avgjordAv: Justitieombudsmannen Lars Lindström

title: Kritik mot Göteborgs stad för uppmaning till kommunens förskolechefer att inte tillåta personal att bära knappar från Lärarförbundet eller tröjor associerade till det s.k. Förskoleupproret

sammanfattning: Personal vid förskolor i Göteborg bar tröjor med texten ”Förskoleupproret” och knappar med texten ”STOPP färre barn NU! Lärarförbundet Göteborg”. Arbetsgivaren Göteborgs stad gav förskolecheferna rådet att inte tillåta personalen att bära dessa tröjor och knappar. Enligt 2 kap. 1 § regeringsformen är varje medborgare tillförsäkrad yttrandefrihet gentemot det allmänna. JO konstaterar att budskapet på tröjorna och knapparna inte strider mot någon lag. Textinnehållet liksom den omständigheten att förskolepersonalen, såvitt framkommit, utför arbetet i sina privata kläder ger vidare intryck av att budskapen utgör personalens privata åsikter. Det finns ingen utredning som visar att bärandet av tröjorna och knapparna haft någon negativ inverkan på verksamheten. Mot denna bakgrund kommer JO fram till att Göteborgs stad inte haft fog för sina restriktioner när det gäller personalens klädsel. Stadens agerande har därmed utgjort en kränkning av personalens grundlagsfästa yttrandefrihet. Staden får kritik.

text: Anmälningar

text: JO:s dnr 3967-2018 och 4270-2018 AA och BB framförde i två anmälningar som kom in till JO i juni 2018 klagomål mot Göteborgs stad med anledning av att stadsledningskontoret gett förskolechefer i kommunen uppmaningen att inte tillåta personal att under arbetstid bära tröjor associerade till det s.k. Förskoleupproret. Anmälarna angav att kommunens agerande stred mot personalens yttrandefrihet.

text: AA bifogade till sin anmälan en skrivelse från stadsledningskontoret med nedanstående innehåll:

text: Förskoleupproret är en grupp som bildades via Facebook 2014. Föreningen (gruppen) agiterar för gruppen pedagoger/förskollärare inom förskolan. De har en rad krav på t.ex. max antal barn i smågrupp (12), att specialpedagoger ska anställas vid varje förskola och att förskollärare ska vara befriade från ett antal arbetsuppgifter av mer praktisk natur.

text: Den personal som deltar i det s k förskoleupproret har på sig orange tröjor eller T-shirts med texten ”Förskoleupproret”. Stadsledningskontoret har fått ett antal frågor de senaste dagarna från förskolechefer och HR-chefer i stadsdelarna. Den personal som bär tröjorna med texten ”Förskoleupproret” framför ett politiskt budskap, en missnöjesyttring som vänder sig mot arbetsgivaren. Under arbetstiden ska arbetstagaren utföra sina arbetsuppgifter. Föräldrar och andra personalgrupper hamnar i en besvärlig situation som är svår att bemöta. Klädsel på arbetstid ska inte vara ett hinder i mötet med de vi är till för. Ingen ska påtvingas ett budskap och förskolan ska vara en trygg och neutral arbetsplats. Vi råder därför förskolechefer att inte tillåta personal att bära t-shirts eller andra tröjor med texten ”Förskoleupproret” på arbetstid och inte heller tillåta affischering om Förskoleupproret på arbetsplatsen. För kännedom är ovanstående ställningstagande avstämt med arbetsrättssektionen vid Sveriges Kommuner och Landsting, SKL.

text: JO:s dnr 4208-2018 CC och DD framförde i en gemensam anmälan som kom in till JO i juni 2018 klagomål mot Göteborgs stad med anledning av att kommunens förskolepersonal inte tillåtits att under arbetstid bära knappar med Lärarförbundets logotyp och texten ”STOPP färre barn NU! Lärarförbundet Göteborg”. De uppgav att stadens agerande strider mot personalens yttrandefrihet.

text: Till anmälan bifogades en skrivelse från stadsledningskontoret med nedanstående innehåll:

text: Hej, Vi har fått signaler från flera förskoleområden att personal trots tillsägelser av förskolechef bär t-shirt eller nål med ”Förskoleupproret”. Arbetsgivarens hållning är följande: Den personal som bär tröjor eller pins med texten ”Förskoleupproret” framför ett politiskt budskap, en missnöjesyttring som vänder sig mot arbetsgivaren. Under arbetstiden ska arbetstagaren utföra sina arbetsuppgifter. Föräldrar och andra personalgrupper hamnar i en besvärlig situation som är svår att bemöta. Klädsel på arbetstid ska inte vara ett hinder i mötet med de vi är till för. Ingen ska påtvingas ett budskap och förskolan ska vara en trygg och neutral plats. Stadsledningskontorets arbetsrättsjurister råder därför förskolecheferna att inte tillåta personal att bära t-shirts eller andra tröjor med texten ”Förskoleupproret” på arbetstid och inte heller tillåta affischering om ”Förskoleupproret” på arbetsplatsen. Se bifogat dokument av HR-direktör och förhandlingschef i Göteborgs stad. Varje medarbetare behöver få veta att arbetsgivaren ser allvarligt på att bära tshirt eller pins med budskapet ”förskoleupproret” och att konsekvensen för den enskilde blir kännbar. Skulle personal trots tydlig uppmaning från förskolechef fortsätta bära t-shirts eller pins med detta budskap ska medarbetaren stängas av utan lön enligt AB §10 moment 1 – Förseelser m.m. Skulle detta bli aktuellt vänd dig till din HRspecialist för stöd och rådgivning.

text: Utredning

text: JO uppmanade Kommunstyrelsen i Göteborgs stad att lämna upplysningar om och yttra sig över det som anförts i anmälningarna.

text: Kommunstyrelsens majoritet beslutade att som sitt remissvar lämna följande yttrande till JO:

text: Bakgrund

text: Under maj 2018 inkom ett antal frågor från förskolechefer och Hr-chefer i stadsdelarna till stadsledningskontoret i Göteborgs Stad kring användandet av tröjor med texten ”Förskoleupproret”. Både föräldrar och övriga medarbetare hade ställt frågor kring om det var okej att bära sådana tröjor på arbetsplatsen. Stadsledningskontorets bedömning var att medarbetare inte ska ha på sig tröjor med opinionsbildande budskap på arbetstid. Efter samråd med Sveriges Kommuner och Landstings arbetsrättssektion beslutade stadsledningskontoret den 9 maj 2018 att råda förskolecheferna i staden att inte tillåta personal att bära t-shirts eller andra tröjor med texten ”Förskoleupproret” på arbetstid och inte heller tillåta affischering om ”Förskoleupproret” på arbetsplatsen.

text: Efter att rådet om tröjorna nått stadsdelarna framkom att medarbetare på ett antal förskolor använde knappar med texten ”STOPP färre barn NU!”, i något fall hade medarbetare nekat att ta av sig knappen efter uppmaning från förskolechefen. Stadsledningskontoret gjorde den 21 maj 2018, i en enskild rådgivning, bedömningen att även dessa knappar omfattas av arbetsgivarens möjlighet att begränsa uttrycket av opinionsbildande budskap på arbetstid. Vidare gjordes bedömningen att i de fall medarbetare efter uppmaning inte tar av sig tröjan eller knapparna kan de stängas av från arbete utan lön enligt kollektivavtalet Allmänna bestämmelser § 10 moment I – Förseelser m.m. Detta råd gavs via hr-specialist till en områdeschef i stadsdelen östra Göteborg. I ett senare meddelande från områdeschefen till förskolechefer i stadsdelen östra Göteborg framgår att om en medarbetare trots tydlig uppmaning från förskolechef fortsätter bära t-shirts eller pins skall medarbetaren stängas av utan lön enligt kollektivavtalet Allmänna bestämmelser § 10 moment I Förseelser m.m. Detta mail ligger sedermera till grund för att några förskolechefer i samtal uppmanar sina medarbetare att ta av sig knappar med hänvisning till risken att bli avstängd. Stadsledningskontoret meddelade i mail till hr-cheferna i Göteborgs Stad den 23 maj 2018 att eventuella avstängningar eller disciplinpåföljder inte får beslutas om innan samråd skett med stadsledningskontoret. Förvaltningarna uppmanades att inte överreagera initialt utan börja med samtal/tillrättavisning. Det är värt att notera att ingen medarbetare har stängts av eller på annat sätt fått någon påföljd till följd av vare sig tröjor eller knappar med opinionsbildande budskap. – – – Eftersom det är kommunstyrelsen som uppmanas att svara på remissen från JO och då bedömningarna har gjorts av stadsledningskontoret svarar kommunstyrelsen för alla tre anmälningarna. Stadsdelen östra Göteborg har dock beretts tillfälle att lämna synpunkter på yttrandet. Hr-direktören och förhandlingschefen i Göteborgs Stad, stadsdelsdirektören och hr-chefen i stadsdelen östra Göteborg samt berörd (f.d.) områdeschef har beretts tillfälle att lämna synpunkter på yttrandet.

text: Rättslig reglering

text: Varje medborgare är enligt

text: 2 kap. 1 § regeringsformen

text: gentemot det allmänna tillförsäkrad yttrandefrihet, definierad som frihet att i tal, skrift eller på annat sätt meddela upplysningar samt uttrycka tankar, åsikter och känslor. Detta innebär bland annat att arbetsgivare inom den offentliga förvaltningen inte genom generella uttalanden eller genom kritik i enskilda fall får söka påverka arbetstagare i fråga om det sätt på vilket friheterna används. Yttrandefriheten kan dock inte utövas vid vilken tidpunkt som helst som den enskilde väljer. JO har flera gånger uttalat sig i frågan. Jfr. JO 1993/94 s. 489 ff. Som arbetsgivare kan man fordra att brukarna av kommunens service inte får känna att de utsätts för påtryckningar och arbetsgivaren måste kunna ställa krav på att arbetsuppgifterna fullgörs på arbetstid. Av JO:s beslut den 20 februari 1998, dnr

text: , framgår att den information som ges till föräldrar avseende skolans organisation måste vara byggd på objektivitet; läraren uppträder under arbetstid i sin yrkesroll och företräder därmed skolan. En lärare är emellertid oförhindrad att därutöver framhålla sin egen uppfattning i saken, men måste då noga skilja på uppgifter som är lämnade i tjänsten och sådant som utgör den personliga uppfattningen. Av cirkulär 18:19 ”Politiska partier inom vård och äldreomsorg” utgiven av Sveriges Kommuner och Landsting, sidan 3–4, framgår arbetsgivarorganisationens tolkning av lagregleringen kring politiska åsikter på arbetstid. De anser bland annat att en brukare inte ska känna att de prackas på åsikter och att de ska känna sig trygga i att få samma behandling som alla andra, oavsett om de delar de åsikter som arbetstagaren har eller inte. En arbetstagares personliga uppfattning får inte färga av sig på eller påverka hur personalen uppträder i sitt arbete. Arbetstagare får inte använda sitt arbete som plattform för att sprida ett politiskt budskap. I tjänsten ska arbetstagaren uppträda politiskt neutralt. Även när det gäller till exempel knappar på arbetskläderna är det arbetsgivaren som beslutar om hur de får användas, se bilaga 3 [här utesluten, JO:s anm.]. Enligt för de aktuella medarbetarna gällande kollektivavtalet Allmänna bestämmelser 17 § 10 moment 1 kan en medarbetare tillfälligt tas ur tjänst på grund av förseelse i arbetet. För denna tid ska arbetstagaren avstå samtliga avlöningsförmåner. Reglerna om meddelarfrihet finns bland annat i

text: Tryckfrihetsförordningen

text: och innebär att varje medborgare har rätt att lämna ut uppgifter till massmedia, med vissa undantag. Det är straffbart att efterforska källan till en uppgift som lämnats till massmedia.

