avgjordAv: Justitieombudsmannen Per Lennerbrant

title: Polisen har vid flera tillfällen utan grund ingripit mot en person som ägnat sig åt passiv insamling av pengar (tiggeri) utanför en mataffär

sammanfattning: Under första halvåret 2018 ingrep polisen vid flera tillfällen mot en kvinna som satt på trottoaren utanför en mataffär och ägnade sig åt passiv insamling av pengar (tiggeri). Hon kördes vid varje tillfälle iväg i polisbil och lämnades av på platser mellan fyra och drygt fem kilometer därifrån. Ingripandena gjordes med hänvisning till bestämmelsen i 13 § polislagen. Enligt de ingripande poliserna krävde hennes användning av platsen tillstånd enligt ordningslagen och syftet med ingripandena var att avvärja straffbelagd handling. Vid några tillfällen ansågs hon även störa eller utgöra en fara för den allmänna ordningen. JO konstaterar att kvinnans användning av platsen inte har hindrat framkomligheten eller på något annat sätt varit störande för den allmänna ordningen eller säkerheten där. Vid en samlad bedömning anser JO att användningen inte var oförenlig med det ändamål som platsen upplåtits för eller vad som är allmänt vedertaget och att användningen därför inte omfattats av ordningslagens krav på tillstånd. Det har enligt JO inte heller varit motiverat att ingripa mot kvinnan på grund av ordningsstörning eller fara för ordningsstörning. Polismyndigheten kritiseras för att ingripandena genomfördes utan att det fanns grund för det. I beslutet gör JO också uttalanden om huruvida ingripandena utgjorde avlägsnanden eller tillfälliga omhändertaganden i polislagens mening.

text: Bakgrund

text: Under perioden februari–juni 2018 ingrep polisen vid sex tillfällen mot AA när hon befann sig utanför en mataffär i korsningen Scheelegatan– Kungsholmsgatan i Stockholm. Hon satt vid samtliga tillfällen på en filt på trottoaren med en mugg eller annan form av kärl för insamling av pengar framför sig.

text: Vid varje ingripande avlägsnades AA från platsen och kördes en sträcka på mellan fyra och drygt fem kilometer. Hon lämnades därefter på olika adresser i Bromma, Västberga och Solna. Ingripandena gjordes med hänvisning till bestämmelsen i

text: 13 § polislagen

text: och i samtliga fall angavs att syftet med åtgärden var att avvärja straffbelagd gärning. Därutöver angavs i några fall att

text: AA störde den allmänna ordningen och/eller utgjorde en allvarlig fara för den allmänna ordningen.

text: Anmälan

text: I en anmälan som kom in till JO den 24 oktober 2018 förde AA, genom sina ombud BB, chefsjurist vid Civil Rights Defenders, och CC, verksam i Föreningen HEM, fram klagomål mot Polismyndigheten, polisregion Stockholm. Hon anförde i huvudsak följande.

text: Avlägsnandena har skett utan laglig grund. Det har inte krävts tillstånd för att använda platsen på det sätt hon gjort. Nyttjandet har inte heller inneburit någon ordningsstörning eller omedelbar fara för den allmänna ordningen. Hon har suttit på en yta mellan en tidningslåda och en soptunna och hennes placering har varit sådan att hon inte utgjort ett hinder för förbipasserande. Ingripandena har också stått i strid med behovs- och proportionalitetsprinciperna. Avlägsnandena har endast i något fall föregåtts av en tillsägelse och har inneburit betydande obehag och olägenhet för henne. Hon behärskar inte svenska språket och kan endast några ord på engelska, vilket innebär att hon inte kan läsa på skyltar eller be om hjälp för att orientera sig. De sträckor hon transporterats har inte stått i proportion ens till den ordningsstörning som polisen bedömt att hon orsakat. Ingripandena har också vållat henne smärta då hon handgripligen förts in i polisbilen. Polismyndigheten har vidare genom sitt agerande begränsat hennes rörelsefrihet på ett sätt som strider mot artikel 2 i fjärde tilläggsprotokollet till Europakonventionen.

text: Till anmälan bifogades bl.a. fotografier av den aktuella platsen som visade var på trottoaren AA brukade sitta.

text: Utredning

text: Ingripandena JO tog del av Polismyndighetens protokoll över de sex ingripanden som omfattas av anmälan. Av dessa framgick att ingripandena gjordes den 20, 21 och 23 februari, den 14 och 17 mars samt den 12 juni 2018. Ingripandena påbörjades på morgonen eller vid lunchtid och varaktigheten av varje ingripande har angetts till mellan 9 och 15 minuter. I varje protokoll har anledningen till ingripandet angetts genom markeringar i rutor som hänvisar till de grunder som kan motivera ett ingripande enligt

text: 13 § polislagen

text: . Samtliga ingripanden har gjorts i syfte att avvärja straffbelagd gärning.

text: Därutöver har som grund angetts störande av den allmänna ordningen i fyra fall (den 20 februari, den 14 och 17 mars samt den 12 juni 2018) och allvarlig fara för den allmänna ordningen i tre fall (den 20, 21 och 23 februari 2018). Protokollen innehåller också anteckningar i fritext om grunden för och omständigheterna vid respektive ingripande. I flera av protokollen har antecknats att AA:s användande av platsen kräver tillstånd. I samtliga protokoll har också antecknats att hon utgör en allvarlig fara för den allmänna ordningen

text: eftersom hon är ett onaturligt hinder för synskadade och att hon hindrar renhållningsarbete på platsen eller transporter till och från fastigheter.

text: Vidare anges i anteckningarna att AA har suttit på den aktuella adressen varje dag i flera år, att hon blivit avvisad och avlägsnad ett flertal gånger och att hon blivit informerad om gällande lagstiftning. Enligt protokollet från ingripandet den 20 februari 2018 har AA vid varje tidigare ingripande uppgett att hon inte kommer att återvända till platsen, vilket hon ändå gjort varje gång. Den 14 mars 2018 har det angetts att avlägsnandet föregåtts av ett avvisande från adressen men att AA efter en kort stund har kommit tillbaka och satt sig på samma plats på trottoaren. I tre av protokollen (den 20 februari samt den 14 och 17 mars 2018) har det antecknats att AA släppts av nära kollektivtrafik och att hon haft pengar med sig.

text: Polismyndighetens yttrande JO uppmanade Polismyndigheten att yttra sig.

text: Polismyndigheten (DD) yttrade sig efter att ha begärt in upplysningar från berörda befattningshavare. Yttrandet kom in till JO den 1 april 2019.

text: Polismyndigheten redovisade att de ingripande poliserna, utöver vad som antecknats i protokollen över ingripandena, lämnat följande synpunkter. På utsättningsmöten har poliserna fått direktiv om att arbeta aktivt mot tiggeri. Allmänheten har framfört klagomål om att det är svårt att ta sig fram på gatan. På utsättningsmöten har informerats om att det har förekommit att synskadade har snubblat över tiggare och/eller deras tillhörigheter. Personen i fråga har alltid avlägsnats till en plats som ligger i anslutning till kollektivtrafiken och hon har alltid haft pengar till biljett. De bilder som är bifogade JO-anmälan är missvisande då man knappt ser några människor på gatan. Det är tvärtom ofta mycket trafik runt den aktuella platsen. När det är som mest folk kan det vara svårt för exempelvis personer med barnvagn att komma fram. I första hand använder sig alltid poliserna av tillsägelser/förklaringar. Polismyndigheten redogjorde för relevant rättslig reglering och konstaterade som utgångspunkter för sin bedömning bl.a. att den aktuella offentliga platsen inte var upplåten för ändamålet penninginsamling och att AA inte hade tillstånd från Polismyndigheten för sådan verksamhet. Det konstaterades också att Polismyndighetens rättsavdelning gjort bedömningen att passiv penninginsamling vanligtvis inte omfattas av kravet på tillstånd enligt

text: ordningslagen

text: (rättsavdelningens yttrande till Eskilstuna kommun den 21 mars 2018 i ärende A067.889/2018).

text: I den dokumentation som bifogades yttrandet hänvisade några av de ingripande poliserna till Polismyndighetens vägledning för poliser i yttre tjänst – Tiggeri, olovliga bosättningar och aktuella brott mot

text: ordningslagen

text: miljöbalken

text: eller

text: brottsbalken

text: . I skriften, som också bifogades yttrandet, anges att tiggeri som pågår en längre tid på en plats och på ett sätt som innebär ett påtagligt hinder för gångtrafikanter kan falla in under tillståndskravet.

text: Polismyndigheten redovisade följande bedömning.

text: Det har inte framkommit något i utredningen som antyder att AA skulle ha stört den allmänna ordningen på något annat sätt än att ägna sig åt just passiv penninginsamling på den aktuella offentliga platsen. Fråga uppkommer hur störande det var för den allmänna ordningen att AA använde platsen på ett icke avsett sätt vid de tillfällen som nu är föremål för bedömning. Fanns det fog för bedömningen att AA:s användning av den offentliga platsen störde den allmänna ordningen på ett sådant sätt att det motiverade ett

text: avlägsnande vid de aktuella tillfällena?

