title: En tidtabellsändring har ansetts utgöra en inställd flygning enligt förordning (EG) nr 261/2004 om fastställande av gemensamma regler om kompensation och assistans till passagerare vid nekad ombordstigning och inställda eller kraftigt försenade flygningar. Flygbolaget har inte visat att resenärerna underrättats om den inställda flygningen i sådan tid att dess ersättningsskyldighet enligt förordningen fallit bort. Resenärerna har därför ansetts ha rätt till kompensation i enlighet med förordningens artikel 7.

text: (EG) nr 261/2004

text: artikel 7

text: . Avgörande 2007-10-30; 2007-2320

text: Kvällen före avresan upptäckte resenärerna på Luftfartsverkets hemsida att uppgifterna om flygningen med flygbolaget A hade tagits bort. De fick senare av flygbolaget A veta att de automatiskt hade ombokats till en annan flygning.

text: Resenärerna yrkade kompensation för inställd flygning enligt artiklarna

text: och

text: i förordning (EG) nr 261/2004 med totalt 1 600 euro.

text: Flygbolaget A motsatte sig yrkandet på den grunden att resenärerna hade informerats om den aktuella tidtabellsändringen, och att det är resenärernas ansvar att kontrollera förekomsten av eventuella tidtabellsändringar. Eftersom det inte är möjligt för flygbolaget att kontakta alla passagerare per telefon hade information om flygningen lagts ut på Internet.

text: Nämnden gjorde följande bedömning.

text: I ärendet är klarlagt att resenärerna var bokade på en flygning den 26 maj 2005 med avgång kl.13.05 från Stockholm till Rom och att flygbolaget A hade bokat om resenärerna på en flygning samma dag till Milano, men inte Rom. Enligt flygbolaget A skedde detta till följd av en tidtabellsändring.

text: Tvisten i ärendet gäller frågan om den påstådda tidtabelländringen omfattas av reglerna om inställda flygningar i förordning

text: (EG) nr 261/2004

text: (EG-förordningen) och om flygbolaget A fullgjort sin underrättelseskyldighet om ändringen.

text: Är den påstådda tidtabellsändringen en inställd flygning?

text: Enligt

text: artikel 2 l

text: ) i EG-förordningen avses med ”inställd flygning”: en flygning som inte genomförs trots att den i förväg planerats och på vilken minst en plats reserverats.

text: Resenärerna har varit bokade på en flygning som inte har genomförts. Nämnden anser att det är fullkomligt klart att den i ärendet påstådda tidtabellsändringen innefattar en inställd flygning i EG-förordningens mening och att artiklarna

text: och

text: i förordningen därför ska tillämpas på fallet.

text: Har passagerarna underrättats om den inställda flygningen i tid?

text: Enligt

text: artikel 5.1

text: . c) har berörda passagerare rätt till kompensation enligt

text: artikel 7 i förordningen

text: , såvida inte de minst två veckor före den tidtabellsenliga avgången underrättas om att flygningen är inställd. Det finns fler undantag från kompensationsskyldigheten i artikeln. Av intresse i detta fall kan vara regeln att flygbolaget inte heller är skyldigt att kompensera passagerarna, om bolaget mindre än sju dagar före den tidtabellsenliga avgångstiden underrättar passagerarna om den inställda flygningen och erbjuder ombokning

text: så att de kan avresa högst en timme före den planerade avgången och nå den slutliga bestämmelseorten senast två timmar efter den tidtabellsenliga ankomsttiden.

text: Bevisbördan för om passageraren underrättats om den inställda flygningen och när detta har skett ligger på flygbolaget. Det framgår av artikel 5.4 i EG-förordningen. Förordningen innehåller dock inga bestämmelser om hur underrättelse ska ske. Den frågan måste därför bedömas mot bakgrund av allmänna regler.

text: Enligt allmänna avtalsrättsliga principer gäller att den som skickar ett meddelande per post anses ha uppfyllt vad som krävs för att meddelandet ska anses ha kommit mottagaren tillhanda. Detsamma får anses gälla då man har skickat ett meddelande per e-post till en i anslutning till avtalsförhållandet uppgiven e-postadress (jfr nämndens beslut i änr 2006- 5572). Frågan i detta ärende är emellertid om det räcker att lämna ett meddelande genom att lägga ut information om den inställda flygningen på Internet, som flygbolaget A påstår sig ha gjort.

text: Som utgångspunkt för denna bedömning måste man utgå från förordningens ordalydelse och syfte. Enligt sin ordalydelse skall passagerarna ”underrättas” senast vid en viss tidpunkt för att flygbolaget skall undgå kompensationsskyldighet. Därutöver krävs i vissa fall att passagerarna också erbjuds ombokning till den slutliga bestämmelseorten. Vidare skall passagerarna upplysas om eventuell alternativ transport (

text: artikel 5.2

text: Ordalydelsen liksom ändamålshänsyn gör att bestämmelserna bör tolkas så att det ska vara fråga om en individuell underrättelse till varje passagerare som har bokat plats på det inställda flyget. Det kan knappast ha varit syftet med förordningens regler om underrättelse att passagerarna före avresan med jämna mellanrum själva ska behöva kontrollera att flygbolaget inte kan fullgöra sin del av transportavtalet på grund av att flygningen är inställd.

text: Både vid bokningar över Internet och på annat sätt måste den som bokar biljetter lämna kontaktuppgifter, ofta sin e-postadress. Den av resenärerna som hade gjort bokningen över Internet, hade också lämnat sin e-postadress och fått bokningen bekräftad över denna. Det kan inte anses onödigt betungande för ett flygbolag att underrätta passagerarna om en inställd flygning genom e-post. Enligt nämndens erfarenheter är det också den ordning som åtskilliga flygbolag tillämpar vid underrättelser till sina passagerare.

text: Flygbolaget A har överhuvudtaget inte visat att bolaget lagt ut någon information om den inställda flygningen på Internet eller när detta skulle ha skett. Även om det skulle ha skett, kan passagerarna inte på det viset anses ha blivit underrättade på ett sådant sätt att flygbolaget A kan komma undan sin skyldighet att betala kompensation enligt artiklarna 5 och 7 i EGförordningen.

text: Slutsats

text: Det sagda innebär att var och en av resenärerna har rätt till kompensation för den inställda flygningen med 400 euro. Flygbolaget A ska därför rekommenderas att betala detta belopp till dem.


publisher: Allmänna reklamationsnämnden

org: arn

text: En konsument har via ett svenskt bolags bokningstjänst på Internet bokat en hyrbil som skulle hämtas ut hos ett bolag i Frankrike. De båda bolagen har ingått i samma internationella kedja av biluthyrningsföretag. Fråga, när den bokade bilen inte hållits tillgänglig för avhämtning, om avtalet träffats med det svenska eller det franska bolaget. Avgörande 2007-10-25; 2007-3116

type: rubrik

text: I juni 2006 bokade M en hyrbil på ett uthyrningsföretags ”svenska” webbplats på Internet. Bilen skulle hämtas ut i Frankrike. Uthyrningsföretaget ingick i en internationell kedja av biluthyrningsföretag, E, med verksamhet bl.a. i Sverige och i Frankrike. M fick en bekräftelse på bokningen med e-post som skickats från en svensk e-postadress. När hon skulle hämta bilen var utlämningsstället stängt. Hon hade inte fått något besked om att bokningen nekats. På grund av sin reseplanering var hon tvungen att hyra en bil av ett annat uthyrningsföretag. Detta bolag hade ingen bil i den storleksklass som hon bokat hos det första företaget. Hon fick därför ta en dyrare bil. Dagen efter tog hon kontakt med det franska bolag som ingick i E. Hon uppmanades att framföra sin reklamation till det svenska bolaget.

type: stycke

text: M gjorde gällande att hon träffat avtal med det svenska bolaget och yrkade i nämnden att detta skulle ersätta henne för de fördyrade hyreskostnaderna p.g.a. fel i tjänsten.

text: Bolaget motsatte sig yrkandet. Till stöd för sin inställning åberopade det att bolaget i Sverige har en bokningscentral som förmedlar bokningar till kedjans samtliga stationer i hela världen. Bolagen i respektive land är egna bolag. När kunden bokar via Internet går bokningen direkt till uthyrande land. Det land som kunden uppgett sig bo i bestämmer vilket språk bokningsbekräftelsen skrivs på. Bolaget i Frankrike har samma dag som kunden bokade bilen nekat bokningen. Det går då per automatik ut ett mail till kunden om detta. Bolaget i Sverige har fullföljt sitt åtagande att förmedla bokning och kontakt mellan parterna.

text: Nämnden gjorde följande bedömning.

text: Vad nämnden först har att ta ställning till är frågan huruvida bolaget i Sverige är avtalspart. Nämnden gör i denna del följande bedömning. Fråga är i ärendet om en konsument som på Internet har slutit avtal med en näringsidkare. Avtalet har slutits på en webbplats med ”svensk adress” dvs. den svenska toppdomänen ”.se”. Språket som har använts är svenska. Konsumenten har erhållit en bekräftelse avfattad på svenska och avsänd från en e-postadress från den svenska toppdomänen. Bolaget har i sitt bestridande gjort gällande att det svenska bolaget endast förmedlat bokningen och att rätt motpart istället är det franska bolaget. Att så skulle vara fallet framgår emellertid inte av bekräftelsen eller någon annan handling. Nämnden finner således att avtalet är ingånget i Sverige och att det är ingånget med bolaget i Sverige.

text: I ärendet är ostridigt att M har bokat en bil för avhämtning på flygplatsen i Nice. Bolaget har invänt att bolaget samma dag nekat bokningen. Bolaget har emellertid inte presenterat någon utredning som visar att det skulle ha varit fallet. Bindande avtal får därför anses ha förelegat vid den tidpunkten då bilen skulle avhämtas.

text: M har inte fått vad hon beställt. Hon är därför berättigad till ersättning för de merkostnader hon har haft i anledning av bolagets avtalsbrott. Hon är således berättigad till ersättning för den merkostnad det innebar för henne att hyra bil av ett annat bolag. Detta belopp uppgår till 1 805 kr. Av utredningen i ärendet framgår inte att hon har betalat någon avgift för sen hämtning. Hennes yrkande i den delen kan därför inte bifallas. M har även rätt till ersättning

text: för telefonkostnader som har varit en nödvändig följd av avtalsbrottet. Nämnden uppskattar att de uppgår till 200 kr. M:s yrkande skall alltså i huvudsak bifallas. Det sagda innebär att bolaget ska rekommenderas att betala sammanlagt 2 005 kr till M för de merkostnader hon visat sig ha haft i anledning av avtalsbrottet.

type: avgorande


text: En köpare som vill utnyttja öppet köp och har betalat varan med ett tillgodokvitto har inte rätt att få tillbaka något annat betalningsmedel än ett tillgodokvitto. Avgörande 2007-10-12; 2007-3834

text: M:s mamma köpte ett par byxor. På kvittot stod det ”Ordinarie pris, Öppet köp 3 dagar”. Hon betalade med ett tillgodokvitto som hon hade fått när hon lämnade tillbaka en kappa som det endast var bytesrätt på. Hon ångrade sig några timmar senare och ville lämna tillbaka byxorna och få pengarna tillbaka eftersom hon hade öppet köp. I stället för att få pengar fick hon ett nytt tillgodokvitto. M anmälde ärendet till nämnden och begärde att hennes mamma skulle få pengarna tillbaka.

text: Säljaren motsatte sig yrkandet. Kunden köpte ett par byxor vars pris exakt överensstämde med summan på tillgodokvittot, vilket hon betalade med. Efter en stund kom kunden tillbaka och ville lämna tillbaka byxorna och få pengarna tillbaka. Säljaren upplyste om att eftersom hon hade betalat med ett tillgodokvitto kunde hon endast få ett nytt tillgodokvitto tillbaka.

text: Nämnden gjorde följande bedömning.

text: Öppet köp är inte reglerat i lag. Innebörden i öppet köp är dock att köparen inte är bunden av köpet som sådant, utan kan frånträda det inom ramen för den tid som har avtalats. Parterna ska därmed lämna tillbaka vad var och en har fått och därmed återfå vad var och en har presterat. Det betalningsmedel som köparen har använt ska alltså lämnas tillbaka till köparen. I det nu aktuella fallet har köparen betalat med ett tillgodokvitto. Köparen har därför inte rätt att få tillbaka något annat än ett tillgodokvitto.

text: Det sagda innebär att M:s yrkande om att hennes mamma skall ersättas med kontanter inte kan bifallas.


text: Fråga om en näringsidkare haft rätt att hålla kvar och därefter sälja en gräsklippare som mottagits för reparation till säkerställande av en annan fordran än kostnaden för arbetet på gräsklipparen. Även fråga om skadeståndsskyldighet för näringsidkaren. Avgörande 2007-12-06; 2007-3968

text: K och M lämnade in en gräsklippare tillhörande K till bolaget P för reparation. När gräsklipparen skulle hämtas ut fick de besked om att den inte lämnades ut förrän M betalat de fodringar som P påstod sig ha på hans firma. Efter 3-4 år senare sålde bolaget gräsklipparen.

