avgjordAv: Stf justitieombudsmannen Lilian Wiklund

title: Kritik mot Region Blekinge för bristande rutiner och information till patienter som inte använder e-legitimation vid bokning av provtagning för covid-19

text: Anmälan

text: I en anmälan som kom in till JO den 30 december 2020 framförde AA klagomål mot Region Blekinge. Hon anförde i huvudsak följande:

text: Det krävs e-legitimation på 1177 för att boka provtagning för covid-19. Hon äger inte en tillräckligt modern mobiltelefon och har därför inte mobilt BankID. Av den anledningen kunde hon inte boka tid för provtagning den 29 december 2020. Tillgängligheten i vården kan inte bygga på att alla medborgare har tillgång till modern teknik. Enskilda måste kunna identifiera sig och komma i kontakt med myndigheter på flera sätt.

text: Utredning

text: Anmälan remitterades till Region Blekinge. I sitt remissvar anförde krisledningsnämnden i Region Blekinge i huvudsak följande:

text: [– – –] Krisledningsnämnden har övertagit den utökade provtagningen inklusive smittspårning i enlighet med regeringsbeslutet RU Dnr. S2020/05026/FS och regiondirektören har i enlighet med beslutet upprättat en organisation för att hantera denna provtagning och smittspårning. Anmälaren har kommit i kontakt med denna organisation när hon önskade ett corona-test. Grunden för anmälan är att anmälaren anges ha blivit nekad att göra ett coronatest. Orsaken uppges vara att enda sättet att boka tid för sådant test är att via elegitimation logga in på 1177.se. Personen hade inte en mobiltelefon där detta kunde göras med konsekvensen att personen inte kan testa sig. För att en patient ska kunna erhålla en trygg och säker hälso- och sjukvård är det viktigt att fastställa varje patients identitet. Detta är en patientsäkerhetsfråga se patientsäkerhetslagen, en informationssäkerhetsfrågeställning och en smittskyddsfrågeställning, se smittskyddslagstiftning och smittspårning. Av

text: patientdatalagens

text: 3 kap. 6 §

text: punkt 1 så ska legitimationen dokumenteras i journalen. I Socialstyrelsens föreskrifter

text: HSLF-FS 2016:40

text: 5 kap 3 §

text: finns en närmare reglering hur denna identifikation ska dokumenteras. Det finns inget i lagstiftningen som säger hur denna legitimering ska gå tillväga. Enligt

text: Socialstyrelsens föreskrifter

text: SOSFS 2011:9

text: så ska detta framgå i regionens ledningssystem. Fråga från anmälaren är om det är lagligt att utestänga personer som inte har tillgång till en modern telefon som gör det möjligt att ha en e-legitimation från coronatestning Enligt anmälaren kan inte tillgängligheten i vården helt bygga på att alla medborgare har e-legitimation som gör det möjligt att boka corona-test på angivet sätt och det bör finnas fler vägar att ta del av samhällets tjänster. Det måste finnas fler möjligheter att komma i kontakt med myndigheter och kunna identifiera sig på olika sätt. Regionen instämmer med anmälarens synpunkter och det finns utarbetad information till patienter om att vårdcentraler tar prov på personer utan elegitimation som är över 70 år och på personer utan svenskt personnummer. Tillika finns det utarbetad information till patienter där det framgår att den som är över 70 år och inte har e-legitimation kan kontakta sin vårdcentral för coronatest. De som är under 70 år och saknar e-legitimation kan vända sig till vårdcentral för corona-test. Dock har denna information saknats till patienter och det har heller inte funnits några tydliga rutiner. Region Blekinge tar till sig av kritiken och har utarbetat rutiner och information till patienter där det tydligt framgår att man även kan vända sig till sin vårdcentral för corona-test ifall man är under 70 år och e-legitimation saknas.

text: AA kommenterade remissvaret och anförde i huvudsak följande:

text: Det är positivt att regionen har tagit till sig av kritiken och förtydligat informationen så att alla kan beställa provtagning via sin vårdcentral. Klagomålen om tillgänglighet rör dock inte enbart möjligheten att testa sig för covid-19. Frågan gäller vården generellt. Hon vill se en tydligare målsättning från regionen när det gäller att erbjuda alternativ till digital kommunikation.

text: Bedömning

text: Målet med hälso- och sjukvården är en god hälsa och en vård på lika villkor för hela befolkningen (se bl.a.

text: 3 kap. 1 § hälso- och sjukvårdslagen

text: [2017:30], HSL). Vård på lika villkor innebär att alla vid behov ska kunna få del av hälsooch sjukvårdens tjänster utan att bl.a. individuella särförhållanden av t.ex. ekonomisk eller social natur ska få utgöra något hinder. Därtill ska hälso- och sjukvården vara lätt tillgänglig (se

text: 5 kap. 1 § 5

text: HSL och 2 kap. 1 § patientlagen [2014:821]).

text: I

text: 7 § förvaltningslagen (2017:900)

text: , FL, anges att en myndighet ska vara tillgänglig för kontakter med enskilda. Bestämmelsen har utformats på ett teknikneutralt sätt i förhållande till den omfattande och kontinuerligt ökande digitala förvaltningen (se

text: prop. 2016/17:180 s. 68

text: f.). FL ger inte några anvisningar i fråga om formen för myndigheternas kommunikation med enskilda. Myndigheten ska i stället själv ta ställning till om digitala tjänster ska erbjudas samt hur dessa ska utformas och användas (se

text: SOU 2018:25 s. 235

text: Krisledningsnämnden har anfört att personer som saknar e-legitimation har haft möjlighet att boka tid och testa sig för covid-19 hos sin vårdcentral inom

text: regionen. Det har dock saknats tydliga rutiner om detta och patienterna har inte informerats om att den möjligheten funnits. Det är olyckligt. Jag kan inte utesluta att avsaknaden av rutiner och information har fått till följd att personer utan e-legitimation inte har testat sig för pågående smitta. Regionen kan inte undgå kritik för underlåtenheten i nämnda avseenden.

text: Den pågående pandemin har inneburit en mycket hög arbetsbelastning för hälso- och sjukvården. Jag inser givetvis att den digitala tidsbokningen är såväl effektiv som resurssparande för hälso- och sjukvården. Dessutom föredrar många enskilda att kommunicera med myndigheter elektroniskt. Som JO tidigare har anfört är det dock långt ifrån alla enskilda som är vana vid, eller hyser förtroende för, digitala verktyg och tjänster. Vissa enskilda saknar av olika anledningar helt möjlighet att använda sig av elektronisk kommunikation, och andra vill helt enkelt inte använda sig av sådan. Det kan också vara så att den enskilde visserligen använder elektronisk kommunikation men saknar tillgång till den teknik som behövs för att kunna använda vissa tjänster. Myndigheter måste vara tillgängliga för och erbjuda lämpliga kommunikationsvägar även för dessa enskilda (se

text: JO 2020/21 s. 582

text: ). Jag vill här också nämna att det för några år sedan genomfördes en utredning om bl.a. de juridiska förutsättningarna för att främja digitalisering av den offentliga förvaltningen (

text: SOU 2018:25

text: ). Utredningens slutsats var att det inte bör införas en förvaltningsgemensam reglering som ålägger enskilda en generell skyldighet att använda de digitala tjänster som förvaltningen tillhandahåller (a.a. s. 240 f.).

text: Jag ser positivt på de åtgärder som enligt remissvaret har vidtagits med anledning av klagomålen. Jag förutsätter att dessa är ägnade att öka tillgängligheten till provtagning för covid-19 inom regionen.

text: Ärendet avslutas.


nyckelord: Ansökan Bemötande

publisher: Justitieombudsmannen

title: Ett ärende om en socialförsäkringsnämndsledamots agerande efter ett sammanträde

org: jo

text: I en anmälan klagade AA på att en ledamot i en socialförsäkringsnämnd hos Stockholms läns allmänna försäkringskassa hade ringt hem till henne dagen efter ett nämndsammanträde, vid vilket hennes sjukersättningsärende hade behandlats. Han sade bl.a. att hennes ärende hade påverkat honom känslomässigt och han undrade om hon ville träffa honom och prata. Hon upplevde samtalet som mycket kränkande och obehagligt.

type: stycke

text: Anmälan remitterades till försäkringskassan för yttrande. Försäkringskassan anförde i remissvaret genom direktören BB följande (nämnda bilaga är ej medtagen).

text: Bakgrund

type: rubrik

text: AA ansökte i december 2003 hos försäkringskassan om sjukersättning. Inför socialförsäkringsnämndens beslut kommunicerade försäkringskassan tjänstemannens förslag till beslut. Tjänstemannen föreslog att hennes ansökan om sjukersättning skulle avslås. AA önskade närvara vid sammanträdet den 24 februari 2004 för att kunna berätta om sin sjukdom och sin livssituation. Socialförsäkringsnämnden beslutade därefter att bevilja AA tidsbegränsad sjukersättning. Under kvällen den 25 februari 2004 ringde ledamoten CC i socialförsäkringsnämnden hem till AA. Revisionsenheten hos Stockholms läns allmänna försäkringskassa har gjort en utredning av det inträffade. Utredningen bifogas.

text: Yttrande

text: AA uppger att hon känner sig kränkt och känner oro över hur hennes personuppgifter behandlas hos försäkringskassan. CC uppger att hans avsikt med samtalet enbart var en medmänsklig uppföljning. Den som är ledamot i en socialförsäkringsnämnd har till uppgift att fatta beslut i enskilda försäkringsärenden. När socialförsäkringsnämnd har beslutat i ärende ankommer det på tjänstemannen på försäkringskassan att underrätta den försäkrade om beslut. Det ingår inte i en ledamots arbetsuppgifter. I det aktuella fallet har ledamoten CC inte varit medveten om sin uppgift och sin roll i socialförsäkringsnämnden. Enligt försäkringskassans mening är det i högsta grad olämpligt att en myndighetsperson kontaktar den enskilde i annat syfte än där det behövs för

text: ärendets handläggning. CC har i samtal med revisionsenheten angett att han i framtiden kommer att tänka sig för innan han tar någon liknande kontakt. Försäkringskassan ser allvarligt på det inträffade. /– – –/. AA gavs tillfälle att kommentera remissvaret. I sitt beslut den 17 november 2004 anförde JO Lundin följande. Jag delar helt försäkringskassans mening att det var i högsta grad olämpligt av ledamoten CC att efter socialförsäkringsnämndens sammanträde ta kontakt med AA. CC kan inte undgå allvarlig kritik för sitt agerande. Ärendet avslutas.

type: avgorande


avgjordAv: Kerstin André

nyckelord: Barn/ungdom Familjehem Omplacering Verkställighet

title: Allvarlig kritik har riktats mot en socialnämnd för handläggningen av en familjehemsplacering av barn. Kritiken har avsett bl.a. att nämnden beslutade om att begära handräckning av polis trots att det inte förelåg laga grund för en sådan framställning

text: Allvarlig kritik har riktats mot en socialnämnd för handläggningen av ett ärende angående familjehemsplacering av barn. Kritiken har avsett bl.a. att nämnden beslutade om att begära handräckning av polis trots att det inte förelåg laga grund för en sådan framställning

text: AA är född i Polen 1993. Han kom till Sverige och adopterades 1996 av makarna BB och CC. Efter en tid familjehemsplacerades AA av socialtjänsten på frivillig grund hos makarna DD och EE med stöd av bestämmelserna i

text: socialtjänstlagen (2001:453)

text: I november 2000 förordnade Landskrona tingsrätt att makarna FF och GG skulle vara särskilt förordnade vårdnadshavare för AA Vid samma tid inledde Mnämnden i Vellinge en utredning beträffande AA:s förhållanden i familjehemmet. Den blev klar den 2 februari 2001. På grundval av vad som hade kommit fram fattade nämndens ordförande den 5 februari 2001 följande beslut. − att omedelbart flytta AA från familjehemmet F. p.g.a. familjehemsföräldrarnas olämplighet − att placera AA hos de särskilt förordnade vårdnadshavarna FF och GG. Följande dag, den 6 februari 2001, gav IFO-chefen HH vid socialförvaltningen i Vellinge kommun in en begäran om handräckning till Polismyndigheten i Helsingborgs kommun för ”verkställighet av vårdbeslut”. I begäran om handräckning uppgav han bl.a. följande.

text: Grund för handräckning: upplysning se bifogat beslut av ordf. 010205 SoL §§ 6 och 22.

text: Makarna DD och EE klagade i en anmälan till JO på M-nämnden i Vellinge kommun. De hemställde att JO skulle granska nämndens utredning och beslut rörande flyttningen av AA.

text: I anmälan framförde de även kritik mot Polismyndigheten i Skåne, polisområde Nordvästra Skåne, och Polismyndigheten i Jönköpings län, närpolisområde Värnamo, för deras handläggning av socialförvaltningens begäran om handräckning. Klagomålen i den delen har prövats av chefsjustitieombudsmannen Mats Melin i ett beslut som meddelades den 12 mars 2004 (JO:s dnr 2355-2002).