text: De ingripande poliserna synes i första hand ha tagit fasta på att ingripandet mot AA var nödvändigt för att förebygga ordningsproblem som ännu inte hade uppstått men som typiskt sett hade kunnat uppstå som en följd av att AA använde aktuell offentlig plats för penninginsamling. Det finns visserligen omständigheter som kan anföras till stöd för att AA:s verksamhet och användande av platsen typiskt sett skulle kunna ha medfört vissa störningar för gångtrafiken eller av den allmänna ordningen eller säkerheten. Det kan exempelvis antas att det normalt sett rörde sig en hel del människor på den aktuella platsen vid de tider då ingripandena mot AA genomfördes. Hon har inte heller använt platsen endast tillfälligt. Utredningen ger dock inte grund för några närmare uttalanden om i vilken omfattning och grad AA:s användande av platsen faktiskt hindrade framkomligheten för gångtrafikanter, personer med funktionsnedsättning eller för transporter till den aktuella fastigheten. Å andra sidan finns det enligt Polismyndigheten ett antal tämligen övertygande skäl som talar i motsatt riktning. AA var placerad vid sidan av ingången till butiken intill en fastmonterad soptunna och en tidningslåda. Av bilderna som bifogats JO-anmälan framgår att den yta som AA tagit i anspråk var mycket begränsad. AA synes endast ha använt en mindre del (ca 1/6) av den totala trottoarbredden. [I en fotnot till yttrandet angav Polismyndigheten följande. En försäljningsvagn som tog upp ca 1/6 av den totala gatubredden har i praxis inte bedömts som en klar överträdelse av tillståndskravet (Svea hovrätt,

text: RH 1999:35

text: ).] Trottoarens vinkel skapade visst ytterligare utrymme för gångtrafikanter att passera. Fotgängare förefaller inte ha behövt hålla undan för AA i någon större utsträckning och det verkar, även vid normal trafikintensitet, ha funnits plats för dem att utan några svårigheter passera förbi. Utrymmet vid sidan av AA synes exempelvis ha medgett plats för ett möte mellan två barnvagnar. Det finns inget dokumenterat om väderleksförhållandena och intensiteten i gångtrafiken vid just de aktuella tillfällena. Det har inte framkommit att platsen av någon speciell anledning var särskilt trafikerad, som kan ske t.ex. vid ett offentligt evenemang. Även om det normalt sett är en tät gångtrafik på platsen finns ingen utredning om att den trafiken skulle ha varit extra intensiv vid de aktuella tillfällena. Inget i utredningen tyder på att AA:s användande av platsen skulle ha varit särskilt störande för affärerna vid den aktuella platsen. [Det är] inte möjligt att ingripa mot ännu ej konkretiserade faror för störningar med stöd av

text: 13 § polislagen

text: och inte heller för att förebygga ordningsstörningar utifrån antaganden om att en person kommer att agera på ett visst sätt längre fram, t.ex. i de potentiellt problematiska situationerna som polismännen pekat på (jfr JO 1991/92 sid. 64). Utredningen visar inte heller att det fanns någon specifik omständighet som på ett konkret sätt indikerade att en sådan ordningsstörning eller risk för störning som poliserna fäst avseende vid skulle ha orsakats av eller vara hänförlig till just AA. Omständigheterna i ärendet ger inte heller stöd för slutsatsen att AA:s beteende kunde anses ha varit sådant att någon ordningsstörning eller risk för störning som poliserna fäst avseende vid framstod som omedelbart förestående från hennes sida vid tidpunkten för respektive

text: avlägsnandebeslut. Att AA inte följt polisernas tillsägelser ändrar inte den bedömningen. Med hänsyn till vad som redovisats ovan, främst AA:s placering och den mycket begränsade yta som hon använde i förhållande till trottoarens bredd, gör Polismyndigheten bedömningen att AA:s användande av den offentliga platsen vid tidpunkten för ifrågavarande avlägsnandebeslut inte kan ha varit särskilt störande för den allmänna ordningen. Användandet kan inte heller anses ha medfört någon konkret risk för hon skulle orsaka någon ordningsstörning av betydelse på platsen. Det fanns således inte förutsättningar att ingripa mot AA med hänvisning till att hon genom sitt uppträdande störde den allmänna ordningen eller utgjorde en omedelbar fara för denna i den mening som avses i

text: 13 § polislagen

text: . Omständigheterna kan inte heller anses ha varit sådana att användningen av aktuell plats kunde framstå som en klar överträdelse av tillståndskravet i

text: ordningslagen

text: . [Det är] enligt praxis en förutsättning för att en sådan överträdelse ska vara straffbar. Därmed saknades förutsättningar att ingripa mot AA för att avvärja ett brott mot

text: ordningslagens

text: tillståndskrav för användning av en offentlig plats för ett icke avsett ändamål. De ingripande poliserna har visserligen inte gjort gällande att AA skulle ha överträtt en lokal föreskrift. Det kan dock vara straffbart att bedriva insamling av pengar utan tillstånd i strid med kommunens lokala ordningsföreskrifter (straffet för en sådan överträdelse är penningböter enligt

text: 3 kap. 22 § 2 st. ordningslagen

text: ). Därför finns det anledning att kort beröra den frågan. Enligt Allmänna lokala ordningsföreskrifter för Stockholms kommun krävdes vid de aktuella tillfällena Polismyndighetens tillstånd för insamling av pengar i bössor eller liknande, om insamlingen inte utgjorde led i en tillståndspliktig allmän sammankomst eller offentlig tillställning (

text: 14 §

text: ). Denna bestämmelse kan tolkas som att tillståndskravet inte omfattade passiv insamling av pengar i den bemärkelse som redovisats inledningsvis ovan [dvs. när någon sitter eller står på en plats med en bössa eller liknande och inväntar bidrag från förbipasserande, JO:s anm.] (se HFD:s dom i mål nr

text: sid. 9 och Södertälje tingsrätts dom i mål nr B 266-14 samt även

text: prop. 1992/93:210

text: sid. 143). Polismyndigheten ansluter sig till detta synsätt. Själva penninginsamlingen som sådan omfattades således inte av tillståndskravet enligt kommunens lokala ordningsföreskrifter. Sammanfattningsvis kan således konstateras att det inte fanns grund för att ingripa mot AA med stöd av

text: 13 § polislagen

text: Principer om behov och proportionalitet

text: Uppgifterna går isär vad gäller frågan om samtliga avlägsnanden av AA föregicks av en avvisning av henne. Utredningen ger inte stöd för några andra uttalanden än att en polis självfallet bör överväga att använda den åtgärd som innebär minsta möjliga ingrepp mot den enskilde. Av dokumentationen framgår att poliserna redan före det första avlägsnandebeslutet hade avvisat och avlägsnat AA från aktuell plats flera gånger utan resultat. Det kan därför ifrågasättas om inte poliserna med hänsyn till behovsprincipen borde ha övervägt att avstå från att fatta beslut om ytterligare avlägsnanden av AA sedan det stått klart att tidigare avlägsnanden inte givit avsett resultat. AA förefaller ha avlägsnats till destinationer där det funnits anslutningar till kollektivtrafik och det har varit frågan om tidsmässigt korta transporter. Den sträcka som AA transporterats kan möjligen anses som något lång. Enligt JOanmälan behärskade AA inte det svenska språket och förmådde inte att be om hjälp för att hitta närmsta tunnelbaneuppgång eller läsa på skyltar för att orientera sig. Dessa olägenheter av ingripandena kan uppfattas som mindre proportionerliga, eftersom AA:s användande av den offentliga platsen vid

text: tidpunkten för ifrågavarande avlägsnandebeslut inte kan anses ha varit särskilt störande för den allmänna ordningen. Det brott som poliserna misstänkte AA för var av förhållandevis lindrig art (man bör iaktta större återhållsamhet ju lindrigare brott det är frågan om). Eftersom utredningen inte visar annat än att AA:s användande av platsen inte var särskilt störande för den allmänna ordningen, torde utrymmet att använda avlägsnande som åtgärd ha varit begränsat med hänsyn till proportionalitetsprincipen. Det kan därtill ifrågasättas om det var förenligt med den principen att avlägsna AA flera dagar i följd. – – –

text: Avslutande synpunkter

text: För en ingripande polisman kan det självfallet vara svårt att bedöma om de faktiska omständigheterna i ett enskilt fall motiverar ett ingripande enligt

text: 13 § polislagen

text: . Förutsättningarna för ett ingripande innehåller olika begrepp som ger utrymme för subjektiva värderingar, t.ex. den närmare innebörden av begreppen ”stör”, ”allmän ordning” och ”nödvändigt” (jfr

text: SOU 1982:64

text: sid. 99). Därtill kommer att tillståndsfrågan i mycket hög grad blir en omdömesfråga och att olika personer kan göra olika bedömningar. Även om det i efterhand är svårt att sätta sig in i hur en person upplevt en viss situation på plats anser Polismyndigheten sammanfattningsvis att de risker för ordningsstörningar som poliserna bedömde föreligga inte kan anses ha varit av sådan styrka och konkretion att de motiverade ett avlägsnande av AA för att upprätthålla den allmänna ordningen. Avlägsnandebesluten kan även ifrågasättas utifrån de s.k. behovs- och proportionalitetsprinciperna. Informationen i de lathundar och vägledningar som poliserna har hänvisat till kunde på ett tydligare sätt ha beskrivit förutsättningarna att ingripa vid passiv insamling av pengar. Med hänsyn härtill och särskilt med beaktande av att poliserna enligt uppgift fick direktiv om att aktivt arbeta mot tiggeri kan Polismyndigheten ha viss förståelse för det som inträffat. Efter händelserna har det i rättspraxis klarlagts att kommunerna är oförhindrade att – i förebyggande syfte – förbjuda passiv insamling av pengar vid särskilt angivna områden i lokala ordningsföreskrifter (Högsta förvaltningsdomstolens dom i mål nr

text: ). Det finns därför anledning att fortsätta informera och utbilda polispersonal för att förbättra kunskapen om förutsättningarna för att ingripa vid passiv insamling av pengar. Myndigheten avser även att påbörja ett arbete med att se över relevanta stöddokument.

text: JO tog del av planhandlingar för den plats där ingripandena gjorts (se https://etjanster.stockholm.se/Byggochplantjansten/gallande-planer/sok-viakarta).

