avgjordAv: Chefsjustitieombudsmannen Elisabet Fura

nyckelord:
Anstalt
Långsam handläggning

title: Kritik mot Kriminalvården, anstalten Saltvik, för att ha tagit bort telefonnummer från INTIK-systemet utan att åtgärden har föregåtts av ett beslut m.m.

sammanfattning: En intagen har haft ett antal telefonnummer inlagda i Kriminalvårdens s.k. INTIK-system utan att det har funnits beslut om telefontillstånd. Av den anledningen valde anstalten att ta bort dessa nummer. Bland de borttagna telefonnumren fanns nummer som den intagne även i fortsättningen ville ha möjlighet att ringa till. I beslutet uttalar JO bl.a. att Kriminalvårdens åtgärd att ta bort sådana telefonnummer innebär att den intagne inte tillåts ha fortsatt kontakt på de aktuella numren. Det har därmed varit fråga om ärendehandläggning som gått den intagne emot och anstalten kritiseras för att inte ha dokumenterat åtgärden i beslut.

text: Anmälan

text: I en anmälan, som kom in till JO den 2 oktober 2014, framförde AA klagomål över Kriminalvårdens, anstalten Saltvik, handläggning av en begäran om telefontillstånd. Han anförde i huvudsak följande. Från sommaren 2013 har han haft möjlighet att via Kriminalvårdens INTIK-system ha telefonkontakt med en frivårdsinspektör vid Frivården i Stockholm. I september 2014 tillträdde frivårdsinspektören en ny tjänst, och hennes efterträdare tillfrågades om han ville ta över telefonkontakten med AA. Den nya frivårdsinspektören ställde sig positiv till detta, och AA bad sin kontaktperson i anstalten att lägga in den nya frivårdsinspektörens telefonnummer i INTIK-systemet. Han uppmanades då att komma in med en skriftlig begäran om telefontillstånd och lämnade in en sådan den 15 september 2014. Den 29 september 2014 meddelade anstalten att han dels inte skulle få något skriftligt beslut i ärendet, dels att numret till frivårdsinspektören inte skulle läggas in i INTIK-systemet. Härigenom har anstalten fråntagit honom möjligheten att överklaga ett beslut i en fråga som är av stor betydelse för honom.

text: Till anmälan hade AA bifogat en kopia av begäran om telefontillstånd.

text: Utredning

text: Inledningsvis hämtades muntliga uppgifter in från kriminalvårdsinspektören BB i anstalten Saltvik. Han uppgav i huvudsak följande:

text: AA har tidigare haft telefonnummer till myndigheter – exempelvis personer inom frivården och hos JO – inlagda i Kriminalvårdens INTIK-system, utan att anstalten har fattat något beslut om telefontillstånd. Efter att anstalten beslutat att ”strama upp” hanteringen i denna del, har alla telefonnummer som inte är kopplade till ett beslut om telefonstillstånd tagits bort. AA informerades innan så skedde. De intagna har i dag möjlighet att ringa till myndighetspersoner via tjänstetelefon i ett särskilt rum. Förutsatt att rummet är ledigt ges den intagne möjligheten att ringa så fort denne begär detta. Mot bakgrund av den nya ordningen uppfattade anstaltens AA:s hemställan från den 15 september 2014 som en förfrågan. Anstalten har gett AA ett muntligt besked om att han får ringa till frivården via tjänstetelefonen. För det fall AA vill få ett överklagbart beslut i frågan, måste han först skicka ut en samtyckesblankett till den aktuella myndighetspersonen. När blanketten har kommit in till anstalten läggs det upp ett ärende angående telefontillstånd.

text: Därefter remitterades anmälan till Kriminalvården för yttrande. I remissvaret skulle myndigheten beakta innehållet i 7 kap. 28 § Kriminalvårdens föreskrifter och allmänna råd (

text: KVFS 2011:1

text: ) om fängelse samt ge sin syn på vilka grunder det är möjligt att formlöst ta bort de telefonnummer som myndigheten sedan tidigare har lagt in i det s.k. INTIK-systemet.

text: I sitt remissvar anförde Kriminalvården, huvudkontoret, genom enhetschefen CC, bl.a. följande:

text: Sakförhållanden

text: Uppgifter om sakförhållandena har hämtats in från region Nord, som i sin tur hämtat in uppgifter från anstalten Saltvik. Genom utredningen samt uppgifter från Klientadministrativa systemet (KLAS) har sammanfattningsvis följande kommit fram. AA har haft möjlighet att ringa sin tidigare handläggare vid frivården inom INTIK-systemet. Något skriftligt beslut om detta tillstånd har dock inte fattats, utan numret lades enbart in i INTIK-systemet. I samband med en översyn av beviljade tillstånd inom INTIK-systemet vid anstalten Saltvik, där anstaltens avsikt var att få bort de tillstånd som saknade ett bakomliggande skriftligt beslut, togs bl.a. AA:s tillstånd att ringa den aktuella frivårdshandläggaren bort. Tillståndet var vid den tidpunkten inte längre aktuellt, eftersom frivårdshandläggaren hade slutat och AA:s nya handläggare hade ett annat nummer. AA informerades om översynen och att tillståndet tagits bort. Han informerades även om att han hade möjlighet att ringa den nya frivårdshandläggaren utanför INTIK-systemet. Av dokumentation framgår att AA, den 15 september 2014, ansökt om att få ringa sin nuvarande frivårdshandläggare inom INTIK-systemet. Anstalten har till JO den 7 oktober 2014 angivit att anstalten informerat AA om att han måste skicka en samtyckesblankett till den aktuella myndighetspersonen för att få ett överklagbart beslut i frågan. Av anteckning på AA hemställan framgår att anstalten inhämtat ett muntligt samtycke. Den 13 november 2014 beslutade anstalten bifalla AA:s ansökan om att ringa sin frivårdshandläggare inom INTIKsystemet.

text: Författningsbestämmelser

text: Av

text: 20 § förvaltningslagen (1986:223)

text: följer bl.a. att ett beslut varigenom en myndighet avgör ett ärende ska innehålla de skäl som bestämt utgången, om ärendet avser myndighetsutövning mot någon enskild. Skälen får dock utelämnas helt eller delvis om t.ex. beslutet inte går någon part emot eller om det av någon annan anledning är uppenbart obehövligt att upplysa om skälen.

text: Enligt 7 kap. 4 § FäL får en intagen stå i förbindelse med en annan person genom elektronisk kommunikation i den utsträckning det lämpligen kan ske. Sådan kommunikation får dock vägras om den kan äventyra ordningen och säkerheten, motverka den intagnes anpassning i samhället eller på annat sätt vara till skada för den intagne eller någon annan. Av de allmänna råden till bestämmelsen, i 7 kap. Kriminalvårdens föreskrifter och allmänna råd (

text: KVFS 2011:1

text: ) om fängelse (FARK Fängelse), framgår att med uttrycket lämpligen kan ske avses praktiska förutsättningar för elektronisk kommunikation, t.ex. vad som är möjligt med hänsyn till anstaltens rutiner samt tillgången till personal och utrustning av sådan kommunikation. Enligt 7 kap. 11 § FARK Fängelse ska en intagens ansökan om telefontillstånd betraktas som en ansökan om tillstånd att ringa inom INTIK-systemet, om inte den intagne anger något annat. Enligt 7 kap. 13 § FARK Fängelse får en intagen beviljas tillstånd att ringa telefonsamtal utanför INTIK-systemet endast om tillstånd till samtalet av säkerhetsskäl inte kan beviljas inom det systemet och den intagne har starka skäl för att få ringa samtalet. Tillstånd till ett telefonsamtal som Kriminalvården ska bekosta genom bidrag till den intagne får medges utanför INTIK-systemet, även om tillstånd inom det systemet kan beviljas. Av allmänt råd till bestämmelsen framgår att starka skäl att få ringa telefonsamtal utanför INTIK-systemet kan finnas t.ex. för samtal till en närstående, om behovet av kontakt inte kan tillgodoses på annat sätt, eller för samtal till en advokat. Av 7 kap. 14 § FARK Fängelse framgår att om tillstånd till telefonsamtal inom INTIK-systemet inte kan beviljas på grund av säkerhetsskäl och samtal i stället genomförs utanför det systemet enligt 13 § ska samtalet avlyssnas, om det inte är uppenbart obehövligt. Enligt 7 kap. 26 § FARK Fängelse ska den som en intagen vill ta emot besök av eller kommunicera elektroniskt med tillfrågas om han eller hon samtycker till att kontakten ska äga rum. I samband med det ska den som kontakten ska äga rum med informeras om att han eller hon, om samtycke till kontakt lämnas, kan komma att registreras i Kriminalvårdens datasystem, att Kriminalvården, om samtycke till kontakt lämnas, kan komma att undersöka om han eller hon är dömd eller misstänkt för brott eller för att utöva brottslig verksamhet och inhämta upplysningar om hans eller hennes personliga förhållanden i övrigt, samt att han eller hon kan komma att bli föremål för kroppsvisitation eller ytlig kroppsbesiktning vid ett besök. Den intagne ansvarar för att samtycke inhämtas på en blankett som fastställs av Kriminalvården. Det gäller dock inte om den som kontakten ska äga rum med är brottsoffer till den intagne och Kriminalvården inhämtar samtycke, eller om det finns särskilda skäl. Av 7 kap. 27 § FARK Fängelse framgår att om den som kontakten ska äga rum med inte samtycker till kontakt med den intagne, får den intagne inte beviljas tillstånd till kontakten. Av 7 kap. 28 § punkterna 1 och 2 FARK Fängelse framgår att vad som anges i 26 och 27 §§ inte gäller om den som kontakten ska äga rum med är advokat eller tjänsteman på eller uppdragstagare till en svensk myndighet eller ett internationellt organ som har av Sverige erkänd behörighet att ta emot klagomål från enskilda, och kontakten sker i anledning av den ställningen, samt vid telefonsamtal som är av stor vikt för den intagnes frigivningsförberedelser och samtalet sker utanför INTIK-systemet. Enligt 13 kap. 1 § får en intagen beviljas bidrag enligt bestämmelserna i detta kapitel, om det är skäligt med hänsyn till den intagnes ekonomiska förhållanden och att verkställigheten ska kunna genomföras på ett ändamålsenligt sätt. Bidrag för telefonsamtal som är av stor vikt för den intagnes frigivningsförberedelser samt bidrag för telefonsamtal till en intagen i anstalten Luleå inom ramen för ett

text: lokalt förmånssystem för yngre intagna får dock beviljas oavsett den intagnes ekonomiska förhållanden. Enligt 10 kap. 3 § FARK Fängelse får en intagen beviljas bidrag för ett kortare telefonsamtal per vecka med närstående barn. En intagen får också beviljas bidrag för telefonsamtal som är av stor vikt för hans eller hennes frigivningsförberedelser eller som annars är särskilt angelägna. Av allmänna råd till bestämmelsen framgår att särskilt angelägna telefonsamtal kan t.ex. vara en sådan underrättelse som avses i

text: 3 § fängelseförordningen (2010:2010)

text: eller ett telefonsamtal till närstående vid allvarlig sjukdom. Bidrag för telefonsamtal kan ges genom att Kriminalvården låter den intagne ringa utanför INTIK-systemet utan att debitera honom eller henne för samtalskostnaden eller genom att Kriminalvården ger den intagne telefonkort till INTIK-systemet. Enligt 7 kap. 31 § FARK fängelse kan ett tillstånd till besök eller elektronisk kommunikation inom INTIK-systemet återkallas eller på annat sätt ändras till den intagnes nackdel om besök eller elektronisk kommunikation kan äventyra säkerheten, motverka den intagnes anpassning i samhället eller på annat sätt kan vara till skada för den intagne eller någon annan. Enligt allmänt råd till bestämmelsen bör återkallelse av ett tillstånd endast ske om det inte är tillräckligt att förena tillståndet med villkor om kontroll enligt 7 kap. 2 eller 3 §§ eller avlyssning enligt 7 kap. 5 § fängelselagen.

