avgjordAv: Kerstin André

nyckelord: Barn/ungdom Bistånd Familjehem

title: Granskning av en socialnämnds handläggning av ett ärende om en sextonårig flicka som "på eget bevåg" bosatt sig hos en annan familj än den egna

text: Granskning av en socialnämnds handläggning av ett ärende om en sextonårig flicka som ”på eget bevåg” bosatt sig hos en annan familj än den egna

text: Bakgrund

text: AA och BB har tillsammans barnen CC, född 1986, DD, född 1990, och EE, född 1994. Föräldrarna skilde sig år 1998 och barnen bodde därefter tillsammans med modern. Vårdnaden om barnen var gemensam. AA och barnen flyttade år 1999 till Lycksele.

text: Under 2002 ansökte AA om, och beviljades, bistånd i form av avlastningsfamilj. Från juni 2002 vistades DD och EE regelbundet vissa helger hos familjen FF och GG, som hade uppdrag som avlastningsfamilj av kommunen. Insatsen avslutades i december 2006 på AA:s begäran.

text: I januari 2007 flyttade AA till Dalarna. EE flyttade med modern, men DD ville inte följa med. DD ville i stället bo hos familjen FF och GG, vilket AA inte gick med på. Detta orsakade en djup konflikt mellan DD och AA. De hade flera kontakter med socialtjänsten i Lycksele kommun med anledning av konflikten kring DD:s boende. I januari 2007 inledde socialtjänsten en utredning rörande DD. Utredningen avslutades den 15 maj 2007 utan åtgärd.

text: Anmälan

text: I en anmälan, som kom in till JO den 8 oktober 2008, framförde AA klagomål mot socialtjänsten i Lycksele kommun m.fl.

text: AA var i flera avseenden missnöjd med socialtjänstens hantering av ärendet rörande DD. I den delen anfördes bl.a. följande i anmälan.

text: Under hösten 2006 bestämde AA sig för att vara tjänstledig från sitt arbete i Lycksele för att prova på ett arbete i Dalarna. DD ville dock inte flytta med till Dalarna, utan ville bo kvar i Lycksele. Tvist uppstod om var DD skulle bo.

text: Utan AA:s och BB:s vetskap förde socialtjänsten samtal med familjen FF och GG, dvs. DD:s och EE:s tidigare avlastningsfamilj. Detta skedde trots att AA hade sagt upp insatsen då hon inte längre kände förtroende för familjen.

text: Vid ett möte mellan AA och socialtjänsten utövades påtryckningar mot henne och hon informerades bl.a. om att DD skulle tvångsomhändertas om hon inte gick med på att DD skulle bo hos familjen FF och GG. Socialtjänsten och familjen FF och GG påverkade DD att se boendet hos familjen FF och GG som det enda möjliga alternativet.

text: Mot AA:s vilja och henne ovetande flyttade DD till familjen FF och GG samma dag som AA reste till Dalarna.

text: Vid ett nytt möte med socialtjänsten den 3 januari 2007 träffades en överenskommelse om att DD omedelbart skulle ta med sig sina tillhörigheter från familjen FF och GG och tillfälligt bo hos sina morföräldrar i högst två veckor. Hon skulle sedan få träffa en annan avlastningsfamilj.

text: I strid med överenskommelsen fick DD hjälp med att bosätta sig hos familjen FF och GG. Socialtjänsten var passiv och tog inte någon kontakt med AA eller lämnade någon information, råd och stöd om hur hon skulle hantera situationen på bästa sätt. Som hon uppfattade det, var det fråga om en tvångsmässig placering av DD hos familjen FF och GG.

text: DD bodde därefter hos familjen FF och GG, som erhöll ekonomisk ersättning av kommunen. Ersättningen betalades ut trots att det inte var fråga om någon placering av DD enligt

text: socialtjänstlagen

text: eller LVU. Den ekonomiska ersättningen gjorde det möjligt för familjen FF och GG att fortsätta ha DD boende hos sig mot AA:s vilja.

text: I praktiken förlorade AA både vårdnaden och förmynderskapet över sin minderåriga dotter.

text: AA klagade även bl.a. på socialtjänstens dokumentation i ärendena rörande DD och EE. I den delen anförde hon bl.a. följande.

text: När hon under 2006 begärde att få del av journalanteckningarna i barnens ärenden maskerades vissa avsnitt utan hennes vetskap. De maskerade avsnitten innehöll bl.a. familjen FF och GG:s negativa omdömen om henne som mamma. Detta upptäckte hon inte förrän långt senare, då hon fick del av journalanteckningarna i dess helhet.

text: I journalanteckningar rörande EE, som hon fick ut den 5 oktober 2006, hade socialtjänsten utan hennes vetskap maskerat delar av anteckningarna från den 10 juni och den 15 december 2003. Detta framkom av en utskrift av samma journalanteckningar den 12 november 2007.

text: I journalanteckningar rörande DD, som hon fick ut den 5 oktober 2006, hade socialtjänsten utan hennes vetskap maskerat delar av en anteckning från den 10 juni 2003. Detta framkom av en utskrift av samma journalanteckning den 29 maj 2008.

text: Till sin anmälan fogade AA ett omfattande skriftligt material som bl.a. innehöll kopior av delar av socialtjänstens dokumentation i ärendena rörande DD och EE.

text: Utredning

text: Socialtjänstens dokumentation Av socialtjänstens dokumentation i ärendet angående DD framkom bl.a. följande.

text: Den 21 december 2006 hölls ett möte på socialförvaltningen angående DD:s boende. Närvarande vid mötet var DD, AA och HH, AA:s sambo. Från socialtjänstens sida närvarade socialsekreteraren JJ och avdelningschefen KK. Från mötet finns bl.a. följande dokumenterat i DD:s akt.

text: DD:s uttryckliga önskan är att bo hos stödfamiljen hon och syskonen haft sedan 4 år tillbaka, FF och GG. Då säger mamman att hon inte har förtroende för stödfamiljen och att hon inte går med på detta. Då menar mamman att hon inte kommer att flytta från Lycksele och HH påtalar att han kan bo på vandrarhem. DD är mycket tydlig med att hon inte kan bo hos mamman då hon har mist allt förtroende för sin mamma och hon vägrar bo hos familjen MM och NN. DD påtalar att hon har mycket bra relation med FF och GG och att hon är trygg hos dem, hon vill bo där. Vidare säger DD att hon inte kan tänka sig att bo i egen lägenhet, som var mammans första förslag. Information ges att om de inte kan enas om DD:s boende och DD far illa hos modern kommer socialnämnden att ansöka om vård enligt LVU utifrån DD:s bästa för att trygga hennes hälsa och utveckling. Samtalet avslutas med att en uppföljning inbokas till den 3 januari för att följa upp om mamman och DD enats om hur det skall bli för DD i framtiden.

text: Den 3 januari 2007 hölls ett nytt möte. Närvarande var DD, AA och hennes advokat LL samt HH. Från socialtjänsten närvarade socialnämndens ordförande MM, KK och JJ. Från mötet finns följande dokumenterat i DD:s akt.

text: Ordförande och advokat samtalar med DD och överenskommelse görs att DD tillfälligt skall bo hos mormor och morfar till dess att en ny familj kan presenteras. Överenskommelsen är att både DD och AA skall godkänna familjen.

text: Den 15 januari 2007 inleddes en utredning enligt

text: 11 kap.

text: 2 §§

text: socialtjänstlagen (2001:453)

text: rörande DD. Under rubriken ”Anledning till utredning” angavs följande.

text: Socialnämnden har fått kännedom om att DD far illa i den uppkomna situationen. Modern har flyttat från Lycksele kommun och lämnat kvar DD. Modern och DD är oense om DD:s boende.

text: Socialnämnden avslutade utredningen utan åtgärd den 15 maj 2007 genom följande beslut.

text: DD:s behov av omsorg och vård tillgodoses där hon befinner sig. Utredning har påvisat att DD inte far illa hos familjen FF och GG. Utredning har påvisat att mor/dotter relation inte har fungerat på adekvat sätt från augusti 2006 till och med maj 2007. Socialnämnden har ej kunnat medverka på det sättet som AA önskat sig. Då verkställd utredning har visat att behov av stödåtgärder ej föreligger beslutas att utredning enligt

text: 11 kap.

text: 2 §§

text: socialtjänstlagen

text: avslutas utan insatser.

text: Under rubriken ”Bedömning” anförde socialnämnden bl.a. följande.

text: Trots att mor och dotter är oeniga om boendet ligger det i den vuxnas ansvar att göra vad som är bäst för barnet. [– – –] Socialnämnden anser att AA har lämnat kvar DD utan omvårdnad och skydd. [– – –] Socialnämnden har det yttersta ansvaret för DD i och med att DD är ett övergivet barn. [– – –] AA kan inte sätta DD i främsta rummet. Hon utsätter därigenom DD:s hälsa och utveckling för en påtaglig risk.

text: Den 24 februari 2007 beviljade socialnämnden DD försörjningsstöd enligt

text: 4 kap. 1 § socialtjänstlagen

text: för perioden den 1 januari–30 maj 2007.

text: Den 11 oktober 2007 infördes i DD:s akt följande beslut om ersättning för familjen FF och GG:s omkostnader för DD.

text: 2007-06-21 Omkostnad för DD.

text: DD har bott hos familjen FF och GG sedan januari 2007. Utifrån detta utbetalas omkostnad för DD enligt följande: Januari 5 710 kr (ej erhållit ersättning från DD) Februari 4 410 kr (erhållit 1 300 kr från DD) Mars 4 410 kr (erhållit 1 300 kr från DD) April 4 410 kr (erhållit 1 300 kr från DD) Maj 5 710 kr (ej erhållit ersättning från DD) Juni 5 710 kr (ej erhållit ersättning från DD) Utifrån ovan utbetalas ersättning för omkostnader med en sammanlagd summa på 30 360 kr.

text: 2007-08-01 Omkostnad för DD

text: DD bor hos FF och GG på eget bevåg. Fadern betalar underhåll till DD varje månad på 600 kr. Moderns underhåll har oftast bestått av 1 900 kr (har varierat). Sammanlagt erhåller DD en summa på 2 500 kr från föräldrarna (norm 2 780 kr till hemmaboende ungdom) tillsammans. Utifrån detta utbetalas omkostnadsersättning på en summa av 5 710 kr (enl. kommunförbundets direktiv) per månad då DD är inneboende hos familjen FF och GG. Om DD erhåller högre belopp än 2 500 kr/mån meddelar familjen FF och GG. om förändringen. Beslut att: enligt

text: 4 kap. 1 §

text: SoL utbetala omkostnadsersättning på en summa av 5 710 kr/mån från juli–december gällande DD, [– – –], då behovet inte kan tillgodoses på annat sätt.

text: JO:s remiss och socialnämndens yttrande Med anledning av vad AA hade anfört i sin anmälan, och vad som framgick av de bifogade handlingarna, beslutade JO att inhämta utredning och yttrande från Socialnämnden i Lycksele kommun beträffande vissa frågor som rörde bl.a. DD:s boende hos familjen FF och GG och den ersättning som nämnden hade betalat ut till familjen.

text: Som sitt remissvar ingav nämnden en skrivelse som hade upprättats av avdelningschefen KK.

text: Innehållet i yttrandet återges här i anslutning till de frågor som JO hade ställt i remissen (omnämnda bilagor har här utelämnats).

text: 1. Har nämnden lämnat medgivande enligt

text: 6 kap. 6 § socialtjänstlagen

text: beträffande

text: DD:s boende hos familjen FF och GG?