text: Rättsliga utgångspunkter

text: Bestämmelser om krav på tillstånd för att använda offentliga platser

text: Tillståndskrav enligt

text: ordningslagen

text: En offentlig plats inom detaljplanelagt område får inte utan tillstånd av Polismyndigheten användas på ett sätt som inte stämmer överens med det ändamål som platsen har upplåtits för eller som inte är allmänt vedertaget. Tillstånd behövs dock inte, om platsen tas i anspråk endast tillfälligt och i obetydlig omfattning och utan att inkräkta på någon annans tillstånd. (Se 3 kap.

text: 1 § ordningslagen

text: .) Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot 1 § döms till böter (se

text: 3 kap. 22 § ordningslagen

text: I propositionen till

text: ordningslagen

text: uttalas att ett obegränsat användande av offentliga platser skulle kunna orsaka allvarliga eller påtagliga störningar i trafiken eller av den allmänna ordningen eller säkerheten. Syftet med tillståndskravet är att förebygga det. Denna grundtanke låg bakom också en motsvarande bestämmelse om tillståndskrav i den allmänna ordningsstadgan, som gällde före

text: ordningslagen

text: . Av avgörande betydelse för bedömningen om tillstånd behövdes enligt bestämmelsen i den allmänna ordningsstadgan var, enligt propositionen till

text: ordningslagen

text: , om platsen genom olika åtgärder togs i anspråk på ett sådan sätt att trafiken eller den allmänna ordningen stördes. Allmänt kunde det sägas, enligt propositionen, att ju mer omfattande och till sin karaktär trafik- eller ordningsstörande ett användande är, desto snävare blir utrymmet för ett tillståndsfritt användande av platsen. Som exempel på nyttjanden som kan kräva tillstånd nämns uppställning på offentliga platser av fordon för försäljning eller liknande, lastfordon och containrar men också om en gatuhandlare använder en plats på t.ex. en gågata. (Se

text: prop. 1992/93:210 s. 100

text: f. och 274 f.)

text: Enligt en lagkommentar till

text: ordningslagen

text: kan penninginsamling i form av tiggeri falla inom det tillståndspliktiga området om verksamheten utgör ett hinder för utnyttjandet av den offentliga platsen (se Åberg,

text: Ordningslagen

text: , 1 mars 2017, JUNO, kommentaren till

text: 3 kap. 1 §

text: Tillståndsplikt enligt lokala föreskrifter

text: I

text: ordningslagen

text: finns ordningsföreskrifter av mer allmän natur. Kommuner kan meddela ytterligare bestämmelser genom lokala ordningsföreskrifter, om de behövs för att upprätthålla den allmänna ordningen på en offentlig plats (se

text: 3 kap. 8 § ordningslagen

text: och

text: 1 §

text: förordningen med bemyndigande för kommuner och länsstyrelser att meddela lokala föreskrifter enligt

text: ordningslagen

text: ). Ordningsföreskrifterna får inte lägga onödigt tvång på allmänheten eller på något annat sätt göra obefogade inskränkningar i den enskildes frihet (se

text: 3 kap. 12 § ordningslagen

text: Högsta förvaltningsdomstolen har bedömt att passiv penninginsamling (tiggeri) på offentlig plats är en sådan företeelse som får regleras genom lokala ordningsföreskrifter. En föreskrift om det får emellertid inte ges ett större geografiskt tillämpningsområde än vad som är påkallat i det enskilda fallet och måste begränsas till de områden där störningen faktiskt är eller kan antas vara ett problem. (Se

text: HFD 2018 ref. 75

text: Allmänna principer för polisingripanden I

text: 8 § polislagen

text: fastslås vissa allmänna principer för polisingripanden. Av bestämmelsens första stycke framgår att en polis som verkställer en tjänsteuppgift ska följa vad som föreskrivs i lag eller annan författning och ingripa på ett sätt som är försvarligt med hänsyn till åtgärdens syfte och övriga omständigheter. Om tvång måste användas får detta endast ske i den form och den utsträckning som behövs för att det avsedda resultatet ska uppnås.

text: Bestämmelsen ger uttryck för två grundläggande principer för polisverksamheten, nämligen behovs- respektive proportionalitetsprincipen. Behovsprincipen innebär att ett polisingripande får göras endast då det är nödvändigt för att undanröja eller avvärja den fara eller störning som är aktuell. Proportionalitetsprincipen innebär att de skador och olägenheter som ingripandet kan medföra inte får stå i missförhållande till syftet med ingripandet. (Se Berggren och Munck,

text: Polislagen

text: , 1 april 2019, JUNO, kommentaren till

text: 8 §

text: Avvisande, avlägsnande och tillfälligt omhändertagande Om en person genom sitt uppträdande stör den allmänna ordningen eller utgör en omedelbar fara för denna får polisen avvisa eller avlägsna personen från ett visst område eller utrymme, när det är nödvändigt för att ordningen ska kunna upprätthållas. Detsamma gäller om en sådan åtgärd behövs för att en straffbelagd handling ska kunna avvärjas. Om ett avvisande eller ett avlägsnande är otillräckligt för att det avsedda resultatet ska kunna uppnås får personen tillfälligt omhändertas. (Se

text: 13 § polislagen

text: Ingripanden vid ordningsstörning eller omedelbar fara för ordningsstörning För att någon ska kunna avvisas, avlägsnas eller tillfälligt omhändertas på grund av ordningsstörning krävs det att han eller hon genom sitt uppträdande stör den allmänna ordningen. Uppträdandet ska innebära ett angrepp på ett ordningsintresse av betydelse för allmänheten eller annars från allmän synpunkt. Frågan om ett visst uppträdande stör den allmänna ordningen får inte avgöras från den begränsade synpunkten av vad som för den enskilda polisen framstår som obekvämt eller olämpligt. (Se a.a., kommentaren till 13 §.)

text: Ingripanden på grund av att någon genom sitt uppträdande utgör en omedelbar fara för den allmänna ordningen förutsätter att faran är konkret, dvs. att den är bestämd till tid och rum. Ett omhändertagande får inte ske för att abstrakta, ännu inte konkretiserade faror ska avvärjas. Faran ska vidare ha uppkommit genom ett särskilt uppträdande från den som omhändertagandet riktas mot. En persons blotta närvaro på en plats kan knappast bedömas som konkret fara, även om det är känt att personen brukar bråka och uppträda ordningsstörande. (Se a.st.)

text: Som en ytterligare förutsättning för ingripande vid störande av eller omedelbar fara för allmän ordning gäller att ingripandet är nödvändigt för att ordningen ska kunna upprätthållas. Polisen bör alltid först överväga möjligheten att ingripa med tillsägelser och anmaningar.

text: Ingripanden för att avvärja en straffbelagd handling

text: Ingripanden enligt den aktuella bestämmelsen för att avvärja en straffbelagd handling kan göras även i situationer då personen ännu inte har gjort sig skyldig till brott. I förarbetena till bestämmelsen har det uttalats att det bör vara en absolut förutsättning att det är fråga om en omedelbar fara för brott för att en så

text: kraftig åtgärd som ett omhändertagande ska få vidtas. (Se

text: prop. 1983/84:111 s. 32

text: Skillnaden mellan avlägsnande och tillfälligt omhändertagande Med avlägsnande enligt

text: 13 § polislagen

text: avses att den berörda personen förs bort från den plats där han eller hon befinner sig. Ett omhändertagande får endast användas om ett avvisande eller avlägsnande har bedömts vara en otillräcklig åtgärd för att det avsedda resultatet ska uppnås. Ett avlägsnande ska normalt sett vara en klart mindre ingripande åtgärd än ett omhändertagande.

text: När det gäller skillnaden mellan ingripandeformerna har ett allmänt riktmärke angetts vara att ett omhändertagande regelmässigt syftar till att föra en person till en plats medan ett avlägsnande syftar till att föra en person från en plats. Som avlägsnande kan betraktas att någon flyttas från en lokal eller ett visst område där personen har stört ordningen. Ett avlägsnande kan också innebära att den som ska föras bort från en plats förflyttas en kortare sträcka, antingen till fots eller i polisbil.

text: Om det är fråga om annat än en kortare sträcka och åtgärden innefattar ett påtvingat kroppsligt ingrepp av inte helt kort varaktighet bör åtgärden normalt ses som ett omhändertagande (se Berggren och Munck, kommentaren till 13 §). Vad som är en kortare sträcka måste avgöras i det enskilda fallet, och för att ett avlägsnande ska vara meningsfullt krävs att den som avlägsnats i alla fall har vissa svårigheter att ta sig tillbaka till platsen som han eller hon avlägsnats ifrån.

text: En hovrätt har i ett avgörande gjort bedömningen att en förflyttning av en person från Östgötagatan på Södermalm i Stockholm till förorten Sköndal avsåg en alltför lång sträcka för att kunna rymmas i begreppet avlägsnande. Sträckan uppskattades av de ingripande poliserna till tre–fyra kilometer, och förflyttningen uppgavs ha tagit tre–fyra minuter med bil. (Se

text: RH 1996:24

text: JO har i ett tidigare avgörande uttalat att en förflyttning av en person nio kilometer avsåg en alltför lång sträcka för att ingripandet skulle kunna betraktas som ett avlägsnande enligt

text: 13 § polislagen

text: . Ingripandet bedömdes i stället som ett omhändertagande. (Se JO:s beslut den 25 oktober 2016, dnr

text: .) På samma sätt bedömde JO ett ingripande mot en 13-åring som avlägsnades från en ungdomsfestival. I det fallet hade personen belagts med handfängsel och först drygt en timme senare släppts av vid en busshållplats 3,8 kilometer från platsen för ingripandet. JO uttalade att de sammantagna omständigheterna var sådana att beslutet om avlägsnande i rättslig mening kommit att övergå till ett omhändertagande. (Se

text: JO 2018/19 s. 392

text: Bedömning

text: Grunden för ingripandena Av dokumentationen av ingripandena mot AA framgår att samtliga ingripanden har gjorts för att avvärja en straffbelagd handling. Grunden för ingripandet har i fyra fall också angetts vara störande av den allmänna ordningen och i tre fall allvarlig fara för den allmänna ordningen.