text: Inledningsvis tog JO del av ett beslut som Länsstyrelsen i Skåne län hade fattat den

text: 15 oktober 2001 med anledning av klagomål från makarna DD och EE mot Mnämnden i Vellinge kommun (länsstyrelsens dnr 502-27330-00). JO lånade från socialförvaltningen i Vellinge kommun in personakten beträffande AA och makarna DD och EE:s familjehemsakt. Härutöver tog JO del av Åklagarmyndighetens i Helsingborg akt angående en utredning som rörde frågan om medlemmar i familjen DD och EE hade gjort sig skyldiga till egenmäktighet med barn (304A-716-01).

text: Efter att handlingarna hade granskats remitterades anmälan till M- nämnden för utredning och yttrande. I remissen angavs att yttrandet skulle avse särskilt de rättsliga grunderna för beslutet den 5 februari 2001 angående omplaceringen av AA och för begäran om handräckning den 6 februari 2001.

text: M-nämnden inkom genom sitt sociala utskott med ett remissvar. Till detta fogades vissa handlingar. I sitt yttrande redogjorde utskottet inledningsvis för de överväganden som låg till grund för beslutet om flyttningen av AA Därefter anförde utskottet i huvudsak följande.

text: Med anledning av ovanstående beslutade nämnden i november 00 inleda utredning för att ta ställning till om makarna DD och EE fortfarande hade förmåga att tillgodose AA:s grundläggande behov. I denna utredning skulle en barnpsykiatrisk bedömning ingå. Makarnas DD och EE:s ovilja till samarbete med nämnden fortsatte och det visade sig omöjligt att kunna komma överens om tider för genomförande av utredningen. I början av februari 01 gör makarna klart för nämndens företrädare att man vägrar dem att träffa AA. Detta ställningstagande från makarna innebar att nämnden förlorat kontrollen och insynen i ärendet vilket naturligtvis var helt oacceptabelt. Nämnden beslutade 01 02 05 därför i samråd med makarna FF och GG att placeringen skulle upphöra och att AA skulle bo hos dem. Genom ett skrivfel har detta formulerats som en omplacering vilket ju inte kan vara fallet eftersom man inte kan vara placerad hos sin vårdnadshavare. Då familjen DD och EE vägrade nämnden möjlighet att träffa eller prata med AA var nämndens enda möjlighet att göra detta i skolan varför handläggande socialsekreterare, som AA kände väl, träffade honom i skolan och informerade honom om den förestående flyttningen. Detta var inte fråga om någon hämtning eller dylikt som uppges i anmälan utan ett möte mellan handläggande socialsekreterare och tidigare placerat barn som skedde i samråd med vårdnadshavarna i syfte att informera honom om flyttning och skälen därtill. Medan detta samtal föregick kom familjen DD och EE dit och förde med utövande av våld mot tjänsteman under dramatiska former olovligen bort AA och höll sedan honom och familjen gömda i farföräldrars hus i Småland under något dygn. Mot bakgrund av den psykiska ohälsa som funnits under en längre tid hos familjen DD och EE, och som mer än väl styrktes av deras huvudlösa agerande och våldsbenägna beteende, fattade nämndens ordförande 01 02 06 beslut om polishandräckning i syfte att snarast säkerställa att AA:s hälsa inte äventyrades. Detta beslut som fattades i fullt samråd med vårdnadshavarna och mot bakgrund av ovannämnda dramatiska händelseförlopp var inte juridiskt korrekt då en begäran om polishandräckning av nämnden inte kan fattas då det varit frågan om en placering enligt SoL.

text: Det blev emellertid aldrig fråga om någon polishandräckning då denna ej kom att användas. Familjen DD och EE var efterlysta av polisen såsom misstänkta för egenmäktighet med barn och det var mot bakgrund av detta som polisen gick in i farföräldrarnas hus och tog in familjen till förhör. Vid denna polisinsats, i vilken personal från socialtjänsten på orten medverkade, ”blev AA över” när hans tidigare familjehemsföräldrar togs om hand av polisen varför socialtjänstpersonalen tog hand om honom och ombesörjde att resan söderut till hans nya hem påbörjades. Halvvägs mötte den socialsekreterare som pratat med honom i skolan upp och förde honom vidare till familjen FF och GG. AA har därefter bott hos familjen FF och GG Vid uppföljande kontakter med honom, vårdnadshavare och andra myndighetskontakter framgår det att han mår mycket bra och utvecklas väl i alla sammanhang och kontakt har återupprättats med hans syster. AA har själv valt att ta tillbaka sitt ursprungliga namn. Socialtjänsten och hans vårdnadshavare har tillsammans försökt motivera honom till möte med familjen DD och EE men p.g.a. AA:s rädsla för dem har detta inte gått.

text: Sammanfattning

text: M-nämndens beslut om att AA:s placering i familjehemmet skulle avslutas var välgrundat och makarna DD och EE:s agerande i samband med bortrövandet och den klart positiva utveckling han genomgått efter flytten styrker detta. Besluten om omplacering och begäran om polishandräckning har under de dramatiska omständigheter som förelåg blivit felaktiga. Omplaceringsbeslutet skulle rätteligen rent formellt varit ett beslut om placeringens upphörande eftersom det inte är möjligt att omplacera ett barn till sina vårdnadshavare och det var också detta som avsågs. Begäran om polishandräckning saknade rent formell juridisk grund då placeringen var en SoL-placering men i samarbete med polisen rättades detta till och någon hämtning med polis ägde heller aldrig rum.

text: Vid JO:s expedition upprättades en promemoria som remitterades till nämnden för en komplettering av det tidigare yttrandet. I ett remissvar anförde M- nämndens sociala utskott bl.a. följande.

text: Från det att familjen DD och EE med våld förde bort AA från skolan fram till dess att han anlände till sitt nya hem hade förvaltningen kontinuerliga kontakter med polismyndigheten. I samband med dessa kom förvaltningen och polisen överens om det förfarande som redogjorts för i det tidigare yttrandet och som ledde fram till att det aldrig blev fråga om någon handräckning. Förutom ovannämnda samråd skedde även samråd mellan förvaltningen och AA:s särskilt förordnade vårdnadshavare familjen FF och GG (som var väl insatt i ärendet) och i samråd med dem beslutade nämndens ordförande att placeringen skulle upphöra och att AA framöver skulle bo hos dem. Denna information lämnades till familjen DD och EE samma dag som familjen sedan förde bort honom och i samband med detta gavs även familjen DD och EE möjlighet att ge synpunkter på detta. Huruvida familjen DD och EE gavs möjlighet att ge ytterligare synpunkter i denna fråga i samband med att dom greps av polisen går ej att klarlägga i efterhand.

text: Makarna DD och EE yttrade sig genom ett ombud över nämndens remissvar.

text: Upplysningar inhämtades per telefon från socialförvaltningen i Värnamo kommun rörande vad som hade förekommit i samband med att AA fördes från Värnamo till familjen FF och GG. Sektionschefen JJ uppgav i huvudsak följande.

text: Tidigt på morgonen den aktuella dagen ringde polisen hem till henne och bad att hon skulle följa med vid ett ingripande som skulle göras och som avsåg AA och hans familjehemsföräldrar. Något ingripande ägde dock inte rum på morgonen utan skedde först senare under dagen. Hon och en socialsekreterare var med polisen även vid detta tillfälle. Polisen skulle köra AA till Örkelljunga där M-förvaltningen i Vellinge kommun skulle möta upp. Hon följde med som hjälp i polisbilen för att se till att AA under omständigheterna hade det så bra som möjligt. Hon hade under den aktuella dagen även kontakt med M- förvaltningen i Vellinge kommun och erhöll då en bakgrundsinformation om vad ärendet handlade om. I ett beslut den 3 februari 2005 anförde JO André följande.

text: Socialnämnden i Vellinge kommun fann skäl att ifrågasätta om familjehemsföräldrarna, makarna DD och EE, kunde tillgodose AA:s behov. Nämnden var därför skyldig att inleda en utredning rörande hans förhållanden. Enligt den utredning som nämnden utförde borde AA inte bo kvar hos makarna DD och EE I sin anmälan har makarna DD och EE anfört att det finns flera fel och brister i nämndens utredning. De brister som eventuellt förekommer i utredningen torde dock inte ha haft någon betydelse för ”omplaceringsbeslutet” och jag har därför inte funnit att det finns skäl för mig att närmare uppehålla mig vid den delen av klagomålen.

text: På grundval av den utförda utredningen kom socialförvaltningen och vårdnadshavarna, makarna FF och GG, överens om att familjehemsplaceringen av AA hos makarna DD och EE skulle upphöra och att AA skulle flytta hem till familjen FF och GG Nämnden har i sitt yttrande redovisat de överväganden som gjordes rörande utredningens bedrivande och de slutsatser som nämnden drog med anledning av vad som kom fram under utredningsarbetet. JO är återhållsam med att anlägga synpunkter på en myndighets bedömning i ett enskilt fall. Vad som har kommit fram föranleder mig inte att göra något undantag från den principen.

text: Det beslut som ordföranden fattade innebar att AA skulle flyttas från familjehemmet och ”placeras” hos makarna FF och GG Som nämnden har anfört i sitt yttrande till JO kunde nämnden inte fatta ett sådant beslut eftersom ett barn som är familjehemsplacerat på frivillig grund inte kan ”omplaceras” till vårdnadshavarna. Nämnden är medveten om att beslutet fick en felaktig utformning, och det finns därför inte skäl för mig att närmare uppehålla mig vid saken. Däremot vill jag framhålla att det finns brister i nämndens handläggning rörande ”omplaceringen” och som inte rör utformningen av beslutet. Jag övergår därför till att behandla nämndens agerande för att överföra AA från familjehemmet till vårdnadshavarna.

text: AA var familjehemsplacerad på frivillig grund. I ett sådant fall ankommer det i första hand på vårdnadshavarna att ta ställning till om vården skall bestå och de har också möjlighet att själva hämta barnet i familjehemmet. Om nämnden, vilket inte var fallet här, skulle anse att barnet inte skall flytta hem till vårdnadshavarna kan

text: nämnden under vissa förutsättningar besluta om att omhänderta barnet med stöd av

text: 6 § lagen (1990:52)

text: med särskilda bestämmelser om vård av unga (LVU) eller besluta om flyttningsförbud enligt

text: 24 §

text: LVU. För det fall att nämnden inte motsätter sig att vårdnadshavarna hämtar barnet men familjehemmet vägrar att lämna barnet ifrån sig uppkommer en speciell situation. Det finns inte några bestämmelser om saken i

text: socialtjänstlagen

text: utan det är bestämmelserna i

text: 21 kap.

text: föräldrabalken

text: (FB) om verkställighet av domar, beslut eller avtal om vårdnad, boende eller umgänge m.m. som skall tillämpas.

text: I

text: 21 kap. 1 §

text: FB finns en bestämmelse rörande verkställighet av bl.a. domar och beslut rörande vårdnad. Den som genom en dom har utsetts till särskilt förordnad vårdnadshavare kan emellertid inte lägga domen angående vårdnaden till grund för verkställighet för utfående av barnet från ett familjehem eftersom familjehemsföräldrarna inte har varit part i det målet. Vårdnadshavarna får i stället göra en ansökan enligt

text: 21 kap. 7 §

text: FB. Enligt den bestämmelsen kan barnets vårdnadshavare, när barnet vistas hos någon annan, begära att länsrätten beslutar om åtgärd för att barnet skall överflyttas till vårdnadshavaren. I vissa brådskande fall kan polismyndigheten ta hand om barnet i avvaktan på länsrättens prövning (

text: 21 kap. 10 § andra stycket

text: FB).

text: M-nämnden har således inte haft befogenhet att själv verkställa hemflyttningen av AA eftersom makarna DD och EE motsatte sig detta. Redan på grund härav kunde nämnden inte påkalla biträde av polis för att hämta AA hos makarna DD och EE och för att överföra honom till makarna FF och GG. Det var därför fel av förvaltningen att hos polismyndigheten ansöka om handräckning. Det har i och för sig ankommit på polisen att självmant undersöka om det förelåg förutsättningar för att bevilja begäran om handräckning. Socialnämnden eller en företrädare för nämnden får emellertid givetvis aldrig ansöka om handräckning om det inte finns laga grund för en sådan ansökan. Det går inte att bortse från att det finns en risk för att ansökan bifalls trots att den egentligen borde avslås. Omständigheterna i det förevarande ärendet utgör ett exempel på detta. En ansökan om handräckning av polis utan att det föreligger laga grund för åtgärden utgör ett sådant fel som kan aktualisera fråga om ansvar för tjänstefel enligt

text: 20 kap. 1 § brottsbalken

text: . I förevarande fall framgick dock redan av framställningen om handräckning att den inte kunde bifallas och begäran om biträde ledde inte heller till att AA hämtades av polis. Mot den bakgrunden har jag inte funnit skäl att gå vidare i saken utan jag låter den bero med den nu uttalade kritiken.