text: Kriminalvårdens bedömning

text: Inom Kriminalvården finns två sätt för intagna att telefonera, inom INTIKsystemet samt utanför INTIK-systemet. INTIK-systemet är ett administrativt betalningssystem som även ger Kriminalvården kontroll över vilka telefonnummer som den intagne kan ringa. Ett tillstånd att ringa inom INTIK-systemet är normalt ett löpande tillstånd. Samtal inom systemet kan endast avlyssnas vid säkerhetsavdelning. Som framgår av 7 kap. 11 § FARK Fängelse ska en ansökan om att få ringa ses som en ansökan om att ringa inom INTIK-systemet om det intagne inte anger något annat. Endast om ett samtal av säkerhetsskäl inte kan beviljas inom systemet och den intagne har starka skäl att få ringa samtalet får den intagne beviljas tillstånd att ringa utanför INTIK-systemet. Därutöver får samtal som Kriminalvården ska bekosta genom bidrag medges utanför INTIK-systemet, även om tillstånd inom systemet kan beviljas. Samtal till en myndighetsperson hanteras normalt utanför INTIK-systemet eftersom det ofta finns skäl att medge bidrag för samtalet (av stor vikt för den intagnes frigivningsförberedelser) och detta enkelt löses genom att anstalten låter den intagne ringa via tjänstetelefon, utan att den intagne debiteras för samtalet. I de flesta fall rör det sig dessutom om en enstaka kontakt med myndigheten och inte en sådan löpande kontakt som INTIK-systemet möjliggör. Därtill kommer att det vid en myndighet i många fall finns telefonväxlar som möjliggör vidarekoppling och därmed innebär en säkerhetsrisk. Av såväl praktiska som säkerhetsmässiga skäl sker alltså samtal till myndighetspersoner i de flesta fall utanför INTIKsystemet.

text: Formlöst borttagande av nummer inom INTIK-systemet Utredningen i ärendet har visat att AA haft ett telefonnummer till sin tidigare handläggare vid frivården inlagt i INTIK-systemet, utan ett bakomliggande skriftligt beslut som beviljade detta. Efter en översyn där detta uppdagades plockades aktuellt nummer bort och i stället medgavs AA att ringa sin nya handläggare utanför INTIK-systemet. I samband med översynen togs flera nummer bort ur INTIK-systemet. Samtal till myndighetspersoner fick i stället hanteras utanför INTIK-systemet.

text: Oavsett hur ett samtal ansöks eller beviljas utgör frågan om telefontillstånd ärendehandläggning och myndighetsutövning som Kriminalvården normalt fattar beslut om. Ett förfarande där ett nummer läggs in i INTIK-systemet får anses innebära att den intagne ges tillstånd att stå i förbindelse med personen på angivet nummer inom INTIK-systemet. På motsvarande sätt får förfarandet att ta bort ett nummer ur INTIK-systemet anses innebära att den intagne inte längre tillåts ha kontakt med personen på angivet nummer inom INTIK-systemet. Att ett beviljande av ett tillstånd sker formlöst bedöms inte stå i strid med

text: förvaltningslagens

text: krav på handläggning. Ett borttagande av ett tillstånd borde dock inte ske formlöst, eftersom det normalt utgör ärendehandläggning och åtgärden kan anses gå den intagne emot. I förevarande fall är det oklart huruvida AA formellt hade ansökt om att ringa handläggaren vid frivården inom INTIK-systemet. Det är således inte självklart att det rört sig om ärendehandläggning. Dessutom var numret inte längre aktuellt när detta togs bort ur INTIK-systemet, då AA hade tilldelats en ny handläggare som hade ett annat telefonnummer. Det kan därför diskuteras om det i det aktuella fallet verkligen var felaktigt att borttagandet av numret skedde formlöst.

text: Hanteringen av AA:s ansökan om att få ringa inom INTIK-systemet Efter att telefonnumret till den tidigare handläggaren vid frivården hade tagits bort hänvisades AA att ringa sin nya handläggare utanför INTIK-systemet i stället. Samtalen bekostades av Kriminalvården. Av dokumentation framgår att AA, den 15 september 2014, uttryckligen ansökt om att få ringa den nya frivårdsinspektören inom INTIK-systemet. Att AA fick vänta till den 13 november 2014 innan han fick ett beslut i frågan är en orimligt lång handläggningstid.

text: Samtycke till kontakt med myndighetsperson Vad gäller samtyckesfrågan ska ett sådant inhämtas oavsett om kontakten sker inom eller utanför INTIK-systemet. Det finns dock undantag från kravet på samtycke till kontakt angivna i 7 kap. 28 § FARK Fängelse. Något samtycke behöver inte inhämtas när en kontakt sker med en tjänsteman på eller uppdragstagare till en svensk myndighet, om kontakten sker i anledning av den ställningen. Anstalten Saltvik har i samtal med JO uppgett att en intagen måste skicka ut en samtyckesblankett till en myndighetsperson för att få frågan om telefontillstånd till myndighetspersonen inom INTIK-systemet prövad. En sådan hantering är felaktig, dels utifrån att det inte finns något krav på samtycke för en sådan kontakt, och dels för att prövningsfrågan inte är avhängigt inhämtade av samtycke. Det kan däremot vara lämpligt att Kriminalvården kontaktar myndighetspersonen för att efterhöra om denne samtycker till att dennes telefonnummer läggs in i INTIK-systemet hos den intagne, eftersom ett tillstånd att ringa inom INTIKsystemet innebär att myndighetspersonens namn registreras i Kriminalvårdens system och den intagne ges möjlighet till en obegränsad och löpande kontakt med personen. Kriminalvården överväger att göra en ändring i 7 kap. 28 § FARK Fängelse avseende undantaget från kravet på samtycke för myndighetspersoner och – på samma sätt som för telefonsamtal som är av stor vikt för den intagnes frigivningsförberedelser – förutsätta att samtalet ska ske utanför INTIKsystemet.

text: AA kommenterade remissvaret.

text: Bedömning

text: Inledningsvis vill jag framhålla att Kriminalvårdens åtgärd att lägga in i ett telefonnummer i INTIK-systemet, enligt min mening, innebär ett för den enskilde gynnande beslut om telefontillstånd. Det är alltså inte nödvändigt att anstalten formulerar ett skriftligt beslut för att åtgärden ska omfattas av exempelvis den

text: grundläggande förvaltningsrättsliga principen om att ett beslut i princip inte kan återkallas eller ändras av beslutsmyndigheten. (För frågan om i vilka situationer som en beslutsmyndighet kan frångå huvudregeln och återkalla ett gynnande beslut, se exempelvis mitt beslut från den 11 februari 2014 i dnr 4217-2013.)

text: Utredningen visar att anstalten Saltvik tog bort ett antal telefonnummer till olika myndighetspersoner som AA hade inlagda i INTIK-systemet. I fråga om telefonnumret till frivårdsinspektören har Kriminalvården framhållit att det saknade aktualitet och att det därmed kan ifrågasättas om åtgärden inneburit en ärendehantering. Enligt min mening måste det finnas möjlighet för Kriminalvården att formlöst ta bort telefonnummer som inte längre är aktuella. Jag har därmed ingen invändning mot att anstalten tagit bort telefonnumret utan att dokumentera åtgärden i ett beslut.

text: Förutom det inaktuella telefonnumret till frivårdsinspektören tog anstalten även bort andra telefonnummer där det saknades bakomliggande skriftligt beslut om telefontillstånd. Bland dessa fanns ett telefonnummer till en tjänsteman på JO:s kansli. Inte heller i detta fall fattade anstalten något beslut. Det var fråga om ett alltjämt gällande telefonnummer, och den omständigheten att AA därefter skickade en s.k. samtyckesblankett till tjänstemannen visar att han var intresserad av att behålla kontakten. Anstaltens åtgärd innebar att AA inte tilläts ha fortsatt kontakt med tjänstemannen på det aktuella telefonnumret. Det har därmed varit fråga om ärendehandläggning som gått AA emot. Anstalten borde av den anledningen i enlighet med

text: förvaltningslagens

text: huvudregel ha dokumenterat åtgärden i ett beslut och på så sätt förklarat för AA varför det tidigare beslutade telefontillståndet återkallades. Så skedde inte.

text: Anstaltens handläggning av AA:s telefontillstånd uppvisar ytterligare brister. Hanteringen av AA:s begäran att få ringa frivårdsinspektören tog drygt två månader i anspråk. Det var fråga om ett rutinärende, och handläggningstiden framstår som orimligt lång. Därtill har anstalten, i strid med Kriminalvårdens föreskrifter, krävt att de tjänstemän som AA velat ha kontakt med skulle komma in med ett samtycke till detta. Anstalten förtjänar kritik för den bristfälliga hanteringen.

text: Avslutningsvis vill jag framhålla att jag delar Kriminalvårdens uppfattning om det lämpliga i att myndigheten kontaktar de tjänstemän som en intagen vill ha telefonkontakt med innan registreringen sker i INTIK-systemet.

text: Ärendet avslutas.