text: AA flyttade i januari 2007 till Nyhammar och tog med sig EE 12 år. DD vägrade att följa med eftersom hon ville bo kvar i Lycksele där hon har sitt nätverk och ville gå klar gymnasieutbildning. DD bodde kvar en kortare tid hos sina morföräldrar men eftersom de är gamla och trångbodda så flyttade hon till tidigare stöd/avlastningsfamilj, något som morföräldrarna inte hade något emot. Det kan tilläggas att AA inte förde någon dialog med sina föräldrar innan DD flyttade dit. DD och AA var efter uppbrottet från morföräldrarna oense om DD:s boende. DD:s enda önskan var att få bo med tidigare stöd/avlastningsfamilj, något som AA inte accepterade. AA såg i stället andra lösningar. De lösningar AA föreslog var att DD skulle bo med bekanta till familjen, i familj som socialtjänsten rekommenderar och som hon i egenskap av vårdnadshavare godkänner eller alternativet egen lägenhet. DD flyttade, mot mammans vilja, till tidigare avlastningsfamilj, familjen FF och GG. AA önskar i detta läge och i kontakten med socialtjänsten, att DD med tvång flyttas från familjen FF och GG till en boendesituation som AA kan godkänna. Socialnämnden har på AA:s uppdrag presenterat en familj till DD, som hon i sin tur sa ifrån och vägrade att vidare medverka i att träffa andra familjer. Med detta avslutades socialnämndens uppdrag 2007-01-12 vilket AA informerades om via email. Socialnämnden har inte medverkat i DD:s beslut om boende vilket inneburit att medgivande enligt

text: 6 kap. 6 § socialtjänstlagen

text: aldrig varit aktuellt. DD har bosatt sig hos familjen FF och GG på eget bevåg. Familjen FF och GG är sedan 2004-07-08 utredda och godkända som familjehem enligt Kälvestens djupintervju och godkända för att ta emot barn och ungdomar från 10 år och äldre. Familjen har efter avslutad utredning haft och har idag ungdom placerade hos sig på uppdrag av socialnämnden i Lycksele. Socialnämnden beslutar med ovanstående som underlag, att i januari 2007starta upp en utredning enligt 11 kap. 1, 2 §§ SoL. Utredningen ska ge svar på om det föreligger en fara för DD:s hälsa och utveckling och som kan föranleda ett ingripande från socialtjänstens sida. Utredningen avslutas under maj 2007. Av utredningen framgår att DD:s behov av vård och omsorg blir tillgodosedda hos familjen FF och GG. Utredningen kommer även fram till att mor/dotter relation inte fungerat på adekvat sätt från augusti 2006 och fram till maj 2007. Socialnämnden beslutar att det inte finns skäl att ingripa på det sätt AA önskar. 2. Den 21 juni 2007 har beslutats att utbetala ersättning för omkostnader för DD för perioden januari–juni 2007 med sammanlagt 30 360 kr. Detta har införts i DD:s journal den 11 oktober 2007. Denna ersättning synes ha utbetalats vid sidan om det försörjningsstöd som DD hade beviljats för januari–maj 2007 (jfr socialnämndens beslut den 24 februari 2007, som fastställdes av länsrätten i dom den 27 februari 2008). 2.1 Vem aktualiserade frågan om ersättningen för omkostnader och hur har en

text: eventuell framställning om ersättning dokumenterats?

text: DD tar själv kontakt med socialtjänsten den 24 januari 2007 för att ansöka om försörjningsstöd. DD uppger vid ansökan att hon av AA brukar få 900 kr per månad, vilket även framgår av kontoutdrag. DD har under januari 2007 inte fått något underhållsstöd från AA och pappa BB. Socialnämnden tar kontakt med AA via email 2007-01-26 för att informera om att DD ansökt om ekonomiskt bistånd. Socialnämnden får inte respons från AA. BB har tidigare betalat ut underhållsstödet för DD:s räkning till AA. I samband med AA:s flytt slutar han betala underhållsstödet till henne. Han vänder sig till försäkringskassan för att av dem få ett beslut på ett adekvat belopp som han skall betaladirekt till DD. Försäkringskassan handlägger ärendet.

text: 2.2 Vad var den rättsliga grunden för utbetalningen och vilka närmare överväganden gjordes när det gäller de formella förutsättningarna för att besluta

text: om utbetalningen?

text: DD berättar, 2007-02-23, i samtal med socialtjänsten att hon inte kommer åt sina personliga tillhörigheter såsom kläder, skor, skidutrustning samt cykel. DD säger att AA utan att informera, bytt ut låset i familjens tidigare gemensamma bostad. DD säger att hon försökt få tag i modern utan att lyckas. (Se bilaga 5, i utredning sidan 3). Socialnämnden kontaktar AA 2007-03-09 angående DD:s ägodelar. AA svarar 2007-0409 (Se bilaga 5, i utredning sidan 4). 2.3 Samrådde socialnämnden med AA innan beslutet om ersättningen fattades? Socialtjänsten har under tiden januari 2007 t.o.m. maj 2007 vid minst 6 tillfällen kommunicerat med vårdnadshavarna om DD:s behov av medel till sin försörjning och det sedan DD i januari kontaktat socialtjänsten och söktförsörjningsstöd. Kontakterna med vårdnadshavaren har inte underlättat DD:s ekonomiska situation (se bilaga 5, i utredning sidan 4 och 5, 2007-05-04). Socialnämnden konstaterar att DD:s beslut att mot AA:s viljaflytta och bo i tidigare stödfamilj inneburit att kontakten mellan mor och dotter brutits. Vidare att de medel DD månadsvis fått utbetalade från vårdnadshavarna under några månader uteblivit helt och under andra månader varit otillräckliga för att upprätthålla en skälig levnadsnivå. Socialnämnden beslutar med beaktande av DD:s ålder, att hon vistas i Lycksele kommun och under tid som utredning enligt

text: 11 kap

text: 2 §§

text: socialtjänstlagen

text: pågår, att följa upp och gå in med kompletterande försörjningsstöd. Försörjningsstöd beviljas för tiden januari 2007 och fram till maj 2007 med totalt för perioden14 129 kr (se bilaga 1). I samband med att utredningen enligt

text: 11 kap.

text: 2 §§

text: socialtjänstlagen

text: blir färdig i maj 2007 och visar att DD får sina behov av vård och omsorg tillgodosedda där hon bor, görs en uppföljning av den ekonomiska situationen. Utredningen ska visa på de faktiska omkostnader som funnits för tiden januari till juni 2007 ställt mot utbetalt försörjningsstöd, underhåll från vårdnadshavarna och ska utgå från kommunförbundets direktiv på skälig omkostnadsersättning för ungdom. Genomgången visar att familjen FF och GG:s omkostnader för DD varit mer än vad föräldrarna betalat i underhåll och det försörjningsstöd som betalats ut från socialnämnden (se sammanställning bilaga 2). Utifrån genomgången görs därför en retroaktiv utbetalning av omkostnadsersättning till familjen FF och GG med 30 360 kr för tiden januari till juni 2007 (se bilaga 3). Av de 30 360 kr utgör 22 116 kr fördyrade merkostnader och medan8 244 kr är i nivå med omkostnadsersättning enligt kommunförbundets rekommendationer för ungdom placerad i familjehem. 2.4 Anser nämnden att AA skulle ha kunnat överklaga beslutet den 21 juni 2007 och, om så är fallet, underrättade nämnden henne om den möjligheten? AA, har som tidigare nämnts, vid minst 6 tillfällen under tiden januari till maj 2007 blivit påmind om DD:s behov av medel. 2007-06-19 önskar AA i brev veta hur och vart hon ska överklagabeslutet att bevilja DD försörjningsstöd. 2007-09-25 överklagar AA socialnämndens beslut, att bevilja DD kompletterande försörjningsstöd utan vårdnadshavarens samtycke. Socialnämnden står fast vid sitt beslut och översänder 2007-11-14 ärendet till länsrätten. 2008-02-27 avslår länsrätten i dom AA:s överklagan och delar socialnämndens beslut. AA överklagar till kammarrätten 2008-02-28. 2008-10-22 meddelar Kammarrätten i Sundsvall i protokoll, att ej lämnaprövningstillstånd och därmed gäller länsrättens avgörande i målet. Socialnämnden har vid flera tillfällen på begäran från AA lämnat ut handlingar ur socialregistret. AA:s begäran att ta del av handlingar har vid några tillfällen innefattat delar av akter för att vid ett senare tillfälle omfatta samtliga av nämnden

text: över tid förvarade handlingar. Därmed har de handlingar som socialnämnden lämnat ut varit mer eller mindre omfattande. AA har vid varje begäran och efter önskemål fått ut de handlingar hon begärt. 2.5 Varför har anteckningen om utbetalningen gjorts först den 11 oktober 2007? När det gäller journalanteckningarna i DD:s personakt 2007-06-21 och 2007-08-01 som skrivskyddats först 2007-10-11 så har anteckningarna ursprungligen upprättats i familjen FF och GG:s resursakt och i efterhand överförts till DD:s akt. Det korrekta har varit att journalanteckningarna förts över till DD:s akt när de upprättades och inte som nu när felet uppmärksammas. 3. Den 1 augusti 2007 har det beslutats att utbetala omkostnadsersättning enligt

text: 4 kap. 1 § socialtjänstlagen

text: med 5 710 kr per månad för juli–december 2007. Beslutet har införts i DD:s journal den 11 oktober 2007. 3.1 Vem aktualiserade frågan om ersättningen för omkostnader och hur har en

text: 3.2 Vilka närmare överväganden gjordes när det gäller de formella

text: förutsättningarna för att besluta om ersättningen?

text: Socialnämnden har bedömt att AA lämnat DD kvar i Lyckselekommun utan omvårdnad och skydd. Socialnämnden har det yttersta ansvaret för personer/DD som vistas i kommunen. Trots att vårdnadshavaren påtalat sin underhållsskyldighet har det ej uppfyllts i handling då DD erhållit 900 kr från AA samt 600 kr från BB vilket inte kan tillgodose hennes behov. DD har haft umgänge med BB som bor i Robertsfors, en gång per månad vilket innebär en kostnad för resor på 500 kr. DD har som fritidsaktivitet gått på ridskola som hon själv bekostat från vårdnadshavarnas underhållsstöd. Bensinkostnad till och från har uppgått till en summa av 2 016 kr per månad. DD har haft umgänge bland annat med mormor och morfar, kamrater samt åkt till psykiatrin i Umeå. Boende samt övriga kostnader är inräknat i de 5 710 kr per månad (se bilaga 6). 3.3 Samrådde socialnämnden med AA innan beslutet om ersättningen fattades? 3.4 Anser nämnden att AA skulle ha kunnat överklaga beslutet och, om så är fallet,

text: underrättade nämnden henne om den möjligheten?

text: DD har vid ett flertal tillfällen ansökt om ekonomiskt bistånd och socialnämnden har vidarebefordrat DD:s ansökningar till AA, vilket inneburit att AA varit medveten om DD:s ekonomiska belägenhet. 2007-04-25 AA har i sitt e-mail till socialnämnden skrivit följande ”FF och GG har enligt KFM ekonomiska problem med skulder och en låg likviditet. Jag vill inte på något sätt finansiera deras ekonomiska problem.”

text: Underhållsstödet från vårdnadshavarna bedömdes av socialnämnden att inte uppnå en skälig levnadsnivå. Kommunikationen mellan AA och socialnämnden har brustit. 2007-08-01 beslutas att bevilja familjen FF och GG omkostnadsersättning med 5 710 kr/månad för tiden juli 2007 till december 2007 och beslutet förlängs i januari 2008 till att även gälla för januari med 5 710 kr (se bilaga 3). 3.5 Har nämnden beslutat om motsvarande ersättning för tiden efter december

text: DD beviljas från februari 2008 och till oktober 2008 försörjningsstöd med3 160 kr/månad och efter att avdrag gjorts för studiebidrag 1 050 kr, underhållsstöd från mamman 900 kr och underhållsstöd från pappan 600 kr (se bilaga 4). DD vistas hos familjen FF och GG i Lycksele kommun. Kostnader som uppkommer gällande boende, fritidsaktiviteter samt hennes uppehälle utbetalas till familjen FF och GG då hon bosatt sig hos dem på eget bevåg och socialnämnden har det yttersta ansvaret för personer som vistas i kommunen.