text: Även om den begäran om handräckning som förvaltningen gav in till polisen den 6 februari 2001 inte ledde till att AA fördes över till familjen FF och GG fördes han dock dit den 7 februari i samband med att makarna DD och EE hade hämtats av polis till förhör som misstänkta för att ha gjort sig skyldiga till egenmäktighet med barn. AA hade då följt med familjehemsföräldrarna till polisen. Vilka diskussioner som de berörda myndigheterna därefter förde och vem som bestämde att AA skulle överlämnas till socialtjänsten i Vellinge kommun och makarna FF och GG är inte i detalj klarlagt.

text: ChefsJO Mats Melin anförde i denna del i sitt beslut bl.a. följande när det gällde polismyndighetens handläggning.

text: Enligt polismyndigheten har den inte fullgjort något handräckningsuppdrag; däremot kom myndigheten att samverka med socialförvaltningen i Värnamo. I denna del har polismyndigheten anfört att socialförvaltningen i Värnamo omhändertog AA i polishuset för att överlämna honom till socialförvaltningen i Skåne. Enligt de upplysningar som inhämtats från socialförvaltningen i Värnamo i JO:s ärende dnr 1002-2002 förefaller detta emellertid inte vara riktigt. I ärendet förekommer således flera oklarheter. Det är svårt att ha någon alldeles bestämd uppfattning om vad som egentligen inträffade den aktuella dagen. Inte heller jag anser mig kunna dra några säkra slutsatser om vad socialförvaltningen och polisen kom överens om. Det ligger dock nära till hands anta att de berörda myndigheterna såg rent praktiskt på situationen och att de handlade utifrån vad de bedömde vara bäst utifrån AA:s perspektiv. Såvitt framgår av nämndens yttrande synes nämnden emellertid helt ha förbisett att överflyttningen av AA från det förutvarande familjehemmet till makarna FF och GG skulle ha prövats enligt bestämmelserna i

text: 21 kap.

text: föräldrabalken

text: om verkställighet m.m. Dessa bestämmelser har tillkommit bl.a. för att utgöra ett skydd för barn då det råder tvist om var det skall bo. Även om det inte är helt utrett vem som beslutade att AA skulle skjutsas till familjen FF och GG kan jag konstatera att socialförvaltningen i Vellinge kommun åtminstone aktivt medverkade till att AA fördes från familjehemmet till vårdnadshavarna utan att det förelåg något verkställighetsbeslut av länsrätten enligt

text: 21 kap.

text: föräldrabalken

text: . Detta är givetvis inte godtagbart.

text: Vad som i övrigt har förekommit föranleder inte något uttalande från min sida.

text: Med den allvarliga kritik som innefattas i det ovan anförda avslutas ärendet.


nyckelord:
Beslutsmotivering, utformning av beslut
Tillsyn

title: Anmälan mot Länsstyrelsen i Skåne län angående handläggningen av ett ärende om återkallelse av ett trafiktillstånd

text: Anmälan

text: AA, företrädare för ett företag som bedriver taxitrafik, klagade i en skrivelse till JO på Länsstyrelsen i Skåne län. Han var kritisk bl.a. till att länsstyrelsen den 7 augusti 2002 hade skickat en underrättelse och ifrågasatt bolagets trafiktillstånd. Han begärde att JO utifrån det faktum att prissättning inom taxi inte är kontrollområde för länsstyrelsen skulle granska omständigheterna i ärendet.

text: Av anmälan och till den fogade handlingar framgick bl.a. följande. Enligt underrättelsen hade länsstyrelsen mottagit klagomål mot bolagets taxitrafik. Klagomålen gällde överpris och att företaget försökte hemlighålla sin existens och var oanträffbart, att bilbesiktningen hade påpekat brister runt bolagets taxameter och att belopp på kvittot inte kunde härledas från körsträcka och tariff. I sin underrättelse redogjorde länsstyrelsen för klagomålen samt för reglerna om återkallelse av tillstånd för yrkesmässig trafik i

text: 5 kap. 1 § yrkestrafiklagen (1998:490)

text: . Vidare redogjordes för Vägverkets föreskrifter om taxitrafik. Bolaget anmodades att yttra sig över det anförda.

text: Av anmälan framgick vidare att länsstyrelsen i ett annat ärende hade ifrågasatt bolagets trafiktillstånd med anledning av att bolagets företrädare påstods ha skatteskulder.

text: Utredning

text: Muntliga upplysningar hämtades den 9 april 2003 in från länsstyrelsen. Det kom då fram att länsstyrelsen inte hade fattat beslut i något av de två ärenden som gällde bolagets trafiktillstånd. I det ärende som gällde klagomålen beträffande överpris var dock utredningen avslutad.

text: Därefter upprättade föredragande handläggaren en promemoria. I den ifrågasattes huruvida länsstyrelsen i underrättelsen till bolaget tillräckligt tydligt hade angett vilka återkallelsegrundande ”allvarliga missförhållanden” eller ”allvarliga upprepade överträdelser” (5 kap. 1 § jämförd med

text: 2 kap.

text: och

text: 11 §§

text: yrkestrafiklagen

text: [1998:490]) som lades tillståndshavaren till last. Länsstyrelsen anmodades att yttra sig över vad som anfördes i promemorian samt anmälan i övrigt.

text: Länsstyrelsen gav som sitt remissvar in ett yttrande undertecknat av länsöverdirektören BB och förste länsassessorn CC.

text: I yttrandet uppgavs i huvudsak följande (bilagorna utelämnade). Bolaget förekom i två ärenden hos länsstyrelsen under hösten 2002. Det ena ärendet hade sitt ursprung i klagomål som inkom till länsstyrelsen från en av företagets taxikunder. Det andra ärendet föranleddes av uppgifter om att företagets företrädare AA hade obetalda skatteskulder. Den underrättelse som skickades till företaget den 7 augusti 2002 var föranledd av klagomålen. Länsstyrelsen ansåg att dessa var av sådan art att ett ingripande kunde aktualiseras och upptog ärendet som ett tillsynsärende, varvid underrättelsen skall ses som en inledande åtgärd, där företaget fick tillfälle att kommentera och bemöta klagomålen. Av underrättelsen framgår i vilka avseenden länsstyrelsen önskade få bolagets synpunkter. De av länsstyrelsen åberopade föreskrifterna från Vägverket bedömdes vara relevanta för den del av klagomålen som avsåg taxikundens kritik att företaget inte kunde nås på ett enkelt sätt. Länsstyrelsens uppgifter i underrättelsen beträffande skyldigheten för en taxiförare att klargöra avvikande prissättning har grundats på vad som uttalats av Kammarrätten i Stockholm, se bilagda domar. Av dem framgår att underlåtenhet att lämna sådan upplysning utgör grund för återkallelse av trafiktillstånd. AA kommenterade i flera skrivelser jämte bilagor remissvaret och begärde att JO skulle utvidga sin granskning till att gälla också handläggningen av ärendet angående hans påstådda skatteskulder.

text: Därefter hämtades den 28 januari 2005 muntliga upplysningar in från länsstyrelsen. Det kom då fram att ärendena fortfarande inte var avslutade. Beträffande klagomålsärendet hade inga åtgärder vidtagits sedan år 2002. Att ärendet inte hade avgjorts berodde på att länsstyrelsen hade för avsikt att avgöra ärendena samtidigt. I ärendet angående skatteskulder hade åtgärder vidtagits fram till och med sommaren år 2004.

text: Bedömning

text: JO:s tillsyn avser i första hand en kontroll av att myndigheter och deras befattningshavare i sin verksamhet följer lagar och andra författningar samt i övrigt fullgör sina åligganden. Granskningen är av rättslig art och avser främst en kontroll av att myndigheterna har följt de regler som gäller för förfarandet.

text: Granskningen är inte avsedd att föregripa eller ersätta den prövning som kan eller har kunnat ske i ordinarie ordning. JO brukar således inte ta ställning till om ett beslut är riktigt i sak.

text: Mot bakgrund av den nyss redovisade inriktningen av JO:s granskningsverksamhet lämnar jag inga synpunkter beträffande prövningen och bedömningen i sak när det gäller bolagets trafiktillstånd.

text: Såsom konstaterades i den promemoria som bifogades remissen kan det dock ifrågasättas om det av den underrättelse som skickades till bolaget den 7 augusti 2002 tillräckligt tydligt kunde utläsas vad som lades bolaget till last och på vilka grunder trafiktillståndet eventuellt skulle kunna återkallas.

text: Länsstyrelsen har i sitt remissvar uppgett att underrättelsen var en inledande åtgärd i ett tillsynsärende och att den gav bolaget möjlighet att kommentera och bemöta klagomålen. Länsstyrelsen har inte närmare bemött påståendena om otydligheter angående vilka återkallelsegrunder som lades bolaget till last.

text: Enligt

text: 7 § förvaltningslagen (1986:223)

text: skall myndigheter sträva efter att uttrycka sig lättbegripligt och på andra sätt sträva efter att underlätta för den enskilde att ha med den att göra. När det gäller olika typer av förelägganden där den enskilde skall yttra sig är det viktigt att det klart och tydligt framgår vad han skall yttra sig över. Framför allt är det när det, såsom i det här fallet, gäller ett tillsynsärende där en tillståndshavare riskerar att få sitt tillstånd indraget, naturligtvis av stor vikt att det tydligt framgår vad som läggs honom till last så att dessa påståenden kan bemötas på ett ändamålsenligt sätt.

text: Jag stannar vid dessa uttalanden och utgår från att länsstyrelsen snarast kommer att fatta beslut i såväl klagomålsärendet som ärendet angående skatteskulder. Jag har noterat att handläggningstiden för båda ärendena har varit anmärkningsvärt lång och att klagomålsärendet enligt uppgifter till JO i april 2003 redan då var färdigutrett.

text: Vad som har kommit fram i övrigt föranleder inga åtgärder eller uttalanden från min sida.

text: Ärendet avslutas med den kritik som ligger i det nyss sagda.


avgjordAv: Cecilia Nordenfelt

nyckelord:
Diarieföring
Långsam handläggning
Överklagande

title: Anmälan mot Försäkringskassan om handläggningen av ett överklagande i ett ärende om sjukpenninggrundande inkomst, m.m.

text: Anmälan

text: I en anmälan, som kom in till JO den 25 februari 2008, klagade AA, genom ombudet BB, bl.a. på Försäkringskassans handläggning av hans överklagande av ett ärende om sjukpenninggrundande inkomst. Han anförde i den delen i huvudsak följande. Han lämnade in ett överklagande som kom in till Försäkringskassan den 22 januari 2004. När kontakt togs med Försäkringskassan drygt två år senare uppdagades att överklagandet inte hade skickats vidare till länsrätten. Genom brev den 20 mars 2006 meddelade Försäkringskassan att överklagandet hade skickats till länsrätten samma dag.

text: AA ifrågasatte även Försäkringskassans tidigare handläggning av ärendet om sjukpenninggrundande inkomst (SGI).

text: Utredning

text: Mot bakgrund av att JO enligt de regler som gäller för JO:s verksamhet i regel inte bör utreda händelser eller förhållanden som ligger mer än två år tillbaka i tiden anmodades Försäkringskassan endast att yttra sig över handläggningen av AA:s överklagande.

text: Av Försäkringskassans yttrande framgår bl.a. att AA:s sjukfallsärende pågick under tiden den 10 oktober 2001-15 februari 2002 och att han den 12 oktober 2001 yrkade en höjning av sin SGI fr.o.m. den 15 oktober 2001. Försäkringskassan beslutade den 3 januari 2003 att inte ändra AA:s SGI.

text: I remissvaret anförde Försäkringskassan, genom försäkringsdirektören CC, vidare bl.a. följande. – – – Händelser i omprövningsärendet Den 10 februari 2003 inkom AA med en omprövningsbegäran. Skrivelsen var daterad den 28 januari 2003 och var sänd till lokalkontoret i Båstad. Omprövningsbegäran är ankomststämplad på lokalkontoret i Båstad, men det saknas journalanteckning om omprövningsbegärans ankomst och skrivelsen föranledde

text: uppenbarligen inte någon åtgärd och blev heller inte diarieförd vid ankomsten. Diarieföring skedde först den 20 november 2003, i samband med att DD avfattade ett yttrande i omprövningsärendet som tillsammans med akten sändes till centralkontorets omprövningsenhet. Den 4 december 2003 fattade centralkontoret beslut i omprövningsärendet.