avgjordAv: Justitieombudsmannen Per Lennerbrant

publisher: Justitieombudsmannen

title: Kritik mot Polismyndigheten för att sekretessbelagda uppgifter från en nedlagd förundersökning lämnades ut. Även uttalanden om skyldigheten för myndigheter och tjänstemän att biträda JO i en utredning

org: jo

sammanfattning: En person begärde hos Polismyndigheten ut handlingar från en nedlagd förundersökning. Tjänstemannabeskedet var att endast beslutet om att lägga ned förundersökningen skulle lämnas ut. Trots det lämnades den s.k. brottsrapporten ut. Brottsrapporten innehöll sekretessbelagda uppgifter som röjdes genom utlämnandet. JO kritiserar Polismyndigheten för det. JO konstaterar att det genom utredningen inte helt har kunnat klarläggas vad som föregick utlämnandet och uttalar att det är otillfredsställande. Med anledning av brister i Polismyndighetens utredning av händelsen och mot bakgrund av andra iakttagelser och erfarenheter i sin tillsynsverksamhet gör JO uttalanden om skyldigheten för myndigheter och tjänstemän att biträda JO i en utredning.

text: Anmälan

type: rubrik

text: I en anmälan som kom in till JO den 7 juli 2023 förde advokaten AA fram klagomål mot Polismyndigheten för sin klient BB:s räkning. AA uppgav huvudsakligen följande.

type: stycke

text: BB, som har skyddade personuppgifter, har barn tillsammans med CC. Det pågår ett vårdnadsmål mellan dem. CC kan inte acceptera att han inte får träffa barnen och att han inte vet var de bor. CC har polisanmälts för brott mot ett av barnen men förundersökningen lades ned.

text: CC begärde ut samtliga handlingar från den nedlagda förundersökningen. Polismyndigheten beslutade att endast åklagarens beslut om att lägga ned förundersökningen skulle lämnas ut till CC. Trots det lämnades brottsrapporten ut, av vilken det framgick bl.a. vem som gjort polisanmälan. Genom anmälarens namn kunde CC ta reda på var BB bodde. Det inträffade har fått långtgående konsekvenser för BB och hennes barn.

text: Utredning

text: JO begärde att Polismyndigheten skulle yttra sig över anmälan och ange vilka rutiner som tillämpas vid en begäran om att få ta del av ett beslut om att lägga ned en förundersökning, och vilket eller vilka dokument som normalt lämnas ut i sådana fall.

text: Polismyndigheten (juristen DD) yttrade sig den 5 februari 2024 efter att berörda befattningshavare fått tillfälle att lämna upplysningar. Myndigheten upplyste om att de berörda befattningshavarna fått ta del av Polismyndighetens remissvar och att deras chef avstått från att yttra sig.

text: Polismyndigheten redogjorde inledningsvis för bakgrunden och vad som framgår av dokumentationen.

text: CC begärde att få ut en nedlagd anmälan om sig själv. Anmälan gällde en åklagarledd förundersökning. Gruppchefen EE meddelade den 19 juni 2023 ett tjänstemannabesked om att nedläggningsbeslutet kunde lämnas ut. Begäran om övriga handlingar avslogs. EE upprättade beskedet, och administratören FF ansvarade för expedieringen. FF skrev ut beskedet och tog ut en brottsrapport från Polismyndighetens utredningssystem. Av brottsrapporten framgår att förundersökningen lagts ned, men rapporten innehåller även uppgifter om bl.a. aktörer. Handlingen lämnades ut i sin helhet tillsammans med tjänstemannabeskedet och skickades till CC.

text: CC:s ombud gjorde några dagar senare en förnyad begäran. Ett tjänstemannabesked lämnades av gruppchefen GG med samma innehåll som beskedet från den 19 juni. Tjänstemannabeskedet och brottsrapporten skickades till ombudet. FF ansvarade även för det.

text: Efter att CC begärt ett myndighetsbeslut upptäckte en jurist att brottsrapporten lämnats ut i sin helhet till CC och att identiteten på den som gjort polisanmälan, som var BB:s hyresvärd, hade röjts. AA, polisområdeschefen och rättschefen inom den berörda polisregionen informerades därefter om det inträffade.

text: Polismyndigheten redogjorde för synpunkter från berörda befattningshavare.

text: Administratören FF har uppgett bl.a. följande.

text: Utredningssektionen har följande rutiner för hantering av en begäran om allmän handling. När begäran kommer in i Polismyndighetens ärendehanteringssystem (Pär) [Polisens ärenden, it-stöd för Polismyndighetens allmänna diarium, JO:s anm.] fördelas den på gruppchefen för en av de handläggande enheterna. När gruppchefen gått igenom ärendet bestämmer denne vilka uppgifter som ska respektive inte ska lämnas ut. Som administratör stöttar hon med att ta fram en mall för tjänstemannabeskedet och de skriver tillsammans ett utkast till tjänstemannabesked utifrån den bedömning som gruppchefen har gjort. Förslag till tjänstemannabesked mejlas till gruppchefen som godkänner utkastet eller begär att få det justerat. Innan tjänstemannabeskedet skickas till sökanden med post, skriver hon ut det tillsammans med eventuella övriga handlingar som har bedömts ska lämnas ut, och ger det till berörd gruppchef som får läsa igenom handlingarna en sista gång innan det skickas till sökanden.

text: [Hon, JO:s anm.] minns det relevanta ärendet tydligt. Ärendet började med att den misstänkta i ärendet inkom med en begäran om allmän handling den 24 maj 2023 … Den 30 maj 2023 skickade gruppchefen EE ett mejl till [henne, JO:s anm.] där han förklarade omständigheterna kring anmälan och uppdrog åt henne att ta kontakt med rättsavdelningen för deras bedömning av begäran. Rättsavdelningens svar gav inte tydligt besked för bedömningen av ärendet så [hon, JO:s anm.] föreslog för EE att de inte skulle lämna ut några uppgifter alls. EE tog telefonkontakt med sökanden och konstaterade efter samtalet att sökanden redan kände till att det fanns en anmälan. EE bedömde att nedläggningsbeslutet kunde ges ut till sökanden, eftersom det skulle användas i en vårdnadstvist. [Hon, JO:s anm.] kände sig tveksam till bedömningen och ifrågasatte det flera gånger men skrev som vanligt ihop ett förslag på tjänstemannabesked som EE sedan fick godkänna. Hon tog även ut en brottsrapport, nedläggningsbeslutet, och visade det i pappersform för EE Hon påpekade att det av brottsrapporten framgick namn på anmälaren men EE hävdade att det var okej efter det telefonsamtal han haft med sökanden. – – –

text: [H]on och några andra kollegor, däribland EE, får ett mejl från GG där hon informerar om att de måste tänka på att ta ut nedläggningsbeslutet på ett speciellt sätt ur Polismyndighetens utredningssystem för att inte uppgifter om involverade personer, såsom anmälare, ska stå med utan enbart åklagarens beslut. [Hon, JO:s anm.] hade fått lära sig att dra ut nedläggningsbeslutet genom att högerklicka på ärendenumret i utredningssystemet och sedan välja rapport brott. Hon fick nu veta att beslutet rätteligen ska tas ut under åklagarmeddelande. Hon förstod att uppgifter om familjen hade blivit röjda och tog kontakt med dåvarande sektionschefen HH och berättade om det inträffade. Hon är väldigt ledsen för familjens skull och beklagar innerligen de följder som den felaktiga hanteringen fått för familjen. Hennes förhoppning är att rutinerna för hantering av begäran om allmän handling nu ses över så att arbetsuppgiften framöver uppdras åt någon med rätt kompetens som kan säkerställa en rättssäker hantering.

text: FF har vidare uppgett att man blir extra uppmärksam och försiktig när involverade personer lever med sekretesskyddade uppgifter.

text: Gruppchefen EE har uppgett bl.a. följande.

text: En begäran om allmän handling inkom till Polismyndigheten och han fick information från administratören FF om att begäran registrerats i Pär och fördelats på honom. Han gick igenom handlingarna i ärendet och bedömde att endast åklagarens nedläggningsbeslut kunde lämnas ut. Övriga handlingar omfattades av sekretess. Sökanden kontaktade även honom vid något tillfälle per telefon och han hänvisade då till den begäran som de fått in. Den 16 juni 2023 skrev han ett tjänstemannabesked som skickades till administratören för effektuering.

text: Gruppchefen GG har uppgett bl.a. att hon gjorde bedömningen att samma handling som lämnats ut i EE:s ärende på nytt skulle lämnas ut samt att det är allvarligt och ledsamt att det blev så stora konsekvenser i det aktuella ärendet.

text: Polismyndigheten redogjorde för rättslig reglering och myndighetens rutiner för hantering av begäran om allmän handling samt redovisade följande bedömning.

text: Polismyndigheten konstaterar att sökanden, tillika misstänkt i en nedlagd förundersökning, vid två tillfällen har fått ta del av brottsrapporten i ett ärende när avsikten varit att enbart lämna ut åklagarens underrättelse om nedläggningsbeslut. Sekretessbelagda uppgifter har därmed röjts.

text: Det som kommit fram visar att händelserna berott på en missuppfattning om hur man tar fram uppgifterna från Polismyndighetens utredningssystem samt bristande kontroller av handlingarna innan de lämnades ut. Det kan förväntas att anställda vid Polismyndigheten som prövar ärenden som gäller begäran om allmän handling besitter rätt kunskap för uppdraget och utför uppgiften med den noggrannhet som respektive ärende kräver. Det står klart att nu aktuella ärenden inte har hanterats med den noggrannhet som krävts. Av utredningen framgår att FF och GG beklagar det inträffade och själva påkallar behov av att den egna arbetsgruppens rutiner avseende hantering av begäran om allmän handling ses över. Samtliga medarbetare i arbetsgrupperna har fått information om hur de rätteligen tar fram aktuella uppgifter. Avslutningsvis beklagar även Polismyndigheten det inträffade.

text: Bedömning

text: Sekretessbelagda uppgifter röjdes genom utlämnandet av brottsrapporten Av utredningen framgår att brottsrapporten från en nedlagd förundersökning den 19 juni 2023 lämnades ut till CC som hade varit misstänkt. Av tjänstemannabeskedet framgår att avsikten var att endast lämna ut ”nedläggningsbeslutet”.

text: Polismyndigheten har konstaterat att sekretessbelagda uppgifter röjdes genom utlämnandet. Jag utgår från det. Polismyndigheten kritiseras för att uppgifterna röjdes.

text: Det har kommit fram att brottsrapporten lämnades ut även vid ett senare tillfälle och då till CC:s ombud. Jag går dock inte in på det utlämnandet. Vad som föregick utlämnandet har inte helt klarlagts EE var ansvarig för tjänstemannaprövningen av CC:s begäran om utlämnande. Hans tjänstemannabesked resulterade i utlämnandet den 19 juni, och enligt det skulle alltså endast åklagarens nedläggningsbeslut lämnas ut. EE har uppgett att han skickade sitt tjänstemannabesked till administratören FF för vidare hantering.