text: 2007-08-01 beslutas att bevilja familjen FF och GG. omkostnadsersättning med 5 710 kr/månad för tiden juli 2007 till december 2007 och beslutet förlängs i januari 2008 till att även gälla för januari med 5 710 kr (se bilaga 3). 3.6 Varför har anteckningen om utbetalningen gjorts först den 11 oktober 2007? När det gäller journalanteckningarna i DD:s personakt 2007-06-21 och 2007-08-01 som skrivskyddats först 2007-10-11 så har anteckningarna ursprungligen upprättats i familjen FF och GG:s resursakt och i efterhand förts över till DD:s akt. 4. Angående journalanteckningar: AA har gjort gällande att det förekommer skillnader mellan journalanteckningar som hon har erhållit vid olika tillfällen rörande ett och samma barn [– – – ]. Vad är förklaringen till dessa skillnader? 4.1 Journalanteckningar rörande EE: Skillnad mellan utskriften gjord 2006-10-05 och utskriften gjord 2007-11-12 såvitt avser anteckning 2003-06-10. 4.2 Journalanteckningar rörande EE: Skillnad mellan utskriften gjord 2006-10-05 och utskriften gjord 2007-11-12 såvitt avser anteckning 2003-12-15. 4.3 Journalanteckningar rörande DD: Skillnad mellan utskriften gjord 2006-10-05 och utskriften gjord 2008-05-29 såvitt avser anteckning 2003-06-10. När det gäller skillnader mellan journalanteckningar som AA fått ut beror det på att journalanteckningarna skrivits ut från två skilda personakter, barnen EE:s och DD:s personakter. Syskonens behov är inte identiska vilket innebär att dokumentationen inte är den samma. Journalanteckningar som förs in i personakt skrivskyddas alltid.

text: JO:s återremiss och socialnämndens kompletterande yttrande Med anledning av det som socialnämnden anfört angående journalanteckningarna anmodades nämnden att på nytt göra en utredning och yttra sig över skillnaderna i de olika utskrifterna av journalanteckningar rörande ett och samma barn (se p. 4 ovan).

text: Som remissvar antog nämnden ett yttrande som hade upprättats av KK. I yttrandet anfördes följande.

text: Socialnämnden har delegerat till socialchef att besluta om utlämnande av allmän handling samt uppställande av förbehåll i samband med utlämnandetill enskild. Skillnaden mellan utskriften gjord 2006-10-05 och utskriften 2007-11-12avseende journalanteckningarna på EE 2003-06-10 och 2003-12-15 beror på att socialchef gjort olika bedömningar när begärda handlingar lämnades ut. Av utskrifterna framgår att del av journalanteckningar lagts för efter utskriften 2006-10-05 och för att sedan efter utskriften 2007-11-12 lämnats ut i sin helhet. Samma sak gäller för journalanteckningar rörande DD i skillnad mellan utskriften gjord 2006-10-05 och utskriften gjord 2008-05-29 avseendejournalanteckning 2003- 06-10, att olika bedömningar gjorts samt att del av journalanteckning lagts för efter utskrift 2006-10-05 men lämnats ut i sin helhet vid utskrift 2008-05-29. Socialnämnden kommer i sin utredning fram till att det vid beslutet att lämna ut handlingar saknats förbehåll till varför journalanteckningarna rörande EE och DD inte kunnat lämnas ut i sin helhet 2006-10-05 och att detta är en brist i handläggning av ärendet. Den korrekta handläggningen hade varit att uppställa förbehåll till varför del av journalanteckning inte lämnades ut och som sedan gått att överklaga till kammarrätten.

text: AA kommenterade nämndens remissvar.

text: I ett beslut den 1 mars 2010 anförde JO André följande.

text: Bedömning

text: DD:s ”placering” hos familjen FF och GG Enligt

text: 6 kap. 11 § föräldrabalken

text: , FB, har ett barns vårdnadshavare såväl rätt som skyldighet att bestämma i frågor som rör barnets personliga förhållanden. Hit hör bl.a. frågan om var barnet ska vistas. Vårdnadshavaren ska dock i takt med barnets stigande ålder och utveckling ta allt större hänsyn till barnets synpunkter och önskemål. Står barnet under vårdnad av två vårdnadshavare, ska vad som sägs i

text: 6 kap. 11 §

text: FB gälla dem tillsammans (se 13 § samma kapitel).

text: Socialnämnden ska enligt

text: 5 kap. 1 § socialtjänstlagen (2001:453)

text: , SoL, verka för att barn och ungdom växer upp under trygga och goda förhållanden. Nämnden ska i nära samarbete med hemmen sörja för att barn och ungdom som riskerar att utvecklas ogynnsamt får det skydd och stöd de behöver och, om hänsynen till den unges bästa motiverar det, vård och fostran utanför det egna hemmet.

text: Socialtjänstens insatser för barn och ungdomar bygger på frivillighet från de berörda enskildas sida. Under vissa förutsättningar kan det bli aktuellt med vård utan samtycke. Bestämmelser om tvångsvård finns i lagen (

text: ) med särskilda bestämmelser om vård av unga (LVU). Vård med stöd av LVU ska beviljas om det på grund av bl.a. brister i omsorgen eller något annat förhållande i hemmet finns en påtaglig risk för att den unges hälsa eller utveckling skadas (

text: 2 §

text: Vårdnadshavarens rätt att bestämma om barnets förhållanden kan fråntas denne endast genom beslut av domstol eller tillfälligt inskränkas i de fall barnet omhändertas eller bereds vård med stöd av LVU. En placering av ett barn utanför det egna hemmet enligt bestämmelserna i SoL förutsätter att den unges vårdnadshavare har godtagit placeringen (se bl.a. RÅ 1983 2:18 och JO:s ämbetsberättelse 1992/93 s. 305).

text: I samband med att AA skulle flytta till Dalarna uppstod en konflikt mellan henne och DD om var DD skulle bo. DD var nyss fyllda 16 år. Hon stod under vårdnad av båda sina föräldrar. Det var alltså AA och BB som tillsammans, och i samråd med DD, hade att bestämma om hennes boende.

text: AA ville att DD skulle bo hos familjen MM och NN om hon inte flyttade med till Dalarna. DD ville emellertid inte bo där utan hon ville bo hos familjen FF och GG. Socialförvaltningen lyckades inte under sina kontakter med familjen lösa motsättningarna om var DD skulle bo efter det att AA hade flyttat till Dalarna. DD flyttade då på eget initiativ, och mot AA:s vilja, till familjen FF och GG.

text: Med anledning av den situation som hade uppkommit inledde socialnämnden den 15 januari 2007 en utredning enligt 11 kap. 1–2 §§ SoL för att ta reda på om socialnämnden behövde ingripa till DD:s skydd eller stöd.

text: Utredningen avslutades den 15 maj 2007 utan åtgärd. I bedömningen anfördes bl.a. att AA inte kunde sätta DD i främsta rummet och att hon därigenom utsatte DD:s hälsa och utveckling för en påtaglig risk. Eftersom ”DD:s behov av omsorg och vård tillgodoses där hon befinner sig” gjordes dock bedömningen att det inte fanns skäl för något ingripande från nämndens sida.

text: Jag vill understryka att det inte ankommer på mig att ta ställning till om det var förenligt med DD:s bästa att bo hos familjen FF och GG. Min granskning är inriktad på hur nämnden i formellt hänseende har handlagt ärendet.

text: När det gäller DD:s boende hos familjen FF och GG vill jag erinra om att enligt

text: 6 kap. 6 § första stycket

text: SoL får ett barn inte utan socialnämndens medgivande eller beslut om vård tas emot för stadigvarande vård och fostran i ett enskilt hem som inte tillhör någon av föräldrarna eller någon annan som har vårdnaden om honom eller henne. Den som åsidosätter bestämmelsen kan enligt

text: 16 kap. 6 §

text: SoL under vissa förutsättningar dömas till böter. Socialnämnden får inte lämna medgivande eller fatta beslut om vård utan att förhållandena i det enskilda hemmet är utredda av socialnämnd.

text: I detta fall har socialnämnden inte kunnat fatta beslut om att placera DD hos familjen FF och GG med stöd av bestämmelserna i

text: 6 kap.

text: SoL eftersom den ena vårdnadshavaren motsatte sig en sådan placering. Följaktligen har inte heller kunnat lämnas något medgivande till familjen FF och GG att ta emot DD för stadigvarande vård och fostran. Eftersom DD:s behov av omsorg och vård ansågs vara tillgodosedda där hon befann sig, har det enligt nämndens bedömning inte heller funnits förutsättningar för vård enligt LVU.

text: I samband med att utredningen om DD avslutades gjordes en uppföljning av den ekonomiska situationen. Nämnden kom då fram till att ”familjen FF och GG:s omkostnader för DD varit mer än vad föräldrarna betalat i underhåll och det försörjningsstöd [till DD, JO:s anm.] som betalats ut från socialnämnden”. Utifrån genomgången beslutades den 21 juni 2007 om omkostnadsersättning till familjen FF och GG med det belopp som skulle ha utgått om DD hade varit placerad där. Ersättning beviljades även retroaktivt fr.o.m. januari 2007. Den 1 augusti 2007 beviljades omkostnadsersättning för tiden fram t.o.m. december samma år.

text: Det kan inte ha rått någon oklarhet om att AA inte ville att DD skulle bo hos familjen FF och GG. Det fanns inte något beslut om familjehemsplacering eller om vård enligt LVU. Genom att likväl ersätta familjen FF och GG för kostnaderna för DD:s boende där har nämnden i realiteten familjehemsplacerat DD hos familjen trots att AA motsatte sig detta.

text: I förhållande till AA har socialtjänstens agerande i praktiken fått samma effekt som om dottern hade tvångsplacerats hos familjen FF och GG – dock med den väsentliga skillnaden att AA inte haft någon möjlighet att få ”placeringen” överprövad av domstol. Detta är givetvis inte godtagbart.

text: Ekonomiskt bistånd till DD Socialnämnden har vid flera tillfällen beviljat DD ekonomiskt bistånd, bl.a. till kostnad för busskort. Den 24 februari 2007 beviljades hon försörjningsstöd för perioden januari–maj 2007.

text: Det ankommer inte på mig att pröva innehållet i socialnämndens beslut att bevilja DD ekonomiskt bistånd. Beslutet från den 24 februari 2007 om försörjningsstöd har för övrigt prövats i sak av domstol, sedan det överklagats av AA. Länsrätten i Västerbottens län har därvid funnit att det var rätt att bevilja DD det aktuella biståndet (länsrättens dom den 27 februari 2008 i mål nr 1530-07).

text: När det gäller ekonomiskt bistånd till barn, vill jag dock rent allmänt framhålla följande.

text: Vanligtvis tillgodoses underårigas behov på så sätt att föräldrarna svarar för underhållet (se

text: 7 kap. 1 §

text: FB). Underåriga kan dock vara berättigade till bistånd enligt

text: 4 kap. 1 §

text: SoL. I Socialstyrelsens allmänna råd om ekonomiskt bistånd (

text: SOSFS 2003:5

text: s. 19) uttalas bl.a. följande angående ekonomiskt bistånd till barn. Om föräldrarna inte försörjer sitt barn, bör socialnämnden i första hand försöka få föräldrarna att fullgöra sin underhållsskyldighet. Om nämnden inte kan få föräldrarna att försörja sitt barn, bör nämnden kunna ge ekonomiskt bistånd direkt till barnet utifrån barnets ålder och mognad. Att utan medgivande från vårdnadshavaren bistå barnet ekonomiskt bör dock vara en åtgärd som endast bör användas i undantagsfall. Att i strid med en vårdnadshavares vilja utbetala ekonomiskt bistånd till barn innebär en inskränkning i vårdnadshavarens bestämmanderätt över barnet. Ett för barnet gynnande biståndsbeslut går i en sådan situation vårdnadshavaren emot. Vårdnadshavaren har då rätt att överklaga biståndsbeslutet (se

text: 22 § förvaltningslagen

text: [1986:221], FL). När beslut om ekonomiskt bistånd till barn meddelas måste därför också den vårdnadshavare som har motsatt sig att biståndet utbetalas få en underrättelse om beslutet. Vårdnadshavaren ska även informeras om hur beslutet kan överklagas (se

text: 21 § fjärde stycket

text: FL).

