avgjordAv: Justitieombudsmannen Per Lennerbrant

nyckelord:
Allmänna handlingar
Beslut
God förvaltning/myndighetsetik
Objektivitet, opartiskhet, saklighet

title: Granskning av en påstådd samordning vid prövningen av framställningar om utlämnande av uppgifter som rör covid-19

sammanfattning: I detta beslut redovisas en granskning med anledning av en anmälan mot åtta kommuner i Södermanlands län och Region Sörmland för hanteringen av framställningar om utlämnande av allmänna handlingar med uppgifter bl.a. om antalet personer inom äldreomsorgen som drabbats av covid-19. Granskningen avser även andra närliggande frågor. Av utredningen framgår att Gnesta, Nyköpings, Oxelösunds och Trosa kommun den 9 april 2020 fick in en begäran om en sammanställning av de nämnda uppgifterna från en journalist vid Södermanlands Nyheter. Framställningen vidarebefordrades per mejl till övriga kommuner och till regionen. Enligt JO ger utredningen en bild av att personer i ledande befattning i flera av kommunerna och i regionen drog upp riktlinjer för hur framställningarna skulle hanteras, som gick ut på att några uppgifter inte skulle lämnas ut och att besked om det skulle lämnas vid en viss tidpunkt. JO kan dock inte slå fast att de fyra kommunernas formella beslut med anledning av framställningarna verkligen fattades på osakliga grunder. Omständigheterna runt det beslut som fattades i Gnesta kommun är dock enligt JO sådana att det finns en rimlig grund för uppfattningen att beslutet inte fattades på ett objektivt sätt. Enligt JO innebär detta att regeringsformens krav på objektivitet inte iakttagits. Den tillförordnade kommunchefen i Gnesta kommun, som var den som fattade beslutet, kritiseras för det. JO kritiserar Region Sörmland för att ha gallrat en allmän handling utan att det fanns rättsligt stöd för det och regiondirektören i Region Sörmland för att han raderade tre mejl efter att de begärts ut. Det som kommit fram genom utredningen visar enligt JO på en bristande förståelse och respekt hos personer i ledande befattning i flera av kommunerna och i regionen för den grundlagsfästa rätten att ta del av allmänna handlingar och för den viktiga roll som medierna spelar för granskningen av offentlig verksamhet. De diskussioner som fördes var olämpliga och JO uttalar förståelse för att det uppkommit misstankar om att kommunerna och regionen önskat begränsa insynen i sin verksamhet. Enligt JO finns det en risk för en kvarstående misstro mot kommunerna och regionen. Detta är allvarligt och något som kommunerna och regionen behöver förhålla sig till.

text: Anmälan och bakgrund

text: Anmälan I en anmälan som kom in till JO den 8 maj 2020 förde chefredaktören AA vid Sörmlands Media AB fram klagomål mot åtta kommuner och en region bl.a. för hur de hanterat framställningar om att ta del av allmänna handlingar under den pågående covid-19-pandemin. Till anmälan bifogades bl.a. en begäran om allmän handling som den 9 april 2020 gjorts av journalisten BB och mejlkonversationer som förts mellan företrädare för de anmälda organen med anledning av begäran.

text: AA uppgav att Sörmlands Media under pandemin löpande bevakat och informerat om kommunernas och regionens åtgärder, vilket mött både motstånd och ogillande från dem. Detta hade bl.a. tagit sig uttryck i deras hantering av framställningar om att ta del av allmänna handlingar.

text: Anmälan var inriktad på kommunernas och regionens hantering av allmänna handlingar i följande avseenden. • Kommunernas och regionens hantering av framställningar om att få del av sammanställningar av uppgifter om bl.a. antalet smittade inom äldreomsorgen. • Regionens hantering av anteckningarna från ett länsgemensamt styrgruppsmöte den 15 april 2020. • Regiondirektörens radering av mejl som skickats mellan honom och företrädare för kommunerna.

text: Anmälan riktade sig mot Region Sörmland (JO:s dnr 4363-2020) och följande kommuner i Södermanlands län; Eskilstuna (dnr 3718-2020), Flen (dnr 4356-2020), Gnesta (dnr 4357-2020), Katrineholm (dnr 4358-2020), Nyköping (dnr 4359-2020), Oxelösund (dnr 4360-2020), Strängnäs (dnr 4361-2020) och Trosa (dnr 4362-2020). Fortsättningsvis benämns de anmälda kommunerna enbart med centralortens namn enligt ovan.

text: Bakgrund

text: Framställningar om utlämnande av allmänna handlingar

text: På skärtorsdagen den 9 april 2020 fick Gnesta, Nyköping, Oxelösund och Trosa in en begäran om en sammanställning av uppgifter om bl.a. antalet personer inom äldreomsorgen som drabbats av covid-19. Framställningarna gjordes av journalisten BB vid Södermanlands Nyheter. Eskilstuna och regionen mottog samma dag en liknande begäran av CC, redaktionschef vid Sörmlands Media AB. En snarlik begäran hade även kommit in till Katrineholm den 3 april 2020.

text: Kort efter att BB:s begäran kommit in till Nyköping vidarebefordrade kommundirektören där den per mejl till kommundirektörer/-chefer i de övriga

text: anmälda kommunerna samt till Vingåkers kommun och till en chefsstrateg i regionen. I mejlet skrev han följande.

text: Hej! Jag antar att även ni har fått denna begäran. Kommunikationscheferna i sörmland och regionen träffas nu kl 12 och vår kommunikationschef tar upp frågan där. Vi bör kunna ge ett samlat svar.

text: Kommunchefen i Oxelösund vidarebefordrade BB:s framställning per mejl till några kommundirektörer/-chefer samt regiondirektören i regionen. I mejlet skrev han följande.

text: Hej Detta har kommit till oss och antar jag till er. Kommunikatörsnätverket har möte där detta kommer att diskuteras. Jag har meddelat min representant att ta med om de anser att vi kommunchefer behöver diskutera frågan. Vi bör väl enligt gårdagens samtal behandla den lika.

text: Det inleddes en mejlkonversation mellan några kommundirektörer/-chefer i de anmälda kommunerna. Kommunchefen i Flen frågade inledningsvis om Nyköpings jurister tittat på begäran och väckte frågan om det var en allmän handling. Han vidarebefordrade därefter följande från sin kommunjurist.

text: Enligt

text: tryckfrihetsförordningen

text: 2 kap 6 § 2

text: st så kan en dylik sammanställning inte göras tillgänglig med rutinbetonade åtgärder. Den förvaras således inte på myndigheten. Det är alltså inte fråga om en allmän handling. Jag skulle fatta beslut om att efterfrågade uppgifter inte kan lämnas ut med hänvisning till ovanstående, handlingsoffentligheten omfattar endast allmänna handlingar.

text: På det mejlet svarade kommunchefen i Trosa följande.

text: Vi har ännu inte nåtts av motsvarande begäran, men utmärkt … att du snabbt lyckades få fram en rimlig respons som vi kan snegla på. Lycka till nu, …! Det är förunderligt vad de publicistiska fantomerna vill att vi ska prioritera högst just nu…

text: Kommunchefen i Flen skrev därefter att kommunjuristen även tipsat om följande.

text: Jag skulle dessutom vänta två dagar med att meddela beslutet. Alltså inget avslagsbeslut om denna begäran före onsdag i nästa vecka.

text: Efter det möte i kommunikationsnätverket som nämnts i mejlkonversationen ovan, och som hölls den 9 april 2020, mejlade kommunikationsdirektören i regionen till regiondirektören och skrev följande.

text: Hej Vi har nu haft ett möte med kommunikationscheferna i länet. Det vi kom fram till: 1. Dagens mediebegäran – ska svaras på onsdag (skjuta det framför oss) 2. Två alternativa svar: går inte att ge ut då det inte finns som en allmän handling samt för liten kommun – riskerar att avslöja patientsekretessen

text: – – – 5. Respektive kommunikationschef ska kommunicera detta med sin kommunchef Något senare samma dag skickade kommunchefen i Oxelösund ett mejl till övriga kommundirektörer/-chefer och en chefsstrateg i regionen med följande innehåll.

text: Hej För att säkerställa att ni fått del av vad kommunikationsnätverket kom fram till skickar jag det jag fått mig till del: Alla kommuner har fått förfrågan. Regionen får förfrågan varje dag. Katrineholm och Eskilstuna har journalist som ringer runt till chefer och ställer frågan. Flens jurist har skickat ett förslag på svar som … (jag) ska ha fått. Svaret skickas inte före onsdag, ingen kommun kommer att svara innan onsdag. Alla små kommuner kan använda sig av Vingåkers svar. Diskussion pågår om det räcker för Nyköping och Eskilstuna. – – – Med anledning av detta har vi i Oxelösund inte för avsikt att besvara detta innan onsdag. Den tillförordnade kommunchefen i Gnesta bekräftade mejlet från kommunchefen i Oxelösund enligt följande. Hej! Samma för Gnesta, vi har fått frågan via mail och vi följer det allmänt sagda. Kommundirektörerna/-cheferna i Flen och Nyköping bekräftade mejlet från kommunchefen i Oxelösund och en chefsstrateg vid regionen upplyste att regiondirektören var informerad om upplägget.

text: Gnesta lämnade på tisdagen den 14 april 2020 ett tjänstemannabesked om att den efterfrågade sammanställningen inte kunde göras tillgänglig med rutinbetonade åtgärder och således inte förvarades hos kommunen. Gnesta meddelade ett formellt avslagsbeslut den 21 april 2020, där det angavs att efterfrågade handlingar/sammanställningar inte fanns i kommunen.

text: Eskilstuna avslog begäran i ett beslut daterat den 14 april 2020. Som skäl angavs att kommunen inte hade någon allmän handling som innehöll de uppgifter som begärts. Eskilstuna skickade beslutet per mejl till journalisten den 15 april 2020.

text: Onsdagen den 15 april 2020 avslog Nyköping, Oxelösund och Trosa respektive framställning. Som skäl för avslagen angav Nyköping och Oxelösund att begärda sammanställningar inte kunde tas fram med rutinbetonade åtgärder och därför inte fanns förvarade hos kommunerna. Oxelösund uppgav också att uppgifterna omfattades av sekretess. Trosa angav att den efterfrågade sammanställningen inte fanns hos kommunen.

text: Regionen lämnade slutligt svar på begäran den 16 och 17 april 2020. Svaret innebar att begäran till viss del avslogs.

text: Den 17 april 2020 fick även Flen och Strängnäs in en begäran om uppgifter om covid-19 inom äldreomsorgen. Flen meddelade ett formellt avslagsbeslut den 20 april 2020. Som skäl angavs att de efterfrågade handlingarna inte var allmänna. Strängnäs avslog begäran den 21 april 2020 med hänvisning till att de begärda uppgifterna bedömdes omfattas av sekretess.

text: Anteckningarna från styrgruppsmötet den 15 april 2020

text: Den 15 april 2020 sammanträdde representanter för regionen och kommunerna inom ramen för den länsgemensamma styrgruppen för närvård. En av punkterna på dagordningen var Folkhälsomyndighetens uppföljning av förekomsten av covid-19 på äldreboenden och det fördes i det sammanhanget en diskussion om en enkät från Folkhälsomyndigheten.

text: I anteckningarna från mötet angavs under den punkten bl.a. att kommunerna uttrycker oro över att fullständig sekretess råder, då ”det är angeläget att siffrorna inte hamnar i pressen”. Anteckningarna skickades den 16 april 2020 ut till deltagarna i mötet. I samband med att information skickades ut från regionen den 20 april 2020 skickades anteckningarna ut på nytt. De hade då redigerats på så sätt att den citerade texten tagits bort.