text: Skälen till Göteborgs Stads inställning

text: Staden anser inte att medarbetarnas yttrandefrihet har begränsats på ett sätt som strider mot lagstiftningen, när det gäller förbudet mot tröjor eller knappar på kläderna med opinionsbildande budskap på arbetstid. Stadens bedömning stöds av tidigare uttalanden från JO samt den tolkning av lagstiftningen som görs av Sveriges Kommuner och Landsting. Organisationen ”Förskoleupproret” består av pedagoger i förskolan som kämpar för bättre förutsättningar i förskolan. Kampanjen ”STOPP Färre barn NU!” riktar sig också mot förskolans organisation. Båda dessa kampanjer visar på att förskolans verksamhet engagerar många och att det är viktigt med diskussion och att olika åsikter måste få brytas mot varandra i debatten. I denna debatt har medarbetare i Göteborgs Stad givetvis rätt att uttrycka sina åsikter och känslor när det gäller förskolans verksamhet, både som privatpersoner och inom ramen för yrkesrollen. Göteborgs Stad anser dock att en avgränsning måste göras mellan rätten till yttrandefrihet och de krav vi som arbetsgivare kan ställa på våra medarbetare under arbetstid. Anledningen till att Göteborgs Stad har beslutat att inte tillåta personal att bära tröjor med texten ”Förskoleupproret” eller knappar med texten

text: ”STOPP färre barn NU!” är att medarbetare under arbetstid ska utföra sina arbetsuppgifter, inte delta i opinionsbildande verksamhet. En förskola ska överhuvudtaget inte vara en arena för opinionsbildning eller liknande. Eftersom syftet med kampanjerna är att skapa opinion och påverka människors uppfattning är risken vidare uppenbar att brukarna känner sig påtvingade ett budskap, något som JO tidigare har ansett att en offentlig arbetsgivare kan begränsa. Kampanjen ”Förskoleupproret” och knapparna med texten ”STOPP färre barn NU!” har skapat en oro bland föräldrar och andra yrkesgrupper, vilka hamnar i en besvärlig situation när de möter medarbetare som så tydligt tar ställning. Just de aktuella budskapen sänder vidare signaler som kan leda till att föräldrar inte känner sig trygga med att lämna sina barn på förskolan, något som leder till uppenbara risker för brukarna. På arbetstid ska inte kläder eller andra opinionsbildande uttryck vara ett hinder i mötet med dem vi är till för. En förskola ska vara en neutral och oberoende plats där man bedriver omsorg och verksamhet för barn. Föräldrar och barn ska kunna känna sig helt trygga med att få samma behandling som alla andra, oavsett om de delar de åsikter som medarbetaren har eller inte. Givetvis har medarbetare rätt att uttrycka sin personliga uppfattning om förskolans verksamhet även på arbetstid, men det är då väldigt viktigt att det tydligt framgår att det just är den personliga uppfattningen som förmedlas i kommunikationen med brukarna. När det gäller tröjor med texten ”Förskoleupproret” eller ”STOPP färre barn NU!” är det omöjligt för brukarna att veta om budskapen är förskolans officiella eller om det är medarbetarens rent privata åsikter som ligger bakom användandet. Denna situation skapar en osäkerhet för brukarna. Kampanjen ”Förskoleupproret” är en, såvitt känt, fristående organisation som driver en specifik yrkesgrupps frågor. Kampanjen har en rad krav på hur förskolans verksamhet behöver förändras. Knapparna med texten ”STOPP färre barn NU!” riktar sig också mot förskolans verksamhet. Göteborgs Stad anser att de önskemål och krav på förbättringar som medarbetarna har inom en verksamhet bör bedrivas i enlighet med det samverkansavtal som vi som stad har tecknat med många av de aktuella medarbetarnas fackliga organisation, Lärarförbundet. I Göteborgs Stad är vi för en tidig och regelbunden dialog där medarbetarnas åsikter och idéer tas tillvara vid såväl arbetsplatsträffar som i samverkansgrupper där arbetsgivare och arbetstagarorganisationerna möts. Samverkan vilar ytterst på lagen om medbestämmande i arbetslivet, vilket är det regelverk som utgör ramen för de fackliga organisationernas rättigheter till påverkan. I detta sammanhang kan det även nämnas att andra fackliga organisationer har hört av sig till Göteborgs Stad och uttryckt att de ställer sig frågande till ”Förskoleupproret” på arbetstid.

text: När det gäller frågan om en medarbetare som inte tar av sig sin tröja eller knapp efter att det blivit påtalat skulle kunna stängas av, stämmer det att vi som arbetsgivare skulle kunna se det som en förseelse i arbetet enligt gällande kollektivavtal. Ytterst skulle en sådan situation kunna leda till avstängning utan lön. Göteborgs Stad vill dock understryka att ingen medarbetare fått någon sådan påföljd och att stadsledningskontoret har uppmanat förvaltningarna att inte överreagera initialt utan försöka komma fram samtalsvägen i första hand. Den sista frågan staden avser att beröra är den om Göteborgs Stad skulle ha åsidosatt medarbetares rätt till meddelarfrihet. Staden anser inte att vi på något sätt har försökt hindra någon medarbetare från att använda sig av sin meddelarfrihet. Anmälarna har heller inte utvecklat sin syn på vilket sätt Göteborgs Stad skulle ha åsidosatt denna rättighet. Därmed lämnar vi den frågan. Sammantaget anser Göteborgs Stad att vi gjort en svår men välmotiverad avvägning mellan medarbetarnas yttrandefrihet och vad Göteborgs Stad kan kräva som arbetsgivare. Göteborgs Stads bedömning är därför att yttrandefriheten inte begränsats i strid med lagstiftningen.

text: AA, BB, CC och DD kommenterade remissvaret.

text: Bedömning

text: Av

text: 2 kap. 1 § regeringsformen

text: (RF) framgår att varje medborgare är tillförsäkrad yttrandefrihet gentemot det allmänna, dvs. en frihet att i tal, skrift eller bild, eller på annat sätt, meddela upplysningar och uttrycka tankar, åsikter och känslor. Enligt

text: 2 kap. 20 §

text: RF får yttrandefriheten begränsas genom lag i den utsträckning som medges i 21–24 §§. Det skydd för yttrandefriheten som RF anger är ett skydd mot ”det allmänna”. Skyddet innebär att en myndighet inte får ingripa vare sig formellt eller informellt mot en anställd vid myndigheten för att han eller hon använt sig av sin grundlagsskyddade rätt att ge uttryck för sin uppfattning. En myndighet får inte heller försöka motarbeta att den anställde använder sig av sina rättigheter eller, genom generella uttalanden eller kritik i enskilda fall, försöka påverka arbetstagaren i fråga om det sätt på vilket denne utnyttjar sin yttrandefrihet.

text: JO har som en särskild uppgift att utöva tillsyn över att medborgarnas grundläggande fri- och rättigheter respekteras i den offentliga verksamheten. Det framgår av

text: 3 § lagen (1986:765)

text: med instruktion för Riksdagens ombudsmän. JO utreder emellertid som regel inte klagomål som gäller förhållandet mellan arbetsgivare och arbetstagare. Det beror på att det finns en särskild ordning för hur sådana tvister ska lösas. Detta sker genom fackliga förhandlingar eller i sista hand enligt bestämmelserna i lagen (

text: ) om rättegången i arbetstvister. Min granskning i de här ärendena har därför inriktats på hur stadens råd till förskolecheferna att inte tillåta personal att bära tröjor med texten ”Förskoleupproret” eller knappar med texten ”STOPP färre barn NU! Lärarförbundet Göteborg” förhåller sig till yttrandefriheten.

text: Av utredningen framgår att stadsledningskontoret skickade ut skrivelser till kommunens förskolechefer i maj 2018 med bl.a. nedanstående innehåll: Den personal som bär tröjor eller pins med texten ”Förskoleupproret” framför ett politiskt budskap, en missnöjesyttring som vänder sig mot arbetsgivaren. Under arbetstiden ska arbetstagaren utföra sina arbetsuppgifter. Föräldrar och andra personalgrupper hamnar i en besvärlig situation som är svår att bemöta. Klädsel på arbetstid ska inte vara ett hinder i mötet med de vi är till för. Ingen ska påtvingas ett budskap och förskolan ska vara en trygg och neutral arbetsplats. I sitt remissvar till JO anser kommunen att förbudet mot att bära tröjorna och knapparna inte utgör en otillåten begränsning av yttrandefriheten. Kommunen har förklarat sitt ställningstagande med att de aktuella kampanjerna engagerar många och att medarbetarna givetvis har rätt att uttrycka sina åsikter och känslor när det gäller förskolans verksamhet, både som privatpersoner och inom ramen för sin yrkesroll, men att en avgränsning måste göras mellan yttrandefriheten och arbetsgivarens rätt att ställa krav under arbetstid. Under arbetstid ska förskolepersonalen utföra sina arbetsuppgifter och inte delta i opinionsbildande verksamhet. Det finns enligt kommunen också en risk för att brukarna känner sig påtvingade ett budskap som kan leda till att föräldrarna inte känner sig trygga med att lämna sina barn på förskolan.

text: Jag vill med anledning av vad kommunen framfört inledningsvis understryka att yttrandefriheten innebär att offentligt anställda har rätt att uttrycka sin personliga uppfattning om arbetsgivarens verksamhet även på arbetstid (se t.ex. JO 1993/94 s. 489, dnr

text: och

text: samt JO:s beslut den 10 september 2018 med dnr 6024-2017). Yttrandefriheten är emellertid inte absolut. Det kan finnas begränsningar i lag, t.ex. att uppgifter omfattas av sekretess enligt offentlighets- och

text: sekretesslagen (2009:400)

text: . Det är vidare, som kommunen också påtalar, inte självklart att en anställd kan utnyttja rättigheten vid varje tillfälle. En arbetsgivare måste kunna ställa krav på att arbetsuppgifterna fullgörs även om det innebär en faktisk begränsning av de anställdas möjligheter att just då använda sin yttrandefrihet (se JO 1993/94 s. 496, dnr

text: I dessa fall är det fråga om personalens rätt att utnyttja sin yttrandefrihet genom att på arbetsplatsen bära tröjor eller knappar med ett visst textinnehåll. Jag konstaterar inledningsvis att budskapen på tröjorna och knapparna inte strider mot någon lag. Textinnehållet liksom den omständigheten att förskolepersonalen, såvitt framkommit, utför arbetet i sina privata kläder ger vidare intryck av att budskapen utgör personalens privata åsikter. Det finns ingen utredning som visar att bärandet av tröjorna och knapparna haft någon negativ inverkan på verksamheten.

