avgjordAv: Stf justitieombudsmannen Lars Lindström

title: Kritik mot Migrationsverket för långsam handläggning av ett ärende om uppehållstillstånd som domstol återförvisat för ny handläggning

text: Bakgrund och anmälan

text: I juni 2021 avslog Migrationsverket AA:s ansökan om uppehålls- och arbetstillstånd. Beslutet överklagades till migrationsdomstolen, som den 2 september 2021 återförvisade målet till Migrationsverket för vidare handläggning och nytt beslut.

text: I en anmälan som kom in till JO den 27 december 2022 klagade BB, som var ombud och offentligt biträde för AA, på Migrationsverket och anförde att verket dröjde med att fatta beslut i AA:s ärende efter att domstolen hade återförvisat det. Han kontaktade Migrationsverket vid tre tillfällen och bad verket att boka in en ny utredning och påbörja handläggningen.

text: Utredning

text: JO uppmanade Migrationsverket att yttra sig och redogöra för handläggningen efter migrationsdomstolens beslut om återförvisning.

text: Migrationsverket yttrade sig i mars 2023, efter att ansvarig enhet fått möjlighet att lämna synpunkter.

text: Av Migrationsverkets redogörelse för handläggningen framgick sammanfattningsvis följande.

text: I enlighet med Migrationsverkets rutiner fördelades ärendet till den enhet som tidigare handlade det. BB kontaktade Migrationsverket vid flera tillfällen efter att domstolen hade återförvisat ärendet och ställde frågor om den fortsatta handläggningen. Den 27 mars 2022 fick BB meddelande om att en handläggare utsetts. Migrationsverket kallade AA till utredning den 9 januari 2023. Utredningen genomfördes den 7 februari 2023. I samband med utredningen kommunicerades material med BB, som kom in med ett yttrande i början av mars 2023.

text: Den ansvariga enheten redovisade bl.a. följande.

text: […] Det är oklart varför ärendet inte fördelades till handläggare i samband med att verket fick del av beslutet om återförvisning, vilket är rutin. De teamledare som var ansvariga för att fördela sådana ärenden var under den aktuella perioden föremål för omställning … och de arbetar inte längre kvar på Migrationsverket. Migrationsverket kan därför inte utröna vad som hänt. Asylprövningsenhet 3 i Malmö startade sin verksamhet under våren/sommaren 2022 och i samband med detta började handläggare från andra enheter tjänstgöra där. I och med att den nya enheten skapades flyttades 551 ärenden från asylprövningsenhet 2 i Malmö. Den aktuella handläggaren hade under hösten 2022 begränsade möjligheter att hålla utredningar på grund av graviditet och hon är föräldraledig sedan december 2022. Övriga utredningsärenden som denne haft omfördelades under september 2022 och det är oklart varför detta ärende inte omfördelades i samband med detta. Enheten … är medveten om att ärendet hanterats bristfälligt. Medarbetarna på de respektive asylprövningsenheterna kommer att påminnas om vikten av att snabbt handlägga ärenden som återförvisats av domstolen, och att enskilda medarbetare har ett ansvar att uppmärksamma teamledare och enhetschef om arbetsbördan inte tillåter sådan snabb handläggning.

text: Migrationsverket redovisade följande rutiner.

text: Vid återförvisning ska domen eller beslutet registreras i något av verkets ärendehandläggningssystem (Skapa, Wilma eller HÖK) beroende på vilket system som ärendet tidigare handlagts i. Vid registrering öppnas grundärendet och en ansvarig enhet måste registreras på ärendet. Ansvarig processförare tar därefter ställning till om avgörandet kan och ska överklagas, varefter en anteckning om ställningstagandet görs. Assistent på aktuell förvaltningsprocessenhet meddelar därefter aktuell prövningsenhet per e-post att ärendet återförvisats och överlämnas då för handläggning. Av verkets allmänna rutiner framgår att ärenden som återförvisats ska handläggas skyndsamt.

text: Migrationsverket redovisade följande bedömning.

text: Migrationsverket konstaterar att det dröjt dryga sex månader innan ärendet fördelades till handläggare efter domstolens beslut om återförvisning. Därefter dröjde det ytterligare dryga nio månader innan ärendet började handläggas. Enligt verkets rutiner ska återförvisade ärenden handläggas skyndsamt, vilket inte har skett. Migrationsverket beklagar tidsutdräkten. Det förefaller som att ärendet fallit mellan stolarna dels i anslutning till återförvisningen, då ärendet inte fördelats till handläggare direkt och dels under handläggningen, då handläggare och ansvariga teamledare och enhetschef inte uppmärksammat att ärendehandläggningen inte påbörjats. Orsaken till att ärendet inte har uppmärksammats före fördelningen är svår att utröna då de teamledare som varit ansvariga för ärendet inte längre arbetar kvar på myndigheten. Oaktat orsaken till fördröjningen gör Migrationsverket bedömningen att hanteringen av ärendet efter återförvisningen inte har varit acceptabel och att verket förtjänar kritik för detta. Migrationsverket har efter Justitieombudsmannens beslut av den 13 februari 2023 i dnr 6423-2022 påbörjat ett arbete med att påminna medarbetare om vikten av att hantera återförvisade ärenden med särskild skyndsamhet och med förtur. Regionerna har ombetts att sprida beslutet i den operativa organisationen för omhändertagande och Migrationsverkets digitaliserings- och

text: utvecklingsavdelning har informerats om beslutet för bedömning av behovet av att ytterligare förtydliga rutinen för återförvisade ärenden. Migrationsverket arbetar således pågående med att undvika långa handläggningstider efter återförvisning. BB yttrade sig över remissvaret och förde fram bl.a. att Migrationsverket meddelade beslut i ärendet den 16 mars 2023.

text: JO har tagit del av Migrationsverkets rutiner för hantering av återförvisade ärenden från domstol som finns bl.a. i verkets rutinhandbok för besök och bosättning (skapad 2008-05-29 och uppdaterad 2020-02-03).

text: Bedömning

text: Enligt

text: 9 § första stycket förvaltningslagen

text: ska ett ärende handläggas så enkelt, snabbt och kostnadseffektivt som möjligt utan att rättssäkerheten eftersätts.

text: Av 8 kap. 10 § första stycket utlänningsförordningen följer att ett ärende om uppehållstillstånd som skyddsbehövande ska avgöras senast inom sex månader från det att ansökan lämnades in. Om det finns särskilda skäl får tiden förlängas med högst nio månader.

text: När ett ärende återförvisas från domstol för prövning i sak ska beslutsmyndigheten återuppta handläggningen och ta ställning till den ursprungliga ansökan. Det är därför viktigt att myndigheten handlägger det återförvisade ärendet med särskild skyndsamhet. Ett återförvisat ärende ska behandlas med förtur. (Se bl.a. JO:s beslut den 13 februari 2023, dnr

text: , med där gjorda hänvisningar.)

text: Migrationsdomstolen återförvisade AA:s ärende till Migrationsverket för vidare handläggning och nytt beslut den 2 september 2021. Det dröjde dock därefter drygt sex månader innan ärendet fördelades till en handläggare och sedan ytterligare drygt nio månader innan AA kallades till en utredning, trots att BB vid flera tillfällen efterfrågade besked om den fortsatta handläggningen av ärendet.

text: Migrationsverket har inte hittat orsaken till fördröjningen, men har gjort bedömningen att hanteringen av ärendet efter återförvisningen inte varit acceptabel. Jag delar den bedömningen. Migrationsverket borde omgående efter att ärendet kommit åter från domstolen ha återupptagit handläggningen och handlagt det med särskild skyndsamhet. Det är givetvis inte godtagbart att Migrationsverket, i ett ärende som återförvisats från domstol, under 16 månader inte vidtagit några åtgärder för att driva ärendet framåt.

text: Migrationsverket kritiseras för att handläggningen efter återförvisningen inte varit tillräckligt skyndsam.

text: Migrationsverkets rutiner för hanteringen av återförvisade ärenden har uppmärksammats i flera av JO:s beslut de senaste åren (se bl.a. ovan nämnda beslut från februari 2023 och där gjorda hänvisningar). De rutindokument som

text: Migrationsverket har hänvisat till i detta ärende har dock inte uppdaterats i enlighet med vad JO tidigare uttalat. Exempelvis framgår det inte att återförvisade ärenden ska handläggas med särskild skyndsamhet och behandlas med förtur.

text: Migrationsverket har i sitt yttrande uppgett att verket arbetar med att undvika långa handläggningstider efter återförvisning, bl.a. genom att påminna medarbetare om vikten av att hantera återförvisade ärenden med särskild skyndsamhet och med förtur. Verket har också fört fram att digitaliserings- och utvecklingsavdelningen ska göra en bedömning av behovet av att ytterligare förtydliga rutinen för återförvisade ärenden.

text: Det är positivt att Migrationsverket vidtar åtgärder för att förhindra att långa handläggningstider uppstår efter återförvisning. Jag vill dock understryka vikten av att Migrationsverkets rutiner är tydliga i detta avseende, för att inte liknande situationer ska uppkomma igen.

text: Ärendet avslutas.

text: Lars Lindström

text: Ärendet har föredragits av rättssakkunniga Rebecka Rynning. Tf. byråchefen Sophia Häggmark Elmér har deltagit i beredningen.


publisher: Justitieombudsmannen

title: Tillsynsmyndighets skyldighet att utreda och fatta beslut vid klagomål om överträdelser av villkor i täkttillstånd

org: jo

text: Anmälan

type: rubrik

text: I en skrivelse till JO anmälde AA Länsstyrelsen i Östergötlands län. Han riktade på flera punkter kritik mot myndigheten i fråga om dess handläggning av ärenden rörande tillsyn m.m. över en bergtäktverksamhet på fastigheten Å. 1:1 i Motala kommun. AA anförde bl.a. följande.

type: stycke

text: Den 24 april 1996 skickade han, tillsammans med andra närboende till täkten, en skrivelse till länsstyrelsen med klagomål mot att tillståndshavaren för täktverksamheten inte följde vissa av de särskilda villkor som meddelats för verksamheten. De fick inte något svar på skrivelsen. Vid ett besök hos länsstyrelsen den 4 juli 1996 återfanns skrivelsen som en aktbilaga i ett ärende rörande en ny ansökan från verksamhetsutövaren om fortsatt tillstånd till täktverksamhet på den aktuella fastigheten. Länsstyrelsen hade således inte tagit upp klagomålet till behandling utan i stället fogat det till akten i ett ärende rörande en ny ansökan. Länsstyrelsen hade inte heller tagit någon kontakt med de klagande och redogjort för hur klagomålet skulle behandlas.

text: Till sin anmälan fogade AA kopior av den angivna skrivelsen samt ett flertal ytterligare handlingar rörande täktverksamheten.

text: Utredning

text: Efter remiss anförde länsstyrelsen i yttrande den 22 juni 1998 bl.a. följande.

text: Bakgrund

text: Länsstyrelsen beviljade 1993-11-26 Skanska Sydöst AB tillstånd enligt naturvårdslagen till bergtäkt på Å. 1:1 att för tiden fram till 1996-06-30 göra ett uttag av högst 125.000 ton bergmaterial. Samma dag lämnade länsstyrelsen, med ett antal särskilda villkor, tillstånd enligt miljöskyddslagen för ett sammanlagt högsta uttag av 150.000 ton. Beslutet lände till omedelbar efterrättelse. Det senare beslutet överklagades av BB m.fl. till Koncessionsnämnden för miljöskydd, vilken 1994-05-17 lämnade överklagandet utan bifall. 1998-01-07 meddelade länsstyrelsen ett nytt tillstånd för Skanska Anläggnings AB enligt naturvårdslagen till bergtäkt på Å. 1:1 att längst till 2004-12-31 utta högst 350.000 ton bergmaterial. Samma dag meddelade länsstyrelsen Skanska Anläggning

text: AB tillstånd enligt miljöskyddslagen för ett totalt uttag av 700.000 ton med det årliga uttaget begränsat till 100.000 ton. Ansökan om det senare tillståndet var ingiven till länsstyrelsen 1995-12-11.

