nyckelord:
Allmänna handlingar
Beslut
Långsam handläggning

title: Kritik mot Överförmyndaren i Lessebo kommun för handläggningen av en begäran om utlämnande av allmänna handlingar

sammanfattning: Anmälaren begärde den 9 augusti 2015 att få ut ett antal handlingar från Överförmyndaren i Lessebo kommun. I ett brevsvar den 13 augusti 2015 uppgav överförmyndaren att kommunen företräddes av två försäkringsbolag som skulle besvara anmälarens begäran snarast. I beslutet riktar JO kritik mot överförmyndaren för att ha överlåtit till kommunens ombud att besvara anmälarens begäran och för att ännu inte ha tagit ställning till denna.

text: Anmälan

text: AA framförde i en anmälan till JO den 20 augusti 2015 klagomål mot Överförmyndaren i Lessebo kommun för handläggningen av hans begäran om utlämnande av allmänna handlingar. Av anmälan till JO framgick bl.a. följande:

text: Han har en tvist med kommunen med anledning av överförmyndarens enligt hans mening bristfälliga granskning av redovisningar från en före detta god man. Han vände sig därför till överförmyndaren och frågade hur många uppdrag den gode mannen hade haft och om några anmärkningar hade riktats mot honom. Överförmyndaren ville inte lämna ut dessa uppgifter utan hänvisade till att det var en fråga om sekretess. AA överklagade överförmyndarens beslut till kammarrätten. Kammarrätten upphävde beslutet. Då fick han ett brevsvar daterat den 15 juli 2015 från överförmyndaren som nu uppgav att uppgifterna inte fanns registrerade hos överförmyndaren.

text: Han vände sig då till överförmyndaren och begärde i stället att få ut ett antal handlingar om samtliga uppdrag som den gode mannen hade haft i Lessebo kommun. Han skickade sin begäran till överförmyndaren den 9 augusti 2015. Den 13 augusti svarade överförmyndaren att kommunen företräddes av två försäkringsbolag i tvisten med honom och att två namngivna företrädare för dessa försäkringsbolag, varav en angavs vara bortrest till den 31 augusti, skulle besvara hans begäran så snart de hade haft möjlighet att samtala.

text: Utredning

text: I en remiss uppmanade JO Överförmyndaren i Lessebo kommun att lämna upplysningar om och yttra sig över det som AA hade uppgett i sin anmälan.

text: Överförmyndare BB lämnade följande remissvar:

text: AA har, i egenskap av god man och son till föräldrar som båda företrätts av nu avliden god man, begärt ut handlingar rörande andra personer som den nu avlidne mannen företrätt som god man. Överförmyndaren i Lessebo kommun har meddelat AA att sammanställning av tidigare nu avlidne gode mannens uppdrag över tid inte finns hos kommunen. Fram till december 2014 har kommunens överförmyndare arbetat enligt ett helt manuellt system. Gode män och uppdrag är därför inte sökbara på det sätt frågeställaren önskar. Sammanställning av det begärda slaget finns inte att erbjuda från överförmyndarens sida. Därutöver skall framhållas att AA för de aktuella uppgifterna inte omfattas av den krets personer som omnämns i

text: föräldrabalken

text: 16 kap 7 §

text: . AA har också vänt sig till Kammarrätten i samma ärende. Ovan sagda är meddelat AA muntligen och skriftligen. Om AA begär myndighets prövning på så sätt som följer av offentlighets- och sekretesslagen

text: 6 kap 3 §

text: p2 kommer han givetvis att erhålla ett beslut med besvärshänvisning. JO begärde in en kopia av det skriftliga svar till AA som överförmyndaren hänvisade till i sitt remissvar. Överförmyndaren lämnade då in en kopia av ett brevsvar till AA från den 15 juli 2015.

text: AA kommenterade överförmyndarens remissvar och uppgav bl.a. att han fortfarande inte hade blivit kontaktad av företrädarna för försäkringsbolagen med anledning av begäran om att få ut handlingar från den 9 augusti 2015.

text: Rättslig reglering

text: Den som begär att få ta del av allmänna handlingar som inte innehåller sekretessbelagda uppgifter har rätt till det. Enligt

text: 2 kap. 12 § tryckfrihetsförordningen

text: , TF, ska myndigheten ge honom eller henne möjlighet att ta del av handlingarna genast eller så snart det är möjligt. Av

text: 2 kap. 13 §

text: TF framgår att den som har rätt att ta del av en allmän handling också har rätt att mot en fastställd avgift få en kopia av handlingen. En sådan begäran ska behandlas skyndsamt.

text: En fråga om utlämnande av en allmän handling prövas enligt

text: 2 kap. 14 § andra stycket

text: TF av den myndighet som förvarar handlingen, om det inte är särskilt föreskrivet att prövningen ska göras av en annan myndighet.

text: Om en begäran om att få del av en handling helt eller delvis inte kan tillmötesgås, ska den som har gjort framställningen underrättas om detta. Enligt

text: 6 kap. 3 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400)

text: , OSL, ska han eller hon också informeras om möjligheten att begära myndighetens prövning och om att det krävs ett skriftligt beslut av myndigheten för att beslutet ska kunna överklagas. Sökanden har rätt att få ett överklagbart beslut oavsett om avslaget

text: grundar sig på en sekretessbestämmelse, på att den begärda handlingen inte är allmän eller på att den begärda handlingen inte finns eller inte kan påträffas.

text: JO:s bedömning

text: AA vände sig till överförmyndaren den 9 augusti 2015 och begärde att få ut ett antal handlingar. Överförmyndaren svarade AA den 13 augusti och skrev att kommunens två ombud i en pågående tvist med AA skulle besvara hans begäran så snart ombuden hade haft möjlighet att samtala. Av svaret framgick vidare att ett av ombuden var bortrest till den 31 augusti.

text: När en begäran om utlämnande av handlingar kommer in till en myndighet är det som huvudregel den myndigheten eller någon tjänsteman inom myndigheten som ska ta ställning till om handlingarna kan lämnas ut eller inte. Myndigheten kan inte utan stöd i lag eller förordning överlåta den prövningen till någon annan. Det var således fel av överförmyndaren att överlåta till kommunens ombud att besvara AA:s begäran.

text: Ett besked med anledning av en begäran om utlämnande av handlingar ska dessutom lämnas så snart det är möjligt. JO har i ett flertal beslut uttalat att innebörden av detta skyndsamhetskrav är att besked i en utlämnandefråga normalt bör lämnas samma dag som begäran görs. Någon eller några dagars fördröjning kan dock godtas om en sådan fördröjning är nödvändig för att ta ställning till om den efterfrågade handlingen är allmän och offentlig eller om framställningen avser ett omfattande material. AA har såvitt framgår av utredningen fortfarande inte fått något svar på sin begäran. Det är givetvis helt oacceptabelt.

text: Överförmyndaren förtjänar således kritik för sin handläggning av AA:s begäran den 9 augusti 2015 om utlämnande av allmänna handlingar. Överförmyndaren eller någon behörig tjänsteman inom kommunen borde ha prövat begäran, och det borde ha gjorts inom bara några dagar efter det att AA:s begäran togs emot. Jag utgår från att överförmyndaren nu, om det inte redan har skett, snarast tar ställning till AA:s begäran om utlämnande.

text: Länsstyrelsen i Skåne län har tillsyn över Överförmyndaren i Lessebo kommun. Ett exemplar av detta beslut skickas därför till länsstyrelsen.

text: Ärendet avslutas.


avgjordAv: Cecilia Nordenfelt

nyckelord: Omprövning Verkställighet

publisher: Justitieombudsmannen

title: Anmälan mot Kriminalvården, placeringsenheten, om omprövningsbeslut i ett ärende om uppskov med verkställigheten innan omprövningstiden löpt ut

org: jo

text: Anmälan

type: rubrik

text: AA klagade i en anmälan på Kriminalvården, placeringsenheten. Han anförde huvudsakligen följande. I sin begäran om omprövning informerade han Kriminalvården, placeringsenheten, om att han skulle komma in med ett intyg från sin arbetsgivare. Innan klagotiden hade gått ut och innan han hade fått möjlighet att komma in med intyget, beslutade emellertid placeringsenheten att avslå hans begäran om omprövning.

type: stycke

text: Utredning

text: Anmälan remitterades till Kriminalvården för yttrande. I remissvaret anförde Kriminalvården, huvudkontoret, genom myndighetschefens ställföreträdare, BB, följande.

text: – – – I ärendet har ett yttrande hämtats in från Kriminalvårdens placeringsenhet.

text: Sakförhållanden

text: AA dömdes den 20 december 2007 till fängelse två år och sex månader. Han var inte häktad i målet. Domen blev verkställbar den 24 januari 2008 genom att Högsta domstolen beslutade att inte bevilja prövningstillstånd i målet. Placeringsenheten beslutade den 5 mars 2008 att AA skulle vara placerad i anstalten Kolmården och att han skulle inställa sig där senast den 7 maj 2008. AA fick del av beslutet den 19 mars 2008. AA har vid tre tillfällen ansökt om uppskov med verkställigheten av arbetsskäl. Den första ansökan, som avsåg uppskov till och med den 29 augusti 2008, inkom den 29 februari 2008. Den avslogs den 7 april 2008. Efter omprövning den 2 maj 2008 beviljades dock AA uppskov till och med den 24 juli 2008. AA inkom den 16 april 2008 med en begäran om uppskov till och med den 7 november 2008. Denna avslogs den 10 juni 2008. Den 17 juli 2008 inkom AA med en tredje ansökan om uppskov, denna gång till och med den 15 januari 2009. Placeringsenheten avslog ansökan den 29 juli 2008 då det inte bedömdes finnas synnerliga skäl för att bevilja uppskov. I en skrivelse den 4 augusti 2008 begärde AA omprövning av beslutet samt begärde tid till och med

text: den 18 augusti 2008 med att komplettera sin ansökan för att kunna styrka att synnerliga skäl förelåg. Då detta var AA:s tredje ansökan om uppskov av arbetsskäl, och uppskov redan hade beviljats vid ett tillfälle, bedömde placeringsenheten att det inte var rimligt att invänta kompletteringen. Vid denna bedömning vägdes in lagstiftarens intention att en ådömd påföljd bör verkställas i så nära anslutning till brottet som möjligt. Placeringsenheten fattade därför redan den 12 augusti 2008 ett omprövningsbeslut enligt vilket tidigare beslut inte ändrades. Länsrätten beslutade den 27 augusti 2008 att avslå AA:s överklagande. Kammarrätten ändrade inte länsrättens beslut och Regeringsrätten beslutade den 20 november 2008 att inte bevilja prövningstillstånd i målet. AA har därefter återigen den 28 november 2008 ansökt om uppskov. Hans begäran avslogs den 1 december 2008 och delgavs honom den 29 december 2008. AA begärdes förpassad den 16 oktober 2008. Straffet har dock ännu inte börjat verkställas.

text: Författningsbestämmelser

text: Av

text: 12 § lagen (1974:202)

text: om beräkning av strafftid framgår följande. Om särskilda skäl föreligger med hänsyn till den dömdes hälsotillstånd, arbets- eller utbildningsförhållanden eller andra omständigheter, får Kriminalvården på ansökan av den som dömts till fängelse och icke är häktad bevilja uppskov med verkställigheten under viss tid, högst sex månader från den dag då domen enligt vad ovan är föreskrivet i denna lag får verkställas. Föreligger synnerliga skäl får uppskov beviljas under ytterligare högst sex månader. Kvinna som är havande eller ammar barn får beviljas uppskov under tid som prövas skälig. Uppskov får ej beviljas, om det finns skälig anledning antaga att den dömde avviker. Uppkommer anledning till sådant antagande sedan uppskov beviljats, skall beslutet återkallas. Visar den dömde att han har gett in ansökan om uppskov sist den dag då han enligt 10 § första stycket senast skulle ha inställt sig vid kriminalvårdsanstalt och har uppskov inte tidigare sökts i målet, skall verkställigheten anstå i avvaktan på Kriminalvårdens beslut. Av

text: 28 § samma lag

text: följer att ett beslut enligt lagen gäller omedelbart om inte något annat förordnas. Av

text: 7 § förvaltningslagen

text: följer, såvitt nu är aktuellt, att varje ärende där någon enskild är part ska handläggas så enkelt, snabbt och billigt som möjligt utan att säkerheten eftersätts.