text: Mot denna bakgrund finner jag inte att Göteborgs stad haft fog för sina restriktioner när det gäller personalens klädsel. Stadens agerande har därmed utgjort en kränkning av personalens grundlagsfästa yttrandefrihet. Jag är kritisk till detta.

text: Det som i övrigt har kommit fram ger inte anledning till någon åtgärd eller något uttalande från min sida.

text: Ärendet avslutas.


avgjordAv: Kerstin André

publisher: Justitieombudsmannen

title: Anmälan mot psykiatriska kliniken vid Västerviks sjukhus, Landstinget i Kalmar län, angående handläggningen av en framställning om att få ta del av journalhandlingar, m.m.

org: jo

text: Anmälan

type: rubrik

text: JO beslutade den 7 september 2007 att inte utreda två anmälningar mot psykiatriska kliniken vid Västerviks sjukhus från AA respektive BB (dnr 2730-

type: stycke

text: 2007 och 2822-2007) på den grunden att klagomålen var allmänt hållna. Anmälningarna gällde klinikens handläggning av framställningar om att få ta del av patientjournalen avseende BB.

text: BB inkom den 12 september 2007 på nytt med klagomål mot kliniken rörande saken. Även AA inkom med skrivelser. Handlingarna lades upp som ett nytt ärende hos JO med diarienummer 3968-2007.

text: Utredning

text: Föredraganden inhämtade upplysningar vid telefonsamtal med chefsöverläkaren CC vid kliniken.

text: Därefter upprättade föredraganden en promemoria, i vilken anfördes bl.a. följande.

text: CC löste den 22 september 2006 ut ett rekommenderat brev från AA. I brevet synes AA ha begärt att få ta del av samtliga handlingar i patientjournalen avseende BB. AA har påmint om sin framställan i e-postmeddelanden till CC den 11 april 2007 och den 18 maj 2007. E-postmeddelandet den 18 maj 2007 tillställde hon även en annan tjänsteman vid kliniken, DD, i kopia. DD svarade den 21 maj 2007 att hon hade erhållit AA:s anhållan om journalhandlingar, utredningar m.m. och att hon skulle vidarebefordra ärendet till ansvarig verksamhetschef. CC har vid telefonsamtalet med undertecknad uppgett sammanfattningsvis följande. Efter AA:s begäran i september 2006 var det klinikens uppfattning att AA agerade i olika roller, som forskare, stödperson och släkting till BB, på ett sätt som inte var etiskt försvarbart. Kliniken ville mot denna bakgrund veta vad AA:s forskningsprojekt gick ut på men hon lämnade inte något besked i den frågan. Av det skälet kom några handlingar inte heller att utlämnas till henne. ________________ Det är inte helt klarlagt vilka kontakter som har förevarit mellan kliniken och AA angående saken och i vad mån AA har fått något klart besked om klinikens inställning. Det synes emellertid kunna konstateras att hennes begäran inte har

text: efterkommits och att myndighetens inställning heller aldrig har formaliserats i ett överklagbart myndighetsbeslut. Landstingsstyrelsen, Landstinget i Kalmar län, anmodades att inkomma med utredning och yttrande över handläggningen enligt vad som framgick av promemorian. Landstingsstyrelsen lämnade som sitt yttrande en skrivelse, som var undertecknad av ordföranden EE och landstingsdirektören FF. I skrivelsen anfördes bl.a. följande. – – – Avseende begäran från f.d. stödperson till patienten om att utfå kopia på patientens journal och företagna utredningar, har denna förfrågan varit föremål för sekretessbedömning, enligt redogörelse från CC, verksamhetschef vid rättspsykiatriska kliniken i Västervik. Vid sekretessprövning har det bedömts att ett utlämnande av begärda uppgifter för angivet syfte (forskningsändamål) skulle vara till men för patienten och dennes fortsatta vård. Dessvärre har inte ärendet kommit att hänskjutas till myndigheten för formellt beslut i samband med att den f.d. stödpersonen erhållit besked i utlämnandefrågan. Landstinget är väl medvetet om innehållet i och tillämpningen av bestämmelserna i

text: 2 kap.

text: 14 §§

text: tryckfrihetsförordningen

text: och

text: 15 kap.

text: 7 §§

text: sekretesslagen (1980:100)

text: . Landstinget beklagar den utdragna handläggningstiden och att det inte föreligger ett formaliserat beslut i ärendet. Landstinget har härvid brustit i handläggningen av ärendet. Landstinget avser att omgående genom ett formellt beslut pröva frågan om utlämnande av begärda handlingar i aktuellt ärende. BB och AA inkom med kommentarer över remissyttrandet. I ett beslut den 29 september 2008 anförde JO André följande.

text: Bedömning

text: BB och AA har under ärendets handläggning hos JO inkommit med ett flertal inlagor. Dessa har huvudsakligen rört psykiatriska klinikens handläggning av framställningar från BB och AA om att få ta del av patientjournalen avseende BB, men även vissa andra klagomål och synpunkter beträffande kliniken har framförts. Jag har valt att begränsa min granskning till den fråga som har remitterats till landstingsstyrelsen, dvs. klinikens formella handläggning av den framställan som AA gjorde i september 2006 om att få ta del av den aktuella journalen och hennes påminnelser i april och maj 2007.

text: Enligt

text: 2 kap. 12 § tryckfrihetsförordningen

text: , TF, ska en allmän handling som får lämnas ut – som alltså inte omfattas av någon sekretessbestämmelse – på begäran genast eller så snart det är möjligt på stället utan avgift tillhandahållas den som önskar ta del av den. Av

text: 2 kap. 13 §

text: TF framgår att den som önskar ta del av en allmän handling även har rätt att mot fastställd avgift få avskrift eller kopia av handlingen till den del den får lämnas ut. En sådan begäran ska handläggas skyndsamt. JO har i ett flertal beslut uttalat att innebörden härav är att besked i en utlämnandefråga bör lämnas redan samma dag som begäran gjorts. Någon eller några dagars fördröjning kan dock godtas om en sådan fördröjning är nödvändig för att myndigheten ska kunna ta ställning till om den efterfrågade handlingen är

text: allmän och offentlig. Härtill kommer att ett visst dröjsmål är ofrånkomligt om framställningen avser eller fordrar genomgång av ett omfattande material.

text: Frågor om utlämnande av allmän handling prövas enligt

text: 2 kap. 14 §

text: TF av den myndighet som förvarar handlingen. Svarar viss befattningshavare vid myndigheten enligt arbetsordningen eller särskilt beslut för vården av handlingen, ankommer det enligt

text: 15 kap. 6 § andra stycket sekretesslagen

text: på honom att i första hand pröva frågan om handlingens utlämnande till enskild. Om en begäran om att få del av en handling helt eller delvis inte kan tillmötesgås ska den som har gjort framställningen underrättas om detta. Den enskilde ska i den situationen även underrättas om att han kan begära att frågan hänskjuts till myndigheten och att ett beslut av myndigheten krävs för att ett avgörande ska kunna överklagas. Myndighetens avslagsbeslut får enligt

text: 15 kap. 7 § sekretesslagen

text: överklagas hos kammarrätten.

text: AA begärde i september 2006 av chefsöverläkaren CC vid kliniken att få ta del av samtliga handlingar i patientjournalen avseende BB. I remissvaret gör landstingsstyrelsen gällande att det därefter vid en sekretessprövning bedömdes att ett utlämnande av begärda uppgifter för angivet syfte (forskningsändamål) skulle vara till men för patienten och dennes fortsatta vård, och att AA gavs besked om det. Det ges inte några närmare uppgifter om när och hur AA skulle ha fått beskedet, men det som har anförts får förstås så att svaret lämnades någon gång i anslutning till att den aktuella framställan gjordes.

text: Den 24 oktober 2006 har en kurator antecknat i patientjournalen avseende BB att en prefekt vid den högskola där AA är verksam hade kontaktats med frågor angående AA:s forskningsprojekt. Av ett beslut från Socialstyrelsens regionala tillsynsenhet i Jönköping den 8 februari 2007 (dnr 44-08107/2006) framgår att AA anmälde kuratorn till Socialstyrelsen för att han i det sammanhanget faxade över en handling till högskolan utan att ”maskera” vissa sekretesskänsliga uppgifter. I Socialstyrelsens beslut redogörs för ett yttrande från kuratorn, i vilket han bl.a. anför att kontakterna med prefekten föranleddes av AA:s begäran om handlingar avseende BB. AA har således i vart fall genom handläggningen hos Socialstyrelsen fått kännedom om att kliniken var ovillig att lämna ut de begärda journalhandlingarna till henne eftersom man från klinikens sida förhöll sig tveksam till om AA bedrev ett forskningsprojekt som var ”förankrat” vid den högskola där hon var anställd. Det får dock sägas vara oklart om något tydligt besked om klinikens inställning lämnades direkt till AA som svar på hennes begäran. AA har i kommentarer över remissvaret bestridit att hon fick något sådant besked.

text: Även under förutsättning att CC faktiskt besvarade AA:s aktuella framställan med ett nekande besked, framstår det som uppenbart att hon då inte upplystes om att hon hade möjlighet att begära ett formellt, överklagbart myndighetsbeslut i saken.

text: AA skickade e-postmeddelanden till CC den 11 april och den 18 maj 2007, i vilka hon bl.a. påminde om sin begäran att få ta del av journalhandlingarna avseende BB. Dessa påminnelser synes över huvud taget inte ha blivit föremål för någon handläggning från CC:s sida. Det framgår visserligen av handlingarna att CC den

text: 29 juni 2007 skickade ett svar på e-postmeddelandet av den 11 april 2007. Han synes också vid något tillfälle ha skickat ett kortfattat svar på meddelandet av den 18 maj 2007. Hans svarsmeddelanden rör dock uteslutande andra frågor än det som AA hade tagit upp om sin begäran om att få ta del av journalhandlingarna. Jag vill här framhålla att även om CC ansåg sig ha besvarat den framställan som gjordes i september 2006, borde de aktuella påminnelserna var för sig ha handlagts i vederbörlig ordning som om nya framställningar hade gjorts. Att någon tidigare har nekats att få ta del av vissa handlingar hos en myndighet innebär givetvis inte att myndigheten kan underlåta att handlägga nya framställningar från honom eller henne om att få ta del av handlingarna. När AA återkom i saken under våren 2007 borde detta, enligt min mening, ha föranlett att ärendet hänsköts till myndigheten för beslut.

text: Det är chefsöverläkaren CC som har mottagit AA:s framställan och påminnelser och som därmed har haft ansvaret att besvara dem. Sammanfattningsvis kan det konstateras att hans handläggning av saken i flera avseenden har uppvisat anmärkningsvärda brister i förhållande till regelverket på området. CC förtjänar kritik för detta.