text: JO-anmälan

text: Klaganden vill ha granskat om länsstyrelsen gjorde rätt, dels när en skrivelse 1996- 04-24 inte togs upp som klagomål utan fördes till ett nytt ansökningsärende, dels när inte kontakt togs med klagandena för redogörelse av hur klagomålet skulle komma att behandlas. I skrivelsen 1996-04-24 refereras omständigheter i samband med bl.a. de boendes överklagande 1993-12-21 av länsstyrelsens tillstånd 1993-11-26, tillsynsbesök av länsstyrelsen 1994-01-25 och besök i täkten av Motala kommuns miljö- och hälsoskyddsnämnd 1996-04-18. Sammanfattningsvis anges att man med skrivelsen dels ville påvisa att Skanska inte följt de villkor som meddelats, dels att man hoppades att den omständigheten medförde att länsstyrelsen skulle avslå Skanskas ansökan om fortsatt verksamhet i täkten. Länsstyrelsen har alltså 1994-01-25, i samband med att tillståndet överklagades, företagit ett tillsynsbesök och bedömt de klagomål som framfördes i överklagandet. Tillståndet till täkt utgick 1996-06-30 och prövning av en ny ansökan om tillstånd pågick vid tidpunkten för skrivelsen 1996-04-24 hos länsstyrelsen. Mot bakgrund härav har, i enlighet med vad som sist anges i skrivelsen, denna av länsstyrelsen uppfattats som i huvudsak utgörande en inlaga i den pågående prövningen. Skrivelsen har därför tillförts detta ärende. Tillståndsärendet har sedan behandlats i föreskriven ordning varvid de boendes synpunkter på vanligt sätt ingått i prövningen. Bl.a. anordnade länsstyrelsen 1997-05-14 ett offentligt sammanträde då de omkringboende var närvarande. Då åtgärderna bedömdes vara i enlighet med insändarnas önskemål har någon särskild information till dessa inte utgått. Länsstyrelsens möjligheter till sådan information om handläggningen har också med tilltagande resursbrist på tillsynssidan blivit alltmer begränsade. – – –

text: AA kommenterade remissvaret och anförde bl.a. följande. Skrivelsen den 24 april

text: 1996 till länsstyrelsen upprättades efter en telefonkontakt med länsstyrelsens handläggare i ärendet rörande tillsyn över täktverksamheten. Vid denna kontakt framfördes att tillståndsinnehavaren inte följde för tillståndet givna villkor och att de kringboende ville att länsstyrelsen skulle agera. De fick till svar att det inte inkommit något klagomål i detta avseende, varför skrivelsen ingavs. Det framgår tydligt av denna att den utgjorde ett klagomål på en pågående verksamhet. I skrivelsen angavs också det diarienummer som avsåg länsstyrelsens ärende om det då gällande tillståndet. Genom att inte behandla skrivelsen som ett klagomål på den pågående verksamheten underlät länsstyrelsen att undersöka riktigheten i de i skrivelsen påstådda avvikelserna från villkoren.

text: Stf. JO Ekberg anförde i beslut den 16 december 1999 bl.a. följande. Länsstyrelsen har i sitt remissyttrande redogjort för delar av innehållet i skrivelsen den 24 april 1996. Jag vill till denna redogörelse lägga att skrivelsen inleddes med en rubrik i fetstil av följande lydelse ”Klagan över täktverksamhet som bedrivs på Å. 1:1 i Motala kommun”. Vidare lämnades i skrivelsen en beskrivning av påstådda överträdelser av villkor som gällde för verksamheten och som angavs ha framkommit vid miljö- och hälsoskyddsnämndens besök på täkten den 18 april 1996. Därvid påtalades bl.a. att det vid besöket noterats att det inte funnits något tätt och kantförsett underlag anslutet till en oljeavskiljare där oljehantering och tankning

text: skulle ske, att stenkast utanför täktgränsen förekommit samt att vid skjutning av en salva en vecka tidigare, täktplanen frångåtts genom att brytningsriktningen ändrats 90 grader.

text: I länsstyrelsens remissyttrande anförs att länsstyrelsen uppfattat denna skrivelse som i huvudsak utgörande en inlaga i den vid den aktuella tiden pågående prövningen av en ny ansökan från verksamhetsutövaren om tillstånd till fortsatt täktverksamhet på fastigheten. Jag finner dock att det av skrivelsens utformning klart framgår att den i första hand utgjort ett klagomål på den pågående verksamheten. Skrivelsen har innefattat påståenden om att verksamhetsutövaren inte följde vissa av de villkor som föreskrivits i det då gällande beslutet om tillstånd enligt

text: miljöskyddslagen (1969:387)

text: Miljöskyddslagen

text: har numera, tillsammans med annan miljörättslig lagstiftning, sammansmälts i

text: miljöbalken

text: . I ärendet är dock föreskrifterna i

text: miljöskyddslagen

text: av intresse.

text: Länsstyrelsen hade, vid den tid då skrivelsen inkom till myndigheten och fram till den 1 januari 1997, tillsynsansvar enligt

text: miljöskyddslagen

text: över den aktuella täktverksamheten. I ansvaret som tillsynsmyndighet ligger bl.a. en allmän skyldighet att vara lyhörd för befogade klagomål som rör den verksamhet som tillsynen avser och att se till att överträdelser av aktuella författningsföreskrifter och villkor i tillståndsbeslut möts med de åtgärder som påkallas av omständigheterna. Av

text: miljöskyddslagen

text: framgår att länsstyrelsen i ett fall som det förevarande haft möjligheter att fatta ingripande beslut gentemot verksamhetsutövaren, om denne överträtt villkor i tillståndsbeslutet. Enligt

text: 40 § tredje stycket

text: i lagen fick i ett sådant fall tillsynsmyndigheten förelägga tillståndshavaren att vidta rättelse. Vidare kan vid fall av överträdelser av dylika villkor en anmälan till åtal komma i fråga, vilket det åligger tillsynsmyndigheten att göra under vissa förhållanden (se bl.a. JO:s ämbetsberättelse 1988/89 s. 382).

text: Med hänsyn till vad som anförts i skrivelsen den 24 april 1996 från de närboende hade det ålegat länsstyrelsen att i vart fall utreda riktigheten i det som angavs om överträdelser av villkor i tillståndet. Länsstyrelsen har i ärendet inte anfört något om att man vidtagit sådana åtgärder med anledning av det som påtalades i skrivelsen eller att man ens beaktat det påtalade utifrån sitt ansvar som tillsynsmyndighet. Inte heller av utredningen i övrigt framkommer att så har skett. Jag är kritisk mot länsstyrelsens underlåtenhet i detta avseende.

text: Vad gäller den formella hanteringen av skrivelsen den 24 april 1996 vill jag anföra följande.

text: AA och de övriga personer som undertecknat skrivelsen var närboende till den aktuella täktverksamheten. Av vad som framkommit i ärendet drar jag slutsatsen att de varit att anse som sakägare enligt

text: miljöskyddslagen

text: . Vid sådant förhållande medför en anmälan från dem till länsstyrelsen om att verksamhetsutövaren inte följt vissa villkor som uppställts i tillståndsbeslutet enligt

text: miljöskyddslagen

text: att det hos länsstyrelsen uppstår ett ärende som skall avslutats genom ett formligt beslut

text: som kan överklagas. Därigenom kan sakägarna få till stånd en överprövning av frågan om åtgärder skall vidtas enligt

text: miljöskyddslagen

text: eller ej. Länsstyrelsen har inte behandlat skrivelsen på detta sätt. Något särskilt ärende har inte lagts upp hos myndigheten och något beslut som kunnat överklagas har uppenbarligen inte heller fattats. Även i detta hänseende har länsstyrelsen förfarit felaktigt.

type: avgorande


avgjordAv: Justitieombudsmannen Lars Lindström

title: Allvarlig kritik mot Bygg-, miljö- och hälsoskyddsnämnden i Värmdö kommun för handläggningstiden i ett bygglovsärende enligt plan- och bygglagen (2010:900)

sammanfattning: En byggnadsnämnd ska enligt lag som huvudregel handlägga ärenden om bygglov inom tio veckor från det att den fullständiga ansökan kom in till nämnden. Bygg-, miljö- och hälsoskyddsnämnden i Värmdö kommun får allvarlig kritik för att ha tagit ett år och fyra månader på sig för att handlägga ett ärende om bygglov.

text: Anmälan

text: I en anmälan som kom in till JO den 17 februari 2013 framförde AA klagomål mot Bygg-, miljö- och hälsoskyddsnämnden i Värmdö kommun med anledning av handläggningen i ett bygglovsärende. Han anförde bl.a. följande. Han gav in sin bygglovsansökan gällande en tillbyggnad till nämnden den 9 december 2011. Beslut hade ännu inte meddelats.

text: Utredning

text: Ärendeblad i bygg-, miljö- och hälsoskyddsnämndens ärende nr BYGG.2011.3010 begärdes in och granskades. Därefter remitterades ärendet till nämnden som anmodades att lämna upplysningar och yttra sig över vad AA framfört i sin anmälan. Nämnden skulle även redovisa sin bedömning av det som kommit fram.

text: Bygg-, miljö- och hälsoskyddsnämnden beslutade den 22 maj 2013 att, genom ordföranden BB, lämna följande yttrande.

text: Utredning

text: Ansökan om bygglov för tillbyggnad av befintligt bostadshus registrerades 2011-09- 01. Mottagningsbevis expedierades till sökanden 2011-09-21. En anteckning har gjorts i ärendet 2011-09-21 där det framgår att sökanden ska komplettera med förslag till kontrollplan för att prövning av bygglov och startbesked ska ske i ett sammanhang. Begärd komplettering inkom 2011-09-22. Fastigheten är belägen inom riksintresse för kulturmiljövård varför remiss översändes till kulturenheten. Kulturenheten inkom med remissvar 2011-10-17. Av kulturenhetens remissvar framgår att föreslagen tillbyggnad skulle innebära en förvanskning och därför inte borde komma till stånd. Kulturenhetens yttrande kommunicerades med sökande samtidigt med förslag till tjänsteskrivelse 2011-11-15.

text: Yttrande har inkommit och sökanden har reviderat sin ansökan. Nya handlingar inkom 2011-12-09. Eftersom nya handlingar inkommit har de ånyo remitterats till kulturenheten. 2012-09-25 har sökanden tillskrivit kontoret med synpunkter på handläggningstiden. Ytterligare förslag till tjänsteskrivelse arbetades fram och kommunicering i ärendet har skett 2013-01-29. Skrivelse har inkommit från sökanden med klagomål på handläggningen. Ärendet behandlades vid bygg-, miljö- och hälsoskyddsnämndens sammanträde 2013-04-09. Efter justering har beslutet expedieras 2013-04-25.

text: Bygg-, miljö- och hälsoskyddsnämndens handläggning

text: Enligt de rutiner som då gällde på bygg- och miljökontoret så förgranskades samtliga ärenden av en handläggare innan den huvudsakliga utredningen i ärendet påbörjades. Detta i syfte att säkerställa att ärendet var komplett. Av utredningen i ärendet framgår att kommunikation i ärendet skett. Klart är dock att det funnits brister då ärendet först efter drygt ett och ett halvt år avgjorts. Processen ska vara säkerställd så att den sökande inte drabbas av förseningar. Att det blev en olycklig fördröjning i detta ärende beror sannolikt på att bygg- och miljökontoret under denna period 2012-01-25 till 2012-09-10 varit tvungna att evakueras från ordinarie lokaler. Det yttersta ansvaret för att det brustit är dock ledningens. Naturligtvis beklagas att ärendet inte erhållit beslut tidigare. Det kan dock noteras att förseningen inte skulle ha medfört något annat beslut om ärendet hade kunnat avgjorts snabbare. Bygg- och miljökontoret har arbetat målmedvetet för att säkerställa att intentionerna i lagstiftningen följs. De brister som nämnden och ledningen uppmärksammat har under hösten 2012 också rättats till. Numera fördelas ärenden senast inom en vecka efter att det registrerats. Ärendena kommuniceras med den sökande där handläggare informerar om nästa steg i hanteringen samt kontaktuppgifter. Enligt senaste kvartalsuppföljningen så håller bygg- och miljökontoret en genomsnittstid på 7 veckor där 89 % av alla bygglov avgörs inom 10 veckor, enligt plan- och bygglagens krav. Nämnden beklagar den tråkiga upplevelsen i detta specifika ärende.