text: Enligt FF tog hon fram handlingen ur Polismyndighetens utredningssystem på det sätt som hon uppgett att hon blivit upplärd, vilket i praktiken innebar att brottsrapporten togs fram. Missuppfattningen om hur ett nedläggningsbeslut tas fram förefaller ha varit en bidragande orsak till att de sekretessbelagda uppgifterna i brottsrapporten röjdes.

text: Jag fäster mig dock vid FF:s uppgift om att hon visade en utskrift av brottsrapporten för EE och påpekade att namnet på den person som gjort polisanmälan framgick i den. Enligt FF sa EE att det var godtagbart. Med utgångspunkt i vad FF uppgett uppmärksammades EE alltså på att utlämnandet kunde medföra att sekretessbelagda uppgifter röjdes. EE har dock inte bemött FF:s uppgifter i den här centrala delen och inte heller i övrigt lämnat några uppgifter som syftar till att förklara det inträffade.

text: Om det stämmer att EE kände till att den handling som skulle lämnas ut till CC innehöll namnet på den som gjort polisanmälan, är det givetvis mycket allvarligt. Utredningen är dock inte sådan att jag kan slå fast hur det ligger till med den saken.

text: Skyldigheten att biträda JO i en utredning Med anledning av bristerna i utredningen i detta ärende men också mot bakgrund av andra iakttagelser och erfarenheter som jag gjort i min tillsynsverksamhet ser jag skäl att utveckla vilken skyldighet som myndigheter och enskilda tjänstemän har i JO:s utredningar.

text: Redovisningen är inte uttömmande, och beroende på omständigheterna kan andra krav ställas på myndigheter och enskilda tjänstemän.

text: JO utövar tillsyn över tillämpningen i offentlig verksamhet av lagar och andra föreskrifter. För att JO ska kunna fullgöra sitt grundlagsfästa tillsynsuppdrag är ett korrekt och fullständigt beslutsunderlag en förutsättning. De som står under JO:s tillsyn är därför skyldiga att lämna de upplysningar och yttranden som JO begär. (Se

text: 13 kap. 6 § regeringsformen

text: .) Bestämmelsen innebär en skyldighet för myndigheter och enskilda tjänstemän att biträda JO i en utredning. Konstitutionsutskottet har uttalat att det är av stor vikt att denna grundlagsfästa skyldighet alltigenom efterlevs (se

text: bet. 2023/24:KU11 s. 18

text: En ombudsman har enligt bestämmelsen också rätt att få tillgång till domstolars och förvaltningsmyndigheters protokoll och andra handlingar. Rätten är inte begränsad av sekretess, och den ger JO rätt att ta del av sådana handlingar som inte är allmänna. Det innebär exempelvis att även handlingar i ett ärende som inte har slutbehandlats av myndigheten ska lämnas ut på JO:s begäran.

text: En ombudsman ska vidta de utredningsåtgärder som han eller hon bedömer är nödvändiga för att pröva klagomål och andra ärenden. När en ombudsman enligt

text: regeringsformens

text: föreskrifter begär upplysningar och yttranden i andra ärenden än dem där han eller hon har beslutat att inleda en förundersökning, får ombudsmannen förelägga vite om högst 10 000 kronor. En ombudsman får även döma ut försuttet vite. (Se

text: och

text: 36 §§

text: lagen med instruktion för Riksdagens ombudsmän [JO].)

text: För berörda tjänstemän medför grundlagsbestämmelsen en skyldighet att sanningsenligt och utan att dölja något uppge alla sakförhållanden som rör tjänsten och t.ex. ge besked om de tjänsteåtgärder de har vidtagit i form av beslut eller på andra sätt. En befattningshavare kan inte avstå från att lämna upplysningar om dessa har betydelse för JO:s utredning.

text: En offentliganställd person som inte följer JO:s begäran om att lämna upplysningar i ett tillsynsärende anses åsidosätta sin tjänsteplikt. Skyldigheten att yttra sig gäller inte när JO hämtar in uppgifter från någon under en förundersökning.

text: Den granskade myndigheten ska utföra en egen utredning och göra det som är möjligt för att klarlägga de sakförhållanden som är aktuella. Om JO i sin remiss ställt frågor ska dessa självfallet besvaras på ett noggrant och uttömmande sätt. Eventuella oklarheter, motsägelser eller luckor i de upplysningar som en befattningshavare lämnat är myndigheten skyldig att avhjälpa bl.a. genom påpekanden och frågor till tjänstemannen.

text: Om myndigheten bedömer att ytterligare utredning inte kommer att leda till ökad klarhet, bör det av redovisningen till JO framgå vilka ansträngningar som gjorts. En myndighet kan alltså inte nöja sig med att utan närmare kommentarer redovisa exempelvis ofullständiga eller motstridiga utsagor eller förhållanden. Myndigheten ska i sitt yttrande även redovisa sin bedömning av det som har kommit fram och hur det förhåller sig till relevant rättslig reglering.

text: Avslutande synpunkter Det är otillfredsställande att utredningen inte gett större klarhet i vad som föregick utlämnandet, framför allt om FF uppmärksammade EE på att skyddsvärda uppgifter fanns i de handlingar som skulle lämnas ut. Chefen för FF och EE har avstått från att lämna upplysningar.

text: Jag kan inte uttala mig om huruvida chefspersonen känt till något om det inträffade och därmed haft en skyldighet att lämna upplysningar. Vid en händelse av den här karaktären får det dock som regel anses vara motiverat att närmaste chef yttrar sig i JO:s utredning. Om chefspersonen inte kunnat bidra till en allsidig belysning av saken, borde det ha framgått av Polismyndighetens yttrande. Av yttrandet framgår inte vad myndigheten gjort för att klarlägga vare sig detta eller om utlämnandet gick till på det sätt som FF beskrivit.

text: Det kan därför ifrågasättas om Polismyndigheten har gjort det som varit möjligt för att klarlägga vad som föregick utlämnandet av de sekretessbelagda uppgifterna.

text: Utredningen har dock gett underlag för en slutsats i den fråga som anmälan och min utredning i huvudsak avsett, nämligen om sekretessbelagda uppgifter röjts. Polismyndigheten har också redovisat sina rutiner vid utlämnanden av allmänna handlingar. Mot den bakgrunden har jag inte funnit anledning att begära in ett kompletterande yttrande från Polismyndigheten utan nöjer mig med de uttalanden som jag gjort ovan. Jag utgår dock från att myndigheten överväger om det inträffade medför att de aktuella rutinerna behöver ses över.

text: Det har i anmälan förts fram att det fick långtgående konsekvenser för BB och hennes barn att de sekretessbelagda uppgifterna röjdes. Det är mycket beklagligt om det var på det sättet.

text: Ärendet avslutas.

text: Beslutet har fattats av JO Per Lennerbrant. Dokumentet har fastställts digitalt och har ingen underskrift.

text: Rättssakkunniga Leo Nilsson Nannini har föredragit ärendet och byråchefen Nils Västberg har deltagit i beredningen.

text: Sändlista AA Polismyndigheten, Rättsavdelningen (A602.675/2023)

type: avgorande


avgjordAv: Justitieombudsmannen Thomas Norling

nyckelord: Barn/ungdom Ungdomshem Verkställighet

title: Initiativ om platsbristen på Statens institutionsstyrelses särskilda ungdomshem

sammanfattning: Under juni och juli 2022 rapporterades det i medierna om platsbrist på Statens institutionsstyrelses (SiS) särskilda ungdomshem. Myndigheten konstaterade i ett pressmeddelande juni samma år att den inte kunde leva upp till kravet på att omedelbart anvisa plats utifrån barns och ungas behov och socialtjänstens efterfrågan. JO beslutade mot den bakgrunden att i ett särskilt initiativ granska vilka konsekvenser som platsbristen på de särskilda ungdomshemmen får för barn och unga. I beslutet uttalar sig JO om SiS lagstadgade skyldighet att omedelbart anvisa en plats på ett särskilt ungdomshem i akuta situationer. Det rör sig t.ex. om fall då en socialnämnd beslutat om ett omedelbart omhändertagande och bedömt att den unge ska få en plats i ett särskilt ungdomshem. Om den unge inte omedelbart anvisas plats och placeras i ett ungdomshem, och den allvarliga utvecklingen därmed inte bryts, finns det enligt JO en uppenbar risk för att den unge råkar mycket illa ut. I granskningen har JO kommit fram till att platssituationen inom ungdomsvården har varit ansträngd sedan hösten 2021 och att SiS sedan dess haft betydande svårigheter att uppfylla sin skyldighet enligt lag att omedelbart placera barn och unga som befinner sig i en akut situation. Problemen verkar ha blivit mer eller mindre permanenta sedan sommaren 2022. De åtgärder som SiS har vidtagit för att komma till rätta med platsbristen har inte lett till att problemen lösts. Tvärtom visar SiS redovisning av kötiderna att utvecklingen har gått i fel riktning. Sammantaget är JO mycket kritisk till att SiS inte lever upp till lagens krav och till att det har gått lång tid utan att myndigheten har kommit till rätta med de allvarliga problemen. SiS får därför allvarlig kritik av JO.

text: 1 Bakgrund och mitt initiativ

text: Jag har under ett antal år hållit mig informerad om platssituationen på Statens institutionsstyrelses (SiS) institutioner. I oktober 2019 hade jag ett dialogmöte med SiS generaldirektör och myndighetens ledningsgrupp. Jag fick då veta att platssituationen för ungdomsvården vid den tidpunkten var god. Enligt uppgifter som lämnades till mig hade det under det senaste året inte varit någon kö till myndighetens behandlingsplatser, och det minskade problemet med

text: platsbrist bedömdes till viss del bero på att det skett en nettoökning av platser. Ledningen för SiS uppgav att den viktigaste orsaken till den då rådande situationen var att efterfrågan på platser hade minskat.

text: Jag har också tagit del av regeringens skrivelse den 22 juli 2021 ”Vård av unga vid Statens institutionsstyrelses särskilda ungdomshem”. Enligt riksdagens tillkännagivande den 7 april 2021 skulle regeringen återkomma till riksdagen senast den 1 augusti samma år med en skrivelse som innehåller en bedömning av de insatser som krävs för att vården inom SiS ska vara säker såväl för de placerade unga som för personalen och för att en placering ska ge den unge den vård och behandling som krävs. I skrivelsen redogör regeringen för genomförda, pågående och beslutade insatser vad avser de frågor som tas upp i utskottsbetänkandet där tillkännagivandet behandlas.