text: Jag vill i sammanhanget också uppehålla mig vid följande. Det framgår av handlingarna att ett formellt avslagsbeslut med anledning av AA:s begäran meddelades först den 25 februari 2008. Mot bakgrund av det grundlagsfästa kravet på skyndsam handläggning av ärenden om utlämnande av allmänna handlingar, vilket landstinget i remissvaret har uppgett sig vara väl medvetet om, borde självfallet ett formellt beslut under alla förhållanden ha meddelats i nära anslutning till att landstingsstyrelsen i december 2008 mottog JO:s remiss. Även denna del av handläggningen förtjänar således kritik.

text: Det kan avslutningsvis upplysas om att jag denna dag har fattat beslut i ett annat ärende som även det rör landstingets bristande handläggning av en utlämnandeframställning (JO:s dnr 4171-2007). Som jag har framhållit i det beslutet förutsätter jag att landstinget vidtar erforderliga åtgärder för att säkerställa att framställningar av aktuellt slag i fortsättningen hanteras på ett korrekt sätt.

text: Med den kritik som har uttalats avslutas ärendet.

type: avgorande


avgjordAv: Justitieombudsmannen Thomas Norling

nyckelord:
Dokumentation
Långsam handläggning

title: Kritik mot Arbetsförmedlingen för dröjsmål med att besvara Försäkringskassans förfrågan och för bristfällig dokumentation

sammanfattning: Försäkringskassan ställde inom ramen för ett ärende om aktivitetsersättning ett antal frågor till Arbetsförmedlingen. Trots upprepade påminnelser dröjde det två månader innan Arbetsförmedlingen svarade. Varken Försäkringskassans förfrågan eller de kontakter som skedde mellan myndigheterna dokumenterades av Arbetsförmedlingen. Arbetsförmedlingen kritiseras för att dess passivitet medförde att handläggningstiden i ärendet om aktivitetsersättning drog ut på tiden. Myndigheten får också kritik för att dokumentationen inte uppfyller de krav som ställs. Med anledning av att JO vid upprepade tillfällen har konstaterat bristfällig dokumentation hos Arbetsförmedlingen förutsätter JO att myndigheten snarast vidtar ytterligare åtgärder utöver de utbildningsinsatser som myndigheten redan genomför.

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO den 9 juni 2017 framförde AA klagomål mot Försäkringskassan och Arbetsförmedlingen. Han anförde bl.a. följande: Den 13 februari 2017 lämnade han in en ansökan om aktivitetsersättning till Försäkringskassan. Den ersättning som han uppbar löpte ut i mars månad. Utredningen av ansökan tog tid eftersom Arbetsförmedlingen inte lämnade nödvändiga uppgifter till Försäkringskassan. Kassan hänvisade gång på gång till att den väntade på de begärda uppgifterna från Arbetsförmedlingen. Samma besked fick han när han ringde kassan den 8 juni 2017.

text: Utredning

text: Handlingar från Försäkringskassan hämtades in och granskades. Anmälan remitterades därefter till Arbetsförmedlingen. Arbetsförmedlingen anförde i sitt remissvar den 14 november 2017 följande:

text: Arbetsförmedlingens utredning

text: Bakgrund

text: Av Arbetsförmedlingens handläggarstöd Förstärkt samarbete med Försäkringskassan AFHS 2/2012 framgår bland annat följande.

text: Arbetsförmedlingen och Försäkringskassan samarbetar och bistår med det stöd som respektive myndighet kan ge i fråga om personer som är i behov av gemensamt stöd från de båda myndigheterna. Syftet med det förstärkta samarbetet är att öka individens föreutsättningar att utveckla eller återfå sin arbetsförmåga och därmed kunna återgå till eller få ett arbete. Individens delaktighet är en central förutsättning för att insatserna ska ha framgång. I arbetet kan även andra parter medverka, till exempel vårdgivare, kommun och arbetsgivare. Det förstärkta samarbetet består av två delar: en gemensam kartläggning och aktiva insatser. Den gemensamma kartläggningen syftar till att klargöra det samlade behovet av rehabilitering och för att hitta vägar för individen att få eller återgå i arbete. I de aktiva insatserna kan Arbetsförmedlingens samlade utbud av tjänster och program komma ifråga. Insatserna utformas och anpassas utifrån individens behov och förutsättningar. Sektionschefen BB har lämnat bland annat följande upplysningar. AA deltog från början av år 2015 till och med den 6 februari 2017 i gemensamma insatser inom ramen för det förstärkta samarbetet med Försäkringskassan. Den 6 februari 2017 meddelade AA att han på grund av hälsoskäl inte längre kunde delta i den pågående arbetsträningen. Samma dag avbröt Arbetsförmedlingen insatsen och avslutade även samarbetet med Försäkringskassan. Den 16 mars 2017 skickade Arbetsförmedlingen en skrivelse till AA till vilken det bifogades ett dokument benämnt ”Sammanfattande dokument efter deltagande i arbetslivsinriktad rehabilitering”. Dokumentet innehöll en redogörelse för resultatet av de gemensamma insatserna under ovan nämnda tidsperiod. AA fick möjlighet att lämna synpunkter på innehållet senast den 28 mars 2017. AA undertecknade dokumentet vid ett besök hos Arbetsförmedlingen den 27 mars 2017. Samma dag skickade Arbetsförmedlingen en kopia av dokumentet till Försäkringskassan. I samband med detta avaktualiserades AA från Arbetsförmedlingen. De kontakter som förekommit i ärendet har därefter inte dokumenterats. I ett mejl den 26 april 2017 ställde Försäkringskassan tre frågor om det aktuella ärendet. Han (BB) svarade på mejlet. Försäkringskassans mejl och hans svar finns inte kvar. Försäkringskassan skickade ett mejl den 5 maj 2017 i vilket myndigheten påminde om återkoppling. Arbetsförmedlare CC svarade på de aktuella frågorna vid ett telefonsamtal med Försäkringskassan. Det finns inte någon dokumentation från telefonsamtalet. Vid samtal med CC har det kommit fram att telefonsamtalet troligtvis skedde kring månadsskiftet maj/juni. Enligt den information som han (BB) har fått, har Försäkringskassan därefter inte hört av sig i ärendet och det finns inte någon notering i AIS (Arbetsförmedlingens informationssystem) om det. Han gör bedömningen att handläggningen har följt de rutiner som finns och att dokumentationen svarar på de frågor som utretts i det förstärkta samarbetet med Försäkringskassan. Försäkringskassan har ställt ett antal följdfrågor där vår ståndpunkt har varit att vi bara kan svara på de frågor vi utrett, provat och dokumenterat. Ytterligare frågor går inte att svara på, speciellt på grund av att den arbetsförmedlare som handlade ärendet inte längre är i tjänst. Arbetsförmedlaren CC har uppgett följande. Hennes uppdrag bestod endast i att ta kontakt med Försäkringskassan. Hon har svårt att komma ihåg exakt hur hon uttryckte sig då det är länge sedan samtalet med Försäkringskassan ägde rum. Hennes budskap till Försäkringskassan var att den information som Arbetsförmedlingen kunde ge fanns i den slutdokumenta-

text: tion som upprättades i samband med att de gemensamma insatserna avslutades i februari 2017. Den slutdokumentationen hade Försäkringskassan redan fått del av.

text: Rättslig reglering

text: Varje ärende där någon enskild är part ska handläggas så enkelt, snabbt och billigt som möjligt utan att säkerheten eftersätts (

text: 7 § förvaltningslagen

text: ). Varje myndighet ska lämna andra myndigheter hjälp inom ramen för den egna verksamheten (

text: 6 § förvaltningslagen

text: ). Enligt

text: förvaltningslagen

text: ska uppgifter som en myndighet får på annat sätt än genom en handling och som kan ha betydelse för utgången i ett ärende antecknas av myndigheten, om ärendet avser myndighetsutövning mot någon enskild (

text: 15 § förvaltningslagen

text: Förvaltningslagens

text: krav utgör emellertid endast en minimistandard. JO har uttalat att det inte är tillräckligt att endast anteckna uppgifter som kan ha betydelse för utgången i ett ärende. Alla beslut och åtgärder som vidtas i ärendet samt faktiska omständigheter och händelser av betydelse bör redovisas. Även uppgifter som rör ärendets gång och som inte direkt tillför ärendet sakuppgifter bör i stor utsträckning dokumenteras. Sådana uppgifter kan till exempel gälla att det har förekommit kontakter med parter, andra personer eller myndigheter. (Se bl.a. JO 2014/15 s. 330, dnr

text: Arbetsförmedlingens bedömning

text: Det är angeläget att handläggningen i ärenden av nu aktuellt slag, som kan vara av avgörande betydelse för den enskildes möjlighet till försörjning, sker effektivt och rättssäkert i enlighet med bestämmelserna i bland annat

text: förvaltningslagen

text: . Det är vidare viktigt att myndigheter lämnar varandra den hjälp som de kan lämna inom ramen för sin verksamhet och att det sker inom rimlig tid. Av utredningen framgår att Försäkringskassan ställde vissa frågor om det aktuella ärendet i ett mejl den 26 april 2017 och att frågorna besvarades vid ett telefonsamtal med Försäkringskassan kring månadsskiftet maj/juni 2017. Det kan konstateras att det hade varit önskvärt om myndigheten besvarat frågorna vid en tidigare tidpunkt än vad som nu blev fallet. Enligt Arbetsförmedlingens mening överstiger dock inte handläggningstiden vid Arbetsförmedlingen vad som får anses godtagbart i ett ärende av detta slag. I utredningen har det dock kommit fram brister i dokumentationen vilket fått till följd att handläggningen i vissa delar inte är möjlig att följa utifrån dokumentationen i ärendet. Det ovan nämnda mejlet från Försäkringskassan den 26 april 2017 har inte gått att återfinna och innehållet i mejlet har inte dokumenterats. Det finns inte heller någon dokumentation avseende sektionschefens svar på det mejlet. Vidare saknas dokumentation från samtalet med Försäkringskassan kring månadsskiftet maj/juni 2017. Arbetsförmedlingen beklagar detta. Arbetsförmedlingen arbetar aktivt med frågor om god förvaltning. Grunder i förvaltningsrätt, inklusive skyldigheten att dokumentera, ingår bland annat i den introduktionsutbildning som alla nyanställda genomgår samt i de utbildningsinsatser som tas fram inom det kompetenslyft som genomförs i myndigheten.

text: AA kommenterade Arbetsförmedlingens remissvar.

text: Rättslig reglering

text: I

text: 110 kap. 13 § första stycket socialförsäkringsbalken

text: (SFB) anges att Försäkringskassan ska se till att ärendena blir utredda i den omfattning som deras beskaffenhet kräver. Av

text: 110 kap. 14 §

text: SFB framgår att när det behövs för

text: bedömningen av frågan om ersättning eller i övrigt för tillämningen av SFB får Försäkringskassan göra förfrågan hos den försäkrades arbetsgivare, läkare, anordnare av personlig assistans eller någon annan som kan antas kunna lämna behövliga uppgifter.

text: Enligt

text: 110 kap. 31 §

text: SFB ska bl.a. myndigheter på begäran lämna Försäkringskassan uppgifter som avser namngiven person när det gäller förhållanden som är av betydelse för tillämpningen av SFB.

