title: Assistans enligt artikel 8 i EU-förordningen nr 261/2004 på grund av inställd flygning. När en flygning ställs in och flygbolaget har en skyldighet att boka om resenären till en annan flygning, finns en skyldighet att boka om till ett annat flygbolag om detta skulle innebära att han eller hon når sin slutdestination tidigare än om han eller hon bokats om till en av flygbolagets egna flygningar.

text: MB begärde ersättning med 3 692 kr.

text: Han skulle flyga med Flygbolaget från Arlanda till Kairo via Istanbul. Flygningen ställdes in på grund av kraftigt snöfall i Istanbul. Först efter två dagar bokades han om till en annan flygning till Kairo med Flygbolaget. Efter att han hade passerat passkontrollen ställdes även den flygningen in. Flygbolaget makulerade då hela resan, inklusive returresan, med hänvisning till att det var tredje dagen som det ställdes in flygningar till Istanbul. Han protesterade mot avbokningen och erbjöds inte heller att få behålla återresan. Han ville bli ombokad med en flygning till Kairo via Tyskland med ett annat flygbolag vid första möjliga avgång. – Den begärda ersättningen avser mellanskillnaden mellan priset för den ursprungliga biljetten och den biljett som han köpte av ett annat bolag.

text: Flygbolaget motsatte sig kravet.

text: Flygningen ställdes in på grund av dåligt väder i Istanbul. De svåra väderförhållandena pågick under fem dagar och påverkade Flygbolagets verksamhet i stor utsträckning, såväl flygningar som service. MB informerades om det inställda flyget via sms och bokades om till en flygning med Flygbolaget dagen därpå. Även den flygningen ställdes dock in på grund av väderförhållandena i Istanbul. När Flygbolaget försökte att boka om till andra flygbolag fick de inte alltid bokningarna bekräftade. MB ville då boka av resan och få full återbetalning av biljettpriset. Så skedde också.

text: Allmänna reklamationsnämnden, i utökad sammansättning, gjorde följande bedömning.

text: Rättsliga utgångspunkter

text: I EU-förordning 261/2004 finns bestämmelser om ekonomisk kompensation och assistans till flygpassagerare vid nekad ombordstigning samt vid inställda och försenade flygningar. Förordningen syftar bl.a. till att stärka flygpassagerarnas rättigheter.

text: Vid en inställd flygning ska flygbolaget enligt artikel 5.1 erbjuda passageraren assistans enligt artikel 8 och artikel 9.

text: I artikel 8.1 anges att passageraren ska erbjudas att välja mellan a) återbetalning av biljettpriset för den del av eller de delar av resan som inte fullföljts och för

text: Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 261/2004 av den 11 februari 2004

text: om fastställande av gemensamma regler om kompensation och assistans till passagerare vid nekad ombordstigning och inställda eller kraftigt försenade flygningar och om upphävande av förordning

text: (EEG) nr 295/91

text: den del eller de delar som fullföljts, om flygningen inte längre har något syfte för passageraren, b) ombokning till slutdestinationen snarast möjligt och under likvärdiga transportvillkor, eller c) ombokning till den slutdestinationen till ett senare datum som passageraren finner lämpligt, under likvärdiga transportvillkor och beroende på platstillgång.

text: Lämnas inte föreskriven assistans har passageraren enligt EU-domstolens praxis rätt till ersättning för motsvarande skäliga utlägg. Det är flygbolaget som har bevisbördan för att bolaget har lämnat passageraren assistans i enlighet med förordningen.

text: Vad som är utrett och vad tvisten gäller

text: Av utredningen framgår att flygningen med Flygbolaget från Arlanda till Kairo via Istanbul den 8 januari 2017 ställdes in. Såvitt framkommit bokades då MB om till en flygning med Flygbolaget dagen därpå. Även den flygningen ställdes dock in. MB köpte då en biljett till en flygning till Kairo med ett annat bolag den 10 januari jämte återresa från Kairo den 13 april. Flygbolaget betalade tillbaka priset för den ursprungliga biljetten till MB den 19 januari.

text: Tvisten gäller om MB har rätt till ersättning av Flygbolaget för vad han har betalat utöver priset för den ursprungliga biljetten. Av betydelse för den bedömningen är om MB själv valt att boka av resan och få tillbaka priset för flygbiljetten, och – om han inte själv valt att avboka resan – om Flygbolaget uppfyllt sin skyldighet att boka om honom till enligt

text: artikel 8.1

text: Rättsläget och nämndens bedömning

text: Flygbolaget har alltså enligt artikel 8.1 i EU-förordningen varit skyldigt att låta MB välja mellan återbetalning av biljettpriset och ombokning till slutdestinationen under likvärdiga transportvillkor.

text: Som nämnts tidigare är det Flygbolaget som ska bevisa att bolaget har lämnat passageraren assistans i enlighet med förordningen. Mot de uppgifter MB lämnat har Flygbolaget inte bevisat att han själv valde återbetalning av priset för flygbiljetten. Det förhållandet att biljettpriset sedermera återbetalats innebär därmed inte att han gått miste om rätten till ombokning enligt

text: artikel 8

text: . Flygbolaget har alltså varit skyldigt att omboka MB till en annan flygning till Kairo.

text: Nämnden konstaterar att Flygbolaget inte gjorde mer än ett försök att boka om MB till en av bolagets egna flygningar och inte heller bokade om MB till flygning med annat flygbolag. En fråga i sammanhanget är om skyldigheten till ombokning i

text: artikel 8.1

text: endast innefattar en skyldighet att omboka till flygbolagets egna flygningar eller även till andra flygbolags flygningar om det skulle innebära att passageraren når sin slutdestination snabbare. Frågan huruvida det finns en sådan skyldighet beror på hur uttrycket ombokning ska förstås.

text: Jfr EU-domstolens dom den 13 oktober 2011 i

text: mål C-83/10

text: . 3 Se exempelvis nämndens beslut den 26 februari 2015 i ärende 2014-06647 och den 9 oktober 2017 i ärende 2016-13646.

text: I

text: artikel 8.1

text: talas det bara om ”ombokning” utan närmare precisering. Förordningens ordalydelse ger såldes inte något klart besked i fråga om omfattningen av flygbolagets skyldighet att boka om passageraren. Det ges inte heller något svar i förordningens preambel. EU-domstolen har inte prövat frågan och det finns inte någon refererad svensk domstolspraxis att falla tillbaka på. I EU-kommissionens vägledning till tolkningen av EU-förordningen förutsätts att ombokning kan ske med andra flygbolag, men det framgår inte uttryckligen att flygbolaget har en sådan skyldighet. EU-kommissionen har i sitt förslag till reviderad förordning tagit in bestämmelser som innebär att resenären inte ska ha rätt till ombokning med ett annat flygbolag. EU-parlamentet har under behandlingen av förslaget i parlamentet förordat en motsatt uppfattning. Förslaget behandlas alltjämt av EU-lagstiftaren. Det är vanskligt att utifrån detta pågående lagstiftningsärende dra några säkra slutsatser om vad som gäller i dagsläget. I den juridiska litteraturen förespråkar vissa författare att skyldigheten bara omfattar ombokning till egna flygningar, medan andra hävdar att skyldigheten sträcker sig längre och även gäller flygningar med andra flygbolag. I nämndens praxis finns exempel på båda synsätten.

text: I sammanhanget bör nämnas att det finns motsvarande regler om krav på ombokning vid inställda transporter i andra EU-rättsakter på området, bl.a. vid buss- tåg- och båttransporter. Inte heller i fråga om dessa rättsakter finns det något auktoritativt avgörande från EUdomstolen rörande ombokningsskyldighetens omfattning. Nämnden har dock i ett vägledande beslut den 18 mars 2016 i ärende 2014-09369 om den s.k. Gotlandsbåten funnit att artikel 18.1 i EU-förordning 1177/2010 om rättigheter vid resor till sjöss och på inre vatten, som nästan ordagrant motsvarar artikel 8.1 i EU-förordning 261/2004, innebär att transportören vid en inställd sjötransport är skyldig att erbjuda ombokning inte bara med egna fartyg utan även med andra rederier.

text: Skäl kan anföras såväl för som emot de olika uppfattningar som kommit till uttryck vad gäller ombokningsskyldighetens omfattning. Mot bakgrund av EU-förordningens syfte att bl.a. stärka flygpassagerarnas rättigheter anser nämnden dock att övervägande skäl talar för att skyldigheten att boka om passageraren inte bara gäller egna flygningar utan även flygningar med andra flygbolag. Däri får alltså anses ligga en skyldighet att vidta rimliga åtgärder för att boka om passageraren till en flygning med annat flygbolag om detta skulle innebära att han eller hon når sin slutdestination tidigare än om han eller hon bokats om till en av flygbolagets egna flygningar. Som nämnts ankommer det på Flygbolaget att bevisa att så skett eller att det inte var möjligt att göra en sådan ombokning.

text: 4 Kommissionens tillkännagivande den 15 juni 2016, 2016/C 214/04, avsnitt 4.2. 5 2013/0072 COD. 6 Lagstiftningsresolution av den 5 februari 2014, 52014AP0092. 7 Flygpassagerares rättigheter, Eriksson, 2013, s. 32, Staudinger & Keiler, Fluggastrechte-Verordnung Handkommentar, 2016, s. 148 f., Schmid m.fl., Fluggastrechte Praktiker-kommentar, 2014, s. 140, Europäische Fluggastrechte im Fall der Nichtbeförderung und bei Annulierung och Grösser Verspätung von Flugen, 2012, s. 389 f., Führich, Reiserecht, s. 895 f., Kjelland, Flypassasjerers rettigheter ved forsinkelse og kansellering, 2013, s. 214 f., Van Dam, Air Passenger Rights, 2011, s. 30, Serrat, Rerouting under the Air Passengers Rights Resolution, 2011, s. 441-451 med hänvisningar. 8 Se exempelvis nämndens beslut den 26 februari 2015 i ärende 2014-06647 och den 9 november 2017 i ärende 2017-05198.

text: MB har gjort gällande att det fanns flygningar till Kairo redan den 9 januari. Flygbolaget har inte närmare bemött uppgiften eller gjort gällande att det inte varit möjligt att boka om MB till dessa flygningar sedan den andra flygningen med bolaget ställts in. Uppenbarligen har det under alla förhållanden funnits en flygning med ett annat bolag dagen därpå, dvs. den MB själv köpt en biljett till. Flygbolaget har inte sagt något om möjligheterna för bolaget att boka in MB på denna flygning. Nämnden anser därför att Flygbolaget inte har bevisat att bolaget gjort vad som krävts för att uppfylla kravet på ombokning enligt

text: artikel 8.1

text: . MB har då rätt till ersättning för den kostnad som uppstått på grund av den uteblivna assistansen, dvs. mellanskillnaden mellan de olika flygbiljetterna.

text: Den nya flygbiljetten har visserligen avsett även returresan. I och med att Flygbolaget bokat av hela resan bör MB få ersättning för hela mellanskillnaden mellan de olika biljetterna.

text: Skiljaktig mening

text: Tre av nämndens ledamöter var skiljaktiga vad gällde motiveringen och anförde följande. Som framgått av det som nämndens majoritet anfört råder det olika uppfattningar om huruvida ombokningsskyldigheten i

text: artikel 8.1

text: i EU-förordningen innefattar en skyldighet att omboka inte bara till lufttrafikföretagets egna flygningar utan även till andra lufttrafikföretags flygningar. Eftersom en skyldighet att omboka till andra lufttrafikföretags flygningar skulle kunna vara mycket ekonomiskt betungande för ett lufttrafikföretag, anser vi att en sådan skyldighet inte kan åläggas ett lufttrafikföretag utan att det uttryckligen framgår av lagtext (i detta fall EU-förordningen) eller av avgöranden i EU-domstolen eller svensk domstol. Som anförts i majoritetens beslut framgår det inte av lagtexten att skyldigheten att omboka avser även skyldighet att omboka till ett annat lufttrafikföretags flygningar. Inte heller finns det på denna punkt något avgörande av EU-domstolen eller svensk domstol. Vår utgångspunkt är därför att den skyldighet att omboka som anges i

text: artikel 8.1

text: bara avser en skyldighet att omboka till lufttrafikföretagets egna flygningar.