text: AA kommenterade remissvaret.

text: Bedömning

text: Av

text: 9 kap. 27 § första stycket plan- och bygglagen

text: framgår att byggnadsnämnden ska handlägga ärenden om lov och förhandsbesked skyndsamt och meddela sitt beslut om lov eller förhandsbesked inom tio veckor från det att den fullständiga ansökningen kom in till nämnden. Om det är nödvändigt på grund av utredningen i ärendet, får tiden förlängas en gång med högst tio veckor utöver de ursprungliga tio veckorna. Sökanden ska informeras om förlängningen och skälen för den innan den ursprungliga tidsfristen gått ut.

text: AA:s reviderade ansökan om bygglov kom in till nämnden den 9 december 2011. Annat har inte framkommit än att ansökan var fullständig vid denna tidpunkt. Nämnden har i remissvaret uppgett att ärendet remitterades på nytt till kulturenheten med anledning av att ansökan hade ändrats och nya handlingar inkommit. Enligt ärendebladet verkar detta dock ha skett först den 16 oktober 2012. Såvitt framgår av akten har nämnden inte fattat något beslut om förlängning av handläggningstiden enligt

text: 9 kap. 27 § plan- och bygglagen

text: . Nämnden skulle

text: därför ha avgjort ärendet inom tio veckor från det att den reviderade ansökan kom in, alltså senast den 17 februari 2012. Nämnden meddelade emellertid sitt beslut först den 25 april 2013, dvs. drygt ett år och fyra månader efter det att ansökan kom in. Handläggningen har därmed inte varit förenlig med de krav som uppställs i

text: Nämnden har som förklaring till den långa handläggningstiden uppgett att byggoch miljökontoret under några månader 2012 var evakuerade från ordinarie lokaler. Det är emellertid ingen ursäkt för en hantering i direkt strid mot lagen. Nämnden förtjänar allvarlig kritik för den långsamma handläggningen.

text: Jag noterar att nämnden numera har vidtagit åtgärder för att säkerställa att hanteringen framöver kommer att ske i enlighet med reglerna i 9 kap. 27 § planoch bygglagen.

text: Vad AA i övrigt har framfört föranleder inte någon ytterligare åtgärd.

text: Ärendet avslutas.


nyckelord: Beslut Underrättelse

title: Anmälan mot Miljö- och byggnämnden i Valdemarsviks kommun angående handläggningen av ett miljöärende

text: Anmälan

text: AA framförde i en skrivelse till JO klagomål mot Miljö- och byggnämnden i Valdemarsviks kommun. Han var kritisk till hur nämnden hade handlagt ett klagomålsärende rörande en avloppsanläggning på grannfastigheten.

text: Av handlingarna i ärendet framgick i huvudsak följande. Sommaren 1999 framförde AA klagomål till miljö- och byggnämnden, vattenprover togs och den 16 september fattade nämnden ett beslut och konstaterade att ingen olägenhet som kunde härledas till avloppsanläggningen hade konstaterats. Under första halvåret 2000 kontaktade AA vid ett flertal tillfällen per telefon miljö- och byggnämnden med förnyade klagomål. Den 24 juli 2000 gav AA in en skrift till tekniska förvaltningen i Valdemarsvik och ett nytt ärende lades upp. Han förelades att förtydliga sin skrivelse och kom den 31 juli 2000 in med ytterligare en skrivelse. I skrivelse den 10 augusti 2000 informerades AA om att tekniska förvaltningen hade mottagit skrivelserna, att dessa uppfattades som klagomål på vattenskador på betesmark, att miljö- och byggnämnden tidigare hade behandlat samma frågeställning, att ärendet var avslutat samt att förvaltningen inte ansåg att något nytt som gav anledning till en förnyad prövning hade framkommit. Därefter har AA vid telefonsamtal fått besked om att det inte finns skäl till förnyad prövning från miljöoch byggnämndens sida.

text: Utredning

text: Muntliga upplysningar inhämtades i april 2002 från tekniska förvaltningen i kommunen varvid följande framkom. AA överklagade inte miljö- och byggnämndens beslut av den 16 september 1999 men kom därefter in med ytterligare klagomål och begärde förnyad utredning av avloppsvattnet från grannfastigheten. Förvaltningen informerade AA om att den skulle ta upp saken till prövning om det framkom några nya omständigheter. Representanter från förvaltningen besökte platsen men kunde inte notera några nya omständigheter. Några andra åtgärder hade inte vidtagits.

text: Ärendet remitterades därefter till miljö- och byggnämnden för utredning och yttrande angående handläggningen av AA:s klagomål efter nämndens beslut den 16 september 1999. I remissvaret anfördes bl.a. följande. – – – I miljö- och byggnadsnämndens beslut 1999-09-16, § 210 behandlas en skrivelse gällande försumpad mark på fastigheten – –, fastighetsägare AA. AA anser att orsaken till försumpningen av marken är upprustningen av avloppsanläggningen på fastigheten – –. Miljö- och byggnämnden ansåg att ingen olägenhet som kan härledas till avloppsanläggningen på fastigheten 1:76 har konstaterats. Bedömningen har gjorts med utgångspunkt utifrån de delar av

text: miljöbalken

text: där miljö- och byggnämnden är tillsynsmyndighet. Miljö- och byggnämndens beslut 1999-09-16, § 210 överklagades inte. Efter miljöoch byggnämndens beslut har AA fortsatt att kontakta miljö- och hälsoskyddsinspektörerna. AA har under ärendets gång och efter beslutet vid flera tillfällen varit mycket otrevlig och framfört omotiverade klagomål på miljö- och hälsoskyddsinspektörerna. Miljö- och hälsoskyddsinspektörerna framförde under våren 2000 önskemål om att vidare kontakter skulle ske via förvaltningschefen. Förvaltningschefen har därefter haft skriftlig och muntlig kontakt med AA. AA har också fått framföra sina synpunkter och diskutera frågan med kommunalråd BB samt under dennes frånvaro med t f kommunalråd CC. En redovisning av kontakterna efter miljö- och byggnämndens beslut finns i separat bilaga. Miljö- och byggnämndens ordförande har efter hand muntligt informerats om ”vad som hänt” efter miljö- och byggnämndens beslut. Vid handläggningen har bedömts att de synpunkter som AA framfört efter miljöoch byggnämndens beslut inte föranleder en ny prövning. Till remissvaret var fogat minnesanteckningar avseende kontakterna med AA efter den 16 september 1999.

text: AA har kommenterat remissvaret.

text: Bedömning

text: Ärenden som anhängiggörs hos en kommunal nämnd skall alltid avslutas genom ett formligt beslut. Innebörden av beslutet avgörs av omständigheterna i det enskilda fallet. Beslutet kan t.ex. vara ett konstaterande att ingen störning förekommer, varför klagoärendet avslutas utan åtgärd. Det kan också röra sig om ett beslut där sakfrågan inte behandlas och som går ut på t.ex. avvisning eller avskrivning av en anmälan. Om beslutet kan anses gå klaganden emot kan beslutet överklagas av denne. I sådant fall skall klaganden enligt

text: 21 § förvaltningslagen (1986:223)

text: underrättas om hur han kan överklaga beslutet. Även när den som har inkommit med ett klagomål inte berörs av beslutet i sådan mån att han eller hon har rätt att överklaga beslutet kan det – med hänsyn till intresset av att upprätthålla allmänhetens förtroende för myndigheterna – i många fall vara lämpligt att underrätta klaganden om hur ärendet har avgjorts. Det anförda innebär att det i varje ärende som är registrerat skall finnas en handling med det formliga beslut som avslutat ärendet.

text: AA:s klagomål gav upphov till två ärenden av vilka det första avslutades den 16 september 1999 med ett formligt beslut med fullföljdshänvisning. Därefter har AA inkommit med ytterligare klagomål. Dessa framfördes inledningsvis per telefon och föranledde därvid inte att något nytt ärende lades upp utan antecknades i det redan avslutade ärendet. Sedan AA inkommit med en skrift lades emellertid ett nytt

text: ärende upp. Efter viss skriftväxling informerades AA den 10 augusti 2000 om att Tekniska förvaltningen inte ansåg att något nytt som gav anledning till förnyad prövning hade kommit fram. Därefter har några åtgärder utöver inkommande samtal från AA inte ägt rum. Något formligt beslut har inte fattats i ärendet. Oavsett vilken bedömning nämnden gjorde av AA:s förnyade klagomål borde dessa redan när de framfördes per telefon ha föranlett att ett nytt ärende lades upp. Det nya ärendet skulle efter nämndens prövning, på sätt som jag nyss har redovisat, ha avslutats med ett formligt beslut.

text: Med den kritik som ligger i det nyss sagda avslutar jag ärendet.


avgjordAv: Justitieombudsmannen Per Lennerbrant

nyckelord: Information Internetpublicering

title: Kritik mot Säkerhetspolisen för att felaktig information om en straffbestämmelse lämnades på myndighetens webbplats

sammanfattning: Säkerhetspolisen lämnade på sin webbplats felaktig information om innehållet i straffbestämmelsen om vårdslöshet med hemlig uppgift i 19 kap. 9 § brottsbalken. JO konstaterar att den lydelse av bestämmelsen som fanns på webbplatsen aldrig har varit i kraft, vilket enkelt hade kunnat konstateras vid en kontroll innan uppgiften lades ut. Vidare rör bestämmelsen sådan brottslighet som Säkerhetspolisen ansvarar för att utreda och det kan antas att allmänheten vänder sig till myndighetens webbplats för upplysningar om gällande rätt på området. Den felaktiga informationen synes även ha fått viss spridning. Säkerhetspolisen kan inte undgå kritik för det inträffade.

text: Anmälan

text: I en anmälan som kom in till JO den 29 januari 2025 förde AA fram klagomål mot Säkerhetspolisen. Han uppgav att myndigheten publicerat felaktig information på sin webbplats om straffbestämmelsen i

text: 19 kap. 9 § brottsbalken

text: om vårdslöshet med hemlig uppgift. AA bifogade en skärmdump daterad den 28 januari 2025 med följande text.

text: Vårdslöshet med hemlig uppgift Den som av grov oaktsamhet antingen befordrar, lämnar eller röjer en hemlig uppgift, eller hanterar den så att fara uppkommer för att någon obehörig kan ta del av den döms för vårdslöshet med hemlig uppgift (

text: BrB 19:9

text: ). AA uppgav att brottsrekvisiten ”eller hanterar den så att fara uppkommer för att någon obehörig kan ta del av den” föreslogs av Säkerhetspolisen i en utredning för över tio år sedan men blev aldrig lag (se

text: SOU 2012:95

text: och

text: prop. 2013/14:51

text: ). Han ifrågasatte om det var acceptabelt för en myndighet att redovisa den lagtext som den önskat i stället för den faktiska lydelsen.

text: AA bifogade en opinionstext från en blogg där författaren hade hänvisat till Säkerhetspolisens sammanfattning av straffbestämmelsen.

text: Utredning

text: JO begärde att Säkerhetspolisen skulle göra en utredning och yttra sig över det som fördes fram i anmälan. Yttrandet skulle bl.a. beröra frågan om publiceringens förenlighet med

text: 1 kap. 9 § regeringsformen

text: Säkerhetspolisen (chefsjuristen BB) yttrade sig den 1 april 2025. Av yttrandet framgår bl.a. följande.

text: I det aktuella fallet har Säkerhetspolisen, när myndigheten försökt att sammanfatta innehållet i

text: 19 kap. 9 § brottsbalken

text: , återgett brottsrekvisiten på ett oriktigt sätt på myndighetens webbplats. Detta är naturligtvis beklagligt. Beskrivningen på myndighetens hemsida kan dock knappast ha föranlett någon enskild att rätta sitt handlande efter informationen eller onödigt ha försvårat för den enskilde att agera eller på annat sätt tillvarata sina rättigheter. I sammanhanget är det värt att framhålla att Säkerhetspolisen varken är den enda, eller egentliga, källan för den som vill veta det exakta innehållet i lagrummet och hur detta ska förstås och tolkas. Dessutom har myndigheten den 31 januari 2025, dvs. omedelbart efter att misstaget uppmärksammades, ändrat informationen på hemsidan. Efter anmälan har myndigheten sett över befintlig rutin och uppdaterat denna i syfte att säkerställa att myndigheten har korrekt information på sin webbplats. Sammanfattningsvis finns det inte tillräckliga skäl att rikta kritik mot Säkerhetspolisen med anledning av det inträffade.