text: Enligt den bestämmelse om myndigheters dokumentationsskyldighet som gällde vid tidpunkten för Arbetsförmedlingens handläggning av Försäkringskassans förfrågan (

text: 15 § förvaltningslagen

text: [1986:223]) ska uppgifter som en myndighet får på annat sätt än genom en handling och som kan ha betydelse för utgången i ärendet antecknas av myndigheten, om ärendet avser myndighetsutövning mot någon enskild. En motsvarande bestämmelse finns i

text: 27 § förvaltningslagen (2017:900)

text: , som från och med 1 juli 2018 har ersatt 1986 års lag.

text: JO har vid flera tillfällen uttalat att dokumentationsskyldigheten sträcker sig längre än till att gälla ärenden som avser myndighetsutövning mot någon enskild. JO har upprepade gånger också uttalat att det inte är tillräckligt att endast anteckna uppgifter som kan ha betydelse för utgången i ett ärende. Alla beslut och åtgärder som vidtas i ärendet samt faktiska omständigheter och händelser av betydelse bör redovisas. Även uppgifter som enbart rör ärendets gång och som inte direkt tillför ärendet sakuppgifter bör i stor utsträckning dokumenteras. Sådana uppgifter kan t.ex. gälla att det har förekommit kontakter med parter, andra personer eller myndigheter. (Se JO 2014/15 s. 330, dnr 3972- 2012 och 458-2017).

text: Bedömning

text: Av utredningen framgår att Försäkringskassan den 26 april 2017 i ett ärende om aktivitetsersättning ställde frågor om AA:s arbetsförmåga och arbetsträning till Arbetsförmedlingen. Det framgår inte annat än att frågorna var befogade.

text: Enligt Arbetsförmedlingens remissvar besvarades frågorna vid månadsskiftet maj/juni, men någon dokumentation som visar detta finns inte. De uppgifter som AA har lämnat i sin anmälan och uppgifterna i den dokumentation som har hämtats in från Försäkringskassan motsäger att frågeställningarna skulle ha besvarats vid den tidpunkten. Den enda respons från Arbetsförmedlingen som finns vid denna tidpunkt är en anteckning den 23 maj, av vilken det framgår att BB ringt Försäkringskassan och uppgett att han missuppfattat vad som efterfrågats och att han skulle skicka den dokumentation som krävdes.

text: Av Försäkringskassans dokumentation framgår vidare att Arbetsförmedlingen har besvarat kassans förfrågan först den 22 juni 2017. Dessförinnan påminde Försäkringskassan vid upprepade tillfällen Arbetsförmedlingen, både skriftligen och per telefon, i syfte att påskynda ärendet. Det framgår alltså inte annat av

text: dokumentationen än att det tog nästan två månader för Arbetsförmedlingen att svara på det mejl som Försäkringskassan skickat.

text: Jag anser att Arbetsförmedlingen var alltför passiv i handläggningen av kassans förfrågan. Arbetsförmedlingen borde betydligt tidigare ha kunnat konstatera att det inte fanns någon ytterligare information att lämna till Försäkringskassan. Passiviteten medförde att kassans handläggning av ärendet om aktivitetsersättning tog längre tid än nödvändigt. Försäkringskassan har vid upprepade tillfällen påmint Arbetsförmedlingen om förfrågan och kan inte lastas för det dröjsmål som uppstått i handläggningen. Dröjsmålet har berott på Arbetsförmedlingens långsamma hantering och myndigheten förtjänar därför kritik.

text: Såvitt framgår har Arbetsförmedlingen inte dokumenterat några av de åtgärder som myndigheten har vidtagit med anledning av Försäkringskassans förfrågan.

text: JO har flera gånger tidigare riktat kritik mot Arbetsförmedlingen vad gäller bristfällig dokumentation (se exempelvis protokollen från inspektionerna av Arbetsförmedlingens kontor i Borås den 25–27 maj 2015 och av Arbetsförmedlingens kontor i Huddinge den 21–23 februari 2018). Detta är ännu ett exempel på bristfällig, eller rättare sagt obefintlig, dokumentation. Arbetsförmedlingen beskriver i sitt remissvar endast i generella ordalag att anställda får utbildning om skyldigheten att dokumentera. Eftersom bristerna är återkommande är jag högst tveksam till om de utbildningsinsatser som anställda hos Arbetsförmedlingen erbjuds är tillräckliga. Jag förutsätter därför att Arbetsförmedlingen skyndsamt vidtar ytterligare åtgärder utöver de som beskrivs i remissvaret för att komma till rätta med problemet.

text: Ärendet avslutas.


nyckelord:
Avsaknad av lagstöd
Beslut
Överklagande

title: Kritik mot Kommunstyrelsen i Nyköpings kommun för underlåtenhet att se till att kommunens skolenheter är förenliga med skollagen

sammanfattning: I en anmälan till JO fördes det fram klagomål mot Nyköpings kommun för att skolorganisationen ger rektorer möjlighet att på lagstridiga grunder fatta beslut som inte går att överklaga om att flytta elever mellan skolor inom samma skolenhet. Av 1 kap. 3 § skollagen följer att en skolenhet är en enhet som omfattar verksamhet i en eller flera skolbyggnader som ligger nära varandra. Enligt 2 kap. 10 § skollagen får en rektor besluta om sin enhets inre organisation och ansvarar för att fördela resurser inom enheten. Ett sådant beslut av rektorn kan inte överklagas. ChefsJO konstaterar att det inom Nyköpings kommun finns skolenheter med skolbyggnader som inte ligger nära varandra och som därför inte borde vara skolenheter enligt 1 kap. 3 § skollagen. En allvarlig konsekvens av det är att vårdnadshavare inte har rätt att överklaga beslut som innebär att elever flyttas mellan skolor inom samma enhet. Kommunstyrelsen får kritik för att inte ha sett till att skolorganisationen är förenlig med skollagens reglering av skolenheter.

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO förde AA fram klagomål mot Nyköpings kommun. Hon uppgav sammanfattningsvis följande.

text: Den 20 mars 2017 fattade kommunstyrelsen beslut om en ny skolorganisation som innebar att vissa skolbyggnader som låg på olika orter och i olika stadsdelar skulle tillhöra samma skolenhet. Mellan skolbyggnader som tillhör samma skolenhet är det avstånd upp till 13,3 kilometer. Ett flertal politiker motsatte sig beslutet med motiveringen att det stred mot

text: 1 kap. 3 § skollagen (2010:800)

text: om att skolbyggnader inom samma skolenhet måste ligga nära varandra. I en motion till kommunstyrelsen i december 2021 fördes detta fram på nytt.

text: Den 4 maj 2023 beslutade rektorn på Kiladalens norra skola att barn som gick i årskurs 4 och 5 på Bergshammars skola till höstterminen 2023 skulle flyttas till Svalsta skola. Enligt beslutet fattades det med stöd av

text: 2 kap. 10 § skollagen

text: och kunde därmed inte överklagas. Mellan skolorna, som alltså tillhör samma

text: skolenhet enligt kommunstyrelsens beslut, är det ett avstånd på 3 kilometer och går det bl.a. landsväg och andra korsande vägar.

text: Skolorganisationen strider mot

text: 1 kap. 3 § skollagen

text: och möjliggör för rektorer att fatta beslut på olagliga grunder som inte kan överklagas. Det är först nu som föräldrarna till barnen som berörs har förstått konsekvenserna av beslutet som fattades 2017.

text: Till anmälan bifogades bl.a. kommunstyrelsens beslut den 20 mars 2017 och rektorns beslut den 4 maj 2023.

text: Utredning

text: JO begärde att Kommunstyrelsen i Nyköpings kommun skulle yttra sig över det som fördes fram i anmälan. Kommunstyrelsen skulle särskilt besvara hur utformningen av de skolenheter som anges i beslutet från 2017 förhåller sig till innebörden av begreppet ”skolenhet” enligt

text: 1 kap. 3 § skollagen

text: Kommunstyrelsen lämnade ett yttrande med i huvudsak följande innehåll:

text: Kommunstyrelsen beslutade 2017 om en ny skolorganisation för årskurs F–6. Bakgrunden till beslutet var att stärka den kommunala grundskolan främst genom att skapa bättre förutsättningar för kvalitet för såväl elever som lärare. Syftet var även möjligheter till bättre integration och en jämlik skola. Nyköpings kommun är en landsbygdskommun där det mellan flera orter är relativt stora avstånd med mindre skolbyggnader. En utredning som genomfördes vid tillfället för omorganisationen visade att det fanns stora utmaningar för en del skolenheter att leva upp till lagkrav och att upprätthålla den kvalitet som kommunen eftersträvade. När skolorganisationen beslutades 2017 var utgångspunkten att avstånden mellan byggnaderna inom skolenheten inte var ett problem och att man levde upp till

text: skollagens

text: definition av skolenhet med nära intilliggande byggnader då eleverna inte skulle behöva röra sig mellan byggnader som låg långt ifrån varandra. Vid Kiladalens norra skola finns totalt 340 elever uppdelade på skolhusen Bergshammar med utbildning F–4 och Svalsta som har utbildning för F–6. Vid skolbyggnaderna i Svalsta undervisas cirka 260 elever med två parallella klasser, och i Bergshammar bedrivs undervisning för cirka 80 barn i åldersintegrerade klasser. Det är cirka 3 km mellan de båda skolhusen. Eleverna rör sig mellan byggnaderna vid undervisning i slöjd och hem- och konsumentkunskap. Under hösten 2022 inledde Barn- och ungdomsnämnden och division Utbildning ett arbete med en översyn av nuvarande skolverksamhet inklusive skolorganisationen och beslutade i april 2023 att en extern utredare skulle upphandlas för att genomföra en oberoende granskning. Utredarens rapport har mottagits av kommunen i januari 2024. Skolinspektionen begärde i mars 2023 att Nyköpings kommun skulle yttra sig över och beskriva skolorganisationen bland annat i förhållande till

text: skollagens

text: bestämmelser om skolenheter … Kommunstyrelsen yttrade sig över Skolinspektionens begäran den 31 mars 2023 … Mot bakgrund av att kommunens arbete med att se över skolorganisationen redan inletts avskrevs ärendet av Skolinspektionen. Kommunstyrelsen känner till att skolorganisationen är i behov av översyn och har vidtagit åtgärder för att ärendet ska utredas vidare. En utredning har genomförts och kommunstyrelsen kommer fortsatt att följa ärendet samt fatta de

text: beslut som krävs för att nödvändiga förändringar av skolorganisationen ska kunna genomföras. JO begärde därefter in den rapport som kommunen tagit emot från den externa utredaren (KPMG). I rapporten lämnas bl.a. en rekommendation om att se över kommunens skolstruktur för att säkerställa att

text: 1 kap. 3 § skollagen

text: följs.

text: AA kommenterade remissvaret.

text: Bedömning

text: Enligt

text: 1 kap. 3 § skollagen

text: är en skolenhet en av huvudman för annan skolform än förskola organiserad enhet som omfattar verksamhet i en eller flera skolbyggnader som ligger nära varandra. Enligt

text: 2 kap. 10 § första stycket skollagen

text: beslutar rektorn om sin enhets inre organisation och ansvarar för att fördela resurser inom enheten. Ett sådant beslut av rektorn kan inte överklagas (jfr

text: 28 kap.