text: Regiondirektörens radering av mejl

text: Efter att regionen den 4 maj 2020 lämnat ut regiondirektörens mejllogg för en specifik tidsperiod fick regionen den 5 maj 2020 in en begäran om att vissa specifika mejl skulle lämnas ut. Den 6 maj 2020 svarade regionen att samtliga mejl utom ett hade gallrats.

text: Utveckling av anmälan Utöver vad som angetts inledningsvis anförde AA bl.a. följande i sin anmälan till JO.

text: Kommunerna har underlåtit att göra en självständig sekretessprövning av framställningarna. I stället samordnade de sina svar. Kommunchefen i Flen gav ett förslag på gemensam skrivning för att avslå tidningarnas begäran. Denna användes sedan av alla kommuner efter överenskommelse. Några lade även till en skrivning om sekretess som de också kommit fram till gemensamt. Kommunchefen i Flen föreslog också att man skulle skjuta på beslutet två vardagar. Kommunikationscheferna i kommunerna och regionen tog därefter ett gemensamt beslut att förhala avslagsbesluten. Man tog fram två alternativa svar till medierna.

text: Kommunikationsdirektören i regionen underrättade regiondirektören och kommundirektören i Oxelösund sammanfattade planen för hanteringen av framställningarna i ett mejl. Detta bekräftades av övriga kommundirektörer/-chefer. Det stämmer inte att det inte fanns några upprättade

text: handlingar med de uppgifter som Sörmlands Media efterfrågade, eftersom kommunerna rapporterat in liknande uppgifter till bl.a. Socialstyrelsen.

text: Det var på uppdrag av en jurist som texten ”det är angeläget att siffrorna inte hamnar i pressen” togs bort ur anteckningarna från styrgruppsmötet den 15 april 2020.

text: En begäran om att få ta del av mejl mellan regiondirektören och kommundirektörerna besvarades med att i stort sett alla mejl hade raderats av regiondirektören. Chefsjuristen vid regionen medgav att en del av det materialet var allmänna handlingar. Regiondirektören har alltså felaktigt raderat allmänna handlingar.

text: Dessa händelser är endast exempel på ageranden som försvårat och omöjliggjort rätten att ta del av allmänna handlingar såväl för Sörmlands Media som för medborgarna. Förfarandet synes inte bero på enskilda misstag utan vara av en planerad och systematisk karaktär med syfte att begränsa insyn och undanhålla information. Sörmlands Media har därmed fråntagits möjligheter att granska hur omfattande smittspridningen är inom den kommunala omsorgen och har därför inte kunnat ställa de frågor allmänheten förväntar sig.

text: Utredning

text: JO beslutade att inleda en utredning med anledning av AA:s anmälan.

text: Anmälan och de bifogade mejlkonversationerna gav inte en fullständig bild av vad som inträffat. Det framgick exempelvis inte om BB:s begäran den 9 april 2020 gjorts till samtliga anmälda kommuner och till regionen. JO uppmanade därför de anmälda organen att utförligt redogöra för hanteringen och eventuell delaktighet i den påstådda samordningen samt besvara ett antal frågor. Yttrandena skulle också innehålla en bedömning av hanteringen och dess förenlighet med bestämmelserna i bl.a.

text: tryckfrihetsförordningen

text: och

text: förvaltningslagen

text: JO:s frågor syftade till att klargöra hur de framställningar som behandlas i de mejlkonversationer som bifogats anmälan hade hanterats, om det s.k. utvidgade anonymitetsskyddet hade respekterats, grunden för ändringen av anteckningarna och omständigheterna kring regiondirektörens radering av mejl.

text: Kommunerna och regionen skulle bl.a. svara på i vilka fall de normalt samråder om framställningar om allmänna handlingar, om det skett något samråd i det aktuella fallet och om det funnits någon överenskommelse eller samsyn om att neka ett utlämnande på vissa bestämda skäl eller att avvakta till ett visst datum med ett utlämnande.

text: Regionen skulle också svara på vem som justerat anteckningarna från mötet den 15 april 2020, vilka överväganden som låg bakom ändringen samt när och med vilket rättsligt stöd regiondirektören gallrat de mejl som begärts ut.

text: Kommunerna och regionen yttrade sig till JO i oktober 2020. Yttrandena finns tillgängliga hos JO.

text: AA kommenterade kommunernas och regionens yttranden. Hon lyfte i det sammanhanget fram ytterligare omständigheter till stöd för att kommunerna och regionen försökt begränsa insynen i sin verksamhet. JO har inte uppmanat kommunerna och regionen att yttra sig över detta, men några av dem har inkommit med kompletterande synpunkter till bemötande av AA:s kommentarer.

text: JO har tagit del av tjänstemannabesked och de beslut som fattades med anledning av de framställningar som kom in den 9 april 2020.

text: Bedömning

text: Granskningens inriktning Jag inledde min granskning med anledning av uppgifterna i AA:s anmälan. Hon har gjort gällande att det förekommit ett planerat och systematiskt agerande hos de anmälda offentliga aktörerna i syfte att begränsa insyn och undanhålla information. Vad som framgår av de till anmälan bifogade handlingarna är enligt AA endast exempel på hur myndigheterna agerat. Kommunerna och regionen har i sina yttranden till JO tillbakavisat AA:s påståenden.

text: Sedan kommunerna och regionen yttrat sig till JO har det kommit fram att begäran den 9 april 2020 från BB, som bifogats JO:s begäran om yttrande, enbart gavs in till Gnesta, Nyköping, Oxelösund och Trosa. Jag har begränsat min granskning i den här delen till hanteringen av den begäran. Jag går därför inte in på hur framställningarna som gjordes till regionen och de övriga kommunerna hanterades.

text: Jag går inte heller in på frågan om huruvida det var rätt eller fel att avslå framställningarna, eller om det funnits handlingar förvarade hos kommunerna som motsvarade begäran. Dessa frågor har sedan besluten överklagats varit föremål för prövning i allmän förvaltningsdomstol.

text: Granskningen har även avsett redigeringen av anteckningarna från styrgruppsmötet den 15 april 2020 och regiondirektörens radering av mejl.

text: Respektive fråga kommer att behandlas under en särskild rubrik. I mina avslutande synpunkter berör jag mer generella aspekter av vad som kommit fram genom granskningen.

text: Jag har noterat att Regeringskansliet den 28 april 2021 gett en särskild utredare i uppdrag att kartlägga och analysera förutsättningarna att med stöd av offentlighetsprincipen granska myndigheternas hantering av covid-19-pandemin. I uppdraget ingår bl.a. att kartlägga hur framställningar om att ta del av allmänna handlingar med uppgifter om pandemin och arbetet mot

text: den har hanterats av det allmänna. Uppdraget ska redovisas senast den 30 november 2021. (Se Ju2021/01744.)

text: Som jag nämnt syftade min utredning bl.a. till att klargöra en frågeställning som berör rätten att få vara anonym vid en begäran om allmän handling. Med anledning av det som kommit fram i utredningen vill jag erinra om följande. Även om identiteten hos en person som begär att få ta del av allmänna handlingar är känd bör en myndighet, utifrån grundtanken bakom anonymitetsskyddet i

text: 2 kap. 18 §

text: TF, inte utan vidare föra uppgifterna vidare (se bl.a.

text: JO 2000/01 s. 527

text: och JO 2011/12 s. 580). Med detta lämnar jag frågan om det utvidgade anonymitetsskyddet.

text: Hanteringen av framställningarna som kom in den 9 april 2020 Kommunernas och regionens yttranden och anmälarens kommentarer Kommunerna och regionen uppgav sammanfattningsvis följande i sina yttranden till JO.

text: Det finns en löpande samverkan mellan kommunerna och regionen i flera olika sammanhang. Där har det förekommit diskussioner om hanteringen av framställningar om allmänna handlingar, men det har inte varit fråga om något sådant samråd som AA påstår. Det samråd som skedde kan jämföras med att i ett komplicerat ärende inhämta kunskap från Sveriges kommuner och regioner (SKR) eller annan juridisk expertis.

text: Det fanns en osäkerhet om hur bl.a. sekretessfrågor skulle hanteras och man ville diskutera detta med övriga berörda på ett generellt plan. Man ville säkerställa att uppgifter som kunde kopplas till enskilda personer inte lämnades ut.

text: De fyra kommuner som fick in BB:s begäran om sammanställning av uppgifter den 9 april hanterade den självständigt och enligt sina normala rutiner. Det fanns inte någon överenskommelse eller samsyn om att avslå på vissa skäl eller att dröja med ett beslut. Hanteringen har inte stått i strid med bestämmelserna i

text: tryckfrihetsförordningen

text: , offentlighets- och sekretesslagen eller

text: förvaltningslagen

text: AA har i sina kommentarer över kommunernas och regionens yttranden uppgett att det på ett chefsmöte redan den 8 april träffats en överenskommelse om hur framställningar om att få ta del av allmänna handlingar skulle hanteras. Den uppgiften har JO inte uppmanat kommunerna och regionen att yttra sig över.

text: Rättsliga utgångspunkter

text: Objektivitetsprincipen

text: Enligt

text: 1 kap. 9 § regeringsformen

text: ska förvaltningsmyndigheter och andra som fullgör offentliga förvaltningsuppgifter i sin verksamhet iaktta saklighet och opartiskhet. Kravet på saklighet och opartiskhet brukar benämnas

text: objektivitetsprincipen. Principen kommer också till uttryck i

text: 5 § i förvaltningslagen

text: Objektivitetsprincipen innebär att förvaltningsorganen i sin verksamhet inte får låta sig vägledas av andra intressen än dem de är satta att tillgodose och inte heller grunda sina avgöranden på hänsyn till andra omständigheter än sådana som enligt gällande författningar får beaktas vid prövningen av ett ärende (se 2007/08:KU6 s. 14 och Strömberg, Lundell, Allmän förvaltningsrätt, [2018, version 27, JUNO] s. 71).

text: Kravet på saklighet och opartiskhet anses omfatta inte bara hur en sak rent faktiskt har handlagts och vilka verkliga skäl som ligger bakom ett beslut eller annat handlande från en myndighet, utan även hur myndighetens agerande har uppfattats är av betydelse. Ett tydligt exempel på tankegången kan vara att en lärare aldrig ska sätta betyg på sina egna barn, även om personen i fråga kanske kan göra detta helt utan att ta ovidkommande hänsyn. I grunden handlar det om maktutövningens legitimitet och medborgarnas förtroende för förvaltningen. (Se Bull och Sterzel,

text: Regeringsformen

text: , 3 uppl., s. 54. Se även

text: JO 2010/11 s. 278

text: och JO 2015/16 s. 456 och Bull, Objektivitetsprincipen, i Offentligrättsliga principer, red. Lena Marcusson, 4 uppl., s. 107 f.)

text: Utlämnande av allmänna handlingar

text: Grundläggande regler om allmänna handlingars offentlighet finns i

text: 2 kap.

text: tryckfrihetsförordningen

text: (TF). Var och en har rätt att ta del av en handling som förvaras hos en myndighet om den har kommit in till myndigheten eller upprättats där, förutsatt att den inte omfattas av sekretess (handlingsoffentlighet, se 2 kap. 1–4 §§ TF).

text: Med handling avses inte bara traditionella pappershandlingar utan också upptagningar som kan läsas, avlyssnas eller på annat sätt uppfattas endast med ett tekniskt hjälpmedel (se

text: 2 kap. 3 §

text: TF).

text: En sammanställning av uppgifter ur en upptagning för automatiserad behandling (s.k. potentiell handling) anses förvarad hos en myndighet endast om myndigheten kan ta fram sammanställningen med rutinbetonade åtgärder (se

text: 2 kap. 6 §

text: TF).