text: K och M yrkade ersättning för gräsklipparens värde med 10 500 kr.

text: P motsatte sig yrkandet och anförde att då M trots uppmaning inte reglerat sina skulder till bolaget eller betalat reparationskostnaden om 1 163 kr, såldes gräsklipparen i april 2007 för 5 000 kr.

text: Nämnden gjorde följande bedömning.

text: Av utredningen har framgått att K och M, i egenskap av privatpersoner, lämnat in en gräsklippare för reparation till bolaget.

text: Konsumenttjänstlagen (1985:716)

text: är således tillämplig. Av

text: 49 § nämnda lag

text: framgår att om tjänsten, som i förevarande fall, avser en sak som har överlämnats till näringsidkaren och betalar inte konsumenten i rätt tid vad näringsidkaren har att fordra på grund av uppdraget, får näringsidkaren hålla kvar saken till dess han har fått betalt. Enligt lagen (

text: ) om näringsidkares rätt att sälja saker som inte har hämtats, har näringsidkaren under vissa förutsättningar också rätt att sälja saken för att få täckning för sin fordran. Ett eventuellt överskott ska därvid utan dröjsmål betalas ut till konsumenten.

text: Av det ovan anförda följer att en näringsidkare varken har rätt att hålla kvar en sak för betalning av annan fordran än sådan som avser arbetet på saken, eller, som bolaget gjort, vid försäljning av saken för att få täckning för sina fordringar tillgodogöra sig överskottet.

text: Bolaget har dock haft rätt att kvarhålla gräsklipparen till säkerhet för fordran för själva arbetet, d.v.s. 1 163 kr. För att bolaget ska kunna sälja gräsklipparen krävs dock att de i samma lag uppställda villkoren följs; bl.a. måste beställaren uppmanas att hämta gräsklipparen och samtidigt upplysas om att denna kan komma att säljas efter minst tre månader. Nämnden finner att det inte ens påståtts från bolagets sida att samtliga villkor för en försäljning som ställs i lagen följts. Enligt

text: 12 § samma lag

text: är näringsidkaren i sådant fall skadeståndsskyldig gentemot beställaren. Bolaget ska därför utge skadestånd motsvarande gräsklipparens värde, vilket i brist på närmare utredning inte kan anses överstiga 5 000 kr. Då K och M inte betalat för reparationen ska dock bolagets fordran om 1 163 kr för detta arbete avräknas från beloppet.


text: Otydlighet i villkoren för självriskeliminering och avbrottsskydd i ett avtal om hyra av personbil har tolkats till nackdel för uthyraren som ställt upp villkoren. Även fråga om hyrestagaren förfarit vårdslöst. Avgörande 2007-12-12; 2007-5591

text: N hyrde genom bolaget H för sig och fem medresenärers räkning en bil i Italien under en månad. Hon tecknade självriskeliminering och avbrottsskydd. Den lokala leverantören i Italien var bolaget E. Ett par dagar in i Italienvistelsen var de ute och seglade. Under seglatsen blev N:s make på skämt slängd i havet av en bekant. Maken hade bilnycklarna på sig och mikrochipsen i dessa skadades så att nycklarna och därmed bilen inte gick att använda. Genom bolaget E:s försorg tillkallades en bärgningsbil; kostnaden för denna fick N betala. Resenärerna fick inte någon annan hyrbil.

text: N yrkade i nämnden ersättning för kostnaden för bärgning av bilen och återbetalning dels av betald hyra för den tid som de inte hade någon hyrbil, dels av ett belopp som E debiterat hennes konto efter händelsen. N yrkade även ersättning för de merkostnader som resenärerna drabbats av i avsaknad av bil.

text: H motsatte sig yrkandet och anförde bl.a. följande. I villkoren för självriskelimineringen och avbrottsskyddet anges att försäkringen inte täcker skador som uppstår p.g.a. att bilnyckeln skadas eller förloras. Detta anses nämligen som vårdslöst.

text: Nämnden gjorde följande bedömning.

text: N har i samband med förhyrningen av fordonet hos uthyraren tecknat en försäkring i form av självriskeliminering och ett avbrottsskydd.

text: Bolaget H har hävdat att självriskelimineringen och avbrottsskyddet inte skulle gälla bl.a. därför att N framfört fordonet med fler passagerare än vad som var lagligt. Oavsett hur det förhåller sig med den saken saknar den omständigheten samband med att bilnyckeln skadats. Nämnden finner därför att den olagligheten, om den förekommit, inte kan medföra att N inte skulle få ut ersättning enligt den försäkring för självriskeliminering och avbrottsskydd som hon tecknat.

text: I villkoren för självriskelimineringen och avbrottsskyddet anges att försäkringen inte täcker skador som uppstår på grund av att ”bilnyckel skadas eller förloras”. I samma villkor anges vidare att detta ”anses som vårdslöst”. Innebörden av dessa villkor kan inte anses helt klar. Eftersom frågan om vårdslöshet särskilt behandlas kan den valda formuleringen enligt nämnden inte rimligen ges den innebörden att självriskelimineringen och avbrottsskyddet över huvud taget inte skulle omfatta skador p.g.a. att bilnyckeln skadas eller förloras. Det är väl uppenbart att inte alla skador på bilnycklar eller förluster av bilnycklar kan bero på vårdslöshet. Om t.ex. bilnyckeln skadas till följd av någon naturhändelse, t.ex. blixtnedslag eller jordbävning, kan det normalt inte hänföras till någon vårdslöshet från konsumentens sida. Om en förlust av en bilnyckel uppstår till följd av ett rån, kan normalt inte heller det bero på någon vårdslöshet från konsumentens sida.

text: Enligt allmänna avtalsrättsliga principer anses att den som utformat ett avtalsvillkor som är otydligt får bära nackdelen av det. Villkoret skall normalt tolkas på det sätt som i det enskilda fallet är förmånligast för den andra parten i avtalsförhållandet.

text: I det nu föreliggande fallet är det uthyraren som formulerat avtalsvillkoren. Det innebär att det otydliga villkoret om undantaget från försäkringsskydd avseende självriskeliminering och avbrottsskydd skall tolkas på det sätt som är förmånligast för N. Nämnden finner därför att villkoret skall tolkas så att självriskeliminering och avbrottsskydd enligt villkoret inte skall gälla bara om N eller någon som hon svarar för genom vårdslöshet skadat eller förlorat nyckeln.

text: I det aktuella ärendet har bilnyckeln skadats till följd av en utomståendes persons vårdslösa handling att knuffa i N:s make i vattnet. Någon vårdslöshet kan inte läggas N eller hennes make till last. Till följd härav är N berättigad till ersättning av bolaget H enligt självriskelimineringen och avbrottsskyddet. Vid detta förhållande och då de kostnader N yrkat ersättning för dels ligger inom ramen för självriskelimineringen och avbrottsskyddet, dels stöds av åberopade kvitton, skall N:s yrkande bifallas.

text: Genom detta avgörande har nämnden inte tagit ställning till vilka möjligheter bolaget H har att återkräva det belopp som företaget skall betala till N från den som knuffat hennes make i vattnet.


text: Fråga om vårdslös rådgivning (lagen [2003:862] om finansiell rådgivning till konsumenter). Avgörande 2008-01-05; 2007-5600

text: I mars 2007 blev E inbjuden till ett privatekonomiskt rådgivningsmöte hos företaget M. Bolaget M erbjöd en genomgång av hans privatekonomi för att rekommendera lämpliga sparformer. E gjorde gällande att hans önskemål varit att slippa bindningstid då han snart skulle behöva pengarna, att risken skulle vara låg och att det inte skulle förekomma några återköpsavgifter. Rådgivningen resulterade i att han investerade ett belopp om 600 000 kr som skulle ge en avkastning på tio procent och vara i linje med hans önskemål. Han fick inte läsa igenom villkoren eller ta del av avgiftsstrukturen då avtalet ingicks. Först när försäkringsbrevet kom blev han varse de höga återköpsavgifter som bolaget tillämpar de första åtta åren. Vidare visade det sig att den av de underliggande produkterna var en derivatplacering på ett indiskt aktieinnehav. E. yrkade återbetalning av investerade 600 000 kr.

text: Bolaget M motsatte sig yrkandet och anförde bl.a. följande. I sin ansökan, under avsnitt försäkran, till bolaget har E med sin namnteckning bekräftat att han läst produktinformationen och känner till hur försäkringen han planerade att investera i var uppbyggd. Av undertecknad överenskommelse med bolaget framgår vidare att E uppgav sig ha läst all information och vara medveten om riskerna som var förknippade med investeringen. Förklaringen till att E inte fått ta del av rådgivningsdokumentationen berodde på att bolaget inte var klara med E:s lösning. Den överenskomna tanken var att ytterligare kapital skulle investeras och E skulle således ha erhållit rådgivningsdokumentationen när lösningen var klar. Man har inte lovat någon tioprocentig avkastning eftersom sådana placeringar inte existerar.

text: Nämnden gjorde följande bedömning.

text: I ärendet är lagen (

text: ) om finansiell rådgivning till konsumenter tillämplig. Enligt

text: 5 §

text: skall näringsidkaren i sin rådgivningsverksamhet iaktta god rådgivningssed och med tillbörlig omsorg ta till vara konsumentens intressen. Rådgivningen skall anpassas efter konsumentens önskemål och behov. Konsumenten skall inte heller rekommenderas andra lösningar än sådana som kan anses lämpliga för denne. Näringsidkaren skall vidare avråda konsumenten från att vidta åtgärder som inte kan anses lämpliga med hänsyn till konsumentens behov, ekonomiska förhållanden eller andra omständigheter.

text: Av 6 § följer att näringsidkare som genom finansiell rådgivning uppsåtligen eller av oaktsamhet orsakar konsumenten ren förmögenhetsskada skall ersätta skadan.

text: Normalt gäller att det är den skadelidande som har att visa att det är motparten som genom vårdslöshet orsakat en skada. Näringsidkaren har emellertid enligt 4 § en skyldighet att dokumentera vad som förekommit vid rådgivningstillfället och att lämna ut dokumentationen till konsumenten. Skyldigheten att till konsumenten lämna ut rådgivningsdokumentationen gäller således för varje rådgivningstillfälle. I den proposition som ligger till grund för lagstiftningen har, utan erinran från riksdagens sida, anförts att för det fall näringsidkaren försummar dokumentationsskyldigheten bör konsumentens påstående om vad som förekommit vid rådgivningen tas som utgångspunkt vid bedömningen, om inte näringsidkaren på annat sätt kan visa att konsumentens uppgifter är felaktiga (

text: prop. 2002/03:133 s. 33

text: bet. 2003/04:LU3

text: Nämnden konstaterar att bolaget inte åberopat någon som helst dokumentation om vad som förekommit vid rådgivningen i detta fall. Bolaget har inte ens visat att någon dokumentation om vad som förekom vid rådgivningstillfället existerar. Av bolagets egna uppgifter framgår dessutom att någon sådan dokumentation, även om den skulle existera, inte har lämnats ut till E. Bolaget har således redan i detta avseende brutit mot de skyldigheter som bolaget har enligt den nämnda lagen. Bolaget har inte heller på annat sätt förmått visa att de uppgifter E lämnat är felaktiga i något avseende. Hans uppgifter bör därför läggas till grund för nämndens bedömning. Av dessa uppgifter framgår att den rådgivning som lämnats inte kan anses motsvara de ovannämnda krav som lagstiftningen ställer. Rådgivningen har således varit vårdslös. Vid sådant förhållande bör yrkandet bifallas på så sätt att bolaget rekommenderas att låta E häva avtalet och att till honom återbetala det investerade beloppet, dvs. 600 000 kr.


title: En frisörelev har ansetts genom ställningsfullmakt vara behörig att för en frisörskola träffa avtal om pris för hårvårdstjänst. Fråga när uppgivet pris varit felaktigt om frisörskolan till följd av reglerna om s.k. förklaringsmisstag ändå inte varit bunden av prisuppgiften. 10 § andra stycket och 32 § avtalslagen (1915:218); avgörande 2008-03-10; 2007-6389

text: 10 § andra stycket

text: och

text: 32 §

text: avtalslagen (1915:218)

text: ; avgörande 2008-03- 10; 2007-6389

text: I augusti 2007 beställde L och hennes kamrat hårförlängning på en frisörskola. De fick muntligt priset 2 000 kr. När tjänsten var utförd krävdes hon på 5 075 kr. Hon ringde en vecka senare och talade med chefen, som bekräftade att hårförlängningen kostade 5 075 kr.