text: och

text: 16 §§

text: skollagen

text: För utbildning vid skolenheter med en kommun som huvudman innebär bestämmelsen i 2 kap. 10 § första stycket en avvikelse från bestämmelserna i

text: kommunallagen (2017:725)

text: om nämndorganisationen och delegation av nämndernas beslutanderätt (se

text: prop. 2009/10:165 s. 647

text: f.). Av huvudregeln i

text: 13 kap. 2 § 2

text: och

text: 3 §

text: kommunallagen

text: följer att beslut av en kommunal nämnd kan överklagas genom laglighetsprövning, om inte annat följer av särskilda bestämmelser om överklagande i annan lag eller författning. En sådan bestämmelse finns i

text: 28 kap. 12 § 6 skollagen

text: där det föreskrivs att ett beslut av en kommun i vissa särskilt uppräknade fall får överklagas till Skolväsendets överklagandenämnd i fråga om placering vid en annan skolenhet än den som vårdnadshavare önskar.

text: En rektors beslutanderätt enligt

text: 2 kap. 10 § skollagen

text: är alltså knuten till begreppet skolenhet. Enligt förarbetena till

text: 1 kap. 3 § skollagen

text: krävs det för att flera byggnader ska anses som en skolenhet att byggnaderna ligger någorlunda nära varandra och på ett naturligt sätt hör ihop (se

text: prop. 2009/10:165 s. 633

text: ). Kammarrätten i Stockholm har i en dom från 2014 ansett att två skolbyggnader med ett avstånd av 150 meter från varandra på grund av mellanliggande bebyggelse som inte tillhörde skolverksamheten och gator med biltrafik inte kunde anses höra ihop på ett naturligt sätt. De kunde därmed inte anses utgöra en skolenhet. (Se Kammarrätten i Stockholms dom den 15 december 2014, mål nr 3511-14.)

text: Den skolenhet som klagomålet avser består av Bergshammars och Svalsta skolor, och dessa skolor ligger på ett avstånd om ca 3 kilometer och har bl.a. landsväg och korsande vägar mellan sig. Skolbyggnaderna ligger således inte nära varandra. Utredningen visar att det inom kommunen finns andra skolenheter som består av skolbyggnader med ett avstånd från varandra som varierar mellan ca 1 kilometer och 11 kilometer.

text: Kommunstyrelsens beslut den 20 mars 2017 innebär att det inom kommunen har skapats skolenheter med skolbyggnader som inte ligger nära varandra och därför inte borde vara skolenheter enligt

text: 1 kap. 3 § skollagen

text: . Kommunstyrelsens beslut står därmed enligt min uppfattning i strid med

text: skollagen

text: och medför att rektorerna för dessa skolenheter ges en alltför vidsträckt beslutanderätt om bl.a. elevers skolplacering. En konsekvens av detta blev i fallet med beslutet den 4 maj 2023 om flyttning av barn mellan Bergshammars skola och Svalsta skola att barnens vårdnadshavare fråntogs möjligheten att överklaga beslutet, till skillnad från om ett sådant beslut hade fattats av en kommunal nämnd.

text: Rätten till domstolsprövning, eller i vissa fall överprövning i Skolväsendets överklagandenämnd, är en grundläggande rättssäkerhetsgaranti. En följd av kommunstyrelsens beslut är att vårdnadshavare sedan beslutet fattades och så länge det inte ändras berövas möjligheten att få till stånd en sådan prövning. Jag ser därför allvarligt på situationen.

text: Kommunstyrelsen har vid flera tillfällen uppmärksammats på frågan om beslutet som fattades den 20 mars 2017 strider mot

text: skollagens

text: reglering av skolenheter. Kommunstyrelsen förtjänar kritik för att inte ha sett till att skolorganisationen är förenlig med

text: skollagen

text: i detta avseende. Jag förutsätter att kommunstyrelsen nu, om så inte redan har skett, vidtar de åtgärder som krävs.

text: Ärendet avslutas.

text: Beslutet har fattats av chefsJO Erik Nymansson. Dokumentet har fastställts digitalt och har ingen underskrift.

text: Rättssakkunniga Maria Östling har föredragit ärendet och byråchefen Dan Johansson har deltagit i beredningen.


nyckelord: Disciplinansvar Sjukvård

title: Disciplinansvar för en överläkare vars felaktiga journalanteckningar lett till beslut om återintagning av patient till sjukvårdsinrättning oaktat stöd härför saknats i bestämmelserna i lagen (1991:1128) om psykiatrisk tvångsvård

text: lnitiativet

text: Den 21 oktober 1998 upprättades en promemoria på Riksdagens ombudsmannaexpedition med följande lydelse.

text: Tvångsvård utan lagstöd Den 29 juli 1998 upptog JO Lavin ett initiativärende mot Länsrätten i Östergötlands län (dnr 2879-1998). Saken gällde ett mål enligt lagen (

text: ) om psykiatrisk tvångsvård, LPT, och avsåg länsrättens dom den 11 juni 1998 avseende fortsatt vård av patienten AA som var intagen på psykiatriska kliniken, Vrinnevisjukhuset i Norrköping. Av handlingarna framgår bl. a. följande.

text: Genom dom den 11 december 1997 biföll länsrätten en framställan från chefsöverläkaren om fortsatt tvångsvård av AA. Det angavs i domen att vården fick pågå under högst tre månader från den dagen. Det antecknades i journalen att länsrätten förlängt vården. Däremot angavs inte vårdtidens längd. Den 11 juni 1998 biföll länsrätten en den 8 juni inkommen ansökan från chefsöverläkaren om medgivande till fortsatt vård. I dom den 15 juli 1998 konstaterade Kammarrätten i Jönköping att tvångsvården till följd av bestämmelserna i LPT redan upphört vid tiden för ansökan och undanröjde länsrättens dom.

text: Av journal från Vrinnevisjukhuset framgår bl.a. att AA den 24 februari 1998 intogs med polishandräckning och skrevs ut den 2 mars 1998.

text: Samtidigt antecknades i journalen att AA inkom från permission och att LPT kvarstår till 980611. En anteckning om att LPT kvarstår till 980611 återkommer den 20 maj 1998 i samband med att då beslutades att AA skulle återintas med polishandräckning. Den 22 maj 1998 inkom AA med polishandräckning.

text: Som framgår av kammarrättens dom har vården enligt LPT upphört senast tre månader räknat från den 11 december 1997. När AA intogs med polishandräckning

text: den 22 maj 1998 och därefter kvarhölls på Vrinnevisjukhuset fram till kammarrättens dom, saknades lagstöd för tvångsåtgärder mot AA.

text: I

text: 2 kap.

text: regeringsformen

text: (RF) finns bestämmelser om grundläggande fri- och rättigheter. Bl. a. föreskrivs i 8 § att varje medborgare är gentemot det allmänna skyddad mot frihetsberövande. Av 12 § följer att dessa rättigheter under vissa förutsättningar kan begränsas genom lag eller, i särskilda fall, genom förordning. LPT är en sådan lag genom vilken skyddet mot frihetsberövande kan inskränkas.

text: De åtgärder som sjukvården vidtagit mot AA från och med beslutet om återintagning den 20 maj 1998 bör utredas närmare genom remiss. Landstingsstyrelsen i Östergötlands län bör anmodas att yttra sig över innehållet i denna promemoria.

text: JO beslutade att i ett särskilt ärende utreda det inträffade.

text: Utredning

text: Ärendet remitterades för utredning och yttrande till landstingsstyrelsen i Östergötlands län mot bakgrund av vad som angavs i promemorian. I remissvar anförde landstingsdirektören BB följande.

text: Utifrån framställd begäran om yttrande har på Landstingsstyrelsens uppdrag påkallats begäran om utredning och yttrande från överläkaren CC vid psykiatriska kliniken, avd. 26, Vrinnevisjukhuset, Norrköping i ärende avseende tvångsvård utan lagstöd angående patienten AA. Överläkaren CC har tillsammans med överläkaren DD, Vuxenpsykiatriska mottagningen, Finspång i skrivelse daterad 1998-11-17, bilaga 1(se nedan), låtit meddela vad som framkommit i ärendet vid genomgång av patientens journal vid de båda enheterna. Överläkare CC medger att av Länsrättens dom framgår att fortsatt tvångsomhändertagande av patienten AA avsåg tre månader. Uppges av läkarna att LPT sedvanligen beslutas fortgå under sex månader och att Länsrättens beslut i aktuellt ärende om fortsatt vård under enbart tre månader inte har observerats med tillräcklig tydlighet. I patientens journal har enbart angivits att beslut om tvångsvård enligt LPT meddelats, någon uppgift om slutdatum har inte noterats. 1998-02-24 förekommer för första gången notering om att pågående LPT löper ut 1998-06-11. Därefter förekommer denna felaktiga uppgift vid flera tillfällen. Utifrån patientens behov av fortsatta behandlingsinsatser ingavs den 8 juni 1998 begäran om fortsatt tvångsvård och bifalles denna av Länsrätten den 11 juni 1998. Den föreliggande bristen i vårdkedjan uppdagas för berörda först i samband med Kammarrättens dom den 15 juli 1998. Utifrån vad som framkommit genom den begärda utredningen medges att personalen vid psykiatriska kliniken inom Vrinnevisjukhuset, Norrköping och vuxenpsykiatriska mottagningen, Finspång genom bristande journalföring och tillika uppmärksamhet har förorsakat att tvångsvård fortgått utan lagstöd. Den skada patienten AA härigenom förorsakats bör emellertid värderas utifrån den omständigheten att patientens mentala hälsa i mars 1998 var sådan att en i rätt tid ingiven framställan om fortsatt tvångsvård sannolikt hade bifallits av Länsrätten.

text: Bilaga 1

text: Patienten AA har en mycket svårbehandlad schizofren sjukdom, han har varit föremål för flertaliga vårdtillfällen i slutenvård och dessutom kontinuerlig öppenvårdskontakt under flera år. Massiva insatser där det handlat mycket om att få

text: patienten motiverad att både sköta den medicinska behandlingen samt övrigt behandlingsarbete. Undertecknad har diskuterat ärendet med ansvarig läkare i öppenvård, överläkare DD, vuxenpsykiatriska mottagningen, Finspång. Vid genomgång av journalhandlingar framkommer att Länsrätten vid dom den 11 december -97 biföll ansökan om fortsatt tvångsvård dock med tidsbegränsningen högst 3 månader. Tidsrymden 3 månader finns angivet i Länsrättens dom dock infördes detta inte i löpande text i journalen. Sedvanligt är att LPT-vården förlängs 6 månader vilket alltså inte skedde vid detta tillfälle utan enbart 3 månader. Här har ett beklagligt missförstånd uppstått. I löpande text återkommer vår uppfattning att LPTvården förlängdes till 980611. Pat utskrevs den 2/3 –98 för fortsatt vård med permission LPT, löpande till datumet 980611. Då kollegan DD fick denna uppgift handlade hon ärendet därefter. Härefter inhämtades kompletterande upplysningar i fråga om organisation och journalföring vid Vrinnevisjukhuset. I remissvar uppgavs att vuxenpsykiatriska mottagningen i Finspång ingår organisatoriskt i psykiatriska kliniken inom Vrinnevisjukhuset, att samtliga överläkare vid enheten erhållit chefsöverläkarens delegation att handlägga ärenden angående LPT och LRV samt att endast en journal upprättas beträffande patienterna vid enheten. Även telefonupplysningar har inhämtats.