text: Flygbolaget har påstått att MB, sedan även den andra flygningen ställts in, begärt att få avboka sin biljett och få priset återbetalat. MB har bestritt det och i stället hävdat att han ville bli ombokad. Det är Flygbolaget som har bevisbördan för sitt påstående om att MB begärt att få avboka och få priset återbetalat. Någon bevisning om det har Flygbolaget inte lagt fram i ärendet. Enligt vår mening ska nämnden därför vid sin prövning utgå från att MB inte begärt att få avboka flygresan. I det läget har Flygbolaget inte haft rätt att avboka hans resa. I stället har Flygbolaget varit skyldigt att omboka honom i enlighet med

text: artikel 8.1

text: . Vi finner därför att Flygbolaget inte har lämnat MB den assistans enligt

text: artikel 8.1

text: som han varit berättigad till. Som framgått av majoritetens beslut har EU-domstolen konstaterat att ett lufttrafikföretag, som inte ger passageraren den assistans enligt

text: artikel 8.1

text: som passageraren har rätt till, blir skyldigt att ersätta passageraren för den skada som underlåtenheten att lämna assistans medför. I ärendet har klarlagts att Flygbolagets underlåtenhet medfört att MB drabbats av en merkostnad bestående i skillnaden mellan priset för biljetten hos det andra bolaget å ena sidan och priset för biljetten hos Flygbolaget å andra sidan. Prisskillnaden uppgick ostridigt till 3 692 kr. Vi anser därför – i likhet med majoriteten – att Flygbolaget är skyldigt att ersätta MB med det beloppet.


publisher: Allmänna reklamationsnämnden

title: Utbildning i hantverk, färg och form på heltid dagtid. Distansavtalslagen tillämplig då avtalet slutits på internet. Ansågs inte vara en fritidsaktivitet; huvudregeln om ångerrätt enligt distansavtalslagen därmed tillämplig, eftersom anmälaren har ångrat sig inom ett år och motparten inte har lämnat föreskriven information om ångerrätten.

org: arn

text: EM begärde betalningsbefrielse med 28 000 kr.

type: stycke

text: I sin anmälan till nämnden uppgav EM följande. Den 28 juni 2016 bokade hon via internet in sig på en kurs i färg, form och hantverk i två terminer. Totalpriset för kursen var 32 000 kr. Den 16 augusti fick hon information om ångerrätten. Hon blev dock sjuk och kunde därför inte längre utnyttja sin plats på skolan. Hon kontaktade skolan för att höra om det fanns en chans att fortsätta trots sjukdomen. Skolan svarade att det gick om hon kom tillbaka på 100 procent på vårterminen, vilket hon inte kunde göra. Hon har betalat 4 000 kr, men vill inte betala resterande belopp. Den 12 juni 2017 framställde hon sitt krav till skolan och meddelade även att hon ville ångra köpet av tjänsten. Skolans avbeställningsregler var oskäliga.

text: Skolan motsatte sig kravet.

text: I sitt svar till nämnden uppgav skolan följande. Skolan finansieras av statsbidrag och studerandeavgifter. Skolans budget är exakt avpassad för dess kostnader för bl.a. material, fastigheter, löner och drift. Verksamheten är inte vinstdrivande. EM anmälde sig till en ettårig heltidsutbildning (40 veckor) med elva olika kurser, bl.a. grafik, keramik, konst och design. Antagningen, som sker med stöd av arbetsprover, ägde rum i juni 2016. Det fanns 192 sökande till 64 platser. De som inte antogs placerades på en reservlista. Antalet deltagare i klassen var begränsat till 16 personer och utbildningen blev fulltecknad. EM fick sitt besked i slutet av juni, varefter hon hade cirka en vecka på sig att tacka ja till platsen. När någon tackar ja betalar hen en anmälningsavgift och signerar ett antagningsbesked där det tydligt framgår att personen förbinder sig att betala terminsavgift m.m.

text: Under höstterminen 2016 deltog EM vid 16 av 45 dagars undervisning. Hon avbröt aldrig kursen formellt. Det går inte att ta in en reserv senare än tre veckor efter skolstart eftersom man då har missat för mycket. Vid t.ex. sjukdom kan man enligt skolans policy göra ett studieuppehåll och återkomma nästa läsår. För varje avhopp förlorar skolan cirka 112 000 kr per studerande i uteblivna statsbidrag och studerandeavgifter, även med beaktande av uteblivna materialkostnader. Materialkostnaden per studerande är cirka 7 850 kr.

text: Allmänna reklamationsnämnden, i utökad sammansättning, gjorde följande bedömning.

type: rubrik

text: EM uppger att hon har beställt en kurs i färg, form och hantverk via internet och att hon har ångrat köpet av tjänsten.

text: För att lagen om distansavtal och avtal utanför affärslokaler (

text: distansavtalslagen

text: ) och därmed ångerrätten enligt denna lag ska vara tillämplig krävs till att börja med att köparen är konsument, dvs. att avtalet ingåtts av en fysisk person som handlar huvudsakligen för

text: ändamål som faller utanför näringsverksamhet (se 1 kap. 1 och 2 §§). Enligt nämndens bedömning får det i detta fall, oavsett utbildningens inriktning och syfte, anses röra sig om ett konsumentförhållande i nu nämnd mening.

text: Ytterligare en förutsättning för lagens tillämplighet är att avtalet kan betraktas just som ett distansavtal i lagens mening. Begreppet distansavtal definieras i lagen som ”avtal som ingås inom ramen för ett av näringsidkaren organiserat system för att träffa avtal på distans, om kommunikationen uteslutande sker på distans” (se 1 kap. 2 §). Såvitt framkommit har avtalet om utbildningen i sin helhet slutits via internet inom ramen för ett sådant organiserat system.

text: Distansavtalslagen

text: är därmed tillämplig på avtalet. För att ångerrätten ska gälla måste dock även undersökas om något av de undantag från ångerrätten som nämns i lagen är tillämpligt på utbildningen i fråga. Det undantag som kan ha relevans i detta fall är det som gäller fritidsaktiviteter (se

text: 2 kap. 11 § 12)

text: . Enligt bestämmelsen gäller inte ångerrätten för avtal som avser kulturevenemang, idrottsevenemang eller någon annan liknande fritidsaktivitet, om näringsidkaren ska tillhandahålla tjänsten på en bestämd dag eller under en bestämd tidsperiod. Undantaget har i nämndens praxis i vissa fall kommit att tillämpas just i fråga om kurser. I ärende 2017-06733 gjorde nämnden dock bedömningen – trots ordet ”liknande” i

text: distansavtalslagen

text: – att alla avtal om tjänster avseende fritidsverksamhet som ska genomföras vid en viss tidpunkt eller tidsperiod är undantagna från ångerrätt.

text: Den nu aktuella utbildningen är begränsad till en viss tidsperiod. Frågan är därmed om den ska betraktas som en fritidsaktivitet. Nämnden konstaterar följande.

text: Skolan uppger att den står under tillsyn av Myndigheten för Yrkeshögskolan, som också beviljar den statliga bidrag. Skolan poängterar själv att det inte är fråga om ett paket med valbara kurser utan om en ettårig utbildning på heltid dagtid, som inte är möjlig att gå som enstaka kurser. Det sägs inte vara möjligt att ta in en reserv senare än tre veckor efter skolstart eftersom den som träder in då missar för mycket.

text: Nämnda omständigheter ger vid handen att det är fråga om en utbildning på heltid, som dessutom inte är av hobbykaraktär. En sådan kan enligt nämndens uppfattning inte betraktas som en fritidsaktivitet, även om den genomförs på konsumentens fritid. Ångerrätten enligt

text: distansavtalslagen

text: är alltså tillämplig.

text: Enligt

text: distansavtalslagen

text: har konsumenten rätt att frånträda ett avtal inom 14 dagar från den dag då avtalet ingås (se

text: 2 kap.

text: och

text: 12 §§

text: ). Ångerfristen börjar dock aldrig löpa förrän konsumenten har fått den information om ångerrätten som framgår av

text: 2 kap. 2 § första stycket

text: punkten 9. Enligt den bestämmelsen ska konsumenten få information om och under vilka förutsättningar det finns en ångerrätt, om tidsfristen och övriga villkor för ångerrätten, hur ångerrätten utövas samt att det finns ett standardformulär för utövande av ångerrätten och hur konsumenten kan ta del av det. Brister näringsidkaren i sin skyldighet att informera, skjuts ångerfristen upp och upphör senast ett år efter det att ångerfristen skulle ha löpt ut om informationen hade getts på föreskrivet sätt (se

text: 2 kap. 12 § fjärde stycket

text: Nämnden har frågat skolan vilken information om ångerrätten som lämnats till EM. Av vad som därigenom framkommit kan konstateras att informationen inte uppfyller de krav som gäller enligt

text: distansavtalslagen

text: Eftersom skolan inte har bevisat att information getts på det sätt som förutsätts enligt

text: distansavtalslagen

text: , återstod fortfarande ett par veckor av ångerfristen när EM den 12 juni 2017 meddelade skolan att hon frånträdde avtalet. Skolan ska därför rekommenderas att låta henne frånträda avtalet. Det innebär att skolan ska medge henne betalningsbefrielse från begärda 28 000 kr.

type: avgorande


title: Kompensation enligt artikel 7 i EU-förordningen nr 261/2004 på grund av försenad flygning. Resenärerna hade rätt till kompensation men flygbolaget ville avräkna den kompensation som resenärerna fått från paketresearrangören. Nämnden ansåg att avräkning inte skulle ske.

text: SA begärde kompensation enligt EU-förordning 261/2004 med 400 euro utan avräkning.

text: Hon flög tillsammans med åtta medresenärer från Arlanda till Almeria. Flygningen utfördes av flygbolaget och ingick i en veckolång paketresa arrangerad av en researrangör. Avgången försenades och hon kom fram till slutdestinationen drygt 8 timmar senare än enligt bokningen. Hon har därför rätt till kompensation enligt EU-förordning 261/2004. Det ska inte göras någon avräkning med den dagsandel hon fått från researrangören på grund av att hon förlorat en dag av resan.

text: Flygbolaget medgav att betala kompensation enligt EU-förordning 261/2004 med 400 euro, dock med avräkning av den dagsandel som SA redan fått av paketresearrangören.

text: Flygbolaget har rätt att med stöd av artikel 12.1 i förordningen räkna av den dagsandel som redan har betalats till resenären av researrangören på grund av det inträffade. Enligt såväl dansk som norsk rättspraxis ska det göras en sådan avräkning. I annat fall får resenärerna dubbel kompensation. Det är angeläget att förordningen inte tillämpas olika i olika länder.

text: Allmänna reklamationsnämnden, i utökad sammansättning, gjorde följande bedömning.

text: Rättsliga utgångspunkter

text: I EU-förordning 261/2004 finns bestämmelser om ekonomisk kompensation och assistans till flygpassagerare vid nekad ombordstigning samt vid inställda och försenade flygningar. Förordningen syftar bl.a. till att stärka flygpassagerarnas rättigheter och är tillämplig på både reguljära flygningar och flygningar som ingår i paketresor.

text: Ställs en flygning in har flygpassageraren rätt till bl.a. ekonomisk kompensation av det flygbolag som skulle ha utfört flygningen, såvida inte passageraren fått information om det inställda flyget viss tid i förväg (artiklarna 5.1 och 7). Kompensationen syftar enligt EUdomstolen till att på ett standardiserat sätt gottgöra de olägenheter och den tidsförlust som en inställd flygning typiskt sett innebär för alla flygpassagerare. Det krävs inte att passageraren drabbas av någon ekonomisk skada till följd av det inställda flyget. Kompensationens storlek – 250, 400 eller 600 euro – beror bl.a. på flygningens längd. Under vissa förutsättningar har flygbolaget rätt att halvera beloppet.

text: Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 261/2004 av den 11 februari 2004

text: om fastställande av gemensamma regler om kompensation och assistans till passagerare vid nekad ombordstigning och inställda eller kraftigt försenade flygningar och om upphävande av förordning

text: (EEG) nr 295/91

text: Av EU-domstolens praxis följer att flygpassagerare som kommer fram till sin slutdestination tre timmar eller mer efter den i förväg bestämda ankomsttiden på grund av en försenad flygning har rätt till ekonomisk kompensation på samma sätt som vid inställda flygningar.

text: I

text: artikel 12.1

text: stadgas att tillämpningen av förordningen inte påverkar passagerarens rätt till ytterligare kompensation. Det sägs även i artikelns andra led att kompensation som beviljas i enlighet med förordningen får räknas av från sådan ytterligare kompensation.

text: Vad är utrett och vad gäller tvisten?

text: Av utredningen framgår att SA kommit fram till slutdestinationen Almeira omkring 8 timmar 20 minuter efter den i förväg bestämda ankomsttiden.

text: Flygbolaget har inte gjort gällande att förseningen orsakats av extraordinära omständigheter eller att resenärerna på någon annan grund har gått miste om sin rätt till kompensation enligt EU-förordningen. Bolaget har inte heller ifrågasatt begärt belopp som sådant. Tvisten gäller i stället om flygbolaget har rätt att från kompensationen räkna av det belopp som paketresearrangören har betalat till resenärerna enligt

text: paketreselagen

text: med anledning av det inträffade.