text: En allmän handling som får lämnas ut, dvs. som inte omfattas av sekretess, ska tillhandahållas genast eller så snart det är möjligt. Det ska normalt ske på stället och utan avgift. (Se

text: 2 kap. 15 §

text: TF.) Den som begär det har också rätt att mot en fastställd avgift få en kopia av handlingen. En sådan begäran ska behandlas skyndsamt. (Se

text: 2 kap. 16 §

text: TF.)

text: JO har i ett flertal beslut uttalat att ett besked i en utlämnandefråga normalt bör lämnas samma dag som framställningen har gjorts. Någon eller några dagars fördröjning kan dock godtas om det är nödvändigt för att ta ställning till om ett utlämnande får ske. Ett visst ytterligare dröjsmål kan vara ofrånkomligt om framställningen avser eller kräver genomgång av ett omfattande material. I

text: sådana fall kan det många gånger vara lämpligt att successivt lämna besked om vad som kan lämnas ut.

text: En framställning om att få ta del av en allmän handling ska, utom i vissa speciella undantagsfall, göras hos den myndighet som förvarar den (se

text: 2 kap. 17 §

text: TF). Om en anställd vid en myndighet har ansvar för vården av en handling är det i första hand han eller hon som ska pröva om handlingen ska lämnas ut. I tveksamma fall ska myndigheten göra prövningen, om det kan ske utan onödigt dröjsmål. (Se

text: 6 kap. 3 § offentlighets- och sekretesslagen

text: Min bedömning

text: Utgångspunkter

text: Kommunerna och regionen har i sina yttranden till JO betonat vikten av samverkan, särskilt i tider av kris. Jag vill med anledning av det inledningsvis framhålla att det självfallet inte finns något hinder mot att myndigheter utbyter generella erfarenheter på olika områden och lär av varandra.

text: Läget blir dock ett annat när det är fråga om en formell prövning av en begäran om allmän handling. En sådan prövning ska göras självständigt av den myndighet som fått begäran och inte grundas på hänsyn till andra omständigheter än sådana som enligt gällande författningar får beaktas vid prövningen. Det får i en sådan situation alltså inte förekomma någon form av gemensamt beslutsfattande eller överenskommelser myndigheter emellan.

text: Utredningen ger en bild av att företrädare för flera kommuner och regionen drog upp riktlinjer för hur framställningarna skulle hanteras

text: Av utredningen framgår att de framställningar som den 9 april kom in till Nyköping och Oxelösund vidareförmedlades per mejl till övriga kommuner och regionen och att det därefter förekom en mejlkonversation mellan några av kommundirektörerna/-cheferna om hanteringen av framställningarna. I mejlen förekommer både sonderande förfrågningar och mer eller mindre bestämda uppfattningar om vad som borde göras.

text: Frågeställningen behandlades också vid kommunikationsnätverkets möte den 9 april. Efter mötet redogjorde kommunikationsdirektören i regionen i ett mejl till regiondirektören för vad mötesdeltagarna ”kom fram till”. Kommunikationsdirektören skrev bl.a. att mediabegäran skulle besvaras på onsdagen, dvs. den 15 april, och att det fanns två alternativa svar som båda gick ut på att inga uppgifter skulle lämnas ut. Enligt mejlet skulle utlämnande nekas antingen på grund av att de efterfrågade uppgifterna inte fanns som en allmän handling eller – för en liten kommun – på grund av patientsekretess.

text: Regionen har i sitt yttrande till JO uppgett att kommunikationsdirektörens mejl om vad som behandlades på nätverksmötet den 9 april fick en olycklig utformning och att det vid mötet var tydligt att det var upp till respektive kommun att göra sin egen prövning om utlämnande av uppgifterna.

text: Regionens uppgifter i yttrandet till JO stämmer dock inte helt överens med vad som kommit fram genom utredningen i övrigt, till exempel det efterföljande mejlet från kommunchefen i Oxelösund där denne ville säkerställa att alla fått del av vad kommunikationsnätverket ”kom fram till”.

text: Det framgår vidare av utredningen att de berörda kommunerna den 15 april eller, i Gnestas fall, den 14 april beslutade att inga uppgifter skulle lämnas ut. Som skäl angavs att handlingarna inte fanns hos myndigheten och i Oxelösunds fall att de efterfrågade uppgifterna omfattades av sekretess.

text: Jag kan alltså konstatera att det sätt som framställningarna faktiskt kom att hanteras på ligger i linje med det som diskuterats mellan kommunföreträdarna och det som framgår av kommunikationsdirektörens mejl efter nätverksmötet.

text: Det som kommit fram genom utredningen ger en bild av att personer i ledande befattning i flera av kommunerna och i regionen redan i samband med att framställningarna kom in, drog upp riktlinjer för hur framställningarna skulle hanteras och att dessa gick ut på att inga uppgifter skulle lämnas ut och att beskedet om det skulle lämnas vid en viss tidpunkt.

text: Har de formella besluten fattats i strid med

text: regeringsformens

text: krav på objektivitet?

text: De fyra kommuner som fick in BB:s begäran, dvs. Gnesta, Nyköping, Oxelösund och Trosa, har i sina yttranden till JO uppgett att de hanterade begäran självständigt och enligt sina normala rutiner.

text: Utredningen ger ingen klar bild av vad som föregått de enskilda formella besluten att avslå framställningarna. Jag anser mig därför inte kunna slå fast att det vid de formella besluten faktiskt togs ovidkommande hänsyn och att de således fattades på osakliga grunder.

text: Regeringsformens

text: krav på saklighet och opartiskhet gäller dock som jag nämnt inte bara hur en sak rent faktiskt handläggs och vilka verkliga skäl som ligger bakom ett beslut, utan även hur myndighetens agerande kan uppfattas är av betydelse. Om det finns en risk för att andra kan uppfatta att saklighet och opartiskhet inte iakttagits kan det vara tillräckligt för att handlandet ska anses strida mot grundlagens krav på objektivitet.

text: För att

text: regeringsformens

text: krav på objektivitet ska anses åsidosatt bör det enligt min mening finnas någon särskild omständighet som ger en rimlig grund för uppfattningen att det tagits ovidkommande hänsyn vid beslutsfattandet. Bedömningen ska göras på ett objektivt sätt och med beaktande av omständigheterna i det enskilda fallet.

text: Det som kommit fram i utredningen medför att det ligger nära till hands att uppfatta det som att besluten fattades i strid med

text: regeringsformens

text: krav på objektivitet.

text: Beträffande Nyköping, Oxelösund och Trosa måste det emellertid vägas in att utredningen inte visar att de personer som fattade de formella besluten deltog i mejlkonversationerna eller i mötet i kommunikationsnätverket. Utredningen visar inte heller att beslutsfattarna uppmanats att fatta ett beslut med ett visst innehåll eller att beslutsfattarna i de här kommunerna har utövat något inflytande över vad som skett mellan kommunföreträdarna och i kommunikationsnätverket. Att besluten meddelades på den andra vardagen efter att framställningarna kommit in framstår, med hänsyn till omständigheterna, inte i sig som något konstigt.

text: Jag anser att det är fråga om ett gränsfall men min samlade bedömning är att det i fråga om Nyköping, Oxelösund och Trosa inte finns ett tillräckligt underlag i utredningen för att konstatera att det finns en rimlig grund för uppfattningen att

text: regeringsformens

text: krav på objektivitet åsidosatts vid beslutsfattandet.

text: När det gäller Gnesta förhåller det sig dock annorlunda. Det framgår av utredningen att den tillförordnade kommunchefen deltog i den aktuella mejlkonversationen och skrev bl.a. att Gnesta ”följer det allmänt sagda” samt därefter själv meddelande tjänstemannabeskedet den 14 april och fattade det formella avslagsbeslutet den 21 april.

text: Gnesta har i sitt yttrande till JO förklarat att kommunen inte ingått i någon form av kollektivt beslut och att beslutet har tagits i enlighet med socialnämndens delegationsordning med patientsekretessen i fokus.

text: Den tillförordnade kommunchefens deltagande i mejlkonversationen är dock enligt min mening en sådan särskild omständighet som ger en rimlig grund för uppfattningen att hon vid prövningen av framställningen tog hänsyn till andra omständigheter än sådana som enligt tillämpliga författningar får beaktas.

text: Regeringsformens

text: krav på objektivitet har därför inte iakttagits.

text: Redigeringen av anteckningarna från styrgruppsmötet den 15 april 2020 Av utredningen framgår att anteckningarna från den länsgemensamma styrgruppens möte den 15 april 2020 skickades ut till samtliga i gruppen den 16 april 2020 och att de därefter redigerades den 20 april 2020 på så sätt att texten ”det är angeläget att siffrorna inte hamnar i pressen” togs bort.

text: Regionens yttrande

text: Anteckningarna skickades ut till samtliga i gruppen den 16 april 2020. I samband med att mötesdeltagarna den 20 april 2020 informerades om ändringar i en enkät som diskuterats på mötet bedömde en tjänsteman hos regionen att texten ”då det är angeläget att siffrorna inte hamnar i pressen” var olyckligt formulerad och kunde missförstås. Hon tog därför bort den skrivningen.

text: Tjänstemannen har uppgett att hon trodde att det var fråga om minnesanteckningar som ännu inte var en allmän handling. Anteckningarna blev dock en allmän handling redan den 16 april 2020 när handlingen skickades

text: ut till mötesdeltagarna. Ändringen berodde alltså på en felbedömning av en enskild medarbetare och kan inte ses som ett försök att hindra allmänhetens insyn. Regionen kommer till följd av det inträffade att informera/utbilda verksamheterna om hanteringen av allmänna handlingar och om offentlighet och sekretess.

text: Min bedömning

text: Jag instämmer i regionens bedömning att anteckningarna blev en allmän handling när handlingen skickades till kommunerna den 16 april 2020 (se 2 kap. 4 och 10 §§ TF). En myndighet får inte byta ut en allmän handling mot en annan även om dess innehåll i huvudsak är detsamma (se JO 1998/99 s. 474). En sådan åtgärd är att jämställa med gallring, vilket regleras i särskild ordning. Det har inte kommit fram att det fanns förutsättningar att gallra anteckningarna och det var därmed fel att ta bort den aktuella texten.

text: AA har uppgett att ändringen skedde på uppdrag av en jurist och har hänvisat till att tjänstemannen som utförde ändringen uppgett detta i en intervju. Regionen har tillbakavisat detta påstående och menar, som det får förstås, att uppgifterna i intervjun bygger på ett missförstånd. Jag konstaterar att uppgift står mot uppgift och jag går därför inte vidare i den här delen. Regiondirektörens radering av mejl

text: Regionens yttrande

text: Regionen redovisade följande om hanteringen av begäran om utfående av mejl. Efter att ha lämnat ut regiondirektörens mejllogg för en specifik tidsperiod fick regionen den 5 maj 2020 in en begäran om att vissa specifika mejl skulle lämnas ut. Begäran skickades från registratorn till regiondirektören under förmiddagen samma dag.

text: Den 6 maj 2020 fick den som hade begärt ut mejlen till svar att samtliga mejl förutom ett hade gallrats. Det mejl som fanns kvar lämnades ut. Mejlen hade gallrats eftersom de bedömdes vara handlingar av ringa eller tillfällig betydelse. De efterfrågade mejlen kom in den 9 april 2020 och gallrades den 20 april 2020.