text: Vidare har delar av journalen rörande AA samt domar från Länsrätten i Östergötlands län och Kammarrätten i Jönköping funnits tillgängliga på ombudsmannaexpeditionen.

text: Genom utredningen kan händelseförloppet, såsom det är av intresse här, sammanfattas enligt följande. Framställan till Länsrätten i Östergötlands län om medgivande till fortsatt vård enligt LPT avseende AA gjordes den 9 december 1997 av överläkaren CC. I dom den 11 december 1997 medgav länsrätten förlängning av tvångsvården för AA med högst tre månader. Av domskälen framgår att CC själv åberopade att fortsatt vård behövdes under tre månader. I Beslutsblankett LPT-vård rörande AA har under avsnittet Länsrättens domar den 11 december 1997 antecknats ”Vårdtiden förlängd tom 980611”. Anteckningen är införd av en läkarsekreterare. I en av CC signerad daganteckning den 11 december 1997 angavs att vården enligt LPT förlängts av länsrätten. Någon vårdtid angavs däremot inte. I samband med en återintagning från permission av AA antecknade först en avdelningschef och därefter en AT-läkare för den 24 februari 1998 bl.a. att LPT kvarstår respektive löper till den 11 juni 1998. Uppgiften återkommer i epikrisen signerad av CC. I en daganteckning den 20 maj 1998 antecknade överläkaren DD bl.a. att ”då pat. står på LPT till den 11 juni 1998 ordnas en polishandräckning så pat. kommer till avd. 23”. Patienten hade då undersökts av DD som bedömt B:s hälsotillstånd som försämrat. Den 8 juni 1998 ansökte överläkaren CC hos länsrätten om medgivande till fortsatt tvångsvård. Sedan länsrätten, genom dom den 11 juni 1998 medgivit fortsatt vård längst till den 11 december 1998, skrevs AA den 16 juni 1998 ut med permission fram till detta datum. I dom den 15 juli 1998 undanröjde kammarrätten länsrättens dom.

text: Genom beslut den 29 oktober 1998 i ovannämnda initiativärende (dnr 2879/98) anmälde JO Lavin med stöd av

text: 6 § tredje stycket lagen (1986:765)

text: med instruktion

text: för Riksdagens ombudsmän hos Statens ansvarsnämnd frågan om disciplinansvar för den rådman som handlagt målet hos länsrätten. Genom beslut den 28 januari

text: 1999 har ansvarsnämnden meddelat rådmannen disciplinpåföljd i form av löneavdrag.

text: I ett beslut den 26 februari 1999 anförde JO André följande.

text: Rättslig reglering

text: I

text: 2 kap. 8 § regeringsformen

text: (RF) föreskrivs att varje medborgare är gentemot det allmänna skyddad mot frihetsberövande. Inskränkningar i denna rättighet kan endast begränsas genom lag eller, i särskilda fall, genom förordning,

text: 2 kap. 12 §

text: RF. I lagen (

text: ) om psykiatrisk tvångsvård, LPT, finns bestämmelser om tvångsvård som innefattar frihetsberövande av patienten. Förutsättningarna för tvångsvård anges i

text: 3 §

text: och enligt

text: 4 §

text: får ett beslut om intagning på en sjukvårdsinrättning för tvångsvård inte fattas utan att s.k. vårdintyg har utfärdats av vilket det framgår att det finns sannolika skäl för att förutsättningarna för tvångsvård av patienten är uppfyllda. Om chefsöverläkaren vid den enhet där patienten vårdas finner att denne bör ges tvångsvård utöver fyra veckor från dagen för beslutet om intagning skall chefsöverläkaren före utgången av fyraveckorstiden ansöka hos länsrätten om medgivande till sådan vård (

text: 7 §

text: ). Länsrätten får medge fortsatt tvångsvård längst fyra månader första gången räknat från dagen för beslutet om intagning och därefter med högst sex månader åt gången räknat från prövningstillfället (

text: 9 §§

text: ). Tvångsvården upphör automatiskt om ansökan om medgivande till förlängning inte inkommit till länsrätten inom den tid som anges i 7 respektive

text: 9 §

text: 28 §

text: ). I

text: och

text: 26 §§

text: finns bestämmelser om permission och återkallelse av permission. Chefsöverläkaren får enligt

text: 39 §

text: uppdra åt erfaren läkare vid sjukvårdsinrättningen med specialistkompetens inom någon gren av psykiatrin att fullgöra uppgifter som chefsöverläkaren har enligt LPT. Att chefsöverläkaren i vissa fall kan påkalla polishandräckning framgår av

text: 47 §

text: . I förordningen (

text: ) om psykiatrisk tvångsvård och rättspsykiatrisk vård anges i

text: 2 §

text: att chefsöverläkaren skall tillse att patientjournalen bl.a. skall innehålla uppgift om ansökan enligt 7 eller

text: 9 §

text: LPT samt om rättens beslut med anledning av ansökan. Vidare föreskrivs i

text: 3 § patientjournallagen (1985:562)

text: att en patientjournal skall innehålla de uppgifter som behövs för en god och säker vård av patienten.

text: Bedömning

text: Av utredningen framgår att vården av AA enligt bestämmelserna i LPT upphörde med utgången av den tid som länsrätten medgivit i domen den 11 december 1997, nämligen den 11 mars 1998. Efter denna tidpunkt kunde tvångsvård komma till stånd endast genom ett sådant intagningsförfarande som regleras i 4–6 §§ LPT. När beslut fattades den 20 maj 1998 om att återinta AA till sjukvårdsinrättningen för vård där och om att begära polishandräckning, innebar detta att det allmänna kränkte B:s i

text: 2 kap. 8 §

text: RF grundlagsfästa skydd mot frihetsberövande åtgärder. Frihetsberövande som inte har stöd i lag strider dessutom mot artikel 5 första punkten konventionen (d. 4 november 1950) angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna. Det inträffade är självfallet mycket allvarligt och förfarandet innebär objektivt sett ett olaga frihetsberövande. De vidtagna åtgärderna liksom vad i övrigt förekommit i ärendet, särskilt ansökan den 8 juni 1998 till länsrätten om medgivande till fortsatt tvångsvård, kan också ha inneburit att befattningshavare, genom att uppsåtligen eller av oaktsamhet vid myndighetsutövning åsidosätta vad som gäller för uppgiften, gjort sig skyldig till tjänstefel (

text: 20 kap. 1 §

text: BrB). Jag har därför allvarligt övervägt att inleda förundersökning. För att någon skall kunna ställas till ansvar för brott i något avseende krävs emellertid att även det subjektiva rekvisitet är uppfyllt. Det kan här direkt konstateras att fråga om uppsåtligt brott inte över huvud taget är aktuell. Frågan är i stället om den oaktsamhet som förevarit är så straffvärd att det funnits anledning att gå vidare i saken i straffrättslig ordning. Jag har, om än med viss tvekan, stannat för att avstå

text: från att inleda förundersökning och har valt att i stället vidta åtgärder för inledande av disciplinärt förfarande mot berörda läkare. Enligt

text: 5 kap. 3 § lagen (1998:531)

text: om yrkesverksamhet på hälso- och sjukvårdens område får disciplinpåföljd åläggas om den som tillhör hälso- och sjukvårdspersonalen uppsåtligen eller av oaktsamhet inte fullgör en sådan skyldighet enligt 2 kap. 1, 2, 4, 6, 8 eller 9 § eller någon annan föreskrift som är av direkt betydelse för säkerheten i vården. Om felet är ringa eller om det framstår som ursäktligt får disciplinpåföljd underlåtas. Motsvarande bestämmelser fanns i

text: 4 § lagen (1994:954)

text: om disciplinpåföljd m.m. på hälso- och sjukvårdens område jämfört med lagen (

text: ) om åligganden för personal inom hälso- och sjukvården, vilka lagar gällde fram till utgången av år 1998. I

text: patientjournallagen

text: stadgas att patientjournal skall innehålla de uppgifter som behövs för en god och säker vård av patienten. Av

text: 2 §

text: i den tidigare nämnda förordningen om psykiatrisk tvångsvård och rättspsykiatrisk vård följer att länsrättens dom angående medgivande till förlängning av vårdtiden skall antecknas. Det kan, som också händelseförloppet i förevarande fall visat, få allvarliga konsekvenser för den enskilde patienten när den av länsrätten medgivna längsta tiden för tvångsvård som här antingen har angivits fel (beslutsjournalen) eller utelämnats (den löpande journaltexten). Den felaktigt angivna vårdtiden har därefter upprepats vid ett flertal tillfällen. En korrekt angiven tidsuppgift är således av väsentlig betydelse för säkerheten i vården. Överläkaren CC har, genom att i sin anteckning den 11 december 1997 inte anteckna den av länsrätten medgivna längsta vårdtiden liksom att i sin signerade epikrisanteckning ange en felaktig vårdtid, brustit i sina åligganden. Jag anser mig däremot inte ha någon anledning att driva frågan om disciplinärt ansvar vidare såvitt gäller de övriga befattningshavare som fört in den felaktiga uppgiften om vårdtiden. CC har vidare hos länsrätten ansökt om medgivande till fortsatt tvångsvård, oaktat de formella förutsättningarna härför inte förelegat. Åtgärden har inneburit skada för patienten då länsrätten bifallit framställan. CC har även i här angivet hänseende brustit i sina åligganden. Överläkaren DD har, sedan hon undersökt AA, fattat beslut om att AA skulle återintas med polishandräckning för vård på sjukvårdsinrättning. Hennes beslut har lett till att AA kommit att frihetsberövas utan laga stöd. Detta måste läggas DD till last. Hennes ställningstagande i formellt hänseende har emellertid av allt att döma grundats på den felaktiga datumangivelsen och det saknas anledning anta annat än att DD, om hon haft det formella läget klart för sig, i stället skulle ha utfärdat ett vårdintyg beträffande AA. Då kraven för att återkalla ett permissionstillstånd är jämförbara med de krav som ställs vid intagningsprövning enligt

text: 6 §

text: LPT, får det förutsättas att det i vart fall förelåg sannolika skäl för att förutsättningarna för tvångsvård var uppfyllda. De formella förutsättningarna för en begäran om polishandräckning hade därmed också varit för handen. Omständigheterna synes därför förmildrande. Med stöd av

text: 6 § tredje stycket lagen (1986:765)

text: med instruktion för Riksdagens ombudsmän anmäler jag ärendet till Hälso- och sjukvårdens ansvarsnämnd med yrkande om disciplinär påföljd för CC och DD. Vid min granskning av handlingarna i ärendet har jag kunnat konstatera att journalföringen även i andra hänseenden än vad som påtalats synes bristfällig. Bl.a. saknas signering i ett flertal fall. Jag överlämnar därför en kopia av detta beslut till Socialstyrelsen för den åtgärd som styrelsen kan finna påkallad.