text: Rättsläget och nämndens bedömning

text: Syftet med det första ledet i

text: artikel 12.1

text: är enligt EU-domstolen att komplettera de åtgärder som föreskrivs i förordningen så att flygpassagerare kan få ersättning för hela den skada de lidit på grund av flygbolagets underlåtenhet att iaktta sina avtalsenliga skyldigheter. Bestämmelsen gör det alltså möjligt att förplikta flygbolaget att ersätta skador som uppstått på grund av bristande uppfyllelse av avtalet om lufttransport på någon annan rättslig grund än EU-förordningen.

text: Den närmare innebörden av det andra ledet i

text: artikel 12.1

text: är omdiskuterad. Det gäller bl.a. frågan vilken slags ekonomisk gottgörelse som kan avräknas mot kompensation enligt artikel 7 i EU-förordningen. EU-domstolen har ännu inte prövat frågan och olika uppfattningar har kommit till uttryck i nationell rättspraxis och i den juridiska litteraturen. Frågan berörs inte heller i EU-kommissionens vägledning till tolkningen av förordningen. Så mycket står dock klart att avsikten med det andra ledet är att flygpassageraren inte ska överkompenseras och ersättas flera gånger för samma sak eller, med andra ord, på samma grund. Det handlar däremot inte om att mildra de ekonomiska konsekvenserna av inställda och försenade flyg för flygbolagen.

text: Nämnden har tidigare prövat flera frågeställningar som gäller

text: artikel 12.1

text: . Nämnden har ansett att avräkning kan ske mot såväl kompensation enligt förordningen som mot annan ekonomisk gottgörelse – åt båda håll alltså – och att avräkning bara ska göras om flygbolaget kräver det. Nämnden har också kommit fram till att ersättning för ekonomisk skada enligt Montrealkonventionen och andra sådana rättsakter, exempelvis för förlorad inkomst eller för förbetalda arrangemang som inte kunnat utnyttjas, inte ska avräknas mot kompensation enligt förordningen. Inte heller ska avräkning ske mot ersättning som utgått på grund av att ett flygbolag underlåtit att erbjuda assistans enligt artikel

text: och

text: , exempelvis för mat och dryck och hotell under väntetid.

text: Nämnden har i ett vägledande avgörande den 29 december 2015 i ärende 2015-03046 uttalat att något annat än skadestånd för tidsspillan inte får avräknas eftersom grunden för ersättningen annars inte är densamma som enligt artikel 7 i EU-förordningen. Prisavdrag ska alltså inte, enligt nämndens avgörande, avräknas mot kompensation enligt förordningen. Det är också nu nämndens fasta praxis.

text: I sammanhanget kan nämnas att det i artikel 14.5 i det nya paketresedirektiv som antogs i november 2015 och som ska tillämpas från den 1 juli 2018 föreskrivs att ersättning enligt direktivet inte ska påverka resenärernas rättigheter enligt vissa EU-förordningar, bl.a. förordning 261/2004, och internationella avtal. Vidare sägs det i artikelns sista led att ersättning eller prissänkning enligt paketresedirektivet och ersättning och prissänkning enligt dessa förordningar och internationella avtal ska dras av från varandra för att undvika överkompensation. I regeringens proposition med förslag till ny paketreselag görs dock bedömningen att det inte bör införas någon reglering om avräkning med anledning av det sista ledet i

text: artikel 14.5

text: då det är en allmän princip enligt svensk rätt att ersättning ska försätta den skadelidande i samma ekonomiska situation som om den omständighet som föranleder ersättning inte hade inträffat (

text: prop. 2017/18:225 s. 85

text: f). Propositionen behandlas för närvarande i riksdagen.

text: Nämnden vidhåller för sin del den uppfattning som kommit till uttryck i tidigare nämnt vägledande avgörande från december 2016. Som nämnden därvid framhållit utgör en s.k. dagsandel som en paketresearrangör lämnar med anledning av en försenad ankomst till resmålet normalt sett inte ett skadestånd utan ett prisavdrag. Ett prisavdrag är något annat än ett skadestånd och syftar till att återställa relationen mellan det pris köparen av paketresan betalat för produkten och den prestation paketresearrangören tillhandahållit (se Högsta domstolens dom den 17 april 2018 i mål

text: T 2196-17

text: punkterna 23 och 24). Prisavdraget kan beräknas på flera olika sätt. Många gånger görs det i paketresesammanhang genom en återbetalning av priset som ungefär motsvarar förseningens längd. Det innebär dock inte i sig att prisavdraget är att betrakta som ersättning för tidsspillan på samma sätt som den standardiserade kompensation som utgår enligt EU-förordningen till följd av en inställd eller försenad flygning.

text: I detta fall har paketresan varat under en vecka och kostat omkring 40 000 kr totalt för nio resenärer. Paketresearrangören har betalat en dagsandel om totalt 8 516 kr. Annat har inte framkommit än att dagsandelen här är att betrakta som ett prisavdrag. Det innebär att det inte ska göras någon avräkning av dagsandelen mot den kompensation enligt EU-förordning 261/2004 som flygbolaget är skyldigt att betala.


title: Lagen om obehöriga transaktioner med betalningsinstrument. Fråga om kontohavarens ansvar för transaktioner som utförts av bedragare. Kontohavaren blev uppringd av någon som utgav sig för att arbeta på banken och lämnade under samtalet ut svarskoder från sin bankdosa. Till följd av detta har bedragarna kunnat föra bort pengar (I-II).

text: (I) och 2017-12130 (II)

text: 2017-12130 2018-06-13

text: I

text: IJ begärde ersättning med 150 107 kr för obehöriga transaktioner.

text: I sin anmälan till nämnden uppgav IJ följande. Medan hennes make var inlagd på sjukhus blev hon uppringd av en man som uppgav att han hette Jan Axelsson och arbetade på bankens säkerhetsavdelning. Axelsson förklarade att han nyss hade talat med hennes make som hade uppmanat honom att kontakta henne. Makens konto hade nämligen blivit utsatt för kapningsförsök och bankkortet behövde spärras omedelbart i syfte att förhindra ytterligare uttagsförsök. Eftersom maken inte hade tillgång till internetbanken behövde hon vara behjälplig med att spärra kortet. Axelsson bad henne ta fram sin bankdosa och gav henne en kod att slå in, vilket hon gjorde. Därefter slog hon in sin pinkod för att få fram en svarskod som hon sedan uppgav för Axelsson. Eftersom det var problem med internetanslutningen bad Axelsson henne att göra om detta några gånger. När hon kontrollerade kontot strax efter samtalet upptäckte hon att det hade skett sammanlagt fyra överföringar om totalt nästan 200 000 kr. Hon ringde genast bankens säkerhetsavdelning för att anmäla detta. Vid samtalet med banken blev hon informerad om att dessa typer av bedrägerier var vanliga och att betalningsmottagaren var välkänd för att slussa över stora summor pengar, ofta härrörande från brottslig verksamhet, till okända mottagare i utlandet.

text: Banken har inte informerat om riskerna att bli utsatt för brott. Om den här typen av bedrägeri är ett välkänt fenomen borde banken ändra sina säkerhetsrutiner.

text: Banken motsatte sig kravet.

text: I sitt svar till nämnden uppgav banken följande. Fyra överföringar om 46 239 kr, 56 049 kr, 78 009 kr respektive 16 049 kr gjordes från IJ:s konto, varav banken har betalat tillbaka 46 239 kr. I första hand ska transaktionerna inte bedömas som obehöriga, eftersom de inte hade kunnat ske utan IJ:s aktiva medverkan. Transaktionerna är genomförda på ett korrekt sätt. I andra hand ska IJ:s agerande bedömas som särskilt klandervärt och i tredje hand grovt oaktsamt. Hennes handlande är så aningslöst att det skulle vara stötande om banken skulle stå för någon del av det begärda beloppet. Samtliga transaktioner har gjorts med kortläsare utan sladd, vilket innebär att IJ:s pinkod angavs vid genomförande av varje enskild transaktion. Hon har, utan någon egentlig kontroll av Axelssons uppgifter, lämnat ut svarskoder fyra gånger och därigenom gett Axelsson tillgång till sin internetbank. Enligt de allmänna villkoren är inloggningsrutinen personlig och får endast användas av kunden. Banken

text: kontaktar under inga omständigheter sina kunder med begäran om utlämnande av inloggningsuppgifter och en sådan begäran skulle dessutom stå i strid med villkoren för bankens internettjänst. IJ hade kunnat motringa banken och kontrollera Axelssons uppgifter.

text: Det finns inga brister i bankens säkerhetsrutiner. På bankens hemsida finns information om vad kunden själv kan göra ur ett säkerhetsperspektiv. Där anges bl.a. att kunden inte ska lämna ifrån sig uppgifter om inloggningskort, pinkod och de svarskoder som genereras när kunden använder sin kortläsare med kort.

text: Allmänna reklamationsnämnden, i utökad sammansättning, gjorde följande bedömning.

text: Är lagen om obehöriga transaktioner med betalningsinstrument tillämplig?

text: Lagen om obehöriga transaktioner med betalningsinstrument gäller kontohavares ansvar för belopp som belastar ett konto på grund av en obehörig transaktion med ett betalningsinstrument (1 §).

text: Ett betalningsinstrument kan vara ett kontokort eller något annat personligt instrument eller en personlig rutin som används för att elektroniskt initiera en betalningstransaktion (2 § 1). Av lagens förarbeten framgår att en bankdosa som möjliggör transaktioner via Internet är ett sådant betalningsinstrument (se

text: prop. 2009/10:122 s. 24

text: ). En obehörig transaktion är en transaktion som genomförs utan samtycke från kontohavaren eller någon annan som enligt kontoavtalet är behörig att använda betalningsinstrumentet (2 § 2).

text: Banken har hävdat att transaktionerna borde bedömas som behöriga, eftersom de inte hade kunnat ske utan IJ:s aktiva medverkan. Nämnden konstaterar dock att det avgörande är om transaktionerna har skett med eller utan samtycke från kontohavaren.

text: Parterna är överens om att IJ har blivit kontaktad av bedragare som, genom att lura henne att lämna ut svarskoderna från sin bankdosa, har lyckats föra över 150 107 kr från hennes konto. IJ har inte samtyckt till transaktionerna. Det är därför fråga om obehöriga transaktioner i lagens mening.

text: När ansvarar kontohavaren för en obehörig transaktion?

text: En kontohavare är skyldig att skydda sin personliga kod och vid vetskap om att betalningsinstrumentet kommit bort eller använts obehörigen snarast anmäla detta till betaltjänstleverantören samt i övrigt följa de villkor som enligt kontoavtalet gäller för användning av betalningsinstrumentet (4 §). Om en obehörig transaktion kunnat genomföras på grund av att kontohavaren genom grov oaktsamhet åsidosatt sina skyldigheter enligt 4 §, ansvarar kontohavaren för beloppet. Om kontohavaren är konsument är ansvaret begränsat till 12 000 kr. Har kontohavaren handlat särskilt klandervärt ansvarar denne dock för hela beloppet (6 §).

text: prop. 2009/10:122 s. 17

text: och

text: f.).

text: Om kontohavaren varit grovt oaktsam, ska ställning tas till om hen kan anses ha handlat särskilt klandervärt. Enligt förarbetena kan så vara fallet om kontohavaren har agerat så klandervärt i förhållande till betaltjänstleverantören att det skulle vara stötande att denne behöver stå för någon del av den obehöriga transaktionen. Det ska närmast röra sig om fall där kontohavaren genom sitt handlande får anses ha varit likgiltig till risken för obehöriga transaktioner. Som exempel nämns att kontohavaren – trots villkoren – lämnar ett kontokort lättillgängligt och obevakat under en lång tid på en badstrand med mycket folk, i ett omklädningsrum eller i en garderob på en restaurang, eller att kontohavaren lämnar ifrån sig kortet på en nattklubb för löpande debiteringar under en lång tid (se

text: prop. 2009/2010:122 s. 29

text: Nämnden har i tidigare avgöranden ansett att konsumenter har agerat särskilt klandervärt när de, efter att ha blivit kontaktade på Facebook, har lämnat ut koder från sin bankdosa (ARN 2013-04700) eller har loggat in på sin internetbank med användande av sitt Mobila BankID (ARN 2017-02060).

text: Avtalsvillkoren

text: Av bankens Allmänna villkor för internettjänsten framgår att Betalningsinstrument är personligt instrument eller rutin, t.ex. personliga koder, som används av kunden för att initiera en betalningstransaktion (p. 2). Inloggningsrutinerna är personliga och får endast användas av kunden. Kunden får inte låta någon annan använda Inloggningsrutinerna, Internettjänsten eller Telefontjänsterna (p. 5). För att skydda den elektroniska identiteten är det mycket viktigt att kunden håller en personlig kod hemlig. Kunden förbinder sig att inte avslöja en personlig kod för någon annan (p. 9).