text: Kriminalvårdens bedömning

text: En myndighet har rätt att avgöra om en begäran om anstånd att lämna kompletterande uppgifter i ett ärende bör beviljas eller inte. Vid denna bedömning bör givetvis intresset av att myndighetens beslut blir riktiga i sak beaktas. Det bör också beaktas i vilken mån den enskilde riskerar rättsförlust om ärendet prövas utifrån ett, enligt honom eller henne, ofullständigt underlag. Enligt Kriminalvården är en väsentlig utgångspunkt för en sådan bedömning i det aktuella ärendet att datumet för inställelse redan hade passerats och uppskov tidigare hade sökts. Från och med den 25 juli 2008 gällde alltså att AA omedelbart hade att inställa sig i anstalt, och att han riskerade förpassning om så inte skedde. Det kan vidare noteras att beslutet den 12 augusti 2008 inte vann rättskraft gentemot AA utan kunde ändras i gynnande riktning även därefter, t.ex. om AA kom in med uppgifter som utvisade att det fanns synnerliga skäl för uppskov. Några sådana uppgifter synes dock inte ha inkommit. Mot bakgrund av att frågan om uppskov redan prövats vid tre tillfällen samt kravet på synnerliga skäl synes placeringsenheten ha gjort bedömningen att den ytterligare utredning AA avsåg att ge in i ärendet med all sannolikhet inte skulle leda till en ändring av beslutet. Placeringsenheten gjorde alltså utifrån de rådande omständig-

text: heterna bedömningen att anstånd inte borde beviljas utan att ärendet snarast borde prövas i sak. Kriminalvården delar denna bedömning. Kriminalvården menar att det mot bakgrund av omständigheterna i ärendet varit fullt befogat av placeringsenheten att avslå AA:s begäran om omprövning utan att invänta den komplettering han aviserat. Placeringsenheten borde dock innan avslaget meddelades ha informerat AA om att anståndet inte beviljades. – – – AA gavs tillfälle att yttra sig över remissvaret.

text: Bedömning

text: Av

text: 30 § lagen (1974:202)

text: om beräkning av strafftid m.m. framgår att ett beslut enligt lagen inte får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol innan beslutet har omprövats av Kriminalvården. En sådan omprövning får begäras av den som beslutet angår om det har gått honom eller henne emot.

text: Enligt

text: 31 § samma lag

text: ska en begäran om omprövning vara skriftlig och ha kommit in till Kriminalvården inom tre veckor från den dag då den dömde fick del av beslutet.

text: AA hade sedan tidigare beviljats uppskov med verkställigheten till och med den 24 juli 2008. Verkställigheten kunde ske från och med den 25 juli 2008, trots att AA den 17 juli 2008 ansökt om uppskov med verkställigheten (se 28 § jämfört med 12 § tredje stycket lagen om beräkning av strafftid m.m.).

text: Det framgår inte av utredningen när AA fick del av Kriminalvårdens avslagsbeslut den 29 juli 2008 med anledning av hans tredje ansökan om uppskov med verkställigheten. Om man räknar tre veckor från den 29 juli 2008 löpte emellertid klagotiden åtminstone fram till och med den 19 augusti 2008. För att ett ärende ska kunna avgöras innan omprövningstiden gått ut krävs att det klart framgår att den enskilde slutfört sin talan. Av AA:s begäran om omprövning framgår att han avsåg att komplettera sin begäran om omprövning senast den 18 augusti 2008. Kriminalvården fattade emellertid sitt omprövningsbeslut redan den 12 augusti 2008. Kriminalvården borde enligt min mening i vart fall ha avvaktat omprövningsfristens utgång innan omprövningsbeslutet fattades. Jag är kritisk till det inträffade.

text: Ärendet avslutas.

type: avgorande


avgjordAv: Kerstin André

nyckelord:
Allmänna handlingar
Diarieföring

title: Brister i en kommunal nämnds diarieföring. Fråga om bl.a. att vissa felaktiga uppgifter i diariet raderats i stället för att rättas

text: Anmälningar och utredning

text: AA, ledamot av Kommunstyrelsen i Vänersborgs kommun, kom den 22 oktober

text: 2007 in till JO med en anmälan mot Barn- och ungdomsnämnden i Vänersborgs kommun, jämte bilagor. Anmälan rörde bl.a. en fråga om diarieföring av protokoll från två styrelsemöten i en projektgrupp, ”Arena Vänersborg”.

text: Den 10 december 2007 kom AA in med ytterligare en skrivelse och bilagor.

text: JO inhämtade vissa handlingar från barn- och ungdomsförvaltningen. Föredraganden inhämtade upplysningar vid telefonsamtal med barn- och ungdomschefen BB och förvaltningssekreteraren CC vid förvaltningen.

text: Därefter upprättade föredraganden en promemoria, i vilken anfördes bl.a. följande.

text: Beskrivning av ärendet

text: AA:s första inlaga AA har den 22 oktober 2007 kommit in till JO med en anmälan mot Barn- och ungdomsnämnden i Vänersborgs kommun (BuN). Anmälan rör bl.a. en fråga om diarieföring av protokoll från två styrelsemöten i en projektgrupp, ”Arena Vänersborg” (projektstyrelsemöte nr 4 och nr 5). Av en till anmälan fogad kopia av en postlista, daterad den 8 oktober 2007, framgår att de båda protokollen kom in till förvaltningen den dagen. De registrerades som ”händelser” med s.k. Hid-nummer 2007.1451 och 2007.1452 och fördes till nämndens ärende nr 2007/21. I ett s.k. ärendekort avseende det ärendet, som är utskrivet den 18 oktober 2007, finns emellertid de aktuella protokollen inte upptagna som i ärendet ingående handlingar. JO har inhämtat vissa handlingar från förvaltningen. Undertecknad föredragande har vidare inhämtat upplysningar vid telefonsamtal med förvaltningsassistenten CC och barn- och ungdomschefen BB vid förvaltningen. Därvid har det framkommit att de aktuella händelserna med Hid-nummer 2007.1451 och 2007.1452, som registrerades den 8 oktober 2007, makulerades den 15 oktober 2007 eftersom de bedömdes som felaktigt införda. Under tiden som händelserna var registrerade syntes de i ärendebladet [rätteligen ärendekortet, JO:s anmärkning] för ärende nr 2007/21. Om ett ärendeblad numera skrivs ut går det emellertid inte att se att de felaktiga registreringarna gjordes. Såvitt undertecknad bedömer, vilket CC bekräftade vid mitt samtal med henne, torde skälet till detta vara rent datatekniskt.

text: Systemet är programmerat så att det, vid varje tillfälle en begäran om utskrift av ett ärendeblad görs, endast sammanställer samtliga ”befintliga” händelser som är knutna till det ärendenummer som begäran avser. Det framkom dock att om en sökning görs direkt på de aktuella Hid-numren, går det att få fram uppgift om att de är makulerade.

text: AA:s andra inlaga AA har den 10 december 2007 kommit in med ytterligare en skrivelse och bilagor. Med detta vill han lyfta fram fler frågor knutna till nämndens ärende nr 2007/21 ”Arena Vänersborg”.

text: I denna del framkommer av handlingarna bl.a. följande. A. Den 17 augusti 2007 har BuN:s ordförande DD beslutat att teckna ett avtal med WSP Management. Den 9 september 2007 har WSP Management daterat en uppdragsbekräftelse. Den handlingen har vidimerats av BuN:s ordförande den 8 oktober 2007. Handlingen har inkomststämplats och diarieförts vid BuN den dagen. B. Den 1 augusti 2007 har konsultfirman Nyhlin & Myrberg AB daterat en beställningsbekräftelse. Bekräftelsen är ställd till EE vid Arena Fritid såsom beställare. Handlingen har skrivits under av EE utan angivande av datum för underskriften. Handlingen är inkomststämplad och diarieförd vid BuN den 15 oktober 2007. C. En offert från FF Sälj och Marknads koordinering är daterad den 15 augusti 2007 [rätteligen den 14 augusti 2007, JO:s anmärkning]. Handlingen har ”godkänts” av kommunchefen GG den 15 september 2007. Den 8 oktober 2007 har handlingen inkomststämplats och diarieförts dels vid kommunstyrelsen, dels vid BuN. – – –

text: Frågor som bör remitteras till Barn- och ungdomsnämnden Barn- och ungdomsnämnden bör anmodas att inkomma med utredning och yttrande över följande frågeställningar. 1. Nämnden bör redovisa sin syn på frågan huruvida det av ärendebladet i BuN:s ärende nr 2007/21 borde framgå att de registreringar som gjordes i ärendet den 8 oktober 2007, med Hid-nummer 2007.1451 och 2007.1452, har tagits bort. 2. Av

text: 2 kap. 3 § tryckfrihetsförordningen

text: , TF, framgår att handling är allmän om den förvaras hos myndighet och enligt 6 eller 7 § är att anse som inkommen till eller upprättad hos myndighet. I

text: 2 kap. 6 § första stycket

text: TF anges att handling anses inkommen till myndighet, när den har anlänt till myndigheten eller kommit behörig befattningshavare tillhanda. I

text: 15 kap. 1 § sekretesslagen (1980:100)

text: stadgas bl.a. följande. När allmän handling har kommit in till eller upprättats hos myndighet ska handlingen registreras utan dröjsmål, om det inte är uppenbart att den är av ringa betydelse för myndighetens verksamhet. I fråga om allmänna handlingar, för vilka sekretess inte gäller, får dock registrering underlåtas om handlingarna hålls så ordnade att det utan svårighet kan fastställas om handling har kommit in eller upprättats. Bestämmelsen i

text: 15 kap. 1 § sekretesslagen

text: om att allmän handling ska registreras utan dröjsmål är inte definierad i bestämda tidstermer. Det ligger emellertid i sakens natur att registreringen ska ske så snart det är praktiskt möjligt. För handlingar som inkommer till en myndighet med post ligger det närmast till hands att registrering följer i omedelbar anslutning till själva postöppningen. 2.1 I avsnittet närmast ovan har under punkterna A–C redogjorts för tre handlingar, som har kommit in till BuN och registrerats där. Registreringen synes i dessa fall ha dröjt längre än lagen förutsätter. Nämnden bör besvara om så varit fallet och – i förekommande fall – redovisa skälen för detta. – – –

text: I en remiss anmodades barn- och ungdomsnämnden att inkomma med utredning och yttrande i enlighet med vad som framgick av promemorian. Nämnden lämnade

text: som sitt svar ett tjänsteutlåtande, undertecknat av barn- och ungdomschefen BB, i vilket anfördes bl.a. följande (åberopade bilagor har här uteslutits, JO:s anmärkning). Fråga 1. Hid-nummer 2007.1451 och 2007.1452 bedömdes vara arbetsmaterial och är därför inte att betrakta som allmän handling. Nämnden bedömer därför att det inte behöver framgå av ärendebladet att nämnda Hid-nummer tagits bort, dock kan nämnda Hid-nummer eftersökas som enskild handling varvid det framgår att handlingen är makulerad. Nämnden hänvisar även till Kammarrättens i Göteborg beslut 2007-11-30 mål nr 5867-07 betr allmän handling. Fråga 2.1. Barn- och ungdomsnämnden bedömer att registrering skett så fort det var praktiskt möjligt. Barn- och ungdomsnämnden ser dock för egen del att diarieföring har dröjt. En översyn kommer därför att genomföras för att förbättra och säkra rutiner kring handläggning och diarieföring. – – – AA kommenterade remissvaret. Han inkom även med andra inlagor i vilka han bl.a. framförde fler synpunkter beträffande barn- och ungdoms- nämndens formella handläggning av ärendet ”Arena Vänersborg”.

text: I ett beslut den 30 september 2008 anförde JO André följande.

text: Bedömning

text: Frågan om det borde ha framgått av ärendekortet att två tidigare införda poster hade tagits bort Den 8 oktober 2007 inkom till förvaltningen två handlingar som utgjordes av protokoll från projektstyrelsemöten. De registrerades som inkomna allmänna handlingar med s.k. Hid-nummer 2007.1451 och 2007.1452 under nämndens ärende nr 2007/21, ”Arena Vänersborg”. En vecka senare, den 15 oktober 2007, togs båda registreringarna bort. Skälet var att förvaltningen bedömde att de aktuella protokollen inte var allmänna handlingar och att registreringarna således var felaktiga. Om ett ärendekort för det aktuella ärendet togs fram ur systemet någon gång efter den 15 oktober 2007 framgick inte att de två tidi- gare införda posterna hade tagits bort. Som jag har förstått det beror det på att förvaltningens datasystem har inlagt som rutin när ett ärendekort tas fram, att endast vid den tidpunkten befintliga Hid-poster som är kopplade till det aktuella ärendenumret sammanställs och syns på ärendekortet. Eventuella borttagna Hid-poster visas inte.