text: De ingripande poliserna har haft uppfattningen att AA:s användning av den offentliga platsen krävt tillstånd och att hon genom att bryta mot tillståndskravet gjort sig skyldig till en straffbelagd handling. Polismyndigheten har i sitt yttrande konstaterat att det vid de aktuella tillfällena inte fanns några lokala ordningsföreskrifter som reglerade sådan passiv penninginsamling som det här varit fråga om. Jag utgår från den uppgiften i mina fortsatta överväganden.

text: Enligt

text: 3 kap. 1 § ordningslagen

text: krävs det som nämnts tillstånd för att använda en offentlig plats på ett sätt som inte stämmer överens med det ändamål som platsen har upplåtits för eller som inte är allmänt vedertaget. Från tillståndskravet görs undantag för användning som är endast tillfällig och sker i obetydlig omfattning och utan att inkräkta på någon annans tillstånd.

text: Av utredningen framgår att AA under en längre tid återkommande suttit på platsen och blivit avvisad eller avlägsnad därifrån flera gånger. Hennes användning av platsen har alltså inte varit endast tillfällig (se

text: prop. 1992/93:210 s. 274

text: ). Undantagsregeln i 3 kap. 1 § har därför inte medgett en användning utan tillstånd.

text: Frågan är då om AA:s nyttjande av platsen har krävt tillstånd enligt huvudregeln i

text: 3 kap. 1 § ordningslagen

text: AA har ägnat sig åt sådan passiv insamling av pengar som i dagligt tal brukar benämnas tiggeri och som i sig inte är otillåten enligt svensk lag. Det går inte att säga generellt om sådan insamling av pengar på en offentlig plats omfattas av

text: ordningslagens

text: huvudregel om tillståndskrav, utan en bedömning måste göras i varje enskilt fall.

text: I de planhandlingar som jag tagit del av finns det inte något särskilt ändamål angett för den aktuella platsen. Jag utgår därför från att platsen, i likhet med övriga trottoarer som inte heller reglerats särskilt i en plan, generellt är upplåten för gångtrafik. Uttalandena i propositionen till

text: ordningslagen

text: ger dock utrymme för att även en användning som visserligen inte omedelbart framstår som det naturliga sättet att använda en plats på beroende på omständigheterna ändå kan stämma överens med det upplåtna ändamålet eller vad som är allmänt vedertaget. Lagstiftarens avsikt tycks ha varit att en nyanserad bedömning ska göras där karaktären och omfattningen av användningen, och den eventuella störning som den kan orsaka på platsen, bör väga tungt. Även om en trottoar är avsedd för gångtrafik kan således annan aktivitet pågå där utan att det aktualiserar ett krav på tillstånd.

text: I ett fall som det här kan det vid bedömningen av om användningen omfattas av

text: ordningslagens

text: krav på tillstånd enligt min mening vara lämpligt att utgå från platsens storlek och karaktär och den normala trafikintensiteten där men också att väga in exempelvis förekomsten av transporter till och från en fastighet, behovet av renhållning och möjligheten för personer med funktionsnedsättning att ta sig fram. Den eventuella störning som användningen av platsen orsakar får ställas i relation till detta. Bedömningen kan naturligtvis även påverkas av andra förhållanden av betydelse, t.ex. om trafiken på platsen av någon särskild anledning eller under en viss tid på dagen förväntas bli mer intensiv än vanligt. En samlad bedömning av alla relevanta omständigheter får sedan göras i fråga om huruvida användningen stämmer överens med det ändamål som platsen upplåtits för eller vad som är allmänt vedertaget.

text: Av utredningen framgår följande om hur AA har använt platsen vid de aktuella tillfällena.

text: I samtliga protokoll från ingripandena har det antecknats att AA utgör ett onaturligt hinder för synskadade och rörelsehindrade och att hon hindrar renhållningsarbete på platsen eller transporter till och från fastigheter.

text: Av den beskrivning av förhållandena på platsen som Polismyndigheten lämnat i sitt yttrande framgår emellertid att AA suttit nära huskroppen och intill befintliga hinder i form av en fastmonterad soptunna och en tidningslåda. Hon har suttit mer eller mindre direkt på trottoarstenen och inte haft med sig några tillhörigheter som tagit upp plats. AA har således tagit en mycket begränsad yta i anspråk i förhållande till trottoarens bredd, och trottoarens vinkel har skapat ett visst ytterligare utrymme för passage. Enligt Polismyndighetens bedömning har fotgängare inte behövt hålla undan för henne i någon större utsträckning och det har funnits utrymme för två barnvagnar att mötas vid sidan av henne. Jag har inte anledning att ha någon annan uppfattning än myndigheten i det sistnämnda avseendet.

text: AA har återkommande använt den aktuella platsen, och gångtrafiken där har periodvis varit intensiv. Av vad som kommit fram genom utredningen kan jag dock inte dra slutsatsen att AA har hindrat framkomligheten på platsen och inte heller att hennes användning på något annat sätt har varit störande för den allmänna ordningen eller säkerheten. Det är min sammanvägda bedömning att det sätt som AA använt platsen på inte var oförenligt med det ändamål som den upplåtits för eller vad som är allmänt vedertaget.

text: AA:s användning av platsen har således inte omfattats av

text: ordningslagens

text: krav på tillstånd. Hon har därför inte begått en straffbelagd handling genom sin användning av platsen.

text: Med beaktande av vad som kommit fram genom utredningen kan jag också konstatera att AA:s användning av platsen inte kan anses vara en sådan ordningsstörning som i sig motiverat ett avlägsnande eller ett omhändertagande.

text: Inte heller visar utredningen att hon genom sitt uppträdande utgjort en omedelbar, konkret fara för en ordningsstörning som motiverat en sådan åtgärd.

text: När det gäller den ifrågasatta tillämpningen av

text: 13 § polislagen

text: kommer jag alltså till samma slutsats som Polismyndigheten, nämligen att det inte vid något av de aktuella tillfällena fanns grund att ingripa mot AA för att avvärja en straffbelagd handling och inte heller med hänvisning till att hon stört den allmänna ordningen eller utgjort en omedelbar fara för en ordningsstörning.

text: Vid denna bedömning finns inte anledning för mig att gå in på om ingripandena varit förenliga med bestämmelserna i Europakonventionens tilläggsprotokoll.

text: Frihetsberövande och andra tvångsmedel får tillämpas enbart när det finns stöd för åtgärden i författning, och bestämmelser om tvångsmedel ska tolkas enligt sin ordalydelse. Det gäller även åtgärder enligt

text: 13 § polislagen

text: . Jag vill också framhålla att en polis aldrig får låta sig påverkas av påtryckningar eller generella klagomål från allmänheten vid sin bedömning av om det i ett enskilt fall finns tillräcklig grund för ett ingripande.

text: Polismyndigheten ska kritiseras för att man vid de sex tillfällen som omfattas av anmälan utan grund ingrep mot AA med hänvisning till

text: 13 § polislagen

text: . Avlägsnande eller tillfälligt omhändertagande? Jag har alltså kommit fram till att det inte fanns grund för att ingripa mot AA med stöd av

text: 13 § polislagen

text: . Jag finner ändå anledning att uttala mig om den rättsliga karaktären av ingripandena.

text: Varje ingripande mot AA har varit förenat med ett frihetsberövande där hon med tvång transporterats en sträcka som uppgått till mellan fyra och drygt fem kilometer. Bilfärderna har tagit mellan 9 och 15 minuter. Den polis som beslutade om ingripandet den 14 mars 2018 har inför myndighetens yttrande till JO uppgett att han beslutade att omhänderta AA då ett avlägsnande bedömdes som otillräckligt. I protokollet över ingripandet anges också att AA omhändertagits och avlägsnats. Detsamma har antecknats i protokollen över ingripandena den 21 februari och den 12 juni 2018. I de övriga protokollen har ingripandena dokumenterats som avlägsnanden.

text: Med hänsyn till de sträckor som AA transporterats är det enligt min mening tveksamt om något av ingripandena kan betraktas som ett avlägsnande enligt

text: 13 § polislagen

text: . Det ligger i stället närmare till hands att betrakta vart och ett av ingripandena som ett omhändertagande eller som ett avlägsnande som rent faktiskt kommit att övergå i ett omhändertagande. Det är givetvis av stor vikt att en polis som ingriper mot någon har klart för sig vilken åtgärd som rättsligt sett vidtas och vilka rättsliga förutsättningar som gäller för åtgärden.

text: I linje med vad Polismyndigheten har varit inne på kan det diskuteras om åtgärderna har varit proportionerliga och förenliga med behovsprincipen. Jag går dock inte närmare in på dessa frågor.

text: Avslutande synpunkter Flera av de ingripande poliserna har inför myndighetens yttrande till JO uppgett att de vid bl.a. utsättningsmöten fått direktiv om att arbeta aktivt mot tiggeri. De har också hänvisat till Polismyndighetens vägledning för poliser i yttre tjänst där det bl.a. anges att tiggeri som pågår under en längre tid och utgör ett påtagligt hinder för gångtrafikanter kan falla in under

text: ordningslagens

text: tillståndskrav. Polismyndigheten har framhållit att man på ett tydligare sätt kunde ha beskrivit förutsättningarna för att ingripa vid passiv insamling av pengar och uttryckt viss förståelse för det inträffade.