text: I september och oktober 2021 genomförde JO:s Opcat-enhet på mitt uppdrag en inspektion av SiS placeringsenhet med syftet att granska hur placeringar inom myndighetens ungdomsvård går till. Vid inspektionen kom det fram att det inte fanns några lediga utredningsplatser och låsbara behandlingsplatser för skolpliktiga pojkar. I fråga om de ungdomshem som vårdar ungdomar som verkställer påföljd enligt lagen (

text: ) om verkställighet av sluten ungdomsvård, LSU, var 64 av 69 platser belagda. Det kom emellertid inte fram uppgifter om att det skulle råda någon generell platsbrist i de särskilda ungdomshemmen.

text: Vidare har jag tagit del av SiS årsredovisning för 2021, som publicerades den 14 februari 2022, där det framgår att myndigheten såg en vikande efterfrågan på platser inom ungdomsvården.

text: Under juni och juli 2022 rapporterade medierna om att det var platsbrist i SiS särskilda ungdomshem. Myndigheten konstaterade i ett pressmeddelande den 21 juni samma år att den inte kunde leva upp till lagkravet på att omedelbart anvisa plats utifrån barns och ungas behov och socialtjänstens efterfrågan. I en tidningsartikel som publicerades några veckor senare angavs att det den 1 juli 2022 stod 49 barn och unga i kö i väntan på en placering i något av SiS särskilda ungdomshem. Mot den här bakgrunden beslutade jag den 21 juli 2022

text: JO:s protokoll s. 2 och 3, dnr O 55-2019. Skr 2020/21:215. Bet. 2020/21:SoU33. Opcat-inspektion av SiS, placeringsenheten, den 22 och 23 september och den 1 oktober 2021, dnr O 24-2021. Statens institutionsstyrelses årsredovisning 2021 s. 11 och 24. SiS pressmeddelande ”SiS i stabsläge på grund av platsbristen” den 21 juni 2022 och Göteborgs-Postens artikel ”Dubbelt så många unga tjejer som killar i kö till ett SiShem”, publicerad den 7 juli 2022.

text: att inom ramen för ett särskilt initiativ granska vilka konsekvenser platsbristen i SiS särskilda ungdomshem får för barn och unga.

text: Det har sedan jag beslutade om initiativet kommit in ett antal anmälningar till JO i vilka det framförts klagomål över att SiS inte klarar av att tillgodose behovet av platser för barn och unga. Med hänsyn till de frågor som initiativet rör har jag ansett att det i de ärendena inte funnits tillräcklig anledning till någon åtgärd eller något uttalande från min sida. Jag har därför skrivit av ärendena med hänvisning till detta initiativ.

text: 2 Vad innebär kravet på SiS att i en akut situation anvisa plats omedelbart?

text: Insatser inom socialtjänsten för barn och unga ska göras i samförstånd med den unge och hans eller hennes vårdnadshavare enligt bestämmelserna i

text: socialtjänstlagen (2001:453)

text: , SoL. Insatserna ska präglas av respekt för den unges människovärde och integritet. Vid åtgärder som rör barn ska barnets bästa särskilt beaktas. Vid beslut eller andra åtgärder som rör vård- eller behandlingsinsatser för barn ska vad som är bäst för barnet vara avgörande. Med barn avses varje människa under 18 år.

text: Ett barn som utsätter sin hälsa eller utveckling för en påtaglig risk att skadas genom missbruk av beroendeframkallande medel, brottslig verksamhet eller något annat socialt nedbrytande beteende kan beredas vård enligt

text: 3 §

text: LVU. Socialnämnden får enligt

text: 6 §

text: LVU besluta att den som är under 20 år omedelbart ska omhändertas om det är sannolikt att den unge behöver beredas vård med stöd av LVU och rättens beslut om vård inte kan avvaktas med hänsyn till risken för den unges hälsa och utveckling eller till att den fortsatta utredningen allvarligt kan försvåras eller vidare åtgärder hindras.

text: Socialnämnden bestämmer hur vården av den unge ska ordnas och var han eller hon ska vistas under vårdtiden. Om den unge behöver stå under särskilt noggrann tillsyn kan socialnämnden besluta att den unge ska vistas i ett särskilt ungdomshem. Det är SiS som ansvarar för de särskilda ungdomshemmen och som efter socialnämndens beslut ska anvisa en plats i ett sådant hem. I akuta situationer ska det ske omedelbart.

text: Se JO:s dnr 5733-2022, 8919-2022 och 9296-2022.

text: 1 § första stycket lagen (1990:52)

text: med särskilda bestämmelser om vård av unga, LVU.

text: 1 kap. 2 §

text: SoL. När barn och unga placeras i särskilda ungdomshem sker det, på ansökan av socialnämnden, efter beslut i förvaltningsrätten om vård (

text: 4 §

text: LVU). 11 och 12 §§ LVU samt

text: 1 § förordningen (2007:1132)

text: med instruktion för Statens institutionsstyrelse.

text: I förarbetena anges att ett exempel på en akut situation är när socialnämnden har beslutat om ett omedelbart omhändertagande. I ett sådant läge måste SiS omedelbart kunna anvisa en plats. Ett annat exempel är om barnet eller den unge under en pågående placering i t.ex. ett familjehem av någon anledning akut behöver omplaceras till ett särskilt ungdomshem. En bedömning av om situationen är akut får göras utifrån omständigheterna i det enskilda fallet. Det är socialnämnden som har bäst kännedom om orsaken till placeringen och som ska bedöma om situationen är akut i den avsedda bemärkelsen. Det är också så att när barn eller unga till följd av en akut situation omedelbart måste beredas en plats kan skyndsamhetskravet, särskilt i en situation då det råder hög beläggning, behöva ges prioritet över andra aspekter som är av betydelse vid en placering.

text: SiS ansvarar även för verkställighet av sluten ungdomsvård enligt

text: 32 kap. 5 § brottsbalken

text: . Vården ska verkställas vid de särskilda ungdomshemmen. När domen får verkställas ska SiS förelägga den dömde att senast en viss dag inställa sig i det särskilda ungdomshem som myndigheten bestämmer. SiS ska se till att ungdomen tas in så snart som möjligt efter det att domen får verkställas. Om den dömde är häktad eller intagen i ett särskilt ungdomshem med stöd av LVU, ska häktet eller det särskilda ungdomshemmet omedelbart se till att domen verkställs och att den dömde omedelbart förpassas till det särskilda ungdomshem som SiS bestämmer.

text: 3 Utredning och granskningens inriktning

text: Inledningsvis begärde jag att SiS skulle redogöra för förhållandena vid de särskilda ungdomshemmen och vilka konsekvenser platsbristen får för barn och unga. SiS skulle också yttra sig över följande frågor:

text: 1. Vilka konsekvenser får det för barn och unga som vårdas enligt LVU att SiS inte kan leva upp till kravet att omedelbart anvisa plats utifrån deras behov och socialtjänstens efterfrågan? 2. Har platsbristen haft någon påverkan på SiS möjligheter att ge barn och unga som redan vistas på någon av myndighetens institutioner en god och säker vård? 3. Har socialtjänsten i något eller några fall under perioden maj–juli 2022 återkallat sin ansökan på grund av att SiS inte kunnat erbjuda en plats? 4. När uppstod den nuvarande platsbristen? 5. Vilket eller vilka förhållanden är det enligt SiS bedömning som har gett upphov till förändringen av platssituationen sedan 2019 och den platsbrist som i dag råder på de särskilda ungdomshemmen?

text: Se

text: prop. 2017/18:169 s. 38

text: . 1, 3, 9 och 10 §§ LSU.

text: 6. Vilka prognoser gör SiS i syfte att bedöma ett framtida platsbehov? Har myndigheten i det arbetet t.ex. kontakter med andra aktörer? 7. Har det varit möjligt för SiS att genom prognoser m.m. förutse den nuvarande platsbristen?

text: I remissen konstaterades vidare att SiS med anledning av det allvarliga läget hade beslutat den 31 maj 2022 att upprätta en nationell stabsorganisation för att stödja och förbättra den rådande platssituationen. Myndigheten ombads därför att också redogöra för hur den agerat för att säkerställa att den kan fullgöra sitt uppdrag, och därmed ange:

text: 8. vilka åtgärder SiS dittills (den 20 juli 2022) hade vidtagit för att komma till rätta med platsbristen och när dessa vidtogs, 9. vilka ytterligare åtgärder myndigheten planerade att vidta för att komma till rätta med platsbristen och när dessa skulle komma att vidtas, och 10. när SiS räknade med att ha kommit till rätta med platsbristen och därmed kunna fullgöra sitt uppdrag.

text: SiS skulle även lämna uppgifter om hur många tillgängliga platser myndigheten hade och hur lång kötiden var den 20 juli 2022. Uppgifterna skulle avse placeringar enligt LVU och LSU för flickor respektive pojkar.

text: SiS yttrade sig genom generaldirektören i ett remissvar som kom in till JO den 31 oktober 2022. Remissvaret finns tillgängligt i sin helhet hos JO.

text: I det följande kommer jag att i anslutning till mina uttalanden redovisa relevanta delar av remissvaret. Beslutet består av följande delar: • en redogörelse för vad SiS anser att platsbristen beror på, • SiS lagstadgade skyldighet att anvisa plats för barn och unga, och • min bedömning av om de åtgärder som SiS har vidtagit för att komma till rätta med problemen varit verkningsfulla.

text: 4 Orsaker till platsbristen i de särskilda ungdomshemmen

text: I remissvaret har SiS uppgett att platsbristen i huvudsak beror på att myndigheten tillfälligt tvingats stänga hela eller delar av avdelningar genom beslut om s.k. platsreduktioner. Ett sådant beslut innebär att ett antal platser som myndigheten normalt förfogar över tillfälligt inte kan användas för placeringar av barn och unga.

text: Orsakerna till platsreduktionerna är enligt SiS flera. Det handlar bl.a. om svårigheter att rekrytera tillräckligt många medarbetare med rätt kompetens för de målgrupper som är placerade i de särskilda ungdomshemmen. På vissa avdelningar har myndigheten därtill behövt reducera antalet platser på grund av att hemmen vårdar barn och unga med mycket stora vårdbehov och att lokalerna på många håll i verksamheten är i behov av underhåll eller renovering. SiS bedömer även att det finns ett större antal barn och unga inom verksamheten

text: som väntar på att få lämna ungdomshemmen för vård på annan plats. Att det dröjer beror enligt myndigheten på socialnämndernas svårigheter att hitta andra lösningar såsom placering i familjehem eller HVB-hem.