text: Kammarrätten i Göteborg har i en dom den 29 november 2007 (mål nr 5867-07), som rörde en begäran från AA om att få ta del av bl.a. de aktuella protokollen, funnit att protokollen var att betrakta som arbetsmaterial och således inte utgjorde allmänna handlingar. Det finns inte skäl för mig att anlägga några synpunkter på den bedömningen. Registreringsskyldigheten enligt

text: 15 kap. 1 § sekretesslagen

text: omfattar endast allmänna handlingar. Eftersom protokollen inte var allmänna har jag i och för sig inte något att anmärka mot att förvaltningen bedömde att uppgifterna om de aktuella registreringarna var felaktiga.

text: Ärendekortet är emellertid i sig en allmän handling. Ärendekortet är att betrakta som ett s.k. diarium i

text: tryckfrihetsförordningens

text: mening. Ett diarium blir en allmän handling redan när det har färdigställts för införande av uppgifter (

text: 2 kap. 7 §

text: andra

text: stycket 1

text: tryckfrihetsförordningen

text: ). I samma stund som en registrering görs i datasystemet om en inkommen handling i ett visst ärende, blir det berörda ärendekortet att anse som upprättat i denna del (jfr Bohlin, Offentlighetsprincipen, 7:e uppl., s. 91 f.).

text: Till begreppet allmän handling är kopplat viktiga rättsverkningar som avser allmänhetens insyn och kontroll av myndigheternas verksamhet. En sådan handling kan därför inte utan vidare ändras. Självfallet får och ska en felaktig uppgift rättas. En felaktig uppgift får dock inte raderas bort. Den felaktiga uppgiften ska vara fullt läsbar även efter rättelsen. Detta gäller såväl manuella som dataförda register (se bl.a. KU 1982/83:12 s. 22 och JO:s ämbetsberättelse 1993/94 s. 304).

text: Att några uppgifter om de aktuella Hid-posterna inte syntes på ärendekort som skrevs ut efter att posterna hade tagits bort, är enligt min mening att jämställa med att uppgifterna hade raderats från den allmänna handling som ärendekortet utgör. Att det i och för sig var möjligt att få fram uppgift om posterna genom att söka i systemet direkt på respektive Hid-nummer saknar avgörande betydelse i detta avseende. En korrekt hantering från nämndens sida hade varit att rätta de felaktiga uppgifterna, t.ex. genom att vid respektive post ange i en tillagd, daterad och signerad rättelsemening att posten var felaktigt införd. Nämnden bör således se till att det i dess datasystem läggs in rutiner som möjliggör att felaktiga uppgifter i diariet rättas i stället för att raderas. Frågan om diarieföring av en uppdragsbekräftelse, en beställningsbekräftelse och en offert borde ha skett vid en tidigare tidpunkt Av

text: 2 kap. 6 § tryckfrihetsförordningen

text: framgår att en handling är att anse som inkommen, och därmed allmän, när den har anlänt till myndigheten eller ”kommit behörig befattningshavare tillhanda”.

text: Enligt huvudregeln i

text: 15 kap. 1 § sekretesslagen

text: ska allmän handling som har kommit in till eller upprättats hos en myndighet registreras utan dröjsmål. Emellertid får, i fråga om allmänna handlingar för vilka sekretess inte gäller, registrering underlåtas om handlingarna i stället hålls så ordnade att det utan svårighet kan fastställas om en handling har kommit in eller upprättats. En ovillkorlig registreringsskyldighet omfattar således bara handlingar för vilka sekretess gäller. När det gäller allmänna handlingar som inte omfattas av sekretess kan myndigheterna välja mellan att antingen registrera dem eller hålla dem så ordnade att det utan svårighet kan fastställas om handlingen har kommit in eller upprättats. När myndigheten har bestämt sig för ettdera systemet måste det emellertid tillämpas konsekvent av alla inom myndigheten. Om det t.ex. har bestämts att allmänna handlingar tillhörande vissa ärendeslag ska registreras krävs det att alla allmänna handlingar som hör till sådana ärenden verkligen diarieförs.

text: Bestämmelsen i

text: 15 kap. 1 § sekretesslagen

text: om att allmän handling ska registreras utan dröjsmål innehåller inte någon bestämd tidsgräns. Det ligger emellertid i sakens natur att registreringen ska ske så snart det är praktiskt möjligt. Genom registreringen ges den enskilde möjlighet att kontrollera vilka ärenden och handlingar som finns hos en myndighet. För en handling som kommer in till en

text: myndighet med post ligger det närmast till hands att registrering följer i omedelbar anslutning till själva postöppningen. För handlingar som inges till myndigheten på annat sätt är det önskvärt att de diarieförs i nära anslutning till ingivandet. I normalfallet bör registrering ske senast påföljande arbetsdag.

text: I den ovan refererade promemorian har under punkterna A–B redogjorts för två handlingar, en uppdragsbekräftelse och en beställningsbekräftelse, som skickades från utomstående till befattningshavare vid barn- och ungdomsnämnden. Under C har redogjorts för en handling, en offert, som skickades från en utomstående till kommunchefen GG. Handlingen har uppenbart bedömts som tillhörande både kommunstyrelsens och barn- och ungdomsnämndens verksamhet.

text: De aktuella handlingarna blev allmänna när de kom respektive befattningshavare till handa. Det framgår inte i något fall närmare vid vilken tidpunkt så skedde, men det är rimligt att utgå från att handlingarna inkom i relativt nära anslutning till det datum som respektive handling är daterad. Med den utgångspunkten kan det konstateras att det dröjde alltför länge från att handlingarna inkom och blev allmänna till att de registrerades i barn- och ungdomsnämndens diarium.

text: Barn- och ungdomsnämnden har i sitt yttrande medgett att registreringen i dessa fall dröjde men har inte närmare angett vad det berodde på. Däremot har nämnden uppgett att registreringen skedde ”så snart det var praktiskt möjligt”. Med utgångspunkt från nämndens svar gör jag antagandet att en orsak till dröjsmålen är att de aktuella handlingarna inte hade ställts till nämnden och därmed inte passerade registratorsfunktionen när de kom in till myndigheten. Handlingarna kom in direkt till enskilda befattningshavare som möjligen inte hade klart för sig vikten av en snar registrering eller hur de skulle förfara för att möjliggöra detta. Nämnden måste således skapa klara rutiner beträffande hur befattningshavare ska hantera en allmän handling, som kommer in direkt till honom eller henne, så att diarieföring kan ske utan dröjsmål. Jag utgår från att den frågan har ingått i den översyn av rutinerna på området som nämnden i remissvaret har förutskickat att den skulle vidta.

text: AA har den 29 juni 2008 inkommit med klagomål beträffande nämndens handläggning av två framställningar om att få ta del av allmänna handlingar. Dessa klagomål behandlas inom ramen för JO:s ärende med dnr 4449-2008.

text: Vad som i övrigt har förekommit ger inte anledning till något uttalande från min sida.

text: Med den kritik som framgår av det som har anförts avslutas ärendet.


nyckelord: Tillsyn Överklagande

title: Anmälan mot biskopen i Stockholms stift. Fråga om räckvidden av JO:s tillsynskompetens

text: Anmälan

text: I en skrivelse som kom in till JO den 9 december 1999 anmälde AA Stockholms stift/Domkapitlet i Stockholm för handläggningen av ett överklagande avseende ett beslut om utlämnande av handlingar.

text: Utredning

text: Biskopen i Stockholms stift, BB, kom den 27 december 1999 in med infordrat remissvar. – – –

text: JO Berggren anförde i beslut den 27 januari 2000 följande.

text: Bedömning

text: Svenska kyrkan är sedan årsskiftet 1999/2000 inte längre en del av det allmänna, dvs. de kyrkliga myndigheterna har upphört och har ersatts av nya organisationsformer. Detta innebär att Svenska kyrkans verksamhet före årsskiftet numera inte står under JO:s tillsyn. Jag kan därför inte vidare granska de anmälda i detta ärende berörda händelserna. Mot bakgrund härav avslutas ärendet.

text: Upplysningsvis vill jag tillägga att Svenska kyrkan nu står under JO:s tillsyn till den del dess verksamhet avser myndighetsutövning, se

text: 2 § första stycket 3. lagen (1986:765)

text: med instruktion för Riksdagens ombudsmän.


nyckelord: Anstalt Proportionalitetsprincipen

title: Uttalanden om Kriminalvårdens begränsningar av intagnas möjligheter att röka utomhus

sammanfattning: Ärendet rör frågan om Kriminalvården har rätt att begränsa det antal cigaretter som en intagen i en anstalt tillåts att inneha i samband med promenad samt hur långtgående en sådan begränsning i så fall får vara. JO konstaterar i beslutet att det är av stor betydelse att cigaretter inte smugglas in på avdelningarna efter avslutad promenadtid, dels för att upprätthålla det rådande rökförbudet inomhus, dels för att trygga säkerheten i anstalten. Det förekommer att intagna försöker tända insmugglade cigaretter på olika sätt, som i varierande grad medför risk för brand. För att hantera dessa problem har olika verksamhetsställen tillåtits att lösa saken på olika sätt. I det nu aktuella ärendet har anstalten Gävle beslutat att begränsa antalet cigaretter till två per intagen och promenadtillfälle. Enligt JO:s uppfattning finns det inget i nuvarande regelverk som hindrar att en anstalt inför begränsningar av det tillåtna antalet cigaretter, antingen i sina lokala rutiner eller genom ett särskilt beslut med anledning av inträffade händelser, under förutsättning att begränsningen är nödvändig av säkerhetsskäl. Det är emellertid nödvändigt att då iaktta den proportionalitetsprincip som kommer till uttryck i fängelselagen och som innebär att en intresseavvägning ska göras för att pröva om olägenheterna med åtgärden står i rimlig proportion till vad som står att vinna med den. Om en mindre ingripande åtgärd är tillräcklig ska den användas. JO konstaterar att den begränsning som anstalten Gävle beslutat om är mycket långtgående, men anser sig inte ha tillräckligt underlag för att hävda att den är oproportionerlig. JO understryker avslutningsvis det angelägna i att lika fall behandlas lika inom Kriminalvården och att kravet på proportionalitet faktiskt upprätthålls i verksamheten. JO förväntar sig att Kriminalvården ser över de olika metoder som anstalterna använder för att förhindra insmuggling av cigaretter på avdelningarna och överväger möjligheterna att få till stånd ett mer enhetligt förhållningssätt i frågan.

text: Anmälan

text: I en anmälan som kom in till JO den 3 augusti 2016 framförde C.F. i egenskap av representant för förtroenderådet på avdelning 5-20, nedre våning Hus 2, klagomål mot Kriminalvården, anstalten Gävle. Han anförde bl.a. följande:

text: Efter att han rapporterats för att ha rökt i sitt bostadsrum drog anstalten in den extra promenaden för samtliga intagna. När intagna frågade personal varför promenaden dragits in fick de svaret att ”det kan ni tacka C.F. för”. Personalen försatte honom i en farlig situation genom att peka ut honom som ”syndabock”. För övrigt får de intagna bara röka två cigaretter vardera i samband med promenad, men de borde få röka hur många cigaretter de vill. – Det var inte första gången som anstalten tillämpat kollektiv bestraffning. Under en månad låste personalen två dörrar som normalt står öppna, sedan någon tryckt på överfallslarmet.