text: Vid en fördjupad utredning som gjordes med anledning av JO:s begäran om yttrande visade det sig att tre av de efterfrågade mejlen hade gallrats efter att begäran om utlämnande kommit in den 5 maj 2020. Detta skedde eftersom regiondirektören bedömt att de var inaktuella och hade ringa betydelse. Dessa mejl återskapades och lämnades in till JO. Gallringen av de begärda mejlen hade stöd i regionens gallringsföreskrifter. Vad gäller de tre mejl som gallrades efter att begäran kom in går det att ifrågasätta lämpligheten i att gallra efter det att en begäran kommit in, men det kan samtidigt konstateras att det var mejl som var helt obetydliga för regionen och att gallringen därmed inte påverkade allmänhetens rätt till insyn.

text: Min bedömning

text: Regionen har uppgett att efterfrågade mejl har gallrats med stöd i regionens gallringsföreskrifter. Enligt dessa får handlingar av ringa eller tillfällig betydelse gallras när de inte längre är aktuella. Det finns alltså i och för sig rättsligt stöd för regionen att gallra allmänna handlingar som bedömts vara handlingar av ringa eller tillfällig betydelse. Jag har inte tillräckligt underlag för att uttala mig om huruvida den gallring som nu är i fråga hade stöd i gallringsföreskrifterna och avstår därför från att kommentera de bedömningar som gjorts i sak.

text: Av den fördjupade utredning som regionen genomfört framgår dock att regiondirektören gallrat tre mejl efter att en begäran om att få ta del av dessa hade skickats till honom. En handling får givetvis inte förstöras när det finns en begäran om att ta del av den som ännu inte har prövats slutligt (se t.ex. JO 1998/99 s. 503). Oavsett om det fanns stöd i gallringsföreskrifterna för att gallra handlingarna var det alltså fel av regiondirektören att genomföra gallringen innan begäran om att få del av mejlen hade prövats slutligt. Agerandet har riskerat att skada allmänhetens förtroende för regionen och regiondirektören. Kritik Mot bakgrund av vad jag redovisat ovan finns det sammanfattningsvis anledning att uttala följande kritik.

text: Den tillförordnade kommunchefen i Gnesta kommun, DD, kritiseras för att inte ha iakttagit kravet på objektivitet i

text: 1 kap. 9 § regeringsformen

text: vid sin hantering av BB:s framställning av den 9 april 2020.

text: Region Sörmland kritiseras för att ha gallrat en allmän handling genom att ta bort viss text i anteckningarna från styrgruppsmötet den 15 april 2020 utan att det fanns rättsligt stöd för det.

text: Regiondirektören i Region Sörmland, EE, kritiseras för att han raderade tre mejl efter att de begärts ut.

text: Avslutande synpunkter

text: De mejlkonversationer som varit en del av utredningen hos JO har förts mellan personer i ledande befattningar i kommunerna respektive i regionen. I yttrandena till JO har det förts fram att diskussionerna fördes för att säkerställa att sekretessbelagda uppgifter om enskildas förhållanden inte skulle röjas. Vissa uttalanden i mejlen visar dock på en bristande förståelse och respekt för den grundlagsfästa rätten att ta del av allmänna handlingar, som är en central del av offentlighetsprincipen, och för den viktiga roll som medierna spelar för granskningen av offentlig verksamhet. Diskussionerna var olämpliga och jag har förståelse för att det uppkommit misstankar om att kommunerna och regionen önskat begränsa insynen i sin verksamhet.

text: Hanteringen av de aktuella framställningarna har redan före anmälan till JO fått stor medial uppmärksamhet och innehållet i mejlen kan antas vara känt hos delar av allmänheten. Ur förtroendesynpunkt hade det därför varit värdefullt om de berörda organen i sina yttranden till JO på ett mer utförligt sätt hade redovisat sin syn på hur agerandet kunnat uppfattas av en utomstående. Det finns en risk för en kvarstående misstro mot kommunerna och regionen. Detta är allvarligt och något som kommunerna och regionen behöver förhålla sig till.

text: Vad AA i övrigt anfört till JO föranleder inga uttalanden från min sida.

text: Ärendena avslutas.


nyckelord: Ansökan Barn/ungdom Vårdnad

publisher: Justitieombudsmannen

title: Anmälan mot A-skolan i Kumla kommun angående mottagande av en elev i grundskolan efter framställning av endast den ene av barnets vårdnadshavare och utan att efterhöra den andre vårdnadshavarens inställning, m.m.

org: jo

text: Anmälan

type: rubrik

text: Av anmälan och därtill fogade handlingar framgick bl.a. följande. I en dom den 27 juli 1999 förordnade Hallsbergs tingsrätt att AA och BB skulle ha gemensam vårdnad om dottern CC, född 1990. Enligt domen skulle CC bo tillsammans med sin far, AA, och BB ha rätt till umgänge med CC på i domen närmare angivet sätt. Inför höstterminen 2000 bytte CC skola från B-skolan i Hallsbergs kommun till Askolan i Kumla kommun. A-skolan tog emot CC efter framställning av BB. Skolan efterfrågade aldrig AA:s inställning, trots att han och barnets mor hade gemensam vårdnad om CC.

type: stycke

text: I anmälan till JO ifrågasatte AA bl.a. om A-skolans agerande var korrekt.

text: Utredning

text: Upplysningar per telefon inhämtades från rektor DD vid barn- och utbildningsförvaltningen i Kumla kommun.

text: Barn- och utbildningsnämnden i Kumla kommun anmodades därefter att inkomma med utredning och yttrande såvitt avsåg det som AA hade anfört om mottagande av hans dotter CC i grundskolan utan medgivande från AA. I ett remissvar anförde nämnden följande. Barn- och utbildningsnämnden i Kumla har beretts tillfälle att yttra sig över skrivelse från AA angående mottagande av CC i kommunens grundskola utan medgivande av honom i egenskap av vårdnadshavare. Som framgår av skriftligt svar till AA från rektor DD vid A-skolan i Kumla kommun, kontaktades DD av CC:s mamma, M.R., redan på vårterminen 2000 angående överflyttning till A-skolan. Eftersom mamman uppgav att hon hade delad vårdnad om flickan och att flickan skulle flytta till henne i Kumla från sin far i

text: Hallsberg, förutsatte vi att föräldrarna var överens om överflyttningen. Planering för skolstart gjordes och CC började på A-skolan 21 augusti 2000. CC är sedan 19 september 2000 folkbokförd i Kumla kommun. Någon utredning eller dokumentation i samband med skolbytet finns inte eftersom bytet av skola och flytten från pappan till mamman bedömdes som ”rutinärende”. Vi har från Kumla kommun primärt sett till att CC beretts tillfälle att fullgöra sin skolplikt/erhålla sin rätt till utbildning (

text: skollagen

text: 3 kap.

text: ) efter vårdnadshavarens önskemål (

text: skollagen

text: 4 kap.

text: §§ 8 och 8a). AA yttrade sig över remissvaret.

text: Kompletterande upplysningar har inhämtats från Örebro tingsrätt.

text: Bedömning

text: Grundläggande bestämmelser om vårdnadshavares ansvar finns i

text: 6 kap. 2 § andra stycket föräldrabalken

text: . Närmare regler om vårdnadens utövande finns i 6 kap. 11- 13 §§ samma balk. Barnets vårdnadshavare har rätt och skyldighet att bestämma i frågor som rör barnets personliga angelägenheter. Om barnet har två vårdnadshavare skall de enligt

text: 6 kap. 13 § föräldrabalken

text: tillsammans utöva bestämmanderätten. Det krävs alltså normalt gemensamma beslut i frågor som rör vårdnaden. Bestämmanderätten utövas dock av den ena vårdnadshavaren ensam när den andra till följd av frånvaro, sjukdom eller annan orsak är förhindrad att ta del i beslut rörande vårdnaden och beslutet inte kan skjutas upp utan olägenhet. Beslut som är av ingripande betydelse för barnets framtid får dock inte fattas av den ena vårdnadshavaren ensam, om inte barnets bästa uppenbarligen kräver det.

text: Bestämmelsen i

text: 6 kap. 13 § föräldrabalken

text: skall inte tolkas så att båda föräldrarna, även om ingen direkt är förhindrad, skall behöva delta i alla vardagliga avgöranden. Om föräldrarna inte sammanbor måste med nödvändighet den förälder som har barnet hos sig fatta de flesta beslut som rör den dagliga omsorgen. I förarbetena till lagstiftningen uttalades att till den dagliga omsorgen hör frågor om bl.a. barnets mat, kläder, sovtider och hur barnet skall tillbringa sin fritid. Däremot undantogs beslut av mer ingripande betydelse för barnets framtid, t.ex. frågor som rör barnets skolgång och bosättning (

text: prop. 1975/76:170 s. 178

text: Någon förändring såvitt avser kravet på gemensamma beslut i frågor som rör barnets skolgång och bosättning har inte skett. Enligt gällande rätt krävs alltså att vårdnadshavarna är överens om att deras barn skall byta skola. Om vårdnadshavarna inte kan enas i en sådan fråga, kan detta ytterst leda till att den gemensamma vårdnaden måste upplösas.

text: Enligt

text: 4 kap. 5 § skollagen (1985:1100)

text: skall hemkommunen sörja för att utbildning kommer till stånd för var och en som enligt lagen har rätt att gå i grundskolan. Varje kommun är vidare, enligt

text: 4 kap. 6 § skollagen

text: , skyldig att vid utformningen av sin grundskoleverksamhet beakta vad som för eleverna är ändamålsenligt ur kommunikationssynpunkt. Vid fördelningen av elever på olika skolor skall kommunen beakta vårdnadshavares önskemål om att deras barn skall tas emot i en viss skola så långt det är möjligt utan att andra elevers berättigade krav på placering i en

text: skola nära hemmet åsidosätts eller att betydande organisatoriska eller ekonomiska svårigheter uppstår för kommunen.

text: Det finns möjlighet för en skola att enligt

text: 4 kap. 8 § skollagen

text: under vissa speciella förhållanden ta emot en elev även om det skulle strida mot vårdnadshavarens önskemål. Den bestämmelsen och stadgandet i

text: 4 kap. 8 a § skollagen

text: kan bli tillämpliga endast när fråga uppkommer om en kommun har skyldighet respektive rätt att ta emot en elev för vars grundskoleutbildning kommunen inte är skyldig att sörja enligt huvudregeln.

text: Såvitt framgår av utredningen kontaktade CC:s mor rektor DD vid A-skolan under våren 2000 angående en skolplacering i den skolan från och med höstterminen 2000. CC:s mor uppgav att hon och barnets far hade ”delad” (gemensam) vårdnad om CC och att CC skulle flytta till henne i Kumla. Därigenom förelåg det i och för sig skäl som motiverade att CC skulle tas emot som elev vid skolan, även om hon före skolstarten ännu inte hade folkbokförts i Kumla kommun. Som ovan har anförts rör det sig dock om ett beslut som vårdnadshavarna hade att fatta gemensamt. Några särskilda omständigheter som visar att det skulle ha varit frågan om en placering enligt

text: 4 kap. 8 § skollagen

text: utan en vårdnadshavares samtycke har inte framkommit.

text: Skolan måste känna till och kunna belägga de förhållanden som motiverar att barnet skall tas emot i skolan. Detta innebär bl.a. att en skola måste kontrollera uppgifterna i folkbokföringen om vem eller vilka som är vårdnadshavare för barnet och klarlägga vårdnadshavarens respektive vårdnadshavarnas inställning till inskrivning i viss skola. Vid mottagandet av CC vid A-skolan var det känt att föräldrarna hade gemensam vårdnad och det får förutsättas att skolan också underrättades om att AA var den andre av barnets vårdnadshavare. Skolan utgick emellertid från att föräldrarna var överens om skolbytet och vidtog inte några åtgärder för att efterhöra AA:s inställning. Inför beslutet om CC skulle skrivas in i skolan eller inte borde skolledningen ha klargjort vilken uppfattning han hade i frågan.