text: AA motsatte sig att DD skulle beviljas ekonomiskt bistånd. AA borde alltså ha underrättats om besluten och informerats om hur de kunde överklagas. Eftersom AA ändå synes ha fått kännedom om besluten, och även överklagat beslutet av den 24 februari 2007, finner jag inte skäl att närmare uppehålla mig vid saken utan nöjer mig med det gjorda påpekandet. Utlämnande av övertäckta journalanteckningar Fråga om utlämnande av allmän handling prövas enligt

text: 2 kap. 14 § första stycket tryckfrihetsförordningen

text: , TF, av den myndighet som förvarar handlingen.

text: Om en anställd vid en myndighet enligt arbetsordningen eller särskilt beslut har ansvar för vården av en handling, är det enligt

text: 6 kap. 3 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400)

text: , OSL, i första hand han eller hon som ska pröva om handlingen ska lämnas ut. Om den anställde helt eller delvis vägrar att lämna ut en

text: begärd handling ska frågan enligt samma bestämmelse prövas av myndigheten om den enskilde begär det. Den enskilde ska i så fall informeras om möjligheten att begära myndighetens prövning och att det krävs ett skriftligt beslut av myndigheten för att beslutet ska kunna överklagas. Rätten att få ett sådant formellt beslut tillkommer den enskilde oavsett vad som är grunden för att avslå begäran. Mot myndighetens avslagsbeslut får enligt 6 kap. 7–8 §§ OSL talan föras hos kammarrätt (anmärkning: sekretesslagen [1980:100] har den 30 juni 2009 ersatts med offentlighets- och sekretesslagen, som i aktuellt hänseende inte har inneburit någon ändring i sak).

text: AA har vid flera tillfällen begärt att få del av journalanteckningarna i DD:s och EE:s ärenden vid socialförvaltningen. Vid en jämförelse mellan innehållet i journalerna som hon fått ut vid olika tillfällen framgår att viss text saknas i några av de journalanteckningar som skrevs ut den 5 oktober 2006. Som förklaring till detta har socialnämnden uppgett att olika bedömningar har gjorts vid olika tillfällen i frågan om AA kunde få del av barnens journaler i deras helhet eller inte. Delar av journalanteckningarna har därför täckts över efter utskriften den 5 oktober 2006.

text: Av remissvaret framgår inte närmare vilka överväganden som gjordes vid sekretessprövningen vid de olika utlämnandetillfällena eller varför prövningen utföll på olika sätt vid olika tidpunkter. Jag finner inte skäl att vidta ytterligare åtgärder för att utreda den saken och det ankommer inte heller på mig att pröva huruvida det i något skede har funnits grund för att sekretessbelägga delar av barnens journaler gentemot AA eller inte.

text: Som redan framgått var de journalanteckningar som lämnades ut till AA i oktober 2006 delvis övertäckta. Såvitt framgår av de kopior som AA bifogat sin anmälan till JO syntes det dock inte på de utlämnade handlingarna att de hade täckts över i vissa delar. AA förmedlades därigenom den felaktiga uppfattningen att hennes framställning hade bifallits fullt ut. Detta är givetvis inte godtagbart.

text: AA borde självfallet ha upplysts om att hon på grund av sekretess inte kunde få del av de begärda journalerna i deras helhet. Hon skulle samtidigt ha informerats om att hon, om hon inte nöjde sig med de anteckningar som kunde lämnas ut, hade rätt att få myndighetens prövning för att på så vis få ett överklagbart avslagsbeslut.

text: Socialnämnden har medgett att AA:s utlämnandeframställningar inte har handlagts i enlighet med gällande bestämmelser vid det tillfälle i oktober 2006 då delar av barnens journaler lämnades ut till henne. Socialnämnden förtjänar kritik för den bristfälliga handläggningen, och jag förutsätter att nämnden vidtar nödvändiga åtgärder för att säkerställa att regelsystemet tillämpas korrekt i framtiden. Med anledning av att vad socialnämnden anfört i sitt remissvar om ”förbehåll” vill jag erinra om att med förbehåll i offentlighetslagstiftningens mening menas att en myndighet beslutar om inskränkning i den enskildes rätt att lämna en viss utlämnad uppgift vidare eller utnyttja den. Om en myndighet finner att en sådan risk för skada som enligt en sekretessbestämmelse hindrar att en uppgift lämnas till en

text: enskild kan undanröjas genom ett förbehåll som inskränker den enskildes rätt att lämna uppgiften vidare eller utnyttja den, ska myndigheten göra ett sådant förbehåll när uppgiften lämnas till den enskilde (se

text: 10 kap. 14 §

text: OSL). Om en myndighet lämnar ut en handling med förbehåll kan beslutet överklagas (se

text: 6 kap. 7 §

text: OSL). Motsvarande bestämmelser fanns även i den tidigare sekretesslagen.

text: I detta ärende har jag sammanfattningsvis uttalat kritik när det gäller utbetalning av omkostnadsersättning till familjen FF och GG trots att det inte var fråga om en familjehemsplacering av DD och i fråga om utlämnande av journalanteckningar till AA utan upplysning om att anteckningarna till viss del hade täckts över. Jag har vidare påpekat att AA borde ha fått underrättelser/överklagandehänvisningar i direkt anslutning till att besluten om ekonomiskt bistånd till DD meddelades.

text: Vad som i övrigt förekommit föranleder inte någon åtgärd eller något uttalande från min sida.


avgjordAv: Justitieombudsmannen Per Lennerbrant

nyckelord:
Allmänna handlingar
Serviceskyldighet
Tillgänglighet

publisher: Justitieombudsmannen

title: Kritik mot Kommunstyrelsen i Hudiksvalls kommun för att en enskild inte skyndsamt underrättades om att hans mejl blockerats i kommunens mejlsystem

org: jo

sammanfattning: En enskild begärde ut uppgifter ur allmänna handlingar men fick under lång tid inte något svar. Kommunens mejlsystem hade blockerat mejlen där begäran gjorts utan att vare sig avsändaren eller kommunen hade underrättats om det. Blockeringen var en följd av att mejlen skickats från en server som saknade en viss konfigurering. JO har förståelse för att för att en myndighet kan behöva vidta åtgärder för att skydda sig mot digitala angrepp. Det kan dock inte accepteras att mejl som blockeras i praktiken försvinner, utan att någon får kännedom om det. JO uttalar att myndigheten, för att uppfylla sina skyldigheter avseende såväl rätten att ta del av allmänna handlingar som service och tillgänglighet, måste se till att avsändaren skyndsamt underrättas om att interna säkerhetsåtgärder medför ett hinder eller en betydande försening för ett mejl att nå mottagaren. Kommunstyrelsen kritiseras för det inträffade.

text: Anmälan

type: rubrik

text: I en anmälan den 12 maj 2025 klagade AA på Hudiksvalls kommun och förde fram i huvudsak följande.

type: stycke

text: I ett mejl den 17 februari 2025 begärde han ut en uppgift om medellönen för kommunens kommunikatörer. När han den 28 februari 2025 ännu inte fått något svar ändrade han sin begäran till att i stället avse löneuppgifter i avidentifierat skick. Trots flera påminnelser till den mejladress som kommunen själv hänvisar till för handlingsutlämnande har han inte fått något svar.

text: Utredning

text: Kommunstyrelsen i Hudiksvalls kommun yttrade sig över det som fördes fram i anmälan, och uppgav bl.a. följande.

text: Hudiksvalls kommun mottog Justitieombudsmannens begäran om yttrande … den 16 juni 2025. Kommunen startade då omedelbart en utredning över vad som inträffat i ärendet. Kommunen tog också direkt kontakt med [AA] för att efterhöra om han fortsatt ville ta del av de efterfrågade uppgifterna. [AA] fick därefter utan dröjsmål tillgång till de begärda uppgifterna.

text: Av kommunens utredning framgår att kommunen inte mottagit [AA:s] begäran som skickats med e-post. Inte heller påminnelserna som han har skickat har mottagits av kommunen. Kommunen har därför inte haft kännedom om [AA:s] begäran. De begärda uppgifterna är av sådant slag som kommunen normalt lämnar ut och har rutiner för att detta sker skyndsamt. Av kommunens utredning framgår vidare att det är tekniska orsaker kopplade till ökade krav på digital säkerhet som medfört att e-postmeddelanden inte har kommit fram till mottagaren hos kommunen. Meddelandena har blockerats med felmeddelandet "DMARC Failure" vilket innebär att [AA:s] e-postserver inte har varit konfigurerad så att det går att säkerställa att avsändaren är den som den utger sig för att vara. […] Kommunen har dessa inställningar för att minska risken för att någon försöker skicka meddelanden som någon annan person. Myndigheten för samhällsskydd och beredskap, MSB, rekommenderar att DMARC aktiveras för ökad säkerhet … Risken elimineras inte helt med detta, möjligheten finns att ett konto kapas, men det är en av många åtgärder som vidtas hos olika myndigheter för att skydda sig mot angrepp. [AA] har av kommunen uppmärksammats på detta och att problemet kan åtgärdas genom att konfigurera inställningar i e-posten.

text: AA kommenterade kommunens yttrande.

text: Bedömning

text: I myndighetens skyldigheter vad avser rätten att ta del av allmänna handlingar ligger att framställningar om allmänna handlingar ska behandlas skyndsamt (se

text: 2 kap.

text: och

text: 16 §§

text: tryckfrihetsförordningen

text: ). För framställningar som avser uppgifter ur allmänna handlingar finns inte samma uttryckliga skyndsamhetskrav (se

text: 6 kap. 4 § offentlighets- och sekretesslagen

text: ). Ett sådant utlämnande bör dock i regel inte ta längre tid än utlämnandet av den handling som uppgiften finns i (se t.ex. JO 2012/13 s. 475, dnr

text: En myndighet ska vara tillgänglig för kontakter med enskilda och se till att kontakterna blir smidiga och enkla. Myndigheten ska utan onödigt dröjsmål lämna den enskilde sådan hjälp att han eller hon kan ta till vara sina intressen. Myndigheten ska också vidta de åtgärder i fråga om tillgänglighet som behövs för att den ska kunna uppfylla sina skyldigheter gentemot allmänheten avseende rätten att ta del av allmänna handlingar. (Se

text: och

text: 7 §§

text: förvaltningslagen

text: Av utredningen framgår att samtliga mejl som AA skickade till Hudiksvalls kommun stoppades innan de kom fram till den mottagande adressen. Orsaken var att kommunens mejlsystem av säkerhetsskäl blockerade mejl som skickats från en server som saknade en viss konfigurering.

text: Jag har naturligtvis förståelse för att en myndighet kan behöva vidta åtgärder för att skydda sig mot digitala angrepp. Det är dock av stor vikt att myndigheten är tillgänglig på sina mejladresser och kan hantera inkommande meddelanden i enlighet med föreskrifter i författning och även i övrigt på ett lämpligt sätt. Det är inte godtagbart att mejl som blockeras i praktiken försvinner, utan att någon får kännedom om det. För att uppfylla sina skyldigheter avseende såväl rätten att ta del av allmänna handlingar som service och tillgänglighet måste

text: myndigheten se till att avsändaren skyndsamt underrättas om att interna säkerhetsåtgärder medför ett hinder eller en betydande försening för ett mejl att nå mottagaren.