text: L yrkade prisavdrag med 3 000 kr. Hon skulle aldrig ha beställt tjänsten om hon fått detta pris från början. Det pris som frisörskolan uppgett borde gälla.

text: H motsatte sig yrkandet. Priset 2 000 kr avsåg korta hår. L fick isatt ett långt hår. Bara materialkostnaden för långa hår är 3 500 kr.

text: Nämnden gjorde följande bedömning.

text: Parterna är överens om att L fått prisuppgiften 2 000 kr av en frisörelev hos motparten.

text: Enligt nämndens uppfattning får en butiksanställd normalt anses ha en s.k. ställningsfullmakt att självständigt ingå avtal om försäljning av butikens varor. En butiksanställd har med andra ord normalt behörighet att ingå sådana avtal. Samma sak bör enligt nämndens uppfattning gälla en frisörelev. Av detta följer att ett av en försäljare ingånget avtal blir bindande för den butik han företräder, även om han vid ingåendet av avtalet skulle ha överträtt sin befogenhet (d.v.s. sådana restriktioner som företaget ålagt honom), förutsatt att inte köparen insett eller bort inse att försäljaren överskred sin befogenhet. Samma förhållande bör gälla även när en näringsidkare erbjuder tjänster.

text: H har invänt att frisöreleven gett en felaktig prisuppgift. För att H inte ska vara bunden av avtalet krävs således att L insåg eller bort inse att frisöreleven saknade denna befogenhet. Enligt nämndens mening förelåg det, såvitt det framgår av utredningen i ärendet, vid avtalets ingående inte några omständigheter som gjorde att L insåg eller bort inse att frisöreleven saknade befogenhet att ingå avtalet ifråga för H räkning.

text: I

text: 32 § första stycket avtalslagen (1915:218)

text: stadgas följande. Den, som avgivit en viljeförklaring, vilken i följd av felskrivning eller annat misstag å hans sida fått annat innehåll än åsyftat varit, vare icke bunden av viljeförklaringens innehåll, där den, till vilken förklaringen är riktad, insåg eller bort inse misstaget.

text: Det uppgivna priset var visserligen lågt med hänsyn till det egentliga priset, men enligt nämndens mening inte så lågt att L enbart på denna grund borde ha insett att det var felaktigt. Nämnden väger här in, att behandlingen utfördes vid en frisörskola.

text: Av ovanstående skäl ska H rekommenderas att återbetala 3 000 kr till L.


title: Fråga om näringsidkarens ansvar för parkeringsskada på en bil som uppstått på näringsidkarens inte helt avskilda parkering efter utförd reparation. 32 § konsumenttjänstlagen (1985:726);

text: 32 § konsumenttjänstlagen (1985:726)

text: ; Avgörande 2007-12-06; 2007-6632

text: T lämnade in sin bil för reparation hos bolaget i september 2007. När han hämtade bilen dagen därpå upptäckte han att bilen fått en parkeringsskada. Bilen var inte skadad när mekanikern hade slutfört sitt arbete, utan skadan uppkom därefter. När han hämtade bilen stod den inte parkerad i avsedd P-ruta, utan den stod mellan två platser. Parkeringen är inte offentlig, utan är en inhägnad parkering.

text: T yrkade ersättning för självriskkostnaden. Han ansåg inte att bolaget hade gjort tillräckligt för att undvika skadan.

text: Bolaget motsatte sig yrkandet. Till stöd för sin inställning anförde bolaget att det gjort tillräckligt för att skydda T:s bil. På området finns även, förutom externa hyresgäster, även en restaurang och en bensinstation. Parkeringen används även av kunder till företag utanför bolagets område.

text: Nämnden gjorde följande bedömning.

text: Av utredningen i ärendet framgår att bolaget har parkerat bilen på en inhägnad parkering som dock används av andra än bolaget och dess kunder. Parkeringen kan därför inte anses som helt avskild. Annat har inte framkommit eller gjorts gällande än att skadan på bilen har uppkommit efter reparationen när bolaget fortfarande hade bilen i sin besittning. Av

text: 32 § konsumenttjänstlagen (1985:726)

text: framgår att näringsidkaren är skyldig att ersätta konsumenten för den skada som har uppstått på bilen när den har varit i näringsidkarens besittning eller under dennes kontroll, om inte näringsidkaren visar att skadan inte beror på försummelse från dennes sida.

text: I förarbetena till

text: konsumenttjänstlagen

text: prop. 1984/85:110 s 121

text: anförs följande: ”Det är därför fullt skäligt att näringsidkaren, för att undgå skadeståndsskyldighet, måste visa att skadan beror på något annat än en försummelse på hans sida. Samtidigt kan det inte anses oskäligt mot konsumenten att denne får bära risken för att saken i samband med förvaringen skadas på grund av rena olyckshändelser.”

text: Det åligger således primärt bolaget att visa att skadan inte beror på försummelse från bolagets sida. Nämnden anser dock att skadan, en parkeringsskada, typiskt sett orsakas genom omständigheter som inte kan anses förknippade med någon försummelse från bolagets sida. En sådan skada kan uppstå på en bil i vilket sammanhang som helst när den parkeras på en plats dit även andra bilar har tillträde. Nämnden kan svårligen se hur en näringsidkare, eller bilägaren själv, skulle agera för att undvika en sådan skada. Inte heller kan det anses försumligt av bolaget att ha parkerat bilen på den ifrågavarande platsen. Det kan nämligen inte anses föreligga någon skyldighet för en näringsidkare att förvara en bil på en från andra bilars uppställande och trafik helt avskild plats. Med hänsyn till dessa omständigheter anser nämnden att bolaget inte kan åläggas något ansvar för det inträffade, oavsett om bilen stått parkerad mellan två fickor eller inte. Det kan till följd härav inte heller anses oskäligt gentemot T att han själv får stå för skadan. Hans yrkande kan därför inte bifallas.


title: Avbrottsersättning till elanvändare som drabbats av ett långvarigt elavbrott har jämkats enligt 10 kap. 13 § ellagen (1997:857) när arbetet med att få igång överföringen av el har senarelagts av det ansvariga nätbolaget av hänsyn till berörda arbetstagares säkerhet.

text: 10 kap. 13 § ellagen (1997:857)

text: när arbetet med att få igång överföringen av el har senarelagts av det ansvariga nätbolaget av hänsyn till berörda arbetstagares säkerhet. Avgörande 2008-01-08; 2007-6910

text: I samband med stormen ”Per” i januari 2007 drabbades R av ett 101 timmar långt elavbrott. Nätbolaget beslutade om jämkning av den avbrottsersättning som elanvändaren varit berättigad till enligt

text: ellagen

text: . Som skäl för detta anförde nätbolaget att arbetet med att påbörja reparationen under stormen medförde risk för reparatörerna. R beviljades en avbrottsersättning om 3 002 kronor, trots att han enligt lag varit berättigad till 4 100 kronor.

text: R yrkade ersättning med 1 098 kronor, vilket motsvarade skillnaden mellan den beviljade och den avbrottsersättning som följt av lag.

text: Nätbolaget motsatte sig yrkandet. Till stöd för sin inställning anförde bolaget att ersättningsnivån fastställts av styrelsen och att beslutet grundat sig på

text: 10 kap. 13 § ellagen

text: , enligt vilken bestämmelse ersättningen får jämkas efter vad som är skäligt om arbetet med att få i gång överföringen av el har behövt försenas för att inte utsätta arbetstagarna för betydande risker. Läget bedömdes som sådant att det var riskfyllt att skicka ut personal för reparationsarbete på högspänningslinjer i skogen under stormen.

text: Nämnden gjorde följande bedömning.

text: Det är i ärendet ostridigt att elavbrottet hos R med anledning av stormen ”Per” i januari 2007 varat i 101 timmar. Från och med den 1 januari 2006 gäller nya regler om avbrottsersättning enligt

text: ellagen (1997:857)

text: . En första förutsättning för att sådan ersättning ska kunna utgå är att felet som lett till avbrottet ligger inom koncessionshavarens kontrollansvar, vilket innebär att felet måste vara sådant att koncessionshavaren skäligen kunde förväntas ha räknat med det och även skäligen kunde ha undvikit eller övervunnit felets följder (

text: 10 kap. 10 § ellagen

text: ). Av utredningen i ärendet framgår att nätbolagets inställning är att felet legat inom bolagets kontrollansvar, varför nämnden kan lägga detta faktum till grund för sin bedömning.

text: Nätbolaget har emellertid gjort gällande att bolaget haft rätt att jämka avbrottsersättningen enligt

text: 10 kap. 13 § ellagen

text: . Enligt denna bestämmelse får ersättning jämkas efter vad som är skäligt om skyldigheten att betala avbrottsersättning är oskäligt betungande med hänsyn till de ekonomiska förhållandena hos den ersättningsskyldige eller om arbetet med att få i gång överföringen av el har behövt försenas för att inte utsätta arbetstagarna för betydande risker. Enligt förarbetena till bestämmelserna om avbrottsersättning (

text: prop. 2005/06:27

text: ) ska jämkningsregeln komma i fråga endast i undantagsfall, t.ex. om ett mindre nätföretag drabbas av omfattande skador på elnätet på grund av svåra väderförhållanden och företaget riskerar att hamna i betalningssvårigheter på grund av omfattande anspråk på avbrottsersättning. Hänsyn kan tas till att praktiska skäl förhindrat arbetet med att snabbt få igång överföringen av el. Så kan vara fallet t.ex. om nätföretagets reparationsarbete har försenats väsentligt av att arbetet har varit förenat med icke obetydliga risker för arbetstagarna eller att röjningen av vägar och annan infrastruktur som arbetet är beroende av tagit lång tid.

text: Det är i ärendet fråga om avbrott till följd av en svår storm som medfört omfattande skador på elnätet. Av utredningen framgår bl.a. att något aktivt reparationsarbete inte kunde påbörjas omedelbart samma dag som stormen eftersom riskerna för personalen bedömdes vara för stora. Även om det råder viss oklarhet om vilka åtgärder företaget vidtagit och tidpunkterna

text: för dessa, finner nämnden sammantaget att omständigheterna måste anses ha varit sådana att förutsättningarna för att jämkning ska få ske varit uppfyllda.

text: Frågan som nämnden därefter har att bedöma är om den jämkning som har gjorts är skälig. Såvitt framgår av R:s egna beräkningar har han godtagit den jämkning som skett för det första dygnet. På det underlag som har getts in kan nämnden inte finna att den jämkning som skett för de därpå följande dygnen skulle vara oskälig. R:s yrkande kan därför inte bifallas.


text: Sedan en flygning ställts in har passagerarna bokats om till en resa med buss. Detta har inte ansetts utgöra en ombokning till den slutliga bestämmelseorten under likvärdiga transportvillkor (artikel 8.1 i förordning [EG] nr 261/2004 om fastställande av gemensamma regler om kompensation och assistans till passagerare vid nekad ombordstigning och inställda eller kraftigt försenade flygningar). Avgörande 2008-01- 30; 2007-7183

text: Flygningen med flygbolaget S från Kalmar till Stockholm ställdes in. När resenärerna önskade ombokning till ett annat flygbolags flygning från Oskarshamn till Stockholm nekades de detta av flygbolaget S. Resenärerna fick med egna medel bekosta hyrbil till Oskarshamn och biljetter till den flygning de önskade bli ombokade till.

text: Resenärerna yrkade skadestånd av flygbolaget S för kostnaden för hyrbil och flygbiljetter på den grunden att de i strid med bestämmelserna i förordning

text: (EG) nr 261/2004

text: inte hade ombokats till slutlig bestämmelseort under likvärdiga transportvillkor.

text: Flygbolaget S motsatte sig yrkandet på den grunden att resenärerna hade avböjt erbjudandet om alternativ transport med buss och att flygbolaget S hade återbetalat priset för de outnyttjade flygbiljetterna.

text: Nämnden gjorde följande bedömning.

text: I ärendet är ostridigt att flygningen har ställts in och ersatts med en bussresa.

text: Enligt

text: artiklarna 5.1

text: .a och 8.1 i förordning

text: (EG) 261/2004

text: ska passagerare vid inställd flygning erbjudas att välja mellan återbetalning av inköpspriset för biljetten eller ombokning till den slutliga bestämmelseorten under likvärdiga transportvillkor. Det förhållandet att flygbolaget S valt att återbetala biljettpriset saknar således betydelse för passagerarens rätt till ombokning.

text: Nämnden finner inte att flygbolaget S har tillhandahållit resenärerna en ombokning under likvärdiga transportvillkor när den inställda flygningen har ersatts av en bussresa. Det förhållandet att flygbolaget S saknat flygkapacitet för att på egen hand ombesörja ersättningstransporten fråntar inte passagerarna deras rätt till ombokning under likvärdiga transportvillkor. Ombokning får i sådant fall göras till annan transportör. Resenärerna har till följd av flygbolaget S:s agerande fått extra utgifter för hyra av bil och flygbiljetter. Nämnden finner att resenärernas yrkande ska bifallas på så sätt att flygbolaget S rekommenderas ersätta resenärerna för den merkostnad de har drabbats av.