text: I ett kompletterande yttrande till JO den 13 maj 2025 anförde Säkerhetspolisen bl.a. följande.

text: Det har inte gått att klarlägga, varken tekniskt eller på annat sätt, när informationen publicerades på myndighetens webbplats. Myndigheten uppmärksammades på att informationen var felaktig i samband med att anmälaren den 23 januari 2025 skickade ett e-postmeddelande till Säkerhetspolisens e-postadress. E-postmeddelandet vidarebefordrades samma dag till myndighetens kommunikationsenhet som är ansvarig för myndighetens webbplats. Efter att kommunikationsenheten granskat meddelandet och informationen på webbplatsen togs en kontakt med myndighetens chefsjurist för avstämning om innehållet var korrekt. Chefsjuristen kunde konstatera att myndigheten hade återgett brottsrekvisiten på ett oriktigt sätt. Chefsjuristen skrev därför om texten och skickade tillbaka denna till kommunikationsenheten som publicerade den korrekta informationen den 31 januari 2025. […]

text: Det framgår av

text: 1 kap. 9 § regeringsformen

text: att domstolar samt förvaltningsmyndigheter och andra som fullgör offentliga förvaltningsuppgifter i sin verksamhet ska beakta allas likhet inför lagen samt iaktta saklighet och opartiskhet. Som Säkerhetspolisen angett … kan inte myndigheten anses ha åsidosatt kravet på saklighet och opartiskhet på ett sådant sätt att det finns skäl att rikta kritik mot myndigheten. Säkerhetspolisen vill i detta sammanhang tillägga följande. Som JO konstaterat har den digitala utvecklingen i samhället medfört högre ställda krav på myndigheters möjligheter till kommunikation med enskilda (

text: JO 2020/21 s. 582

text: [dnr 267-2018 m.fl., JO:s anm.]). Vi lever i ett informationssamhälle där uppgifter till och från myndigheterna flödar i en stor mängd kommunikationskanaler. Myndigheter och allmänhet interagerar på en mängd olika sätt, t.ex. genom digitala kanaler som webbplatser, sociala medier och poddar, liksom traditionella medier och tryckt kommunikation. Ibland förutsätts information nå allmänheten sekundsnabbt, medan det i andra fall kan

text: ta längre tid. I många fall sker kommunikationen inom området för myndighetens service till allmänheten och inte i myndighetsutövning mot enskild. I en sådan verklighet skulle det vara en alltför långtgående konsekvens om varje smärre faktafel som en myndighet kommunicerar till allmänheten anses utgöra ett brott mot saklighetskravet i

text: regeringsformen

text: . AA kommenterade yttrandena och tillade bl.a. att myndigheten publicerade den felaktiga informationen redan i Säkerhetspolisens årsbok för år 2019.

text: Bedömning

text: Domstolar samt förvaltningsmyndigheter och andra som fullgör offentliga förvaltningsuppgifter ska i sin verksamhet beakta allas likhet inför lagen samt iaktta saklighet och opartiskhet (se

text: 1 kap. 9 § regeringsformen

text: ). Kravet på saklighet och opartiskhet omfattar den information som en myndighet tillhandahåller allmänheten, exempelvis på en webbplats. Det innebär att uppgifter som lämnas ska vara korrekta till innehåll och form, att de ska baseras på hållfast underlag och att det ska vara sakligt motiverat för myndigheten att sprida informationen. (Se t.ex. JO 2010/11 s. 616, dnr

text: , och JO 2020/21 s. 582, dnr

text: m.fl.)

text: Av utredningen framgår att Säkerhetspolisen på sin webbplats lämnade felaktig information om innehållet i bestämmelsen om vårdslöshet med hemlig uppgift i

text: 19 kap. 9 § brottsbalken

text: . Utredningen ger inte någon klarhet om orsaken till det eller hur länge informationen fanns på webbplatsen innan felet korrigerades den 31 januari 2025.

text: Som jag förstår remissvaret anser Säkerhetspolisen att det rört sig om ett smärre faktafel. Jag kan emellertid konstatera att den lydelse av straffbestämmelsen som fanns på webbplatsen, såvitt kommit fram i utredningen, aldrig har varit i kraft. Detta hade enkelt kunnat konstateras vid en kontroll innan uppgiften lades ut. Vidare rör straffbestämmelsen sådan brottslighet som Säkerhetspolisen ansvarar för att utreda (se 3 § förordningen med instruktion för Säkerhetspolisen). Det kan antas att allmänheten vänder sig till myndighetens webbplats för upplysningar om innehållet i gällande rätt på området. Den felaktiga informationen synes även ha fått viss spridning. Något bagatellartat fel har det alltså inte varit fråga om.

text: Säkerhetspolisen kan inte undgå kritik för att den felaktiga informationen lämnades på dess webbplats.

text: AA har i en kommentar pekat på att den felaktiga informationen fanns med i Säkerhetspolisens årsbok för år 2019. Min granskning har dock inte omfattat information som myndigheten lämnat i årsboken. Det som AA fört fram i denna del ger därför inte anledning till något uttalande från min sida.

text: Ärendet avslutas.

text: Beslutet har fattats av JO Per Lennerbrant. Dokumentet har fastställts digitalt och har ingen underskrift. Rättssakkunniga Anna Sundström har föredragit ärendet och byråchefen Nils Västberg har deltagit i beredningen.


title: Uttalanden om Kriminalvårdens hantering av e -postmeddelanden från en offentlig försvarare till en intagen

sammanfattning: En offentlig försvarare skickade ett e-postmeddelande till ett häkte, som var avsett för en intagen klient. Häktet lämnade inte vidare meddelandet till den intagne och upplyste om att de i fortsättningen inte avser att lämna vidare några sådana meddelanden till intagna. JO konstaterar att det inte finns någon skyldighet att föra ett e-postmeddelande vidare till en intagen på grund av häkteslagens bestämmelse om elektronisk kommunikation. JO kan inte heller se att det finns någon skyldighet enligt författning att göra detta som en serviceåtgärd. Med hänsyn bl.a. till att e-post från offentliga försvarare ofta kan avse viktiga angelägenheter i det straffrättsliga förfarandet, menar JO dock att det är önskvärt med en något mer nyanserad inställning till att vidareförmedla e-post än den som det aktuella häktet verkar ha intagit.

text: [P]

text: Justitieombudsmannen Per Lennerbrant

text: Uttalanden om Kriminalvårdens hantering av epostmeddelanden från en offentlig försvarare till en intagen

text: Anmälan

text: I en anmälan mot Kriminalvården, häktet Gävle förde advokaten AA fram sammanfattningsvis följande. I november 2023 skickade han ett epostmeddelande till häktet, som var avsett för en intagen som han var offentlig försvarare för. Meddelandet gällde en brådskande fråga och innehöll handlingar från en tingsrätt. Häktet lämnade inte vidare e-postmeddelandet till den intagne, vilket var fel eftersom e-post utgör elektronisk kommunikation mellan en intagen och dennes offentlige försvarare som inte får vägras.

text: Även om meddelandet inte var att anse som elektronisk kommunikation borde häktet ha lämnat det vidare, då det rörde en brådskande fråga och möjlighet till snabb kommunikation via e-post kan ha stor betydelse för att en intagen ska kunna tillvarata sin rätt under en rättegång. Häktet har upplyst honom om att det i fortsättningen inte avser att vidarebefordra e-postmeddelanden som han i egenskap av offentlig försvarare skickar till intagna klienter.

text: Utredning

text: JO uppmanade Kriminalvården att yttra sig över det som AA fört fram i sin anmälan, och särskilt besvara följande frågor:

text: • Hur anser Kriminalvården att ett häkte ska hantera ett e-postmeddelande som en försvarare skickar till häktet och som är avsett för en intagen? Hur ser myndigheten på frågan om ett sådant meddelande utgör elektronisk kommunikation mellan försvararen och den intagne, dvs. finns det en rättslig skyldighet för häktet att lämna vidare e-postmeddelandet till den intagne? Har det någon betydelse om försvararen angett den intagne som mottagare i den s.k. ämnesraden?

text: • Om Kriminalvården bedömer att häktet inte har en skyldighet att förmedla ett sådant meddelande till den intagne, anser myndigheten att häktet i något fall ändå bör göra det, t.ex. vid mycket brådskande angelägenheter? I vilken form bör då meddelandet lämnas till den intagne?

text: • Får personalen ta del av innehållet i ett sådant elektroniskt meddelande? Vad gäller om e-postmeddelandet har skrivits ut på papper?

text: I sitt remissvar anförde Kriminalvården, genom rättschefen, följande:

text: Utredning

text: Uppgifter om sakförhållandena har hämtats in från region Nord, som i sin tur har hämtat in uppgifter från häktet Gävle och från en kriminalvårdsjurist i region Nord som varit involverad i advokatens kontakter med häktet. Genom utredningen har följande kommit fram. Det finns inte någon situation vari häktet anser sig vara skyldigt att vidarebefordra e-postmeddelande från försvarare till intagen som kommit in till häktets e-postbrevlåda. Om det är brådskande, har försvarare rätt att kontakta sin klient per telefon eller besök i häktet. Försvarare har också möjlighet att i häktet lämna de handlingar som behöver förmedlas till den intagne. Att vidareförmedla e-post till intagna klienter är en serviceåtgärd som är resurskrävande för en redan ansträngd myndighet. Därmed sker det normalt endast avseende e-post från myndigheter. Häktet informerar den som har skickat e-postmeddelandet om att det inte kommer att befordras till den intagne. Att försvarare skickar e-post avsedd för en intagen klient till häktets e-postbrevlåda är besvärande, eftersom e-posten omöjligen kan hanteras utan att dess innehåll i någon grad blir synligt. Det innebär dock inte att häktet anser att personal får ta del av innehållet. Detta har också påtalats för anmälaren i aktuellt ärende, som uppgett sig vara högst medveten om det när denne sänder något till häktets myndighetsbrevlåda. Eftersom häktet inte tillhandahåller den servicegrad som det innebär att skriva ut e-postmeddelanden till intagna, har häktet inte heller haft anledning att se över hur hanteringen skulle ske. Anmälaren har varit i kontakt med såväl kriminalvårdsinspektör som klienthandläggare vid häktet Gävle och fått både muntligt och skriftligt svar enligt ovan. Häktet har hänvisat till samråd och rådfrågande av sektionen för allmän klientjuridik – östra (Härnösand) vid Kriminalvårdens huvudkontor samt fått numret till sektionen och haft e-postkontakt med en kriminalvårdsjurist.