text: Utredning

text: Anmälan remitterades till Kriminalvården, huvudkontoret, för yttrande. I sitt remissvar anförde Kriminalvården, Region Nord, genom regionchefen följande:

text: Utredning

text: Kriminalvården har utrett ärendet genom kontroll i det klientadministrativa systemet KVR samt genom att hämta in yttrande och muntliga uppgifter från anstalten Gävle. Av KVR framgår följande av relevans. C.F. rapporterades för misskötsamhet i form av rökning i bostadsrummet den 27 juli 2016. Anstalten Gävle fann den 3 augusti 2016 misskötsamheten styrkt. Misskötsamheten föranledde ingen åtgärd. Av uppgifter från kriminalvårdsinspektören Roger Vidén framgår i huvudsak följande. Anstalten Gävle har under en längre tid haft problem med insmuggling av cigaretter i samband med avslutad vistelse på promenadgården. Det är av säkerhets- och brandskäl inte tillåtet att röka i anstalten. Riskerna som uppkommer vid rökning inomhus består bl.a. i att intagna på olika sätt tänder cigaretter inomhus, t.ex. genom att kortsluta elektronisk utrustning. Mot denna bakgrund har normalavdelningen begränsat antalet cigaretter till två stycken per intagen och promenadtillfälle. Information om begränsningen har satts upp på anslagstavlor på avdelningarna. Under sommaren (juni–augusti) beslutade anstalten att erbjuda intagna på normalavdelningen extra promenadtid under lördagar och söndagar. Detta innebar att plan 1 fick promenera kl. 09.25–09.55 och plan 2 kl. 13.25–13.55. Efter ett första fall av misskötsamhet i form av rökning inomhus i samband med extra promenad lyfte anstalten frågan om rökning vid möte med förtroenderådet. Anstalten meddelade att extra promenader inte kunde genomföras om misskötsamheterna fortsatte. C.F. rapporterades för misskötsamhet den 27 juli 2016 efter att personal konstaterat att han smugglat in en cigarett från promenaden och rökt den inomhus. Beslut togs den 29 juli 2016 att dra in de extra promenaderna för nedre plan under den kommande helgen. Förtroenderådet informerades om beslutet den 30 juli 2016. Frågan om rökning hade även avhandlats vid två tidigare tillfällen med förtroenderådet. Medlemmarna i förtroenderådet uttryckte förståelse för beslutet. Ordinarie promenader genomfördes som vanligt. Utredningen har inte kunnat styrka påståendet från C.F. att anstaltspersonal skulle ha nämnt hans namn i samband med de inställda extra promenaderna eller att säkerheten på något sätt åsidosatts. Hus 2 i anstalten består av fyra avdelningar fördelat på två våningsplan. En avdelning består av fem bostadsrum samt ett pentry. När intagna från det övre planet har promenad låser man avdelningsdörrarna på det nedre planet i och med att intagna från det övre planet passerar. Mellan avdelningarna finns en dörr som

text: går att ställa upp och detta görs ibland, t.ex. för att skapa gemensamhet om det enbart vistas en intagen på en av avdelningarna eller när intagna som talar samma språk vistas på angränsande avdelningar. Det finns inga särskilda rutiner om när dörren ska hållas öppen eller stängd. Under juni månad utlöstes ett väggfast larm på hus 2 på normalavdelningen. Utredningen gav inte svar på vem som utlöst larmet, men någon larmsituation tycks inte ha förelegat.

text: Tillämpliga bestämmelser

text: Enligt

text: 1 kap. 6 § första stycket fängelselagen (2010:610)

text: , FäL, får verkställigheten inte innebära andra begränsningar i den intagnes frihet än som följer av denna lag eller som är nödvändiga för att ordningen eller säkerheten ska kunna upprätthållas. Av 4 kap. 1 § FäL framgår att en intagen ska ges möjlighet att vistas utomhus minst en timme varje dag, om det inte finns synnerliga skäl mot det. Av

text: 4 § fängelseförordningen (2010:2010)

text: , FäF, framgår att för att ordningen eller säkerheten i anstalt ska kunna upprätthållas ska de intagna följa 1. de villkor som gäller för verkställigheten, 2. de rutiner som gäller i anstalten, 3. de anvisningar som personalen ger, och 4 .de begränsningar som gäller om var rökning får ske. Av 1 kap. 25 § i Kriminalvårdens föreskrifter och allmänna råd om fängelse (

text: ), FARK Fängelse, framgår att en intagen inte får röka inomhus. Rökning får ske utomhus på tid och plats som Kriminalvården anvisar. Av

text: 5 kap. 7 §

text: FARK Fängelse framgår att en intagen inte får ta emot och inneha rökverk och tillbehör, annat än i samband med tillåten rökning.

text: Bedömning

text: Vad gäller promenadtid konstaterar Kriminalvården att de intagna på anstalten Gävle givits tillfälle till en timmes daglig utomhusvistelse. Under sommaren har anstalten erbjudit intagna ytterligare utomhusvistelse under helgerna. Med anledning av att utomhusvistelser misskötts har den extra promenadtiden av säkerhetsskäl ställts in under en helg i juli. Detta har inte enbart föranletts av C.F:s misskötsamhet, åtminstone en misskötsamhet kopplad till extra promenadtid hade konstaterats dessförinnan. Möjligheter att tillsätta extra personal för att visitera intagna och bostadsrum efter insmugglade cigaretter har av resursskäl inte funnits. Det har i utredningen inte framkommit uppgifter som visat att anstaltspersonal namngett C.F., meddelat andra intagna om att han var misstänkt för rökning inomhus vid aktuellt tillfälle eller att någon säkerhetsrelaterad situation uppkommit med anledning av de inställda promenaderna. Det är av stor betydelse att cigaretter inte smugglas med in på avdelningarna efter avslutad promenadtid, dels för att upprätthålla rökförbudet inomhus, dels för att trygga säkerheten i anstalten. Vad gäller antalet cigaretter har anstalten Gävle gjort bedömningen att antalet cigaretter ska begränsas till två stycken per promenadtillfälle. Intagna har skriftligen informerats om begränsningen. JO har tidigare prövat Kriminalvårdens möjlighet att begränsa antalet cigaretter som intagna får inneha under promenadtid. JO fann att det borde vara möjligt att i en anstalts lokala ordningsregler begränsa antalet cigaretter som tillåts under promenadtid av bl.a. säkerhetsskäl (JO:s beslut den 6 maj 2010, dnr

text: ). Såvitt avser dörren mellan avdelningarna har det inte framkommit uppgifter om när och hur länge avdelningsdörren varit stängd. Det finns inga särskilda rutiner gällande huruvida den ska stå öppen eller inte. Dörren kan hållas stängd av säkerhetsskäl, men anstalten har angett att den ibland kan lämnas öppen för att

text: t.ex. skapa bättre möjligheter till gemensamhet för de intagna på aktuella avdelningar. C.F. fick tillfälle att yttra sig över Kriminalvårdens remissvar.

text: Bedömning

text: Kriminalvården har redogjort för relevant rättslig reglering.

text: Inställda extra promenader Enligt C.F. ställdes samtliga intagnas extra promenadtillfällen in under en helg i juli eftersom han hade brutit mot rökförbudet inomhus i anstalten. Kriminalvården anger i remissvaret att misskötsamheten rapporterades den 27 juli 2016 och att anstalten två dagar senare beslutade att dra in de extra promenaderna för samtliga intagna på nedre plan den nästkommande helgen. En liknande misskötsamhet kopplad till extra promenadtid ska enligt Kriminalvården ha inträffat även vid ett tidigare tillfälle. I remissvaret anförs att det av resursskäl inte funnits möjligheter att tillsätta extrapersonal för att visitera intagna och bostadsrum efter insmugglade cigaretter.

text: Vad som framkommit genom utredningen om de inställda extra promenaderna och om anledningen till beslutet att ställa in dessa utgör inte grund för kritik eller någon annan åtgärd från JO:s sida.

text: Enligt C.F. ska han ha namngetts inför andra intagna och pekats ut som orsaken till beslutet om att dra in de extra promenaderna. Uppgifterna är allvarliga men har tillbakavisats av Kriminalvården. Ord står alltså mot ord, och jag bedömer inte att ytterligare utredning skulle vara meningsfull. Det som har kommit fram utgör således inte grund för att uttala någon kritik mot anstalten i denna del.

text: Begränsning av antalet cigaretter per promenadtillfälle Högsta förvaltningsdomstolen (HFD) avgjorde den 10 februari 2010 ett mål om rökförbud inom kriminalvården (

text: RÅ 2010 ref. 9

text: ). Målet gällde bl.a. frågan om Kriminalvården hade rätt att avslå en intagens begäran att få röka på sitt bostadsrum med hänvisning till ett generellt förbud mot rökning inomhus i anstalten. Till följd av förbudet hade de intagna endast möjlighet att röka utomhus och på av anstalten särskilt angivna platser.

text: HFD fann att övervägande skäl talade för att ett beslut om ett generellt eller i vart fall långtgående rökförbud som i stor utsträckning drabbar intagna i anstalt borde ha stöd i lag. I skälen för HFD:s avgörande anförs bl.a. att rökning inte är en rättighet men att det är en frihet som av tradition tillkommer vuxna och att ett rökförbud för intagna i anstalt kan bli betydligt mer kännbart för dessa än för t.ex. besökare eller anställda. De intagna kan inte välja bort en anstalt som upprätthåller ett strikt rökförbud, och de kan inte heller lämna lokalerna för att röka när de så önskar. Ett frihetsberövande kan också pågå under en mycket lång tid. De intagna kan dessutom drabbas av sanktioner om de inte respekterar ett rökförbud som råder i anstalten. Domstolen fann att inte minst sanktions-

text: möjligheten motiverade en restriktiv tolkning av möjligheterna att besluta om inskränkningar i de intagnas tidigare friheter utan särskilt stöd i lag och att avsaknaden av lagbestämmelser om rökförbud inte utan vidare kunde tolkas som en frihet för Kriminalvården att bestämma i sådana frågor.

text: Efter HFD:s avgörande har JO i flera beslut prövat om Kriminalvården har rätt att begränsa det antal cigaretter som en intagen får inneha under promenad (se t.ex. JO 2010/11 s. 244). I beslutet den 6 maj 2010 i nämnda ärende hänvisar JO bl.a. till att HFD i sitt avgörande konstaterade att det i viss utsträckning är nödvändigt för Kriminalvården att reglera i vilken utsträckning rökning kan tillåtas i myndighetens lokaler utan att säkerheten i verksamheten äventyras. JO bedömde att det borde vara möjligt att i särskilt upprättade ordningsregler ta in regler om det antal cigaretter som de intagna tillåts att inneha under promenadtid.

text: Enligt

text: 1 kap. 6 § fängelselagen

text: får verkställigheten inte innebära andra begränsningar i den intagnes frihet än vad som följer av lagen eller vad som är nödvändigt för att ordningen och säkerheten ska kunna upprätthållas. I förarbetena till denna bestämmelse (

text: prop. 2009/10:135 s. 65

text: ) anförs följande:

text: I vissa fall måste Kriminalvårdens befogenhet att vidta en åtgärd som innebär en begränsning i den intagnes frihet regleras uttryckligt och uttömmande i lag. Det avser t.ex. åtgärder som omfattas av grundlagsskyddet i

text: 2 kap. 6 § regeringsformen

text: mot bl.a. kroppsvisitation och undersökning av förtroliga försändelser. Mindre ingripande begränsningar i den intagnes frihet måste dock, utan att de regleras särskilt, med nödvändighet följa av att Kriminalvården har i uppdrag att upprätthålla ordningen och säkerheten i anstalt. Det kan t.ex. avse vissa former av övervakning av den intagne i anstalt (jfr

text: prop. 2004/05:34 s. 37

text: f.), men också den intagnes skyldighet att följa de rutiner som gäller i en anstalt och de anvisningar som ges av kriminalvårdspersonal. För att garantera en human och rättssäker kriminalvård bör det nu anförda komma till uttryck i

text: fängelselagen

text: på så sätt att det anges att verkställigheten inte får innebära andra begränsningar i den intagnes frihet än som följer av lag eller som är nödvändiga för att ordningen eller säkerheten ska kunna upprätthållas. För att ordningen eller säkerheten i anstalt ska kunna upprätthållas ska de intagna, enligt

text: 4 § första stycket fängelseförordningen

text: , följa de villkor som gäller för verkställigheten, de rutiner som gäller i anstalten, de anvisningar som personalen ger och de begränsningar som gäller för var rökning är tillåten. Enligt

text: 15 kap. 5 § fängelselagen

text: och

text: 41 § fängelseförordningen

text: får regeringen och Kriminalvården meddela ytterligare föreskrifter om verkställighet av lagen och förordningen. I

text: 1 kap. 25 §

text: Kriminalvårdens föreskrifter och allmänna råd om fängelse (FARK Fängelse) anges att en intagen inte får röka inomhus samt att rökning får ske utomhus på tid och plats som Kriminalvården anvisar. Enligt

text: 5 kap. 7 §

text: FARK Fängelse får en intagen inte ta emot och inneha rökverk och tillbehör, annat än i samband med tillåten rökning.

text: Som framgår av redogörelsen ovan för förarbetena till

text: 1 kap. 6 § fängelselagen

text: innehåller lagen inte någon uttömmande reglering av hur övervakningen i anstalt ska vara utformad. Vissa inskränkningar följer utan att det anges särskilt

text: av Kriminalvårdens uppgift att bl.a. effektivt upprätthålla ordningen och säkerheten.

text: Vid varje kontroll- och tvångsåtgärd som vidtas måste den s.k. proportionalitetsprincipen iakttas. Denna princip, som kommer till uttryck i

text: 1 kap. 6 § andra stycket fängelselagen

text: , innebär att en intresseavvägning ska göras i syfte att pröva om olägenheterna med åtgärden står i rimlig proportion till vad som står att vinna med den. Om en mindre ingripande åtgärd är tillräcklig ska den användas.