text: I sammanhanget vill jag något utveckla de skäl som ligger till grund för min åsikt att skolan, vid gemensam vårdnad, måste förvissa sig om att vårdnadshavarna är ense i frågan om inskrivning av ett barn i en viss skola.

text: Enligt

text: 3 kap. 1 § skollagen

text: har alla barn som är bosatta i landet skolplikt. Skolplikten motsvaras av en rätt till utbildning inom det offentliga skolväsendet för barn och ungdom. För att inga skolpliktiga barn skall gå miste om denna rättighet innehåller

text: skollagen

text: bestämmelser i

text: 3 kap. 13 § skollagen

text: angående kommunens skyldighet att se till att skolpliktiga elever i dess skola får föreskriven utbildning. Enligt

text: 3 kap. 15 § skollagen

text: skall den som har vårdnaden om ett skolpliktigt barn se till att barnet fullgör sin skolplikt. Om en skolpliktig elev i det offentliga skolväsendet för barn och ungdom inte fullgör sin skolgång och detta beror på att elevens vårdnadshavare inte har gjort vad på dem ankommer för att så skall ske, får styrelsen för utbildningen – enligt

text: 3 kap. 16 § skollagen

text: – vid vite förelägga elevens vårdnadshavare att iaktta sina skyldigheter.

text: Skollagen

text: innehåller även en bestämmelse om närvaroplikt för den enskilde eleven. Enligt

text: 3 kap. 11 § skollagen

text: skall varje barn som

text: fullgör sin skolplikt inom det offentliga skolväsendet för barn och ungdom eller på något annat sätt, delta i den verksamhet som anordnas för att ge den avsedda utbildningen, om barnet inte är sjukt eller har annat giltigt skäl att utebli. Av bestämmelserna framgår att vårdnadshavaren, eleven och skolhuvudmannen har ett gemensamt ansvar för att skolplikten fullföljs. Skolförfattningarna förutsätter även ett fortgående samarbete med vårdnadshavaren angående elevens skolsituation (se t.ex. avsnitt 2.4 i 1994 års läroplan för det obligatoriska skolväsendet, förskoleklassen och fritidshemmet).

text: Det är mot denna bakgrund och med hänsyn till vad som tidigare anförts om tillämpningen av

text: föräldrabalkens

text: bestämmelser om vårdnad som det är nödvändigt att det vid inskrivning av ett barn i en viss skola blir klarlagt vem eller vilka som är barnets vårdnadshavare och, för det fall det finns två vårdnadshavare, bådas inställning i frågan.

text: Vad som i övrigt har anförts från AA:s sida föranleder inte någon åtgärd eller något yttrande från min sida.

text: Ärendet avslutas med gjorda uttalanden.

type: avgorande


nyckelord:
Förundersökning
Långsam handläggning

title: En polismyndighets och åklagares långsamma handläggning av en förundersökning gällande bedrägeri samt en vice överåklagares överprövning när polisens akt förkommit

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO, som kom in den 22 oktober 2002, framförde AA, i egenskap av ombud för BB, kritik mot Polismyndigheten i Skåne.

text: Av anmälan framgick bl.a. följande. I en skrivelse den 4 maj 1998 ställd till polisen anmälde BB en före detta anställd för misstanke om bedrägeri och trolöshet mot huvudman – – – . Förundersökning inleddes. Under år 1999 kontaktades den ansvarige utredaren hos polisen i Ystad ett flertal gånger om hur utredningen fortskred. I mars 2000 skrev utredningsmannen ett brev till bolaget där han uppgav att han hoppades att han snart skulle kunna påbörja utredningen i ärendet. Under tiden april–oktober 2000 togs förnyad kontakt med utredningsmannen, dock utan resultat. Den 9 november 2000 hölls ett målsägandeförhör. Därefter återkom utredningsmannen i januari 2001 med kompletterande frågor, vilka omedelbart besvarades av bolaget. Den 24 april 2001 beslutade kammaråklagaren CC att lägga ned förundersökningen.

text: BB begärde i september 2001 överprövning av nedläggningsbeslutet. Vice överåklagaren DD vid Åklagarmyndigheten i Malmö beslutade den 26 februari 2002 att förundersökningen skulle återupptas och överlämnade åt chefsåklagaren EE vid 3:e åklagarkammaren i Malmö att föranstalta om erforderliga åtgärder i anledning av beslutet. I beslutet upplystes att polismyndighetens ärende inte kunnat återfinnas varför DD inte ansett sig kunna göra en materiell prövning av ärendet. Han uppgav att förundersökningen skulle återupptas för att man i första hand skulle söka rekonstruera det utredningsmaterial som utgjort åklagarens beslutsunderlag. En knapp månad senare fick BB en förfrågan från kammaråklagaren FF i vilken bolaget ombads att på nytt skicka in visst utredningsmaterial. Ett omfattande material skickades till åklagarmyndigheten. Den 7 maj 2002 gav åklagaren utredningsdirektiv till polisen i vilka bl.a. påtalades att eventuella brott skulle komma att preskriberas undan för undan under sommaren 2002. Polisen vidtog inte några ytterligare utredningsåtgärder med hänvisning till bristande

text: utredningsresurser. Förundersökningen lades den 2 september 2002 ned med motiveringen att brotten hade preskriberats.

text: Slutligen anförde AA att BB hade förorsakats merarbete och merkostnader på grund av att man tvingats att på nytt komma in med utredningsmaterial till åklagaren.

text: Utredning

text: Ärendet remitterades till polismyndigheten för upplysningar och yttrande om vad som anförts i anmälan. Polismyndigheten (biträdande länspolismästaren GG) kom in med ett yttrande.

text: Därefter infordrades ett diarieblad från åklagarkammaren i Kristianstad i ärendet – – –.

text: Ärendet remitterades till Åklagarmyndigheten i Malmö för upplysningar och yttrande om handläggningen av ärendet samt vilka överväganden som föregick beslutet den 26 februari 2002 att återuppta förundersökningen.

text: Åklagarmyndigheten (överåklagaren HH) kom in med ett yttrande till vilket var fogat yttranden från vice överåklagaren DD och chefsåklagaren EE.

text: I ett beslut den 8 december 2003 anförde chefsJO Eklundh följande.

text: Bedömning Handläggningstiden En förundersökning skall enligt

text: 23 kap. 4 § andra stycket rättegångsbalken

text: (RB) bedrivas så skyndsamt som omständigheterna medger. Finns det inte längre skäl att fullfölja en förundersökning skall den läggas ned.

text: Undersökningsledaren har enligt

text: 1 a § andra stycket förundersökningskungörelsen (1947:948)

text: ansvar för förundersökningen i dess helhet. Han skall se till att utredningen bedrivs effektivt och att den enskildes rättssäkerhetsintressen tas till vara. Undersökningsledaren skall också ge dem som biträder honom behövliga direktiv för arbetet.

text: När förundersökningen leds av en åklagare, får denne vid undersökningens verkställande anlita biträde av polismyndigheten. Han får också uppdra åt en polisman att vidta en viss åtgärd som hör till förundersökningen, om det är lämpligt med hänsyn till åtgärdens beskaffenhet (

text: 23 kap. 3 § andra stycket

text: RB).

text: En anmälan om misstänkt bedrägeri och trolöshet mot huvudman i vilken en person utpekades som gärningsman kom in till polismyndigheten den 5 maj 1998. Två dagar senare översändes anmälan till åklagarmyndigheten för inlottning på åklagare. Sedan åklagare samma dag utfärdat direktiv till polisen kom det att dröja cirka 2 år och 6 månader innan några faktiska utredningsåtgärder vidtogs från polisens sida. Ett sådant dröjsmål måste, även om man tar hänsyn till vad som sagts

text: i polismyndighetens yttrande om att arbetssituationen var mycket ansträngd, anses som helt oacceptabelt.

text: Vissa utredningsåtgärder vidtogs sedan från november 2000 fram till den 24 april 2001 då förundersökningen lades ned genom beslut av kammaråklagaren CC.

text: Det övergripande ansvaret för förundersökningen har vilat på åklagare. Av utredningen framgår att ärendet inledningsvis handlades av kammaråklagaren JJ men att CC i varje fall i juni 1999 gjordes uppmärksam på att ärendet var lottat på honom. Det är upplyst att CC vid två tillfällen under år 1999, i juni och oktober, samt i juni 2000 hemställde om besked om utredningsläget i ärendet. Vidare framgår av akten i ärendet att han i januari 2001 skickade en påminnelse till polisen. Det framgår emellertid inte vilka svar han erhöll vid dessa tillfällen. Det har inte heller framkommit om han vidtagit några andra åtgärder för att driva förundersökningen framåt.

text: Jag har i flera tidigare ärenden haft anledning att redogöra för vad som åligger åklagaren i de fall då polisen inte vidtar några utredningsåtgärder i förundersökningar i vilka åklagare är förundersökningsledare (se t.ex. JO 2003/04 s. 82). Om en åklagare har sänt ett par påminnelser i ett sådant ärende som inte fått önskad effekt, bör han inte nöja sig med att på nytt skriftligen påminna polisen utan i stället exempelvis personligen ta kontakt med utredaren eller dennes chef för att höra efter vilka utredningsåtgärder som vidtagits i ärendet. I det aktuella fallet dröjde det dessutom drygt ett år innan den första förfrågan i ärendet gjordes vilket är alltför lång tid. Om en åklagare inte genom egna kontakter med utredaren och gruppchefen lyckas driva ärendet framåt i enlighet med lagstiftningens krav bör han eller hon vända sig till sin kammarchef. Det ankommer sedan på denne att genom kontakter med befattningshavare vid polismyndigheten på motsvarande nivå försöka utverka att ärendet förs framåt på ett godtagbart sätt. Om inte heller detta ger något resultat kan frågan i vissa fall föras upp till överåklagaren som sedan får ta upp den på hög nivå inom polismyndigheten, ytterst med länspolismästaren.

text: Den 24 september 2001 inkom en begäran om överprövning till åklagarmyndigheten och samma dag begärdes akten i ärendet in. Det tog sedan cirka fem månader innan polismyndigheten lämnade besked om att utredningsakten saknades. En sådan handläggningstid för att konstatera att handlingarna i ett ärende inte går att återfinna kan självfallet inte godtas. DD har upplyst att det under denna tid skickades flera påminnelser från överåklagarens kansli. Av åklagarmyndighetens akt framgår att en kammaråklagare hos överåklagaren skrev till utredningsmannen den 29 november 2001 och den 7 januari 2002 och att hon den 24 januari 2002 skrev till en intendent vid polismyndigheten som uppgavs vara arkivansvarig. Det kan ifrågasättas om man inte från överåklagarens sida borde ha agerat på ett mer kraftfullt sätt i syfte att i ett betydligt tidigare skede få fram ett besked från polisen om akten gick att hitta eller ej.

text: Den 26 februari 2002 återupptog DD förundersökningen, och ärendet överlämnades till EE som i sin tur lämnade över handläggningen till FF. Material begärdes in från målsäganden och kom in till åklagarkammaren den 11 april 2002. Den 7 maj 2002 gavs utredningsdirektiv till polisen. I utredningsdirektiven påtalades särskilt att eventuella brott preskriberades undan för undan under sommaren 2002. Polismyndigheten vidtog därefter inte någon utredningsåtgärd i ärendet. Den 2 september 2002 lade FF ned förundersökningen då brotten var preskriberade.

text: HH har anfört att det – i efterhand betraktat – kunnat övervägas om den nära förstående tidpunkten för preskription och den tidigare tidsutdräkten hos polisen borde ha medfört att ärendet slutbehandlades inom överåklagarens kansli. Jag anser att det funnits fog för sådana överväganden. Vid den överprövning som görs i en situation av det här aktuella slaget måste självfallet också tidsaspekten vägas in.