text: Rättslig reglering

text: Enligt

text: 3 kap. 4 § häkteslagen (2010:611)

text: , HäL, får en intagen stå i förbindelse med en annan person genom elektronisk kommunikation i den utsträckning det lämpligen kan ske. Av tredje stycket framgår att elektronisk kommunikation mellan en intagen och hans eller hennes offentliga försvarare inte får vägras. Detsamma gäller elektronisk kommunikation mellan en intagen och en försvarare som den intagne har utsett om försvararen uppfyller de krav som ställs i

text: 21 kap. 5 § första stycket rättegångsbalken

text: . Enligt 3 kap. 5 § andra stycket HäL får elektronisk kommunikation mellan en intagen och hans eller hennes försvarare inte avlyssnas. Enligt 3 kap. 6 § HäL ska försändelser mellan en intagen och bl.a. hans eller hennes offentliga försvarare vidarebefordras utan granskning. Enligt

text: 6 § förvaltningslagen (2017:900)

text: ska en myndighet se till att kontakterna med enskilda blir smidiga och enkla. Myndigheten ska lämna den enskilde sådan hjälp att han eller hon kan ta till vara sina intressen. Hjälpen ska ges i den utsträckning som är lämplig med hänsyn till frågans art, den enskildes behov av hjälp och myndighetens verksamhet. Den ska ges utan onödigt dröjsmål. Enligt

text: 10 § häktesförordningen (2010:2011)

text: får elektronisk kommunikation endast äga rum med utrustning som tillhandahålls eller godkänns av Kriminalvården eller den myndighet som svarar för förvaringslokalen. Enligt 3 kap. 8 § Kriminalvårdens föreskrifter och allmänna råd (

text: KVFS 2011:2

text: ) om häkte, FARK Häkte, får en intagen endast använda sådan utrustning för elektronisk kommunikation som tillhandahålls av Kriminalvården. Enligt 3 kap. 15 § FARK Häkte ska en försändelse till eller från en intagen befordras samma dag som försändelsen kommer till häktet, om det är möjligt och försändelsen inte ska granskas eller hållas kvar. Av allmänna råd till 3 kap. 4 § HäL i 3 kap. FARK Häkte framgår att med uttrycket lämpligen kan ske avses praktiska förutsättningar för elektronisk kommunikation, t.ex. vad som är möjligt med hänsyn till häktets rutiner samt tillgången till personal och utrustning för sådan kommunikation. I förarbeten till fängelse- och häkteslagstiftningen uttalas bl.a. följande. Med elektronisk kommunikation avses här ljud, text, bild, data eller annan information som förmedlas med hjälp av radio, ljus eller elektromagnetiska svängningar som utnyttjar särskilt anordnade ledare (jfr 6 kap. 19 § andra stycket lagen [2003:389] om elektronisk kommunikation). Det innebär att t.ex. användning av fast telefoni, mobiltelefoni, Internet och e-post omfattas av begreppet (se

text: prop. 2009/10:135 s. 145

text: ). Med försändelse avses varje försändelse, t.ex. brev, skriftliga meddelanden, andra skriftliga handlingar och paket, som är avsedda att genom Kriminalvårdens försorg befordras till eller från den intagne. Med försändelse avses däremot inte ett elektroniskt meddelande, t.ex. e-post, såvitt meddelandet inte har skrivits ut. Ett elektroniskt meddelande omfattas av bestämmelserna om elektronisk kommunikation i 4 och 5 §§ (se

text: a. prop. s. 147

text: ). I avsnitt 3.3 i Kriminalvårdens handbok om intagnas försändelser (

text: ) anges bl.a. följande. När det gäller inkommen e-post till intagna, som inte skrivits ut, finns således inte någon formell skyldighet enligt FäL eller HäL för Kriminalvården att skriva ut och befordra den. Inkommen e- post från en myndighet till en intagen ska dock i regel befordras av serviceskäl. Även e-post från en privatperson till en intagen kan vidarebefordras av serviceskäl. Om e-post inte vidarebefordras bör avsändaren underrättas om detta och anledningen därtill (observera att tystnadsplikten kan behöva beaktas).

text: Kriminalvårdens bedömning

text: Försändelser till och från intagna i häkte ska befordras enligt bestämmelserna i

text: häkteslagen

text: och FARK Häkte. Som framgår av de ovan redovisade förarbetsuttalandena är ett icke utskrivet elektroniskt meddelande, t.ex. e-post, inte en försändelse i den mening som avses i fängelse- och häkteslagstiftningen. Sådan

text: kommunikation omfattas i stället av bestämmelserna om elektronisk kommunikation, som endast får äga rum med utrustning som tillhandahålls eller godkänns av Kriminalvården. Myndigheten tillhandahåller utrustning för elektronisk kommunikation i form av telefon- och videosamtal, men inte utrustning för elektronisk kommunikation via e-post. Ett häkte ska hantera ett e-postmeddelande som en försvarare skickar till häktet och som är avsett för en intagen på det sätt som följer av myndighetens handbok om intagnas försändelser. Häktet Gävle har i förevarande fall hanterat ett epostmeddelande på det beskrivna sättet. Eftersom elektronisk kommunikation endast får äga rum med utrustning som tillhandahålls eller godkänns av bl.a. Kriminalvården, och intagna saknar teknisk möjlighet att kommunicera via e-post, anser myndigheten att ett e-postmeddelande av det slaget rätteligen utgör ett meddelande från försvararen till Kriminalvården. Varken

text: häkteslagen

text: häktesförordningen

text: eller FARK Häkte innehåller någon rättslig skyldighet för ett häkte att skriva ut och därefter lämna det e-postmeddelandet vidare till den intagne. Enligt Kriminalvårdens bedömning saknar det därför betydelse om försvararen har angett den intagne som mottagare i den s.k. ämnesraden. Ett häkte kan förmedla ett sådant e-postmeddelande som det nu är fråga om inom ramen för sin serviceskyldighet. Att vidareförmedla e-post till intagna klienter är dock en resurskrävande serviceåtgärd. Kriminalvården bedömer därför att ett häkte normalt inte heller vid t.ex. mycket brådskande angelägenheter bör förmedla ett e-postmeddelande som en försvarare har skickat till ett häkte men ställt till en intagen klient. I stället bör försvararen i regel informeras om att en vidareförmedling av e-postmeddelandet inte kommer att ske, skälet för det och vilka kontaktmöjligheter som finns. Så har skett i detta fall. Elektronisk kommunikation mellan en intagen och hans eller hennes försvarare får inte avlyssnas och försändelser mellan en intagen och hans eller hennes försvarare ska som utgångspunkt vidarebefordras utan granskning. Kriminalvården bedömer därför att personal inte får ta del av innehållet i vare sig ett elektroniskt meddelande, som en försvarare har skickat till ett häkte men ställt till en intagen, eller en utskrift av detsamma. Det ligger dock i sakens natur att ett sådant e-postmeddelande inte kan hanteras utan att dess innehåll i någon mån blir känt för personal. Även av den anledningen vore det önskvärt att försvarare – vars kontakter med intagna klienter inte får avlyssnas, övervakas eller granskas – inte skickar e-post som är avsedd för en intagen klient till ett häkte.

text: AA kommenterade remissvaret och anförde bl.a. följande. E-postmeddelandet var ställt till hans huvudman och inte till häktet. Det har i vart fall ålegat häktet att vidarebefordra meddelandet inom ramen för sin serviceskyldighet.

text: Bedömning

text: Fanns det en skyldighet att föra e-postmeddelandet vidare enligt bestämmelsen

text: om elektronisk kommunikation i

text: häkteslagen

text: I

text: 3 kap. 4 § häkteslagen (2010:611)

text: sägs bl.a. följande. En intagen får stå i förbindelse med en annan person genom elektronisk kommunikation i den utsträckning det lämpligen kan ske (första stycket). Elektronisk kommunikation mellan en intagen och hans eller hennes offentliga försvarare får inte vägras (tredje stycket).

text: Bestämmelsen kan uppfattas som att det finns en undantagslös rätt för en offentlig försvarare att kommunicera elektroniskt, exempelvis via e-post, med sin klient i ett häkte. Av förarbetena framgår dock tydligt att bestämmelsen inte

text: är avsedd att förstås på det sättet. Avgörande för möjligheterna till elektronisk kommunikation är bl.a. häktets rutiner och tillgången till kommunikationsutrustning. Det är detta som avses med uttrycket ”i den utsträckning det lämpligen kan ske”. (Se

text: prop. 2015/16:187 s. 27

text: f.)

text: Av

text: 10 § häktesförordningen (2010:2011)

text: framgår att elektronisk kommunikation endast får äga rum med utrustning som tillhandahålls eller godkänns av Kriminalvården eller den myndighet som svarar för förvaringslokalen (se även 3 kap. 8 § Kriminalvårdens föreskrifter och allmänna råd [

text: KVFS 2011:2

text: ] om häkte, FARK Häkte).

text: Kriminalvården tillhandahåller generellt sett inte utrustning för kommunikation via e-post, och har inte heller gjort så i det här fallet. Den intagne som AA:s epostmeddelande var avsett för hade alltså inte någon möjlighet att kommunicera via e-post. Någon skyldighet för häktet att föra AA:s meddelande vidare till den intagne på grund av bestämmelsen om elektronisk kommunikation i

text: häkteslagen

text: fanns således inte. Det saknar i sammanhanget betydelse om det framgick att meddelandet var avsett för den intagne, t.ex. genom att denne angavs som mottagare i ämnesraden.

text: Borde e-postmeddelandet lämnats vidare som en serviceåtgärd?

text: En myndighet ska lämna den enskilde sådan hjälp att han eller hon kan ta till vara sina intressen. Det framgår av

text: 6 § förvaltningslagen (2017:900)

text: . Vidare ska varje intagen bemötas med förståelse för de särskilda svårigheter som är förenade med frihetsberövandet (

text: 1 kap. 4 § häkteslagen

text: Kriminalvården har uppgett att det är en resurskrävande åtgärd att vidareförmedla e-post och att ett häkte därför normalt inte ens vid mycket brådskande angelägenheter bör göra detta från en försvarare till en intagen. I stället bör försvararen i regel informeras om att en vidareförmedling inte kommer att ske, skälet för det och vilka kontaktmöjligheter som finns, vilket också skett i det här fallet. Myndigheten har också pekat på att det framstår som oundvikligt att häktespersonalen i någon mån ser innehållet i ett meddelande som skickas till ett häktes funktionsbrevlåda.

text: Jag kan inte se att det finns någon skyldighet enligt författning att som en serviceåtgärd vidareförmedla e-post från en försvarare till en intagen. Det som kommit fram i ärendet ger mig därför inte anledning att föra fram någon kritik mot häktet för hanteringen av AA:s e-postmeddelande.

text: Samtidigt finns det skäl att beakta att sådan e-post ofta kan avse viktiga angelägenheter i det straffrättsliga förfarandet. Jag noterar att häktet hade förmedlat e-postmeddelandet till den intagne om det skickats direkt från exempelvis tingsrätten. Till saken hör även att det på ett mer generellt plan förekommer praktiska svårigheter för försvarare att komma i kontakt med intagna inom Kriminalvården (se mina beslut den 24 juni 2025, dnr 6612-2023 samt dnr 7632-2023 och 944-2024).

text: Mot den angivna bakgrunden framstår det som önskvärt med en något mer nyanserad inställning till e-postmeddelanden från en offentlig försvarare än den som häktet Gävle verkar ha intagit. Jag uppfattar att Kriminalvården i sitt remissvar ger uttryck för en mindre kategorisk hållning. Som myndigheten är inne på riskerar dock konfidentialiteten mellan en intagen och dennes försvarare oundvikligen att inskränkas om försvararen skickar e-post avsedd för den intagne till ett häkte. Det måste förutsättas att en försvarare är införstådd med detta.

text: Ärendet avslutas.

text: Beslutet har fattats av JO Per Lennerbrant. Dokumentet har fastställts digitalt och har ingen underskrift.

text: Rättssakkunniga Emma Söderberg Majanen har föredragit ärendet och byråchefen Johan Thorblad har deltagit i beredningen.


avgjordAv: Kerstin André

title: Fråga om en rapport från en revisionsbyrå som haft visst uppdrag från en kommunal nämnd blev en allmän handling när den inkom till nämnden

text: Anmälningar

text: I anmälningar, som kom in till JO den 7, 9 och 13 januari 2009, klagade AA på ordföranden i Barn- och ungdomsnämnden i Vänersborgs kommun BB m.fl. Klagomålen mot BB rörde bl.a. att en rapport från Öhrlings PricewaterhouseCoopers (Öhrlings) som inkom till nämnden under vecka 50 år 2008 inte hade diarieförts.

text: Utredning

text: Upplysningar inhämtades per telefon från registratorn CC och sekreteraren DD, båda vid Vänersborgs kommun. Av upplysningarna framgick bl.a. följande. Den slutrapport från Öhrlings som AA tagit upp inkom till kommunen den 14 januari 2009 och diariefördes samma dag. En version av rapporten inkom till kommunen redan under vecka 50 år 2008. Denna version återsändes dock till Öhrlings av BB och lämnades inte till registratorn eftersom den ansågs utgöra arbetsmaterial.

text: Barn- och ungdomsnämnden anmodades att inkomma med utredning och yttrande såvitt avsåg den formella hanteringen av den rapport från Öhrlings som inkom till nämnden under vecka 50 år 2008.

text: Nämnden beslutade att som sitt remissvar till JO inge en skrivelse som var undertecknad av tf. barn- och ungdomschefen EE. I skrivelsen anfördes bl.a. följande.