text: Nämndens bedömning

text: Det konstateras att en bedragare förmådde kontohavaren IJ att använda sin bankdosa och lämna ut svarskoden från bankdosan till bedragaren fyra gånger. Därigenom fick bedragaren tillgång till IJ:s internetbank och kunde föra över 150 107 kr från hennes konto.

text: Frågan är om IJ:s agerande har inneburit att hon varit grovt oaktsam i lagens mening. Nämnden konstaterar att IJ lämnade ut svarskoder från sin bankdosa efter att ha blivit uppringd av en okänd person. IJ lämnade därmed sin personliga kod till en annan person i strid med avtalsvillkoren för internettjänsten. Nämnden anser att IJ agerade på ett sätt som varit grovt oaktsamt. Hon ska därför enligt 6 § lagen om obehöriga transaktioner med betalningsinstrument i vart fall ansvara för förlusten till ett belopp om 12 000 kr.

text: Om IJ dessutom ska anses ha agerat särskilt klandervärt ska hon ansvara för hela beloppet. Nämnden konstaterar att IJ utsattes för ett förslaget bedrägeri. Hon trodde att hon pratade med banken och hon befann sig i en pressad situation. Hon trodde sig inte göra något annat än att

text: spärra sin makes bankkort. Nämnden konstaterar att det inte finns någon möjlighet för konsumenterna att styra över bankernas säkerhetslösningar. Oavsett bankens varningar för bedrägerier, står det klart att IJ som konsument inte förstod att hennes användning av bankdosan och utlämnandet av koderna kunde få så långtgående konsekvenser. Mycket talar ändå för att hennes agerande ska anses särskilt klandervärt eftersom hon under samtalet, i strid med villkoren och lagen, fyra gånger lämnade ut sin personliga svarskod från bankdosan till bedragaren. Nämnden konstaterar dock att bedragaren hade mycket specifik kunskap om IJ:s situation, bland annat om att hennes make låg på sjukhus. Hänsyn bör även tas till IJ:s ålder – hon var vid tillfället över 80 år gammal. Nämnden anser vid en sammantagen bedömning av omständigheterna att IJ genom sitt handlande inte har varit likgiltig inför risken för obehöriga transaktioner. Hennes agerande kan inte anses ha varit särskilt klandervärt. Nämnden anser att hon inte heller agerat på något annat sätt som medför att hon ska anses ha varit särskilt klandervärd.

text: Banken ska därför ersätta IJ för det obehöriga uttaget, med avdrag för 12 000 kr.

text: Skiljaktig mening

text: En av nämndens ledamöter var skiljaktig i fråga om IJ ska anses ha handlat särskilt klandervärt och anförde följande. Av utredningen framgår att IJ under telefonsamtalet i strid med villkoren och lagen fyra gånger har lämnat ut personliga svarskoder från bankdosan till en okänd person som ringde till henne. IJ har själv inte tagit initiativ till telefonsamtalet och hon har inte heller kontrollerat identiteten på personen, till exempel genom att motringa. Vidare har hon inte heller haft någon kontroll över vad svarskoderna användes till.

text: Enligt IJ blev hon uppmanad av personen som ringde att använda sin internetdosa för att spärra sin makes kort. Att IJ vid telefonsamtal från banken skulle behöva identifiera sig för att på bankens initiativ spärra sin makes kort framstår som så märkligt att IJ borde ha reagerat och ifrågasatt uppgifterna.

text: Mot denna bakgrund ursäktar enligt min mening inte den situation som IJ befann sig i eller hennes ålder hennes agerande och det skulle vara stötande om banken skulle behöva stå för någon del av beloppet som hon har förlorat genom sitt handlande. Hennes agerande framstår som särskilt klandervärt och IJ borde därför själv ska svara för de obehöriga transaktionerna.

text: II

text: MF begärde ersättning med 120 000 kr för obehöriga transaktioner.

text: I sin anmälan till nämnden uppgav MF följande. Banken eller en bluffmakare ringde upp honom från bankens telefonnummer och sade att något såg konstigt ut på hans konto. Han

text: försökte då logga in och samtidigt kapades hans Mobila BankID och betedde sig underligt. Han lämnade inte ut några uppgifter och han signerade inte heller någonting med sin mobil. Han ringde till bankens kundtjänst och spärrade sitt Mobila BankID samt sina konton. Då hade redan någon ändrat beloppsgräns i Swish, bytt avsändarnumret i Swish, fört över pengar från hans sparkonto till hans lönekonto och sedan obehörigt Swishat 120 000 kr till en okänd mottagare.

text: Banken har tydligen en eller flera säkerhetsluckor i sina internetsystem. Om någon eller några tagit sig in och kunnat utföra bankaktiviteter, utan att ha tillgång till hans fysiska bankdosa eller hans fysiska telefon där hans Mobila BankID är installerat, måste det vara bankens skyddssystem som brister och inte han som kund.

text: Banken motsatte sig kravet.

text: I sitt svar till nämnden uppgav banken följande. Banken har efter utredning konstaterat att MF:s personliga säkerhetsdosa användes vid upprepade tillfällen för att genomföra Swishbetalningen med hjälp av Mobilt BankID. MF har hela tiden haft säkerhetsdosan i sitt förvar.

text: Säkerhetsdosor som används av banken är unika och personliga. För att kunna genomföra en inloggning eller signering med dosa behöver man ha fysisk tillgång till den kundunika dosan, ange den fyrsiffriga pinkod som valts av kunden för att starta dosan och i dosan mata in en unik åttasiffrig utmaningskod som, under en begränsad tid, gäller för den transaktion eller inloggning som ska signeras. Man måste även inom en begränsad tid mot bankens system korrekt ange den åttasiffriga svarskod (som visas i dosans display) som dosan räknat fram baserat på erhållen utmaningskod. Om ytterligare/efterföljande signering eller inloggning ska genomföras med dosan måste dosans fyrsiffriga pinkod anges på nytt inför varje användning.

text: För att kunna beställa ett Mobilt BankID krävs en inloggning till internetbanken samt en signering av beställningen. Signeringen utförs med kundens personliga säkerhetsdosa.

text: Installation och aktivering av Swish sker i ett antal steg och förutsätter att man har ett Mobilt BankID. Byte av Swish-nummer sker genom att man loggar in på sin internetbank, tar bort den befintliga kopplingen till ett mobiltelefonnummer och kopplar ett nytt mobiltelefonnummer till kontot. En engångskod skickas via SMS till det mobiltelefonnummer man har angivit. Denna kod ska sedan anges på internetbanken. Swish-appen aktiveras sedan genom att man anger sitt mobiltelefonnummer i appen och därefter signerar kopplingen med sitt Mobila BankID. Signering av Swish-betalningar sker med Mobilt BankID som tillhör kunden.

text: MF blev uppringd av någon som sade sig ringa från banken. Under samtalet var händelseförloppet under en och samma inloggning följande. Klockan 19:18 användes MF:s dosa för att genomföra en inloggning. Klockan 19:20 användes hans dosa för att signera beställning av ett nytt Mobilt BankID. Klockan 19:22 avslutades MF:s befintliga Swish-anslutning och klockan 19:26 skapades en ny Swish-anslutning. Klockan 19:28 användes MF:s dosa för att signera en höjning av beloppsgräns för Swish. För dessa moment har dosan låsts upp med MF:s fyrsiffriga pinkod. Den åttasiffriga utmaningskoden från bankens system har matats in i

text: dosan, och en åttasiffrig svarskod från dosan har korrekt angivits mot bankens system. Klockan 19:29 aktiverades Swish-applikationen med det Mobila BankID som beställdes under internetsessionen. Klockan 19:30 överfördes 120 000 kr mellan MF:s egna konton. Överföringar mellan egna konton kräver inloggning, men ingen signering eftersom inga pengar lämnar kundens konton i banken. Klockan 19:30 genomfördes en Swish-transaktion av 120 000 kr. Transaktionen genomfördes via den nya Swish-anslutning som skapades under internetsessionen. Swish-transaktionen signerades med det Mobila BankID som beställdes under sessionen. Att koder från MF:s personliga säkerhetsdosa genererats och lämnats av MF själv framgår av spårbarhetsloggarna.

text: Kundens aktiva medverkan genom inloggning med säkerhetsdosa och med personlig kod krävs för att ett nytt BankID ska kunna beställas, en ny Swish-koppling registreras och beloppsgränserna ändras. Av bankens avtalsvillkor framgår att säkerhetsdosan är personlig och att koder inte får avslöjas. Efter genomförda transaktioner kontaktade MF bankens kundtjänst. Under detta samtal, som finns inspelat, uppgav han: ”… jag håller på med bankdosan här, en massa koder med den här killen…”. Den reklamerade transaktionen om 120 000 kr kunde ske genom att MF vid ett flertal tillfällen lämnade ut koder med hjälp av sin personliga säkerhetsdosa och möjliggjorde för bedragaren att logga in sig på MF:s internetbank, signera beställning av ett nytt BankID och signera höjning av beloppsgräns för Swish. Med hjälp av det nya BankID:et kunde bedragaren signera Swish-betalning till en av bedragaren angiven mottagare.

text: Eftersom transaktionerna har skett genom inloggning och signering med MF:s personliga säkerhetsdosa bedömer banken transaktionerna som behöriga. Skulle nämnden anse att den reklamerade transaktionen är obehörig, har MF varken följt skyldigheten att skydda personlig kod enligt 4 § lagen om obehöriga transaktioner eller följt bankens villkor för internetbank och användning av säkerhetsdosa. Genom att vid upprepade tillfällen lämna ut koder till en okänd med hjälp av sin säkerhetsdosa har MF enligt bankens mening agerat särskilt klandervärt och bör därmed själv ansvara för det reklamerade beloppet.

text: Ett betalningsinstrument kan vara ett kontokort eller något annat personligt instrument eller en personlig rutin som används för att elektroniskt initiera en betalningstransaktion (2 § 1). Av lagens förarbeten framgår att både en bankdosa som möjliggör transaktioner via Internet och ett BankID är sådana betalningsinstrument (se

text: prop. 2009/10:122 s. 24

text: Banken har hävdat att transaktionen borde bedömas som behörig, eftersom den skett med MF:s personliga säkerhetsdosa. Nämnden konstaterar dock att det inte är tillräckligt att kontohavarens säkerhetsdosa har använts för att transaktionen ska anses behörig, utan det krävs dessutom att transaktionen har skett med kontohavarens samtycke.

text: Parterna är överens om att MF blev kontaktad av bedragare som genom användning av Mobilt BankID och Swish lyckades föra över 120 000 kr från hans konto. MF har inte samtyckt till transaktionen. Det är därför fråga om en obehörig transaktion i lagens mening.

text: Enligt lagens förarbeten tar bestämmelserna om grov oaktsamhet sikte på situationer då kontohavaren har varit obetänksam på ett sätt som inte kan ursäktas. Vid bedömningen ska särskild hänsyn tas till arten av de personliga säkerhetsanordningar som hör till ett betalningsinstrument och till de omständigheter under vilka det förlorades, stals eller missbrukades. En samlad bedömning får göras utifrån den miljö och situation kontohavaren befunnit sig i samt hans eller hennes möjlighet att skydda sig mot en obehörig transaktion. Det måste också tas hänsyn till om kontohavaren är en konsument. Personliga omständigheter kan ha betydelse för bedömningen, t.ex. kontohavarens ålder (se

text: prop. 2009/10:122 s. 17

text: och

text: f.).

text: prop. 2009/2010:122 s. 29

text: Enligt förarbetena till lagen är det i princip betaltjänstleverantören, dvs. banken, som ska bevisa att kontohavaren har brutit mot en förpliktelse som följer av lagen eller avtalet och om detta skett genom grov oaktsamhet eller handlandet varit särskilt klandervärt. Samtidigt kan det ställas vissa krav på kontohavaren att bidra till utredningen, t.ex. genom att ange var och när betalningsinstrumentet senast användes. I praktiken får kontohavarens uppgifter många gånger läggas till grund för bedömningen. Beroende på omständigheterna kan kontohavaren dock behöva redovisa något som ger stöd åt hans eller hennes uppgifter (se

text: prop. 2009/10:122 s. 27

text: f.).

text: Avtalsvillkoren

text: Av bankens Allmänna villkor för Internet- och telefontjänst privat framgår att kunden inte får avslöja koden till säkerhetsdosan för någon (p. 11).