text: Frågan i ärendet är om Kriminalvården har rätt att begränsa det antal cigaretter som en intagen tillåts att inneha i samband med promenad, samt hur långtgående en sådan begränsning i så fall får vara. Som Kriminalvården anfört i sitt remissvar är det av stor betydelse att cigaretter inte smugglas in på avdelningarna efter avslutad promenadtid, dels för att upprätthålla rökförbudet inomhus, dels för att trygga säkerheten i anstalten. Jag känner till att det förekommer att intagna försöker tända insmugglade cigaretter på olika sätt, som i varierande grad medför risk för brand. För att hantera dessa problem har olika verksamhetsställen tillåtits att lösa saken på olika sätt. I vissa anstalter delas ett visst antal av de intagnas cigaretter ut av personalen medan andra anstalter låter de intagna få tillgång till sina cigarettpaket under promenaden. Det finns även anstalter som förvarar de intagnas cigaretter i skåp belägna i anslutning till promenadgården och till vilka de intagna har nyckel. En mer generös tillgång till cigaretter kompletteras i regel med andra kontrollåtgärder, exempelvis kroppsvisitationer som utförs stickprovsvis, för att undvika insmuggling.

text: I det nu aktuella ärendet har anstalten Gävle beslutat att begränsa antalet cigaretter per promenadtillfälle och intagen. Intagna har enligt vad som framgår av remissvaret skriftligen informerats om begränsningen. Enligt min uppfattning finns det inget i nuvarande regelverk som hindrar att en anstalt inför sådana begränsningar antingen i sina lokala rutiner eller genom ett särskilt beslut med anledning av inträffade händelser, under förutsättning att begränsningen är nödvändig av säkerhetsskäl.

text: Frågan om vilka begränsningar och kontrollåtgärder som faktiskt är nödvändiga av säkerhetsskäl måste bedömas av Kriminalvården. Jag kan konstatera att det i ärenden som rör andra anstalter har förekommit uppgifter om begränsningar till tre eller fem cigaretter per promenadtillfälle. I vissa anstalter förekommer inga begränsningar. Jag har stor förståelse för att regleringen av de intagnas tillgång till sina cigaretter i samband med promenad kan uppfattas som godtycklig. Jag inser samtidigt att förutsättningarna för alternativa sätt att hantera säkerheten kan skilja sig åt mellan anstalterna. Enligt min mening är det ändå otillfredsställande att intagnas möjligheter att röka skiljer sig så mycket åt, utan att Kriminalvården närmare har redovisat hur den lagstadgade proportionalitetsbedömningen gjorts och vilka alternativa lösningar som funnits att tillgå. I sitt yttrande i det ovan nämnda ärendet JO 2010/11 s. 244, där anstalten hade

text: begränsat antalet cigaretter till fem per promenadtillfälle, uppgav Kriminalvården att myndigheten hade för avsikt att utvärdera vilka metoder som gett bäst resultat för att sedan genomföra dessa i organisationen. Det framgår inte av utredningen i det nu aktuella ärendet om någon sådan utvärdering har kommit till stånd.

text: I detta ärende har anstalten begränsat antalet tillåtna cigaretter till två per promenadtillfälle, dvs. i praktiken två cigaretter per dag om inte någon extra promenad medges. Jag kan konstatera att det framstår som en mycket långtgående begränsning av de intagnas möjligheter att röka och att det inte har redovisats någon närmare motivering till varför det skulle vara otillräckligt att begränsa antalet cigaretter till exempelvis fem eller tre. Mot bakgrund av vad som framkommit om anledningen till den begränsning som anstalten infört och med beaktande av att förutsättningarna att hantera säkerheten varierar mellan olika anstalter har jag emellertid inte tillräckligt underlag för att hävda att den beslutade begränsningen är oproportionerlig.

text: Jag vill avslutningsvis understryka det angelägna i att lika fall behandlas lika inom Kriminalvården och att det uttryckliga krav på proportionalitet som framgår av

text: 1 kap. 6 § fängelselagen

text: faktiskt upprätthålls i verksamheten. Jag förväntar mig att Kriminalvården ser över de olika metoder som anstalterna använder för att förhindra insmuggling av cigaretter på avdelningarna och överväger möjligheterna att få till stånd ett mer enhetligt förhållningssätt i frågan.

text: Det som C.F. har anfört i övrigt ger inte anledning till något uttalande från min sida.


avgjordAv: Hans-Gunnar Axberger

nyckelord: Dokumentation Partsinsyn Tillsyn Underrättelse

title: Kritik mot Miljö- och hälsoskyddsnämnden i Leksands kommun för handläggningen av ett djurskyddsärende

text: Anmälan

text: AA klagade i en skrivelse på Miljö- och hälsoskyddsnämndens i Leksands kommun och Länsstyrelsens i Dalarnas län handläggning av ett djurskyddsärende. Det anmälda djurskyddsärendet innefattade flera djurskyddskontroller hos AA. Efter framställan från miljö- och hälsoskyddsnämnden beslutade länsstyrelsen den 22 augusti 2007 att förbjuda AA att ha hand om nötkreatur och får.

text: I klagomålet angavs bl.a. att länsstyrelsen fattat sitt beslut på ett bristfälligt underlag och att bedömningen var felaktig. Avseende miljö- och hälsoskyddsnämndens handläggning angavs i huvudsak följande.

text: Djurskyddsinspektören har vid ett stort antal tillfällen, trots vetskap om en infekterad grannfejd, åkt ut på oanmälda kontroller efter anmälningar från markägaren. Vid kontrollerna har djurskyddsinspektören haft en överlägsen attityd och inte tagit till sig lösningar och förklaringar från AA. Många av de fel som djurskyddsinspektören har påtalat har varit kraftigt överdrivna och direkt förljugna. Andra påpekanden har varit irrelevanta. Djurskyddsinspektören har vägrat att omkontrollera vissa uppgifter i rapporterna och inte angivit de positiva omständigheter som framkommit vid kontrollerna. Hon har inte heller kontaktat LRF:s omsorgsgrupp trots att den ska kontaktas i sådana fall.

text: Djurskyddsinspektören har överträtt sina befogenheter. Två oanmälda kontroller som genomfördes i juni 2007 fick AA vetskap om först två månader senare då han kontaktade nämnden och frågade om det saknades rapporter. En kontrollrapport saknas helt. Vid de oanmälda kontroller som AA inte närvarade vid har djurskyddsinspektören utan hans tillstånd och utan handräckning av polis gått in på hans gård och bl.a. genomfört kontroll av ladan och andra byggnader.

text: I september 2007 begärde AA ut alla handlingar om sig själv från nämnden. Vid genomgången av dessa framkom att flera kontroller hade genomförts utan hans vetskap. I flera handlingar åberopades också bilder. Dessa bilder hade han dock inte fått del av trots att han begärt att få se samtliga handlingar.

text: Diarieföringen i ärendet har brustit. Alla handlingar i ärendet har samma diarienummer och det framgår inte i vilken ordning som de har registrerats.

text: Utredning

text: Handlingarna i miljö- och hälsoskyddsnämndens i Leksands kommun ärende infordrades och granskades. Härefter remitterades anmälan till miljö- och hälsoskyddsnämnden för utredning och yttrande.

text: I sitt remissvar anförde miljö- och hälsoskyddsnämnden i huvudsak följande.

text: Miljökontoret anser att ärendet skötts helt i enlighet med gällande lagstiftning och delar inte anmälarens uppgifter om att rättsäkerheten åsidosatts. Ett utdrag ur vårt ärendehanteringssystem ECOS bifogas som underlag som visar ärendets handläggning. Inspektioner inom djurskyddet kan genomföras både föranmält och icke föranmält dessutom sker uppföljande tillsynsbesök på gårdar där det ur djurskyddssynpunkt bedöms vara nödvändigt. Vid misstanke om brott mot

text: djurskyddslagen

text: har inspektören rätt att, i den utsträckning som är nödvändig för kontrollen, få tillträde till hägn eller byggnader där djur hålls, oaktat att djurägaren inte är närvarande. Inspektionsrapporter rörande ärendet bifogas, observera att det vid uppföljande tillsynsbesök ej alltid görs någon rapport mer vanligt med en anteckning. Om nya brister i djurhållningen upptäcks vid en uppföljande inspektion underrättas givetvis djurägaren om dessa så att denna har en chans att rätta till. [.] Vad gäller djurförbudet har det beslutats av länsstyrelsen och sedermera överprövats av länsrätten i februari 2008 som fastslagit länsstyrelsens beslut [.]. Detta innebär alltså att vad avser grunden för detta beslut är det redan rättsligt prövat. [.] Miljökontoret konstaterar vidare att LRF:s omsorgsgrupp var i tidigt skede inkopplade på ärendet med AA men enligt uppgift upplevde han dem som en myndighet som också ställde krav på djurhållningen och han ville inte ha fortsatt hjälp från dem. I JO-anmälan anges att ett av de mer graverande felen var att inte skicka en rapport från inspektionen den 11 april 2007, som utfördes tillsammans med länsveterinär BB. Denna inspektion utfördes av länsveterinären i syfte att utreda gårdens förhållanden i samband med att AA överklagat miljö och hälsoskyddsnämndens beslut om en djurbegränsning. Länsstyrelsen var härmed beslutsfattare och hade endast med miljöinspektören som informatör kring ärendets gång och bakgrundsförhållandena till miljö och hälsoskyddsnämndens beslut. Länsstyrelsen avslog överklagan. [.] Vad gäller de påståenden som är mer av personförföljande eller av lösryckta påståenden art bemöts de ej av kontoret utan de anser tala för sig själv om hur anmälaren uppfattar verkligheten. Miljökontoret konstaterar att aktuell djurskyddsinspektör är välutbildad och väl lämpad för sitt yrke. Ett yrke som även innebär att det ibland krävs beslut som kan gå den enskilda djurägaren emot detta för att

text: djurskyddslagens

text: intentioner om god djurhållning inte ska åsidosättas. Aktuellt ärende är ett långdraget ärende om dålig djurhållning som startade på en annan fastighet än den nu aktuella. Vid kontroll av ärendeutdraget kan konstateras att det finns god grund för ett djurförbud något som såväl länsstyrelsen som länsrätten håller med om. Djurägaren har delgivits inspektionsrapporter och även via telefon uppdaterats på ärendets gång. AA har under ärendets gång varit lätt att få tag i och har även själv hört av sig telefonledes och därmed gjort kommunikationen enkel.

text: AA kommenterade remissvaret.

text: Rättslig reglering

text: Kontrollmyndighetens befogenhet vid kontroll Enligt

text: 2 kap. 6 § regeringsformen

text: , RF, är varje medborgare gentemot det allmänna skyddad mot bl.a. påtvingat kroppsligt ingrepp och husrannsakan. Grundlagsskyddet avseende husrannsakan gäller inte bara undersökning i hem utan även annan undersökning av hus, rum eller slutet förvaringsställe (

text: prop. 1973:90 s. 246

text: ). Enligt

text: 2 kap. 12 §

text: RF får skyddet enligt 2 kap. 6 § under vissa förutsättningar begränsas genom lag. Bestämmelser med sådan innebörd har bl.a. meddelats i

text: djurskyddslagen (1988:534)

text: och

text: polislagen (1984:387)

text: Enligt 27 § första stycket p. 2

text: djurskyddslagen

text: har en kontrollmyndighet i den utsträckning som behövs för kontrollen rätt att få tillträde till områden, anläggningar, byggnader, lokaler och andra utrymmen där djur hålls eller som berör djurhållningen och där besiktiga djuren, göra undersökningar och ta prover. Bestämmelsen medger inte att kontrollmyndigheten använder våld för genomförandet av kontrollen, t.ex. då denna behöver företas i en låst lada eller om djurägaren sätter sig till motvärn för att förhindra kontrollen. Enligt

text: 27 a § djurskyddslagen

text: ska polismyndigheten lämna den hjälp som behövs för utförandet av den offentliga kontrollen. Polismyndigheten får då den biträder kontrollmyndigheten enligt

text: 10 § första stycket p.