text: Utredning av ärendet

text: Arena Vänersborg är en inomhusarena med isyta i bandyformat som är under uppförande i Vänersborgs kommun. Byggnationen färdigställs under andra halvåret 2009. Ägare till Arena Vänersborg är Vänersborgs kommun. Själva byggprojektet sorterar organisatoriskt under barn- och ungdomsnämnden. Med anledning av ovanstående har barn- och ungdomsnämnden, enligt avtal av den 12 november 2008, givit Öhrlings i uppdrag att utreda det för Vänersborgs kommun mest fördelaktiga sättet att organisera ägandet och driften av Arenan. Enligt utredningsuppdraget avsågs rapportering ske såväl muntligt som skriftligt samt att slutrapportering skulle ske i vecka 50 år 2008.

text: I enlighet med gällande avtal överlämnade Öhrlings en rapport i vecka 50. Rapporten överlämnades vid möte med Projektstyrelsens för Arena Vänersborg ordförande, BB, tillika barn- och ungdomsnämndens ordförande. BB ansåg inte att handlingen var tillfredsställande i alla delar och betraktade den inte heller som en slutgiltigt utformad handling, utan som ett utkast. Öhrlings beaktade ordförandes synpunkter på rapporten, och översände den 9 januari 2009 en korrigerad slutrapport som diariefördes vid barn- och ungdomsnämnden den 14 januari 2009.

text: Yttrande över barn- och ungdomsnämndens formella hantering av ärendet

text: Alltsedan JO genom beslut av den 30 september 2008, med JO:s diarienummer 4639-2007, uttalade viss kritik mot Barn- och ungdomsnämnden i Vänersborgs kommun har både barn- och ungdomsnämnden och kommunen arbetat kontinuerligt med att ständigt förbättra nämndens rutiner vid diarieföring. Av AA:s JO-anmälan framgår att FF från Öhrlings fått uppgiften att slutrapporten skickats till Vänersborgs kommun under vecka 50 år 2008. Bakgrunden till denna uppgift synes, enligt barn- och ungdomsnämndens uppfattning, vara ett missförstånd mellan Öhrlings och BB. Stöd för denna uppfattning utgör den slutrapport som diarieförts vid barn-och ungdomsnämnden den 14 januari 2009 och som daterats den 9 januari2009. Slutrapporten har alltså avsänts från Öhrlings i vecka 2 år 2009. Som framgår av JO:s tjänsteanteckning av den 2 februari 2009 över telefonsamtal med sekreteraren vid barn- och ungdomsnämnden DD ankom en version av ovannämnda rapport till barn- och ungdomsnämndens ordförande under vecka 50 år 2008. Från barn- och ungdomsnämndens sida var aldrig avsikten att detta skulle vara ett slutligt dokument. Tvärtom var det nämndens uppfattning att dokumentet skulle vara ett ”levande” dokument tilldess båda parter var nöjda med rapportens innehåll. Med anledning av ovanstående ansåg barn- och ungdomsnämndens ordförande BB, att skrivelsen från Öhrlings som överlämnats till BB under vecka 50 år 2008 var arbetsmaterial till dess båda parter var överens, och därför inte behövde diarieföras.

text: AA yttrade sig över nämndens remissvar. Han framförde också synpunkter på dels nämndens agerande vid det sammanträde vid vilket nämnden beslutade om yttrandet till JO, dels utformningen av protokollet från sammanträdet.

text: Nämnden inkom senare med en rättelse av det aktuella protokollet.

text: I ett beslut den 9 februari 2010 anförde JO André följande.

text: Bedömning

text: Sekretesslagen (1980:100)

text: har den 30 juni 2009 ersatts med offentlighets- och

text: sekretesslagen (2009:400)

text: , OSL. I det följande hänför jag mig till den nya lagen som i berörda hänseenden inte har inneburit några sakliga ändringar.

text: Grundläggande bestämmelser om myndigheters skyldighet att registrera allmänna handlingar finns i

text: 5 kap.

text: OSL. Av

text: 2 kap. 3 § tryckfrihetsförordningen

text: (TF) framgår att en handling är allmän, om den förvaras hos en myndighet och enligt 6 eller 7 § är att anse som inkommen till eller upprättad hos myndigheten. Enligt

text: 6 § första stycket

text: TF anses en handling inkommen till myndigheten, när den anlänt till myndigheten eller kommit behörig befattningshavare till handa.

text: I

text: 2 kap. 9 §

text: TF finns regler rörande bl.a. minnesanteckningar samt utkast eller koncept till myndigheters beslut eller skrivelser. Sådana handlingar anses inte som

text: allmänna handlingar om de inte har expedierats och inte heller tagits om hand för arkivering. För att regeln ska vara tillämplig krävs att handlingen har tillkommit inom en myndighet. Härrör handlingen från enskild är bestämmelsen inte tillämplig oavsett om handlingen angetts vara av enbart preliminär natur (

text: RÅ 1958:55

text: ). Handlingen blir i sådant fall allmän när den kommer in till myndigheten (

text: 2 kap. 6 §

text: TF).

text: Enligt huvudregeln i

text: 5 kap. 1 §

text: OSL ska allmänna handlingar registreras så snart de har kommit in till eller upprättats hos en myndighet. Handlingar som inte omfattas av sekretess behöver dock inte registreras om de hålls ordnade så att det utan svårighet kan fastställas om de har kommit in eller upprättats. Om det är uppenbart att en allmän handling är av ringa betydelse för myndighetens verksamhet, behöver den varken registreras eller hållas ordnad.

text: En ovillkorlig registreringsskyldighet enligt denna bestämmelse omfattar således endast handlingar för vilka sekretess gäller. När det gäller allmänna handlingar som inte omfattas av sekretess föreligger valfrihet mellan att registrera handlingarna och hålla dem så ordnade att det utan svårighet kan fastställas om de har kommit in eller upprättats. Denna möjlighet gäller även för handlingar som endast förvaras i elektronisk form under förutsättning att åtkomligheten för allmänheten är godtagbar. Det ankommer på den enskilda myndigheten att avgöra vilket tillvägagångssätt som är att föredra. När myndigheten har bestämt sig för ett av systemen måste emellertid detta tillämpas konsekvent av alla inom myndigheten.

text: Bestämmelsen i

text: 5 kap. 1 §

text: OSL om att allmänna handlingar ska registreras så snart de har kommit in innehåller inte någon bestämd tidsgräns. JO har emellertid i tidigare beslut (se bl.a. JO:s ämbetsberättelse 2007/08 s. 565) uttalat att det ligger i sakens natur att registreringen ska ske så snart det är praktiskt möjligt. För en handling som kommer in till en myndighet med post ligger det närmast till hands att registrering följer i omedelbar anslutning till själva postöppningen. För handlingar som ges in till myndigheten på annat sätt är det önskvärt att de diarieförs i nära anslutning till ingivandet. I normalfallet bör registrering ske senast påföljande arbetsdag.

text: I förevarande fall framgår av utredningen att Öhrlings hade nämndens uppdrag att utreda vissa förhållanden rörande Arena Vänersborg. Enligt avtalet mellan Öhrlings och kommunen skulle uppdraget slutrapporteras under vecka 50 år 2008. Med anledning härav överlämnade Öhrlings vid denna tidpunkt en rapport till BB. Rapporten överlämnades till BB i hans egenskap av ordförande i projektstyrelsen för Arena Vänersborg, ett projekt som barn- och ungdomsnämnden ansvarade för. Öhrlings får anses ha haft en från nämnden fristående roll vid utarbetandet av rapporten. Det anförda innebär att rapporten blev en allmän handling när den kom BB till handa. Att BB för egen del betraktade rapporten som arbetsmaterial föranleder inte någon annan bedömning. Rapporten kan inte anses ha varit av ringa

text: betydelse för nämndens verksamhet. Det ankom därför på BB att skyndsamt vidarebefordra rapporten till nämndens kansli för registrering. Så har emellertid inte skett. BB förtjänar kritik för den bristfälliga hanteringen i detta avseende. Vad AA anfört i övrigt föranleder inte någon åtgärd eller något uttalande från min sida. Ärendet avslutas med den kritik som uttalats ovan.


nyckelord:
Barn/ungdom
Grundläggande fri- och rättigheter
Samtycke
Tvångsmedel/tvångsåtgärder

title: Kritik mot en grundskola för utformningen av ordningsregler om kroppsvisitation

sammanfattning: En grundskola hade utformat sina ordningsregler på ett sätt som gav intryck av att elever och vårdnadshavare skulle lämna samtycke till bl.a. undersökning av väskor och andra föremål som elever hade med sig, dvs. kroppsvisitation. ChefsJO konstaterar att skolor endast får genomföra sådana undersökningar och omhänderta föremål som påträffas om förutsättningarna i 6 a kap. 5 och 7 §§ skollagen är uppfyllda samt att det inte är möjligt att frånsäga sig det grundlagsfästa skyddet mot en tvångsåtgärd såsom kroppsvisitation genom samtycke. Även om det inte var skolans avsikt att inhämta samtycke till de aktuella åtgärderna kunde ordningsreglerna uppfattas på det viset och skolan kan därför inte undgå kritik för deras utformning.

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO framförde AA klagomål mot en grundskola i Skövde kommun avseende användningen av en viss blankett. AA ansåg att blanketten var olämpligt formulerad eftersom den innebar att skolan inhämtade samtycke till tvångsåtgärder, vilket torde strida mot elevernas rättighetsskydd.

text: Den bilagda blanketten hade rubriken trivselregler och innehöll bl.a. följande avsnitt.

text: • Jag tillåter att mina väskor och andra medförda föremål undersöks. Rektor kan, enligt

text: skollagen

text: 6 a kap. 5 §

text: , under vissa förutsättningar besluta att undersöka elevers väskor och andra medhavda föremål för att säkerställa trygghet, säkerhet och studiero i skolan. • Jag tillåter att mina föremål omhändertas efter undersökning. Föremål som påträffas vid en undersökning av väskor kan omhändertas av rektor eller annan utsedd person för att förebygga ordningsstörningar, kränkningar, brott eller för att upprätthålla säkerheten. Längst ned på blanketten fanns utrymme för elevers och vårdnadshavares underskrifter samt en uppmaning om att skriva under och lämna in underskriften till mentorerna.

text: Utredning

text: JO begärde att Barn- och utbildningsnämnden i Skövde kommun skulle yttra sig över anmälan samt ange vad syftet med blanketten var och vilka överväganden som hade föregått användningen av den. Yttrandet skulle särskilt beröra frågan om hur användningen av blanketten förhöll sig till bestämmelserna i

text: 6 a kap.

text: och

text: 7 §§

text: skollagen (2010:800)

text: samt enskildas grundlagsstadgade skydd mot kroppsvisitation.

text: Nämnden yttrade sig i enlighet med begäran. Till yttrandet fogades ett underyttrande från skolans rektor. Av yttrandena framgick i huvudsak följande.

text: Enligt förarbetena till de nya bestämmelserna i

text: 6 a kap.

text: och

text: 7 §§

text: skollagen

text: är det viktigt att det tydligt framgår av skolans ordningsregler att undersökningar av väskor eller liknande kan förekomma och under vilka förutsättningar (se

text: prop. 2024/25:160 s. 80

text: ). I samband med att bestämmelserna infördes tog förvaltningen därför fram exempel på formuleringar att utgå ifrån när skolornas ordningsregler sågs över för att kompletteras med information om den nya lagstiftningen. Rektorerna gavs också i uppdrag att informera elever och vårdnadshavare om tillägg som gjordes i ordningsreglerna med anledning av den nya lagstiftningen.

text: Den blankett som bilagts anmälan till JO är inte en blankett utan ett utdrag ur skolans trivsel- och ordningsregler, som omfattar fler sidor än den bilagda. Vid utformningen av reglerna utgick skolan från förvaltningens förslag till formuleringar om den nya lagstiftningen men lade till följande två punkter:

text: • Jag tillåter att mina väskor och andra medförda föremål undersöks. • Jag tillåter att mina föremål omhändertas efter undersökning.

text: För att säkerställa att samtliga elever och vårdnadshavare tog del av innehållet i trivsel- och ordningsreglerna lade skolan även till en avslutande del i dokumentet där elever och vårdnadshavare ombads att underteckna och lämna in underskrifterna till mentorerna.