text: Av utredningen framgår att varken AA eller kommunen fick några felmeddelanden eller liknande aviseringar med anledning av att mejlen inte kom fram till mottagaren. Kommunen var därmed ovetande om AA:s upprepade kontaktförsök och AA hade ingen anledning att använda alternativa kontaktvägar. AA:s begäran om uppgifter uppmärksammades först i juni 2025, när JO begärde att kommunstyrelsen skulle yttra sig. En så lång fördröjning, som orsakats av kommunens egna säkerhetsåtgärder, är inte godtagbar.

text: Kommunstyrelsen förtjänar kritik för det inträffade. Jag utgår från att kommunen vidtar åtgärder för att något liknande inte ska hända igen.

text: Ärendet avslutas.

text: Beslutet har fattats av JO Per Lennerbrant. Dokumentet har fastställts digitalt och har ingen underskrift.

text: Rättssakkunniga Melinda Maxe har föredragit ärendet och tf. byråchefen Cecilia Melander har deltagit i beredningen.

type: avgorande


avgjordAv: Mats Melin

nyckelord:
Förhandling/ sammanträde
Förhör

title: Lämpligheten av att en domare gjorde uppehåll i en huvudförhandling i ett brottmål för att låta ett vittne läsa igenom sina under förundersökningen lämnade uppgifter

text: Anmälan

text: AA framförde i en anmälan klagomål mot rådmannen BB vid Malmö tingsrätt för dennes agerande i samband med ett vittnesförhör vid en huvudförhandling i ett brottmål. Han uppgav bl.a. följande.

text: Han var kallad att vittna vid tingsrätten den 1 februari 2005. Vid förhörets början upplystes han om att målet rörde skattebrott och att han skulle redogöra för vissa händelser under år 2003. Han hade skött bokföringen för den tilltalade. Då han uppgav att han inte hade något minne av saken tog åklagaren fram ett protokoll från ett förhör som hållits med honom och läste ur detta. Han förstod inte vad åklagaren läste upp och kunde inte minnas att det hållits något förhör med honom. Han ville inte vittna eftersom han inte kunde minnas något just då. Åklagaren föreslog en paus i förhandlingen, under vilken han skulle få läsa förhörsprotokollet.

text: Ekobrottsmyndigheten (generaldirektören CC) inkom med ett yttrande till vilket var fogat upplysningar från bl.a. kammaråklagaren DD som var den åklagare som förde talan i tingsrätten. Vidare inkom yttrande från Malmö tingsrätt (lagmannen EE) till vilket fogats upplysningar från bl.a. BB.

text: I ett beslut den 30 oktober 2006 anförde chefsJO Melin bl.a. följande.

text: Bedömning

text: Enligt

text: 36 kap. 16 § rättegångsbalken

text: (RB) skall ett vittne avge sin berättelse muntligen. Skriftliga vittnesberättelser får inte åberopas. Vittnet får dock med rättens medgivande använda sig av anteckningar till stöd för minnet. Enligt paragrafens andra stycke får vad vittnet tidigare anfört, bl.a. inför åklagare eller polismyndighet, förebringas endast när vittnets berättelse vid förhöret avviker från vad han tidigare anfört eller när vittnet vid förhöret förklarar att han inte kan eller inte vill yttra sig.

text: 36 kap. 17 §

text: RB innehåller regler om hur vittnesförhöret skall gå till och om vem som skall få ställa frågor till vittnet. Ett vittnesförhör skall enligt första stycket

text: inledas av den part som åberopat förhöret, om inte rätten bestämmer annat. Vid förhöret skall vittnet först beredas tillfälle att på egen hand eller, om det behövs, med stöd av frågor avge sin berättelse i ett sammanhang. Enligt andra stycket skall motparten sedan få tillfälle att höra vittnet. Om motparten inte är närvarande eller om det av annan anledning behövs, bör rätten leda denna del av förhöret.

text: Bestämmelserna ger uttryck för grundsatsen om muntlighet i rättegången. Ett vittne skall avge sin berättelse muntligen och, i så stor utsträckning som möjligt, utan påverkan från någon annan. Vidare skall båda parter ha fullgoda möjligheter att dels ta del av vittnets utsaga, dels ställa frågor med anledning av vittnets berättelse.

text: I det aktuella fallet beslutade rättens ordförande, på åklagarens begäran, att ta en paus i förhandlingen under pågående vittnesförhör när vittnet uppgav att han inte ville vittna. Syftet med pausen skall ha varit att ge vittnet tillfälle att ta del av förhörsprotokollet i lugn och ro.

text: Det kan konstateras att inget hindrar att ett vittne inför förhöret i domstolen går igenom ett protokoll från tidigare förhör med honom. Jag delar dock den uppfattning som både Ekobrottsmyndigheten och tingsrätten gett uttryck för, att det inte står i överensstämmelse med

text: rättegångsbalkens

text: regler att göra ett uppehåll i en förhandling för att låta vittnet, tillsammans med åklagaren, läsa igenom sina under förundersökningen lämnade uppgifter i syfte att vittnet därefter skall kunna lämna ett vittnesmål angående samma sak. Om så sker kan det, som tingsrätten anfört, leda till att vittnet därefter återberättar vad han läst i stället för vad han minns. Det kan också medföra att motparten, om denne inte deltar vid en sådan genomgång, kan komma att misstänka att vittnet utsätts för annan otillbörlig påverkan.

text: En åklagares begäran om en paus i nyss angivna syfte bör således inte bifallas. I stället bör ordföranden, som tingsrätten anfört, erinra om vittnesplikten och försöka förmå vittnet att förstå vikten av att han lyssnar på åklagaren och svarar på dennes frågor efter förmåga. Åklagaren har också möjligheten att, med stöd av

text: 36 kap. 16 § andra stycket

text: RB, begära att med rättens medgivande få läsa upp delar av vad vittnet anfört under förundersökningen.

text: Ärendet avslutas med den kritik som ligger i det anförda.


avgjordAv: Cecilia Nordenfelt

nyckelord:
Beslut
Beslutsmotivering, utformning av beslut

title: Kritik mot Försäkringskassan för att bl.a. ha utformat beslut om sjukpenninggrundande inkomst och sjukpenning på ett otydligt sätt

sammanfattning: I detta beslut uttalas bl.a. att Försäkringskassans beslut att fastställa en persons sjukpenninggrundande inkomst (SGI) till noll kronor är detsamma som att konstatera att hon eller han inte har rätt till sjukpenning och att det saknas anledning för Försäkringskassan att meddela detta i skilda beslutshandlingar trots att det formellt är fråga om två skilda beslut. Dock betonas vikten av att beslutsmeddelandet utformas så att det tydligt framgår både att och varför den enskilde inte är berättigad till den förmån som han eller hon har sökt. Motsvarande uttalande har gjorts tidigare, se JO:s beslut den 12 januari 2011 (dnr 6617-2009). I förevarande fall kritiseras Försäkringskassan för att ha formulerat flera beslut på ett bristfälligt och därmed otydligt sätt.

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO klagade makarna AA och BB, i egenskap av ombud för sin son, på Försäkringskassans hantering av sonens ärenden om sjukpenning och sjukpenninggrundande inkomst. De anförde bl.a. att de hade överklagat flera av kassans beslut till förvaltningsrätten. I ett fall fann domstolen att sonens, CC:s, sjukpenninggrundande inkomst inte skulle sänkas och att han hade rätt till sjukpenning för viss tid. Beträffande en annan sjukperiod återförvisade domstolen målet till kassan. Den 18 mars 2010 lämnade de in ett överklagande som avsåg sjukperioden den 31 augusti 2009–17 mars 2010. Det överklagandet överlämnade inte kassan till förvaltningsrätten. Försäkringskassan fattade inte heller något beslut om sjukpenning för perioden den 31 augusti 2009–17 mars 2010. För perioden den 18 mars–26 september 2010 fattade kassan varken beslut om sjukpenninggrundande inkomst eller om sjukpenning. Försäkringskassan har inte heller svarat på deras skrivelser och inte heller kontaktat dem per telefon så som de begärt.

text: Utredning

text: Ärendet remitterades till Försäkringskassan som anmodades att yttra sig över det som makarna AA och BB anfört.

text: I sitt remissvar den 1 december 2010 anförde Försäkringskassan, genom chefsjuristen DD, följande.

text: Utredning

text: Beslut om sjukpenninggrundande inkomst och sjukpenning Makarna AA och BB har fullmakt att företräda sin son CC. Försäkringskassan beslutade den 17 april 2009 att dra in CC:s sjukpenning från och med den 21 april. Beslutet om indragning av sjukpenning omprövades av Försäkringskassan och överklagades till Förvaltningsrätten i Falun som meddelade dom den 13 april 2010. Dessförinnan hade dock Försäkringskassan hunnit fatta ett flertal nya beslut. Den 15 maj 2009 begärde CC sjukpenning för perioden den l maj–30 augusti. Försäkringskassan avslog hans begäran den 15 juni 2009. Den 8 september 2009 begärde CC sjukpenning för perioden den 31 augusti–31 oktober. Med anledning av de inkomna underlagen inledde Försäkringskassan en utredning av CC:s sjukpenninggrundande inkomst. Den 9 november 2009 begärde CC sjukpenning för perioden den l november 2009–17 januari 2010 och den 22 januari 2010 begärde han sjukpenning för perioden den 18 januari–17 mars. Den 10 februari 2010 fastställde Försäkringskassan CC:s sjukpenninggrundande inkomst till noll kronor från och med den 21 april 2009. Beslutet innebar att sjukpenning inte beviljades för de tre perioderna den 31 augusti–31 oktober 2009, den l november 2009–17 januari 2010 samt den 18 januari–17 mars 2010. Den 12 april 2010 begärde CC sjukpenning för perioden den 18 mars–23 maj. Försäkringskassan utredde på nytt den sjukpenninggrundande inkomsten och fattade den 4 juni beslut om att den sjukpenninggrundande inkomsten skulle vara noll även i fortsättningen. Beslutet innebar att sjukpenning inte beviljades för den aktuella perioden. Den 23 juli 2010 begärde CC sjukpenning för perioden den 24 maj–26 september. Försäkringskassan fattade beslut i ärendet den 25 november 2010.

text: Omprövning och överklagande av besluten Ärenden som avser omprövning av beslut om sjukpenninggrundande inkomst handläggs av omprövningsenheten i Göteborg medan ärenden som gäller omprövning av beslut om sjukpenning handläggs av omprövningsenheten i Jönköping. I de fall sjukpenning inte beviljas på den grunden att sjukpenninggrundande inkomst saknas hanteras detta som ett ärende om sjukpenninggrundande inkomst och omprövningen görs av omprövningsenheten i Göteborg. Omprövningsenheten i Jönköping beslutade den 14 september 2009 att inte ändra beslutet den 17 april 2009 om indragning av sjukpenning. CC överklagade omprövningsbeslutet och Förvaltningsrätten i Falun gav honom den 13 april 2010 rätt till sjukpenning under perioden den 21–30 april 2009. Som ett resultat av domen blev CC:s sjukpenninggrundande inkomst skyddad under motsvarande tid. Den 24 juni 2010 fattade Försäkringskassan beslut om ändring av CC:s sjukpenninggrundande inkomst med anledning av domen. CC:s sjukpenninggrundande inkomst ändrades från noll kronor till 217 200 kronor till och med den 30 april 2009. Den sjukpenninggrundande inkomsten fastställdes samtidigt åter till noll kronor från och med den l maj 2009. Försäkringskassan betalade den 28 juni 2010 ut sjukpenning för perioden den 21–30 april 2009. Omprövningsenheten i Göteborg beslutade den 20 juli 2010 att inte ändra beslutet den 24 juni om sjukpenninggrundande inkomst. CC överklagade omprövningsbeslutet men förvaltningsrätten har ännu inte avgjort ärendet. CC överklagade även beslutet den 15 juni 2009 om avslag på begäran om sjukpenning för perioden den l maj–30 augusti 2009 men eftersom beslutet inte hade omprövats återförvisade förvaltningsrätten ärendet till Försäkringskassan. Omprövningsenheten i Jönköping beslutade den 27 maj 2010 att inte ändra beslutet. CC överklagade omprövningsbeslutet men förvaltningsrätten har ännu inte avgjort ärendet.