text: Nu kom emellertid beslutet att bli ett annat, och det ålåg därför såväl åklagare som polis att verka för att utredningen verkställdes i så god tid att beslut i åtalsfrågan kunde fattas i sådan tid att det hade funnits utrymme att väcka åtal och få den misstänkte delgiven stämning innan eventuella brott preskriberades. Jag kan konstatera att så inte skedde. HH har uppgett att ärendet inom åklagarmyndigheten borde ha handlagts med särskild förtur efter beslutet att återuppta förundersökningen. Han har även uppgett att det hade kunnat övervägas att redan i överprövningsbeslutet anmärka att särskild förtur gällde med hänsyn till preskriptionsrisken. Jag delar hans uppfattning i båda dessa hänseenden och konstaterar att handläggningen efter beslutet om återupptagande av förundersökningen inte skedde med den skyndsamhet som omständigheterna påkallade.

text: Polismyndigheten har anfört att chefen för brottsroteln, tf. kriminalkommissarien KK, när direktiven kom den 7 maj 2002 beslutade att inte överlämna ärendet till utredningsman med anledning av att andra ärenden prioriterades före det nu aktuella. Enligt myndigheten skulle FF ha informerats om situationen på brottsroteln. Av upplysningarna från åklagarmyndigheten framgår inte vilken information FF kan ha fått och vad hans reaktion på denna i så fall blev. Allmänt kan emellertid konstateras att det inte är godtagbart att polismyndigheten på detta sätt i realiteten ”överprövar” ett beslut fattat av åklagare. Alternativet hade, som polismyndigheten anfört, varit att begära förstärkning från en annan enhet inom polisområdet.

text: Jag noterar att polismyndigheten har upplyst att utredningsverksamheten förändrats inom polisområde Södra Skåne i syfte att förbättra överblicken över de totala utredningsresurserna. Polismyndigheten har också uppgett att man med anledning av den saknade utredningsakten kommer att vidta en grundlig genomgång av gällande rutiner för hantering av arkivering av avslutade ärenden.

text: Överprövningen En överprövning innebär att ett beslut som har fattats av en lägre åklagare blir föremål för en granskning i materiellt hänseende av en högre åklagare. Alla åklagarbeslut inom ramen för ett straffprocessuellt förfarande kan bli föremål för överprövning. Som exempel kan nämnas beslut i åtalsfrågor och beslut att inte inleda eller att lägga ned en förundersökning. Också beslut i tvångsmedelsfrågor, t.ex. ett anhållningsbeslut, kan överprövas.

text: Överprövningsförfarandet är inte reglerat i lag. Förfarandet grundas på bestämmelsen i

text: 7 kap. 5 §

text: RB att riksåklagaren, överåklagare som är myndighetschefer inom åklagarväsendet och vice överåklagare till dessa överåklagare får överta uppgifter som skall utföras av lägre åklagare. Principerna för förfarandet bygger i huvudsak på de uttalanden som gjordes av departementschefen i budgetpropositionen 1984/85 (se

text: prop. 1984/85:100

text: , bil. 4 s. 69 f. och bet. JuU 1984/85:30 s. 3 f.). Dessa riktlinjer innebär i korthet följande.

text: Ett beslut som skall prövas av domstol, t.ex. ett åtalsbeslut, tas normalt inte upp till överprövning. Det görs inte heller någon överprövning om saken efter framställning kan prövas av domstol, t.ex. ett beslut om beslag. Vidare överprövas ett åklagarbeslut i princip bara en gång. En begäran om överprövning som görs av någon annan än den misstänkte, den tilltalade eller målsäganden bör normalt inte föranleda överprövning om det inte finns särskilda skäl för att ta upp saken.

text: Som sagts i det föregående begärde målsäganden överprövning i september 2001 av beslutet i april 2001 att lägga ned förundersökningen. Åklagarmyndigheten har anfört att det inte var möjligt att göra en fullständig rekonstruktion av den tidigare förundersökningsdokumentationen eftersom polisens akt saknades och det nya materialet därför inte kunde förutsättas vara identiskt med det som utgjorde grund för det tidigare beslutet. DD ansåg sig av detta skäl sakna möjlighet att genomföra en materiell prövning i ärendet. Beslutet att återuppta förundersökningen innebar därför i sak inte någonting annat än att ärendet skulle överlämnas till en chefsåklagare som skulle ombesörja att det saknade utredningsmaterialet inhämtades på nytt och att det på grundval av det därefter föreliggande materialet fattades ett nytt beslut i förundersökningsfrågan.

text: Ett beslut av en högre åklagare att inom ramen för ett överprövningsförfarande återuppta en förundersökning som lagts ned av en lägre åklagare innebär att den högre åklagaren i det hänseendet har övertagit ärendet från den lägre åklagaren. Det ligger i sakens natur att ett sådant beslut måste grundas på en sedvanlig materiell prövning av förundersökningsfrågan.

text: Rättegångsbalken

text: ger inte något rättsligt stöd för ett beslut att återuppta en förundersökning i det enda syftet att få till stånd en rekonstruktion av polisens akt i ärendet.

text: Enligt min mening borde försöket att rekonstruera akten i stället ha skett inom ramen för överprövningsförfarandet, varvid ställningstagandet i frågan om förundersökning skulle återupptas eller inte hade fått anstå under den tid som

text: krävdes för rekonstruktionen. Målsäganden hade då fått veta att akten var försvunnen och att det erfordrades ytterligare material för prövningen av frågan om det förelåg förutsättningar att återuppta förundersökningen. På detta sätt hade man kunnat eliminera risken för att målsäganden skulle få en felaktig uppfattning i frågan om det förelåg materiell grund för att återuppta förundersökningen, och denne hade därmed kunnat göra en realistisk bedömning av om det var mödan värt att ådra sig den merkostnad och det merarbete som krävdes för att komplettera materialet. Om man sedan hos överåklagaren hade kommit fram till att det fanns anledning att anta att ärendet genom det nya materialet hade tillförts omständigheter som inte varit föremål för den lägre åklagarens prövning, skulle ärendet då ha kunnat lämnas tillbaka till denne för omprövning.

text: Mot bakgrund av den relativt korta tid som återstod innan gärningarna skulle preskriberas och den tidigare tidsutdräkten hos polismyndigheten var, som har anförts i det föregående, ett annat alternativ som stod till buds att man slutbehandlade ärendet vid överåklagarens kansli genom att fatta beslut i förundersökningsfrågan på det föreliggande materialet.

text: Avslutande synpunkter HH har i sitt yttrande anfört att det på grund av bristande utredningsresurser allmänt har varit svårt att få polisen att verkställa utredningsdirektiv vid utredningar av brott av det slag som här är fråga om. Han har vidare upplyst att dessa frågor ofta har diskuterats på en allmän nivå mellan polisledningen och åklagarmyndighetens ledning utan att detta har lett till någon positiv förändring vad gäller bedrägeriutredningarna. Jag har också själv, bl.a. vid inspektioner vid olika polismyndigheter, kunnat konstatera att denna brottskategori prioriteras lågt. Den omständigheten att riksdagen och regeringen inte har uttalat något om att sådana brott skall prioriteras i den brottsutredande verksamheten innebär emellertid självfallet inte att de över huvud taget inte skall utredas.

text: Det kan sammanfattningsvis konstateras att det finns anledning att rikta allvarlig kritik mot polismyndigheten såväl med anledning av den oacceptabelt utdragna handläggningstiden under olika skeden av handläggningen som på grund av den bristande vården av handlingarna i ärendet. Jag har vidare funnit skäl dels att framhålla att åklagarna borde ha varit mer aktiva i sina försök att skynda på handläggningen hos polisen, dels att ifrågasätta det sätt som överprövningsinstitutet kommit att användas på i det aktuella fallet.


nyckelord: Fullföljdshänvisning Underrättelse

title: Fråga om en myndighets skyldighet att vid tvekan om huruvida ett beslut är överklagbart lämna en underrättelse om hur beslutet kan överklagas

sammanfattning: I en anmälan till JO fördes klagomål fram mot Integritetsskyddsmyndigheten (IMY) för att myndigheten inte hade underrättat en part om hur ett beslut att inte utreda ett klagomål vidare kan överklagas. Vid den aktuella tidpunkten hade Högsta förvaltningsdomstolen meddelat prövningstillstånd i fråga om huruvida ett sådant beslut är överklagbart. Enligt chefsJO borde IMY därför ha lämnat en underrättelse om hur de aktuella besluten kan överklagas. IMY kritiseras för att myndigheten inte gjorde det. ChefsJO framhåller vikten av att en beslutsmyndighet vid varje tvekan i fråga om överklagbarhet lämnar information om hur ett beslut kan överklagas.

text: Anmälan

text: I en anmälan som kom in till JO den 2 maj 2023 klagade AA på Integritetsskyddsmyndigheten (IMY) med anledning av att myndighetens beslut att avsluta hans klagomålsärende saknade besvärshänvisning. Han anförde bl.a. att Högsta förvaltningsdomstolen har meddelat prövningstillstånd i fråga om huruvida IMY:s beslut i klagomålsärenden är överklagbara och att IMY borde lämna besvärshänvisningar i avvaktan på domen eftersom rättsläget är oklart.

text: Utredning

text: JO begärde att IMY skulle yttra sig över anmälan och redovisa sin bedömning av det som kommit fram.

text: IMY yttrade sig den 29 juni 2023 genom myndighetens rättschef. Av yttrandet framgår bl.a. följande:

text: Bakgrund

text: AA har inkommit med ett klagomål till IMY avseende ett bolags behandling av AA:s personuppgifter. IMY har med anledning av klagomålet skickat ett informationsbrev till det aktuella bolaget med uppgifter om klagomålet och upplysningar om gällande regelverk avseende personuppgiftsbehandlingar. Syftet med informationsbrevet är att den personuppgiftsansvarige ska se över sin personuppgiftsbehandling och rätta till eventuella brister. IMY har därefter

text: beslutat att inte utreda klagomålet vidare. Detta beslut tillställdes AA. Någon besvärshänvisning bifogades inte beslutet då det är IMY:s bedömning att beslutet inte kan överklagas.