title: Fråga om en konsument har rätt att få ersättning för kostnader som uppkommit när fel i en tjänst avhjälpts hos en annan näringsidkare än den som enligt konsumenttjänstlagen varit ansvarig för felet.

text: konsumenttjänstlagen

text: varit ansvarig för felet. Avgörande 2008-06-04; 2007-7439

text: MR beställde byte av koppling på sin bil av årsmodell 1994. Bilen hade gått 18 062 mil. Arbetet utfördes våren år 2007 och kostade 5 000 kr. När MR befann sig i Tyskland i augusti 2007 upptäckte han att kopplingsbytet ledde till problem med växellådan då den vänstra drivknuten inte var korrekt fastsatt. Bilen reparerades i Tyskland. MR vände sig till bolaget omedelbart efter hemkomsten. En vecka före kopplingsbytet hade bilen varit på en omfattande service hos ett annat bolag och inga fel fanns då på drivaxeln. Han begärde därför ersättning med 54 150,81 kr för reparationen och för andra kostnader som uppkommit samt ränta. I januari 2008 uppstod allvarliga funktionsfel på kopplingen vilka bolaget inte ville avhjälpa. För de kostnader som uppkommit i samband med detta begärde han ersättning med 15 426 kr jämte ränta.

text: Bolaget motsatte sig yrkandet. Till stöd för sin inställning anförde bolaget att det hade utfört arbetet på ett korrekt sätt. MR skulle omgående ha kontaktat bolaget vilket inte skedde.

text: Nämnden gjorde följande bedömning.

text: Tvisten skall bedömas med ledning av reglerna i

text: konsumenttjänstlagen (1985:716)

text: Nämnden finner genom innehållet i utlåtandet från Motormännens Riksförbund i förening med de uppgifter som i övrigt föreligger i ärendet att det är visat att det arbete på bilen som utförts av bolaget varit behäftat med fel (bristande fackmässighet vid kopplingsbytet) och att detta i sin tur orsakat de fel som uppstått på bilen dels den 10 augusti 2007 vid resan i Tyskland, dels den 13 januari 2008. Ett fel som omfattas av

text: konsumenttjänstlagens

text: felregler föreligger alltså i den av bolaget utförda reparationstjänsten.

text: För att konsumenten skall kunna göra gällande påföljder av fel krävs emellertid enligt

text: konsumenttjänstlagen

text: (se

text: 17 §

text: ) att konsumenten reklamerar felet till näringsidkaren som utfört tjänsten inom skälig tid från det att konsumenten märkt eller bort märka felet. En reklamation som skett inom två månader från det att konsumenten märkt felet skall alltid anses ha skett i rätt tid. Med att konsumenten märkt felet avses att konsumenten upptäckt att ett fel uppstått och insett att felet beror på den utförda tjänsten. I förevarande fall har inte framkommit något annat än att MR inom två månader efter skadan den 10 augusti 2007 i Tyskland reklamerat felet i tjänsten hos bolaget. Det är inte visat att MR före den 10 augusti 2007 märkt eller bort märka att fel i den av bolaget utförda tjänsten förelåg. Nämnden finner därför att reklamation skett inom rätt tid.

text: När en konsument hos en näringsidkare reklamerar ett fel i en av näringsidkaren utförd tjänst, har näringsidkaren enligt

text: 20 § andra stycket konsumenttjänstlagen

text: rätt att avhjälpa felet, om näringsidkaren omedelbart erbjuder sig att göra det och konsumenten inte har något särskilt skäl att avvisa erbjudandet. Regleringen bygger således på principen att konsumenten – om inte några särskilda skäl talar emot det – är skyldig att ge näringsidkaren tillfälle att avhjälpa ett fel i den av näringsidkaren utförda tjänsten. MR har inte gjort det. Han har i stället låtit avhjälpa felet på en verkstad i Tyskland. Frågan är om han därigenom förlorat rätten att få ersättning av bolaget för vad det kostat att få felet avhjälpt eller om det förelegat särskilda skäl för att han inte skulle behöva ge bolaget möjlighet att avhjälpa felet. Vid den bedömningen finner nämnden anledning att beakta att bilen vid den tidpunkt då avhjälpandet

text: aktualiserades befann sig i Tyskland, att MR var där under resa med bilen och att verkstadsarbete där krävdes för att konstatera att den där uppkomna skadehändelsen hade sin orsak i den av bolaget felaktigt utförda reparationstjänsten. Det har inte gjorts gällande – än mindre visats – att kostnaderna för ett avhjälpande av felet i tjänsten (varvid bör beaktas att endast en del av den ersättning som MR krävt av bolaget avser avhjälpande av felet i den av det företaget utförda tjänsten, medan resten avser skadestånd) skulle ha blivit lägre om bolaget fått möjlighet att omgående ombesörja och bekosta hemtransport av den obrukbara bilen till Sverige för reparation där eller att bekosta omhändertagande och reparation av bilen på verkstad i Tyskland. I sistnämnda fall hade sannolikt också uppkommit andra kostnader avseende MRs vistelse och/eller hemtransport som bolaget hade kunnat bli ersättningsskyldigt för. Vid en sammantagen bedömning av samtliga dessa omständigheter finner nämnden att särskilda skäl förelegat som gjort att MR inte har varit skyldig att ge bolaget möjlighet att avhjälpa felet. Han har således varit berättigad att själv ombesörja avhjälpandet. Till följd härav är han berättigad att av bolaget få ersättning för kostnaden för avhjälpandet.

text: Enligt

text: 31 § konsumenttjänstlagen

text: har MR också rätt till skadestånd av bolaget för sådana skador som felet i tjänsten har orsakat honom.

text: På grund av vad som nu anförts finner nämnden att MR har rätt till ersättning med 2 696,56 euro för reparationen i Tyskland, med 23 euro för kreditavgift och med 758,96 euro för hyrbil. Han har också yrkat ersättning för telefonkostnader och ingivit uppgift om ett antal telefonkort som han köpt i Tyskland. Han har dock inte kunnat visa att dessa telefonkort använts uteslutande för telefonsamtal som varit nödvändiga för att få felet på bilen avhjälpt eller för att hantera den skadesituation som han drabbats av till följd av felet. Vid sådant förhållande finner nämnden att han för telefonkostnader inte kan tillerkännas större ersättning än såsom skäligt ansedda 200 kr. Vad gäller yrkandet om ersättning för fördyrade levnadskostnader har han inte heller kunnat visa vilka exakta kostnader som orsakats av bolagets felaktiga reparationstjänst. Vid sådant förhållande kan han inte erhålla större ersättning än såsom skäligt ansedda 2 000 kr. Vad gäller övriga ersättningskrav som han har framställt avseende händelsen i Tyskland finner nämnden att han inte visat att dessa haft ett nödvändigt samband med den felaktigt utförda reparationstjänsten eller att de varit nödvändiga kostnader med anledning av felet. MR kan därför inte få ersättning för dessa. Sammanfattningsvis har MR i denna del således rätt till ersättning med motvärdet av 3 478,52 euro plus 2 200 kr jämte ränta enligt

text: räntelagen

text: på de beloppen.

text: Som nämnden redan anfört har även skadehändelsen den 13 januari 2008 sin orsak i felet i den av bolaget utförda tjänsten. Eftersom bolaget redan tidigare avvisat att företagets tjänst varit behäftad med fel har MR varit berättigad att avhjälpa den av det felet orsakade skadan hos annan verkstad. Eftersom nämnden nu har funnit att bolaget är ansvarigt för felet är MR berättigad att få ersättning av företaget för vad det kostat att få skadan avhjälpt. I den delen har MR rätt till ersättning med 15 426 kr motsvarande kostnaden för att avhjälpa skadan, jämte ränta enligt

text: räntelagen

text: på det beloppet.

text: MR har även begärt s.k. ideellt skadestånd. Sådant kan dock inte erhållas enligt reglerna i

text: konsumenttjänstlagen

text: . Inte heller i övrigt finns någon grund för ett sådant skadestånd.


title: Fråga om jämkning av skadestånd vid fel i tjänst då konsumenten haft möjlighet att förutse och hindra en skada. 17 § och 34 § konsumenttjänstlagen (1985:716).

text: 17 §

text: och

text: 34 §

text: konsumenttjänstlagen (1985:716)

text: . Avgörande 2008-05-29; 2007-7653

text: Generatorn på A:s bil gick sönder och reparerades av bolaget. Bolaget monterade en begagnad generator. A frågade bolaget om felet kunde ha att göra med generatorremmen eller om denna behövde åtgärdas, men så var inte fallet enligt bolaget. Strax efter att hon hade hämtat bilen hörde hon gnisslande missljud från motorn. Bolaget ville inte göra något åt bilen eftersom det snart skulle stänga för semester. Därefter hörde hon missljudet mer och mer när hon använde bilen. Till slut brast generatorremmen och skadade bilen. Enligt A hade bolaget slarvat vid generatorbytet och orsakat henne merkostnader om 1 910 kronor 50 öre som hon krävde ersättning för.

text: Bolaget motsatte sig yrkandet och anförde att A borde ha kontaktat bolaget direkt om hon uppmärksammade att gnisslande missljud samma dag som hon hämtade bilen. Hon måste ha varit medveten om att verkstaden var semesterstängd under fyra veckor eftersom detta var tydliggjort genom anslag i kundmottagningen. Eftersom hon inte vände sig till bolaget direkt har man inte givits möjlighet att agera och avhjälpa eventuella fel.

text: Nämnden gjorde – såvitt nu är av intresse – följande bedömning

text: Enligt

text: 17 § konsumenttjänstlagen (1985:716)

text: måste konsumenten hos den som utfört tjänsten reklamera eventuella fel i den utförda tjänsten. Reklamationen hos näringsidkaren ska ske inom skälig tid från det att konsumenten märkt eller borde ha märkt felet. Den som utfört den felaktiga tjänsten (näringsidkaren) har då rätt att själv avhjälpa felet (se

text: 20 § samma lag

text: ). Om konsumenten inte ger näringsidkaren möjligheten att avhjälpa felet, har konsumenten förlorat sin rätt att kräva näringsidkaren på ersättning för felet (se

text: 18 § samma lag

text: ). Det får anses utrett att A kontaktat bolaget inom skälig tid från det att hon upptäckte missljudet på bilen efter utförd reparation. Bolaget har efter detta inte undersökt bilen och får därför anses ha avböjt sin rätt att avhjälpa eventuella fel. Således kan i och för sig ersättningsanspråk enligt

text: 31 § samma lag

text: göras gällande för den ekonomiska skada som drabbat A till följd av att motorn havererade den 18 juli 2007, dvs. sju dagar efter reparationen.

text: Enligt

text: 34 § samma lag

text: ska den skadelidandes möjligheter att förutse och hindra skadan beaktas vid bedömningen av hur stor ersättning som ska utgå. Har den skadelidande, i detta fall A, haft möjligheter att förutse och hindra skadan kan rätten till skadestånd jämkas efter vad som är skäligt. I det aktuella ärendet föreligger en särskild omständighet av betydelse för frågan om huruvida bolaget ska vara skyldigt att ersätta den ekonomiska skada som drabbat A. Det är den omständigheten att hon väl medveten om bilens missljud körde med bilen såväl den 14 juli 2007 som den 18 juli samma år. Hon har således själv varit medvållande till att skadan kunnat uppkomma. Mot bakgrund av detta finner nämnden att A:s möjligheter att förutse och hindra skadan varit så pass omfattande att det inte kan anses skäligt att hålla bolaget ersättningsskyldiga för den aktuella skadan. Nämnden avslår därför yrkandet.


title: Tolkning av uttrycket "olovligen tagit sig in i bostad" i en hemförsäkrings stöldmoment.

text: Tolkning av uttrycket ”olovligen tagit sig in i bostad” i en hemförsäkrings stöldmoment. Avgörande 2008-02-27; 2007-7696

text: C:s son hade utan tillåtelse en filmkväll i familjens bostad. Ytterdörren var olåst. Några personer som inte varit inbjudna tog sig in i bostaden. Därefter upptäcktes successivt att flera föremål försvunnit från bostaden. Ingen av sonens vänner släppte in någon eller noterade att någon annan skulle ha släppt in de misstänkta personerna. De vänner som varit inbjudna till filmkvällen släpptes in efter att de ringt på dörrklockan. C yrkade att hon skulle beviljas ersättning för stöld ur hennes bostad då de misstänkta gärningsmännen olovligen tagit sig in i bostaden.

text: Försäkringsbolaget motsatte sig yrkandet då gärningsmannen eller gärningsmännen inte olovligen tagit sig in i bostaden vilket enligt försäkringsvillkoren krävs för att ersättning ska utgå. Försäkringsbolaget anförde att det av utredningen i ärendet framgick att personer kommit och gått in och ut ur bostaden under kvällen.