text: Den 26 februari 2010 begärde CC omprövning av beslutet den l0 februari 2010. Omprövningsenheten i Göteborg beslutade den 4 mars 2010 att inte ändra beslutet. CC överklagade omprövningsbeslutet den 18 mars och överklagandet översändes, enligt notering i Försäkringskassans IT-stöd, den 22 mars till förvaltningsrätten. Det har numera framkommit att överklagandet inte finns hos förvaltningsrätten. Den 12 juli 2010 begärde CC omprövning av besluten den 4 och 24 juni 2010. Omprövningsenheten i Göteborg beslutade den 20 juli 2010 att inte ändra grundbesluten. CC överklagade besluten den 4 augusti och handlingarna översändes den 5 augusti till förvaltningsrätten som ännu inte avgjort ärendena. Den 20 augusti 2010 kom det in handlingar från Förvaltningsrätten i Falun till omprövningsenheten i Jönköping. Eftersom CC:s ombud vid kontakt med förvaltningsrätten och Försäkringskassan fått uppgift om att överklagandet av Försäkringskassans beslut den 10 februari om sjukpenning och sjukpenninggrundande inkomst för perioden den 31 augusti 2009–17 mars 2010 inte hade kommit in till domstolen hade ombuden skickat en ny överklagandeskrivelse direkt till förvaltningsrätten. Förvaltningsrätten vidaresände skrivelsen till omprövningsenheten i Jönköping eftersom den kommit in till förvaltningsrätten i stället för till den myndighet som fattat det överklagade beslutet. Omprövningsenheten i Jönköping bedömde att det inte fanns något beslut som avsåg rätten till sjukpenning för perioden. Omprövningsenheten ringde därför den försäkrades ombud den 20 augusti och informerade om att beslut saknades. Det framkom då att ombudet ville att ett beslut, som avsåg rätten till sjukpenning för perioden skulle fattas så att det blev möjligt att få saken prövad av omprövningsenheten och eventuellt förvaltningsrätten. Denna information vidarebefordrades av omprövningsenheten till det lokala försäkringscentret dit handlingar och journal skickades, för att ett grundbeslut skulle kunna fattas för den aktuella tidsperioden. Eftersom det lokala försäkringscentret hade fattat beslut för perioden den 10 februari 2010 lämnade centret frågan utan åtgärd.

text: Försäkringskassans slutsatser

text: Beslut om rätten till sjukpenning Makarna AA och BB vill veta varför Försäkringskassan inte har fattat beslut om sjukpenning för perioderna den 31 augusti 2009 –17 mars 2010 samt den 18 mars– 26 september 2010. En försäkrad har enligt 3 kap. l § lagen (

text: ) om allmän försäkring rätt till sjukpenning om hans eller hennes sjukpenninggrundande inkomst uppgår till minst 24 procent av prisbasbeloppet. Rätten till sjukpenning förutsätter alltså att den försäkrade har en sjukpenninggrundande inkomst. Med anledning av CC:s begäran om sjukpenning för de tre olika perioderna under tiden 31 augusti 2009 –17 mars 2010 fattade Försäkringskassan den 10 februari 2010 följande beslut rubricerat ”Sjukpenninggrundande inkomst”. ”Försäkringskassan har beslutat att sänka din sjukpenninggrundande inkomst till noll kronor från och med den 21 april 2009. Det innebär att du inte kan få sjukpenning.” Under rubriken ”Beskrivning av ärendet” nämns bl.a. de tre aktuella perioderna. Under rubriken ”Försäkringskassans motivering” motiveras beslutet att fastställa den sjukpenninggrundande inkomsten till noll kronor. Det framgår inte av motiveringen varför detta innebär att sjukpenning inte kan lämnas. I beslutet anges även vilka bestämmelser beslutet grundas på,

text: 3 kap.

text: l § lagen (

text: ) om allmän försäkring nämns inte. Under rubriken ”Information” sägs ”Då din sjukpenninggrundande inkomst är 0 kronor kan du inte beviljas sjukpenning ”.

text: Beslut med motsvarande beslutsmening fattades den 4 juni 2010 för perioden 18 mars–23 maj 2010 och den 25 november för perioden 24 maj–26 september.

text: Besluten den 10 februari respektive 4 juni 2010 har omprövats av Försäkringskassan. De båda omprövningsbesluten är rubricerade ”Omprövning av beslut om sjukpenninggrundande inkomst”. Beslutsmeningen i de båda omprövningsbesluten lyder: ”Försäkringskassan ändrar inte beslutet som fattades den...”.

text: Enligt Försäkringskassans uppfattning har beslut alltså fattats om rätten till sjukpenning. Det kan dock konstateras att såväl Försäkringskassans grundbeslut som omprövningsbesluten har en mycket otydlig utformning. Som framgår ovan måste den försäkrade ha en sjukpenninggrundande inkomst på minst 24 procent av prisbasbeloppet för att över huvud taget vara berättigad till sjukpenning. Om han eller hon saknar detta blir det inte aktuellt att pröva övriga förutsättningar för rätten till sjukpenning. Frågan om sjukpenninggrundande inkomst är alltså ett avgörande kriterium. Huvudfrågan för de försäkrade i den här typen av ärenden är rätten till sjukpenning. Besluten bör givetvis utformas så att det klart framgår att ansökan om sjukpenning avslås på den grunden att den sjukpenninggrundande inkomsten inte uppgår till minst 24 procent av prisbasbeloppet. Försäkringskassan, som beklagar de missförstånd beslutens utformning orsakat, kommer snarast att se över aktuella beslutsmallar för att undvika liknande händelser i framtiden. Försäkringskassan beklagar även att beslutet avseende perioden 24 maj–26 september 2010 dröjt.

text: Hanteringen av begäran om överklagande Makarna AA och BB undrar varför Försäkringskassan inte har vidarebefordrat det överklagande som skickades till Försäkringskassan den 18 mars 2010. Som beskrivits ovan har det både förekommit felaktig hantering och missförstånd kring överklagandet den 18 mars 2010. Enligt Försäkringskassans IT-stöd översändes CC:s överklagande till förvaltningsrätten den 22 mars. Det har inte gått att klarlägga om det är ett misstag hos Försäkringskassan som lett till att överklagandet inte kommit in till domstolen. När förvaltningsrätten den 20 augusti översände överklagandeskrivelsen till Försäkringskassan skedde en rad misstag. Omprövningsenheten i Jönköping gjorde felaktigt bedömningen att det inte fanns något grundbeslut om rätten till sjukpenning för den aktuella perioden. Det borde redan vid den tidpunkten ha varit möjligt att enkelt konstatera att det fanns såväl ett grundbeslut som ett omprövningsbeslut. Omprövningsenheten borde rätteligen ha vidarebefordrat överklagandeskrivelsen till omprövningsenheten i Göteborg för rättidsprövning. När det lokala försäkringscentret i stället fick handlingen konstaterade man att grundbeslut redan hade fattats och vidtog sedan ingen ytterligare åtgärd. Korrekt åtgärd hade även här varit att snarast vidarebefordra skrivelsen till omprövningsenheten i Göteborg för rättidsprövning. En tänkbar förklaring till att ingen åtgärd vidtogs kan vara att överklagandet enligt Försäkringskassans IT-stöd redan låg hos förvaltningsrätten. Försäkringskassan beklagar djupt den bristfälliga hanteringen. CC:s överklagande kommer nu snarast att överlämnas till Förvaltningsrätten i Falun.

text: Svar på skrivelser Makarna AA och BB är också kritiska till att de inte fått svar på fyra skrivelser som de skickat till Försäkringskassan. De skrivelser som kom in den 9 september 2009 respektive den 22 januari 2010, har inte besvarats eftersom den personlige handläggaren uppfattade dem som synpunkter och kompletteringar. Skrivelsen som kom in den l februari 2010 innehöll synpunkter med anledning av kommuniceringen inför beslutet om sjukpenninggrundande inkomst och sjukpenning. Även i detta fall gjorde Försäkringskassan bedömningen att skrivelsen inte var av sådan art att svar förväntades.

text: Den skrivelse som skickades till Försäkringskassans lokala försäkringscenter i Mora den 24 februari var en begäran om omprövning. Begäran skickades vidare till omprövningsenheten i Göteborg som den 4 mars fattade beslut efter omprövning.

text: Kontakt med Försäkringskassan Makarna AA och BB är även kritiska till att Försäkringskassan inte har kontaktat dem för att förklara hanteringen av CC:s ärende. Efter samtal med makarna AA och BB den 23 augusti 2010 kopplade den personliga handläggaren in specialist i ärendet. Anledningen till att handläggaren inte kontaktat makarna AA och BB på nytt är att utredningen av ärendet inte är slutförd. Även om utredningen inte är klar borde Försäkringskassan dock ha tagit kontakt med ombuden för att informera om vilka aktiviteter som vidtas i ärendet. Försäkringskassan beklagar detta.

text: I yttrande den 16 december 2010 gjorde Försäkringskassan följande tillägg till sitt tidigare remissvar.

text: Försäkringskassan har tidigare anfört följande. ”Makarna AA och BB undrar varför Försäkringskassan inte har vidarebefordrat det överklagande som skickades till Försäkringskassan den 18 mars 2010. Det har förekommit felaktig hantering och missförstånd kring överklagandet den 18 mars 2010. Enligt Försäkringskassans IT-stöd översändes CC:s överklagande till förvaltningsrätten den 22 mars. Det har inte gått att klarlägga om det är ett misstag hos Försäkringskassan som lett till att överklagandet inte kommit in till domstolen.”

text: Eftersom överklagandet enligt Försäkringskassans IT-stöd hade skickats in till domstolen, kontrollerades ärendet i denna del med registrator på Förvaltningsrätten i Falun. Registrator meddelade att det inte kommit in ett överklagande från Försäkringskassan eller några handlingar i detta ärende under våren 2010. Försäkringskassan antog då att överklagandet inte hade skickats vidare trots registreringen i IT-stödet. Försäkringskassan har sedan dess uppmärksammat att den dom som Förvaltningsrätten i Falun meddelade den 13 april 2010 även omfattade Försäkringskassans beslut den 4 mars 2010 som är det beslut som CC överklagade den 18 mars. Överklagandet har således kommit in till förvaltningsrätten. Förvaltningsrätten upphäver i domen Försäkringskassans omprövningsbeslut från den 4 mars 2010. Med anledning av domen fattade Försäkringskassan den 24 juni 2010 beslut om ändring av CC:s sjukpenninggrundande inkomst. CC:s sjukpenninggrundande inkomst ändrades från noll kronor till 217 200 kronor till och med den 30 april 2009. Den sjukpenninggrundande inkomsten fastställdes samtidigt åter till noll kronor från och med den 1 maj 2009. CC begärde omprövning och omprövningsenheten i Göteborg beslutade den 20 juli 2010 att inte ändra beslutet den 24 juni om sjukpenninggrundande inkomst. CC har överklagat omprövningsbeslutet som ännu inte avgjorts i förvaltningsrätten. Det finns med anledning av ovanstående inget skäl för Försäkringskassan att överlämna det efterfrågade överklagandet på nytt. Försäkringskassan beklagar den förvirring som uppstått kring detta och som har sitt ursprung i de felaktiga besked som lämnats från Försäkringskassan och förvaltningsrätten till makarna AA och BB.