text: polislagen

text: , i den mån andra medel är otillräckliga och det med hänsyn till omständigheterna är försvarligt, använda våld. Enligt Djurskyddsmyndighetens allmänna råd om tillsyn m.m. (

text: DFS 2004:9

text: ), som var tillämpliga vid de första kontrollerna i ärendet, bör handräckning från polismyndigheten begäras om en inspektion måste genomföras och djurhållaren inte kan anträffas, så att inspektionen kan ske även utan djurhållarens tillåtelse (sid. 7). Dokumentation Av

text: 15 § förvaltningslagen (1986:223)

text: , FL, framgår att uppgifter som en myndighet får på annat sätt än genom en handling och som kan ha betydelse för utgången i ärendet ska antecknas av myndigheten, om ärendet avser myndighetsutövning mot någon enskild.

text: Enligt Djurskyddsmyndighetens allmänna råd om tillsyn m.m. bör en skriftlig rapport över utförd kontroll snarast skickas eller lämnas till djurhållaren. De allmänna råden var tillämpliga vid de första kontrollerna men upphävdes den 1 juli 2007 och ersattes då med Djurskyddsmyndighetens föreskrifter och allmänna råd om offentlig djurskyddskontroll (

text: DFS 2007:2

text: ). Föreskrifterna är bindande för kontrollmyndigheten, i detta fall miljö- och hälsoskyddsnämnden. Enligt 5 kap. 6 § Djurskyddsmyndighetens föreskrifter om offentlig djurskyddskontroll ska en kontrollrapport alltid upprättas och det kontrollerade objektet ska få en kopia av kontrollrapporten så snart som möjligt efter kontrollen. Den som har utfört offentlig kontroll ska vidare underrätta kontrollobjektet om sin bedömning omedelbart efter att kontrollen har avslutats. I 4 kap. 3 § Djurskyddsmyndighetens föreskrifter om offentlig djurskyddskontroll finns bestämmelser om kontrollrapportens innehåll.

text: Partsinsyn Av

text: 16 §

text: FL följer att den som är part i ett ärende har rätt att, med de begränsningar som följer av

text: 14 kap. 5 § sekretesslagen (1980:100)

text: , ta del av det som har tillförts ärendet, om detta avser myndighetsutövning mot någon enskild.

text: En begäran om att ta del av handlingarna i ett ärende ska handläggas i enlighet med de allmänna regler som enligt 4 och 7 §§ FL gäller för myndigheternas serviceskyldighet och ärendehantering. Det innebär bl.a. att en sådan begäran, liksom när en begäran grundas på

text: tryckfrihetsförordningens

text: bestämmelser, ska handläggas skyndsamt. JO har i ett flertal beslut påpekat att enbart det förhållandet att den som gjort framställningen är part i ett ärende inte utgör skäl för att en ansökan ska behandlas med mindre skyndsamhet än om partsställning inte föreligger (se t.ex. JO 1999/2000 s. 332).

text: Bedömning

text: JO:s granskning är av rättslig art och avser främst en kontroll av att myndigheterna har följt de regler som gäller för förfarandet. JO kan inte ändra eller upphäva myndigheters beslut. JO brukar inte heller ta ställning till om ett beslut är riktigt i sak. Vad AA anfört om Länsstyrelsens beslut föranleder därför inte någon åtgärd.

text: Inte heller vad AA anfört om djurskyddsinspektörens kompetens och uppträdande eller om nämndens diarieföring föranleder någon åtgärd.

text: Kontroll utan djurägarens närvaro eller tillstånd Av utredningen framgår att djurskyddsinspektören vid åtminstone fem tillfällen (den 10, 11 och 16 maj, den 30 november och den 18 december 2007), i samband med oanmälda inspektioner vid vilka djurägaren inte närvarade, utan tillstånd har gått in på djurägarens gård och då bl.a. varit inne i ladugård och andra slutna utrymmen. Utredningen ger dock inte stöd för att djurskyddsinspektören skulle ha använt något våld för att bereda sig tillträde till dessa utrymmen, t.ex. genom att forcera en låst dörr. De genomförda kontrollerna synes därför ha skett på ett lagenligt sätt. Vid de här aktuella omständigheterna hade det dock varit lämpligt om kontrollerna, i enlighet med Djurskyddsmyndighetens allmänna råd, hade genomförts med biträde från polismyndigheten.

text: Kontrollrapporter Av utredningen framgår att nämnden vid flertalet uppföljande kontroller dokumenterade dessa genom en anteckning i nämndens ärendehanteringssystem. Av nämndens yttrande framgår att nämnden regelmässigt tillämpar denna rutin vid uppföljande kontroller. En sådan ordning synes invändningsfri så länge som nämnden uppfyller de skyldigheter som följer av

text: förvaltningslagen

text: och Djurskyddsmyndighetens föreskrifter om offentlig djurskyddskontroll. De anteckningar som gjorts synes uppfylla såväl kraven på dokumentation enligt

text: 15 §

text: FL som bestämmelserna om kontrollrapportens innehåll enligt Djurskyddsmyndighetens föreskrifter. Såvitt framkommit av utredningen har djurägaren dock inte fått del av nämndens anteckningar från 11 genomförda kontroller (den 12 och 21 maj, den 18 juni, den 26 juni, den 10 och 29 oktober, den 6, 12, 23 och 30 november och den 18 december

text: 2007). Avseende två av dessa kontroller fick djurägaren kännedom om vad som förevarit vid kontrollen först sedan han själv kontaktat nämnden. Vidare har framkommit att djurägaren överhuvudtaget inte underrättades om tre genomförda kontroller (den 18 juni, den 6 och den 23 november 2007).

text: Nämnden har således vid de ovan nämnda kontroller som ägde rum före den 1 juli 2007 underlåtit att följa Djurskyddsmyndighetens allmänna råd om tillsyn m.m., och för tiden efter den 1 juli vid ett flertal tillfällen underlåtit att tillämpa bestämmelsen i 5 kap. 6 § Djurskyddsmyndighetens föreskrifter om offentlig djurskyddskontroll. Att djurägaren underrättas om att en kontroll har genomförts och får del av kontrollrapporten har stor betydelse för rättssäkerheten i djurskyddsärenden. Det har också central betydelse för djurskyddet då djurägaren härigenom ges möjlighet att vidta rättelse vid konstaterade brister. Det finns därför anledning att se allvarligt på de här konstaterade bristerna.

text: Partsinsyn Av utredningen framgår att anmälaren den 13 september 2007 begärde att nämnden skulle lämna ut kopior av handlingarna i hans ärende. Utredningen visar vidare att anmälaren den 16 oktober 2007 kontaktade nämnden med anledning av att fotografier tagna på hans gård i samband med nämndens kontroller ännu inte hade lämnats ut. Anmälaren har således tidigast en månad efter begäran fått del av samtliga handlingar i ärendet och detta först efter att han en andra gång vänt sig till nämnden med en sådan begäran. Nämndens handläggning strider mot bestämmelserna om partsinsyn i

text: 15 §

text: FL och kravet på skyndsamhet i

text: 7 §

text: FL.


avgjordAv: Jan Pennlöv

nyckelord:
Allmänna handlingar
Anstånd
God man/förvaltare

title: Kritik mot en överförmyndare för handläggningen av ett ärende om godmanskap m.m.

text: I ett beslut den 3 maj 2002 anförde JO Pennlöv följande.

text: Anmälan

text: I en anmälan, som kom in till JO den 21 december 2001, har AA framfört klagomål mot Överförmyndaren i Västerås och mot en god man. Han har anfört i huvudsak följande.

text: För ett par år sedan anordnades godmanskap för hans mor, BB, som bor i ett äldreboende. För ett år sedan byttes den gode mannen ut, utan att BB tillfrågades. Den nye gode mannen meddelade att BB:s lägenhet skulle säljas, trots att BB ville ha den kvar för att hennes släktingar skulle kunna bo i den när de hälsar på henne. BB ansökte om byte av god man, eftersom hon ansåg att den gode mannen inte brydde sig om hennes vilja. Överförmyndaren avslog dock hennes begäran. Därefter ansökte BB hos tingsrätten om att godmanskapet skulle upphöra. Överförmyndaren, å sin sida, begärde att förvaltarskap i stället skulle anordnas för BB. Som skäl åberopade överförmyndaren att det förelåg en intressekonflikt mellan BB och AA. Frågorna om förvaltarskap och byte av god man är för närvarande föremål för prövning i hovrätten.

text: Den gode mannen har inte skött sitt uppdrag. Bl.a. har aktier avyttrats mot BB:s vilja och till lägsta möjliga kurs. Brister i självdeklarationer har lett till felaktiga taxeringar och kvarskatt. I november 2001 såldes lägenheten mot BB:s vilja. Den gode mannen har, i strid med vad BB vill, återkallat den fullmakt som BB givit jur. kand. CC att föra talan om upphävande av godmanskapet. Den gode mannen har därefter stämt CC i syfte att få fullmakten kraftlösförklarad.

text: När CC begärde att få ta del av vissa handlingar rörande BB, vägrade överförmyndaren genom beslut att lämna ut dem. AA begärde då den 9 november 2001 att få ut de aktuella handlingarna. Först den 27 november expedierades handlingarna, dock inte alla. Bl.a. saknades årsräkningen för år 2000.

text: I en komplettering till anmälan, daterad den 11 januari 2002, har AA anfört bl.a. följande.

text: Han har nu fått årsräkningen för år 2000. Den är emellertid inte undertecknad av den gode mannen. Den är dessutom inlämnad den 19 november, dvs. drygt åtta månader för sent. Årsredovisningen upptar inte den bostadsrätt som sålts under året och inte heller vissa värdepapper. Årsräkningen har godkänts den 10 december 2001. Vid den tidpunkten hade överförmyndaren kännedom om såväl bostadsrätten som aktieinnehavet.

text: Utredningen

text: Överförmyndarens akt avseende godmanskap för BB har lånats in och granskats. Överförmyndaren har därefter i remiss anmodats att yttra sig över följande omständigheter:  vad AA i sin anmälan har anfört om handläggningstiden för expedieringen av de handlingar han begärt att få ut,

text:  vad AA har anfört om att årsräkningen för år 2000 ingivits för sent och inte upptar vissa tillgångar (aktier och en bostadsrätt). Överförmyndaren bör också kommentera det faktum att inte heller årsräkningen för 1999 upptar några sådana tillgångar. Överförmyndaren skall i detta sammanhang ange om någon påminnelse att avge årsräkning för 2000 gjorts, eller om anstånd medgivits med avgivandet, samt

text:  vad AA har anfört om att den kopia han har erhållit av årsräkningen för år 2000 inte är undertecknad av den dåvarande gode mannen. Det skall i sammanhanget påpekas att originalet i akten är undertecknat.

text: Överförmyndaren skall därutöver yttra sig dels över varför årsräkningen för 1999 godkänts utan kommentar trots att – som det ser ut – merparten av uppgifterna har fyllts i eller ändrats av överförmyndaren, dels över ett brev skrivet av en handläggare den 21 september 2000, i vilket anges att överförmyndaren ”...översänder en kladd på sluträkningen som Du måste renskriva och underteckna”.

text: Överförmyndaren har i remissvar anfört följande. Jag vill till en början understryka att ärendet varit exceptionellt komplicerat att handlägga. Som torde framgå av innehållet i akten har gode mannen måst arbeta i en konfliktfylld atmosfär eftersom huvudmannens son satt sig emot att hans mor överhuvudtaget skulle ha god man. Självklart har deras verksamhet blivit lidande av detta. Samtidigt förhåller det sig ju så att ett godmanskap och senare förvaltarskap var en nödvändighet. De brister som finns i ärendet bör ses i ljuset av vad som nu sagts. Jag hänför mig härefter till de frågor, som ställts i remissen. AA:s begäran att få ta del av handlingar i akten inkom 01-11-13. Två veckor senare – den 27 november – sändes handlingarna till honom. Årsräkningen för år 2000 var då nyligen inkommen. Den sändes till honom först efter granskningen den 17 december. Med tanke på omfånget av de handlingar som måste kopieras, upplever jag inte att handläggningstiden på två veckor var oförsvarbart lång. Som nyss sagts ingavs årsräkningen för år 2000 först den 19 november. Förseningen torde få tillskrivas den turbulens som rådde i gode männens verksamhet (byte skedde ju under hösten) p.g.a. sonens bristande vilja till samarbete. Vid de många

text: kontakter jag hade med dem påminde jag självklart om skyldigheten att avge årsredovisning. Först under hösten 1999 fick gode mannen kunskap om att huvudmannen innehade en bostadsrätt. Föreningen kontaktade då gode mannen eftersom fem månadsavgifter var obetalda. Någon notering om innehavet gjordes inte i årsredovisningen för detta år, vilket var felaktigt. Förhållandet borde också ha föranlett en anmärkning från min sida. Vad gäller aktieinnehavet lyckades den förste gode mannen inte få grepp på detta under sin verksamhetstid. Först i och med att ny god man tillträtt under hösten 2000 uppnåddes klarhet på den punkten. I gode mannens förteckning, daterad den 23 november 2000, finns aktierna upptagna. I årsräkningen finns de dock inte med, vilket jag anmärkte på. Också bostadsrätten saknades i uppställningen, vilket dock inte föranledde någon anmärkning, vilket borde ha skett. När årsräkningen för år 2000 ingavs var den inte undertecknad av gode mannen. Detta rättades i efterhand. Kopian som tillställdes AA gjordes före kompletteringen. Valet av den förste gode mannen visade sig vara mindre lyckat. Jag kan bara konstatera att hon inte hade förmåga att hantera den konfliktfyllda situation, som uppstod när huvudmannens son ställde sig helt avvisande till henne som god man. Hennes krafter tog mer eller mindre slut, vilket innebar att mitt kansli fick hjälpa till både med att åstadkomma årsräkning och sluträkning. AA har yttrat sig över remissvaret.