text: Av remissvaret framgår att SiS under sommaren 2022 hade en kapacitetsförlust som tvingat myndigheten att tillfälligt stänga ca 90 platser genom beslut om platsreduktion. Den 30 september samma år fanns 115 gällande beslut om platsreduktion inom ungdomsvården. Enligt en uppgift som jag nyligen hämtat in från myndigheten har den tillgång till totalt 709 platser inom ungdomsvården. Jag saknar kunskap om det skett någon förändring av antalet platser under 2022 och fram till i dag, men kan trots detta konstatera att en förhållandevis stor andel av platserna inte var tillgängliga i september 2022 till följd av SiS egna beslut om platsreduktion.

text: I remissvaret har SiS även redovisat att myndigheten sedan 2019 arbetar aktivt med en ökad differentiering och specialisering för att möta behoven som finns hos de barn och unga som vårdas inom myndigheten. Sedan april 2021 har exempelvis antalet platser för flickor minskats på vissa avdelningar med en till två stycken. Syftet med att minska gruppernas storlek är att öka personaltätheten och på så sätt förbättra förutsättningarna för att möta flickornas behov. En utvärdering av åtgärden har enligt SiS visat att vård- och behandlingsmiljön förbättrats och myndigheten anser att en ökad differentiering och specialisering är helt nödvändig för att ge vård av god kvalitet och förutsättningar för att kunna arbeta med målinriktade insatser. SiS har också redovisat att myndigheten under sommaren 2022 stängde ca 50 platser på grund av att vården av barn och unga med särskilda vård- och resursbehov ställde högre krav på bemanning och lokaler.

text: 5 SiS uppfyller inte lagens krav på att anvisa plats

text: I remissvaret har SiS angett att platssituationen inom ungdomsvården har varit ansträngd sedan hösten 2021. Chefen för placeringsenheten rapporterade den 27 oktober 2021 ett missförhållande enligt lex Sarah som hade sin grund i

text: I remissvaret beskrivs differentieringen av ungdomsvården som nödvändig och att det ligger i SiS uppdrag. Myndigheten blandar, utom i några undantagsfall, inte pojkar och flickor på samma avdelningar, skiljer äldre (icke skolpliktiga) från yngre (skolpliktiga) och har särskilda avdelningar för barn och unga med höga risker för våld och avvikning, för barn och unga med stora behov av psykiatrisk vård, för barn och unga med missbruk och för barn och unga med en sexuell beteendeproblematik. Avdelningarna är inriktade på någon av följande verksamheter: akut, mottagning och behovsbedömning, utredning eller behandling. Vissa avdelningar vårdar endast barn och unga som är dömda till sluten ungdomsvård. Den som fullgör uppgifter inom socialtjänsten eller vid SiS ska genast rapportera om han eller hon uppmärksammar eller får kännedom om ett missförhållande eller en påtaglig risk för ett missförhållande, som rör den som får, eller kan komma i fråga för, insatser inom verksamheten, se

text: 14 kap. 3 §

text: SoL.

text: svårigheter som då fanns att anvisa skolpliktiga ungdomar åldersadekvata akutplatser. Den 25 februari 2022 rapporterade myndighetens chefsjurist ytterligare ett missförhållande enligt lex Sarah efter att en pojke nekats plats och därför ställts i kö den 12 februari. Myndigheten kunde i det fallet inte fullgöra sitt uppdrag att omedelbart anvisa en plats i ett särskilt ungdomshem eftersom det vid den tidpunkten inte fanns några tillgängliga platser för pojkar.

text: Av SiS remissvar framgår vidare att myndigheten vid upprepade tillfällen har anvisat plats i ett hem som inte har bedömts vara i enlighet med barnets eller den unges bästa. Socialtjänsten återkallade också under perioden maj–juli 2022 vid ett flertal tillfällen sin ansökan om akutplats efter att SiS informerat om att myndigheten på grund av platsbrist inte omedelbart kunde anvisa plats i ett särskilt ungdomshem.

text: Enligt SiS förväntas myndigheten dock kunna leva upp till kravet på att omedelbart anvisa en plats i akuta situationer senast i februari 2023. Av ett beslut som SiS generaldirektör fattade först den 1 november 2022 framgår att 40 platser behöver göras tillgängliga inom ungdomsvården. Det anges att det ska ske stegvis fram till februari 2023. För att möjliggöra det kommer myndigheten under tiden mellan den 31 oktober 2022 och den 1 februari 2023 göra en rad tillfälliga undantag i tidigare fattade beslut (se avsnitt 6.2 nedan).

text: Som framgår ovan begärde jag i min remiss att SiS skulle redovisa uppgifter om tillgängliga platser och kötid för flickor respektive pojkar till akutplatser den 20 juli 2022. SiS lämnade in uppgifter från den 22 juli 2022 och vid den tidpunkten stod 29 barn och unga i kö. Av redovisningen framgick också att kötiden varierade enligt följande: − flickor med skolplikt: kötid sedan den 8 juni 2022 − pojkar med skolplikt: kötid sedan den 21 juli 2022 − flickor utan skolplikt: kötid sedan den 20 juli 2022 − pojkar utan skolplikt: kötid sedan den 15 juli 2022.

text: Efter att SiS remissvar kom in den 31 oktober 2022 begärde jag av myndigheten att få del av aktuella uppgifter om hur många barn och unga som stod i kö till en akutplats den 25 november 2022. I en skrivelse till JO uppgav myndigheten att det allvarliga läget hade förvärrats ytterligare och att det stod 63 barn och unga i kö vid den aktuella tidpunkten. Enligt en lägesbild en dryg vecka senare (den 2 december 2022) stod 50 barn och unga i kö. Samtidigt var lika många barn och unga utskrivningsklara men var trots det kvar i något av SiS 21 särskilda ungdomshem i väntan på placering utanför myndigheten.

text: När det gäller kötiden den 2 december 2022 såg den ut enligt följande: − flickor med skolplikt: kötid sedan den 27 oktober 2022 − pojkar med skolplikt: ingen kötid − flickor utan skolplikt: kötid sedan den 16 november 2022

text: − pojkar utan skolplikt: kötid sedan den 28 november 2022.

text: SiS redogörelse i remissvaret visar att myndigheten sedan hösten 2021 haft betydande svårigheter att uppfylla sin lagstadgade skyldighet att anvisa platser i de särskilda ungdomshemmen för de barn och unga som varit i akut behov av en sådan plats. För mig framstår det som att SiS inte förmått hantera problemen på ett verkningsfullt sätt utan de synes ha blivit mer eller mindre permanenta sedan sommaren 2022.

text: Det finns skäl att framhålla att det rör sig om personer i förhållande till vilka socialnämnden gjort bedömningen att tvångsvården måste påbörjas omedelbart med hänsyn till bl.a. riskerna för deras hälsa eller utveckling. Platsbristen medför att socialtjänsten inte omedelbart kan verkställa beslut där socialnämnden har bedömt att det finns ett akut vårdbehov. Om den unge inte omedelbart anvisas en plats, och den allvarliga utvecklingen därmed inte bryts, finns det en uppenbar risk för att den unge råkar mycket illa ut. Att barn och unga inte får sina särskilda vård- och behandlingsbehov tillgodosedda kan alltså innebära risker för deras liv och hälsa. Det säger sig självt att det är helt oacceptabelt att den unge under sådana förhållanden ibland måste vänta på en plats i upp till en dryg månad eller blir helt utan vård i de fall då socialnämnden återkallar sin begäran om plats hos SiS.

text: Det är mycket allvarligt att SiS inte har klarat av att fullgöra sitt uppdrag i denna del och att kön till platser i myndighetens särskilda ungdomshem under hösten 2022 snarare än att minska har ökat i den omfattning som myndigheten redovisat.

text: I januari 2023 begärde jag på nytt att SiS skulle komma in med aktuella uppgifter om hur många barn och unga som den 1 februari stod i kö till de särskilda ungdomshemmen. SiS skulle också redovisa hur kösituationen sett ut per dag sedan myndigheten beslutade om en nationell stabsorganisation den 31 maj 2022 fram till den 1 februari 2023. Skälet till att jag begärde in uppgifter om platssituationen i början av februari är som jag redan nämnt att myndigheten själv gjort bedömningen att den då skulle ha kommit till rätta med platsbristen. Tyvärr måste jag konstatera att så inte är fallet. Av den redovisning som SiS lämnat in framgår att 58 barn och unga stod i kö den 1 februari i år. Av dessa var majoriteten, totalt 49 stycken, flickor.

text: De uppgifter som SiS har lämnat in visar att sedan den nationella stabsorganisationen inrättades var det bara vid ett av de redovisade datumen (den 16 augusti 2022) som det inte stod några barn och unga i kö. Vid övriga tidpunkter (totalt 100 redovisade dagar) har kön varierat i storlek mellan som lägst 5 (den 26 augusti och 13 september 2022) och som högst 71 personer (den 9 januari 2023). Den 2 november 2022, dvs. dagen efter att SiS generaldirektör fattade det ovan nämnda beslutet, stod 34 barn och unga i kö. I tiden därefter har kön till ungdomshemmen växt och sedan den 18 november 2022 har den inte vid något tillfälle understigit 50 personer. Som framgår ovan stod

text: 71 barn och unga i kö den 9 januari 2023. Det är den högsta siffran som SiS har redovisat sedan jag inledde min granskning.

text: SiS redovisning visar även att fler flickor än pojkar har fått vänta på en plats i ett ungdomshem. För kategorin skolpliktiga pojkar fanns det t.ex. ingen kö under perioden den 2 till den 8 december 2022 medan det vid samma tidpunkt var mellan 24 och 29 skolpliktiga flickor som stod i kö. För kategorin skolpliktiga pojkar har det som mest varit 6 personer i kö (den 30 januari 2023) medan det för samma kategori flickor som mest stått 33 personer i kö (den 2 januari 2023). Även om antalet barn och unga i kö varierar över den aktuella tidsperioden är det således tydligt att det allvarliga läget i större omfattning drabbat flickor än pojkar.

text: SiS redovisning visar att situationen är mycket bekymmersam. Det är tydligt att myndigheten inte har förmått bryta den negativa utvecklingen och återgå till ett läge där barn och ungar inte längre nekas en akutplats i ett ungdomshem. Denna slutsats leder vidare till frågan vilka åtgärder som SiS vidtagit för att komma till rätta med platsbristen.