text: Makarna AA och BB kommenterade både remissvaret den 1 december 2010 och yttrandet den 16 december 2010.

text: Jag har hämtat in och tagit del av Förvaltningsrättens i Falun dom den 13 april

text: 2010 i mål nr 749-10 och mål nr 2782-10.

text: Bedömning

text: I förevarande ärende tillämpas

text: socialförsäkringslagen (1999:799)

text: och lagen (

text: ) om allmän försäkring (AFL). Motsvarande bestämmelser återfinns numera i

text: socialförsäkringsbalken

text: . Besluten om sjukpenninggrundande inkomst och sjukpenning Socialförsäkringsskyddet består av två delar; en bosättningsbaserad och en arbetsbaserad försäkring. Sjukpenning är en arbetsbaserad socialförsäkringsförmån (

text: 3 kap. 4 § socialförsäkringslagen

text: ). Sådana förmåner utgår endast till försäkrade som har en sjukpenninggrundande inkomst (SGI). För rätt till sjukpenning krävs att den försäkrades SGI uppgår till minst 24 procent av gällande prisbasbelopp (

text: 3 kap. 1 §

text: AFL). Av detta följer att Försäkringskassan, vid ett yrkande om sjukpenning, först måste ta ställning till om det grundläggande kravet beträffande SGI:n är uppfyllt.

text: Av utredningen i ärendet framgår att Försäkringskassan, genom beslut den 10 februari 2010, fastställde CC:s SGI till noll kronor fr.o.m. den 21 april 2009. I beslutet angavs att det innebar att sjukpenning inte kunde beviljas. Försäkringskassan vidhöll sitt beslut efter omprövning den 4 mars 2010. Genom dom den 13 april 2010 upphävde förvaltningsrätten Försäkringskassans beslut och visade målet åter till kassan för utredning av CC:s SGI för tiden fr.o.m. den 1 maj 2009.

text: Som framgår av ovanstående innefattar redan beslutet att fastställa en persons SGI till noll kronor detsamma som att konstatera att hon eller han inte har rätt till sjukpenning. Jag har i ett tidigare ärende (se JO:s beslut den 12 januari 2011, dnr

text: ) uttalat att det saknas anledning för Försäkringskassan att meddela detta i skilda beslutshandlingar även om det formellt är fråga om två skilda beslut; ett beträffande den sjukpenninggrundande inkomstens storlek och ett beträffande rätten till ersättning. Det är emellertid viktigt att beslutsmeddelandet utformas så att det tydligt framgår både att och varför den enskilde inte är berättigad till den förmån som han eller hon har sökt. För det fall det är fråga om sjukpenning bör Försäkringskassan alltså hänvisa till 3 kap. 1 § AFL samt, i förekommande fall, tillämpade regler om SGI-skydd. Härutöver bör framgå vilken tidsperiod som prövningen omfattar (jfr JO:s ämbetsberättelse 2010/11 s. 465 f.).

text: Som framgår av Försäkringskassans remissvar den 1 december 2010 är både grundbeslutet den 10 februari 2010 och omprövningsbeslutet den 4 mars 2010 bristfälligt formulerade och därmed otydliga. Detsamma gäller för grundbesluten den 4 juni respektive den 25 november 2010 samt för omprövningsbeslutet den 20 juli 2010. För detta förtjänar myndigheten kritik.

text: Hanteringen av överklagandet av Försäkringskassans omprövningsbeslut den 4 mars 2010 Av utredningen framgår att överklagandet av Försäkringskassans omprövningsbeslut kom in till kassan den 18 mars 2010 och överlämnades till Förvaltningsrätten i Falun den 22 mars 2010. Försäkringskassan kan således inte lastas för att

text: ha brustit ifråga om överlämnandet. Däremot borde myndigheten då handlingarna från Förvaltningsrätten i Falun inkom den 20 augusti 2010 ha observerat att det vid den tidpunkten fanns både grundbeslut och omprövningsbeslut samt dessutom en meddelad och verkställd dom omfattande perioden den 31 augusti 2009–17 mars 2010. Försäkringskassan förtjänar kritik för detta förbiseende. Övrigt Det som i övrigt har framkommit i ärendet ger inte tillräcklig anledning till något uttalande från min sida.

text: Ärendet avslutas.


nyckelord: Bemötande Förundersökning Åtal

title: Uttalanden med anledning av en uppgift om att en åklagare utfäst sig att lägga ned ett åtal om parterna kom överens i skadeståndsfrågan

sammanfattning: I en anmälan uppgavs att en åklagare inför en huvudförhandling utfäst sig att lägga ned ett åtal om den tilltalade och målsäganden gjorde upp i skadeståndsfrågan. Jag beslutade att inleda förundersökning om tjänstefel. Sedan ett flertal förhör hållits lades förundersökningen ned då jag inte kunde styrka att åklagaren gjort en sådan utfästelse. Jag konstaterar emellertid i beslutet att ett sådant förfarande saknar stöd i lag och strider mot grundläggande principer i vår rättsordning. Åklagaren kritiseras för att han uttryckt sig på ett sådant sätt att den tilltalade och dennes ombud uppfattade att åklagaren utfäste sig att lägga ned åtalet.

text: Anmälan

text: Förbundsjuristen AA begärde i en anmälan, som ombud för BB, att JO skulle granska vice chefsåklagaren CC:s vid Åklagar-myndigheten, åklagarkammaren i Uddevalla, handläggning av två förundersökningar och agerande i samband med en av huvudförhandlingarna i brottmålen. Vad gällde agerandet uppgav AA i huvudsak följande.

text: Innan huvudförhandlingen började, i tingsrättens foajé, föreslog åklagaren att vi borde göra upp i skadeståndsdelen. I så fall sa åklagaren, skulle han lägga ner åtalet. Åklagaren påstod att eftersom det var fråga om ett s.k. målsägandebrott, var han tvungen att lägga ner åtalet om målsäganden återtog sin anmälan. När jag ifrågasatte om målsäganden verkligen disponerade över åtalet när åtal väl hade väckts, retirerade åklagaren. Han sa då att han inte var säker på om han verkligen var tvungen att lägga ner åtalet, men uppgav att han i alla händelser kunde lägga ner åtalet – och att han också skulle göra det – om vi bara var beredda att göra upp. Jag och min klient blev oerhört förvånade över detta agerande från åklagarens sida. För 100 000 kr – det var det belopp som nämndes av målsägandena – kunde vi ha köpt oss ett nedlagt åtal. Jag arbetar nästan uteslutande med civilrätt och är ingen expert på straffprocessrätt, men jag föreställer mig att om åklagaren kan emotse en fällande dom skall han driva ett väckt åtal vidare. Om han däremot inte gör det skall han lägga ner åtalet. Något tredje alternativ ges inte och någon s.k. plea bargaining kan inte gärna få förekomma i svensk rättsskipning.

text: Utredning

text: Handlingar i bl.a. Åklagarmyndighetens ärenden 407A-843-06, AM-114525-07 och AM-1586-08 och i Uddevalla tingsrätts mål B 2195-07 begärdes in och granskades varvid bl.a. följande framkom.

text: CC väckte den 25 juni 2007 åtal vid Uddevalla tingsrätt mot fastighetsmäklaren BB för brott mot lagen (

text: ) om namn och bild i reklam. Enligt gärningspåståendet, såsom det slutligen utformades, hade fastighetsmäklaren vid försäljning av en fastighet i reklam uppsåtligen eller av oaktsamhet använt sig av säljarens förnamn på visst sätt. Huvudförhandling hölls den 10 oktober 2007 vid Uddevalla tingsrätts tingsställe i Strömstad. Ombud och försvarare för fastighetsmäklaren var AA. Målsäganden hade i en skrivelse i juli 2007 till tingsrätten yrkat skadestånd med 200 000 kronor jämte ränta för kränkning. Åtalet ogillades i en dom som meddelades i slutet av oktober 2007.

text: På grund av vad som kommit fram fann jag anledning att anta att tjänstefel enligt

text: 20 kap. 1 § brottsbalken

text: hade begåtts och beslutade därför att inleda förundersökning rörande sådant brott.

text: Förundersökningen och vidare utredning

text: Under förundersökningen hölls inledningsvis förhör med AA och ett flertal personer som också befunnit sig i tingsrättens foajé inför huvud-förhandlingen. AA berättade i allt väsentligt i enlighet med vad han uppgett i anmälan till JO.

text: Förhör enligt

text: 23 kap. 6 § rättegångsbalken

text: , förkortad RB, hölls därefter med CC, som underrättades om misstanke om tjänstefel enligt följande gärningspåstående. I mål B 2195-07 skulle Uddevalla tingsrätt den 10 oktober 2007 hålla huvudförhandling vid tingsställe Strömstad och då pröva ett av vice chefsåklagaren CC väckt åtal för brott mot lagen (

text: ) om namn och bild i reklam. Målsäganden hade gett in ett yrkande om skadestånd om 200 000 kronor. Innan huvudförhandlingen påbörjades sammanträffade CC med parterna och försvararen i tingsrättens foajé och CC utfäste sig då att lägga ned åtalet om parterna gjorde upp i skadeståndsfrågan. Genom sitt handlande, som saknat laga grund, har CC uppsåtligen eller av oaktsamhet vid myndighetsutövning åsidosatt vad som gäller för uppgiften som åklagare. Gärningen är inte att anse som ringa. CC förnekade brott varvid han bestred att han utfäst sig att lägga ned åtalet. Han uppgav därutöver – som jag uppfattat honom – sammanfattningsvis i huvudsak följande.

text: Innan förhandlingen diskuterades skadeståndsfrågan fram och tillbaka. Till slut uppgav målsägandens svärfar, som var den som förde målsägandens talan, att de inte var ute efter en process eller ett åtal utan att de ville ha ett symboliskt skadestånd. Det åtalade brottet var ett angivelsebrott och CC uppfattade att målsäganden för det fall att han erhöll ett symboliskt skadeståndsbelopp återkallade åtalsangivelsen. CC visste inte hur han skulle hantera åtalsfrågan i den uppkomna situationen. Det var en mycket uppjagad stämning och CC ville inte delta i den diskussion som fördes mellan parterna eftersom han inte hade med den saken att göra. Han erbjöd sig dock att undersöka om det var så att åtalet skulle läggas ned om de kom överens. Han kan då till och med ha sagt om åtalet ”kan eller ska” läggas ned för att han inte kände till hur han skulle agera, eftersom han inte hade varit med om situationen tidigare. AA och hans klient kan kanske ha uppfattat det

text: på det sättet att om de gjorde upp så skulle han lägga ned åtalet, men det enda han sa var att han skulle undersöka hur det förhöll sig med åtalet när målsägandens inställning ändrats. Sedan lämnade han parterna för att ringa kollegor till honom. Den kollega han först ringde var osäker och hänvisade honom vidare till en annan åklagare. Den åklagaren läste i en lagkommentar och upplyste honom om att målsägandens uppfattning inte spelar någon roll när åtal väl är väckt. Huvudförhandlingen skulle således genomföras. Efter att han fått detta besked hade målet ropats på och CC gick in i rättssalen. Någon vidare diskussion blev det inte i saken.

text: Ytterligare förhör hölls efter vilka jag inte längre fann anledning att fullfölja förundersökningen, varför jag lade ned densamma.

text: CC bereddes tillfälle att komplettera de upplysningar han lämnade vid förhöret. Åklagarmyndigheten anmodades att redovisa sin bedömning av den fråga som aktualiserats.

text: Åklagarmyndigheten (riksåklagaren DD) kom in med ett yttrande och anförde följande.