text: Bedömning

text: Inledningsvis vill jag anföra följande.

text: Jag uttalar mig inte i frågan om huruvida BB skall ha god man eller förvaltare eller vem som i så fall skall vara hennes ställföreträdare. Det beror på att det är bedömningsfrågor, som därtill kan överklagas. Dessa frågor har i förevarande fall också prövats av domstol. JO:s granskning av myndigheter och domstolar är inte avsedd att ersätta den prövning som kan ske i ordinarie ordning. Den begränsar sig i princip till att kontrollera om de som står under JO:s tillsyn har följt lagar och andra författningar i sin verksamhet, såvitt gäller förfarandet. Jag granskar inte heller, annat än indirekt, de aktuella gode männens agerande. Det beror på att jag inte har tillsyn över gode män och därmed inte heller befogenhet att kritisera dem. Min tillsyn i det här aktuella avseendet inskränker sig således till att granska huruvida de gode männens eventuellt felaktiga agerande borde ha upptäckts av överförmyndaren och huruvida överförmyndaren därvid brustit i sina enligt lag ålagda skyldigheter att vidta vissa åtgärder och utöva tillsyn i vidare bemärkelse.

text: Dröjsmål med utlämnande av handlingar Av utredningen har framgått att AA:s begäran att få ta del av handlingarna i akten rörande BB kom in till överförmyndaren den 13 november 2001 och att dessa – undantaget årsräkningen för år 2000 – sändes till honom två veckor senare. Nämnda räkning sändes till honom först den 17 december.

text: Av

text: 16 kap. 7 § föräldrabalken

text: framgår att den som har god man, liksom dennes närmaste släktingar, har rätt att ta del av de handlingar som rör ställföreträdarskapet som förvaras hos överförmyndaren. En sådan framställning skall behandlas med tillbörlig skyndsamhet.

text: Även om det material som AA begärde att få ut var tämligen omfattande är en handläggningstid på två veckor enligt min mening för lång. Därtill kommer att

text: överförmyndaren borde ha lämnat ut även årsräkningen för år 2000 samtidigt med de övriga handlingarna. Handläggningstiden för utlämnandet av den räkningen kom genom överförmyndarens agerande att överstiga en månad, vilket är än mindre acceptabelt. Hanteringen av årsräkningen för år 2000 Enligt

text: 14 kap. 15 § föräldrabalken

text: skall förordnade gode män före den 1 mars varje år avge årsräkning för föregående år. Enligt 20 § kan överförmyndaren, om den gode mannen anmäler hinder mot att komma in med räkning i tid, medge anstånd med avgivandet. Överförmyndaren skall i så fall bestämma ny tid för avlämnandet. Det beror självfallet på omständigheterna i det enskilda fallet huruvida anstånd bör ges och hur långt anstånd som i så fall kan accepteras.

text: I förevarande fall har årsräkningen för år 2000 kommit in över åtta månader senare än den i lagen angivna tidpunkten. Såvitt framgår av utredningen har överförmyndaren inte formellt medgivit anstånd och inte heller bestämt någon ny tid för avgivandet av räkningen. Några andra åtgärder än muntliga påminnelser för att få in räkningen har inte heller vidtagits av överförmyndaren. Det framstår vidare som tveksamt att ifrågasättandet av ställföreträdarskapet och därmed sammanhängande förhållanden skulle vara skäl att utan ytterligare åtgärder acceptera att årsräkningen inte gavs in på så lång tid. Enligt min mening borde överförmyndaren ha vidtagit kraftigare åtgärder för att få in årsräkningen. I vart fall när det stod klart att muntliga påminnelser inte hade någon effekt, borde överförmyndaren ha tagit ställning till om anstånd skulle medges och i så fall bestämt ny tid för avlämnandet. För sin underlåtenhet i detta avseende kan överförmyndaren inte undgå viss kritik.

text: Årsräkningen för år 2000 var inte undertecknad av den gode mannen när den kom in den 19 november 2001. Överförmyndaren har uppgivit att årsräkningen kompletterades med den gode mannens underskrift efter ingivandet. När så skedde framgår inte närmare av utredningen. Överförmyndaren har dock anfört att kompletteringen gjordes efter det att den kopia som skickades till AA framställdes. Att så var fallet framgår också av att den kopia som denne har givit in till JO saknar den gode mannens underskrift. Den innehåller dock anteckningar av överförmyndaren, av vilka det framgår att räkningen har granskats och godkänts. Uppenbarligen har överförmyndaren granskat och godkänt räkningen – i det avseendet helt utan anmärkning – trots att den inte var undertecknad av den gode mannen. Förfarandet är ytterst anmärkningsvärt och självklart helt oacceptabelt. Handläggningen av årsräkningar i övrigt I likhet med vad som anförts i remissvaret anser jag att överförmyndaren brustit i sin tillsyn genom att inte notera att vissa av huvudmannens tillgångar saknades i de aktuella årsredovisningarna och se till att det rättades till. Jag vill i detta sammanhang understryka vikten av att överförmyndaren i möjligaste mån noga kontrollerar att tillgångar tagits upp i förteckningar och redovisningar, eftersom underlåtenhet i det avseendet kan öppna möjligheter för oegentligheter från en ställföreträdares sida.

text: Av handlingarna i akten framgår att årsräkningen för 1999 godkänts utan kommentar trots att merparten av uppgifterna har fyllts i eller ändrats av överförmyndaren. Vidare framgår av handläggarens brev den 21 september 2000, liksom av remissvaret, att samma gode mans sluträkning framställts av handläggaren och därefter endast undertecknats av den gode mannen. Överförmyndaren har i denna del anfört att överförmyndarens insats i detta avseende var nödvändig eftersom den gode mannens krafter mer eller mindre tagit slut.

text: I princip är det, med hänsyn till att årsredovisningar och sluträkningar avges under straffansvar, naturligtvis olämpligt att överförmyndaren framställer sådana handlingar i en god mans ställe. Med hänsyn till de speciella omständigheter som uppenbarligen har förelegat i förevarande fall finner jag dock inte tillräckliga skäl att kritisera överförmyndaren för hennes agerande i detta avseende.


title: Anmälan mot Migrationsverket angående brister i mottagandet av ensamkommande barn

text: Anmälan

text: Socialnämnden i Solna kommun klagade i en skrivelse, som kom in till JO den 3 oktober 2006, på Migrationsverkets mottagande av ensamkommande flyktingbarn. Nämnden ifrågasatte dels om verket vidtagit tillräckliga åtgärder för att ordna tillräckligt antal platser i mer permanent boende för de ensamkommande flyktingbarnen, dels om verkets hantering av åldersutredningar för dessa barn står i överenskommelse med intentionerna i den förändrade lagstiftningen om att de ensamkommande barnen snabbast möjligt ska kunna erbjudas ett mer permanent och tryggt boende.

text: I anmälan uppgav nämnden bl.a. följande.

text: Den 1 juli 2006 infördes särskilda bestämmelser om mottagande av ensamkommande barn i lagen (

text: ) om mottagande av asylsökande m.fl. Ansvaret för mottagandet av dessa ensamkommande barn överfördes därmed från Migrationsverket till kommunerna. Migrationsverket har dock kvar det övergripande ansvaret och mottagandet av dessa barn skall handhas av kommuner som träffat överenskommelse om detta med verket. Till följd av den förändrade lagstiftningen fick Solna kommun tillsammans med Malmö, Mölndal och Sigtuna kommuner ansvar för det tillfälliga mottagandet av ensamkommande flyktingbarn i avvaktan på att dessa kan placeras i s.k. anvisningskommuner för mer permanent boende. Det tillfälliga mottagandet nämns inte närmare i vare sig den förändrade lagstiftningen eller regeringens proposition 2005/06:46. I enlighet med de nya bestämmelserna om mottagandet blir barnets vistelseort den kommun i vilken det framställer sin ansökan om asyl, dvs. ankomstkommunen. Solna kommun har slutit en överenskommelse med Migrationsverket om ett tillfälligt mottagande av ensamkommande barn i enlighet med förordningen om statlig ersättning för asylsökande m.fl. (

text: ). I överenskommelsen sägs att Migrationsverket ska fatta ett anvisningsbeslut omgående eller senast dagen efter att barnet ansökt om asyl. I samband med att denna överenskommelse slöts stod det klart att tillfälliga placeringar i s.k. ankomstkommuner skulle slutföras i de fall det rådde tveksamhet om barnens ålder. I samband med överenskommelsen var det Migrationsverkets besked att en sådan utredning kunde innebära att barn fick stanna kvar ett par dygn och som allra längst en vecka i en ankomstkommuns tillfälliga boende. De ensamkommande barnen har i stor utsträckning blivit kvar alltför länge i de tillfälliga boenden som ankomstkommunerna ordnat då Migrationsverket i enlighet

text: med den förändrade lagstiftningen inte slutit avtal med tillräckligt antal kommuner för mer permanent boende. I omedelbar anslutning till att kommunerna tagit över ansvaret för de ensamkommande flyktingbarnen beslöt Migrationsverket att se över sina rutiner för åldersutredning utan något som helst samråd med de berörda ankomstmyndigheterna. I avvaktan på att nya rutiner tas fram har verket tillämpat tidigare rutiner för åldersutredningar mycket restriktivt vilket också bidraget till att antalet ensamkommande barn ökat. På grund av att ensamkommande barn som blivit aktuella i Solna kommun inte kunnat anvisas en kommun för permanent boende av Migrationsverket har Solna kommun den 2 oktober 2006 tjugosex ensamkommande barn placerade i tillfälligt boende. Av dessa barn har tio varit placerade i ca en månad eller mer. Detta är mycket allvarligt. De ensamkommande barnen är bland de mest utsatta i vårt samhälle. Dessa barn befinner sig ofta långt hemifrån och utan kontakt med anhöriga. I många fall kan vi utgå ifrån att barnen bär på svåra upplevelser och att de behöver stöd för att bearbeta dessa. En förlängd vistelse i ett tillfälligt boende medför därför en risk att dessa redan svårt utsatta barn skadas ytterligare. Det är socialnämndens uppfattning att Migrationsverket inte fullgör de uppgifter som ålagts verket i enlighet med de förändringar i lagen om mottagande av asylsökande m.fl. som trädde ikraft den 1 juli 2006.

text: Utredning

text: Anmälan remitterades till Migrationsverket för utredning och yttrande. I remissvaret daterat den 11 december 2006 anfördes i huvudsak följande (bilagor uteslutna).