text: Nämnden gjorde följande bedömning.

text: Enligt tillämpliga försäkringsvillkor utgår ersättning vid stöld i bostad då någon olovligen tagit sig in i bostaden. Om gärningsmannen har blivit insläppt i bostaden gäller endast försäkringen om denne använt tvång eller våld för att komma in. Det är försäkringstagaren som har bevisbördan för att det föreligger ett försäkringsfall, det vill säga en händelse som omfattas av försäkringsvillkoren. I rättspraxis har beviskravet formulerats på så sätt att försäkringstagaren ska anses ha fullgjort sin bevisskyldighet om det vid en helhetsbedömning av samtliga omständigheter framstår som mer antagligt att försäkringsfall föreligger än att så inte är fallet. Nämnden konstaterar först att den omständigheten att ytterdörren kan ha varit olåst eller öppen inte innebär att de aktuella gärningsmännen därmed haft lov att komma in i lägenheten. Någon omständighet som visar att de släppts in av någon som disponerar lägenheten föreligger inte heller.

text: Nämnden finner att det vid en helhetsbedömning av omständigheterna i ärendet framstår som mer antagligt att de aktuella gärningsmännen olovligen har tagit sig in i bostaden än att så inte varit fallet. C får därmed anses ha visat att försäkringsfall föreligger. Hennes yrkande ska alltså bifallas.


text: Fråga om begränsningar i möjligheten att boka ett s.k. upplevelsepaket medfört att avtalet blivit ogiltigt eller oskäligt. Avgörande 2008-05-15; 2007-8245

text: C beställde ett upplevelsepaket för två personer från B. Av informationen på företagets webbplats antyddes att paketet kunde erhållas året runt vid förbestämda datum på måndagar till torsdagar varje vecka. I praktiken blev det omöjligt att under de två närmaste månaderna boka paketet och det hade troligtvis varit fullbokat långt i förväg. Det visade sig även att upplevelsepaketet endast kunde bokas tre gånger per månad på förbestämda datum. Han begärde därför återbetalning av inbetalat belopp om 1 245 kr.

text: Företaget motsatte sig yrkandet. C kunde byta upplevelse under giltighetsperioden som var ett år och det var även möjligt att förlänga giltighetstiden ytterligare sex månader mot betalning av 100 kr. Företaget har öppet köp i fjorton dagar. På företagets hemsida stod det tydligt att den aktuella upplevelsen var på förbestämda datum under måndagar till torsdagar. Det fanns lediga datum som inte passade C. Samtliga sex stycken tider i november och december år 2007 var fullbokade. Speciellt i december månad blir de flesta datum för upplevelser fullbokade tidigt.

text: Nämnden gjorde följande bedömning.

text: Tvisten i ärendet gäller frågan huruvida avtalet är ogiltigt eller oskäligt på den grunden att CGL med hänsyn till den information som företaget har lämnat på sin webbplats utgått från eller haft fog att utgå från att det aktuella upplevelsepaketet fanns tillgängligt varje vecka måndag – torsdag och att det var möjligt att boka upplevelsepaketet inom två månader från köpet, som skedde i slutet av oktober 2007.

text: Av en kopia på den information som fanns på webbplatsen framgår att det där under rubriken ”Säsong” anges: ”Året runt” och ”Förbestämda datum, mån – tors”. Frågan är om denna information är sådan att C haft fog för sin uppfattning att det aktuella upplevelsepaketet fanns tillgängligt varje måndag – torsdag, året runt. Enligt nämndens mening ska den frågan besvaras nekande. För den händelse paketet skulle finnas tillgängligt varje vecka de angivna dagarna hade orden ”Förbestämda datum” varit överflödiga. Orden ger i stället vid handen det motsatta, nämligen att tillgängligheten var begränsad just till vissa datum. C:s yrkande kan därför inte bifallas på denna grund.

text: Den fråga som då återstår att ta ställning till är om den omständigheten att upplevelsepaketet inte kunde bokas inom två månader, dvs. före jul, efter köpet av det slaget att avtalet ska anses oskäligt och därför lämnas utan avseende. Även denna fråga ska enligt nämndens mening besvaras nekande.

text: Det framgår inte att säljaren var införstådd med att det var en avgörande förutsättning för köpet att det var möjligt att utnyttja presentkortet före jul. Av informationen på webbplatsen framgår inte heller att något liknande skulle vara utfäst. Något avtalsbrott föreligger alltså inte. Med hänsyn till dessa förhållanden och då det står öppet för presentkortsinnehavaren att utnyttja det under lång tid och även byta upplevelse, kan nämnden inte finna att det skulle vara oskäligt att hålla fast vid avtalet. C:s yrkande kan därför inte heller bifallas på denna grund.

text: En annan sak är att det kan vara lämpligt att företaget som en god service till sina blivande kunder upplyser om att vissa upplevelser kan vara fullbokade lång tid i förväg och att man

text: före köpet bör förvissa sig om att det finns ledig tid vid någon viss tidpunkt, om det skulle vara av avgörande betydelse för köpet.

text: En ledamot var skiljaktig enligt följande. Till skillnad från majoriteten menar jag att om man, som anmälaren gjort, köper ett värdebevis, i detta fall för ett upplevelsepaket i form av vinoch smakkunskap, med begränsad giltighet vid en viss tidpunkt, och det inte är möjligt att använda detta kort förrän tidigast drygt två månader efter köpet är det en information som borde ha lämnats vid inköpet. Hans giltighetstid för beställd tjänst kunde alltså inte gälla omedelbart eller ens inom en månad och varade därmed inte heller i ett år. Att upplevelsen kan bytas mot annan är i det sammanhanget irrelevant liksom att tiden kan förlängas mot kostnad! Enligt min uppfattning har konsumenten inte fått det han haft anledning att förvänta sig och hans begäran om återbetalning borde därför ha bifallits.


title: Fråga om kreditgivares skyldigheter vid återbetalning av köpesumma när ett köp har hävts (16 § tredje stycket konsumentkreditlagen).

text: ). Avgörande 2008-10-03; ärende 2007- 8516

text: A köpte i september 2006 en bil som skulle vara av årsmodell 2001 och som enligt kontrakt och säljare gått 8 700 mil. Senare kunde man via Mercedes-Benz datasystem konstatera att bilen, som var importerad från Tyskland, redan i mars 2002 hade gått 9 581 mil. Den servicebok som A fick vid köpet var därför troligen förfalskad. Bilen hade även några ytterligare fel. A yrkade hävning och ersättning för avhjälpande med 15 792 kr. Bilköpet var delvis finansierat genom en kredit utställd av W.

text: Säljaren motsatte sig yrkandet. A hade inte visat att serviceboken skulle vara förfalskad eller att den s.k. datorförda fordonsinformationen skulle ha företräde framför de anteckningar som gjorts för hand. Säljarens fru hade köpt bilen från Tyskland i februari 2005. Varken säljaren eller hans fru hade haft anledning att misstänka att uppgifterna i serviceboken skulle vara felaktiga.

text: W avstod från att yttra sig eftersom bolaget saknade närmare kännedom om omständigheterna bakom tvisten.

text: Nämnden gjorde följande bedömning.

text: Av utredningen i ärendet framgår att mätarställningen är felaktig eftersom bilen i själva verket körts väsentligt längre än vad mätarställningen visar. Ett köprättsligt fel föreligger därför. Felet är väsentligt, varför A är berättigad att häva köpet. A har då rätt att få tillbaka vad han har betalat för bilen jämte ränta mot att bilen återlämnas till säljaren. Eftersom bilen körts ungefär 300 mil, finner nämnden att avdrag för nytta skall göras med skäliga ansedda 5 000 kr.

text: Av

text: 16 § tredje stycket konsumentkreditlagen (1992:830)

text: följer att om köparen på grund av ett kreditköp har anspråk mot säljaren på återbetalning av köpeskilling svarar kreditgivaren lika med säljaren för att anspråket fullgörs. Kreditgivaren är dock inte skyldig att betala mer än vad han har mottagit av köparen med anledning av krediten. W är alltså skyldigt att till A återbära vad denne har betalat till bolaget och befria A från ansvaret för krediten.

text: Nämnden kan inte, mot säljarens bestridande, finna det visat att felen såvitt avser drivmotorn för fönsterhiss till förardörren, dörrhandtaget till passagerardörren och kombiinstrumentet förelåg vid leveransen. Yrkandet om ersättning för avhjälpande kan därför inte bifallas.

text: A:s yrkande kan alltså endast delvis bifallas.


text: Fråga om en kund från vars konto banken felaktigt dragit pengar under knappt ett års tid underlåtit att begränsa sin skada eller genom vållande ha medverkat till förlusten. Avgörande 2008-10-30; 2007-8675

text: A hade tillsammans med annan person tagit ett lån. Han betalade sin del av lånet genom att ett belopp överfördes varje månad från hans konto till den andra låntagarens konto. I god tid före sista överföringen kom han överens med en banktjänsteman om att inga fler överföringar skulle göras efter den 18 juli 2006. Banktjänstemannen bekräftade att överföringen skulle stoppas. I månadsskiftet juni/juli 2007 upptäckte A att så inte skett. Sammanlagt hade 12 250 kr dragits från kontot. Banken återbetalade 6 075 kr.

text: A yrkade i nämnden att banken skulle ersätta honom med återstoden av förlusten, dvs. 6 175 kr plus ränta.

text: Banken motsatte sig yrkandet. Banken medgav att kredithandläggaren inte hade kontrollerat saken närmare utan felaktigt utgått från att överföringen från A:s konto gjordes direkt till krediten och skulle upphöra automatiskt när krediten var slutbetald. I själva verket gjordes överföringen till den andra låntagarens konto. Den andra låntagaren har inte velat betala tillbaka beloppen. Överföringarna fortsatte i ytterligare tio månader. A borde ha begränsat sin skada. Det belopp banken redan återbetalat var därför enligt banken skäligt. Dragningen fortsatte i tio månader, vilket redovisats i kontoutdrag varje månad. A har tagit del av kontoutdragen och beloppet var inte så litet att det inte bort observeras.

text: A genmälde att han inte hade skäl att detaljgranska kontoutdragen eftersom han uppdragit åt banken att stoppa överföringen.

text: Nämnden gjorde följande bedömning.

text: Banken har medgivit att skadan uppkommit på grund av att banken handlagt ärendet felaktigt.

text: Banken har emellertid hävdat att A försummat sin skyldighet att begränsa skadan. Banken har därför inte ersatt A för hela den skada som drabbat honom till följd av bankens handläggningsfel, 12 250 kr, utan endast för en del därav, 6 075 kr.

text: Det är i och för sig riktigt att svensk skadeståndsrätt innehåller en skyldighet för den skadelidande att söka begränsa sin skada. Fört att en sådan skyldighet skall uppstå krävs emellertid att den skadelidande har insett att han har drabbats av en skada. I föreliggande fall är inte visat att A insett att han drabbats av en skada förrän hela skadan var ett faktum. Det är inte heller visat att han sedan hela skadan förelåg har haft någon möjlighet att begränsa denna.

text: Bankens argumentation kring A:s underlåtenhet att reagera på att kontoutdragen visade att dragningarna fortsatt kan möjligen uppfattas som ett påstående om att A skulle vara medvållande till envar månatligt uppkommen delskada, i vart fall sådana delskador som uppkommit för de månader som legat i den senare delen av felperioden. Det har emellertid inte visats att det skulle föreligga någon avtalsenlig skyldighet för A att utföra kontroller av kontoutdragen i nu aktuellt avseende. Inte heller av allmänna rättsgrundsatser kan det anses följa att någon sådan skyldighet skulle föreligga i ett fall som detta. På grund härav

text: och vad som i övrigt förekommit i ärendet kan inte anses visat att A varit medvållande till någon del av den för honom genom bankens handläggningsfel uppkomna skadan.

text: Till följd av vad som nu har anförts finner nämnden att banken är skyldig att ersätta A för hela den skada som drabbat honom till följd av bankens handläggningsfel. Banken är också skyldig att betala ränta till A.


title: Avsaknad av huvudnyckel till bil har ansetts utgöra ett fel i bilen i konsumentköplagens mening.

text: konsumentköplagens

text: mening. Avgörande 2008-05-29; 2007-8783

text: G köpte en begagnad bil från bolaget F. I samband med bilköpet fick han inte huvudnyckeln till bilen. Utan huvudnyckel är det inte möjligt att omkoda nycklarna och inte heller kan några reparationer utföras på bilens kodsystem eller elektronikenhet. Hela systemet måste därför bytas om man inte har huvudnyckeln. G yrkade därför ersättning med 8 000 kr.