text: Händelser i överklagandeärendet Den 22 januari 2004 inkom AA med ett överklagande av omprövningsbeslutet. Skrivelsen var daterad den 14 januari 2004 och var sänd till lokalkontoret i Båstad. Överklagandet är ankomststämplat på lokalkontoret i Båstad den 22 januari 2004, men det saknas journalanteckning om överklagandets ankomst och skrivelsen föranledde uppenbarligen inte någon som helst åtgärd och blev heller inte diarieförd vid ankomsten. Diarieföring skedde först efter två år i anslutning till att överklagandet sändes till centralkontoret den 20 mars 2006. (Se nedan). Sedan AA:s ombud den 1 mars 2006 kontaktat Försäkringskassan för att efterhöra vad som hänt med överklagandet blev det av handläggaren FF uppdagat att det inte fanns något överklagande registrerat i diariet varför hon lovade utreda vad som hänt och att återkomma till ombudet. Den 3 mars 2006 kontaktade FF den tidigare handläggaren, DD, som skulle kontrollera vad som skett. Den 14 mars 2006 antecknade FF i journalen att överklagandet av DD hade sänts till FF på lokalkontoret i Åstorp, där den senare arbetade och hade funktionsansvar för ärenden om SGI. Enligt anteckningen hade överklagandet av okänd anledning inte tidigare åtgärdats och sänts vidare. Samma dag kontaktade FF den omprövare på central-kontorets omprövningsenhet som hade handlagt omprövningsärendet och denne bad då att få ärendet till sig omgående. Den 15 mars 2006 underrättade FF ombudet om vad som förekommit och beklagade det inträffade. Ärendet översändes till centralkontoret. Den 20 mars 2006 sände centralkontoret akten med överklagandet till Länsrätten i Skåne län med ett förklarande missiv där det framfördes önskemål om förtur. – – –

text: Försäkringskassans slutsatser

text: Handläggningen av omprövningsbegäran DD kan mot bakgrund av den ansenliga tid som förflutit inte erinra sig vad som förekommit vid tidpunkten då omprövningsbegäran ankom. På lokalkontoret i Båstad hade man den ordningen att postöppning och andra dagliga servicesysslor sköttes av kontorets tjänstemän, som var c:a 15 till antalet, enligt rullande scheman. Dessa scheman har inte bevarats, varför det nu inte är möjligt att se vem som hade postöppningsuppgifter den 10 februari 2003. Då datalogen inte visat på några förfrågningar mot systemet den dagen går det inte heller att nu göra några antaganden om vem som kan ha tagit hand om handlingen. DD menar att hon – särskilt mot bakgrund av att hon i omprövningsskrivelsen nämnts vid namn – normalt sett bort ha fått omprövnings-begäran direkt till sig. Om hon faktiskt fått handlingen har hon svårt att se hur hon i så fall hade kunnat underlåta att hantera omprövningsbegäran enligt rutin. Hon borde tvärtom ha varit särskilt angelägen om en skyndsam handläggning, eftersom AA tidigare för henne i klara ordalag givit uttryck för sin starkt negativa inställning till Försäkringskassan i allmänhet och till hennes verksamhet inom myndigheten i synnerhet. Sammantaget framstår det som sannolikt att DD faktiskt inte fått omprövningsbegäran i sin hand. Vid sådant förhållande måste skrivelsen helt sonika ha lagts i AA:s akt, där den också sedermera påträffades. AA hade visserligen rubricerat sin skrivelse som ett överklagande, men hur det kan ha undgått en rimligt uppmärksam handläggare att skrivelsen utgjorde en omprövningsbegäran framstår

text: som helt obegripligt. Lika obegriplig framstår omständigheten att diarieföring av skrivelsen inte skett. Man tvingas här till att bara konstatera faktum och att det efter så många år inte ter sig möjligt att vinna klarhet vare sig gällande anledningen till den bristfälliga handläggningen eller vem den skyldige varit samt att konstatera att ytterligare utredning inte är meningsfull.

text: Handläggningen av överklagandet DD menar att hon inte rimligen kan ha fått överklagandet till sig. Hade hon nämligen fått handlingen menar hon att det i så fall varit uteslutet att hon i ljuset av den bristfälliga hantering som AA:s omprövningsbegäran rönt skulle ha brustit i tillämpningen av gällande rutin att så skyndsamt som möjligt vidarebefordra överklagandet. Det DD anfört är bestickande och den slutsats man tvingas dra är att överklagandet – i likhet med vad som skedde med omprövningsbegäran – helt sonika lagts i AA:s akt, där detockså sedermera påträffades. Man tvingas även här att konstatera faktum och att det efter så många år inte ter sig möjligt att vinna klarhet i vare sig anledningen till den bristfälliga handledningen eller vem den skyldige varit samt att konstatera att ytterligare utredning inte är meningsfull. Sammanfattningsvis har utredningen visat att det förekommit grava fel i den formella hanteringen av grundärendet om AA:s yrkande om högre SGI liksom i handläggningen av omprövnings- respektive överklagandeärendena i samma fråga. Handläggningen av grundärendet har brustit vad gäller dokumentation, kommunicering, skyndsam handläggning och i synnerhet beträffande dröjsmål med att fatta beslut. Vad gäller handläggningen av klagoärendena har det allvarligt brustit i tillämpningen av diarieföringsplikten i

text: 15 kap. 1 § Sekretesslagen (1980:100)

text: . Beträffande diarieföringsplikt i omprövnings- och överklagandeärenden hänvisas till vad som anförts i JO-beslut den 29 juni 2007 (dnr 5369-2006). Utredningen har visat att man vid handläggningen av AA:s omprövningsärende och av hans överklagandeärende mycket allvarligt brustit vad gäller fullgörandet av diarieföringsskyldigheten med fullkomligt orimliga dröjsmål i handläggningen som direkt följd. Den underlåtna diarieföringen har inneburit att myndigheten under mycket långa tider inte varit medveten om förekomsten av dessa klagoärenden. För omprövningsärendets del rörde det sig om nio månader och för överklagandeärendets del rörde det sig om två år. Försäkringskassan ser mycket allvarligt på de brister som förekommit i detta ärende. När det gäller brister i handläggningen av grundärendet har det för DD i samband med utredningen framhållits att hon brustit i handläggningen och vari bristerna bestått. Myndighetens omorganisation gör att riskerna för ett upprepande av handläggningsbristerna framstår som små. Vad gäller de allvarliga bristerna beträffande diarieföring finns det klara regler och rutiner. Mot den bakgrunden och då de inträffade felen rimligen berott på rena misstag framstår särskilda åtgärder inte som behövliga. Försäkringskassan beklagar djupt de olägenheter som för AA följt på den bristfälliga handläggningen.

text: AA yttrade sig över remissvaret.

text: Bedömning

text: Handläggningen av överklagandet Jag har i ett beslut den 29 juni 2007 (dnr 5369-2006) uttalat att det föreligger skyldighet för Försäkringskassan att registrera överklaganden och begäran om omprövning.

text: Om en handling ska registreras ska detta ske så snart det är praktiskt möjligt, normalt sett samma dag som – eller senast dagen efter – handlingen kom in eller upprättades (se t.ex. JO 2002/03 s. 491).

text: Enligt

text: 15 kap. 2 § sekretesslagen (1980:100)

text: ska, beträffande handling som registreras enligt 1 §, av registret framgå datum då handlingen kom in eller upprättades, diarienummer eller annan beteckning som har åsatts handlingen, i förekommande fall från vem handlingen har kommit in eller till vem den har expedierats samt i korthet vad handlingen rör.

text: Av

text: 24 § förvaltningslagen (1986:223)

text: följer att Försäkringskassan ska pröva om ett överklagande har kommit in i rätt tid. Om så är fallet ska överklagandet och övriga handlingar överlämnas till länsrätten.

text: I

text: förvaltningslagen

text: finns inte någon regel om den tid inom vilken beslutsmyndigheten ska överlämna överklagandet till högre instans. Det ligger dock i sakens natur att överlämnandet ska ske utan dröjsmål. JO har vid flera tillfällen uttalat att tidsrymden för rättidsprövning och, i förekommande fall, prövning enligt

text: 20 kap. 10 a § lagen (1962:381)

text: om allmän försäkring och till dess att överklagandet lämnas över till länsrätten inte bör överstiga en vecka (se bl.a. JO:s ämbetsberättelse 1993/94 s. 347).

text: Av utredningen framgår att AA:s överklagande kom in till Försäkringskassan den 22 januari 2004 och att handlingen först efter två år diariefördes och vidarebefordrades till länsrätten. Det som har inträffat är oacceptabelt och jag ser mycket allvarligt på det. Övrigt Vad som i övrigt har anförts i ärendet föranleder inte något uttalande från min sida.

text: Ärendet avslutas.


nyckelord: Familjehem Omplacering

title: Fråga om en socialnämnds skyldighet att fatta ett formellt beslut med anledning av att en 15-årig flicka, som vårdades med stöd av LVU, förklarade att hon ville bli omplacerad

text: Bakgrund

text: Ordföranden i Socialnämnden i Luleå kommun beslutade den 15 november 2005 att omedelbart omhänderta AA, som är född i juli 1990, med stöd av

text: 6 § lagen (1990:52)

text: med särskilda bestämmelser om vård av unga (LVU) och att placera AA i A-C. Malmén HVB, som är ett sådant hem för vård och boende som avses i

text: 7 kap. 1 § första stycket 1 socialtjänstlagen (2001:453)

text: , SoL. AA var tidigare placerad där med stöd av bestämmelserna i SoL.

text: I en dom den 20 december 2005 förordnade Länsrätten i Norrbottens län att AA skulle beredas vård enligt 2 och 3 §§ LVU.

text: Anmälan

text: I en anmälan, som inkom till JO den 27 februari 2006, framförde AA klagomål mot Socialnämnden i Luleå kommun. Hon anförde bl.a. att hon upprepade gånger framfört att hon inte ville vara placerad i ett HVB-hem utan i ett familjehem, men att nämnden trots detta inte hade vidtagit någon åtgärd.

text: Utredning

text: Inledningsvis inhämtades delar av socialförvaltningens akt beträffande AA. Därefter remitterades anmälan till Socialnämnden i Luleå kommun för utredning och yttrande över frågan om nämnden borde ha fattat ett formellt beslut i anledning av AA:s önskemål om en ny placering.

text: Socialnämnden lämnade som sitt yttrande en skrivelse som var undertecknad av verksamhetschefen BB. I yttrandet har ingående redogjorts för AA:s problematik och bakgrunden till att hon placerades vid HVB- hemmet. När det gäller handläggningen av AA:s önskemål om en ny placering anförde nämnden bl.a. följande. /– – –/ AA akutplacerades i mitten av juli 2005 vid A-C. Malmén HVB.

text: 2006-03-20 inleddes en utredning avseende omplacering enligt

text: 11 §

text: LVU med anledning av en skrivelse från AA som inkom till socialförvaltningen samma dag. AA:s vård har följts upp genom regelbundna besök och kontakt med henne, föräldrarna och behandlingspersonal. AA uttryckte sig inledningsvis mycket positivt kring placeringen och att hon för första gången på länge känner att hon hade människor runt sig som hon litade på. Efterhand har AA:s inställning till nuvarande placering förändrats och hon har börjat prata om att hon istället skulle vilja vara placerad i ett familjehem i Skellefteåtrakten, för att få något mer familjelikt, känna sig välkommen och vuxna att känna tillit till. /– – –/ Diskussioner har förts med henne kring att ett familjehem i dagsläget inte bedöms tillräckligt för att tillgodose hennes behov, vilket är en bedömning som även föräldrarna delar. AA har emellanåt gett uttryck för att trivas bättre. Till behandlingshemmets personal har hon ibland även kunnat uttrycka att hon vill arbeta för att kunna vara kvar. AA säger idag att hon har ljugit för både sig själv och oss andra, för att hon har haft en önskan om att trivas. /– – –/ I behandlingen har stort fokus legat på att framför allt få AA att komma till ro för att få till stånd ett förändringsarbete. Detta har dock varit svårt. AA har avvikit från HVB-hemmet vid ett flertal tillfällen. 2006-05-05 beslutades att nytt placeringsalternativ ska sökas för AA, vilket socialtjänst och HVB-hem var överens om. HVB-hemmet har försökt bemöta AA:s problematik på olika sätt utan några bestående förändringar. Hennes utåtagerande beteende påverkar även de andra barnen på HVB-hemmet. AA:s pappa CC anser att HVB- hemmet kan tillgodose AA:s behov, men att det inte är fruktbart att fortsätta placeringen då AA har bestämt sig för att inte trivas. Båda föräldrarna ansåg efter senaste rymningen under påskhelgen att AA var i behov av placering vid låst institution, vilket även är modern DD:s inställning i dagsläget.

text: Eftersom nämnden i sitt remissvar inte närmare hade berört frågan om nämnden borde ha fattat ett formellt beslut i anledning av att AA hade begärt att omplaceras, omremitterades denna fråga till nämnden. I det kompletterande remissvaret anförde nämnden följande.