text: Bakgrund

text: Ett antal överenskommelser med kommuner har kommit till stånd och för närvarande finns hos kommunerna 69 platser plus 13 jourplatser, vilka alla är belagda. Fler platser är på väg att inrättas enligt redan träffade överenskommelser och ytterligare platser förväntas inrättas under vintern och våren 2007 eftersom ett antal kommuner förklarat att de har för avsikt att träffa överenskommelse om detta med Migrationsverket, bilaga 1. Inströmningen av ensamkommande asylsökande barn har ökat kraftigt på senare tid. Sedan augusti har antalet barn ökat med mellan tre och fyra gånger jämfört med genomsnittet för de tre senaste åren, se bilaga 3. Detta gör att alla tillgängliga platser i kommunerna är utnyttjade och att den situation som beskrivs i anmälan har uppstått. Barnen blir kvar under betydligt längre tid än som avsetts i de tillfälliga boendena, i något fall så länge som tre månader. Migrationsverkets arbete med att förbereda reformen, informera kommunerna och förmå dessa att träffa överenskommelser med verket redovisas i bilaga 2. Där framgår att verket anordnat konferenser för intresserade kommuner, upprepade gånger skrivit till kommunerna och besökt dem för att diskutera kommunalt mottagande av ensamkommande barn. Totalt har verket varit i telefonkontakt med cirka 150 kommuner och besökt ett 40-tal av dessa. Fler besök sker kontinuerligt, 15 är planerade eller inbokade för närvarande. Resultatet har emellertid varit magert. För närvarande finns överenskommelser träffade med endast tolv kommuner, medan ytterligare tre har meddelat att de har för avsikt att träffa överenskommelse, bilaga 1. Förutom bristen på intresse från kommunernas sida medför den kommunala beslutsprocessen och upphandlingsprocedurer hos de kommuner som vill starta mottagande en försenande faktor. Det avsnitt i Migrationsverkets utlänningshandbok som handlar om åldersbestämningar publicerades den 28 februari 2006. Vid den tiden hade verket fortfarande ansvar för de ensamkommande barnens boende. Samråd med kommuner

text: skedde därför inte inför publiceringen. Avsnittet hade arbetats fram under en längre period med början 2003. Bakgrunden till anvisningarna var den kritik som verket fått i flera fall där barn blivit bedömda som vuxna men det senare visat sig att de var barn. Verkets anvisningar om åldersbedömning betonar därför en generös bedömning vid tveksamhet. Migrationsverket har inte fullt ut kunnat tillämpa de allmänna råd som Socialstyrelsen publicerat,

text: SOSFS 1993:11

text: , om medicinsk åldersutredning av invandrarbarn och adoptivbarn. Där rekommenderas bl.a. att man bör vänta ett år med att göra en medicinsk åldersutredning, men Migrationsverket har uppdrag att fatta beslut inom tre månader. Socialstyrelsens allmänna råd är heller inte formellt tillämpliga på asylsökande barn. Migrationsverkets nuvarande anvisningar har utarbetats i samråd med Socialstyrelsen. Verket arbetar nu med att se över anvisningarna så att de bättre anpassas till den nya ordningen för ensamkommande barns boende så att också information som kommunen har om underlag för bedömning av ålder tas med i den samlade bedömningen. Den generösa bedömningen av ålder kommer dock att kvarstå som en rekommendation. Detta innebär att man i de fall utredningen lämnar öppet för tveksamhet bör ta barnets uppgifter om ålder för goda. Revideringen av handbokstexten, som beräknas bli klar inom kort, har medfört flera olika kontakter och insamlande av underlag. Även revideringen är föremål för samråd med Socialstyrelsen. Socialstyrelsen avser att framöver komplettera sina nuvarande allmänna råd så att de kan tillämpas också på en preliminär åldersbedömning av asylsökande barn och ungdomar. Det förra statsrådet med ansvar för migrationsfrågor uttalade att Migrationsverket bör följa Socialstyrelsens allmänna råd i detta avseende. Verket har aktivt försökt påverka de ansvariga på Socialstyrelsen att skynda på kompletteringen av de allmänna råden.

text: Kommentar

text: Reformen bygger på antagandena att de ensamkommande asylsökande barnen är relativt få och att ett flertal kommuner förklarat sig intresserade av att träffa överenskommelse med Migrationsverket om mottagande av dessa barn (

text: prop. 2005/06:46 s. 42

text: f.). Båda antagandena har emellertid visat sig ogrundade, i vart fall på kort sikt. Under senare tid har som redovisats ovan inströmningen av ensamkommande barn ökat kraftigt och även om det i absoluta tal inte rör sig om så många individer är det fråga om en tredubbling av det beräknade antalet, vilket medför en extrem situation i mottagningssystemet. Det tillfälliga boendet är inte avsett för en längre tids vistelse och mottagandet utgör en stor ansträngning för de kommuner där dessa boenden finns. Det är mycket otillfredsställande att de ensamkommande asylsökande barnen blir kvar länge i det tillfälliga boendet. Barnen går härigenom miste om den högre kvalitet i mottagandet som reformen avsåg att tillförsäkra dem. Migrationsverket vill i detta sammanhang framhålla att verket redan på ett tidigt stadium påtalade att kommunernas förberedelsetid för reformen var för kort. Ansträngningarna att förmå fler kommuner att träffa överenskommelse om mottagande fortsätter med oförminskad styrka. Den ordning som riksdagen har beslutat ger emellertid kommunerna full valfrihet att ingå överenskommelse eller avstå från det och Migrationsverket har små eller inga möjligheter att påverka deras val. Verket ingår överenskommelse med alla kommuner som är intresserade. Sammanfattningsvis vill Migrationsverket framhålla att de alltför långa vistelsetiderna för de ensamkommande barnen i tillfälligt mottagande har två orsaker: den ökade inströmningen och, framförallt, ett otillräckligt antal kommuner som velat ingå överenskommelse om mottagande. En under normala omständigheter svår uppgift blir på grund av de felaktiga förutsättningarna ännu svårare att genomföra. När det gäller åldersutredningar och Migrationsverkets hantering av dessa ifrågasätter Socialnämnden i Solna kommun om den står i överensstämmelse med intentionerna i den förändrade lagstiftningen om att de ensamkommande barnen snabbast möjligt ska kunna erbjudas ett mer permanent och tryggt boende. I detta sammanhang bör framhållas att det utredningsinstrument som åldersbestämning utgör i första hand syftar till att klargöra barnets ålder så att barnet får en korrekt behandling av sitt utlänningsärende och, i de fall utredningen visar att det är ett barn,

text: de rättigheter och den omvårdnad etc. som följer av konventioner och lagstiftning som rör barn. Förfarandet innefattar såväl medicinska som rättsliga och etiska element och är därför komplicerat. Utarbetandet av riktlinjerna har krävt kontakter och samråd med olika intressenter och arbetet har inte kunnat forceras. Socialnämnden kommenterade remissvaret i januari 2007. Nämnden uppgav då bl.a. att ett 20-tal barn hade varit placerade i snart fem månader i avvaktan på att Migrationsverket skulle anvisa en plats för ett mer permanent boende.

text: Bedömning

text: Jag vill inledningsvis ge en bakgrund till och en utförligare beskrivning av syftet med den genomförda förändringen samt Migrationsverkets ansvarsområde i samband med mottagandet av ensamkommande barn. Förfarandet beskrivs också i

text: prop. 2005/06:46 s. 28

text: Migrationsverket har huvudansvaret för asylsökande och för utlänningar som beviljats uppehållstillstånd med eller efter tillfälligt skydd, vilket inkluderar även ensamkommande barn.

text: Syftet med lagändringen var bl.a. att Migrationsverket skulle befrias från sin dubbla roll som vårdare och beslutsfattare; socialtjänsten, med sin kompetens, ansågs bättre skickad att ansvara för omhändertagandet av asylsökande ensamkommande barn. Från främst kommunernas sida gjordes gällande att fördelningen av ansvaret såväl mellan Migrationsverket och kommunerna som mellan kommunerna till följd av den bristande författningsregleringen var oklar.

text: Mottagandet av ensamkommande barn regleras numera i lagen om mottagande av asylsökande m.fl. (LMA). Med ensamkommande barn avses barn under 18 år som vid ankomsten till Sverige är skilda från båda sina föräldrar eller från någon annan vuxen person som får anses ha trätt i föräldrarnas ställe, eller som efter ankomsten står utan sådan ställföreträdare. Mottagandet av ensamkommande barn skall handhas av kommuner som har träffat överenskommelse med Migrationsverket. Ansvaret för mottagandet av dessa barn har således förts över från Migrationsverket till kommunerna. Kommunerna förutsätts erbjuda barnen lämpligt boende, barnhälsovård, förskola/skola och fritidsaktiviteter m.m. Detta innebär att alla barn som vistas i Sverige skall omfattas av samma sociala omvårdnadssystem så långt det är möjligt. Migrationsverket har dock kvar det övergripande ansvaret.

text: Kommuner som träffar överenskommelse med Migrationsverket får rätt till en fast ersättning oavsett antalet mottagna barn och därutöver lämnas ersättning för boenden som kommunerna inrättar i enlighet med 2 § andra stycket LMA. Migrationsverket skall anvisa en kommun som skall ordna boende för barnet, och den kommunen anses utgöra barnets vistelsekommun enligt

text: socialtjänstlagen

text: . De aktuella kommunerna bör också ha en viss jourberedskap om antalet barn skulle öka vid någon tid. Möjlighet finns också för dessa kommuner att köpa boendeplatser av andra kommuner på så sätt som skett tidigare beträffande barn som har hemvist i Sverige. Om det finns särskilda skäl kan Migrationsverket anvisa en kommun som inte har träffat överenskommelse med verket. Sådana särskilda skäl

text: kan vara att barnet har önskemål om att få bosätta sig hos släktingar eller någon annan närstående person som bor i den kommunen.

text: Enligt förordningen om statlig ersättning för asylsökande m.fl., i dess lydelse efter den 1 juli 2006, får Migrationsverkets överenskommelser med kommuner om mottagande av ensamkommande barn avse dels mottagande av barn som Migrationsverket skall anvisa till kommunen enligt 3 § andra stycket LMA, dels tillfälligt mottagande av barn i avvaktan på att barnet kan anvisas en kommun.

text: Migrationsverket träffade till en början överenskommelser med fyra kommuner (Malmö, Mölndal, Sigtuna och Solna) om tillfälligt mottagande.

text: Vid tiden för remissvaret, fem månader efter förändringen i förordningen, hade överenskommelser träffats med tolv kommuner. Sammanlagt fanns det 69 platser plus 13 jourplatser. Av en bilaga till remissvaret framgår vilka konkreta åtgärder som Migrationsverket hade företagit för att förmå kommunerna att träffa överenskommelser med verket.

text: Regeringen beslutade under våren 2007 att bl.a. höja schablonersättningarna till kommunerna för att ta emot ensamkommande barn (1 c § förordningen om statlig ersättning för asylsökande m.fl.). Bestämmelsen som började tillämpas från och med den 1 juli 2007 upphör att gälla vid utgången av år 2007.

text: Jag har också hämtat in följande uppgifter från Migrationsverkets hemsida. Ensamkommande barns ärenden prioriteras och målet för verket är att ett beslut skall fattas inom tre månader. I september 2007 hade verket träffat överenskommelse med ett 30-tal kommuner samt ytterligare ett 30-tals kommuner som skall göra en engångsinsats i år. Migrationsverket har den 17 oktober 2007 publicerat vilka kommuner som inte tar emot ensamkommande asylsökande barn. Syftet med att publicera namn på kommunerna är att skapa en diskussion om hur man i varje kommun kan bidra till Sveriges asylsystem.

text: Socialnämndens klagomål och vad som i övrigt har kommit fram i detta ärende ger mig beträffande tillämpningen av reformen anledning att allmänt anmärka följande.

text: Reformen bygger på antagandena att de ensamkommande barnen är relativt få och att ett flertal kommuner hade förklarat sig intresserade av att träffa överenskommelse med Migrationsverket om mottagande av dessa barn. Det har dock visat sig att antalet ensamkommande barn som kommit till Sverige har ökat kraftigt samt att endast ett fåtal kommuner till en början tecknade avtal med verket.

text: Utredningen i ärendet får anses visa att den år 2006 beslutade reformen inte kunnat genomföras på sätt som avsetts. Detta har bl.a. lett till som det synes orimliga åtaganden för bl.a. Socialnämnden i Solna som jämte andra fick ansvaret för ett tillfälligt mottagande av barnen. Det huvudsakliga skälet till de påtalade bristerna vid reformens genomförande är uppenbarligen det ökande antalet ensamkommande barn i förening med svårigheterna att få kommunerna att medverka genom avtal med Migrationsverket. Enligt min mening ger utredningen inte utrymme för slutsatsen att Migrationsverket ställt inför dessa problem fullföljt sina uppgifter på

text: ett klandervärt sätt. Härtill kommer att verket på senare tid vidtagit åtgärder till förbättrande av den ännu otillfredsställande situationen för de ensamkommande barnen.

text: Vad som kommit fram i ärendet bör vara av intresse för statsmakternas vidare handläggning av hithörande frågor. Jag överlämnar därför en kopia av beslutet till Regeringskansliet, Justitiedepartementet.

text: I JO:s ärende, dnr 2489-2007, i vilket Migrationsverket efter remiss har lämnat ett yttrande den 24 september 2007, kommer att prövas ytterligare frågor rörande verkets handläggning av ärenden rörande ensamkommande flyktingbarn.

text: Klagomålen i övrigt föranleder inte några ytterligare uttalanden eller någon annan åtgärd av mig.

text: Ärendet avslutas.