text: F motsatte sig yrkandet. Till stöd för sin inställning anförde bolaget att vid försäljning av begagnade fordon är det vanligt att någon nyckel saknas. Vanligtvis vänder sig då köparen till märkets återförsäljare för omkodning och ytterligare nycklar. Detta är alltid köparens ansvar och bolaget tog inte på sig denna uppgift. Bolaget utlovade inte heller att några nycklar skulle ingå vid leveransen. På G:s begäran har bolaget försökt kontakta tidigare ägare för att få tag på huvudnyckeln.

text: Nämnden gjorde följande bedömning.

text: Det är ostridigt i ärendet att en nyckel saknats vid köpet av bilen. Av handlingarna i ärendet framgår att avsaknaden av huvudnyckel innebär att reparationer inte kan utföras på bilens kodsystem eller elektronikenhet utan att hela systemet måste bytas om reparation skulle bli aktuellt.

text: Enligt

text: 16 § tredje stycket konsumentköplagen (1990:932)

text: ska en vara anses felaktig om säljaren före köpet har underlåtit att upplysa köparen om sådant förhållande rörande varans egenskaper eller användning som han kände till eller borde ha känt till och som köparen med fog kunde räkna med att bli upplyst om, under förutsättning att underlåtenheten kan antas ha inverkat på köpet. Varan är också att anse som felaktig om den i något annat avseende avviker från vad köparen med fog kunnat förutsätta.

text: I förarbetena till nämnda bestämmelser i

text: konsumentköplagen

text: (se

text: prop. 1989/90:89 s. 100

text: f.) sägs särskilt att en förutsättning för att en vara ska anses felaktig på grund av den uteblivna informationen är att informationen kan antas ha inverkat på köpet. Det måste således kunna antas, sägs det i förarbetena, att konsumenten om han fått del av den uteblivna informationen inte skulle ha köpt varan eller i vart fall inte skulle ha köpt den på de villkor som skett. I förarbetena framhålls också att "det är utan betydelse för felbedömningen huruvida säljaren känt till förhållandena och haft möjlighet att informera om dem". Det räcker således med att säljaren borde ha känt till uppgiften.

text: Nämnden finner att avsaknaden av huvudnyckel och konsekvenserna av detta är en sådan uppgift som säljaren borde ha känt till och ha upplyst G om. Det får vidare antas att G inte hade köpt bilen på de villkor som skett om han blivit upplyst om avsaknaden av huvudnyckel och konsekvenserna av detta. Han är därför berättigad till ett prisavdrag för avsaknaden av huvudnyckel. Det har inte framkommit något i ärendet som motsäger att 8 000 kr skulle vara ett skäligt prisavdrag för det aktuella felet varför yrkandet ska bifallas i denna del.


title: Fråga om en kontohavare har förlorat sitt kontokort genom grov oaktsamhet (34 § konsumentkreditlagen).

text: 34 § konsumentkreditlagen

text: ). Avgörande 2008-10-30; 2007-9106

text: A yrkade befrielse från betalningsansvar för obehöriga uttag som gjorts med hennes kontokort. Hon är hotellreceptionist. Receptionen är mycket liten och inglasad och det är endast personal som har tillträde dit. När hon kom in i receptionsutrymmet fanns det några hotellgäster som höll på att checka in. Hennes kollega lämnade över efter cirka tio minuter. A placerade sin väska med plånboken under disken cirka 10 cm från sina fötter och började arbeta. En kollega kom in och hämtade post, men han var bara inne i receptionen någon minut. A arbetade ensam resten av kvällen och ingen annan var inne i receptionsutrymmet. När hon nödgades besöka damrummet låste hon receptionen under tiden. Det fanns inga tecken på att någon hade försökt bryta sig in i receptionen. När hon slutat sitt skift upptäckte hon att hennes plånbok, där hon hade kortet, var stulen. Kortet spärrades men hade redan obehörigt använts.

text: Banken motsatte sig yrkandet. Av A:s egna uppgifter framgår att under de första tio minuterna av hennes arbetspass fanns ytterligare en anställd i receptionsutrymmet. Senare kom det in ytterligare en person till receptionen. Under tiden hade hon sin handväska med kortet stående på golvet medan hon själv stod upp i närheten av den plats där väskan placerats. Hon har därför vare sig haft omedelbar uppsikt eller direkt kontakt med väskan. Att det endast varit enstaka personer inne i receptionsutrymmet ändrar inte saken. De sex uttagen har skett mellan kl. 18:41 och 19:03.

text: Nämnden gjorde följande bedömning.

text: Ärendet gäller vilket ansvar en kontohavare har för uttag som gjorts obehörigen från kontohavarens konto i banken med hjälp av ett kontokort som kontohavaren förlorat. Bestämmelser av betydelse för bedömningen av den frågan finns i

text: 34 § konsumentkreditlagen (1992:830)

text: . Dessa bestämmelser innebär bl.a. att ett avtalsvillkor som rör en kontohavares betalningsskyldighet för ett belopp som har påförts kontot genom att ett kontokort har använts av någon obehörig person får göras gällande endast om kontohavaren genom grov oaktsamhet har förlorat kortet.

text: A är således ansvarig för de obehöriga uttag som skett med kontokortet, om kortet förlorats genom grov oaktsamhet. I förarbetena till

text: 34 § konsumentkreditlagen

text: anges bl.a. att det bör krävas mera försvårande omständigheter för att grov oaktsamhet skall anses föreligga, eftersom kontokort i regel är avsedda att lättillgängligt kunna medföras i olika sammanhang. Som exempel på sådana omständigheter som kan vara "mera försvårande" anges i förarbetena att kontokortet har lämnats kvar i ficka, väska, fordon e.d. som inte stått under uppsikt (se

text: prop. 1976/77:123 s. 191

text: A:s kort har förvarats i en väska som inte stått under hennes oavbrutna uppsikt. Under den tid hon inte haft uppsikt över väskan har det utrymme där väskan förvarades dock varit låst.

text: Under den tid då A varit i samma rum som väskan och hon får anses ha haft uppsikt över den har, efter vad hon uppgett, förutom henne själv endast två personer, två arbetskolleger, under kortare tidpunkter varit inne i receptionsutrymmet. Hon placerade sin väska, där plånboken med kortet fanns, framför sig under receptionsdisken, nära sina fötter. Den ena kollegan lämnade utrymmet cirka tio minuter efter det att A påbörjat sitt pass. Den andra

text: kollegan var en kortare stund bakom henne när han hämtade posten. Eftersom A:s uppgifter inte motsagts och inte heller uppenbart kan ifrågasättas, utgår nämnden från att hon förvarat plånboken på det sätt hon uppgivit i sin anmälan.

text: Vid en sammantagen bedömning av hur väskan med plånboken placerats och hur tillträdet till receptionsutrymmet begränsats finner nämnden att A inte kan anses ha i relevant avseende agerat eller underlåtit att agera på ett sådant sätt att det föreligger sådana "mera försvårande omständigheter" som gör att förlusten av kontokortet skall anses ha skett genom grov oaktsamhet. Eftersom hon således inte kan anses ha förlorat kontokortet genom grov oaktsamhet är hon inte betalningsskyldig för de obehöriga uttagen. Hennes yrkande skall därför bifallas.


title: Fråga om nybilsgaranti börjar gälla vid leverans eller vid första registeringsdatum. Eftersom köpekontraktet, som upprättats av näringsidkaren, angett ordet nybilsgaranti utan någon närmare förklaring och det därmed varit oklart vilket datum nybilsgarantin ska börja respektive sluta gälla har avtalet tolkats till konsumentens fördel. Oklarhetsregeln; avgörande 2008-05-29; 2008-0501

text: H yrkade ersättning för avhjälpande med 3 154 kr. Hon köpte en bil av bolaget A, som uppgav att det var en demobil. A förklarade också att den räknades som en ny bil och att nybilsgaranti ingick vid köpet. Nybilsgarantin bör därför gälla i två år från leveransdagen, den 9 mars 2006.

text: A motsatte sig yrkandet. Nybilsgarantin gäller i två år från första registreringsdatum, dvs. från den 24 augusti 2005.

text: Nämnden gjorde följande bedömning.

text: Det är ostridigt i ärendet att bilen uppvisat de fel som H anmärkt på och att hon i november 2007 påtalat felen för A. Tvisten gäller frågan om bilen hade en giltig garanti när felen upptäcktes.

text: I det mellan parterna träffade köpeavtalet har, under den förtryckta rubriken ”garanti”, texten ”3 mån/500 mil” strukits över och texten ”nybilsgaranti” lagts till. Någon närmare förklaring av vad denna nybilsgaranti innebär har inte givits i köpeavtalet. Det framgår varken hur länge garantin ska gälla eller när bilen, som är en demobil och därför brukats av A före försäljning, första gången togs i bruk. Av garantivillkoren framgår att nybilsgarantin följer bilen och upphör två år efter leveransdagen. Vilken leveransdag som avses har inte angivits. Med hänsyn till vad som nu anförts finner nämnden att köpeavtalet är otydligt i fråga om det datum från vilket nybilsgarantin börjar löpa och således även i fråga om det datum då garantin upphör att gälla.

text: Vid tolkning av avtal som fått en oklar utformning tillämpas enligt gängse avtalstolkningsmetoder i svensk rätt en princip enligt vilken oklarheten får gå ut över den part som upprättat eller tillhandahållit avtalet. Detta gäller med särskild styrka sådana fall vid avtal mellan en näringsidkare och en konsument där näringsidkaren upprättat eller tillhandahållit avtalsformuläret. I förevarande fall innebär detta att av de två möjliga tolkningar av avtalet som framhållits av parterna, den tolkningen ska läggas till grund för bedömningen som är mest förmånlig för H. Detta får till följd att A ska anses ha lämnat en nybilsgaranti som löper under två år med start vid det datum då bilen levererats till H. De av H reklamerade fel som tvisten gäller har således uppstått under garantitiden. På grund härav och då de fel som bilen uppvisat enligt nämndens mening är sådana att det faller inom garantiåtagandet ska H:s yrkande bifallas.

text: Nämnden finner anledning att tillägga att det är bara den av A i köpeavtalet lämnade nybilsgarantin som prövats av nämnden, inte frågan om huruvida av bakomliggande försäljningsled (t.ex. tillverkare) lämnad garanti gäller för felen. Det finns därför anledning att framhålla att A är skyldigt att ersätta H med 3 154 kr för avhjälpandet av felet, även om A inte skulle få ersättning för den kostnaden av bakomliggande försäljningsled (t.ex. tillverkare) på grund av att detta bakomliggande leds garantiåtagande upphört.


text: Fråga om inom vilken tid fel i en besiktningstjänst måste reklameras för att konsumenten ska kunna åberopa felet. Ett villkor om en tvåårig reklamationsfrist har, mot bakgrund av ett vägledande avgörande från Högsta domstolen, ansetts skäligt. Avgörande 2008-06-16; 2008-0654

text: Den 22 juni 2005 utförde bolaget B en överlåtelsebesiktning för P:s räkning. P ansåg emellertid tjänsten felaktig då allvarliga fel på taket inte hade noterats i besiktningsprotokollet. Han upptäckte felen den 23 juni 2007 och blev tvungen att låta lägga om taket till en kostnad av 72 218 kronor. P yrkade vid nämnden att bolaget B skulle ersätta honom för denna kostnad.

text: Bolaget B motsatte sig yrkandet. Till stöd för sin inställning anförde bolaget dels att det inte förelåg något avtalsförhållande mellan parterna, dels att reklamation inte skett på rätt sätt eller i rätt tid. Enligt besiktningsutlåtandet är bolaget S, och inte P, beställare av tjänsten. Om P ändå kan betraktas som beställare så uppfyller kravbrevet från den 27 september 2007 inte rimliga krav på en reklamation. P har i vart fall inte reklamerat i rätt tid; varken inom skälig tid eller inom två år efter uppdragets avslutande. Enligt uppdragsbekräftelsen ska krav mot besiktningsförrättaren anmälas till denne inom skälig tid efter det att skadan märkts eller bort märkas och inom två år efter uppdragets avslutande.

text: Nämnden gjorde följande bedömning.

text: När det till att börja med gäller bolaget B:s invändning om att det inte föreligger något avtalsförhållande mellan parterna konstaterar nämnden att det inte framgår annat än att P drabbats av den påstådda skadan i egenskap av beställare. Han måste därför anses ha rätt att rikta krav med anledning av felet gentemot den som utfört besiktningen. Nämnden finner därmed att det föreligger ett sådant konsumenträttsligt avtalsförhållande mellan parterna att nämnden kan pröva tvisten.

text: B har i andra hand gjort gällande att reklamation inte skett på rätt sätt och inte heller i rätt tid. Det finns inga formkrav för en reklamation. Nämnden finner att det brev som P har skickat till företaget den 27 september 2007 måste anses utgöra en tydlig reklamation. Enligt de för avtalet gällande villkoren ska fel i tjänsten emellertid reklameras till besiktningsförrättaren inom skälig tid efter det att skadan märkts eller bort märkas. Reklamation får dock inte ske senare än två år efter uppdragets avslutande.