text: Rättslig reglering

text: Överklagbarhet – – – Enligt

text: 7 kap. 3 § lagen (2018:218)

text: med kompletterande bestämmelser till EU:s dataskyddsförordning (

text: dataskyddslagen

text: ) får tillsynsmyndighetens beslut enligt dataskyddsförordningen överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Av förarbetena framgår att syftet med bestämmelsen inte är att alla beslut av tillsynsmyndigheten ska kunna överklagas, utan frågan om överklagbarhet får avgöras med tillämpning av

text: 41 § förvaltningslagen (2017:900)

text: prop. 2017/18:105 s. 162

text: , JO:s anm.]. Enligt

text: 41 § förvaltningslagen

text: får ett beslut överklagas om beslutet kan antas påverka någons situation på ett inte obetydligt sätt. […] Högsta förvaltningsdomstolen har bedömt att IMY:s beslut att inte vidta åtgärder med anledning av ett klagomål enligt den då gällande

text: personuppgiftslagen (1998:204)

text: inte var överklagbara (

text: RÅ 2010 ref. 29

text: ). Kammarrätten i Stockholm har i flera avgöranden funnit att IMY:s beslut om att inte vidta åtgärder med anledning av ett klagomål enligt dataskyddsförordningen inte är överklagbara (se Kammarrätten i Stockholms avgöranden i mål nr 30-20, 2327-22 och 6045-22). Kammarrättens dom i mål nr 2327-22 har överklagats till Högsta förvaltningsdomstolen som den 26 januari 2023 beslutade att meddela prövningstillstånd avseende frågan om IMY:s beslut att inte utreda ett klagomål vidare är överklagbart (HFD:s beslut i mål nr

text: Underrättelse om hur man överklagar Enligt

text: 33 § förvaltningslagen

text: ska en myndighet som meddelar ett beslut i ett ärende så snart som möjligt underrätta den som är part om det fullständiga innehållet i beslutet, om det inte är uppenbart obehövligt. Om parten får överklaga beslutet ska parten också underrättas om hur det går till. Av förarbetena till

text: förvaltningslagen

text: framgår att kravet att parten ska ha rätt att överklaga inte ska tolkas snävt. En underrättelse om hur man överklagar ska lämnas även i situationer när det för den beslutande myndigheten framstår som osäkert om beslutet får överklagas av parten. Eftersom det exklusivt ligger på överinstansen att pröva frågan om överklagbarhet får beslutsmyndigheten pröva frågan utifrån ett rimligt antagande om beslutets karaktär för partens del, där varje tvekan i frågan bör leda till att information om hur man överklagar lämnas (

text: prop. 2016/17:180, s. 324

text: IMY:s bedömning av hanteringen

text: Enligt fast domstolspraxis är IMY:s beslut att inte vidta ytterligare åtgärder med anledning av ett klagomål inte överklagbara [– – –] Högsta förvaltningsdomstolens beslut att pröva frågan om de aktuella beslutens överklagbarhet har, enligt IMY:s bedömning, inte skapat en sådan osäkerhet om rättsläget att det varit motiverat att ge en besvärshänvisning. Det bör understrykas att, till skillnad från vad som anges i AA:s anmälan till JO, kom kammarrätten i det mål som överklagats till Högsta förvaltningsdomstolen fram till att IMY:s beslut inte var överklagbart. Det har således inte skett någon förändring av domstolspraxis. – – – Det är IMY:s uppfattning att en besvärshänvisning i den typ av beslut som är aktuellt i AA:s anmälan skulle kunna vara vilseledande för den enskilde,

text: eftersom IMY:s beslut att inte inleda tillsyn hittills inte bedömts vara överklagbara av svenska domstolar. Det ska i detta sammanhang nämnas att IMY, i de fall den klagande ändå har valt att överklaga myndighetens beslut att inte vidta ytterligare åtgärder med anledning av ett klagomål, har översänt överklagandena till domstol som då avvisat överklagandet. AA kommenterade yttrandet.

text: Bedömning

text: IMY har redogjort för relevant rättslig reglering m.m.

text: Därutöver finns anledning att nämna att det i förarbetena till

text: dataskyddslagen

text: anges följande. Regeringen anser, i likhet med utredningen, att det är oklart om dataskyddsförordningen medför att den registrerade har rätt att överklaga tillsynsmyndighetens beslut att inte vidta någon åtgärd med anledning av ett klagomål. Oavsett hur förordningen ska tolkas i detta avseende krävs det emellertid inte några författningsåtgärder i svensk rätt. Det bör i stället överlämnas till domstolarna att, genom en tolkning av

text: förvaltningslagens

text: generella bestämmelser om överklagande, ta ställning till om svensk rättspraxis alltjämt är relevant eller om förordningen har förändrat rättsläget. (Se

text: prop. 2017/18:105 s. 165

text: Av utredningen i ärendet framgår att IMY den 28 april 2023 beslutade att inte utreda AA:s klagomål vidare. Någon underrättelse om hur beslutet kunde överklagas lämnades inte. Som framgår av IMY:s yttrande hade Högsta förvaltningsdomstolen vid denna tidpunkt meddelat prövningstillstånd i fråga om huruvida IMY:s beslut att inte utreda ett klagomål vidare är överklagbart. Högsta förvaltningsdomstolen meddelade den 17 november 2023 dom i målet och fann, till skillnad från underinstanserna, att så är fallet (se

text: HFD 2023 ref. 54

text: I).

text: Bestämmelsen om underrättelse om överklagande i

text: 33 § förvaltningslagen

text: är viktig ur rättssäkerhetssynpunkt eftersom den syftar till att säkerställa att en part får nödvändig information för att kunna ta till vara sin rätt och överklaga ett beslut. Beslutsmyndigheten måste göra en preliminär bedömning av om ett beslut får överklagas, men detta är en fråga som ytterst avgörs av överinstansen. Det är därför, som framhålls i förarbetena till

text: förvaltningslagen

text: , angeläget att beslutsmyndigheten vid varje tvekan om överklagbarhet lämnar en underrättelse om hur ett beslut kan överklagas.

text: Redan det förhållandet att Högsta förvaltningsdomstolen beslutat att meddela prövningstillstånd med den angivna frågan har väckt tvekan om det aktuella beslutets överklagbarhet. Osäkerheten har dessutom varit högst påtaglig eftersom detta skett i ett läge då det fanns en enhetlig kammarrättspraxis. IMY borde därför från denna tidpunkt ha lämnat en underrättelse om hur de aktuella besluten kan överklagas. IMY kan inte undgå kritik för att myndigheten inte gjorde detta i fråga om beslutet att inte utreda AA:s klagomål.


avgjordAv: Chefsjustitieombudsmannen Elisabet Fura

title: Kritik mot en tjänsteman i Kriminalvården, anstalten Ringsjön, för att inte genast ha påbörjat ett utlämnande av allmänna handlingar

sammanfattning: En person har vid besök i Kriminalvården, anstalten Ringsjön, begärt att få del av strafftidsbesluten för de intagna som vid tidpunkten var placerade i anstalten. Anstaltens tillförordnade kriminalvårdsinspektör meddelade den enskilde att begäran inte kunde hanteras direkt men att anstalten kunde skicka de begärda handlingarna. Alternativt kunde den enskilde återkomma vid en senare tidpunkt när besluten hade skrivits ut och fanns tillgängliga. Kriminalvården har uppgett att anstalten saknar ett renodlat kansli och att det därför var kriminalvårdsinspektören som var tvungen att handlägga begäran. När framställningen gjordes återstod det 40 minuter av kriminalvårdsinspektörens arbetsdag. Därmed skulle han sannolikt inte ha hunnit skriva ut de begärda handlingarna innan arbetsdagens slut. Dessutom hade han andra arbetsuppgifter som han inte kunde förväntas lägga helt åt sidan. ChefsJO konstaterar att begäran om att få del av allmänna handlingar avsåg som mest 14 beslut som inte omfattas av sekretess. Även om det krävdes visst administrativt arbete att skriva ut besluten har det inte varit fråga om något omfattande material. En fråga om handlingsutlämnande måste enligt chefsJO hanteras med viss prioritet hos en myndighet. Kriminalvården har inte närmare angett vilka arbetsuppgifter kriminalvårdsinspektören ansåg sig behöva prioritera framför handlingsutlämnandet. Det kan enligt chefsJO inte tolkas på annat sätt än att det var fråga om arbetsuppgifter av mer allmän karaktär. Under sådana förhållanden har kriminalvårdsinspektören varit tvungen att prioritera begäran om handlingsutlämnande. Det har enligt chefsJO inte funnits någon skyldighet för kriminalvårdsinspektören att stanna kvar efter arbetsdagens slut för att tillmötesgå begäran. Det återstod emellertid 40 minuter av arbetsdagen när framställan gjordes. Kriminalvårdsinspektören borde därmed enligt chefsJO ha påbörjat arbetet med att tillmötesgå begäran. ChefsJO konstaterar att framställan har gjorts hos en liten, avskilt belägen, anstalt utan eget kansli. Ansvarig tjänsteman var tillförordnad. Dessa förhållanden sammantagna gör att chefsJO har viss förståelse för att begäran inte har hanterats på ett korrekt sätt. Kriminalvårdsinspektören kan emellertid inte undgå kritik för den bristfälliga hanteringen.

text: Anmälan

text: I en anmälan, som kom in till JO den 1 juli 2015, framförde AA klagomål över att Kriminalvården, anstalten Ringsjön, brustit vid handläggningen av en

text: begäran om att få ta del av allmänna handlingar. Han anförde i huvudsak följande:

text: Den 25 juni 2015 klockan 15.20 begärde en anonym person att få ta del av strafftidsbesluten för de intagna som vid tidpunkten var placerade i Kriminalvården, anstalten Ringsjön. Anstaltens kriminalvårdsinspektör informerade personen om att ”begäran inte kunde effektueras direkt” och att personen ”fick återkomma ifall han inte ville uppge en adress”. Vidare informerades personen om att anstaltsområdet är privat mark och att obehöriga inte har tillträde dit. Den anonyme personen är en medarbetare vid en tidskrift där AA är chefredaktör.

text: Begäran gavs in skriftligen en helt vanlig torsdag, och det angavs tydligt vilka handlingar som avsågs. Handlingarna var uppenbart offentliga. Klockan 15.20 är det över en timme till normalarbetstidens utgång. Anstalten Ringsjön har endast 14 platser. Att samla ihop de maximalt 14 strafftidsbesluten hade knappast tagit många minuter i anspråk. Det kan därför inte vara förenligt med

text: tryckfrihetsförordningens

text: skyndsamhetskrav att be någon att återkomma.

text: Det verkar som att anstalten tyckte att det var anmärkningsvärt att den anonyme personen över huvud taget befann sig på området eftersom det är ”privat”. Personen informerades även om att obehöriga inte äger tillträde till området. Rätten att ta del av handlingar ”på stället” måste dock ”övertrumfa” andra hänsyn eftersom grundlag går före annan lag. Det verkar inte som om Kriminalvården har förstått detta.

text: Till anmälan hade AA bifogat en kopia av begäran om att få ta del av strafftidsbesluten på stället och en kopia av en incidentrapport som upprättades i samband med händelsen.

text: Utredning

text: Anmälan remitterades till Kriminalvården för yttrande. I sitt remissvar anförde Kriminalvården, huvudkontoret, genom sektionschefen BB, bl.a. följande:

text: Utredning

text: Uppgifter om sakförhållandena har hämtats in från region Syd, som i sin tur hämtat in uppgifter från anstalten Ringsjön genom kriminalvårdschef CC och tf kriminalvårdsinspektör DD. Genom utredningen har sammanfattningsvis följande kommit fram. Anstalten Ringsjön är en anstalt för kvinnor med 14 platser i säkerhetsklass 3. Det är inte ovanligt att man har kvinnor med skyddade identiteter och att det föreligger någon form av hotbild. I omedelbar anslutning till anstalten finns också Nämndemansgården som bedriver behandling för kvinnor. Den 25 juni 2015 uppmärksammade personal att två okända män rörde sig på Nämndemansgårdens område, strax utanför anstaltsområdet. När en kriminalvårdare befann sig på framsidan av anstalten tog en av männen kontakt med kriminalvårdaren och begärde att anstalten skulle tillhandahålla strafftidsbeslut avseende samtliga intagna som just då var inskrivna i anstalten. Mannen överlämnade även en skriftlig begäran.