text: 6 SiS åtgärder för att hantera platsbristen

text: En slutsats som SiS redovisat i sitt remissvar är att myndigheten kortsiktigt kan åtgärda problemen med platsbrist, men att det kommer att ta längre tid att säkerställa en långsiktig stabilitet som har förutsättningar att möta den efterfrågan på platser som kan finnas över tid. SiS uppfattning har som nämnts varit att myndigheten kommer att kunna leva upp till kravet på att omedelbart anvisa plats i akuta situationer senast i februari 2023; vidtagna åtgärder ska stegvis leda till att 40 platser görs tillgängliga inom ungdomsvården fram till denna tidpunkt.

text: Det ingår inte i mitt uppdrag att ha synpunkter på vilka åtgärder SiS vidtar eller att själv föreslå vad myndigheten ska göra i olika situationer. I remissvaret har SiS redogjort för ett antal åtgärder som myndigheten har vidtagit och planerar att vidta för att komma till rätta med platsbristen. Jag har inte för avsikt att här ta upp samtliga av dessa insatser, men finner anledning att säga något om hur jag ser på dessa och vad de resulterat i. 6.1 SiS hittills vidtagna åtgärder har inte minskat platsbristen Givet den statistik som SiS lämnat om platssituationen sedan myndigheten den 31 maj 2022 beslutade om en nationell stabsorganisation och fram till den 1 februari 2023, är det min uppfattning att SiS inte förmått hitta och vidta sådana åtgärder som varit tillräckligt effektiva för att komma till rätta med problemen. Jag har förståelse för att platsbristen inte alls är enkel att lösa, ens på kort sikt. En viktig åtgärd för SiS har varit att till februari 2023 tillskapa 40 platser. Det är mycket oroväckande att SiS trots detta inte lyckats få bort kön, eftersom det var just den effekten som myndigheten själv bedömde skulle uppnås genom åtgärden. Det underlag som jag haft tillgång till ger inte några entydiga svar på vad det beror på, vilket i sig är otillfredsställande eftersom det

text: riskerar att rubba förtroendet för myndigheten och dess förmåga att fullgöra sitt uppdrag.

text: Vid ett tillfälle i november 2021 och två tillfällen i april 2022 beslutade SiS att ändra målgruppen för vissa ungdomshem. Det framgår inte vilken effekt, om någon, dessa åtgärder har haft på platsbristen och den generella kön till ungdomshemmen. Jag noterar dock att ett av besluten fattades den 13 april 2022 men upphävdes redan en vecka senare efter att efterfrågan och behovet såg annorlunda ut. Det framgår inte varför SiS bedömning av efterfrågan och behovet ändrades och vad anledningen var till att det skedde inom en så kort tidsrymd.

text: Den 2 mars 2022 beslutade verksamhetsdirektörerna för ungdomsvården att placeringsenheten har rätt att anvisa plats utöver de befintliga platser som framgår av SiS verksamhetsplan. Åtgärden innebär att om en plats står tom, t.ex. eftersom barnet eller den unge avvikit, får placeringsenheten från och med den fjärde dagen därefter anvisa en ny ungdom till den plats som alltså inte tagits i anspråk. Efter vad jag har kunnat se medför beslutet att SiS i dessa fall accepterar en viss överbeläggning om den ungdom som avvikit återkommer till ungdomshemmet. Hur en sådan situation ska hanteras beskrivs inte i remissvaret, och ett sådant beslut synes inte kunna bidra till att hantera platsbristen på ett mer strukturellt plan.

text: Den 5 april 2022 tillsatte SiS en arbetsgrupp som fick i uppdrag att på både kort och lång sikt hitta lösningar för att öka platskapaciteten. Som nämnts beslutade myndigheten den 31 maj att upprätta en nationell stabsorganisation med anledning av den rådande platssituationen. Denna skulle fortlöpande göra anpassningar av målgrupper på ett flertal avdelningar för att kunna tillmötesgå behovet av platser.

text: SiS har vidare beslutat att tillfälligt genomföra nödvändiga placeringar av barn och unga som vårdas enligt LVU på enheter för barn och unga som verkställer ungdomsvård enligt LSU. Det är något som enligt myndighetens tidigare beslut inte ska få förekomma. Jag har vid tidigare inspektioner av SiS uppmärksammat de problem som uppstår när barn och unga som vårdas enligt LVU

text: Vid min senaste Opcat-inspektion av SiS särskilda ungdomshem Johannisberg (enheten i Kalix) kom det fram att myndigheten gjort undantag från principen om att ungdomar som verkställer sluten ungdomsvård ska vårdas separerade från de som vårdas enligt LVU (se JO:s dnr O 19-2022). Protokollet kommer att expedieras under februari 2023.

text: placeras på samma avdelningar som de som verkställer straff enligt LSU. Det är oroväckande att myndigheten har gått ifrån principen om att det inte ska ske.

text: Med tanke på den platsbrist som fortfarande finns i dag på SiS ungdomshem är det uppenbart att vidtagna åtgärder varit långtifrån tillräckligt verkningsfulla. Tvärtom visar redovisningen av kötiderna att utvecklingen sedan sommaren 2022 stadigt har gått i fel riktning. Det är mycket bekymmersamt att de olika åtgärderna inte har lett till de effekter och resultat som eftersträvats eller att de dröjer. Det är mycket allvarligt med hänsyn till att SiS varje dag har en skyldighet enligt lag att omedelbart placera barn och unga som befinner sig i en akut situation. De är särskilt utsatta eftersom de lever i en situation, med påtagliga risker för liv och hälsa som en placering på ett särskilt ungdomshem syftar till att skydda dem från. Det som SiS angett som förklaring till det ansträngda läget, bl.a. resursbrister och upprepade platsreduktioner, kan inte försvara att myndigheten under så lång tid som det är fråga om nekat barn och unga en akutplats.

text: 6.2 SiS beslut att avbryta pågående utvecklingsarbete är oroväckande Några av de åtgärder som SiS vidtagit är enligt min mening direkt kontraproduktiva i förhållande till det arbete som myndigheten genomfört under senare år för att kunna erbjuda barn och unga en god och behovsanpassad vård.

text: Så som jag har fått det beskrivet för mig har SiS utvecklingsarbete bestått bl.a. i att minska gruppstorlekarna på de avdelningar som tar emot flickor och att införa nya arbetssätt. Det är åtgärder som myndigheten bedömt nödvändiga för att förbättra vården.

text: I sammanhanget finns det skäl att nämna en rapport från Inspektionen för vård och omsorg (IVO) som presenterades i januari i år. I den konstaterar myndigheten bl.a. att flickor placerade i särskilda ungdomshem dels avskiljs oftare än pojkar, dels generellt är mer utsatta och känner sig mindre trygga än pojkar. I rapporten lyfter IVO fram det förändringsarbete som SiS genomfört men konstaterar samtidigt att genomförda insatser inte haft tillräcklig effekt för att säkerställa att barn och unga, särskilt flickor, tillförsäkras en trygg och säker placering.

text: Mot den bakgrunden är jag mycket bekymrad över att platsbristen har lett till att SiS generaldirektör ansett sig tvingad att återigen öka gruppstorlekarna på avdelningar för flickor och dessutom skjuta på annat viktigt utvecklingsarbete.

text: Se protokoll från t.ex. Opcat-inspektion av SiS särskilda ungdomshem Sundbo den 6 och 7 november 2018 (JO:s dnr 7107-2018). Det handlar bl.a. om att tillhandahålla färre platser på avdelningar för skolpliktiga barn och att öppna fler särskilt förstärkta avdelningar. Se IVO ”Tillsyn av SiS särskilda ungdomshem 2021–2022 – Redovisning av regeringsuppdrag S2021/03345”.

text: Som redovisas ovan beslutade myndigheten den 1 november 2022 – som en del av åtgärderna för att minska problemen med platsbristen – att tillfälligt sänka ambitionsnivån och dra ned på takten i myndighetens pågående utvecklingsarbete. Åtgärderna kommer enligt generaldirektören att medföra att 40 platser

text: stegvis görs tillgängliga inom ungdomsvården fram till februari 2023. I en skrivelse som jag har fått del av beskrivs det på följande sätt:

text: Vi gör tillfälligt avsteg från minskad gruppstorlek på avdelningar för flickor, vilket innebär att avdelningarna går upp i antal platser för att möjliggöra fler placeringar. Planerade renoveringar av lokaler, som kan skjutas på framtiden utan att säkerheten påverkas negativt, senareläggs. Pågående arbete med att implementera nya arbetssätt som påverkar platsutbudet prövas med restriktivitet eller senareläggs, vilket exempelvis kan handla om att medarbetare som varit upplåsta i utvecklingsarbete frigörs för klientnära arbete. Vidare ska beslut om platsreduktion vid avdelningar fattas direkt av mig som generaldirektör och arbetet med att identifiera ytterligare platser, genom konvertering från missbruksvård till ungdomsvård, ska fortsätta. Jag har ingen annan uppfattning än att det är viktigt att SiS vidtar de åtgärder – i det här fallet differentiering och specialisering – som myndigheten bedömer nödvändiga för att barn och unga ska kunna erbjudas en god och behovsanpassad vård. Det framstår därför som angeläget att det utvecklingsarbete som myndigheten inlett får fortsätta. Samtidigt är det ofrånkomligt att arbetet med bl.a. minskade gruppstorlekar får till konsekvens att det totala antalet tillgängliga platser inom ungdomsvården minskar. Att detta skulle bli resultatet av de vidtagna åtgärderna är något som enligt min mening borde ha stått klart för SiS redan när utvecklingsarbetet inleddes.

text: 6.3 SiS hantering av de risker som platsbristen gett upphov till I sitt remissvar har SiS redovisat ett antal risker som platsbristen ger upphov till och som, om de inte hanteras, kan komma att påverka de intagnas tillgång till en god och säker vård. Det handlar bl.a. om att barns och ungas behov inte kan tillgodoses när de hänförs till en målgrupp som de inte passar in i eller placeras i ett ungdomshem där det inte finns nödvändig kompetens eller bemanning. När barn och unga placeras i fel målgrupp finns enligt SiS också en ökad risk för

text: Skrivelse från SiS generaldirektör daterad den 1 november 2022 (handling #13 i JO:s dnr 5633-2022). En helt allmän synpunkt som jag har är att det är viktigt att jag får in det underlag från en myndighet som jag begärt och behöver för min granskning. Flera av de risker som SiS redovisat i sitt remissvar är över huvud taget inte relevanta när konsekvenserna av platsbristen diskuteras. Jag är mycket kritisk till det eftersom det försvårar min tillsyn av myndigheten. Ett sådant exempel är att SiS redovisat att det finns brister i de lokalmässiga förutsättningarna. Ett annat exempel som anges är att platsbristen medför en ökad risk för att hemmet inte har den kompetens och bemanning som behövs för att tillgodose de behov av vård som målgruppen har och för att säkerställa en trygg och säker vård.