text: Regler för reklamation finns även i

text: 17 § konsumenttjänstlagen (1985:716)

text: . Denna lag är enligt sin ordalydelse dock inte tillämplig på besiktningstjänster, men reglerna kan, som nämnden har uttalat i tidigare ärenden, komma att tillämpas analogt i tvister rörande besiktningar mellan konsumenter och näringsidkare. Enligt nämnda bestämmelse ska reklamation ske inom skälig tid efter det att konsumenten märkt eller borde ha märkt felet och senast inom tre år – och för tjänster som utförts före den 1 april 2005 inom två år – efter det att uppdraget avslutades. För tjänster som rör arbete på mark eller byggnader eller andra anläggningar på mark eller i vatten eller på andra fasta saker gäller en reklamationsfrist om tio år efter det att uppdraget avslutades.

text: I det aktuella fallet har reklamation skett mer än två år efter det att uppdraget avslutades. Fråga är dels om villkoret om en tvåårig reklamationsfrist kan anses godtagbart mot bakgrund av de regler som finns i

text: konsumenttjänstlagen

text: , dels om reklamation har skett inom skälig tid. Av intresse härvidlag är Högsta domstolens avgörande av den 4 december 2007 (mål nr T

text: 2403-06; refererat som

text: NJA 2007 s. 962

text: ). I detta avgörande har domstolen konstaterat att en tjänst i form av en överlåtelsebesiktning av en fastighet till sin karaktär och syfte är sådan att det inte ligger nära till hands att jämföra den med arbete utfört på fast egendom. Det förhållandet att preskriptionstiden i

text: konsumenttjänstlagen

text: för arbete på lösa saker har utsträckts från två till tre år kan inte i sig heller anses medföra att en tvåårig preskriptionsfrist generellt sett är oskälig i ett avtal som faller utanför tillämpningsområdet för de tvingande bestämmelserna i

text: konsumenttjänstlagen

text: . Högsta domstolen fann således i det aktuella fallet att ett villkor om en reklamationsfrist på två år inte kunde anses oskäligt när det gällde ett avtal om överlåtelsebesiktning mellan en konsument och en näringsidkare.

text: Även om

text: konsumenttjänstlagen

text: numera innehåller en reklamationsfrist på tre år för arbete på lösa saker kan nämnden, mot ovan angivna bakgrund, inte finna annat än att det villkor om en tvåårig frist som finns i parternas avtal är att anse som skäligt och ska tillämpas på förhållandet mellan parterna. Då reklamation inte har skett inom denna tvååriga frist har P således förlorat sin rätt att göra felet gällande gentemot B. Såvitt framgår av utredningen har reklamation inte heller skett förrän efter det att P redan låtit avhjälpa felet, varför reklamationen inte heller kan anses ha skett inom skälig tid. Hans yrkande ska därför avslås.


text: Bevisbördan för att en vara har köpts hos det företag mot vilket felpåföljd riktas. Avgörande 2008-05-15; 2008-1134

text: J köpte en elektronisk personvåg för 150–200 kr. Efter en viss tids användning upptäckte han att plastmattan i badrummet hade fått märken av personvågens fötter. Han kunde inte hitta kvittot på köpet. J begärde att bolaget skulle bekosta utbytet av plastmattan.

text: Säljaren motsatte sig yrkandet eftersom J inte kunnat verifiera att personvågen var inköpt hos bolaget.

text: Nämnden gjorde följande bedömning.

text: Tvisten i ärendet gäller i praktiken frågan huruvida J har köpt den aktuella personvågen hos bolaget. Nämnden konstaterar att det inte finns något absolut eller formellt krav på att en konsument vid reklamation ska kunna visa upp ett kvitto på en köpt vara. För att kunna göra gällande någon felpåföljd måste det emellertid samtidigt krävas att konsumenten kan presentera någon bevisning som styrker påståendet om inköp.

text: Av utredningen i ärendet framgår att samma slags personvågar som den i ärendet aktuella har sålts även på andra ställen än bolaget. Nämnden har i och för sig inte någon anledning att ifrågasätta J:s uppgift om att vågen inhandlats hos bolaget. Samtidigt har J emellertid inte presenterat någon utredning som - utöver sitt eget påstående - styrker inköpet. Nämnden finner under dessa förhållanden att J inte har förmått bevisa sitt påstående om att personvågen skulle vara inköpt hos bolaget. J:s yrkande kan därför inte bifallas.


title: Fråga om säljaren, när köparen avbeställt en vara, haft rätt att som ersättning enligt 41 § konsumentköplagen (1990:932) behålla av köparen betalad handpenning.

text: 41 § konsumentköplagen (1990:932)

text: behålla av köparen betalad handpenning. Avgörande 2008-06-02; 2008-1346

text: H betalade 5 000 kr i handpenning för en bil. Han ångrade sig sedan och ville inte stå fast vid köpet. Bilen såldes därefter till en annan köpare. H yrkade i nämnden att han skulle få tillbaka handpenningen och anförde att säljbolaget uppgett att om han inte ville ha bilen så skulle det vara i sin ordning.

text: Säljbolaget motsatte sig yrkandet. Köparen köpte bilen osedd per telefon. Anledningen till att köparen betalade handpenning var att bolaget skulle hålla bilen åt honom. Bolaget fick neka två andra köpare eftersom H hade betalat handpenning.

text: Nämnden gjorde följande bedömning.

text: Betalningen av handpenning 5 000 kr får med hänsyn till omständigheterna i ärendet anses innebära att H har ingått ett avtal med bolaget om köp av bilen. Det är vidare klarlagt i ärendet att H senare meddelat bolaget att han inte ville ha bilen. Detta är rättsligt sett att betrakta som en avbeställning av köpet. Vad tvisten i ärendet gäller är om bolaget i egenskap av säljare är berättigad till ersättning av H för att denne avbeställt köpet och hur stor den ersättningen skall vara.

text: En konsument har enligt

text: 37 § konsumentköplagen (1990:932)

text: rätt att avbeställa varan innan den har avlämnats. Säljaren har då inte rätt att hålla fast vid köpet och kräva betalning. Säljaren har i stället, enligt

text: 41 § konsumentköplagen

text: , rätt till ersättning för särskilda kostnader som han har haft för att ingå och fullgöra avtalet till den del han inte kan tillgodogöra sig dem på annat sätt, särskilda kostnader till följd av avbeställningen samt förlust i övrigt med ett belopp som är skäligt med hänsyn till priset för varan, tidpunkten för avbeställningen, omfattningen av nedlagt arbete och omständigheterna i övrigt. Säljaren får förbehålla sig en på förhand bestämd ersättning om den är skälig med hänsyn till vad som normalt kan antas tillkomma en säljare i enlighet med vad som nyss redogjorts för. Av förarbetena till

text: konsumentköplagen

text: (se

text: prop. 1989/90:89 s. 154

text: ) framgår att det är säljaren som har bevisbördan för att han haft de kostnader och andra förluster som han begär ersättning för med anledning av avbeställningen.

text: I förevarande fall har bolaget inte visat att bolaget haft några kostnader av nu nämnt slag. Bolaget har därför inte rätt till någon ersättning för kostnader. Bolaget har inte heller visat att bolaget i köpeavtal med H förbehållit sig en på förhand bestämd ersättning av det slag som anges i den ovan nämnda bestämmelsen i

text: konsumentköplagen

text: . Enbart den omständigheten att H och bolaget kommit överens om att H skulle till bolaget betala en handpenning medför inte att de kommit överens om en sådan på förhand bestämd ersättning. Det krävs i stället att parterna i köpeavtalet uttryckligen reglerar ersättningsfrågan.

text: Vad som återstår att pröva är om bolaget ändå med stöd av regeln i

text: 41 § konsumentköplagen

text: om ersättning för ”förlust i övrigt” är berättigat till ersättning av H. Enligt förarbeta till

text: konsumentköplagen

text: (se nämnda prop. s. 152 f) skall sådan ersättning kompensera förlust som säljaren gör till följd av att affären inte kommer till stånd. Säljaren har bevisbördan för förlustens storlek. Säljaren har i detta ärende inte lagt fram någon bevisning rörande storleken av sin förlust. Nämnden har därför anledning att utgå från vad som med en försiktig beräkning kan vara en normalförlust bestående i förlorad vinst på affären. Normalt får säljaren inte

text: ersättning för hela den förlust som består i att han gått miste om den vinst han skulle ha gjort på affären. I stället skall ersättningen enligt

text: 41 § konsumentköplagen

text: bestämmas till ett belopp som är skäligt med hänsyn till priset för varan, tidpunkten för avbeställningen, omfattningen av nedlagt arbete och omständigheterna i övrigt. Även i dessa avseenden är det säljaren som har bevisbördan.

text: Bolaget har inte lagt fram någon utredning som visar att bolaget lagt ner något omfattande arbete på den affär som avbeställts. Avbeställningen skedde kort tid efter beställningen. Enligt förarbetena till

text: konsumentköplagen

text: är vad som nu nämnts omständigheter som skall leda till att ersättningen till säljaren blir lägre än annars. Den ifrågavarande bilen var av årsmodell 1999 och hade gått 13 200 mil samt betingade vid försäljningen ett pris på 70 000 kr. Med beaktande av samtliga omständigheter som visats föreligga vid denna affär finner nämnden att ett skäligt ersättningsbelopp till säljaren med anledning av avbeställningen inte kan överstiga 2 500 kr. Nämnden finner därför att bolaget är skyldigt att återbetala överskjutande belopp, dvs. 2 500 kr, till H.


text: En bank betalade ut en summa pengar till en person som stod under förvaltarskap. Betalningen avsåg försäljning av fondandelar hos ett fondbolag och fondbolaget borde ha aviserat pengarna till förvaltaren. Banken, som inte kände till förvaltarskapet, ansågs inte ha varit skyldig att undersöka om det förelåg något förvaltarskap. Avgörande 2008-10-30; 2008-1990.

text: K medgavs, trots att han stod under förvaltarskap, att göra ett uttag på Banken om 4 600 kr. Han yrkade att Banken skulle betala motsvarade summa till förvaltaren S.

text: Banken motsatte sig yrkandet. K var inte kund i banken och inte känd sedan tidigare. Vid besöket i Banken presenterade K en utbetalningsavi i sitt namn. Det fanns ingen anledning för Banken att misstänka att K inte hade rätt till beloppet. Den aktuella utbetalningsavin avsåg försäljning av fondandelar och det var fondbolagets ansvar att utbetala likviden till förvaltaren eller att skicka utbetalningen till denne. Banken ska inte lastas för fondbolagets försumlighet.

text: Nämnden gjorde följande bedömning.

text: Förvaltarskap ska enligt

text: 11 kap. 28 § föräldrabalken

text: kungöras i Post- och Inrikes Tidningar. Som Banken har hävdat anges inte direkt i denna bestämmelse vilken verkan en sådan kungörelse har. Men av förarbetena till bestämmelsen framgår det att syftet med kungörelsen just är att ge tredje man kännedom om att förvaltarskap har anordnats, (NJA avd. II 1988 s. 478).

text: Det framgår av handlingarna att utbetalningen rörde försäljning av fondandelar hos ett fondbolag. Avtal om försäljning av fondandelar i förevarande fall har ingåtts mellan K, som haft förvaltarskap anordnat för sig, och fondbolaget. Banken är inte part i detta avtal. Banken har i stället fått i uppdrag av fondbolaget att betala en försäljningslikvid till K.

text: Enligt nämndens mening har det ålegat fondbolaget att tillse att utbetalningen ställdes till rätt mottagare. Utbetalningen borde således, med hänsyn till att K hade förvaltarskap anordnat för sig, ha ställts till förvaltaren. Enligt nämndens mening kan det inte krävas att en bank som förmedlar en betalning i alla sådana sammanhang ska undersöka om den som av uppdragsgivaren angetts som betalningsmottagare har förvaltare. Endast om banken i ond tro, dvs. om banken med kunskap om att förvaltarskap finns anordnat för en person, betalar ut till denna person i stället för till förvaltaren, torde banken få anses medskyldig till den felaktiga betalningen.

text: Med hänsyn till vad som nu anförts finner nämnden att fondbolaget bort skicka utbetalningsavin till S såsom förvaltare åt K. Nämnden kan inte finna att det faktum att fondbolaget skickat utbetalningsavin direkt till K skulle medföra att Banken blir skyldig att utföra en korrekt betalning till K:s förvaltare S. Yrkandet ska därför avslås.