text: Kriminalvårdaren tillkallade DD som kände igen männen som de män som uppehållit sig på Nämndemansgårdens område. Eftersom han var osäker på om han kunde lämna ut strafftidsbesluten kontaktade han kriminalvårdsjurist EE och fick då besked om att strafftidsbesluten är offentliga handlingar. Anstalten Ringsjön har inget renodlat kansli utan DD upprätthöll ansvaret för kansliuppgifterna jämte arbetet som kriminalvårdsinspektör. Enligt schemat slutade han 16.00 den aktuella dagen. Då mannens begäran inte kunde effektueras direkt informerades mannen om att anstalten kunde skicka de begärda handlingarna eller, om han inte ville uppge någon adress, så var han välkommen tillbaka när handlingarna var klara för expediering. Mannen uppgav att han ville vara anonym. Därefter informerades mannen om att anstaltsområdet är privat mark dit obehöriga inte har tillträde och eftersom han inte längre hade någon anledning att uppehålla sig där borde han avlägsna sig från området. Mannen blev inte avhyst. Mannen fortsatte promenera runt på området och när mannen passerade anstaltsområdet uppmärksammade personal att han filmade anstalten. Eftersom det pågick verksamhet utanför huskroppen innebar detta att även klienter blev filmade. DD gick till Nämndemansgården för att informera om händelsen varvid en polispatrull kommit till platsen av en ren slump. I samband med händelsen upptog polispatrullen en anmälan från en klient om kränkande fotografering och telefonen som användes för filmningen beslagtogs. Flertalet intagna uttryckte obehag och stark oro över att ha blivit filmade mot sin vilja.

text: Författningsbestämmelser

text: Av

text: 2 kap. 12 § tryckfrihetsförordningen

text: följer att en allmän handling som får lämnas ut ska på begäran genast eller så snart det är möjligt på stället utan avgift tillhandahållas den, som önskar taga del därav, så att handlingen kan läsas, avlyssnas eller på annat sätt uppfattas. Handling får även skrivas av, avbildas eller tagas i anspråk för ljudöverföring. Kan handling ej tillhandahållas utan att sådan del därav som icke får lämnas ut röjes, ska den i övriga delar göras tillgänglig för sökanden i avskrift eller kopia. Myndighet är icke skyldig att tillhandahålla handling på stället, om betydande hinder möter. I fråga om upptagning som avses i 3 § första stycket föreligger ej heller sådan skyldighet, om sökanden utan beaktansvärd olägenhet kan taga del av upptagningen hos närbelägen myndighet.

text: Kriminalvårdens bedömning

text: En handling som får lämnas ut ska på begäran lämnas ut genast eller så snart det är möjligt. Begäran om att få ta del av strafftidsbeslut för samtliga intagna på anstalten gavs enligt anmälarens egna uppgifter in kl. 15.20. För att kunna tillmötesgå mannens begäran om att få ta del av de begärda handlingarna krävs det att personal går in i respektive intagnes elektroniska journal och skriver ut kopior på besluten. Anmälarens antagande om att detta inte skulle ta mer än ett par minuter är inte med verkligheten överensstämmande. Anstalten Ringsjön är en liten anstalt som därför saknar ett renodlat kansli. Kansliuppgifterna sköts i stället av tjänstgörande personal, vid denna tidpunkt tf kriminalvårdsinspektör DD. När begäran om att få ta del av handlingarna lämnades till kriminalvårdspersonal återstod endast 40 minuter av DD:s ordinarie arbetstid. Begäran om att få ta del av handlingarna hade alltså sannolikt inte hunnit hanteras inom DD:s normala arbetstid. En kriminalvårdsinspektör innehar även andra arbetsuppgifter som inte kan förväntas helt läggas åt sidan. Kriminalvården kan inte se att begäran i detta fall kan antas ha varit av sådan brådskande karaktär att det rimligen kan ha förväntats av tf kriminalvårdsinspektör DD att helt åsidosätta andra arbetsuppgifter och kvarbli efter ordinarie arbetstid för att ombesörja densamma. Mannen erbjöds att komma tillbaka för att ta del av de begärda handlingarna alternativt att anstalten Ringsjön skulle skicka handlingarna per post till honom. Kriminalvården anser inte att anstalten Ringsjön hanterat mannens begäran om att få ta del av handlingarna på ett felaktigt sätt.

text: Vad gäller anmälarens synpunkter om rätten att ta del av handlingar på stället och de upplysningar han fått om att anstalten är privat område kan följande sägas. Rätten att få ta del av handlingar på stället kan inskränkas av en myndighet om betydande hinder möter. I förevarande ärende handlar det emellertid inte om att Kriminalvården nekat mannen ta del av handlingar på stället. Eftersom mannens begäran om att få ta del av handlingar inte kunnat effektueras direkt erbjöds mannen att komma tillbaka alternativt uppge en adress till vilken anstalten kunde skicka handlingarna. Mannen har därefter uppmanats att lämna anstaltsområdet då han inte längre haft någon anledning att uppehålla sig där. Kriminalvården kan inte se att

text: tryckfrihetsförordningen

text: ger en enskild en ovillkorlig rätt att uppehålla sig en längre tid på ett område i avvaktan på att få ta del av allmänna handlingar. Kriminalvården anser inte att mannen nekats att ta del av handlingarna på stället eller att anstalten begått något fel då mannen uppmanats att lämna anstaltsområdet. AA kommenterade remissvaret.

text: Bedömning

text: Tryckfrihetsförordningens

text: huvudregel är att en allmän handling som får lämnas ut ska lämnas ut ”genast”, vilket innebär att utlämnandet ska ske i direkt anslutning till sökandens framställning. Om ett utlämnande inte kan ske direkt ska det i stället ske ”så snart som möjligt”. Vid ”betydande hinder” finns det inte någon skyldighet för myndigheten att tillhandahålla en handling på stället. Kriminalvården har inte gjort gällande att det funnits någon sådan omständighet som gjort att anstalten över huvud taget inte var skyldig att tillhandahålla de begärda handlingarna. Frågan är i stället om det har funnits sådana förhållanden som gjort att anstalten har kunnat vägra ett utlämnande direkt och i stället tillhandahålla handlingarna ”så snart som möjligt”.

text: Det finns situationer som kan motivera ett avsteg från ett omedelbart utlämnande. Så kan exempelvis vara fallet om myndigheten måste göra en bedömning av om handlingen innehåller uppgifter som omfattas av sekretess. Ett visst dröjsmål är också ofrånkomligt om den berörda personalen är upptagen av andra lika angelägna tjänsteuppgifter, eller att myndigheten behöver viss tid på sig att ta fram handlingar som förvaras på olika platser. De intressen som ska kunna ges företräde framför skyldigheten att omgående ta fram och lämna ut allmänna handlingar måste emellertid ha stor tyngd. Även om det till följd av betydande praktiska hinder inte är möjligt att åstadkomma ett omedelbart utlämnande är myndigheten ändå skyldig att ge utlämnandeärendet viss prioritet.

text: Se exempelvis RÅ 1945 S 417 där det anges att en handling ska lämnas ut ”ofördröjligen efter därom gjord begäran”. Se JO 1972 s. 306. Se JO 1973 s. 335. Se

text: RÅ 1975 ref. 55

text: En förutsättning för att en enskild ska kunna använda sig av denna rätt att ta del av handlingar är att myndigheten har vissa öppettider. I

text: 5 § tredje stycket förvaltningslagen (1986:223)

text: anges att en myndighet ska ha öppet under minst två timmar varje helgfri måndag–fredag för att kunna ta emot och registrera allmänna handlingar och för att kunna ta emot framställningar om att få ta del av allmänna handlingar som förvaras hos myndigheten. Detta gäller dock inte på midsommarafton, julafton eller nyårsafton. Bestämmelsen reglerar den miniminivå som en myndighet måste uppfylla i fråga om öppettider. I motiven anges emellertid att ”det normalt krävs ett längre öppethållande för att tillgodose allmänhetens intresse av insyn och service, men att det i undantagsfall är acceptabelt att inskränka öppethållande till två timmar”.

text: Reglerna om myndigheters expeditionstid har som syfte att garantera allmänheten en tid då den kan räkna med att bli mottagen av en tjänsteman. Emellertid utgör inte dessa regler något hinder mot att en framställning av utlämnande av allmänna handlingar görs under annan arbetstid. Om en sådan ordning inte accepterades skulle nämligen … en myndighet kunna fastställa en kort expeditionstid och på så sätt begränsa den i princip fria tillgång till allmänna handlingar, som varje medborgare är tillförsäkrad enligt TF [

text: tryckfrihetsförordningen

text: , JO:s anm.]. En annan sak är, att expeditionsgöromålens vederbörliga gång kan föranleda visst dröjsmål med handlingens utlämnande, om sökanden vänder sig till myndigheten under annan arbetstid än expeditionstid. Vid tjänstetidens slut har tjänstemannen rätt att återta de handlingar som den enskilde velat ta del av och hänvisa honom eller henne att återkomma vid ett senare tillfälle. Vidare har en tjänstemannen rätt att ”avböja” ett utlämnande som rör ett omfattande material om det framställs så pass sent under arbetsdagen att utlämnandet framstår som meningslöst. Tjänstemannen måste i sådant fall samtidigt upplysa den enskilde om när han eller hon kan få del av handlingarna i stället.

text: Av utredningen framgår att begäran att få ta del av allmänna handlingar avsåg strafftidsbesluten för de intagna som vid tidpunkten var placerade i anstalten. Kriminalvårdens beslut omfattas inte av sekretess, och begäran innebar alltså inte att DD var tvungen att göra någon särskild prövning i detta avseende. Inte heller avsåg begäran något omfattande material och det kan som mest ha rört sig om 14 strafftidsbeslut. Det framgår emellertid att anstalten enbart hade tillgång

text: Se

text: prop. 1998/99:52 s. 8

text: . Se Bohlin, Offentlighetsprincipen, 9:e uppl., 2015, s. 120 f. Se JO 1966 s. 363. Se

text: 35 kap. 15 § andra stycket offentlighets- och sekretesslagen (2009:400)

text: till besluten i elektronisk form. Det krävdes därmed ett visst administrativt arbete för att tillmötesgå begäran.

text: Kriminalvården har framhållit att DD hade andra arbetsuppgifter som han inte kunde förväntas ”lägga helt åt sidan” med anledning av begäran. Genom att lagstiftaren har angett att en allmän handling i normalfallet ska tillhandahållas ”genast” måste en sådan begäran hanterats med viss prioritet hos myndigheten. Det torde därmed inte höra till ovanligheten att en tjänsteman vid en sådan begäran måste lägga ordinarie arbetsuppgifter åt sidan. Kriminalvården har inte närmare angett vilka arbetsuppgifter som DD ansåg sig behöva prioritera framför handlingsutlämnandet. Jag kan därmed inte tolka situationen på annat sätt än att det var fråga om uppgifter av mer allmän karaktär. Under sådana förhållanden har DD enligt min mening varit tvungen att prioritera begäran om utlämnande av strafftidsbesluten. Det har alltså inte funnits några sådana omständigheter som gjort att han kunnat neka den enskilde att genast få ta del av de allmänna handlingarna.

text: Framställan gjordes relativt sent på dagen och det har inte funnits någon skyldighet för DD att stanna kvar efter arbetsdagens slut för att tillmötesgå begäran. Utredningen visar emellertid att det återstod 40 minuter av hans arbetsdag när framställan gjordes. Med hänsyn till att det inte var fråga om ett omfattande material borde han – efter att han hade fått besked från kriminalvårdsjuristen att handlingarna kunde lämnas ut utan någon särskild sekretessprövning – ha påbörjat arbetet med att tillmötesgå begäran. Om han inte hade hunnit med att uppfylla begäran före tjänstetidens slut hade han haft möjlighet att be den enskilde att återkomma vid en senare tidpunkt.

text: Anstalten Ringsjön är en liten anstalt som inte har något eget kansli. Den ligger tämligen avskilt belägen. Det torde därmed höra till ovanligheterna att enskilda kommer till anstalten och begär att få ta del av allmänna handlingar. Vid tidpunkten var DD tillförordnad kriminalvårdsinspektör. Dessa förhållanden sammantagna gör att jag har viss förståelse för att han inte hanterade begäran på ett i mina ögon korrekt sätt. Han kan emellertid inte undgå kritik för den bristfälliga hanteringen.

text: Ärendet avslutas.