text: Jag instämmer i vad myndigheten uppgett om att det finns anledning att fortsätta att informera och utbilda polispersonal för att förbättra kunskapen om förutsättningarna för sådana ingripanden. Jag ser naturligtvis också positivt på att Polismyndigheten ser över relevanta stöddokument.

text: Ärendet avslutas.


nyckelord: Ansökan Beslut

publisher: Justitieombudsmannen

title: Kritik mot Omsorgsnämnden i Södertälje kommun för handläggningen av ett ärende rörande insatser enligt lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade, LSS

org: jo

text: I en anmälan, som kom in till JO den 8 februari 2011, framförde AA, som är god man för BB, klagomål mot Myndigheten för personer med funktionsnedsättning i Södertälje kommun. Klagomålen gällde förvaltningens handläggning av ett ärende rörande insatser enligt LSS.

type: stycke

text: Hon uppgav bl.a. följande. I augusti 2009 hjälpte hon BB med att ansöka om insatser enligt LSS. Myndigheten gjorde en utredning och ett hembesök med ADLterapeut den 21 september 2009. I februari 2010 kallades hon och BB till ett möte med handläggaren i ärendet. Vid mötet informerades hon om att BB:s ansökan inte skulle beviljas. Hon uppmanades därför att ta tillbaka BB:s ansökan vilket också skedde. Genom att ta tillbaka ansökan kunde BB, som hon uppfattade det, erhålla andra insatser. Hon förstod inte att BB hade rätt att få ett beslut som kunde överklagas. När hon förstod konsekvenserna av sitt handlande bad hon att förvaltningen skulle återuppta BB:s ansökan om personlig assistans enligt LSS och meddela ett beslut i ärendet. Då fick hon besked om att en ny ansökan måste göras.

text: Utredning

type: rubrik

text: Inledningsvis inhämtades vissa handlingar från förvaltningen. Därefter anmodades Omsorgsnämnden i Södertälje kommun att inkomma med utredning och yttrande över vad som hade framförts i anmälan till JO.

text: I remissvaret anförde nämnden bl.a. följande. --- Myndigheten har som målsättning att slutföra den här typen av utredning inom tre månader. Om den enskilde under utredningens gång uppger att han eller hon vill återkalla sin ansökan och inte längre är intresserad av någon insats ska ärendet avslutas genom ett beslut. Beslutet måste vara formulerat så att det inte råder någon tvekan om att den enskildes önskemål har beaktats. BB:s ansökan om personlig assistans enligt

text: 9 § 2

text: LSS inkom till Myndigheten 2009- 07-06. Därefter påbörjades en utredning som uppenbarligen aldrig fullföljdes utan den enskilde uppmanades att återta ansökan med motiveringen att det sannolikt skulle fattas ett avslagsbeslut. Den enskilde valde då att återta ansökan.

text: Senare ångrade den enskilde återtagandet och ville ha ett beslut. Då fick hon beskedet att hon ska lämna in en ny ansökan avseende insatsen personlig assistans enligt 9 § 2. En ansökan lämnades muntligt 2010-09-22, utredning inleddes 2010- 12-29 och avslagsbeslut fattades 2011-04-11 (se bilaga 2 – här utelämnad; JO:s anmärkning).

text: När det gäller huruvida handläggare har uppmanat sökande att återta sin ansökan framkommer följande: 2009-08-06 kontaktar utredaren god man AA per telefon. Utredaren meddelar att utifrån de uppgifter som inkommit under besöket på Myndigheten 09-07-28 är bedömningen att BB inte har rätt till personlig assistans enligt

text: 9 § 2

text: LSS. Utredaren frågar AA om hon med bakgrund av det faktum att det med stor sannolikhet kommer att bli ett avslag vill återta ansökan om personlig assistans och det vill AA. Detta är inte ett lämpligt förfaringssätt. Den enskilde har inte fått sådan information att han eller hon kan förstå utredningsprocessen och tillvarata sina intressen. Myndigheten kommer att upprätta en skriftlig rutin gällande återtagande av ansökningar för att detta inte skall uppstå igen.

text: När det gäller att den sökande tvingades att på nytt lämna in en ansökan om personlig assistans samt att hon ännu inte erhållit beslut. Här har nämnden brustit i sin serviceskyldighet. Sektionsledaren CC borde inte ha begärt in en ny ansökan utan borde ha återupptagit den tidigare utredningen om personlig assistans. Den nya ansökan om personlig assistans inkom 2010-09-22 och utredning inleddes 2010-12-29. 2011-03-09 skickas utredningen för kommunicering och beslut om avslag på insatsen fattas 2011-04-11 Se bilaga 2 (här utelämnad; JO:s anmärkning). Det innebär att utredningsförfarandet tog närmare 7 månader vilket är oacceptabelt lång tid. Myndigheten har under åren 2009 och 2010 haft hög arbetsbelastning. Trots det är det oacceptabelt att den enskilde drabbas av den här sortens felaktig handläggning.

text: Vidtagna samt planerade åtgärder

text: Myndigheten har förstärkts med handläggningsresurser, dels en tillsvidaretjänst under 2010 samt en tillsvidaretjänst under 2011. Dessutom två tjänster som tillfällig förstärkning under hösten 2010 med förlängning under 2011. Myndigheten följer kontinuerligt upp att handläggningsresurserna är tillräckliga i förhållande till uppdraget. De senaste två åren har arbete pågått kontinuerligt med att utforma riktlinjer och rutiner till stöd i handläggningsarbetet. En kvalitetsutvecklare är anställd på Myndigheten och börjar i maj 2011. Det innebär ytterligare resurser att sammanställa och utveckla arbetet med att stärka rättssäkerheten. Sedan januari 2011 arbetar Myndigheten också med att utveckla metodstöd två ggr i månaden med syfte att höja kompetens avseende handläggning och dokumentation. Myndigheten har också genomgått två organisationsutvecklingar de senaste året för att stärka brukarens rättssäkerhet. Två utbildningsdagar där samtliga handläggare samt arbetsledning deltagit har arrangerats under 2010. Inriktningen har varit aktuell lagstiftning såväl LSS som

text: socialtjänstlagen

text: samt handläggning och dokumentation.

text: AA bereddes tillfälle att yttra sig över remissvaret.

text: Bedömning

text: En ansökan om insats enligt LSS ska alltid leda till ett beslut som, om beslutet går den enskilde emot, kan överklagas till en förvaltningsdomstol. Om den enskilde under utredningen av ärendet tar tillbaka ansökan ska förvaltningen givetvis avsluta

text: ärendet. Det finns inte något hinder mot att den som handlägger ett ärende om en insats informerar den enskilde om förutsättningarna för att en insats ska beviljas. Förvaltningen måste dock vara mycket försiktig under diskussionen med den enskilde så att han eller hon inte känner sig pressad att återta en ansökan eller att den enskilde får uppfattningen att saken redan är avgjord. Förvaltningen måste vinnlägga sig om att upplysa den enskilde om att han eller hon alltid har rätt att få ett beslut i saken och om möjligheten att få rätten till en insats prövad av domstol.

text: I det nu förevarande fallet upplyste handläggaren vid förvaltningen BB om att ansökan inte skulle beviljas och uppmanade henne att ta tillbaka den. Enligt anmälan fick BB inte information om att hon kunde få ett formellt avslagsbeslut och att hon hade rätt att överklaga beslutet. Som nämnden har medgett i sitt remissvar var det inte ett lämpligt förfaringssätt.

text: Myndighetens agerande har medfört att handläggningen av BB:s ärende dragit ut på tiden. Nämnden har i sitt remissvar anfört att handläggningstiden i det aktuella ärendet har kommit att bli oacceptabelt lång. Jag delar den uppfattningen. Enligt nämnden har organisatoriska och resurstilldelande åtgärder vidtagits för att förbättra handläggningsrutinerna kring inkomna ansökningar. Vidare ska en skriftlig rutin upprättas gällande handläggningen vid återtagande av ansökningar. Mot den bakgrunden anser jag mig kunna lämna saken.

text: Vad som i övrigt framkommit föranleder inte någon åtgärd eller något uttalande från min sida.

text: Med den kritik som har uttalats ovan avslutas ärendet.

type: avgorande


avgjordAv: Justitieombudsmannen Lilian Wiklund

nyckelord:
Avskildhet (isolering)
Tvångsmedel/tvångsåtgärder
Ungdomshem

title: Kritik mot Statens institutionsstyrelses ungdomshem Johannisberg för att en ungdom under viss tid hållits avskild utan rättsligt stöd

sammanfattning: Den som är föremål för vård vid ett s.k. SiS-hem och uppträder våldsamt eller är så påverkad av berusningsmedel att han eller hon inte kan hållas till ordningen får hållas avskild. Avskiljningen ska avbrytas så snart det inte längre finns skäl för åtgärden. JO har i tidigare beslut uttalat att det inte kan uteslutas att det i vissa situationer måste vara möjligt att hålla en intagen avskild från övriga intagna trots att omständigheterna inte är sådana som lagen anger, t.ex. i en nödsituation. I det granskade ärendet blev en ungdom avskild efter ett ”upplopp” på ungdomshemmet. Den unge uppträdde till en början våldsamt och det fanns inledningsvis förutsättningar för att hålla honom avskild. Från midnatt och framåt motiverades dock avskiljningen av rent praktiska skäl. JO godtar att hemmet bedömde att det inte var lämpligt att under natten göra några omflyttningar. Däremot borde hemmet enligt JO ha kunnat avbryta avskiljningen tidigare än vad som blev fallet, i vart fall någon gång under morgonen. Myndigheten kan inte undgå kritik för att den unge hölls avskild under viss tid trots att det saknades rättsligt stöd för åtgärden.