text: Bakgrund

text: Riksdagens ombudsmän (JO) har i en remiss begärt att Åklagarmyndigheten ska redovisa myndighetens bedömning av en fråga som aktualiserats under JO:s handläggning av ett ärende med klagomål mot åklagare. Klagomålet avser åklagarens agerande då han enligt anmälaren inför huvudförhandling föreslagit den tilltalade att träffa en överenskommelse med målsäganden i skadeståndsdelen och att åklagaren i sådana fall skulle lägga ned åtalet. De frågeställningar som aktualiseras med anledning av remissen rör åklagares eventuella möjligheter att vid sina kontakter med den misstänkte eller tilltalade under förundersökning, inför åtalsbeslut och huvudförhandling, mot viss motprestation erbjuda denne olika processuella fördelar liksom utrymmet för åklagaren att utöva påtryckningar mot den misstänkte för att förmå denne att erkänna brott eller vidta någon viss processhandling. Jag har valt att beröra dessa frågeställningar på ett principiellt plan och avstår därmed från att lämna några synpunkter på det enskilda ärende som klagomålet rör. Jag har mot denna bakgrund inte sett det som nödvändigt att ta del av handlingarna i det ärende som klagomålet rör. Åklagaren har beretts tillfälle att komplettera de uppgifter som han tidigare lämnat till JO. Han har meddelat att han avstår från detta.

text: Bedömning

text: Ett rättssamhälle som Sverige bärs upp av flera viktiga rättsstatsprinciper, såsom kraven på rättsäkerhet, förutsebarhet och legalitet. Av dessa följer bl.a. att all myndighetsutövning mot enskilda måste ha stöd i lag. I

text: regeringsformen

text: och Europakonventionen tillförsäkras den enskilda också fler grundläggande rättigheter, varvid rätten till en rättvis rättegång särskilt bör understrykas. Åklagare har ett visst utrymme att disponera över förundersökningen och åtalsbeslutet eftersom den absoluta förundersöknings- och åtalsplikten inte är undantagslös. Ett exempel på när åklagaren delvis förfogar över processen är i de fall särskild åtalsprövning ska ske. I de fall där åtal förutsätter att målsäganden angett brottet till åtal kan dennes intressen få avgörande betydelse för om åtal väcks. Det finns vidare möjligheter för åklagaren att förundersökningsbegränsa eller åtalsunderlåta även i fall där det finns förutsättningar för en fortsatt utredning eller

text: åtal. I vilka fall ett sådant beslut kan fattas följer av lag och det finns inte utrymme för åklagare att besluta om förundersökningsbegränsning eller åtalsunderlåtelse på andra grunder än de som följer av lagstiftningen. Det bör poängteras att reglerna inte i något fall ger åklagaren utrymme att i påtryckningssyfte förhandla med den misstänkte om olika frågor inom processens ram. Det finns emellertid tillfällen där det ibland kan uppfattas som om åklagaren utövar påtryckning mot den misstänkte. Som exempel kan nämnas att det i fall där den misstänkte är frihetsberövad, p.g.a. att han eller hon annars kan försvåra sakens utredning, sällan finns skäl för fortsatt frihetsberövande om den misstänkte erkänner brottet som föranlett frihetsberövandet. Ett frihetsberövande i ett sådant fall kan därför ibland uppfattas som en påtryckning från åklagarens sida att den misstänkte ska erkänna brott, trots att frihetsberövandet äger rum i enlighet med gällande lagstiftning. Även om den gällande lagstiftningen ger utrymme för åtgärder som skulle kunna uppfattas som en påtryckning mot den misstänkte ska åklagaren inte använda sina befogenheter i ett sådant syfte. Det får exempelvis inte förekomma att en åklagare anhåller den misstänkte i syfte att på så sätt försöka framtvinga ett erkännande. Alla sådana otillbörliga metoder är otillåtna. Följaktligen ger lagstiftningen inte något utrymme för att utöva några egentliga påtryckningar mot den misstänkte för att denne ska erkänna brott, medge vissa omständigheter, ersätta målsäganden eller vidta någon annan processhandling. Inte heller ger lagstiftningen utrymme för uppgörelser mellan åklagaren och den misstänkte. Åklagaren kan exempelvis inte erbjuda en misstänkt att vissa brottsmisstankar ska skrivas av mot att andra erkänns eller att en gärning ska hänföras till en lindrigare brottstyp om den misstänkte medger att han eller hon begått gärningen. De här uppmärksammade frågeställningarna har också åklagaretiska aspekter. I åklagarnas dagliga verksamhet och inte minst vid kontakterna med misstänkta och målsägande har etiken central betydelse. De etiska frågorna är därför en viktig del av de unga åklagarnas grundutbildning.

text: Bedömning

text: Resultatet av förundersökningen AA uppgav i sin anmälan hit, och även i de förhör som genomfördes under den förundersökning som jag inledde med anledning av hans uppgifter, att CC inför en huvudförhandling utfäst sig att lägga ned det åtal han väckt om brott mot lagen om namn och bild i reklam, om parterna gjorde upp i skadeståndsfrågan.

text: CC bestred att han lämnat en sådan utfästelse. Han uppgav att han i samband med att parterna inför huvudförhandlingen diskuterade skadeståndsfrågan blev osäker på vad som gällde om målsäganden inte längre angav brottet till åtal, varför han erbjöd sig att undersöka saken. Han vidgick i och för sig att AA och dennes klient kanske kunde ha uppfattat det som att han utfäste sig att lägga ned åtalet, men det enda han hade sagt var att han skulle undersöka hur det förhöll sig med åtalet när målsägandens inställning i angivelsefrågan ändrades.

text: Jag har efter ett flertal förhör, vid en samlad bedömning, kommit fram till att jag inte kan bevisa att CC utfäst sig att lägga ned åtalet på det sätt som AA uppgett. Vid min bedömning tog jag bl.a. hänsyn till att delar av CC:s version av händelseförloppet vunnit visst stöd av uppgifter som målsägandens svärfar lämnat i förhör.

text: Den principiella frågan När det gäller den principiella frågan om det rättsenliga i en sådan utfästelse som varit föremål för min utredning vill jag anföra följande.

text: Sedan en förundersökning genomförts och redovisats till åklagare gäller i svensk rätt, som huvudregel, principen om åklagares absoluta åtalsplikt. Enligt

text: 20 kap. 6 §

text: RB ska åklagaren, om något annat inte är föreskrivet, väcka åtal för brott som hör under allmänt åtal. Detta innebär att åklagaren har att väcka åtal om han eller hon på objektiva grunder kan förutse en fällande dom. Syftet med den absoluta åtalsplikten är bl.a. att säkerställa allas likhet inför lagen och att motverka misstankar om att åklagare skulle ta obehöriga hänsyn vid åtalsprövningen.

text: Beträffande vissa brott föreskrivs emellertid som villkor för att allmänt åtal ska få ske att målsäganden har angett brottet till åtal (jfr

text: 20 kap. 3 § andra stycket

text: RB). I lagen om namn och bild i reklam föreskrivs att brott mot bestämmelserna i den lagen får åtalas av åklagare endast om målsägande anger brottet till åtal eller åtal är påkallat från allmän synpunkt (5 §).

text: Från den absoluta åtalsplikten finns, som Åklagarmyndigheten också angett, vissa undantag, t.ex. i bestämmelserna om åtalsunderlåtelse. Ett beslut om åtalsunderlåtelse innebär normalt att åtal inte väcks men ett sådant beslut får under vissa försättningar också meddelas även sedan åtal har väckts (

text: 20 kap. 7 a §

text: RB). Något utrymme för en åklagare att besluta om åtalsunderlåtelse eller att lägga ned ett väckt åtal på andra grunder än de som följer av lag finns inte.

text: Det har i svensk rätt inte ansetts finnas tillräckliga skäl att införa ett sådant undantag från åtalsplikten som tar sikte på att den misstänktes erkännande och medverkan i en utredning skulle kunna leda till att åtal för vissa brott inte väcks eller väcks för lindrigare brott än det som misstanken avser, s.k. plea bargain (se

text: SOU 2005:117 s. 61

text: ff.). Att tillmäta en misstänkts och ett brottsoffers överenskommelse i skadeståndsfrågan betydelse i åtalsfrågan synes emellertid inte vara ett inslag ens i en sådan förhandlingssituation som kan förekomma i ett system som ger utrymme för plea bargain.

text: Åklagarmyndigheten har betonat vikten av de rättsstatsprinciper, såsom rättssäkerhet, förutsebarhet och legalitet, som bär upp ett rättssamhälle som vårt. Av

text: 1 kap. 9 § regeringsformen

text: följer också att den som fullgör uppgifter inom den offentliga förvaltningen i sin verksamhet ska beakta allas likhet inför lagen samt iaktta saklighet och opartiskhet.

text: Att lämna en sådan utfästelse som beskrivs i anmälan till JO är enligt min uppfattning att anse som tjänstefel eftersom handlandet saknar stöd i lag och står i direkt strid med grundläggande principer i vår rättsordning. Som jag nyss nämnt finns inte något utrymme för en åklagare att besluta om åtalsunderlåtelse eller att lägga ned ett väckt åtal på andra grunder än de som följer av lag. I svensk rätt saknas författningsstöd för att tillmäta en vuxen tilltalads vilja och förmåga att betala skadestånd till målsäganden betydelse i åtalsfrågan. Det strider såväl mot

text: principen om allas likhet inför lagen som mot objektivitetsprincipen att låta en person ”köpa sig” fri från åtal genom att betala skadestånd till målsäganden.

text: Om en åklagare med användande av sin befogenhet att besluta i åtalsfrågan utövar påtryckning mot en misstänkt för att förmå denne att utge ersättning till motparten, är ett sådant handlande att beskriva som maktmissbruk. Jag anser för min del att samma synsätt väsentligen gör sig gällande om en åklagare – med överskridande av sin befogenhet – inför en brottmålsrättegång understödjer den ena sidans krav på ersättning genom att utfästa sig att lägga ned ett väckt åtal om betalning sker. CC:s uttalande Jag vill vidare framhålla att jag – trots mitt beslut i förundersökningsfrågan – inte ifrågasätter att AA och hans klient uppfattade att CC utfäste sig att lägga ned åtalet. CC har även själv vidgått att de kunnat uppfatta saken så.

text: De uttalanden som CC gjorde vid aktuellt tillfälle synes ha sin grund i att han blev osäker på vad som gällde när åtal var väckt men målsäganden, som han uppfattade det, inte längre angav det aktuella brottet till åtal. Som framgått ovan är brott mot lagen om namn och bild i reklam ett sådant brott där åtal får ske endast om målsäganden anger brottet till åtal eller åtal är påkallat från allmän synpunkt. Av

text: 20 kap. 12 § andra meningen

text: RB framgår emellertid att om en angivelse har återkallats, innan allmänt åtal har väckts, får allmänt åtal för brottet inte därefter äga rum. Det följer således av lagtexten att när åtal väl har väckts saknar en återkallelse av åtalsangivelsen betydelse.

text: Det är, enligt min uppfattning, något förvånande att en erfaren vice chefsåklagare fann sig vara osäker på vad som gällde i åtalsfrågan i den uppkomna situationen. Det måste likväl kunna krävas att en åklagare även i en sådan situation, till förekommande av missförstånd, uttrycker sig klart och tydligt. Särskilt gäller detta i upplevt pressade situationer i vilka åklagaren blir osäker beträffande innehållet i gällande rätt i avgörande delar. Jag är därför mycket kritisk till att CC uttryckte sig på ett sådant sätt att den tilltalade och dennes försvarare uppfattade att den tilltalade hade kunnat ”köpa sig” fri från åtalet.

text: Vad AA i övrigt anfört och vad som i övrigt framkommit ger mig inte anledning att vidta någon ytterligare åtgärd eller att göra något uttalande i saken.

text: Med den allvarliga kritik jag funnit anledning att rikta mot CC avslutar jag ärendet.