text: Nämndens bedömning

text: Det konstateras att MF blev utsatt för ett bedrägeri. Han har uppgett att han inte lämnade ut några uppgifter till bedragaren, men nämnden anser att banken genom sin utredning och genom den ljudfil som getts in har bevisat att bedragaren förmådde MF att använda sin bankdosa och att lämna uppgift om svarskoden från bankdosan minst tre gånger. Därigenom fick bedragaren tillgång till MF:s internetbank, varvid ett nytt Mobilt BankID skapades och ett nytt telefonnummer kopplades till Swish. Med hjälp av detta kunde bedragaren föra över 120 000 kr från MF:s konto.

text: Frågan är om MF:s agerande har inneburit att han varit grovt oaktsam i lagens mening. Nämnden konstaterar att MF lämnade ut svarskoder från sin bankdosa efter att ha blivit uppringd av en okänd person. MF lämnade därmed sin personliga kod till en annan person i strid med avtalsvillkoren för internettjänsten. Nämnden anser att MF agerade på ett sätt som varit grovt oaktsamt. Han ska därför enligt 6 § lagen om obehöriga transaktioner med betalningsinstrument i vart fall ansvara för förlusten till ett belopp om 12 000 kr.

text: Om MF dessutom ska anses ha agerat särskilt klandervärt ska han ansvara för hela beloppet. Nämnden konstaterar att det inte finns någon möjlighet för konsumenterna att styra över bankernas säkerhetslösningar. Oavsett bankens varningar för bedrägerier, kan det ha varit svårt för MF som konsument att inse hur långtgående konsekvenser hans användning av bankdosan och utlämnandet av koderna kunde få. Mycket talar ändå för att hans agerande ska anses särskilt klandervärt eftersom han, i strid mot avtalsvillkoren och lagen, under samtalet lämnade ut sin personliga svarskod från bankdosan till en okänd person vid upprepade tillfällen. Några omständigheter som skulle kunna ursäkta agerandet har inte framkommit. Nämnden anser vid en sammantagen bedömning av omständigheterna att MF:s agerande har varit särskilt klandervärt och att han får anses ha varit likgiltig inför risken för obehöriga transaktioner. Hans krav ska därför avslås.


text: Lagen om obehöriga transaktioner med betalningsinstrument. Fråga om kontohavarens

text: 032 ansvar för transaktioner som utförts av bedragare. Kontohavaren blev uppringd av

text: någon som utgav sig för att arbeta på banken och lämnade under samtalet ut svarskoder från sin bankdosa. Till följd av detta har bedragarna kunnat föra bort pengar (I-II).

text: Beslut 2018-06-14; 2017-10285 (I) och 2017-12130 (II)

text: I

text: IJ begärde ersättning med 150 107 kr för obehöriga transaktioner.

text: I sin anmälan till nämnden uppgav IJ följande. Medan hennes make var inlagd på sjukhus blev hon uppringd av en man som uppgav att han hette Jan Axelsson och arbetade på bankens säkerhetsavdelning. Axelsson förklarade att han nyss hade talat med hennes make som hade uppmanat honom att kontakta henne. Makens konto hade nämligen blivit utsatt för kapningsförsök och bankkortet behövde spärras omedelbart i syfte att förhindra ytterligare uttagsförsök. Eftersom maken inte hade tillgång till internetbanken behövde hon vara behjälplig med att spärra kortet. Axelsson bad henne ta fram sin bankdosa och gav henne en kod att slå in, vilket hon gjorde. Därefter slog hon in sin pinkod för att få fram en svarskod som hon sedan uppgav för Axelsson. Eftersom det var problem med internetanslutningen bad Axelsson henne att göra om detta några gånger. När hon kontrollerade kontot strax efter samtalet upptäckte hon att det hade skett sammanlagt fyra överföringar om totalt nästan 200 000 kr. Hon ringde genast bankens säkerhetsavdelning för att anmäla detta. Vid samtalet med banken blev hon informerad om att dessa typer av bedrägerier var vanliga och att betalningsmottagaren var välkänd för att slussa över stora summor pengar, ofta härrörande från brottslig verksamhet, till okända mottagare i utlandet.

text: Banken har inte informerat om riskerna att bli utsatt för brott. Om den här typen av bedrägeri är ett välkänt fenomen borde banken ändra sina säkerhetsrutiner.

text: Banken motsatte sig kravet.

text: I sitt svar till nämnden uppgav banken följande. Fyra överföringar om 46 239 kr, 56 049 kr, 78 009 kr respektive 16 049 kr gjordes från IJ:s konto, varav banken har betalat tillbaka 46 239 kr. I första hand ska transaktionerna inte bedömas som obehöriga, eftersom de inte hade kunnat ske utan IJ:s aktiva medverkan. Transaktionerna är genomförda på ett korrekt sätt. I andra hand ska IJ:s agerande bedömas som särskilt klandervärt och i tredje hand grovt oaktsamt. Hennes handlande är så aningslöst att det skulle vara stötande om banken skulle stå för någon del av det begärda beloppet. Samtliga transaktioner har gjorts med kortläsare utan sladd, vilket innebär att IJ:s pinkod angavs vid genomförande av varje enskild transaktion. Hon har, utan någon egentlig kontroll av Axelssons uppgifter, lämnat ut svarskoder fyra gånger och därigenom gett Axelsson tillgång till sin internetbank. Enligt de allmänna villkoren är inloggningsrutinen personlig och får endast användas av kunden. Banken

text: kontaktar under inga omständigheter sina kunder med begäran om utlämnande av inloggningsuppgifter och en sådan begäran skulle dessutom stå i strid med villkoren för bankens internettjänst. IJ hade kunnat motringa banken och kontrollera Axelssons uppgifter.

text: Det finns inga brister i bankens säkerhetsrutiner. På bankens hemsida finns information om vad kunden själv kan göra ur ett säkerhetsperspektiv. Där anges bl.a. att kunden inte ska lämna ifrån sig uppgifter om inloggningskort, pinkod och de svarskoder som genereras när kunden använder sin kortläsare med kort.

text: Allmänna reklamationsnämnden, i utökad sammansättning, gjorde följande bedömning.

text: Är lagen om obehöriga transaktioner med betalningsinstrument tillämplig?

text: Lagen om obehöriga transaktioner med betalningsinstrument gäller kontohavares ansvar för belopp som belastar ett konto på grund av en obehörig transaktion med ett betalningsinstrument (1 §).

text: Ett betalningsinstrument kan vara ett kontokort eller något annat personligt instrument eller en personlig rutin som används för att elektroniskt initiera en betalningstransaktion (2 § 1). Av lagens förarbeten framgår att en bankdosa som möjliggör transaktioner via Internet är ett sådant betalningsinstrument (se

text: prop. 2009/10:122 s. 24

text: ). En obehörig transaktion är en transaktion som genomförs utan samtycke från kontohavaren eller någon annan som enligt kontoavtalet är behörig att använda betalningsinstrumentet (2 § 2).

text: Banken har hävdat att transaktionerna borde bedömas som behöriga, eftersom de inte hade kunnat ske utan IJ:s aktiva medverkan. Nämnden konstaterar dock att det avgörande är om transaktionerna har skett med eller utan samtycke från kontohavaren.

text: Parterna är överens om att IJ har blivit kontaktad av bedragare som, genom att lura henne att lämna ut svarskoderna från sin bankdosa, har lyckats föra över 150 107 kr från hennes konto. IJ har inte samtyckt till transaktionerna. Det är därför fråga om obehöriga transaktioner i lagens mening.

text: När ansvarar kontohavaren för en obehörig transaktion?

text: En kontohavare är skyldig att skydda sin personliga kod och vid vetskap om att betalningsinstrumentet kommit bort eller använts obehörigen snarast anmäla detta till betaltjänstleverantören samt i övrigt följa de villkor som enligt kontoavtalet gäller för användning av betalningsinstrumentet (4 §). Om en obehörig transaktion kunnat genomföras på grund av att kontohavaren genom grov oaktsamhet åsidosatt sina skyldigheter enligt 4 §, ansvarar kontohavaren för beloppet. Om kontohavaren är konsument är ansvaret begränsat till 12 000 kr. Har kontohavaren handlat särskilt klandervärt ansvarar denne dock för hela beloppet (6 §).

text: Enligt lagens förarbeten tar bestämmelserna om grov oaktsamhet sikte på situationer då kontohavaren har varit obetänksam på ett sätt som inte kan ursäktas. Vid bedömningen ska särskild hänsyn tas till arten av de personliga säkerhetsanordningar som hör till ett betalningsinstrument och till de omständigheter under vilka det förlorades, stals eller missbrukades. En

text: samlad bedömning får göras utifrån den miljö och situation kontohavaren befunnit sig i samt hans eller hennes möjlighet att skydda sig mot en obehörig transaktion. Det måste också tas hänsyn till om kontohavaren är en konsument. Personliga omständigheter kan ha betydelse för bedömningen, t.ex. kontohavarens ålder (se

text: prop. 2009/10:122 s. 17

text: och

text: f.).

text: Om kontohavaren varit grovt oaktsam, ska ställning tas till om hen kan anses ha handlat särskilt klandervärt. Enligt förarbetena kan så vara fallet om kontohavaren har agerat så klandervärt i förhållande till betaltjänstleverantören att det skulle vara stötande att denne behöver stå för någon del av den obehöriga transaktionen. Det ska närmast röra sig om fall där kontohavaren genom sitt handlande får anses ha varit likgiltig till risken för obehöriga transaktioner. Som exempel nämns att kontohavaren – trots villkoren – lämnar ett kontokort lättillgängligt och obevakat under en lång tid på en badstrand med mycket folk, i ett omklädningsrum eller i en garderob på en restaurang, eller att kontohavaren lämnar ifrån sig kortet på en nattklubb för löpande debiteringar under en lång tid (se

text: prop. 2009/2010:122 s. 29

text: Nämnden har i tidigare avgöranden ansett att konsumenter har agerat särskilt klandervärt när de, efter att ha blivit kontaktade på Facebook, har lämnat ut koder från sin bankdosa (ARN 2013-04700) eller har loggat in på sin internetbank med användande av sitt Mobila BankID (ARN 2017-02060).

text: Avtalsvillkoren

text: Av bankens Allmänna villkor för internettjänsten framgår att Betalningsinstrument är personligt instrument eller rutin, t.ex. personliga koder, som används av kunden för att initiera en betalningstransaktion (p. 2). Inloggningsrutinerna är personliga och får endast användas av kunden. Kunden får inte låta någon annan använda Inloggningsrutinerna, Internettjänsten eller Telefontjänsterna (p. 5). För att skydda den elektroniska identiteten är det mycket viktigt att kunden håller en personlig kod hemlig. Kunden förbinder sig att inte avslöja en personlig kod för någon annan (p. 9).

text: Nämndens bedömning

text: Det konstateras att en bedragare förmådde kontohavaren IJ att använda sin bankdosa och lämna ut svarskoden från bankdosan till bedragaren fyra gånger. Därigenom fick bedragaren tillgång till IJ:s internetbank och kunde föra över 150 107 kr från hennes konto.

text: Frågan är om IJ:s agerande har inneburit att hon varit grovt oaktsam i lagens mening. Nämnden konstaterar att IJ lämnade ut svarskoder från sin bankdosa efter att ha blivit uppringd av en okänd person. IJ lämnade därmed sin personliga kod till en annan person i strid med avtalsvillkoren för internettjänsten. Nämnden anser att IJ agerade på ett sätt som varit grovt oaktsamt. Hon ska därför enligt 6 § lagen om obehöriga transaktioner med betalningsinstrument i vart fall ansvara för förlusten till ett belopp om 12 000 kr.

text: Om IJ dessutom ska anses ha agerat särskilt klandervärt ska hon ansvara för hela beloppet. Nämnden konstaterar att IJ utsattes för ett förslaget bedrägeri. Hon trodde att hon pratade med banken och hon befann sig i en pressad situation. Hon trodde sig inte göra något annat än att

text: spärra sin makes bankkort. Nämnden konstaterar att det inte finns någon möjlighet för konsumenterna att styra över bankernas säkerhetslösningar. Oavsett bankens varningar för bedrägerier, står det klart att IJ som konsument inte förstod att hennes användning av bankdosan och utlämnandet av koderna kunde få så långtgående konsekvenser. Mycket talar ändå för att hennes agerande ska anses särskilt klandervärt eftersom hon under samtalet, i strid med villkoren och lagen, fyra gånger lämnade ut sin personliga svarskod från bankdosan till bedragaren. Nämnden konstaterar dock att bedragaren hade mycket specifik kunskap om IJ:s situation, bland annat om att hennes make låg på sjukhus. Hänsyn bör även tas till IJ:s ålder – hon var vid tillfället över 80 år gammal. Nämnden anser vid en sammantagen bedömning av omständigheterna att IJ genom sitt handlande inte har varit likgiltig inför risken för obehöriga transaktioner. Hennes agerande kan inte anses ha varit särskilt klandervärt. Nämnden anser att hon inte heller agerat på något annat sätt som medför att hon ska anses ha varit särskilt klandervärd.