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO framförde AA klagomål mot Statens institutionsstyrelses ungdomshem Johannisberg. Han uppgav i huvudsak följande:

text: Den 18 januari 2014 blev han nekad att ringa till sin mamma på grund av att andra ungdomar på ungdomshemmet hade varit stökiga. Ungdomarna var stökiga till dess att polisen kom. Trots att han var lugn togs han till isoleringen där han fick stanna nästan 18 timmar utan mat. Han borde ha släppts från isoleringen eftersom han var lugn.

text: Utredning

text: JO hämtade in journalanteckningar från ungdomshemmet. JO begärde sedan att Statens institutionsstyrelse, SiS, skulle yttra sig över anmälan. I remissvaret anfördes i huvudsak följande (omnämnda bilagor har utelämnats här).

text: Av institutionschefens yttrande samt av kompletterande uppgifter framgår bl.a. att tre ungdomar på avdelningen startade ett upplopp den 18 januari 2014, se bilaga 3. Upploppet inleddes med att ungdomarna täckte över avdelningens

text: övervakningskameror och började kasta mat. Vidare agerade ungdomarna hotfullt mot personal som till slut valde att lämna avdelningen för sin egen säkerhets skull. Ungdomarna slog sönder inredningen, sparkade sönder avloppsrör, täckte för avlopp och vred på samtliga vattenkranar i kök, toaletter och städskrubb. Då avloppen var övertäckta vattenfylldes avdelningen snabbt. Personalen gjorde bedömningen att de inte kunde gå in på avdelningen utan att riskera ungdomarnas eller sin egen säkerhet utan polis tillkallades. Med polisens hjälp kunde personalen ta sig in på avdelningen och stänga av vattnet. Stämningen hos ungdomarna var fortsatt hotfull och beslut om avskiljning fattades. Avdelningen renoverades efter upploppet och blev klar för inflyttning först den 18 mars 2014. Av AA:s journal framgår bl.a. följande. Den 18 januari 2014 fattades beslut om att avskilja AA. Avskiljningen påbörjades kl. 20.00. Av beslutet framgår följande. Beslut om avskiljning fattas med anledning av att AA uppträder våldsamt och hotfullt. AA har med andra ungdomar kastat saker på avdelningen och sparkat sönder avlopp för att sedan vattenfylla avdelningen. Personal bedömer att AA inte kan hållas till ordningen på hemmet och måste avskiljas. Fortlöpande prövningar av avskiljningsbeslutet har gjorts och AA har haft tillsyn under den tid avskiljningen varade. Den 19 januari 2014 kl. 14.15 fattades ett beslut om att avskiljningen skulle avbrytas. Den 24 januari 2014 flyttade AA till ett annat ungdomshem för fortsatt verkställighet.

text: Rättslig reglering m.m. Enligt

text: 17 § lagen (1998:603)

text: om verkställighet av sluten ungdomsvård (LSU) får den dömde, om det är särskilt påkallat av att han eller hon uppträder våldsamt eller är så påverkad av berusningsmedel att han eller hon inte kan hållas till ordningen, hållas i avskildhet under förutsättning att han eller hon står under fortlöpande uppsikt av personalen. Den dömde får dock inte hållas i sådan avskildhet längre tid än som är absolut nödvändigt och inte i något fall under längre tid än 24 timmar i följd. Av SiS:s Riktlinjer/Juridik Sluten ungdomsvård, Flik 8, framgår bl.a. följande vad gäller att hållas i avskildhet. Åtgärden måste grundas på ett aktuellt beteende hos den dömde som gör det särskilt påkallat med avskiljningen. Det beteende som kan berättiga avskiljning är att den dömde antingen uppträder våldsamt, eller är så påverkad av berusningsmedel att han eller hon inte kan hållas till ordningen. – – –

text: Som exempel på våldsamt uppträdande kan nämnas att den dömde slår sönder inredningen, försöker slå personal eller andra ungdomar med eller utan tillhyggen eller på annat sätt går till angrepp mot dem. Om den dömde självmant eller efter tillsägelse eller på annat sätt upphör med det beteende som kan grunda avskiljning innan den verkställs föreligger inte längre grund för avskiljning. Avskiljningen får inte pågå under längre tid än som är absolut nödvändigt. En och samma avskiljning får inte i något fall pågå under längre tid än 24 timmar i följd. – – –

text: Syftet med avskiljningen ska vara att upprätthålla säkerheten och ordningen vid institutionen. Så snart det syftet är uppnått ska avskiljningen avslutas, dvs. när det kan antas att den dömde inte kommer att uppträda våldsamt igen eller när den dömde inte längre är så påverkad av berusningsmedel att han eller hon inte kan hållas till ordningen. Det ska ske en fortlöpande prövning

text: av om avskiljningen kan avslutas. Denna prövning ska dokumenteras i journalen minst en gång/timmen.

text: Bedömning Det är ett grundläggande krav att alla inskränkningar i de intagnas fri- och rättigheter har stöd i lag. Beslut om att en intagen ska hållas i avskildhet utgör en frihetsinskränkande åtgärd. Som framgår av bestämmelsen får inte avskiljningen pågå längre tid än vad som är absolut nödvändigt. Detta innebär att avskiljningen ska avslutas så snart syftet med avskiljningen är uppnått, dvs. när det kan antas att den dömde inte kommer att uppträda våldsamt igen. SiS anser att de rättsliga förutsättningarna för att hålla AA i avskildhet var uppfyllda då avskiljningen påbörjades den 18 januari 2014. Det framgår av beslutet att AA uppträdde våldsamt och hotfullt. Avskiljningen påbörjades kl. 20.00 och det prövades fortlöpande om avskiljningen kunde avslutas efter denna tidpunkt. Prövningarna har dokumenterats i journalen, i enlighet med SiS:s interna föreskrifter. Johannisbergs institutionschef har uppgett i sitt yttrande att de rättsliga förutsättningarna för att hålla AA i avskildhet var uppfyllda fram till kl. 02.00. Enligt SiS:s mening, är det dock svårt att utläsa detta ur AA:s journal. Det är viktigt att det framgår av dokumentationen att de förutsättningar som anges i 17 § LSU är uppfyllda under hela den period någon hålls i avskildhet. Det framgår av journalanteckningarna samt av institutionschefens yttrande att AA, under den senare delen av avskiljningen, inte har hållits i avskildhet av orsaker som avses i 17 § LSU utan avskildheten har istället fortsatt av rent praktiska omständigheter. Anledningen till att AA fick stanna kvar i avskiljningsrummet berodde på att det inte bedömdes säkert att låta honom vistas på avdelningen då den var sönderslagen och vattenfylld, se bifogade bilder. Övriga avdelningar vid institutionen var i det närmaste fulla och det fanns inte heller någon möjlighet till en omedelbar omplacering till en annan institution. Det var en svår situation som institutionen ställdes inför och från det att avskiljningen påbörjades arbetade personalen för att säkerställa en trygg tillvaro för samtliga ungdomar på institutionen, inklusive AA. Av institutionschefens yttrande framgår att det först tidigt på eftermiddagen den 19 januari 2014 var möjligt att avbryta avskiljningen på ett för AA tryggt och säkert sätt. SiS har ingen anledning att ifrågasätta institutionens bedömning i detta avseende. Med tanke på upploppssituationen och de konsekvenser som denna medförde anser SiS att den förklaring institutionen lämnat till varför det inte rent faktiskt gick att avbryta avskiljningen vid en tidigare tidpunkt får i aktuellt fall anses godtagbar. När det gäller AA:s övriga klagomål (rätt att ringa/måltider) hänvisar SiS till vad institutionschefen uppgett i sitt yttrande.

text: Institutionschefens yttrande

text: Avskiljningens längd – – –

text: Från det att avskiljningen påbörjades pågick ett ihållande arbete med att säkerställa en trygg tillvaro för samtliga inblandade ungdomar. Med anledning av att mottagningsenheten satts ur brukbart skick, krävdes förflyttningar inom institutionen för att frigöra fysisk plats för de i incidenten inblandade ungdomarna – däribland AA. Resultatet av prövningen klockan 2.00 ställde krav på många och svåra bedömningar och beslut. Läget, såsom det har beskrivits av de som var närvarande och här ovan, var ansträngt särskilt avseende fysiska möjligheter att avbryta avskiljningen på ett för ungdomen tryggt sätt. Mottagningsenheten var efter vattenfyllnaden obrukbar och det gjorde det omöjligt att låta AA återgå till enheten. Eftersom det var mitt i natten fanns ingen möjlighet att bereda plats för AA på någon annan avdelning, med mindre än att då behöva väcka flera andra

text: ungdomar som låg och sov. Kontakt togs också med myndighetens placeringsjour, men någon omplacering kunde inte utverkas omgående. Att avbryta avskiljningen, öppna dörren och låta den unge vistas i avskiljningsrummet bedömdes inte som en möjlighet mot bakgrund av det upplopp som just inträffat, vilket också framgår av de dokumenterade prövningarna. Det bedömdes att situationen var så pass allvarlig att det var fråga om nöd (se JO:s beslut 1036-2000), alltså att det förelåg fara för liv och hälsa – såväl för AA som för personalen – likväl fara för egendom. Institutionen har inte funnit skäl att ändra sin bedömning och anser vidare inte att den skada som AA genom åtgärden åsamkats varit oförsvarlig. – – – Först tidigt på eftermiddagen 2014-01-19 fanns möjligheter att tryggt återföra AA till en avdelning. Det dröjde cirka 25 minuter från det att AA fick besked om att avskiljningen skulle avbrytas till dess att han åter vistades på en avdelning, det vill säga betydligt kortare tid än han själv angett. AA fick möjlighet att yttra sig över remissvaret.