text: Hälso- och sjukvårdens ansvarsnämnds (HSAN) prövning

text: I ett beslut den 16 juni 1999 anförde HSAN bl.a. följande.

text: BEDÖMNING

text: Ansvarsnämnden delar JO:s bedömning att CC åsidosatt sina skyldigheter i yrkesutövningen genom att i sin anteckning den 11 december 1997 inte anteckna

text: den av länsrätten medgivna längsta vårdtiden och genom att i sin signerade epikrisanteckning ange en felaktig vårdtid. Han har dessutom ansökt om medgivande till fortsatt tvångsvård, trots att det inte funnits formella förutsättningar för detta. Hans fel är varken ringa eller ursäktligt och bör medföra disciplinpåföljd i form av en varning. DD:s beslut om att AA skulle återintas ledde till att AA frihetsberövades utan laga stöd. DD:s ställningstagande grundades dock på de felaktiga datumangivelserna i journalen. Såvitt framkommit fanns det inte skäl för henne att misstänka att datumangivelserna kunde vara felaktiga och det fanns således inte heller anledning för henne att kontrollera uppgifterna närmare. Hennes fel framstår som ursäktligt. Det skall därför inte medföra någon påföljd.

text: HSAN:s beslut

text: HSAN beslutade – med stöd av

text: 5 kap. 3 § lagen (1998:531)

text: om yrkesverksamhet på hälso- och sjukvårdens område – att ålägga CC en varning. HSAN lämnade anmälan i övrigt utan åtgärd.

text: Beslutet vann laga kraft.


avgjordAv: Jan Pennlöv

nyckelord:
Beslut
Beslutsmotivering, utformning av beslut
Dokumentation

title: Brister i socialförsäkringsnämndens protokoll

text: I en anmälan klagade AA på hur ett beslut av socialförsäkringsnämnden i ett livränteärende avseende BB hade protokollförts. I protokoll från den aktuella socialförsäkringsnämndens sammanträde den 17 november 1999 hade angetts två beslut; ett avslagsbeslut med motivering samt ett beslut att återremittera ärendet. Av föredragningspromemorian och kassans journalanteckningar framgår dessutom att socialförsäkringsnämnden hade funnit BB berättigad till livränta. I journalanteckningarna hade kassan angett ”Eftersom ett delbeslut ej går att göra – återremitterades ärendet för utredning av årsinkomst och ev samordningsprocent ...”.

text: I protokollet från socialförsäkringsnämndens sammanträde den 17 november 1999 angavs bl.a. följande.

text: BB kan inte få livränta för sin inkomstförlust, trots att olycksfall den 4 december 1992 tidigare godkänts som arbetsskada. Anledningen till beslutet är att de besvär som medfört en inkomstförlust för BB, inte har något samband med olycksfallet. (2 kapitlet 2 § och 4 kapitlet 1 § lagen om arbetsskadeförsäkring). Återremiss för vidare utredning av årsinkomst. Därefter angavs i protokollet försäkringskassans motivering till avslagsbeslutet. I föredragningspromemorian angavs under rubriken Avvikelse/komplettering av socialförsäkringsnämndens beslut följande överstrukna text.

text: Socialförsäkringsnämnden hos försäkringskassan beslöt att orsakssamband finns mellan BB:s olycksfall den 4 december 1992 och nuvarande besvär. BB beviljades livränta fr.o.m. november 1996 med samordning 15 %. 2 ledamöter begärde avvikande mening. I en journalanteckning den 17 november 1999 angavs följande.

text: Ärendet föredrogs i SFN. Nämnden ville ändra beslutet så att BB skulle få livränta för de besvär hon ådrog sig vid olycksfallet. Nämnden ansåg att en samordningsprocent på 15 %. Eftersom ett delbeslut ej går att göra återremitterades ärendet för utredning av årsinkomsten och ev samordningsprocent. Därefter skall ärendet ånyo föredras i SFN, samma SFN som gjorde återremissen. Hos JO utreddes ärendet på så sätt att försäkringskassans akt begärdes in och granskades. Därefter inhämtades försäkringskassans yttrande. Försäkringskassan anförde genom direktören CC bl.a. följande.

text: När en socialförsäkringsnämnd skall fatta beslut i ett ärende skall nämndledamöterna ta ställning till det presenterade beslutsunderlaget, bedöma och väga samman de olika omständigheterna som föreligger i ärendet och fatta beslut i enlighet med de regler och den praxis som gäller. Det är den föredragande tjänstemannens uppgift att vara expert på de materiella och formella regler som gäller och att ge nämnden den information som den behöver i sitt beslutsfattande. Det innebär att om en nämnd anser att beslutsunderlaget behöver kompletteras görs utredningen av tjänsteman. Ärendet återremitteras i sin helhet då beslutsunderlaget är ofullständigt. Innan beslut fattas av nämnden vid ett senare sammanträde redovisas kompletterande uppgifter efter eventuell kommunicering med den försäkrade. RFV:s rekommendationer i allmänna rådet (l982:4) (härmed torde avses allmänna rådet 1992:4, JO:s anmärkning) uttalar att de åtgärder som ingår i ett ärende i största möjliga utsträckning vidtas innan ärendet prövas av socialförsäkringsnämnden. Exempel på åtgärder som kan göras innan ärendet prövas i nämnden är t.ex. uträkning av förmånens storlek efter eventuell samordning med andra förmåner. Det är först när bedömningar gjorts av samtliga delar i ett ärende som ett slutligt beslut föreligger. Det är enligt FÖD l983:1 (härmed torde avses FÖD 1993:1, JO:s anmärkning) detta samlade ställningstagande som utgör försäkringskassans beslut och det beslut som enligt

text: förvaltningslagen

text: skall expedieras till den försäkrade. När en socialförsäkringsnämnd efter föredragning dokumenterar sitt ställningstagande i ett protokoll utgör detta protokoll beslutsdokumentet i ärendet (jfr Regeringsrättens dom den 9 november 1999 i mål nr 7670-1995,

text: RÅ 1999 ref 51

text: , och JO:s ämbetsberättelse l997/98 s 390 f). Nämndens beslut skall med andra ord anses ha det innehåll som framgår av protokollet. På föredragningspromemorian under socialförsäkringsnämndens beslut har antecknats att BB beviljades livränta fr.o.m. november 1996 med 15 % samordning och att två ledamöter begärde avvikande mening. Detta har dock strukits över och signerats. På föredragningspromemorian står istället med stor text ”Återremiss för utredning av årsinkomst”. En socialförsäkringsnämnd kan fram till protokollet justerats ändra sitt ställningstagande. Innehållet i det beslut som socialförsäkringsnämnden fattat bestäms av vad som framgår av protokollet den 17 november 1999. Enligt detta protokoll har nämnden beslutat att återremittera ärendet för kompletterande utredning om årsinkomst, vilket även överensstämmer med beslutsmeddelandet som sändes till AA och BB den 2 december 1999. Även förslag på beslut utgörande avslag på livränta framgår av protokollet vilket inte borde noterats. Något beslut om beviljande av förmån föreligger inte.

text: I sitt den 21 december 2001 meddelade beslut anförde JO Pennlöv i bedömningsdelen följande.

text: BB:s livränteärende föredrogs i socialförsäkringsnämnden den 17 november 1999. I protokollet från sammanträdet anges som nämndens beslut inledningsvis att BB inte kan få livränta för sin inkomstförlust. Därefter anges att ärendet är återremitterat för vidare utredning av årsinkomsten. Protokollet justerades av ordföranden den 23 november 1999. I föredragningspromemorian anges under rubriken Avvikelse från nämndens beslut, men överstruket, att nämnden beslutat att bevilja BB arbetsskadelivränta med en samordningsprocent på 15 %. I försäkringskassans journalanteckningar anges att socialförsäkringsnämnden ville besluta att BB skulle få livränta. Eftersom det inte går att fatta ett delbeslut så återremitterades ärendet i stället för inkomstutredning. Vidare noterades att ärendet därefter skulle tas upp med samma socialförsäkringsnämnd som fattat beslutet om återremiss.

text: I detta ärende har således fråga uppkommit vad som egentligen har utgjort socialförsäkringsnämndens beslut i ärendet vid sammanträdet den 17 november 1999. Man kan tänka sig tre varianter. Den första varianten är att BB inte beviljades livränta. Den andra varianten är att ärendet återemitterades för utredning av årsinkomst och slutligen den sista varianten att BB beviljades livränta med en viss samordningsprocent. För att kunna ta ställning till vad som är socialförsäkringsnämndens beslut får man gå till protokollet från nämndens sammanträde.

text: Socialförsäkringsnämndens protokoll är beslutsdokumentet i ett ärende som har prövats av nämnden (se JO 1997/98 s. 375). Nämndens beslut framgår således av det justerade protokollet och inte av någon annan handling. Efter det att protokollet har justerats kan inte ett för parten gynnande beslut ändras av försäkringskassan annat än med stöd av

text: 20 kap. 10 a § lagen (1962:381)

text: om allmän försäkring. Det är därför utomordentligt viktigt att protokollet på ett korrekt sätt återger vad nämnden har beslutat.

text: I detta ärende återger nämndens protokoll två skilda och oförenliga beslut i ärendet. Av försäkringskassans remissvar framgår att föredragandens förslag till avslagsbeslut uppenbarligen av misstag noterats i det justerade protokollet, vilket – som försäkringskassan har framhållit – inte borde ha skett. Ansvaret för att protokollet på ett korrekt sätt visar vad nämnden beslutat åvilar genom justeringen nämndens ordförande. – Jag anser att det är utomordentligt anmärkningsvärt att ett så viktigt dokument som socialförsäkringsnämndens protokoll hanteras på ett så vårdslöst sätt som skett i detta ärende.

text: De anteckningar i föredragningspromemorian och journalen som utförts efter socialförsäkringsnämndens sammanträde rörande nämndens beslut har fått till följd att det uppstått ytterligare förvirring rörande vad som beslutats vid nämndsammanträdet den 17 november 1999. Utformningen av anteckningarna ger intryck av att nämnden faktiskt fattat ett annat beslut än det som återges i protokollet. Enligt min mening är det olämpligt att i föredragningspromemoria eller journalhandlingar nedteckna vad som diskuterats i nämnden. Den motivering som kan finnas till nämndens ställningstagande i ett ärende bör i förekommande fall framgå enbart av protokollet.

text: Även i övrigt har journalföringen i ärendet varit bristfällig och dokumentation saknats om relevanta åtgärder.

text: Jag vill avslutningsvis anmärka att jag är utomordentligt förvånad över vad kassan uppgivit med hänvisning till rättsfallet FÖD 1993:1. Av bl.a. det i remissvaret åberopade regeringsrättsavgörandet och ett stort antal JO-avgöranden framgår med fullkomlig tydlighet att det är fråga om två beslut; ett fattat av socialförsäkringsnämnden och ett fattat av tjänsteman vid kassan. Besluten är såväl fattade som meddelade vid skilda tidpunkter, de överklagas på skilda sätt och tiden för överklagandet är olika.