text: Banken ska därför ersätta IJ för det obehöriga uttaget, med avdrag för 12 000 kr.

text: Skiljaktig mening

text: En av nämndens ledamöter var skiljaktig i fråga om IJ ska anses ha handlat särskilt klandervärt och anförde följande. Av utredningen framgår att IJ under telefonsamtalet i strid med villkoren och lagen fyra gånger har lämnat ut personliga svarskoder från bankdosan till en okänd person som ringde till henne. IJ har själv inte tagit initiativ till telefonsamtalet och hon har inte heller kontrollerat identiteten på personen, till exempel genom att motringa. Vidare har hon inte heller haft någon kontroll över vad svarskoderna användes till.

text: Enligt IJ blev hon uppmanad av personen som ringde att använda sin internetdosa för att spärra sin makes kort. Att IJ vid telefonsamtal från banken skulle behöva identifiera sig för att på bankens initiativ spärra sin makes kort framstår som så märkligt att IJ borde ha reagerat och ifrågasatt uppgifterna.

text: Mot denna bakgrund ursäktar enligt min mening inte den situation som IJ befann sig i eller hennes ålder hennes agerande och det skulle vara stötande om banken skulle behöva stå för någon del av beloppet som hon har förlorat genom sitt handlande. Hennes agerande framstår som särskilt klandervärt och IJ borde därför själv ska svara för de obehöriga transaktionerna.

text: II

text: MF begärde ersättning med 120 000 kr för obehöriga transaktioner.

text: I sin anmälan till nämnden uppgav MF följande. Banken eller en bluffmakare ringde upp honom från bankens telefonnummer och sade att något såg konstigt ut på hans konto. Han

text: försökte då logga in och samtidigt kapades hans Mobila BankID och betedde sig underligt. Han lämnade inte ut några uppgifter och han signerade inte heller någonting med sin mobil. Han ringde till bankens kundtjänst och spärrade sitt Mobila BankID samt sina konton. Då hade redan någon ändrat beloppsgräns i Swish, bytt avsändarnumret i Swish, fört över pengar från hans sparkonto till hans lönekonto och sedan obehörigt Swishat 120 000 kr till en okänd mottagare.

text: Banken har tydligen en eller flera säkerhetsluckor i sina internetsystem. Om någon eller några tagit sig in och kunnat utföra bankaktiviteter, utan att ha tillgång till hans fysiska bankdosa eller hans fysiska telefon där hans Mobila BankID är installerat, måste det vara bankens skyddssystem som brister och inte han som kund.

text: Banken motsatte sig kravet.

text: I sitt svar till nämnden uppgav banken följande. Banken har efter utredning konstaterat att MF:s personliga säkerhetsdosa användes vid upprepade tillfällen för att genomföra Swishbetalningen med hjälp av Mobilt BankID. MF har hela tiden haft säkerhetsdosan i sitt förvar.

text: prop. 2009/10:122 s. 24

text: prop. 2009/10:122 s. 17

text: och

text: f.).

text: prop. 2009/2010:122 s. 29

text: prop. 2009/10:122 s. 27

text: f.).

text: Avtalsvillkoren

text: Nämndens bedömning


title: Distansavtalslagen. Information om ångerrätten har inte lämnats på rätt sätt. Ångerfristen förlängs. Anmälaren har rätt att ångra avtalet.

text: ON begärde att få tillbaka det som han har betalat för tjänsten och betalningsbefrielse från krav med anledning av avtalet.

text: I sin anmälan till nämnden uppgav ON följande. Han tecknade ett abonnemang avseende streamingtjänsten C More i juni 2017. Avtalet ingicks utanför företagets fasta affärslokaler. Han fick inte någon avtalsbekräftelse förrän i oktober 2017. Han har inte samtyckt till företagets villkor om att han avsäger sig rätten att utnyttja sig ångerrätt genom att påbörja användandet av tjänsten. I oktober 2017 meddelade han företaget att han ville ångra avtalet.

text: C More Entertainment motsatte sig kravet.

text: Företaget uppgav följande i sitt svar till nämnden. Avtalet tecknades på Skellefteå Kraft Arena. Enligt avtalet gällde en bindningstid om 24 månader. ON intygade i samband med tecknandet av abonnemanget att han tagit del av företagets information om ångerrätt. Av avtalsvillkoren framgick att konsumenten gick med på att ångerrätten upphörde om tjänsten startades under ångerfristen. I syfte att försäkra sig om att ON har läst informationen bad C Mores säljare honom att särskilt underteckna dels den sida i avtalet där information om bindningstiden framgick, dels den sida där informationen om ångerrätten framgick. En avtalsbekräftelse skickades till av ON uppgiven e-postadress samma dag. – ON har inte längre rätt att åberopa ångerrätten eftersom han samtyckte till levererans under ångerfristen och avstod från ångerrätten. För det fall nämnden gör en annan bedömning ska ON inte ska få tillbaka vad han har betalat eftersom tjänsten har använts i betydande omfattning.

text: Allmänna reklamationsnämnden gjorde följande bedömning.

text: Parterna är överens om att det avtal som ingåtts omfattas av lagen om distansavtal och avtal utanför affärslokaler (

text: distansavtalslagen

text: När ett avtal, som i detta fall, avser en tjänst är utgångspunkten enligt

text: distansavtalslagen

text: att konsumenten har rätt att frånträda avtalet genom att lämna ett meddelande om detta till näringsidkaren inom 14 dagar från den dag då avtalet ingicks (

text: 2 kap.

text: och

text: 12 §§

text: distansavtalslagen

text: ). I

text: 2 kap. 11 §

text: nämns vissa undantag från ångerrätten. Av betydelse i detta sammanhang är punkterna 1 och 11.

text: Enligt punkten 1 gäller ångerrätten inte för avtal som avser en tjänst som har fullgjorts, om konsumenten uttryckligen har samtyckt till att tjänsten börjar utföras och gått med på att det inte finns någon ångerrätt när tjänsten har fullgjorts. Med att tjänsten har fullgjorts avses att tjänsten helt och fullt har avslutats (se

text: prop. 2013/14:15 s. 89

text: Enligt punkten 11 gäller ångerrätten inte för avtal som avser digitalt innehåll som levererats på något annat sätt än på ett fysiskt medium, om konsumenten uttryckligen har samtyckt till

text: leverans på detta sätt och gått med på att det inte finns någon ångerrätt. Undantaget genomför artikel 16 m) i det s.k. konsumenträttighetsdirektivet (

text: ). Av direktivet framgår att uttrycket ”digitalt innehåll som inte levererats på något annat sätt än på ett fysiskt medium” avser köp av t.ex. datorprogram, applikationer, spel eller filmer där åtkomsten sker genom nedladdning eller strömning (se

text: skäl 19

text: i

text: direktivet

text: och angiven prop. s. 89).

text: EU-kommissionen har i sin vägledning till direktivet framhållit att avtal om digitalt innehåll ska skiljas från avtal om s.k. digitala tjänster och att de särskilda bestämmelserna rörande avtal om digitalt innehåll i direktivet inte är tillämpliga i dessa fall. I ett förslag till direktiv med ändringar i bl.a. konsumenträttighetsdirektivet, COM/2018/ 185 final, förtydligas hur gränsdragningen ska göras mellan de båda avtalstyperna. Enligt skäl 21 i förslaget kännetecknas digitala tjänster av att näringsidkaren kontinuerligt är involverad under avtalets löptid för att konsumenten ska kunna använda tjänsten, t.ex. genom tillgång till skapande, behandling, lagring och delning av data i digital form. Som exempel nämns abonnemangsavtal till plattformar, molnlagring, webbaserad e-post, sociala medier och molnapplikationer. Tjänsteleverantörens kontinuerliga engagemang motiverar tillämpningen av bestämmelserna om ångerrätt som gör det möjligt för konsumenter att prova tjänsten och, under en 14dagarsperiod från det att avtalet ingåtts, besluta om de vill behålla den eller inte. I motsats till detta kännetecknas avtal om digitalt innehåll av att näringsidkaren vidtar en engångsåtgärd för att tillhandahålla konsumenten ett särskilt digitalt innehåll, t.ex. specifika musik- eller videofiler. Den typen av engångsåtgärd för att tillhandahålla digitalt innehåll grundas på undantaget från ångerrätten i

text: artikel 16 m i direktivet

text: som innebär att konsumenten förlorar sin ångerrätt när fullgörandet av avtalet påbörjas genom nedladdning eller strömning av innehållet.

text: Avtalet mellan parterna rör ett abonnemang på en s.k. streamingtjänst avseende filmer m.m. med bindningstid under 24 månader. Av den utredning som presenterats i ärendet framgår att ON har undertecknat företagets avtalsvillkor, enligt vilka ångerrätten upphör att gälla om tjänsten startas under ångerfristen. Nämnden konstaterar att den avtalade tjänsten inte är sådan att den har fullgjorts på det sättet som avses i punkten 1 i den nämnda paragrafen. I enlighet med det som redogjorts för ovan bedömer nämnden att det inte heller är fråga om ett avtal om sådant digitalt innehåll som avses i punkten 11 utan att det rör sig om en digital tjänst. Ingen av dessa undantag från ångerrätten är alltså tillämplig i detta fall. Avtalet omfattas inte heller av något annat undantag från ångerrätten.

text: Eftersom

text: distansavtalslagen

text: är tvingande till konsumentens förmån saknar det avtalade villkoret om upphörande av ångerrätten verkan (se

text: 1 kap. 4 § distansavtalslagen

text: ). ON har alltså rätt att ångra köpet trots att han har börjat utnyttja tjänsten.

text: C More har i ärendet inte visat att företaget lämnat information om ångerrätten på det sätt som följer av

text: distansavtalslagen

text: . Förutom den felaktiga informationen om förutsättningarna för ångerrätten har företaget inte visat att information lämnats om att det finns ett standardformulär för ångerrättens utövande och var ON kan ta del av ett sådant. Detta innebär att ångerfristen inte har börjat löpa och att ON har ångrat avtalet i rätt tid. Att företaget inte har lämnat information om ångerrätten på rätt föreskrivet sätt och inte heller om skyldigheten att

text: ersätta en proportionell andel av det avtalade priset för tjänsten, innebär också att ON inte är skyldig att ersätta företaget för den tid han har använt tjänsten (se

text: 2 kap. 15 § 3 distansavtalslagen

text: C More ska därför rekommenderas att låta ON frånträda avtalet genom att återbetala det som ON har betalat för tjänsten och avstå från betalningskrav med anledning av avtalet.

text: Skiljaktig mening

text: En ledamot var skiljaktig och anförde följande. Parterna har avtalat om att ångerrätten ska upphöra om tjänsten startas under ångerfristen. Enligt min uppfattning är undantaget från ångerrätten för digitalt innehåll tillämpligt i detta fall, varför det avtalade villkoret om avstående från ångerrätten är giltigt. Tjänsten (streaming av film, sport, tv-program och serier) har startats under ångerfristen och har, enligt motparten, använts i betydande omfattning. ON:s krav ska därför avslås.


title: Lagen om obehöriga transaktioner med betalningsinstrument. Fråga om kontohavarens ansvar för transaktioner som utförts av bedragare. Kontohavaren blev uppringd av någon som utgav sig för att arbeta på banken (I) och som genom s.k. spoofing föreföll ringa från bankens telefonnummer (II). Kontohavarna har lurats att legitimera sig genom sitt Mobila BankID. Till följd av detta har bedragarna kunnat föra bort pengar.

text: 034 ansvar för transaktioner som utförts av bedragare. Kontohavaren blev uppringd av

text: Beslut 2018-06-14; 2017-07814 (I) och 2017-13660 (II)

text: I

text: LH begärde ersättning med 45 000 kr för obehöriga transaktioner.

text: I sin anmälan till nämnden uppgav LH följande. Hon blev uppringd av en person vid namn Daniel som uppgav att han arbetade på banken. Han förklarade att hennes konto hade blivit kapat och uppmanade henne därför att logga in på sitt Mobila BankID för att spärra kontot och förhindra ytterligare kapningsförsök, vilket hon gjorde två gånger. Hon kontrollringde till banken strax efter samtalet med Daniel och fick då veta att hon blivit utsatt för bedrägeri. – Hon använder inte BankID för att logga in på internetbanken, utan använder det som identifieringsmetod i arbetssammanhang. Hon har inte heller sådana tekniska kunskaper som behövs för att förstå vad appen har för funktioner. I en pressad situation som denna var hennes agerande fullt naturligt. Det är inte någon ursäkt från bankens sida att man har gått ut med information i media och varnat kunder för bedragare. Det är uppenbart att banken har säkerhetsbrister.