text: Rättslig reglering

text: En ungdom som är under 18 år och som har begått brott kan dömas till påföljden sluten ungdomsvård under en viss tid (

text: 32 kap. 5 § brottsbalken

text: ). Verkställighet av sluten ungdomsvård ska ske vid ett sådant särskilt ungdomshem som avses i

text: 12 § lagen (1990:52)

text: med särskilda bestämmelser om vård av unga, LVU.

text: Om det är särskilt påkallat av att den dömde uppträder våldsamt eller är så påverkad av berusningsmedel att han eller hon inte kan hållas till ordningen, får den dömde hållas i avskildhet under förutsättning att han eller hon står under fortlöpande uppsikt av personalen. Den dömde får dock inte hållas i sådan avskildhet längre tid än som är absolut nödvändigt och inte i något fall under längre tid än 24 timmar i följd (17 § lagen [1998:603] om verkställighet av sluten ungdomsvård, LSU).

text: Med avskildhet menas att den intagne hindras från att ha kontakt med de övriga intagna genom en åtgärd från hemmets sida. Ett typiskt fall av avskiljning innebär att den intagne hålls instängd i ett särskilt rum eller i sitt eget rum utan någon möjlighet att kunna lämna rummet.

text: SiS ska fatta ett beslut om avskiljande. Ett sådant beslut får överklagas (23 § LSU). En anteckning om beslutet ska göras i den intagnes journal. Där ska tydligt framgå skälen för beslutet, vid vilken tidpunkt avskiljningen påbörjades och när den avslutades.

text: Bedömning

text: SiS:s ungdomshem Johannisberg tar emot pojkar mellan 16 och 21 år som vårdas med stöd av LVU eller som är dömda till sluten ungdomsvård. AA var placerad på ungdomshemmets mottagningsenhet tillsammans med två andra ungdomar. Den 18 januari 2014 uppstod en tumultartad situation på enheten som SiS beskriver som ett upplopp bland ungdomarna.

text: Institutionen fattade ett beslut om att avskilja bl.a. AA. Avskiljningen påbörjades den 18 januari 2014 kl. 20.00. Följande är antecknat i journalen: Beslut om avskiljning fattas med anledning av att AA uppträder våldsamt och hotfullt. AA har med andra ungdomar kastat saker på avdelningen och sparkat sönder avlopp för att sedan vattenfylla avdelningen. Personal bedömer att AA inte kan hållas till ordningen på hemmet och måste avskiljas. I beslutet redovisas skälen för avskiljningen. Jag delar hemmets uppfattning att det fanns förutsättningar för att fatta ett sådant beslut.

text: Enligt journalanteckningarna hade personalen tillsyn över AA varje kvart och en fortlöpande bedömning av om avskiljningen kunde avslutas gjordes varje timme. I denna del vill jag endast påpeka att det i vissa fall dröjde väl lång tid innan uppgifterna om tillsynen dokumenterades i AA:s akt.

text: Utredningen visar att AA hölls avskild fram till kl. 14.15 den 19 januari 2014. Min granskning är inriktad på frågan om avskiljningen borde ha upphört tidigare.

text: Beträffande den prövning som hemmet gjorde kl. 24.00 av om AA skulle fortsätta att vara avskild anges följande i journalen: Utifrån faktum att den avdelning som AA ska återvända till fortfarande inte är fysiskt säkrad från sönderslagna saker och vattenskadan får han ändå kvarstanna i avskiljningen till dess hans och andras säkerhet kan garanteras utifrån en säkrad avdelning. Avskiljning är en åtgärd som kan användas när den intagne är våldsam eller är så påverkad av berusningsmedel att han eller hon inte kan hållas till ordningen. Den får inte användas som någon form av sanktion eller straff. Det är en ingripande åtgärd att placera någon i avskildhet och en sådan åtgärd bör därför endast användas i undantagsfall. Åtgärden ska avbrytas så snart det inte längre finns förutsättningar för att hålla den intagne avskild. Det kan inte uteslutas att det i vissa situationer måste vara möjligt att hålla en intagen avskild från övriga intagna trots att omständigheterna inte är sådana som lagen anger. JO har i ett tidigare beslut hänvisat till situationer när

text: brottsbalkens

text: bestämmelser om nöd kan bli tillämpliga (se JO 2002/03 s. 222, dnr

text: I remissvaret har SiS anfört att eftersom avdelningen var sönderslagen och vattenfylld bedömdes det inte vara säkert att låta AA vistas på avdelningen. Enligt SiS var övriga avdelningar vid institutionen i det närmaste fulla och det var inte heller möjligt att omedelbart omplacera AA till en annan institution. Inte förrän tidigt på eftermiddagen dagen därpå var det enligt SiS möjligt att avbryta avskiljningen. SiS har till remissvaret bifogat ett yttrande från institutionschefen. I yttrandet anförde institutionschefen bl.a. att eftersom det var mitt i natten fanns det ingen möjlighet att bereda plats för AA på någon annan avdelning om inte andra ungdomar som låg och sov skulle behöva väckas. Vidare anförde institutionschefen att det på grund av det inträffade

text: upploppet inte bedömdes möjligt att avbryta avskiljningen, öppna dörren till avskiljningsrummet och låta AA vistas i rummet.

text: De uppgifter som har lämnats väcker frågor. Som det uttrycks i remissvaret var de övriga avdelningarna ”i det närmaste” fullbelagda. Det tyder på att det fanns åtminstone någon enstaka ledig plats. Beträffande möjligheten att placera AA på en annan avdelning har hemmet också anfört att andra ungdomar skulle behöva väckas för att AA skulle kunna omplaceras inom institutionen. Det framgår av journalanteckningarna att personalen bedömde att AA var hotfull och delvis våldsam fram till kl. 23.00. Vid prövningarna därefter har institutionen hänvisat till andra, praktiska skäl.

text: Utredningen visar att avskiljningen från midnatt och framåt har motiverats av rent praktiska skäl. Jag har givetvis förståelse för att den situation som hemmet ställdes inför innebar svåra avvägningar. Jag kan vidare godta att hemmet i den här speciella situationen bedömde att det inte var lämpligt att göra några omflyttningar under natten. Däremot borde hemmet enligt min uppfattning ha kunnat avbryta avskiljningen tidigare än vad som nu blev fallet, i vart fall någon gång under morgonen. Myndigheten kan inte undgå kritik för att AA under viss tid hållits avskild trots att det saknades rättsligt stöd för åtgärden.

text: Händelsen väcker frågor om huruvida lagstiftningen i tillräcklig grad täcker de olika situationer som kan uppstå vid en institution av det här slaget. Betänkandet Barns och ungas rätt vid tvångsvård, Förslag till ny LVU (

text: SOU 2015:71

text: ) är för närvarande föremål för remissbehandling. Det kan finnas anledning för mig att återkomma till frågan när jag yttrar mig i remissärendet.

text: Vad AA i övrigt har anfört leder inte till något uttalande från min sida.

text: Ärendet avslutas.


nyckelord:
Grundläggande fri- och rättigheter
Tillsyn
Tryck- och yttrandefrihet

title: En rektor har yttrat sig på ett sätt som har kränkt en lärares yttrandefrihet sedan denne talat med tillsynsmyndigheten

sammanfattning: En rektor tog under ett samtal med en lärare upp att denne hade tagit initiativ till ett enskilt möte med Skolinspektionen och framfört synpunkter på skolans verksamhet i samband med inspektionens tillsyn av skolan. Enligt chefsJO har det funnits fog för läraren att uppfatta rektorns uttalanden under samtalet som en tillrättavisning för att hon använt sin grundlagsfästa yttrandefrihet. Rektorn har därigenom agerat i strid med det förbud mot repressalier som följer av regeringsformen. Rektorn kritiseras för det inträffade. ChefsJO uttalar att en förutsättning för en väl fungerande tillsynsverksamhet är att anställda känner sig fria att kontakta och tala med en tillsynsmyndighet samt att en arbetsgivare i själva verket bör uppmuntra till detta. ChefsJO ser därför särskilt allvarligt på kränkningar av yttrandefriheten som har sitt ursprung i att en anställd har talat med en tillsynsmyndighet. Sådana kränkningar riskerar även att i förlängningen leda till att anställda avstår från att vända sig till en tillsynsmyndighet av rädsla för missnöje från ledningens sida.