text: Syftet var inte att elever och vårdnadshavare på förhand skulle ge sin tillåtelse till undersökning och omhändertagande av medförda föremål genom att underteckna trivsel- och ordningsreglerna. Formuleringarna ger dock ett sådant intryck, vilket är olyckligt. En sådan ordning bedöms inte som förenlig med gällande rätt.

text: Rektorn vidtog omedelbart åtgärder för att korrigera de felaktiga formuleringarna efter att JO hade begärt att nämnden skulle yttra sig. Elever och vårdnadshavare informerades omgående och reviderade ordningsregler beslutades inom ett par veckor.

text: Rektorn har informerat all personal om gällande ordningsregler och tydliggjort de rättsliga förutsättningarna för att tillämpa

text: skollagens

text: regler om undersökning och omhändertagande av medförda föremål. Nämnden kommer på nytt att

text: informera samtliga rektorer om den nya lagstiftningen och uppdra åt dem att vidareförmedla informationen inom respektive skolenhet.

text: AA kommenterade nämndens yttrande.

text: Rättslig reglering

text: Undersökning av väskor och andra föremål som elever har med sig Enligt

text: regeringsformen

text: (RF) är var och en gentemot det allmänna skyddad mot kroppsvisitation, husrannsakan och liknande intrång (se

text: 2 kap. 6 § första stycket

text: RF). Även

text: artikel 8.1 i Europakonventionen

text: om rätt till skydd för privat- och familjeliv innebär ett skydd mot bl.a. kroppsvisitation. Skyddet är inte absolut utan kan begränsas genom lag (se

text: 2 kap.

text: och

text: 21 §§

text: RF samt

text: artikel 8.2 i Europakonventionen

text: Enligt

text: skollagen

text: får väskor och andra föremål som elever har med sig till skolenheten eller till en skolaktivitet utanför skolenheten undersökas om det är befogat för att begränsa risken för ordningsstörningar, kränkningar eller brott eller för att upprätthålla säkerheten. En sådan undersökning får endast utföras om den står i rimlig proportion till sitt syfte och övriga omständigheter. En undersökning som avser ett obestämt antal elever får endast utföras efter beslut av rektorn och ska utföras av rektorn eller personer som särskilt har utsetts av rektorn för uppgiften. När det gäller undersökningar som avser enskilda elever får rektorn även uppdra åt särskilt utsedda personer att besluta och utföra sådana undersökningar. (Se

text: 6 a kap. 5 § skollagen

text: Föremål som påträffas vid en undersökning får omhändertas av rektorn om det är befogat för att begränsa risken för ordningsstörningar, kränkningar eller brott eller för att upprätthålla säkerheten. Sådana föremål får också omhändertas av en person som rektorn har utsett att utföra undersökningen. (Se

text: 6 a kap. 7 § skollagen

text: Skollagens

text: regler om undersökning av väskor och andra föremål trädde i kraft den 1 juli 2025. Före det saknades det uttryckligt lagstöd som inskränkte det grundlagsfästa skyddet mot kroppsvisitation på skolans område, något som uppmärksammats av JO i flera beslut (se JO 2004/05 s. 337, dnr

text: och JO 2022/23 s. 643, dnr

text: Innebörden av samtycke till en tvångsåtgärd såsom kroppsvisitation JO har tidigare uttalat att grundlagens rättighetsskydd allvarligt skulle urholkas om man godtog att den enskilde som huvudregel kunde frånsäga sig detta med bl.a. den följden att tvångsmedel som t.ex. kroppsvisitation fritt skulle få tillgripas också i situationer där lagliga förutsättningar för åtgärden saknas.

text: Regeringsformens

text: utgångspunkt får i stället anses vara det motsatta, nämligen att samhälleliga organ inte får göra ingripanden inom det grundlagsskyddade området annat än med stöd i lag. En enskilds samtycke kan därmed i princip inte åberopas till stöd för intrång på det grundlagsskyddade området om uttryckligt stöd för sådant åberopande saknas (se JO 1991/92 s. 114, dnr

text: 1552-1990 samt även JO 2003/04 s. 72, dnr

text: och JO 2009/10 s. 39, dnr

text: Frågan om verkan av samtycke till användningen av straffprocessuella tvångsmedel behandlades i Polisrättsutredningens slutbetänkande (

text: SOU 1995:47

text: ). Där uttalades bl.a. att en utgångspunkt för den svenska lagstiftningen bör vara att en åtgärd som får anses utgöra ett intrång i de i Europakonventionen och

text: regeringsformen

text: skyddade fri- och rättigheterna inte får företas annat än på de villkor som anges i lag, oavsett om den som utsätts för ingripandet har samtyckt till det eller ej (s. 144).

text: Bedömning

text: Utredningen visar att den blankett som anmälts till JO rätteligen är ett utdrag ur skolans ordningsregler. Hur övriga delar av ordningsreglerna är utformade framgår inte av utredningen. Jag delar dock nämndens uppfattning att utdraget ger intryck av att elever och vårdnadshavare förväntas att på förhand ge tillåtelse till att väskor och andra medförda föremål undersöks och att föremål omhändertas efter sådan undersökning.

text: Skolor får endast undersöka väskor och andra föremål som elever har med sig samt omhänderta föremål som påträffas vid en undersökning om förutsättningarna i

text: 6 a kap.

text: och

text: 7 §§

text: skollagen

text: är uppfyllda. Det gäller oavsett om den som utsätts för åtgärderna har samtyckt till dem eller inte. Det är inte möjligt att frånsäga sig det grundlagsfästa skyddet mot en tvångsåtgärd såsom kroppsvisitation genom samtycke.

text: Rektorn har anfört att det inte var skolans avsikt att inhämta samtycke till de aktuella åtgärderna och jag finner inte anledning att ifrågasätta detta. Jag konstaterar dock att ordningsreglerna kunde uppfattas på det viset och skolan kan därför inte undgå kritik för deras utformning.

text: Det är positivt att skolan nu har ändrat ordningsreglerna och vidtagit åtgärder för att informera såväl personal som elever och vårdnadshavare om innebörden av den nya lagstiftningen.

text: Ärendet avslutas.

text: Beslutet har fattats av chefsJO Erik Nymansson. Dokumentet har fastställts digitalt och har ingen underskrift.

text: Seniora rättssakkunniga Therese Säde har föredragit ärendet och byråchefen Dan Johansson har deltagit i beredningen.


title: En kommun har på en faktura för daghemsavgifter angivit att även förälderns sammanboende är betalningsansvarig. - Fråga om betalningsansvar för en sammanboende som inte är underhållsskyldig för barnen

text: En kommun har på en faktura för daghemsavgifter angivit att även förälderns sammanboende är betalningsansvarig. – Fråga om betalningsansvar för en sammanboende som inte är underhållsskyldig för barnen

text: Anmälan

text: AA anförde i en anmälan till JO klagomål mot Barn- och utbildningsförvaltningen i Krokoms kommun. Av anmälan och bifogade handlingar framgick i huvudsak följande. Han är sammanboende med en kvinna som har barn sedan tidigare. Hennes barn är placerade i kommunens förskoleverksamhet och skolbarnsomsorg. På en avgiftsfaktura, som är ställd till henne, angavs bl.a. att ”även AA är betalningsansvarig”. AA ifrågasatte i brev till förvaltningen om detta var en riktig tillämpning och hänvisade bl.a. till att han inte var underhållsskyldig för barnen. Han hade även begärt att få en besvärshänvisning men då fått till svar att saken inte gick att överklaga. Han begärde i sin anmälan att JO skulle uttala sig om kommunens agerande.

text: Utredning

text: Föredraganden inhämtade upplysningar vid telefonsamtal med utredaren BB samt barn- och utbildningschefen CC vid förvaltningen.

text: Vid telefonsamtalen framkom i huvudsak följande.

text: Med anledning av AA:s påpekande tog BB kontakt med en jurist på Svenska Kommunförbundet, som gav honom rätt. Det är bara vårdnadshavaren/platsinnehavaren som kan göras formellt betalningsansvarig för avgiften. BB hade skrivit till AA och förklarat detta.

text: Förvaltningen hade inte tidigare reagerat mot uppgifterna på de fakturor som hade sänts ut. Ingen enskild hade heller hört av sig med synpunkter, vilket även gällde de enskilda vars kravärenden hade gått vidare till kronofogdemyndigheten.

text: Förvaltningen skulle nu undersöka om det kan ha funnits fall bakåt i tiden där någon felaktigt hade sökts som betalningsansvarig för obetalda avgifter. Om man upptäckte att något fel hade begåtts skulle man vidta de åtgärder som står till buds

text: för att få till en rättelse. Man skulle även gå igenom de aktuella kravärendena för att tillse att inte någon hade söks felaktigt.

text: Förvaltningen hade kontaktat leverantören av förvaltningens datasystem Procapita för att få till stånd den nödvändiga ändringen av programvaran. Det arbetet pågick. För närvarande tog förvaltningen manuellt bort uppgifterna om ”betalningsansvarig” på de avgiftsfakturor som skickades ut.

text: I beslut den 29 mars 2005 anförde JO André följande.

text: Bedömning

text: Av den hittillsvarande utredningen framgår att förvaltningen, på de avgiftsfakturor som har sänts till AA:s sambo, har angett att även han är betalningsansvarig för avgifterna trots att så inte är fallet. Det framgår vidare att detta inte är ett enstaka misstag utan att det kan finnas fler fall där felaktiga uppgifter har förekommit på förvaltningens avgiftsfakturor.

text: Enligt den kommunala taxan skall ett hushålls samlade ekonomiska bärkraft utgöra grund för avgiftsberäkningen. Detta innebär inte att den som ingår i hushållet utan att vara platsinnehavare kan göras formellt betalningsansvarig för avgiften. Förvaltningen synes inte ha haft denna skillnad klar för sig och har inte tidigare reagerat över fakturornas utformning.

text: Det inträffade är självfallet anmärkningsvärt, inte minst med hänsyn till de rättsföljder som kan uppkomma för den som utpekas som betalningsansvarig.

text: Sedan förvaltningen nu har uppmärksammats på saken har åtgärder vidtagits för att ändra rutinerna. Förvaltningen skall också gå igenom tidigare och nuvarande kravärenden för att kontrollera huruvida någon enskild felaktigt har utpekats som betalningsansvarig. Jag finner mot den bakgrunden inte skäl att gå vidare i utredningen av saken genom en remiss till barn- och utbildningsnämnden.

text: CC har vid telefonsamtalet med föredraganden uppgett att förvaltningen, vid sina kontakter med förvaltningar i flera andra kommuner i anledning av det inträffade, har erfarit att även deras handläggning kan ha varit felaktig i vissa fall utan att man har uppmärksammat detta. Jag finner därför skäl att översända en kopia av detta beslut till Svenska Kommunförbundet för kännedom.

text: Ärendet avslutas med den kritik som framgår av det ovan anförda.


nyckelord:
Beslutsmotivering, utformning av beslut
Fullföljdshänvisning

title: Kritik mot en socialnämnd som dels inte motiverat ett beslut, dels meddelat en felaktig fullföljdshänvisning. Vidare kritik mot en länsrätt för handläggningen av ett överklagande som inte skulle prövas av domstolen utan av länsstyrelsen

text: Anmälan

text: I en skrivelse till JO framförde AA klagomål mot Socialnämnden i Ystads kommun angående handläggningen av ett ärende om tillstånd att driva automatspel. Hon var kritisk till att socialnämnden hade angett fel överinstans, länsrätten i stället för länsstyrelsen, och att handläggningen av ärendet därför hade fördröjts. Hon frågade också om hon hade rätt till skadestånd.

text: Akterna i ärendet lånades in från socialnämnden, Länsstyrelsen i Skåne län och Länsrätten i Skåne län. Av dessa framgick bl.a. följande.