text: Det är en närmast ogörlig situation att fatta ett formellt beslut vid varje enskilt tillfälle som en placerad ungdom uttrycker att de inte trivs och inte vill vara kvar. Detta utifrån att det dels kan vara en del i problematiken, dels att inställningen kan variera över tid och utifrån dagsläget. Ovanstående gäller även ifråga om AA 2006-03-20 beslutades att inleda en utredning angående begäran om omplacering i samband med att hon inkom med en skrivelse. I efterhand kan man se att det i det aktuella ärendet skulle ha kunnat vara till sin fördel att fatta ett formellt beslut i ett tidigare skede. Socialförvaltningen har med anledning av detta sett över sina rutiner.

text: AA bereddes tillfälle att yttra sig över remissvaren.

text: I ett beslut den 9 februari 2007 anförde JO André följande.

text: Bedömning

text: Enligt

text: 11 § första stycket

text: LVU bestämmer socialnämnden hur vården av den unge skall ordnas och var han eller hon skall vistas under vårdtiden. En framställning från vårdnadshavaren om att den unge skall omplaceras skall föranleda att nämnden fattar ett formellt beslut om den unges placering. Om den unge har fyllt

text: 15 år intar han eller hon ställning av part vid sidan av sina vårdnadshavare och kan därför själv framställa ett yrkande om omplacering (

text: 36 § första stycket

text: LVU). Nämndens beslut i frågan om omplacering kan överklagas till domstol (

text: 41 § 1

text: LVU).

text: AA vårdades med stöd av 2 och 3 §§ LVU. Hon var placerad vid ett HVB-hem utanför Skellefteå. Vid telefonsamtal den 30 januari 2006 mellan AA och handläggaren vid socialförvaltningen uppgav AA enligt en journalanteckning daterad samma dag bl.a. följande.

text: /– – –/ Hon uppger att hon inte trivs på Malmén, då hon upplever att hon inte kan prata med dem. /– – –/ Hon vill istället omplaceras till ett familjehem i Skellefteå. – – – Vi pratar åter om bedömningen om att ett HVB-hem bäst tillgodoser hennes behov och grunden till detta. AA håller dock inte med/ – – –/ Frågan om AA:s fortsatta vistelse vid HVB-hemmet diskuterades därefter vid ett möte mellan bl.a. socialförvaltningen och AA den 8 februari 2006. I en journalanteckning som avser vad som sades vid det mötet har antecknats bl.a. följande.

text: /– – –/ Hennes starka önskemål är att flytta till familjehem, då hon inte trivs på Malmén och inte tycker sig kunna prata med dem. Hon vill dock inte till något annat HVB-hem. Vi pratar kring bedömningen att HVB-hem bäst kan tillgodose hennes behov och hantera hennes agerande. /– – –/ Det ligger i sakens natur att många ungdomar som vårdas med stöd av LVU inte är nöjda med var de har placerats. Varje uttryck för ett sådant missnöje behöver, som nämnden anfört i sitt yttrande, givetvis inte ses som en begäran om omplacering. Aktualiserar vårdnadshavaren eller den unge, om han eller hon fyllt 15 år, frågan om omplacering är det därför naturligt att nämnden i ett inledande skede tar upp en diskussion med denne om frågan. Leder inte diskussionen till enighet, t.ex. därför att den unge vidhåller sitt önskemål om en ny placering, har nämnden att fatta ett formellt beslut i saken.

text: I förevarande fall hade AA gett uttryck för ett önskemål om en omplacering från HVB-hemmet till ett familjehem. Vid de diskussioner som förevar mellan henne och förvaltningen i anledning av detta måste det, i vart fall efter mötet i februari 2006, ha stått klart för förvaltningen att AA inte delade uppfattningen om vilket placeringsalternativ som var bäst för henne samt att hon vidhöll sitt önskemål om omplacering. Enligt min mening borde nämnden därför i ett betydligt tidigare skede än vad som nu blev fallet ha inlett en utredning med anledning av AA:s önskemål om omplacering och därefter ha fattat ett formellt beslut i saken.

text: Jag har noterat att nämnden synes medge att handläggningen inte är fri från invändningar och att den har sett över sina rutiner i anledning av det inträffade.

text: Huruvida det har varit i överensstämmelse med AA:s bästa att vara placerad i HVB-hemmet grundar sig på en sådan bedömning som jag inte finner skäl att anlägga några synpunkter på.


avgjordAv: Justitieombudsmannen Per Lennerbrant

nyckelord:
Allmänna handlingar
Anonymitet
Objektivitet, opartiskhet, saklighet

title: Anmälan mot kommunstyrelsen i Piteå kommun för att en ledamot informerades om en begäran om handlingsutlämnande

sammanfattning: En journalist begärde att få ta del av en ledamots reseräkningar till och från sammanträden i kommunstyrelsen och kommunfullmäktige. En tjänsteman vid kommunstyrelsen underrättade ledamoten om handlingsutlämnandet och vidarebefordrade ett mejl till ledamoten där en uppgift om journalistens namn fanns med. Under förutsättning att det sker på objektiva grunder och att de krav som gäller för ett handlingsutlämnande inte åsidosätts, ser JO inget hinder mot att exempelvis en ledamot i en kommunal församling informeras om förhållanden som kan medföra uppmärksamhet i medier med anledning av att en allmän handling begärts ut. JO konstaterar att det inte har kommit fram att det togs några ovidkommande hänsyn vid handläggningen eller att handlingsutlämnandet fördröjdes med anledning av underrättelsen. Det förhållandet att ledamoten informerades om att begäran kommit in och hur den hanterats ger därför inte anledning till kritik. JO anser emellertid att den omständigheten att uppgiften om journalistens namn fördes vidare till ledamoten inte var förenlig med anonymitetsskyddet i tryckfrihetsförordningen och kritiserar kommunstyrelsen för det.

text: Anmälan

text: I en anmälan som kom in till JO i december 2022 förde AA fram klagomål mot Piteå kommun och anförde bl.a. följande. Kommunledningen varnade BB, gruppledare för Moderaterna i Piteå, för att Piteå-Tidningen begärt ut hans reseräkningar. Det gjorde att BB tog kontakt med tidningen innan den tog kontakt med honom.

text: Utredning

text: Kommunstyrelsen i Piteå kommun uppmanades att yttra sig över anmälan och besvara vissa frågor. Av yttrandet skulle det bl.a. framgå hur kommunens agerande förhåller sig till bestämmelserna i

text: 1 kap. 9 § regeringsformen

text: (RF) och

text: 2 kap. 18 § tryckfrihetsförordningen

text: (TF).

text: Efter att berörda befattningshavare fått möjlighet att lämna synpunkter, lämnade kommunstyrelsen i april 2023 följande redogörelse.

text: Utredning

text: Piteå-Tidningen inkom per telefon den 5 december 2022 med en begäran om att få ta del av ledamotens begäran om reseersättning till och från sammanträden i kommunstyrelsen och kommunfullmäktige den 28 och 29 november 2022. Kommunstyrelsen lämnade samma dag följande information till ledamoten per e-brev. ”För din kännedom har vi även under dagen fått en begäran från en journalist på Piteå-Tidningen om att få ta del av din begäran om reseersättning det aktuella datumet.”

text: Kommunstyrelsen lämnade ut en kopia av den begärda handlingen per e-brev till Piteå-Tidningen den 6 december 2022. Det e-brev som skickades till Piteå- Tidningen vidarebefordrades samma dag till ledamoten tillsammans med följande meddelande: ”Hej [BB]

text: För din kännedom har vi kommit fram till att din begäran om reseersättning är att räkna som en inkommen handling och är därmed allmän. Eftersom Piteå-Tidningen har begärt att få ta del av de uppgifterna har vi skickat nedanstående till dem nu i eftermiddag.” Syftet med att lämna denna information var från förvaltningens sida att hålla kommunstyrelsen och dess ledamöter uppdaterade om aktuella händelser och om vad som i närtid kan komma att påverka kommunens verksamhet. Samma information lämnades muntligen till kommunalråden den 5 december 2022 i samband med den löpande kommunalrådsberedningen vid vilken kommunalråden varje vecka informeras om aktuella ärenden och händelser. Generellt strävar förvaltningen efter att behandla alla ledamöter på samma sätt oavsett om de tillhör majoriteten eller oppositionen. Något särskilt övervägande därutöver, till exempel vad avser skillnaden mellan förfrågningar i anledning av ledamots agerande i egenskap av företrädare för kommunen och ledamots agerande i egen sak, gjordes i detta fall inte.

text: Yttrande

text: För att kunna planera verksamheten och utföra sina uppdrag på bästa sätt behöver verksamhetsansvariga och verksamhetsföreträdare inom kommunen få information om aktuella händelser och vad som i närtid kan komma att påverka kommunens verksamhet. Kommunstyrelsen bedömer att detta behov är ett sakligt skäl för att internt inom myndigheten informera verksamhetsansvariga och verksamhetsföreträdare om till exempel förfrågningar från media som berör verksamheten. Kommunstyrelsen utgår ifrån att grundtanken bakom anonymitetsskyddet i vart fall till del handlar om att den som vill göra en framställan inte ska känna oro för konsekvenser av en sådan framställan, då det kan verka avskräckande och hindra utövandet av offentlighetsprincipen. I detta sammanhang vill kommunstyrelsen lyfta fram att ett utlämnande av information om vem som begärt ut en handling generellt sett inte riskerar att avskräcka en journalist från en nyhetstidning från att göra framställningar i framtiden, på samma sätt som det kanske kan göra för en enskild. Kommunstyrelsen kommer att beakta Justitieombudsmannens bedömning vid sin handläggning av liknande förfrågningar i framtiden.

text: Av handlingarna i JO:s ärende framgår vidare att den begärda handlingen avsåg BB:s ansökan om reseersättning, bl.a. för en resa från en bostad i Frankrike, och att den internt bedömts strida mot reglerna om ersättning för kommunens förtroendevalda.

text: Rättsliga utgångspunkter

text: Enligt

text: 1 kap. 9 §

text: RF ska myndigheter och andra som fullgör offentliga förvaltningsuppgifter i sin verksamhet iaktta saklighet och opartiskhet. Kravet på saklighet och opartiskhet brukar benämnas objektivitetsprincipen. Principen kommer också till uttryck i

text: 5 § förvaltningslagen

text: Kravet på saklighet och opartiskhet anses omfatta inte bara hur en sak rent faktiskt har handlagts och vilka verkliga skäl som ligger bakom ett beslut eller något annat handlande från en myndighet. Även hur myndighetens agerande har uppfattats är av betydelse. Redan risken för att andra kan uppfatta att saklighet och opartiskhet inte iakttas är tillräcklig för att hindra ett sådant förfarande. (Se Bull och Sterzel,

text: Regeringsformen

text: – en kommentar [2023, version 5, Juno], s. 57.)

text: Till främjande av ett fritt meningsutbyte, en fri och allsidig upplysning och ett fritt konstnärligt skapande ska var och en ha rätt att ta del av allmänna handlingar (se

text: 2 kap. 1 §

text: TF).

text: En myndighet får inte på grund av att någon begär att få ta del av en allmän handling efterforska vem sökanden är eller vilket syfte han eller hon har med sin begäran i större utsträckning än vad som behövs för att myndigheten ska kunna pröva om det finns hinder mot att handlingen lämnas ut (se

text: 2 kap. 18 §

text: TF). Bestämmelsen innebär att var och en har rätt att ta del av alla offentliga handlingar hos en myndighet utan att behöva uppge vem han eller hon är eller vad handlingen ska användas till, det s.k. anonymitetsskyddet.

text: Även om identiteten hos en person som begär att få ta del av allmänna handlingar är känd bör myndigheten utifrån grundtanken bakom anonymitetsskyddet inte utan närmare överväganden föra uppgifterna vidare (se t.ex. JO 2000/01 s. 527, dnr

text: , och JO 2011/12 s. 580, dnr

text: Bedömning

text: Av utredningen framgår att en journalist per telefon begärde att få ta del av ledamoten BB:s ansökan om reseersättning till och från sammanträden i kommunstyrelsen respektive kommunfullmäktige i Piteå kommun. Min granskning har avsett förvaltningens agerande med anledning av begäran.

text: Kort efter att begäran om handlingsutlämnande kommit in skickade en tjänsteman vid kommunledningsförvaltningen ett mejl till BB med information om att en journalist vid Piteå-Tidningen begärt att få ta del av reseräkningarna. Detta skedde innan handlingen lämnades ut. När handlingen sedan lämnats ut

text: vidarebefordrades till BB det mejl som skickats till tidningen. Av mejlet framgick vem som hade gjort begäran.