text: Banken motsatte sig kravet.

text: I sitt svar till nämnden uppgav banken följande. LH tog emot ett telefonsamtal från ett skyddat nummer från en okänd person som sa sig ringa från banken och bad henne att identifiera sig med sitt Mobila BankID. LH gjorde det utan någon som helst kontroll av vem som ringde upp. Därigenom fick den okände personen tillgång till LH:s internetbank. Därefter utförde LH ytterligare en BankID-signering, varvid bedragaren kunde ladda ner ett nytt Mobilt BankID. Bedragaren skapade därefter ett Swish-konto och bytte telefonnummer för att sedan göra överföringarna. – Det har under flera års tid varnats från bankerna, polisen, radio, TV och media i övrigt för att man aldrig på begäran från någon okänd person ska lämna ut sina bankuppgifter eller logga in på sin internetbank. När bankens kunder loggar in på internetbanken får de sådan information i en varningstext. LH:s agerande måste anses så klandervärt att det vore stötande om banken skulle behöva stå för någon del av förlusten. Hon bör därför ansvara för hela beloppet. I vart fall har LH varit grovt vårdslös.

text: Allmänna reklamationsnämnden, i utökad sammansättning, gjorde följande bedömning.

text: Är lagen om obehöriga transaktioner med betalningsinstrument tillämplig?

text: Lagen om obehöriga transaktioner med betalningsinstrument gäller kontohavares ansvar för belopp som belastar ett konto på grund av en obehörig transaktion med ett betalningsinstrument (1 §).

text: Ett betalningsinstrument kan vara ett kontokort eller något annat personligt instrument eller en personlig rutin som används för att elektroniskt initiera en betalningstransaktion (2 § 1). Av lagens förarbeten framgår att ett BankID är ett sådant betalningsinstrument (se

text: prop. 2009/10:122 s. 24

text: ). En obehörig transaktion är en transaktion som genomförs utan samtycke från kontohavaren eller någon annan som enligt kontoavtalet är behörig att använda betalningsinstrumentet (2 § 2).

text: Parterna är överens om att LH blev kontaktad av en bedragare som genom användning av Mobilt BankID och Swish lyckades föra över 45 000 kr från hennes konto. Nämnden konstaterar att LH inte godkände Swish-överföringen och alltså inte samtyckte till transaktionen. Det är därför fråga om en obehörig transaktion i lagens mening.

text: När ansvarar kontohavaren för en obehörig transaktion?

text: En kontohavare är skyldig att skydda sin personliga kod och vid vetskap om att betalningsinstrumentet kommit bort eller använts obehörigen snarast anmäla detta till betaltjänstleverantören samt i övrigt följa de villkor som enligt kontoavtalet gäller för användning av betalningsinstrumentet (4 §). Om en obehörig transaktion kunnat genomföras på grund av att kontohavaren genom grov oaktsamhet åsidosatt sina skyldigheter enligt 4 §, ansvarar kontohavaren för beloppet. Om kontohavaren är konsument är ansvaret begränsat till 12 000 kr. Har kontohavaren handlat särskilt klandervärt ansvarar denne dock för hela beloppet (6 §).

text: Enligt lagens förarbeten tar bestämmelserna om grov oaktsamhet sikte på situationer då kontohavaren har varit obetänksam på ett sätt som inte kan ursäktas. Vid bedömningen ska särskild hänsyn tas till arten av de personliga säkerhetsanordningar som hör till ett betalningsinstrument och till de omständigheter under vilka det förlorades, stals eller missbrukades. En samlad bedömning får göras utifrån den miljö och situation kontohavaren befunnit sig i samt hans eller hennes möjlighet att skydda sig mot en obehörig transaktion. Det måste också tas hänsyn till om kontohavaren är en konsument. Personliga omständigheter kan ha betydelse för bedömningen, t.ex. kontohavarens ålder (se

text: prop. 2009/10:122 s. 17

text: och

text: f.).

text: Om kontohavaren varit grovt oaktsam, ska ställning tas till om hen kan anses ha handlat särskilt klandervärt. Enligt förarbetena kan så vara fallet om kontohavaren har agerat så klandervärt i förhållande till betaltjänstleverantören att det skulle vara stötande att denne behöver stå för någon del av den obehöriga transaktionen. Det ska närmast röra sig om fall där kontohavaren genom sitt handlande får anses ha varit likgiltig till risken för obehöriga transaktioner. Som exempel nämns att kontohavaren – trots villkoren – lämnar ett kontokort

text: lättillgängligt och obevakat under en lång tid på en badstrand med mycket folk, i ett omklädningsrum eller i en garderob på en restaurang, eller att kontohavaren lämnar ifrån sig kortet på en nattklubb för löpande debiteringar under en lång tid (se

text: prop. 2009/2010:122 s. 29

text: Nämnden har i tidigare avgöranden ansett att konsumenter har agerat särskilt klandervärt när de, efter att ha blivit kontaktade på Facebook, har lämnat ut koder från sin bankdosa (ARN 2013-04700) eller har loggat in på sin internetbank med användande av sitt Mobila BankID (ARN 2017-02060).

text: Avtalsvillkoren

text: Av bankens allmänna villkor för Mobilt BankID framgår att Mobilt BankID är att betrakta som en värdehandling och därför ska förvaras och hanteras på ett betryggande sätt (p. 4).

text: I villkoren anges också att innehavaren står risken om någon obehörig använt Mobilt BankID (p. 4) samt att innehavaren ansvarar för alla förpliktelser som uppkommer som en följd av att Mobilt BankID används (p. 6). I det avseendet lägger villkoren alltså ett större ansvar på kontohavaren än vad som anges i lagen om obehöriga transaktioner med betalningsinstrument. Nämnden konstaterar att avtalsvillkor som i jämförelse med bestämmelserna i lagen är till nackdel för en konsument är utan verkan mot honom eller henne (3 §). Nämnda villkor ska därför lämnas utan avseende.

text: Nämndens bedömning

text: Det konstateras att en bedragare förmådde kontohavaren LH att använda sitt Mobila BankID till att identifiera sig/signera mot banken två gånger. Därigenom kunde bedragaren logga in på hennes internetbank och skapa ett nytt Mobilt BankID. Bedragaren skapade därefter ett Swish-konto, bytte telefonnummer för Swish och förde över 45 000 kr från LH:s konto via Swish.

text: Frågan är om LH:s agerande har inneburit att hon varit grovt oaktsam i lagens mening. Nämnden konstaterar att LH identifierade sig mot banken med hjälp av sitt Mobila BankID efter att ha blivit uppringd av en okänd person från ett skyddat telefonnummer. Nämnden anser att LH därmed inte hanterat sitt Mobila BankID på ett betryggande sätt i enlighet med avtalsvillkoren för Mobilt BankID. Nämnden anser, vid en sammantagen bedömning av omständigheterna i ärendet, att LH agerat på ett sätt som varit grovt oaktsamt. Hon ska därför enligt 6 § lagen om obehöriga transaktioner med betalningsinstrument i vart fall ansvara för förlusten till ett belopp om 12 000 kr.

text: Om LH dessutom ska anses ha agerat särskilt klandervärt ska hon ansvara för hela beloppet. Nämnden konstaterar att LH blev utsatt för ett förslaget bedrägeri. Hon trodde att hon pratade med banken och hon befann sig i en pressad situation. Hon trodde sig inte göra något annat än att identifiera sig mot banken med hjälp av sitt Mobila BankID. Det saknas utredning om vilken information som visades för LH i displayen när hon använde sitt Mobila BankID. Hon lämnade inte ut några koder till bedragaren. Nämnden konstaterar också att det inte finns någon möjlighet för konsumenterna att styra över bankernas säkerhetslösningar. Oavsett

text: bankens varningar för bedrägerier, står det klart att LH som konsument inte förstod att hennes användning av BankID:t kunde få så långtgående konsekvenser. Nämnden bedömer att LH:s agerande inte har inneburit att hon var likgiltig inför risken för obehöriga transaktioner. Nämnden anser att hon inte heller agerat på något annat sätt som medför att hon ska anses ha varit särskilt klandervärd.

text: Banken ska därför ersätta LH för det obehöriga uttaget, med avdrag för 12 000 kr.

text: II

text: HB begärde ersättning med 140 000 kr för obehöriga transaktioner.

text: I sin anmälan till nämnden uppgav HB följande. Han blev uppringd från bankens privata kundtjänstnummer. Han kände igen numret eftersom han är kund hos banken. En Johan Andersson presenterade sig och sade att han ringde från banken. Johan pratade svenska och frågade var HB för tillfället befann sig. Han svarade att han var hemma i sin lägenhet i Helsingborg. Johan sade att det i Berlin pågick en transaktion på hans konto. För att kontrollera status på sina konton så loggade han omedelbart in på sin internetbank. Inloggningen gjordes på hans laptop och legitimering skedde via Mobilt BankID. Johan sade att de måste blockera transaktionen och bad honom att legitimera sig via Mobilt BankID. HB sade till Johan att det inte kändes rätt att göra det. Johan var väldigt övertygande och lugn. HB tänkte att han fått ett liknande samtal från banken ungefär tio år tidigare, då hans bankkort hade blivit ”skimmat” och någon tog ut pengar från en bankomat i Peru. Dessutom gick han in på hitta.se och kontrollerade telefonnumret och fick bekräftat att det var bankens nummer. Därför beslutade han sig för att starta den Mobila BankID-appen. Han såg i appen att han var på väg att legitimera sig mot banken. Eftersom han själv redan var inloggad hade han inte en tanke på att han gjorde något annat än att just legitimera sig. Han tryckte in sin kod i Mobila BankID-appen. Johan sade att transaktionen nu kunde stoppas. HB var själv inloggad på sin dator och såg att allt fortfarande verkade normalt. Johan bad honom därefter att legitimera sig igen för att kunna blockera hans Mobila BankID, vilket han då gjorde. Därefter avslutades samtalet. Strax efteråt såg han att någon gjorde en obehörig Swish-transaktion på 5 000 kr från hans personkonto. Han ringde omedelbart till banken på samma nummer som han nyss blivit uppringd ifrån. Han hamnade i telefonkö och medan han satt i kö såg han hur bedragaren flyttade pengar från hans kapitalkonto till hans personkonto där Swish är anslutet. Han förde tillbaka pengarna till kapitalkontot för att förhindra möjligheten att Swisha, men bedragaren flyttade återigen tillbaka pengarna till personkontot. Innan han kom fram till bankens kundtjänst hade fyra Swish-transaktioner på totalt 140 000 kr gjorts från hans personkonto till tre okända personer. – På bankens hemsida, och i den tillfälliga information som banken gått ut med, kan man läsa att en bedragare kan utge sig för att ringa från banken, men det står inget om att en bedragare till och med kan ringa från bankens eget telefonnummer. Det som var avgörande för att HB, efter noga överväganden och diskussion med Johan, startade Mobilt BankID-appen var att Johan ringde från bankens telefonnummer.

text: HB anser att det är en allvarlig säkerhetsbrist hos banken att någon kan logga in på hans internetbank när han själv redan är inloggad. Bedragarnas inloggning skedde inom några minuter och med största sannolikhet från en helt annan fysisk plats, som han omöjligt hade kunnat förflytta sig till. Banken bör också se över om det ska vara så enkelt att justera beloppsbegränsningen för Swish. Andra banker kräver fler steg med säkerhetsåtgärder.

text: Banken motsatte sig kravet.

text: I sitt svar till nämnden uppgav banken följande. HB blev uppringd av en person som presenterade sig som Johan Andersson och som sade att han ringde från banken. Enligt polisanmälan tyckte HB att samtalet lät suspekt men lät sig övertalas. Bedragaren hade vetskap om HB:s personnummer och kunde, genom att HB tryckte sin säkerhetskod, logga in på hans internetbank. Därefter bad bedragaren HB att ytterligare en gång legitimera sig med sitt Mobila BankID. I displayen hos HB framgick då att han godkände ett nytt Mobilt BankID. Med det nya Mobila BankID:t kunde bedragaren därefter göra överföringarna via Swish.

text: Denna typ av bedrägerier har förekommit i Sverige under relativt lång tid. Det händer att bedragaren "spoofar" ett telefonnummer som då syns i displayen i bankkundens mobiltelefon. Detta kan göras genom att bedragaren laddar ner en app som finns att tillgå på marknaden, vilket banken inte kan göra något åt. Bankerna har under lång tid varnat för denna och andra typer av bedrägerier. Bankerna har också informerat om att en bank aldrig kontaktar kunder och ber dem lämna ut sina koder eller legitimera sig med Mobilt BankID. Banken varnar för detta på första sidan när kunden loggar in på internetbanken. I press, radio och TV förekommer löpande information och varningar.