text: Den 16 maj 2002 gav AA och BB genom sitt aktiebolag Laserzonen AB in en ansökan till Ystad kommun om tillstånd att anordna automatspel. Efter remissförfarande fattades beslut i ärendet av tillståndsgruppen genom t.f. avdelningschefen CC. Av beslutet framgick att en ansökan hade kommit in samt att sökanden inte beviljades tillstånd enligt ansökan. Beslutshandlingen innehöll varken motivering eller fullföljdshänvisning. BB överklagade beslutet. Överklagandet är daterat den 19 juli 2002. Enligt de inkomststämplar som finns på detta har det tydligen först getts in till länsstyrelsen, inkomststämpel den 25 juli 2002. Länsstyrelsen överlämnade överklagandet tillsammans med handlingen ”Meddelande – felsänt ärende” till socialnämnden, inkomststämpel 30 juli 2002. Nämnden omprövade och vidhöll sitt beslut den 31 juli och överlämnade ärendet till länsrätten, inkomststämpel 1 augusti 2002. Länsrätten begärde in kompletteringar av överklagandet och kommunicering med parterna ägde rum. Den 18 november 2002 fattade länsrätten beslut och avskrev målet från vidare handläggning samt överlämnade ärendet till länsstyrelsen för handläggning. I beslut den 24 mars 2003 biföll länsstyrelsen överklagandet och visade ärendet åter till socialnämnden för ny handläggning.

text: Utredning

text: Socialnämnden och länsrätten anmodades att göra utredningar och yttra sig över anmälan.

text: Socialnämndens yttrande skulle utöver vad som hade anförts i anmälan avse utformningen av socialnämndens beslut den 1 juli 2002 mot bakgrund av reglerna om motivering av beslut i

text: 20 § förvaltningslagen (1986:223)

text: och reglerna om underrättelse om överklagandehänvisning i

text: 21 § andra stycket förvaltningslagen

text: . Nämnden gav som sitt yttrande in ett tjänsteutlåtande av tillståndsenhetens enhetschef CC. Av yttrandet framgick i huvudsak följande.

text: Yttrande mot bakgrund av reglerna om motivering av beslut i

text: 20 § förvaltningslagen

text: Såväl muntlig underrättelse om beslutet som skriftlig har meddelats enligt

text: förvaltningslagen

text: . Den skriftliga har skett i vederbörlig ordning så att sökanden underrättats om beslutet i form av det kompletta tjänsteutlåtandet med fattat beslut. Detta har delgivits rekommenderat med mottagningsbevis. Beslutet är fattat 2002- 07-01 och samma datum har det från socialförvaltningen gått via posten. Det är enligt mottagningsbeviset utlämnat den 4 juli 2002 till BB, Laserzonen AB. Muntligt har utredaren pratat med BB per telefon i samband med beslutet och då läst upp motiveringarna till avslaget.

text: Yttrande mot bakgrund av reglerna om underrättelse om överklagandehänvisning i

text: 21 § 2 st förvaltningslagen

text: I samband med expedieringen av underrättelsen av beslutet till sökanden/käranden ovan följer en besvärshänvisning ”Hur man överklagar till länsrätten (förvaltningsbesvär)”. I stället för denna besvärshänvisning borde det medskickats en d:o i vilket det står ”Hur man överklagar till länsstyrelsen”, något som är ovanligt i våra ordinarie rutiner eftersom myndighetsbeslut normalt överklagas hos länsrätt. Att det skall överklagas till länsstyrelsen står i Lag (

text: ) om anordnande av visst automatspel,

text: 11 §

text: . Vi beklagar detta. Efter det att beslutet varit föremål för omprövning 2002-07-31, där det tidigare fattade beslutet vidhålles av DD, administrativ chef och t f socialchef, skickas det samma dag till länsrätten. Dagen innan, den 30 juli, inkommer till socialförvaltningens postöppning meddelande från Länsstyrelsen i Skåne län, förvaltningsenheten i Kristianstad, att överklagandet insänt av BB är felsänt (det borde skickats till länsstyrelsen). På grund av ett administrativt förbiseende hanterades inte denna handling från länsstyrelsen på ett ändamålsenligt sätt utan lades i akten i den tron att handlingarna dagen innan hade skickats till rätt instans. En underrättelse inkommer från Länsrätten i Skåne län den 1 november 2002, vari socialnämnden i Ystad uppmanas att inge yttrande inför ett kompletterande överklagande, daterat den 27 oktober, kallat Extra Bilaga, från AA & BB på Laserzonen AB. Detta resulterar i ett nytt yttrande, undertecknat av handläggaren EE och avdelningschef FF, daterat den 13 november, adresserat till Länsrätten, eftersom det är den myndigheten som begär in yttrandet (och även ger det ett målnummer). Yttrandet fastställdes vid socialnämndens arbetsutskott dagen efter, den 14 november, varefter det samma dag faxas över till Länsrätten i Skåne län. Den 19 november, bara 5 dagar senare, kommer det beslut från länsrätten att ärendet överlämnas till Länsstyrelsen i Skåne län för vidare handläggning. Länsstyrelsen fattar beslut den 24 mars i år och ger därmed klaganden rätt och visar ärendet åter för ny handläggning. Den 4 april beslutar enhetschef CC att bevilja sökanden tillstånd till tre automatspel, vari öppettiden som anges ligger utanför skoltid. Kommunicering i samband med det nya beslutet har skett i vederbörlig ordning och ett tillståndsbevis daterat den 7 april 2003 har blivit översänt.

text: Avslutningsvis konstateras att ärendet p g a ett administrativt misstag har blivit försenat. Dock har förvaltningen sett över sina rutiner i samband med överklaganden, bl.a. har viss utbildning för administrativ personal genomförts på länsrätten, så att dylika misstag inte ska ske framöver.

text: Länsrätten, lagmannen GG, gav in följande yttrande, upprättat av länsrättsfiskalen HH.

text: Överklagandet av socialnämndens i Ystad kommun beslut har felaktigt kommit att överlämnas, med felaktig överklagandehänvisning, till Länsrätten i Skåne. Överklagandet inkom till länsrätten den 1 augusti 2002. När överklagandet inkom till länsrätten har ansvarig handläggare gjort en översiktlig kontroll av vilka åtgärder som behövts vidtas i målet. Det normala förfarandet är att tillse att ärendet blir utrett i den omfattning som erfordras för att målet skall bli klart för avgörande. Detta innebär i de flesta måltyper att ärendet skall kommuniceras med parterna för tillfälle till yttrande, vilket också skett i förevarande fall. Vid målets inkommande förlitar sig i princip länsrätten på att beslutande myndighet har angivit rätt instansordning. Huvudskälet till detta är att det ankommer på beslutande myndighet att lämna korrekt besvärshänvisning, men det går inte heller att helt bortse ifrån att den höga arbetsbelastningen på länsrätten påfordrar en mycket rationell hantering av det stora antalet inkommande ärenden. I förevarande fall framgår det också av handlingarna i målet att länsstyrelsen den 25 juli 2002 översänt överklagandet till Ystads kommun under rubriken ”MEDDELANDE – felsänt ärende”. Därefter har ärendet, efter omprövning, överlämnats till länsrätten av kommunen den 31 juli 2002. Vid en inledande och översiktlig genomgång av målet torde det mot denna bakgrund inte finnas anledning för handläggaren att befara att ärendet felaktigt överlämnats till länsrätten. Inte sällan kan det dock, tack vare handläggarnas erfarenheter av olika måltyper, direkt uppmärksammas att ett mål överlämnats felaktigt till länsrätten. Detta har dock tyvärr ej skett i det förevarande fall. I sammanhanget skall erinras om att länsrätten handlägger ett flertal kommunala beslut från olika nämnder som första överklagandeinstans. I den nu aktuella måltypen är emellertid länsrätten instans först efter länsstyrelsens prövning. Ärendet har efter den 1 augusti 2002 kommunicerats av länsrätten för att det skall kunna avgöras i sak. Ärendet har bedömts vara klart för avgörande i samband med parternas respektive yttrande som kom in till länsrätten den 14 november 2002. Eftersom det var fråga om ett tillståndsärende har länsrätten behandlat målet med viss förtur. Målet har, direkt när det varit klart för avgörande, överlämnats till en länsrättsnotarie för att utreda och bereda ett förslag till dom. Vid denna utredning uppmärksammades att ärendet först skall prövas av länsstyrelsen. Ett beslut om att överlämna målet till länsstyrelsen fattades därför den 18 november 2002. Samtliga handlingar i målet överlämnades i samband härmed. Enligt undertecknads bedömning har målet kommit att behandlas, såväl avseende sammanlagd handläggningstid som tid från då målet var klart för avgörande, på kortare tid än vad som är normalt för liknande ärenden.

text: AA gavs tillfälle att kommentera remissvaren. I beslut den 10 december 2003 anförde JO Berggren följande.

text: Bedömning

text: Socialnämndens handläggning Enligt

text: 20 § första stycket förvaltningslagen

text: är huvudregeln att ett beslut varigenom en myndighet avgör ett ärende som avser myndighetsutövning mot någon enskild skall innehålla de skäl som har bestämt utgången av ärendet. Om ett beslut som kan överklagas går en part emot skall han enligt

text: 21 § andra stycket förvaltningslagen

text: underrättas om hur han kan överklaga beslutet.

text: Socialnämndens beslut saknar motivering. Vidare framgår det inte om parten underrättats om hur han kunde överklaga beslutet. I sitt remissvar har nämnden uppgett att till beslutet var fogade dels ett tjänsteutlåtande som motiverade beslutet, dels en fullföljdshänvisning.

text: En förutsättning för att ett förfarande med en särskild motiveringshandling skall uppfylla kravet i

text: 20 § förvaltningslagen

text: är att det i beslutet hänvisas till handlingen och att den också bifogas beslutet som en bilaga. Socialnämnden kan alltså inte anses ha levt upp till lagens krav vad gäller motivering och jag är kritisk till detta.

text: En fullföljdshänvisning är enligt

text: förvaltningslagen

text: inte en del av själva beslutet. Från praktisk synpunkt är det dock att rekommendera att den handling som återger beslutet också innehåller beskedet om hur man kan överklaga (se Hellners/Malmqvist,

text: Förvaltningslagen

text: med kommentarer, 2003, s. 240). JO har i åtskilliga tidigare beslut (exempelvis JO 1993/94 s. 409) uttalat att det är nämnden som beslutsfattare som har ansvar för frågan huruvida fullföljdshänvisning skall lämnas och i förekommande fall dennas innehåll. Tillämplig fullföljdshänvisning kan, om den inte skrivs direkt i beslutet, lämpligen anges genom uppgift om formulär (blankett) med viss beteckning.

text: Enligt

text: 11 § lagen (1982:636)

text: om anordnande av visst automatspel får socialnämndens beslut överklagas till länsstyrelsen vars beslut i sin tur får överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Socialnämnden har till beslutet fogat en handling ”Hur man överklagar till Länsrätten”. Socialnämnden har vidare sedan den omprövat det överklagade beslutet skickat detta till länsrätten. Jag är kritisk till nämndens handläggning. Nämndens förklaring till misstaget motiverar inte någon annan bedömning.

text: Länsrättens handläggning I

text: 34 kap. 1 § rättegångsbalken

text: föreskrivs att rättegångshinder självmant skall beaktas av rätten. Grundregeln anses vara densamma inom förvaltningsprocessen även om den i

text: förvaltningsprocesslagen (1971:291)

text: bara har kommit till uttryck beträffande hinder som består i att talan har väckts för sent.

text: Till de hinder som skall beaktas hör att talan har väckts vid fel domstol. Länsrätten borde således när överklagandet kommit in utan dröjsmål ha prövat om domstolen varit rätt överinstans. Vid en sådan prövning gjord med erforderlig noggrannhet, hade länsrätten funnit att överklagandet skulle prövas av länsstyrelsen. Länsrätten borde därefter ha överlämnat målet till länsstyrelsen för vidare handläggning. Något uttryckligt stöd för ett sådant överlämnande finns inte i

text: förvaltningsprocesslagen

text: men torde kunna ske genom en analogivis tillämpning av lagens

text: 7 §

text: enligt vilken en länsrätt eller kammarrätt om den i samband med att ett mål inleds finner att den saknar behörighet att handlägga målet, om annan motsvarande domstol är behörig, under vissa angivna förutsättningar skall överlämna handlingarna i målet till den domstolen.

text: Enligt min mening är det anmärkningsvärt att det felaktiga upptagandet av överklagandet uppdagades först vid målets beredande till dom. Jag är mycket kritisk till länsrättens handläggning. Upplysningsvis kan nämnas att JO inte är behörig att pröva skadeståndsanspråk. Vad som i övrigt kommit fram föranleder inga uttalanden från min sida.