text: Kommunstyrelsen har förklarat att syftet med att informera om handlingsutlämnandet var att hålla berörda uppdaterade om aktuella händelser och om vad som kunde komma att påverka kommunens verksamhet. Kommunstyrelsen har i detta sammanhang framhållit att verksamhetsansvariga och verksamhetsföreträdare inom kommunen behöver sådan information för att kunna planera verksamheten och utföra sina uppdrag på bästa sätt.

text: Under förutsättning att det sker på objektiva grunder och att de krav som gäller för ett handlingsutlämnande inte åsidosätts, kan jag inte se att det finns något hinder mot att exempelvis en ledamot i en kommunal församling informeras om förhållanden som kan medföra uppmärksamhet i medier med anledning av att en allmän handling har begärts ut.

text: Det är dock viktigt att uppgifter inte förs vidare på ett sätt som kan påverka hanteringen av begäran om handlingsutlämnande på ett negativt sätt och att det heller inte framstår så för allmänheten. JO har tidigare uttalat att en myndighet har all rätt att informera om såväl uppdagade brister som vidtagna åtgärder i samband med ett handlingsutlämnande, under förutsättning att de krav som gäller för handlingsutlämnande inte åsidosätts (se JO 2013/14 s. 601, dnr 4506- 2012). Jag är av samma uppfattning.

text: Jag har inte anledning att ifrågasätta det som kommunstyrelsen har fört fram om varför BB informerades om handlingsutlämnandet och bedömer att det låg inom gränserna för det godtagbara. Det har inte heller kommit fram att handlingsutlämnandet fördröjdes genom att informationen lämnades till BB.

text: Det förhållandet att BB informerades om att begäran kommit in och hur den hanterats ger därför inte anledning till kritik.

text: Jag har dock noterat att journalistens namn framgick av det mejl som vidarebefordrades till BB. Det medförde att BB fick kännedom om namnet på journalisten som begärt ut handlingarna. Även om journalisten får anses ha gjort ett visst avkall på anonymitetsskyddet enligt TF genom att berätta vem han var när han ringde kommunen ska namnet på den som har begärt att få ta del av en allmän handling inte föras vidare utan närmare överväganden.

text: Det har inte från kommunens sida förts fram att det fanns några sakliga skäl för att informationen till BB också skulle omfatta journalistens namn. Agerandet var därför inte förenligt med anonymitetsskyddet i

text: 2 kap. 18 §

text: TF. Kommunstyrelsen i Piteå kritiseras för det. Jag förutsätter att kommunstyrelsen ser över hur man delar intern information om framställningar om utlämnande av allmänna handlingar.

text: Ärendet avlutas.

text: Beslutet har fattats av JO Per Lennerbrant. Dokumentet har fastställts digitalt och har ingen underskrift. Rättssakkunniga Anna Sundström har föredragit ärendet och byråchefen Sara Johannesson har deltagit i beredningen.


avgjordAv: Justitieombudsmannen Katarina Påhlsson

nyckelord: Dokumentation Sekretess

title: Kritik mot flera verksamhetsställen inom Kriminalvården för att intagnas försändelser och handlingar har lämnats ut till fel person

sammanfattning: Det är numera ett vanligt förekommande klagomål hos JO att intagnas försändelser och handlingar med sekretesskyddade eller annars känsliga uppgifter lämnats till fel person. Detta beslut omfattar åtta sådana anmälningar, varav sju leder till kritik. I vissa fall har det rört sig om uppgifter av ytterst känslig karaktär, såsom skyddade personuppgifter. JO ser mycket allvarligt på händelserna. JO drar slutsatsen att bristande hantering av intagnas försändelser och handlingar är ett utbrett och återkommande problem inom Kriminalvården. Enligt henne är det mycket bekymmersamt då bristerna kan få allvarliga konsekvenser för intagna och deras närstående. JO vill genom beslutet fästa Kriminalvårdens uppmärksamhet på problemets omfattning och uppmanar myndigheten att omgående vidta åtgärder för att komma till rätta med saken.

text: Bakgrund

text: I anmälningar som kom in till JO under år 2023 klagade många intagna på att personal vid olika verksamhetsställen inom Kriminalvården lämnat ut deras försändelser eller handlingar till fel intagen. Vissa av ärendena remitterades till Kriminalvården medan andra skrevs av med bl.a. en påminnelse om den rättsliga regleringen och hänvisning till att jag redan utredde sådana frågor i flera fall. Jag ville dock fästa Kriminalvårdens uppmärksamhet på förhållandena och skickade i två av de ärenden som avslutades en kopia av anmälningarna och besluten till myndighetens huvudkontor för kännedom.

text: I detta beslut behandlas merparten av de remitterade ärendena.

text: Anmälningar

text: Anstalten Kumla, dnr 1005-2023 AA, som har skyddade personuppgifter, klagade på att personalen vid inlåsning den 31 januari 2023 lämnade ett sekretessbelagt dokument som innehöll hans personuppgifter till en medintagen. AA anförde att han hade påpekat detta för personalen utan resultat.

text: Häktet Beateberg, dnr 2928-2023 BB framförde klagomål om att personalen vid flera tillfällen delat ut hans post till medintagna. Det hände bl.a. den 28 mars 2023 när ett brev till honom från sjukvården lämnades till fel intagen, som öppnade det och läste känslig information. BB anförde också att han den 13 april fick en medintagens post. Klagomålen gällde även bl.a. att hans medicin återkommande delats ut flera timmar för sent och att han krävts på betalning för att få läsa vissa dokument.

text: Anstalten Salberga, dnr 3645-2023 CC klagade i huvudsak på att en anteckning från hans patientjournal lämnats till en medintagen. En kriminalvårdsinspektör informerade honom om incidenten. Journalanteckningen innehöll uppgifter om bl.a. hans namn, personnummer, adress och sjukdomsproblematik samt om det brott han är dömd för. Uppgifterna är mycket känsliga och han är så rädd för sitt liv och sin säkerhet att han inte vågar delta i arbetsdriften. CC bifogade en kopia av journalanteckningen och berättade att han polisanmält saken.

text: Anstalten Borås, dnr 6068-2023 DD anförde att ett brev till honom från en myndighet delats ut till en medintagen och att uppgifterna i försändelsen därefter blivit kända för flera personer. Han och hans familj har levt med skyddad identitet. Brevet innehöll känsliga uppgifter om en närstående, och familjens adress röjdes. Han fick inte information om det inträffade förrän en medintagen påpekade att denne hade läst hans post. DD begärde ersättning för kränkning och kostnader för att byta adress.

text: Anstalten Skänninge, dnr 6313-2023 EE klagade på att personalen vid flera tillfällen delat ut hans post till en medintagen med samma förnamn som honom samt att han hade fått den medintagnes post och blivit ombedd att skriva på beslut som rörde denne. Vidare uppgav EE att han saknade post som skickats till honom och misstänkte att den hade lämnats till en annan medintagen med samma förnamn som honom.

text: Häktet Västervik och anstalten Västervik Norra, dnr 6426-2023 FF, som var placerad i häktet respektive anstalten mellan mars och juli 2023, anförde att en annan intagen i anstalten med samma namn som honom vid flera tillfällen fått hans besked och brev med bl.a. bilder på hans familj. När FF fick reda på det talade han med personalen, som skulle undersöka saken och återkomma. Efter några dagar berättade en anställd att den medintagne som fått

text: hans saker uppgett att denne lämnat dem till personalen. FF har dock inte fått sina bilder eller brev. I mitten av juli omplacerades han till anstalten Fosie. Efter det fick FF ett brev från den medintagne, som skrev att denne fortfarande får hans post.

text: Anstalten Skenäs, dnr 7006-2023 GG framförde klagomål mot en klienthandläggare på grund av att han i samband med delgivning även fick handlingar om en medintagen. Av dessa framgick den medintagnes personnummer, vad denne är dömd för, längden på straffet och att tidpunkten för personens villkorliga frigivning skjutits upp på grund av vägran att lämna urinprov. När GG påtalade detta för personalen blev hans situation ohållbar och han fick inte göra en polis- eller JO-anmälan.

text: Anstalten Salberga, dnr 8656-2023 HH klagade bl.a. på att en kriminalvårdare hade lämnat ett brev som var till honom från Polismyndigheten till en medintagen på en annan avdelning, där det lästes av intagna innan det lämnades tillbaka till personalen. Brevet innehöll extremt privat information om honom, som ansökt om fingerade personuppgifter. I en kompletterande skrift i november 2023 anförde HH att en annan intagen på hans avdelning i oktober hade fått ett brev som var adresserat till HH, och att den medintagne lämnat det till honom. Klagomålen rörde också att HH hade fått försändelser som varit adresserade till en annan intagen, och att ett brev från honom till en medintagen i anstalten lämnats till fel person. HH bifogade bl.a. framsidan av ett kuvert adresserat till honom från Polismyndigheten.

text: Utredning

text: JO uppmanade Kriminalvården att yttra sig i respektive ärende, varvid myndigheten anförde sammanfattningsvis följande.

text: Anstalten Kumla, dnr 1005-2023 Det är korrekt att handlingar rörande AA har lämnats till en annan intagen, vilket givetvis inte är acceptabelt. Det var fråga om ett beslut om varning för sysselsättningsvägran. Enligt uppgifter från den kriminalvårdare som lämnade de aktuella handlingarna till fel person hade beslutet om AA ”fastnat” bakom ett beslut som skulle ges till den medintagne. Flera i personalen har bett AA om ursäkt, och kriminalvårdaren inser att han måste vara noggrannare framöver. En incidentrapport har upprättats, och Kriminalvårdens enhet för verksamhetsskydd har kontaktats för vidare utredning. Anstalten har påmint samtlig personal på enheten om vikten av att kontrollera och säkerställa att handlingar som innehåller sekretessbelagda eller känsliga uppgifter inte lämnas till fel person.

text: Häktet Beateberg, dnr 2928-2023 Häktesledningen har bekräftat att en försändelse till BB har befordrats till en annan intagen, dock inte ett brev från sjukvården. Ledningen känner inte till att

text: BB:s försändelser i andra fall har lämnats till fel person eller att han skulle ha fått en medintagens post. Häktet började ta emot intagna i mitten av mars 2023, och initialt delades försändelser till intagna ut på avdelningen under gemensamhetstid. I samband med att häktet utredde BB:s klagomål uppmärksammades att personal upplevde en press från intagna att lämna ut breven skyndsamt. Rutinen ändrades därför till att post delas ut när de intagna är inlåsta i sina bostadsrum.

text: BB får alltid en kopia av beslut när han önskar. Han har i flera fall begärt kopior av allmänna handlingar – andra handlingar än beslut som gällde honom själv – och häktet har då meddelat vad kostnaden för kopiorna skulle bli. BB får inte ha sin medicin i bostadsrummet. Det är upp till intagna som inte medges detta att säga till när de vill ta medicinen. När det gäller BB har häktet en rutin där de påminner honom om att ta sin medicin eftersom han ofta glömmer bort det.

text: Anstalten Salberga, dnr 3645-2023 Det har framkommit att en annan intagen har fått journalanteckningar som innehöll sekretessbelagda uppgifter om CC från anstaltens sjukvårdsavdelning. Av misstag lades den aktuella handlingen, som skulle till CC, i ett kuvert till en medintagen som var placerad på en annan avdelning. Saken upptäcktes när den intagne kontaktade personalen och påtalade att det inte var hans handling. Det inträffade är givetvis inte acceptabelt. Anstalten har påmint sjukvårdspersonal om vikten av noggrannhet vid hanteringen av sådana dokument. Vidare har anstalten genomfört förnyade säkerhetsbedömningar avseende CC och funnit att utlämnandet inte orsakat någon risk för hans säkerhet till liv eller hälsa samt bedömt att hans aktuella placering och sysselsättning varit lämplig även fortsättningsvis. CC har underrättats om detta, bl.a. i samband med att han fick information om händelsen.

text: Anstalten Borås, dnr 6068-2023 Det är korrekt att DD:s post av misstag delats ut till en medintagen med ett liknande namn. Bidragande orsaker till detta bedöms vara att det var nyanställd personal som tjänstgjorde vid det aktuella tillfället och att de intagna vars post förväxlades har förhållandevis lika namn. Av utredningen framgår att felet uppmärksammades omedelbart, innan de aktuella försändelserna hade hunnit öppnas. Det saknas stöd i utredningen för att DD:s myndighetspost skulle ha varit öppnad och att någon annan än han skulle ha fått del av innehållet i försändelserna. Att intagnas post förväxlas är naturligtvis inte acceptabelt. Kriminalvården ser allvarligt på det inträffade och kommer att följa upp händelsen, men risken för att intagnas post förväxlas kan aldrig helt undanröjas.