text: allvarliga konsekvenser i form av hot och våld. Bristerna på tillgängliga platser har redan medfört att unga med ett utagerande beteende eller psykiatrisk problematik har placerats i ungdomshem som inte kunnat vårda dem eftersom det saknats rätt resurser där. Det har även förekommit att skolpliktiga barn placerats med icke skolpliktiga barn och unga, vilket ökat risken för att den enskildes rätt till utbildning inte fullt ut kunnat tillgodoses.

text: Att myndigheten på grund av platsbristen inte kan ge vård i den omfattning och av den kvalitet som det finns behov av måste beskrivas som ett misslyckande. Det är också bekymmersamt att myndigheten har ansett sig tvungen att åtgärda platsbristen genom att göra uppehåll i det arbete som syftar till att lösa andra problem som myndigheten står inför och som i sig skulle öka, och redan har ökat, vårdens kvalitet. Eftersom myndigheten inte har förmått minska köerna till ungdomshemmen kan det även ifrågasättas om det varit ändamålsenligt att avstå från det utvecklingsarbete som myndigheten ansett avgörande för att inte stanna, eller i värsta fall gå tillbaka, i utvecklingen av verksamheten. Trots att avsikten med åtgärderna varit att öka antalet platser på ungdomshemmen verkar de inte ens på kort sikt ha resulterat i att myndigheten kommit till rätta med problemen. Det framstår som att dessa åtgärder snarare än att lösa problemen har bidragit till att myndigheten nu befinner sig i ett sämre läge än när den i maj 2022 beslutade om att upprätta en nationell stabsorganisation med den uttalade uppgiften att förbättra den rådande platssituationen. 6.4 SiS prognoser över efterfrågan på platser har inte stämt I remissen till SiS fick myndigheten frågan om det har varit möjligt för den att genom prognoser m.m. förutse den uppkomna platsbristen. Myndigheten har uppgett att platssituationen för flertalet målgrupper skiftade snabbt under 2022 vilket gjorde det svårt för myndigheten att förutse behovet av antalet platser per grupp. Det resulterade i sin tur i en kö. Jag ifrågasätter inte att det förhåller sig på det sättet men kan samtidigt konstatera att en del av SiS uppdrag är att svara för planeringen av de särskilda ungdomshemmen. I detta uppdrag bör ligga bl.a. att – i samråd med andra berörda aktörer – ta fram prognoser som beaktar även snabba skiftningar.

text: En del av orsakerna till platsbristen är som tidigare konstaterats hänförliga till SiS arbete med att differentiera och specialisera verksamheten. Det framgår inte av remissvaret om SiS över huvud taget har tagit fram någon prognos för hur många platser myndigheten behöver ha tillgång till för att kunna fortsätta detta utvecklingsarbete och samtidigt möta efterfrågan på platser. Av betydelse i det här sammanhanget är att en del av platsbristen är egengenererad genom att SiS har beslutat om platsreduktioner. Här har myndigheten inte närmare redovisat

text: 2 § 1 förordningen (2007:1132)

text: hur den har vägt behovet av att reducera antalet platser på ungdomshemmen mot behovet av att akut kunna anvisa platser. Det är en brist som gör det svårt att förstå varför vissa åtgärder prioriterats framför andra.

text: Jag har full förståelse för att det kan vara en svår uppgift att göra prognoser över framtida behov av platser, men det är en nödvändig förutsättning för att verksamheten ska kunna vara så flexibel som krävs för att kunna tillgodose ett skiftande behov av platser, dvs. att det över tid inom alla avdelningar med olika inriktningar ska kunna finnas en tillräckligt stor överkapacitet av platser. JO har tidigare uttalat att kravet på att kunna tillgodose efterfrågan på platser är något som SiS ständigt måste kunna möta. Som myndigheten också är inne på är det i sig en central förutsättning för att det ska vara möjligt att fortsätta det viktiga utvecklingsarbetet.

text: Problemet med platsbristen är även hänförligt till personal- och lokalförsörjningen, och jag har förståelse för att det är något som inte kan lösas enkelt och snabbt. Jag kan samtidigt konstatera att SiS i sin årsredovisning för 2021 uppgav att myndigheten såg en vikande efterfrågan på platser inom ungdomsvården. I remissvaret analyseras inte närmare hur myndigheten kunde dra denna slutsats samma år som problemet med platsbristen uppstod och det kan ifrågasättas om de uppgifter om efterfrågan på platser som lämnades i årsredovisningen verkligen var korrekta. Uppgifterna är åtminstone motsägelsefulla, och redan det är oroväckande med hänsyn till den verksamhet som SiS ansvarar för. Den prognos som SiS gjorde när årsredovisningen presenterades den 14 februari 2022 stämde uppenbarligen inte överens med den verkliga utvecklingen efter hösten 2021. För mig framstår den nu uppkomna situationen som något som SiS över huvud taget inte har räknat med. Detta är allvarligt. 6.5 SiS har inte redovisat vilka ytterligare åtgärder som krävs för att hantera situationen Som nämnts har SiS i sitt remissvar uppgett att myndigheten senast i februari 2023 förväntas kunna leva upp till kravet på att omedelbart anvisa en plats i akuta situationer. För att klara det har myndigheten beslutat att 40 platser ska frigöras för akutplaceringar och att det ska ske stegvis fram till februari 2023, bl.a. genom ökade gruppstorlekar och senarelagda pågående arbeten med att införa nya arbetssätt som påverkar platstillgången.

text: SiS har redovisat att den sänkta ambitionsnivån för utvecklingsarbetet kommer att gälla fram till februari 2023. Det går inte att utläsa av remissvaret hur myndigheten därefter tänker agera för att säkerställa att det inte finns någon platsbrist. Det framgår inte heller vilka åtgärder SiS planerar att vidta om – som nu

text: Se

text: JO 2015/16 s. 428

text: . SiS årsredovisning 2021 s. 11.

text: visat sig vara fallet – problemen inte är lösta vid den nämnda tidpunkten och om den t.ex. kommer att fortsätta att skjuta på nödvändigt utvecklingsarbete. Myndigheten har inte heller utvecklat om den är av uppfattningen att den försämring av vården som det riskerar att leda till får accepteras. SiS har enligt min mening inte presenterat någon långsiktigt hållbar lösning för hur myndigheten ska kunna uppfylla sin lagstadgade skyldighet att vid behov omedelbart kunna anvisa platser och samtidigt kunna arbeta med att utveckla verksamheten på det sätt som myndigheten själv anser nödvändigt. Det är bekymmersamt om SiS även i fortsättningen kommer att lösa tillfälliga eller mer bestående problem med platsbrist genom att göra uppehåll i utvecklingsarbetet eller att gå tillbaka till sådana lösningar som inte ens myndigheten själv anser säkerställer en god och säker vård.

text: I det här sammanhanget kan konstateras att jag under flera år blivit uppmärksammad på att SiS haft en ansträngd personalsituation och haft svårt att rekrytera personal med rätt kompetens till de särskilda ungdomshemmen. Det är en fråga som också regeringen berört tidigare. Enligt regeringens bedömning finns det ett behov av att stärka arbetet inom kompetensförsörjningsområdet vid SiS. Jag delar uppfattningen att det är en helt central fråga för att myndigheten över huvud taget ska kunna utföra sitt uppdrag. Bemanningen och rekryteringen av välutbildad personal är något som SiS måste komma till rätta med för att problemen med platsbristen ska kunna lösas.

text: SiS har vidare fört fram att myndigheten behöver samverka med socialtjänsten och psykiatrin för att kunna bedöma framtida platsbehov. När det gäller SiS skyldighet att anvisa platser till barn och unga, som socialnämnden har bedömt vara i behov av vård inom SiS, är framförallt frågan om samverkan med socialtjänsten angelägen. Det är socialtjänsterna som har kännedom om de barn och unga som kommer att behöva placeras i ett särskilt ungdomshem. Detsamma gäller när ett barn eller en ungdom väntar på utskrivning från ett ungdomshem och möjligheterna att hitta en lösning för fortsatt vård utanför SiS. Med hänsyn till det nära band som finns mellan socialtjänsternas och SiS verksamheter är det anmärkningsvärt att myndigheterna inte redan har något specifikt forum för samverkan om frågor som rör t.ex. det framtida platsbehovet. Av remissvaret framgår i stället att medarbetare i ungdomshemmen fått i uppdrag att kontakta socialtjänsten i de ärenden där barn och unga väntar på utskrivning för att undersöka om det går att skynda på processen och därmed frigöra platser för

text: Se protokoll från t.ex. Opcat-inspektioner av SiS särskilda ungdomshem Sundbo (2018), Vemyra (2019 och 2022), Långanäs (2019), Brättegården (2021), Hässleholm (2022) och Johannisberg (2022) (JO:s dnr 7107-2018, O 44-2019, O 57-2019, O 12- 2021, O 7-2022, O 18-2022 och O 19-2022). Se regeringens skrivelse 2020/21:215 ”Vård av unga vid Statens institutionsstyrelses särskilda ungdomshem” s. 43.

text: unga i kö. Detta uppdrag tyder enligt min mening på att det kan finnas ett behov av ett mer systematiskt samarbete med utökade och återkommande kontakter mellan SiS och socialtjänsterna på en central nivå. Det är dock inte något som SiS berört i remissyttrandet.

text: 7 SiS förtjänar allvarlig kritik för hanteringen av platsbristen

text: SiS har ett samhällsviktigt uppdrag med ett ansvar för att barn och unga med behov av särskilt noggrann tillsyn alltid anvisas en plats i ett särskilt ungdomshem. Min granskning visar att SiS sedan hösten 2021 haft betydande svårigheter med att uppfylla sin lagstadgade skyldighet att i en akut situation omedelbart anvisa platser i de särskilda ungdomshemmen. De problem som SiS haft med platsbrist har därefter förvärrats, och granskningen visar att de åtgärder som myndigheten vidtagit inte har varit tillräckligt verkningsfulla för att komma till rätta med problemen. Tvärtom visar SiS redovisning av kötiderna att utvecklingen har gått i fel riktning. Denna oacceptabla situation har nu pågått under lång tid, och SiS förtjänar därför allvarlig kritik.

text: Platsbristen i SiS ungdomshem riskerar att leda till att barn och unga inte får den vård som de är i behov av och har rätt till, vilket kan få långtgående negativa konsekvenser för enskildas liv och hälsa. Situationen är mycket oroväckande.

text: Mot bakgrund av vad min utredning har visat anser jag att det finns anledning att skicka en kopia av beslutet till regeringen, Riksrevisionen och Inspektionen för vård och omsorg (IVO) för kännedom.

text: Ärendet avslutas.