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO framförde AA klagomål mot rektorn för Flatåsskolan och Grundskoleförvaltningen i Göteborgs kommun. Av anmälan med bilagor framgick bl.a. följande.

text: I november 2024 gjorde Skolinspektionen en granskning av skolan. AA var inte utvald som en av lärarna som skulle intervjuas, men tog själv kontakt med Skolinspektionen för att boka ett möte. Hon arbetade med det som granskningen gällde och ansåg att hon hade information om missförhållanden att delge. Under samtalet med Skolinspektionen delgav AA sina tankar och synpunkter om verksamheten samt svarade på frågor.

text: Ett möte mellan rektorn och AA ägde rum den 20 januari 2025 efter att AA per mejl ställt frågor om varför hon inte på flera år har fått delta i interna möten eller möten med vårdnadshavare. Rektorn förklarade under mötet att anledningen till att AA inte blev inbjuden till möten med vårdnadshavare var att rektorn ansåg att AA inte var lojal mot arbetsgivaren. Under mötet tog rektorn även upp att AA hade tagit initiativ till ett enskilt möte med Skolinspektionen

text: och rektorn uttryckte att AA därför hade visat att hon inte var lojal mot och inte ville samarbeta med ledningen. Rektorn uttryckte vidare i samtalet att det inte gynnar rektorn och hennes verksamhet när AA går till Skolinspektionen och delger synpunkterna samt att det då blir ”merjobb för oss”. AA tolkade rektorns samtal som en kränkning av hennes yttrandefrihet.

text: Till sin anmälan bifogade AA en ljudfil med delar av samtalet med rektorn och en transkribering av ljudfilen.

text: Utredning

text: Grundskolenämnden (nämnden) i Göteborgs kommun yttrade sig över anmälan efter att ha inhämtat synpunkter från den ansvariga rektorn. Av yttrandet framgick bl.a. följande.

text: Ett huvudsakligt skäl till att mötet den 20 januari 2025 ägde rum var att rektorn ville betona lojaliteten, att en anställd är lojal med de beslut som arbetsgivaren fattar och de arbetsuppgifter som anvisas. Det innebär givetvis inte att anställda inte får uttrycka missnöje eller åsikter om beslut, verksamheten eller i övrigt utnyttja sin åsikts- och yttrandefrihet.

text: Av dokumentationen framgår att rektorn flera gånger under mötet uppgav att AA har rätt att prata enskilt med Skolinspektionen. Mötet mellan rektorn och AA handlade bl.a. om samarbetsproblem och AA:s kritik mot skolledningen avseende skolans stödarbete, vilket också togs upp av AA i samtal med Skolinspektionen. Med beaktande av detta framstår det inte som anmärkningsvärt att samtalet med Skolinspektionen även togs upp på mötet med rektorn. Under mötet använde rektorn ord som t.ex. ”merarbete för oss”, ”får inte känslan av att du vill jobba med oss och vara lojal mot oss” och ”gynnar inte mig och min verksamhet” i anslutning till samtalet om AA:s kontakter med Skolinspektionen.

text: Nämnden instämmer med rektorns slutsats att rektorn borde ha uttryckt sig på ett mer ändamålsenligt sätt under mötet. Detta trots att det troligen var fråga om en relativt pressad och obekväm situation samt att rektorns intention med mötet bl.a. avsåg arbetsmiljön och möjliggörandet av ett förbättrat samarbete. Sammantaget bedömer nämnden att rektorn – i anslutning till samtalet om lärarens kontakter med Skolinspektionen – får anses ha vidtagit en sådan repressalieåtgärd som inte är tillåten enligt

text: 2 kap. 1 § första stycket regeringsformen

text: , eftersom läraren har haft anledning att uppfatta det som en tillrättavisning för att läraren använt sin yttrandefrihet genom att samtala med Skolinspektionen.

text: AA kommenterade remissvaret.

text: Rättsliga utgångspunkter

text: Enligt

text: 2 kap. 1 § första stycket 1 regeringsformen

text: , RF, är var och en gentemot det allmänna tillförsäkrad yttrandefrihet. Med yttrandefrihet avses frihet att i tal,

text: skrift eller bild eller på annat sätt meddela upplysningar samt uttrycka tankar, åsikter och känslor.

text: Av

text: 3 kap. 6 § tryckfrihetsförordningen

text: och

text: 2 kap. 6 § yttrandefrihetsgrundlagen

text: framgår det s.k. repressalieförbudet som innebär att det allmänna inte får ingripa mot den som i ett grundlagsskyddat medium har brukat sin yttrandefrihet eller medverkat till ett sådant bruk. Ett otillåtet ingripande kan bestå i allt från en tillrättavisning till ett avsked (se

text: prop. 2009/10:81 s. 40

text: ). Bestämmelsen i

text: 2 kap. 1 § första stycket 1

text: RF innebär att det finns ett motsvarande skydd mot repressalier när någon har använt sin yttrandefrihet i andra former än de som regleras i

text: tryckfrihetsförordningen

text: och

text: yttrandefrihetsgrundlagen

text: (se bl.a. JO 2010/11 s. 605, dnr

text: , och Justitiekanslerns, JK, beslut den 20 september 2011, dnr

text: Den som är anställd vid en myndighet har alltså rätt att offentligt ge uttryck för sina synpunkter på verksamheten utan att drabbas av några repressalier från sin arbetsgivare. Det är en annan sak att en anställd måste vara lojal mot sin arbetsgivare och rätta sig efter de beslut och de direktiv som arbetsgivaren meddelar om hur verksamheten ska bedrivas. Det civilrättsligt reglerade anställningsförhållandet kan därför medföra faktiska begränsningar i den anställdes möjligheter att utnyttja sin yttrandefrihet. Ett exempel är att en anställd inte kan kräva att i tjänsten få hålla föredrag om sin syn på myndighetens verksamhet. Det innebär dock inte att den anställde är förhindrad att fritt uttrycka sina privata åsikter om t.ex. sådana beslut och direktiv. (Se bl.a. JO 2007/08 s. 550, dnr

text: , och JO 2020/21 s. 296, dnr

text: JO och JK har upprepade gånger uttalat att en myndighet inte får försöka motarbeta att anställda utnyttjar sin yttrandefrihet. En offentlig arbetsgivare får inte genom generella uttalanden eller kritik i enskilda fall försöka påverka de anställda att avstå från att använda sin frihet att yttra sig om den egna myndigheten eller dess verksamhet (se bl.a. JO 2014/15 s. 663, dnr

text: , och JK:s beslut den 27 juni 2013, dnr

text: Med det sagt står det en arbetsgivare fritt att söka dialog med anställda om deras kritik mot verksamheten och försöka reda ut eventuella missförstånd. En arbetsgivare får också bemöta kritik och ge sin syn på saken. Som JO tidigare har framhållit får det dock inte göras på ett sådant sätt som i realiteten är en tillrättavisning eller kritik för att den anställde har använt sin yttrandefrihet. Vid bedömningen av om repressalieförbudet har respekterats måste de närmare omständigheterna kring hur och i vilket sammanhang som arbetsgivaren för fram sin uppfattning beaktas. Vid prövningen av om en åtgärd har varit otillåten har det beaktats hur den enskilde med fog har uppfattat det inträffade. (Se t.ex. JO 2024 s. 86, dnr 1286-2024, och där gjorda hänvisningar.)

text: Bedömning

text: Skolinspektionen genomförde i november 2024 en tillsyn på den skola där AA arbetade som lärare. Hon tog kontakt med Skolinspektionen för att boka in ett möte och hon framförde sedan synpunkter om skolans verksamhet i samtal med myndigheten.

text: Under ett samtal i januari 2025 tog rektorn upp att AA hade tagit initiativ till mötet med Skolinspektionen och framfört synpunkter. Rektorn har uppgett att syftet med samtalet var att uppnå en gemensam förståelse av AA:s arbetsuppdrag och att tydliggöra lojalitetsplikten i anställningsförhållandet.

text: Av utredningen framgår att rektorn under samtalet uttryckte att AA inte visade lojalitet mot ledningen när hon kontaktade Skolinspektionen och framförde synpunkter om verksamheten. Rektorn uppgav att AA har rätt att tala med Skolinspektionen, men uttryckte att det gör att rektorn inte får känslan att AA vill jobba med och vara lojal mot arbetsgivaren samt att det inte skapar de bästa förutsättningarna för ett gott samarbete. Av utredningen framgår vidare att rektorn under mötet uttryckte att ”det gynnar inte mig och min verksamhet t.ex. när du går till Skolinspektionen på det viset och säger de här sakerna” samt att ”det blir ju merjobb för oss”.

text: Samtalet framstår inte som en konstruktiv dialog om de av AA upplevda missförhållandena på skolan eller som ett sakligt bemötande från rektorn av den kritik som AA påtalade till Skolinspektionen. De ovan redovisade uttalandena från rektorn förmedlar i stället en kritisk syn på att AA kontaktade Skolinspektionen och framförde synpunkter om skolans verksamhet. Genom uttalandena har rektorn således enligt min mening uttryckt ett missnöje med att AA använde sin yttrandefrihet. Sammantaget har det funnits fog för AA att uppfatta rektorns uttalanden som en tillrättavisning för att hon använt sin yttrandefrihet. Rektorns uttalanden under samtalet med AA har därmed inte varit förenliga med det förbud mot repressalier som följer av

text: 2 kap. 1 § första stycket 1

text: RF och har inneburit en kränkning av AA:s yttrandefrihet. Rektorn kritiseras för det inträffade.

text: Skolinspektionens tillsyn syftar till att kontrollera om en verksamhet uppfyller de krav som följer av lagar och andra föreskrifter (se

text: 26 kap. 2 § första stycket

text: och

text: 3 §

text: skollagen

text: [2010:800]). Denna tillsyn är i likhet med annan tillsyn samhällsviktig av flera skäl, bl.a. för att regler ska få genomslag och att allmänhetens förtroende för den granskade verksamheten ska upprätthållas.

text: En förutsättning för en väl fungerande tillsynsverksamhet är att anställda känner sig fria att kontakta och tala med en tillsynsmyndighet. En arbetsgivare bör enligt min mening i själva verket uppmuntra till detta. Det finns därför skäl att se särskilt allvarligt på kränkningar av yttrandefriheten som har sitt ursprung i att en anställd har talat med en tillsynsmyndighet. Sådana kränkningar riskerar även att i förlängningen leda till att anställda avstår från att vända sig till en tillsynsmyndighet av rädsla för missnöje från ledningens sida.

text: Vad som i övrigt kommit fram i ärendet ger inte anledning till några uttalanden från min sida. Ärendet avslutas.

text: Beslutet har fattats av chefsJO Erik Nymansson. Dokumentet har fastställts digitalt och har ingen underskrift. Notarien Ellen Johansson har föredragit ärendet och byråchefen Dan Johansson har deltagit i beredningen.