text: Anstalten Skänninge, dnr 6313-2023 Av utredningen framgår att anstaltspersonalen under sommaren 2023 av misstag delade ut EE:s post till en medintagen med samma förnamn. Kriminalvården beklagar och ser allvarligt på det inträffade. Anstalten saknar kännedom om att det skulle ha delats ut post felaktigt till ytterligare en intagen med samma förnamn som EE. Utredningen ger inte heller stöd för att något beslut skulle ha

text: lämnats till fel person. Anstalten har samtalat med de berörda, och personal har påmints om vikten av att säkerställa att försändelser hanteras på korrekt sätt. Enligt anstalten finns rutiner för att något liknande inte ska inträffa igen.

text: Häktet Västervik och anstalten Västervik Norra, dnr 6426-2023 Det har under en period funnits två inskrivna med liknande namn vid häktet Västervik och anstalten Västervik Norra, som är belägna på samma plats. Utredningen ger inte stöd för FF:s påståenden om att häktet har hanterat försändelser till honom felaktigt. FF kan dock vid något tillfälle ha återlämnat en försändelse som inte varit ställd till honom. Någon tidpunkt eller vilka åtgärder som har vidtagits med anledning av detta har dock inte kunnat återges, och det finns inte någon uppgift i behandlingsjournalen om detta. Av journalen framgår att handlingar, dokument, försändelser och foton har översänts från häktet Västervik och skrivits in vid anstalten Fosie. Vilka försändelser som ska ha hanterats felaktigt har inte preciserats tillräckligt, varför det är svårt att i detalj bemöta FF:s påståenden. Av utredningen framgår vidare att det finns arbetssätt vid häktet för att minimera risken för att försändelser, beslut och annan dokumentation hanteras felaktigt. Annat har inte kommit fram än att anstalten Fosie vidtagit de åtgärder som den ansvarar för. Sammantaget är Kriminalvårdens bedömning att utredningen inte ger stöd för slutsatsen att försändelser till FF skulle ha hanterats felaktigt.

text: Anstalten Skenäs, dnr 7006-2023 När GG skulle delges ett beslut den 27 juli 2023 hade personal råkat lägga dokument tillhörande en medintagen bland de handlingar som GG skulle underrättas om. Till följd av detta kunde GG ta del av den medintagnes personnummer och vad denne verkställer samt om en prövning av uppskjutande av villkorlig frigivning. När misstaget uppmärksammades upprättades en incidentrapport, och kriminalvårdschefen samtalade med berörd personal. Kriminalvården bedömer att det inte behövs några ytterligare åtgärder för att förhindra att något liknande inträffar i framtiden. Den klient vars uppgifter blivit röjda har informerats om händelsen. Kriminalvården tillbakavisar att GG utsatts för negativa konsekvenser efter att han påpekat felaktigheter. Det är en rättighet för intagna att kunna göra t.ex. en JO-anmälan, och det finns inte några uppgifter i utredningen som tyder på att GG skulle ha hindrats från detta.

text: Anstalten Salberga, dnr 8656-2023 Det stämmer att myndighetspost adresserad till HH har delats ut till fel intagen, som haft möjlighet att ta del av innehållet i försändelsen. Kriminalvården beklagar det inträffade. Anstalten, som ser allvarligt på saken, har tidigare fått kritik från JO för att ha lämnat försändelser till fel intagen och har haft postutdelning som fokusområde. För att minska risken för att försändelser hanteras felaktigt kommer en kriminalvårdare per avdelning att ha ansvar för detta måndag till fredag. Han eller hon kommer att ha till uppgift att bl.a. säkerställa att rutiner följs och att arbetsuppgifter blir korrekt och noggrant utförda. Dessutom ska den som har detta ansvar handleda och stödja personal i det

text: dagliga arbetet. Personalen har inte någon kännedom om de uppgifter som HH för fram i sin kompletterande skrift.

text: Anmälarna fick tillfälle att kommentera remissvaren i sina respektive ärenden, vilket BB och CC gjorde.

text: BB anförde bl.a. följande. Den felaktiga utdelningen av en medintagens post till honom skedde inte under gemensamhetstid utan efter inlåsning. Vidare ifrågasatte BB Kriminalvårdens uppgifter när det gällde både utlämnande av kopior och medicinutdelning.

text: CC tillade bl.a. att han den 22 september 2023 fick veta att anstalten Salberga hade visat två av hans hemställningar för en medintagen.

text: Rättsliga utgångspunkter

text: Varje intagen ska bemötas med respekt för sitt människovärde och med förståelse för de särskilda svårigheter som är förenade med frihetsberövandet (se 1 kap. 4 § fängelselagen [2010:610], FäL).

text: Sekretess gäller inom hälso- och sjukvården för uppgift om en enskilds hälsotillstånd eller andra personliga förhållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon närstående till denne lider men (se

text: 25 kap. 1 § första stycket offentlighets- och sekretesslagen

text: [2009:400], OSL). Det innebär att det råder presumtion för sekretess, och om uppgifter kan lämnas ut måste avgöras efter en skadeprövning i varje enskild situation. Bestämmelsen är tillämplig vid den hälso- och sjukvård som bedrivs inom Kriminalvården.

text: Vidare gäller inom kriminalvården sekretess för uppgift om en enskilds personliga förhållanden, om det kan antas att den enskilde eller någon närstående lider men eller att fara uppkommer för att någon utsätts för våld eller lider annat allvarligt men om uppgiften röjs (se

text: 35 kap. 15 § första stycket

text: OSL).

text: En uppgift för vilken sekretess gäller enligt offentlighets- och sekretesslagen får inte röjas för enskilda eller för andra myndigheter, om inte annat anges i den lagen eller i lag eller förordning som offentlighets- och sekretesslagen hänvisar till (se

text: 8 kap. 1 §

text: OSL).

text: Bedömning

text: Detta beslut är inriktat på Kriminalvårdens hantering av sådana uppgifter om intagna som av något skäl är skyddsvärda. Jag går inte in på frågan om rätten till förtrolig kommunikation eller det förhållandet att myndigheten får anses vara den sista länken i befordran av försändelser till intagna.

text: uppgifter lämnats till fel person. Olika verksamhetsställen inom Kriminalvården har flera gånger fått kritik för sådana händelser; se från senare tid t.ex. beslut den 10 juni 2022, dnr 9916-2021, den 24 maj 2023, dnr 5390-2022, den 25 maj 2023, dnr 7337-2022, den 30 juni 2023, dnr 9505-2022, och den 13 december 2023, dnr 9959-2022. I samband med detta har framhållits vikten av att kriminalvårdspersonal som hanterar handlingar med sekretesskyddade eller annars känsliga uppgifter sköter sitt uppdrag med stor omsorg och noggrannhet.

text: Dessutom tog många intagna upp liknande frågor vid mina inspektioner av anstalterna Ystad och Hinseberg i mars respektive oktober 2023 (se protokollen i dnr 1562-2023 och 7379-2023). Jag såg allvarligt på uppgifterna och framhöll i det senare protokollet att ett röjande av sekretessbelagda uppgifter i vissa fall kan innebära en fara för den intagnas trygghet och säkerhet samt utgöra brott mot tystnadsplikt (

text: 20 kap. 3 § brottsbalken

text: Jag har därutöver i närtid kritiserat anstalten Sagsjön för att en intagen med skyddade personuppgifter inte fick tillfälle att gå igenom sina tillhörigheter och lägga undan handlingar med känsliga uppgifter innan hon skulle dela cell med en annan intagen (se mitt beslut den 30 oktober 2023, dnr 8017-2022).

text: Av remissvaren i de fall som behandlas här framgår att kriminalvårdspersonal i fråga om AA, BB, CC, DD, EE, GG och HH har lämnat ut intagnas försändelser eller andra handlingar till fel person. I vissa fall har det rört sig om uppgifter av ytterst känslig karaktär, såsom skyddade personuppgifter. Det är förstås helt oacceptabelt eftersom det kan medföra en direkt fara för bl.a. den intagnas säkerhet. Jag ser mycket allvarligt på händelserna och finner alltså anledning att nu rikta kritik mot vart och ett av de aktuella verksamhetsställena, dvs. anstalterna Borås, Kumla, Salberga, Skenäs och Skänninge samt häktet Beateberg.

text: När det gäller FF har hans klagomål tillbakavisats av Kriminalvården. Ytterligare utredningsåtgärder framstår inte som meningsfulla, och jag får därför konstatera att det som har kommit fram i hans fall inte ger grund för kritik. Med anledning av myndighetens uppgifter om att FF vid något tillfälle kan ha återlämnat en försändelse som inte var ställd till honom vill jag dock framhålla att ett verksamhetsställe enligt min mening alltid bör dokumentera den typen av incidenter. I annat fall försvåras möjligheterna till bl.a. intern uppföljning och extern granskning.

text: Särskilt utifrån mina tidigare iakttagelser och utredningen i de nu aktuella ärendena drar jag slutsatsen att bristande hantering av intagnas försändelser och handlingar är ett utbrett och återkommande problem inom Kriminalvården. Det är givetvis inte godtagbart. Som jag nyss har anfört kan brister i detta avseende få allvarliga konsekvenser för intagna och deras närstående, vilket förstås är mycket bekymmersamt. Dessutom kan det påverka de intagnas förtroende för myndigheten och dess anställda. Jag vill därför på nytt understryka vikten av att kriminalvårdspersonal som hanterar handlingar med sekretesskyddade eller

text: annars känsliga uppgifter sköter sitt uppdrag med stor omsorg och noggrannhet. I sammanhanget kan nämnas att jag för närvarande utreder ytterligare ett ärende med liknande klagomål mot myndigheten (dnr 10342-2023) och anmälningar med samma påståenden fortsätter att komma in till JO. Jag vill genom detta beslut fästa Kriminalvårdens uppmärksamhet på problemets omfattning. Det är oklart för mig vad orsakerna närmare kan vara, men jag uppmanar myndigheten att omgående vidta åtgärder för att komma till rätta med saken. Beslutet skickas därför även till Kriminalvårdens huvudkontor för kännedom.

text: Det som i övrigt har anförts – bl.a. BB:s klagomål om kopior av handlingar och medicinutdelning samt CC:s uppgifter om att hans hemställningar visats för medintagna – ger inte tillräckliga skäl till några ytterligare utredningsåtgärder eller uttalanden från min sida.

text: Med anledning av DD:s begäran om ersättning vill jag informera om att JO inte prövar frågor om skadestånd.

text: Ärendena avslutas.

text: Katarina Påhlsson

text: Seniora rättssakkunniga Nathalie Stenmark har föredragit ärendena och byråchefen Catrine Björkman har deltagit i beredningen.


avgjordAv: Justitieombudsmannen Thomas Norling

nyckelord:
Dröjsmålstalan
Långsam handläggning
Väsentlig försening

title: Pensionsmyndigheten får allvarlig kritik för långsam handläggning och felaktig hantering av en dröjsmålstalan i ett ärende om bostadstillägg

sammanfattning: En enskild klagade på Pensionsmyndighetens handläggningstid i hans ärende om bostadstillägg och tillade att myndigheten inte heller hade hanterat hans begäran om avgörande enligt 12 § förvaltningslagen (en s.k. dröjsmålstalan). Handläggningstiden i ärendet om bostadstillägg uppgick till drygt ett år. JO uttalar att en så lång handläggningstid är oacceptabel även om ärendet krävt viss utredning. Beträffande dröjsmålstalan framkom att Pensionsmyndigheten i stället för att ta ställning till den skickade en underrättelse om väsentlig försening enligt 11 § förvaltningslagen till den enskilde. Vid det tillfället hade handläggningen av hans ärende om bostadstillägg pågått i 10 månader. Efter att den enskilde vid ytterligare två tillfällen begärt att myndigheten skulle avgöra ärendet tog Pensionsmyndigheten till slut ställning till hans begäran. Den i 12 § förvaltningslagen föreskrivna fyraveckorsfristen hade då passerat sedan länge. JO är kritisk till de brister som framkommit vid handläggningen av den enskildes dröjsmålstalan och uttalar även att Pensionsmyndigheten borde ha underrättat honom om väsentlig försening betydligt tidigare än vad som skedde. Av beslutet framgår vidare att Pensionsmyndigheten har gjort ett begränsat utskick av underrättelser om väsentlig försening till enskilda för att utvärdera om det medför en ökad mängd brev och samtal till myndigheten. JO är kritisk till att myndigheten på detta sätt medvetet låter bli att tillämpa 11 § förvaltningslagen om underrättelse om väsentlig försening och uttalar att det saknas anledning att undersöka om det medför en ökad arbetsbelastning att fullgöra en skyldighet som följer av lag. Slutligen gör JO vissa uttalanden om myndighetens skyldighet att bidra till JO:s granskning.