text: Oklarhetsregeln. Då någon definition av begreppet motor inte fanns i försäkringsvillkoren och då begreppet inte har någon allmänt vedertagen innebörd har, när parterna haft olika uppfattningar om luftfilterhus ingick i motorn eller ej, oklarhetsregeln medfört att begreppet motor tolkats till konsumentens fördel, det vill säga som att luftfilterhus ingår i motorn. Avgörande 2009-01-20; 2008-4802

text: H yrkade ersättning ur sin fordonsförsäkring för en skada på ett luftfilterhus. När han skulle starta sin motorcykel inträffade en explosion i luftfilterhuset, som gick sönder i flera delar. Enligt försäkringsvillkoren utgår ersättning vid explosion, dock inte i motor, ljuddämpare, katalysator m.m. Luftfilterhuset är inte att betrakta som en del av motorn utan som kringutrustning. Luftfilterhuset är inte undantaget i villkoren.

text: Försäkringsbolaget motsatt sig yrkandet på den grunden att skadan inte omfattas av försäkringen. Enligt försäkringsvillkoren är skada på motor undantaget vid explosion. Luftfilterhuset är en del av motorn. Med motor avses enligt Nationalencyklopedin en maskin för omvandling till mekanisk energi från någon annan energi. Enligt bolagets uppfattning är således alla de komponenter som finns på och i motorn nödvändiga för att motorn ska uppnå sin verkningsgrad och effekt. Om motorn exempelvis skulle köras utan luftfilter innebär det att motoreffekten skulle påverkas eftersom damm- och gruspartiklar skulle sugas in i cylindrarna och skada mekaniken, dvs. det skulle uppstå förutsebara skador.

text: Nämnden gjorde följande bedömning

text: I ärendet är ostridigt att det inträffat en explosion i luftfilterhuset på H:s motorcykel. Tvisten gäller om skadan omfattas av fordonsförsäkringen.

text: Enligt försäkringsvillkoren gäller försäkringen inte för bl.a. skada på motor, ljuddämpare, katalysator, däck eller slangar genom brand eller explosion i dessa. Försäkringsbolaget har gjort gällande att luftfilterhuset är en del av motorn och att skadan därför är undantagen. H har å sin sida hävdat att luftfilterhuset inte är en del motorn och att skadan således omfattas av försäkringen.

text: Nämnden konstaterar att begreppet ”motor” inte definierats i försäkringsvillkoren. Begreppet har inte heller någon allmänt vedertagen innebörd. Sålunda kan det anföras bärkraftiga argument såväl för som emot slutsatsen att luftfilterhuset är att betrakta som en del av motorn. Villkoren är således oklara i denna fråga. Enligt allmänna avtalsrättsliga principer ska en sådan oklarhet i första hand drabba den som formulerat villkoren, dvs. i detta fall försäkringsbolaget. Detta följer också av lagen (

text: ) om avtalsvillkor i konsumentförhållanden. Enligt

text: 10 §

text: ska ett villkor vars innebörd är oklar vid en tvist mellan en näringsidkare och en konsument tolkas till konsumentens förmån, förutsatt att det är fråga om ett villkor som inte har varit föremål för individuell förhandling. Så är inte fallet här. Försäkringsvillkoren ska därför tolkas på det sätt H gjort gällande. Det anförda leder fram till slutsatsen att skadan ska regleras med den utgångspunkten att den omfattas av försäkringen och med tillämpning av villkoren i övrigt.


text: Fråga om förutsättningarna för att en resa omfattats av en reseförsäkring varit uppfyllda. Avgörande 2009-01-20; 2008-5401

text: C skadade foten under en resa. Hon begärde ersättning ur sin reseförsäkring och gjorde gällande att hon fått en sådan genom att betala resan via sin banks betalservice.

text: Försäkringsbolaget motsatte sig yrkandet och menade att resan inte omfattats av reseförsäkring. Försäkringen gällde enligt villkoren bara om minst 50 procent av resan var betald med en viss banks privatkort och inte för resa som är betald till en privatperson. Enligt försäkringsbolaget var merparten av priset var betalt till ett privat plusgirokonto, varför det rörde sig om en betalning till en privatperson.

text: Nämnden gjorde följande bedömning.

text: I ärendet är ostridigt att C skadat foten under en resa till Borneo. Tvisten gäller om skadan omfattas av reseförsäkringen.

text: Enligt försäkringsvillkoren gäller försäkringen för innehavare av bl.a. banken S:s privatkort under resa som i förväg betalats med kortet, dock lägst 50 procent av kostnaden. Med kortbetalning jämställs betalning med S:s betalservice. Betalningen skall ske direkt till reseföretaget. Försäkringen gäller inte resa som är betald till privatperson.

text: Av utredningen framgår att resan i vart fall delvis arrangerats av företaget TGR som drivs av privatpersonen K. Resans pris har uppgått till sammanlagt 23 300 kr. Betalningen har skett via banken S:s betalservice. Av priset har 11 570 kr betalats till en resebyrå och 11 730 kr till K:s plusgirokonto i enlighet med de instruktioner som lämnats av TGR. Såvitt framkommit drivs TGR som en enskild firma. Betalningen till K har mot den bakgrunden uppenbarligen skett till henne i hennes egenskap av näringsidkare. Det har därmed inte varit fråga om en betalning till en privatperson. Skadan omfattas således av försäkringen. Bolaget bör med den utgångspunkten och med tillämpning av försäkringsvillkoren i övrigt göra en förnyad och förutsättningslös reglering av skadan. I samband därmed får prövas om och i vilken omfattning det kan finnas ersättningskrav som är ersättningsgilla enligt försäkringen.


text: En språkreseelev har ansetts ha rätt till prisavdrag då denne bott och studerat tillsammans med endast svenska ungdomar, trots att marknadsföringen av språkresan gett intryck av att eleverna skulle komma att tala engelska både på lektioner och på fritiden. Avgörande 2008-11-20; 2008-6331

text: E bokade en språkresa benämnd ”Oxford intensiv international” åt sin dotter. Enligt bolagets information skulle kursen innebära att eleverna bodde och studerade med deltagare från andra länder. Engelska språket skulle alltså inte bara bli läxspråk utan även fritidsspråk. Det visade sig dock att E:s dotter fick bo och studera tillsammans med enbart svenska ungdomar. Förutom i skolan talades bara svenska. Bolagets företrädare hade varit medvetna om detta redan vid avfärden utan att ge dem chansen att boka av eller om kursen. E yrkade prisavdrag med 7 500 kr då språkresan inte motsvarade vad som avtalats eller befogade förväntningar.

text: Bolaget hade tidigare erbjudit E återbetalning med 500 kr, men motsatte sig ytterligare prisavdrag. För att bolaget skulle anse att det förelåg en internationell mix krävdes att minst två nationaliteter var representerade. I detta fall förekom elever från Sverige, Finland och Italien. Det var övervägande elever från Sverige. Kursen räknades dock som internationell, eftersom det fanns elever från Finland och Italien.

text: Nämnden gjorde följande bedömning.

text: Marknadsföringen av språkresan har gett intryck av att eleverna kommer att tala engelska under hela kurstiden, dvs. både på lektioner och på fritiden. Av utredningen framgår emellertid att E:s dotter bott och – på grund av klassindelningen – studerat tillsammans med bara svenska ungdomar. En väsentlig förutsättning för avtalet har således inte uppfyllts och språkresan har inte motsvarat E:s och dennes dotters befogade förväntningar. Att resan likväl uppfyller arrangörens egen definition av begreppet ”internationell mix” ändrar inte den saken. E är därför berättigad till ett prisavdrag som skäligen kan bestämmas till 5 000 kr.


text: Ett villkor i ett avtal om formelracing angående självrisk för skador som uppkommit vid körning med s.k. formulabil har presenterats för konsumenten först i en bokningsbekräftelse och sedan upprepats muntligen inför körningen. Fråga, när skada inträffat, om villkoret kunde åberopas mot konsumenten. Även fråga om arrangören av körningen bidragit till skadan på sådant sätt att tjänsten ska anses ha varit felaktig och konsumenten berättigad till prisavdrag och skadestånd. Avgörande 2009-03-16; ärende 2008-6669

text: C körde formelracing hos D. Det var mycket regnigt och dåligt väglag, vilket ledde till att han körde av banan och in i en personbil som stod uppställd vid sidan om vägen. Den bil som C körde skadades vid kollisionen och D krävde honom på 9 500 kr avseende självrisk. I en bekräftelse av bokningen av tjänsten hade han fått upplysningen: ”Bilarna är försäkrade med en personlig, maximal, självrisk om 19 000 kr exkl. moms.” Enligt bekräftelsen var bokningen bindande. C uppfattade inte att uppgiften om självrisk innebar att någon betalningsskyldighet kunde åläggas honom. Vid den teoretiska utbildningen inför körningen fick han dock veta att han kunde bli skyldig att betala 19 000 kr i självrisk om bilarna de skulle åka med skadades. Med anledning av avåkningen har han besökt sjukvården vid tre tillfällen, vilket medfört inkomstbortfall på totalt 4 380 kr. C begärde ersättning för inkomstbortfallet, återbetalning av de 4 995 kr som tjänsten kostat och att han skulle bli befriad från betalningsansvar för självrisken på 9 500 kr.

text: D motsatte sig yrkandet. Information om självrisken lämnades i bokningsbekräftelsen som skickades till C mer än en månad före körpasset. Om han inte var beredd att utnyttja den beställda tjänsten under dessa förutsättningar hade han senast en vecka före inbokat körpass kunnat avboka detta utan kostnad. Information om självrisken och dess innebörd lämnades dessutom under teorilektionen som föregick själva körpasset. Avåkningen berodde på att C höll en alltför hög hastighet, särskilt med beaktande av att det hade vinkats med s.k. gulflagg. De 9 500 kr som han fakturerats för självrisk motsvarar bara halva den självrisk som D har rätt till enligt parternas avtal och beloppet understiger de faktiska kostnaderna för att reparera formulabilen.

text: Nämnden gjorde följande bedömning.

text: När det först gäller D:s krav på ersättning för självrisk måste inledningsvis konstateras att någon information om detta villkor inte lämnats i samband med avtalets ingående. Att sådan information lämnas först senare, t.ex. i en orderbekräftelse, innebär visserligen inte per automatik att villkoret ifråga skulle sakna verkan; den som inte protesterar mot ett avtalsvillkor som framlagts på detta sätt kan under vissa förhållanden bli bunden av villkoret ifråga. En grundläggande förutsättning för att sådan bundenhet ska inträda är dock att villkoret presenterats på ett klart och tydligt sätt och att det inte genom sin avfattning eller annars ger utrymme för tveksamheter angående dess innebörd; oklarheter i dessa avseenden går ut över den som skrivit och åberopat villkoret.

text: I förevarande fall har villkoret om personlig självrisk presenterats tillsammans med annan information vid rubriken ”Övrigt” i bokningsbekräftelsen och där formulerats på ett sätt som lämnar läsaren i tveksamhet om vad som egentligen avses. I samma bokningsbekräftelse har det vidare angetts att bokningen är bindande och att den inte kan avbokas. Den oklarhet som vidlåder informationen i bokningsbekräftelsen i detta avseende är, tillsammans med uppgiften om att bokningen är bindande, av sådan beskaffenhet att C inte, genom sin underlåtenhet att reagera mot den, kan anses ha accepterat villkoret ifråga.

text: Han har alltså inte blivit bunden av villkoret om självrisk redan genom att fullfölja tjänsten trots informationen som lämnats i bokningsbekräftelsen. Frågan är då om den information som lämnades i ett ännu senare skede, vid teorigenomgången som föregick själva körningen, varit sådan att den medfört att han blivit bunden av villkoret. I den delen måste visserligen konstateras att informationen varit så tydlig att den knappast kan ha gett utrymme för tvivel om vad villkoret innebar. Denna information, om ett för den enskilde överraskande och betungande avtalsvillkor, har dock lämnats i ett så sent skede att det inte kan anses skäligt att tillämpa villkoret ifråga gentemot konsumenten. Sammanfattningsvis leder det anförda till slutsatsen att C inte kan anses bunden av avtalsvillkoret om självrisk och att D således ska rekommenderas att frånfalla sitt krav i den delen.

text: När det slutligen gäller frågan om C är berättigad till prisavdrag och/eller skadestånd konstaterar nämnden att han ostridigt kolliderat med en personbil som stod uppställd vid sidan om banan. Enligt nämndens bedömning framstår det som anmärkningsvärt att D låtit en bil stå uppställd på en plats där deltagare i företagets arrangemang riskerade att kollidera med den. Särskilt gäller detta som väderförhållandena vid tillfället uppenbarligen inte var idealiska. Genom sitt agerande i detta avseende har företaget bidragit till den inträffade olyckan och nämnden finner därför att det får anses ha förelegat ett sådant fel i tjänsten som berättigar både till prisavdrag och skadestånd. Skäligt prisavdrag kan uppskattas till 2 500 kr och i skadeståndsdelen finner nämnden att C bör kompenseras med 2 920 kr, motsvarande uppgiven inkomstförlust under det akutbesök som gjordes dagen efter olyckan.