text: Enligt bankens villkor för Mobilt BankID framgår att innehavaren ansvarar om någon obehörig använt Mobilt BankID. HB har medverkat till bedrägeriet genom att på uppdrag av en okänd person vid två tillfällen inom ramen för samma händelse logga in på sin internetbank och också godkänna ett nytt Mobilt BankID. Man kan ifrågasätta om förfarandet ska anses innebära att överföringarna alls ska betraktas som obehöriga. Det är i realiteten en fullmakt som HB gett bedragaren. Under alla förhållanden är det Bankens uppfattning att förfarandet sammantaget ska anses vara så obetänksamt att det skulle vara stötande om banken ska stå för något belopp. I vart fall har HB varit grovt vårdslös.

text: prop. 2009/10:122 s. 24

text: Parterna är överens om att HB blev kontaktad av en bedragare som genom användning av Mobilt BankID och Swish lyckades föra över 140 000 kr från hans konto. Nämnden konstaterar att HB inte godkände Swish-överföringarna och alltså inte samtyckte till transaktionerna. Det är därför fråga om obehöriga transaktioner i lagens mening.

text: [Som ovan i referat I.]

text: Avtalsvillkoren

text: [Som ovan i referat I.]

text: Nämndens bedömning

text: Det konstateras att en bedragare förmådde kontohavaren HB att använda sitt Mobila BankID till att identifiera sig/signera mot banken två gånger. Därigenom kunde bedragaren logga in på hans internetbank och skapa ett nytt Mobilt BankID. Bedragaren skapade därefter ett Swishkonto, bytte telefonnummer för Swish och förde över 140 000 kr från HBs konto via Swish.

text: Frågan är om HB:s agerande har inneburit att han varit grovt oaktsam i lagens mening. Nämnden konstaterar att HB, som visserligen trodde att samtalet kom från bankens telefonnummer, identifierade sig mot banken med hjälp av sitt Mobila BankID efter att ha blivit uppringd av en okänd person. Nämnden anser att HB därmed inte hanterat sitt Mobila BankID på ett betryggande sätt i enlighet med avtalsvillkoren för Mobilt BankID. Nämnden anser, vid en sammantagen bedömning av omständigheterna i ärendet, att HB agerat på ett sätt som varit grovt oaktsamt. Han ska därför enligt 6 § lagen om obehöriga transaktioner med betalningsinstrument i vart fall ansvara för förlusten till ett belopp om 12 000 kr.

text: Om HB dessutom ska anses ha agerat särskilt klandervärt ska han ansvara för hela beloppet. Nämnden konstaterar att HB har blivit utsatt för ett förslaget bedrägeri. Han blev uppringd från bankens telefonnummer, han trodde att han pratade med banken och han befann sig i en pressad situation. Han trodde sig inte göra något annat än att identifiera sig mot banken med hjälp av sitt Mobila BankID. Det saknas utredning om vilken information som visades för HB i displayen när han använde sitt Mobila BankID. Han lämnade inte ut några koder till bedragaren. Nämnden konstaterar också att det inte finns någon möjlighet för konsumenterna att styra över bankernas säkerhetslösningar. Oavsett bankens varningar för bedrägerier, står det klart att HB som konsument inte förstod att hans användning av BankID:t kunde få så långtgående konsekvenser. Nämnden bedömer att HB:s agerande inte har inneburit att han varit likgiltig inför risken för obehöriga transaktioner. Nämnden anser att han inte heller agerat på något annat sätt som medför att han ska anses ha varit särskilt klandervärd.

text: Banken ska därför ersätta HB för de obehöriga uttagen, med avdrag för 12 000 kr.


title: Kontorist på trafikskola som tog emot telefonsamtal från konsumenter ansågs ej uppfylla distansavtalslagens krav på organiserat system för att sluta avtal på distans; lagen ej tillämplig. Istället avbeställning enligt 42 § konsumenttjänstlagen analogt. Motparten ej visat ersättningsgilla kostnader; bifall.

text: MB begärde återbetalning av 6 000 kr.

text: Hon träffade per telefon ett avtal med trafikskolan om en intensivkurs för lastbilslektioner (CE-behörighet) med start den 4 september. Priset var 6 000 kr. Den 31 augusti meddelade hon företaget att hon ville avboka kursen. Hon talade med en anställd som sade att hon inte skulle behöva betala någon avgift. Det står inte heller något om avbokningsavgiften i välkomstbrevet eller på företagets webbplats. Det välkomstbrev som företaget har presenterat i ärendet är inte adresserat till henne och motsvarar inte den information hon fick.

text: Trafikskolan motsatte sig kravet.

text: I samband med att avtalet träffades informerades MB om att anmälningen var bindande. Hon informerades även om att eventuell avbokning måste ske senast fem arbetsdagar före kursstart och att företaget annars skulle komma att debitera henne kursavgiften. Mindre än fem arbetsdagar före kursstarten ringde MB och meddelade att hon inte ville delta i utbildningen. En anställd hos trafikskolan uppmanade henne att komma till kursstarten för att undvika kursavgiften på 6 000 kr. Hon påmindes om den utskickade informationsfoldern.

text: Förutom MB var två andra deltagare inbokade vid samma kurstillfälle. Vid utbildningstillfället tog företaget in en konsult som genomförde utbildningen. Företaget reserverade också ett fordon. Företaget hade därför kostnader som det inte fick full ersättning för. Kostnaderna avsåg lärare, fordon och lokaler och uppgick till 7 056 kr per deltagare.

text: Allmänna reklamationsnämnden, i utökad sammansättning, gjorde följande bedömning.

text: Parterna träffade per telefon ett avtal om deltagande i en utbildning för att få körkort för lastbil. MB meddelade den 31 augusti 2017 trafikskolan om att hon inte längre var intresserad av att delta, dvs. att hon ville frånträda avtalet.

text: Nämnden prövar till en början om MB har rätt att frånträda avtalet med stöd av lagen om distansavtal och avtal utanför affärslokaler (

text: distansavtalslagen

text: För att

text: distansavtalslagen

text: ska vara tillämplig krävs att köparen är konsument, dvs. att avtalet har ingåtts av en fysisk person som handlar huvudsakligen för ändamål som faller utanför näringsverksamhet (se

text: 1 kap. 2 §

text: ). En körkortsutbildning avseende lastbil kan visserligen i förlängningen tänkas syfta till att bedriva näringsverksamhet, men eftersom MB inte hade någon anställning eller startat egen verksamhet i den bransch där utbildningen är ett krav ska

text: MB ändå anses ha handlat för ändamål som faller utom näringsverksamhet (jfr rättsfallet

text: NJA 2002 s. 644

text: För att

text: distansavtalslagen

text: ska vara tillämplig krävs vidare att avtalet är ett distansavtal. Begreppet distansavtal definieras i lagen som ”ett avtal som ingås inom ramen för ett av näringsidkaren organiserat system för att träffa avtal på distans, om kommunikationen uteslutande sker på distans” (se

text: 1 kap. 2 §

text: ). Att kommunikationen uteslutande ska ske på distans innebär att det endast får användas ett eller flera medel för distanskommunikation. Det kan t.ex. vara ett avtal som ingås via internet eller telefon. Att avtalet ska ingås inom ramen för ett organiserat system för att träffa avtal på distans innebär att näringsidkaren måste ha vidtagit någon eller några särskilda åtgärder för att organisera en försäljning på distans. Generellt gäller att kraven på vilka åtgärder som näringsidkaren ska ha vidtagit är relativt låga. Det krävs inte att distansförsäljningen är särskilt omfattande, att den är speciellt välorganiserad eller att marknadsföringen har någon särskild omfattning eller intensitet (se

text: prop. 1999/2000:89 s. 25

text: f.).

text: Ett exempel på ett organiserat system för att träffa avtal på distans är att ett företag bedriver telefonförsäljning. Om en konsument blir uppringd av en försäljare och ett avtal ingås under samtalet är det alltså normalt fråga om ett distansavtal. Det kan också vara så att näringsidkaren har vidtagit åtgärder för att regelmässigt ta emot beställningar per telefon, t.ex. genom att marknadsföra ett särskilt ordertelefonnummer. Om en konsument i ett sådant fall ringer till näringsidkaren och ett avtal ingås under samtalet, är det alltså också ett distansavtal. Från de nämnda åtgärderna för att organisera en distansförsäljning måste skiljas situationer där näringsidkare i samband med marknadsföring – t.ex. på en webbplats eller i en annons – endast ger information om en viss vara eller en tjänst, eventuellt tillsammans med kontaktuppgifter till näringsidkaren. Enbart detta innebär inte att näringsidkaren har ett organiserat system för att träffa avtal på distans (se skäl 20 till direktiv

text: och s. 32 i EUkommissionens vägledning till direktivet i juni 2014).

text: Av utredningen i ärendet framgår att det var MB som ringde till trafikskolan och att avtalet om deltagande i utbildningen träffades under telefonsamtalet. Enbart det förhållandet att det har funnits en person hos trafikskolan som har haft i uppdrag att ta emot telefonsamtal är inte tillräckligt för att det ska anses vara fråga om en organiserad distansförsäljning. Det framgår inte heller att företaget t.ex. i sin marknadsföring har gett uttryck för att det regelmässigt tar emot beställningar per telefon. Med hänsyn till detta är det avtal som ingåtts mellan parterna inte ett distansavtal i den mening som avses i

text: distansavtalslagen

text: . MB har därför inte rätt att ångra avtalet med stöd av den lagen.

text: Frågan är då om MB har rätt till återbetalning med stöd av bestämmelserna om avbeställning i

text: konsumenttjänstlagen

text: Enligt

text: 42 § konsumenttjänstlagen

text: har konsumenten rätt att avbeställa en tjänst innan den har slutförts. Trots att

text: konsumenttjänstlagen

text: inte är direkt tillämplig på utbildningar, kurser, pttjänster m.m. har lagen i viss utsträckning ansetts vara analogt tillämplig i sådana fall (se rättsfallet

text: NJA 2002 s. 644

text: och t.ex. nämndens beslut [referat] i ärende 2014-03280).

text: Enligt nämnden finns det inte skäl att bedöma den i ärendet aktuella tjänsten på annat sätt.

text: 42 § konsumenttjänstlagen

text: är alltså analogt tillämplig. Om det i enlighet med trafikskolans påstående har varit avtalat att kursavgiften debiteras om inte avbeställning sker minst fem arbetsdagar före kursstart, är villkoret oskäligt och ska jämkas enligt

text: 36 § avtalslagen

text: (jfr rättsfallet

text: NJA 2008 s. 24

text: och

text: SOU 1974:83 s. 135

text: ff.).

text: MBs meddelande den 31 augusti 2017 om att hon inte ville delta i utbildningen måste förstås så att hon utövade sin rätt att avbeställa tjänsten. Rättsförhållandet ska därför avvecklas på det sätt som anges i

text: 42 § konsumenttjänstlagen

text: Om en konsument avbeställer tjänsten innan den har slutförts, har näringsidkaren i analogi med

text: 42 § första stycket konsumenttjänstlagen

text: rätt till ersättning för den del av tjänsten som redan har utförts samt för arbete som måste utföras trots avbeställningen. I detta fall framgår det dock att MB inte hade deltagit i någon del av utbildningen när hon avbeställde tjänsten. Trafikskolan har inte heller gjort gällande att något arbete behövt utföras trots avbeställningen. Företaget har därför inte rätt till ersättning enligt första stycket i paragrafen.

text: Enligt

text: 42 § andra stycket konsumenttjänstlagen

text: har näringsidkaren rätt till ersättning för förluster i form av kostnader för den återstående delen av tjänsten samt ersättning för förluster i övrigt på grund av att han har underlåtit att ta på sig annat arbete eller på grund av att han på annat sätt har inrättat sig efter uppdraget. Näringsidkaren har dock inte rätt till sådan ersättning, om konsumentens syfte med tjänsten har blivit förfelat på grund av vissa angivna omständigheter.

text: MB har inte gjort gällande att syftet med utbildningen har förfelats på grund av sådana omständigheter som nämns i paragrafen. Å andra sidan har trafikskolan inte bevisat att den haft kostnader för den återstående delen av tjänsten eller har lidit förluster i övrigt på grund av att den har underlåtit att ta på sig annat arbete eller på annat sätt har inrättat sig efter uppdraget. Företaget har alltså inte heller rätt till ersättning enligt andra stycket i den nämnda paragrafen.

text: Sammantaget bedömer nämnden att MB har avbeställt tjänsten och att trafikskolan inte har rätt till ersättning. Trafikskolan ska därför rekommenderas att betala tillbaka det belopp som MB har betalat för tjänsten, dvs. 6 000 kr.