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO klagade AA på Pensionsmyndigheten och framförde att handläggningstiden i hans ärende om bostadstillägg hade varit lång. Myndigheten hade inte heller hanterat hans begäran om att ärendet skulle avgöras (en s.k. dröjsmålstalan).

text: Utredning

text: JO hämtade in handlingar i AA:s ärende. Därefter begärde JO att Pensionsmyndigheten skulle yttra sig över det som hade framförts i anmälan.

text: I yttrandet redogjorde Pensionsmyndigheten för sin handläggning av ärendet och uppgav bl.a. att handläggningstiden i ärendet om bostadstillägg uppgick till ungefär ett år. Enligt myndigheten hade ärendet krävt ett omfattande utredningsarbete. Det förekom perioder av viss passivitet i handläggningen, bl.a. påbörjades en kontrollutredning först efter nästan fyra månader. Vad gäller handläggningen av dröjsmålstalan uppgav myndigheten att ett särskilt ärende hade lagts upp och att en avstämning med ansvarig handläggare hade gjorts. Det skapades dock ingen bevakning, vilket resulterade i att beslutet i ärendet om dröjsmålstalan fattades för sent. Ett sådant beslut borde, enligt Pensionsmyndigheten, ha fattats inom fyra veckor från AA:s första begäran om att ärendet skulle avgöras.

text: Pensionsmyndigheten uppgav även att myndigheten har vidtagit flera åtgärder för att komma till rätta med brister vid hanteringen av underrättelser om väsentlig försening och framställningar om dröjsmålstalan. Dessa har bl.a. innefattat utbildning, översyn av rutiner och informationsinsatser. Dessutom har ett begränsat utskick av underrättelser om väsentlig försening gjorts för att utvärdera om sådana underrättelser skulle medföra en ökad mängd samtal och brev från enskilda.

text: AA fick möjlighet att kommentera yttrandet.

text: Bedömning

text: Rättsliga utgångspunkter Av

text: 9 § förvaltningslagen (2017:900)

text: , FL, framgår att ett ärende ska handläggas så enkelt, snabbt och kostnadseffektivt som möjligt utan att rättssäkerheten eftersätts. Om en myndighet bedömer att avgörandet i ett ärende som har inletts av en enskild part kommer att bli väsentligt försenat, framgår det av

text: 11 §

text: FL att myndigheten ska underrätta parten om detta. I en sådan underrättelse ska myndigheten redovisa anledningen till förseningen.

text: I

text: 12 §

text: FL finns regler om dröjsmålstalan. I bestämmelsen anges att om ett ärende som har inletts av en enskild part inte har avgjorts i första instans senast inom sex månader, får parten skriftligen begära att myndigheten ska avgöra ärendet. Myndigheten ska inom fyra veckor från den dag då en sådan begäran kom in antingen avgöra ärendet eller i ett särskilt beslut avslå begäran.

text: Handläggningen av AA:s ärende om bostadstillägg

text: Handläggningstiden

text: Av utredningen framgår att AA:s ansökan om bostadstillägg kom in till Pensionsmyndigheten den 5 januari 2023 och att ett beslut om att bevilja honom detta fattades drygt ett år senare, den 19 januari 2024. En så lång

text: handläggningstid är oacceptabel, även om ärendet har krävt viss utredning. Handläggningen var dessutom tidvis helt passiv, t.ex. dröjde det fyra månader innan den aktiva handläggningen inleddes efter att ansökan hade kommit in. Pensionsmyndigheten har brustit genom den långsamma handläggningen.

text: Hanteringen av dröjsmålstalan

text: Den 1 november 2023 begärde AA att Pensionsmyndigheten skulle avgöra hans ärende om bostadstillägg. En vecka därefter, den 8 november 2023, antecknades följande i ärendets journal:

text: PN har begärt att få beslut enligt

text: 12 § förvaltningslagen

text: . Den paragrafen begäran om dröjsmålsränta, vilket PN inte har nämnt. Skickar, enlgit

text: 11 § förvaltningslagen

text: , brev till AA då han behöver underrättas om att avgörandet i hans ärendet har blivit väsentligt försenat. Samma dag skickades en underrättelse om väsentlig försening till AA. I underrättelsen informerades han om att han kunde väcka dröjsmålstalan, dvs. begära att Pensionsmyndigheten skulle avgöra hans ärende. Någon annan åtgärd vidtogs inte. AA begärde därefter vid ytterligare två tillfällen i november 2023 att myndigheten skulle avgöra hans ärende om bostadstillägg. Beslut med anledning av dessa framställningar fattades först i januari 2024, och alltså långt mer än fyra veckor efter att de hade getts in till myndigheten.

text: Jag har mycket svårt att förstå Pensionsmyndighetens hantering av AA:s första begäran om ett avgörande med stöd av

text: 12 §

text: FL. Jag uppfattar journalanteckningen som att handläggaren ansåg att AA:s begäran var otydlig eftersom den inte uttryckligen angav att det var fråga om en dröjsmålstalan. För egen del anser jag att begäran var så tydlig som det kan begäras för att myndigheten skulle ha förstått att AA ville att ärendet skulle avgöras med stöd av

text: 12 §

text: FL. Om Pensionsmyndigheten ändå ansåg att det var oklart vad AA ville skulle myndigheten ha kontaktat honom för att reda ut det. Det var givetvis inte en korrekt hantering av en begäran enligt

text: 12 §

text: FL att i stället lämna en underrättelse om väsentlig försening enligt

text: 11 §

text: FL.

text: Pensionsmyndigheten uppger i sitt yttrande att beslut avseende dröjsmålstalan fattades för sent i förhållande till AA:s första begäran om att ärendet skulle avgöras. Utifrån dokumentationen uppfattar jag det dock som att myndigheten inte avsåg att fatta något beslut alls med anledning av den begäran, utan i stället ansåg att saken var utagerad i och med underrättelsen om väsentlig försening. I övrigt har myndigheten över huvud taget inte berört de åtgärder som vidtogs den 8 november 2023 eller vilka överväganden som gjordes vid den tidpunkten.

text: Jag kan konstatera att Pensionsmyndigheten har brustit i handläggningen genom att dels underlåta att fatta ett beslut med anledning av AA:s första dröjsmålstalan, dels underlåta att fatta beslut inom den fyraveckorsfrist som anges i

text: 12 §

text: FL vid två ytterligare tillfällen då han begärde att hans ärende skulle avgöras.

text: Underrättelse om väsentlig försening

text: AA underrättades dessutom om väsentlig försening först efter 10 månaders handläggning. Enligt min uppfattning borde det ha skett betydligt tidigare än så, särskilt eftersom handläggningen inledningsvis var passiv under flera månader. Även på detta sätt har Pensionsmyndigheten brustit i sin handläggning. Pensionsmyndighetens tillämpning av 11 och 12 §§ FL Pensionsmyndigheten har i sitt yttrande redogjort för hur myndigheten arbetar för att uppfylla sina skyldigheter enligt 11 och 12 §§ FL och vilka åtgärder som har vidtagits under det senaste året.

text: Jag har tidigare fått uppfattningen att Pensionsmyndigheten medvetet har gjort avsteg från kraven i

text: 11 §

text: FL. Vid min inspektion av myndigheten i oktober 2023 uppmärksammade jag endast ett enda ärende där en underrättelse om väsentlig försening hade lämnats, trots att det var vanligt att den faktiska handläggningstiden markant hade överskridit den förväntade. Jag uttalade då att det var ytterst anmärkningsvärt att myndigheten inte hade agerat för att fullgöra sin skyldighet och att en översyn av rutiner inte ens tycktes vara påbörjad vid tidpunkten för inspektionen (se JO:s protokoll den 5 februari 2024, dnr 6615- 2023).

text: Det är positivt att Pensionsmyndigheten efter min inspektion för ett år sedan har arbetat mer aktivt med dessa frågor. Det är dock bekymmersamt att myndigheten i det sammanhanget har vidtagit åtgärder som inte är invändningsfria. Jag tänker då framför allt på det begränsade utskick av underrättelser om väsentlig försening som Pensionsmyndigheten gjorde i november 2023 med syftet att utvärdera om utskicken skulle medföra ett ökat antal telefonsamtal och brev från enskilda.

text: Det finns ingen anledning att undersöka om det medför en ökad arbetsbelastning att fullgöra en skyldighet som framgår av lag. En myndighet måste givetvis uppfylla sina skyldigheter oavsett vilken påverkan detta har för myndighetens arbetsbelastning. Jag vill här framhålla att jag tidigare har uttalat att en myndighet inte själv kan välja vilka av

text: förvaltningslagens

text: krav som den vid varje tidpunkt anser sig kunna uppfylla eller i vilken grad som myndigheten i varje enskilt fall anser sig behöva leva upp till kraven. Det vilar alltså ett stort ansvar på myndigheterna att organisera sin verksamhet på ett sådant sätt att de förvaltningsrättsliga kraven uppfylls (se JO 2022/23 s. 351, dnr

text: Jag kan konstatera att Pensionsmyndigheten fortfarande gör medvetna avsteg från att tillämpa

text: 11 §

text: FL, vilket är uppseendeväckande. 11 och 12 §§ FL har tillkommit för att stärka enskildas rätt till en snabb och effektiv prövning av sina ärenden. Jag ser allvarligt på att Pensionsmyndigheten inte tycks beakta detta perspektiv i sin verksamhet, utan i stället försöker undvika att uppfylla ett tydligt lagkrav fullt ut. Hanteringen av AA:s ärende tyder dessutom på att det så sent som i november 2023 fanns kunskapsbrister inom myndigheten i fråga om

text: hur en dröjsmålstalan ska handläggas. Det är mot denna bakgrund tydligt för mig att Pensionsmyndigheten behöver vidta fler verksamma åtgärder för att se till att underrättelser om väsentlig försening lämnas i samtliga ärenden där myndigheten är skyldig att göra det samt för att även i övrigt uppfylla sina skyldigheter enligt 11 och 12 §§ FL. Pensionsmyndighetens yttrande till JO Avslutningsvis vill jag ta upp en fråga om myndigheternas skyldighet att bidra till JO:s granskning.

text: För att kunna fullgöra sitt tillsynsuppdrag måste JO få tillgång till ett korrekt beslutsunderlag. En myndighet är därför skyldig att lämna de upplysningar och yttranden som en ombudsman begär. Det framgår av

text: 13 kap. 6 § regeringsformen

text: . JO har alltså en grundlagsfäst rätt att påkalla biträde i sitt utredningsarbete. När JO begär utredning eller upplysningar från en myndighet är syftet att få ett sakligt underlag för prövningen (se JO 1987/88 s. 111, dnr

text: ). Det är därför viktigt att myndigheter är transparenta och tydliga gentemot JO och lämnar korrekta och fullständiga uppgifter om relevanta omständigheter.

text: Det har till viss del varit svårt för mig att granska det aktuella ärendet, vilket beror på att min begäran om yttrande inte har hanterats med tillräcklig omsorg och noggrannhet. Jag noterar att Pensionsmyndighetens yttrande inte ger en helt tydlig och korrekt bild av händelseförloppet kring AA:s första begäran om att ärendet om bostadstillägg skulle avgöras. Myndigheten nämner t.ex. inte alls den journalanteckning som skrevs i anslutning till den begäran. Det är därför oklart för mig vilket syfte anteckningen hade och varför myndigheten lämnade en underrättelse enligt

text: 11 §

text: FL i stället för att hantera begäran som en dröjsmålstalan. Dessutom anger Pensionsmyndigheten att myndighetens rutiner inledningsvis följdes efter AA:s första begäran om avgörande eftersom ett särskilt ärende skapades. Så skedde dock först efter AA:s andra begäran och det var enbart den som lades in i ärendet.

text: Jag noterar därutöver att Pensionsmyndigheten inte har kommenterat underrättelseskyldigheten enligt

text: 11 §

text: FL i AA:s ärende om bostadstillägg och vilka överväganden som myndigheten gjorde i det ärendet. Det är anmärkningsvärt, särskilt med tanke på att Pensionsmyndigheten i övrigt har beskrivit ett flertal åtgärder som har vidtagits inom myndigheten avseende tillämpningen av den bestämmelsen.

text: Pensionsmyndigheten behöver säkerställa att yttranden till JO framöver utformas med den omsorg och tydlighet som krävs.

text: Avslutande synpunkter Jag är kritisk till de brister som har framkommit vid handläggningen av AA:s ärende om bostadstillägg samt till hanteringen av hans dröjsmålstalan. Jag är även kritisk till att Pensionsmyndigheten fortfarande medvetet underlåter att

text: uppfylla sin skyldighet att underrätta enskilda om väsentlig försening enligt

text: 11 §

text: FL. Sammantaget förtjänar myndigheten allvarlig kritik för dessa brister. Jag kommer att fortsätta följa Pensionsmyndighetens arbete med tillämpningen av 11 och 12 §§ FL.

text: Ärendet avslutas.

text: Beslutet har fattats av JO Thomas Norling. Dokumentet har fastställts digitalt och har ingen underskrift.

text: Seniora rättssakkunniga Sara Uhrbom har föredragit ärendet och byråchefen Anneli Svensson har deltagit i beredningen.