avgjordAv: Cecilia Nordenfelt

nyckelord: Partsinsyn Verkställighet

title: Anmälan mot Försäkringskassan, försäkringskontoret Haninge, angående dröjsmål med att verkställa ett länsrättsbeslut samt om begäran om utlämnande av handling

text: Bakgrund

text: Försäkringskassan avslog den 3 mars 2005 AA:s ansökan om handikappersättning. AA överklagade beslutet hos länsrätten genom sitt ombud BB. Den 16 oktober 2006 beslutade länsrätten att återförvisa målet till Försäkringskassan för förnyad prövning.

text: Anmälan

text: I en anmälan, som kom in till JO den 11 maj 2007, klagade BB på handläggningen av det återförvisade ärendet om handikappersättning. Han anförde bl.a. att Försäkringskassan hade dröjt med att verkställa länsrättens beslut den 16 oktober 2006 i avvaktan på Regeringsrättens avgörande samt att kassan underlåtit att kommunicera ett intyg som han särskilt bett att få ta del av.

text: Utredning

text: Försäkringskassans akt i ärendet lånades in och granskades. Försäkringskassan anmodades därefter att yttra sig över det som BB anförde i sin anmälan.

text: I sitt remissvar anförde Försäkringskassan, genom länsdirektören CC, följande.

text: Bakgrund

text: Från försäkringskontoret Haninge har följande uppgifter inhämtats. Länsrätten återförvisade den 16 oktober 2006 målet rörande AA:s handikappersättning till Försäkringskassan. Handläggningen av det återförvisade ärendet påbörjades först den 25 januari 2007. Anledningen till dröjsmålet uppges vara att kammarrättens beslut angående AA:s överklagande av länsrättens beslut avvaktades. Den 25 januari 2007 kontaktas BB för att ett möte ska kunna ske med AA. BB vill inte medverka till ett sådant möte utan hänvisar handläggaren till skriftlig kommunikation i ärendet. Frågebrev skickas därför samma dag vilket besvarades av BB den 30 januari 2007. Den 1 februari 2007 tillskrivs BB med en förfrågan om att få ett medgivande att kontakta AA:s behandlande tandläkare. Den 21 februari 2007 hade BB muntligen meddelat att behandlande tandläkare kunde kontaktas och så skedde samma dag.

text: Den 8 mars 2007 har ansvarig handläggare bedömt att Regeringsrättens beslut ska avvaktas innan handläggningen fortsattes och BB informeras om detta per brev den 12 mars 2007. Den 20 mars 2007 begär BB att beslut ska fattas utan ytterligare dröjsmål. Han begärde då även att få del av vad AA:s tandläkare tillfört ärendet och vad Försäkringskassan vidtagit för åtgärder med anledning därav. Den 26 mars 2007 återupptas utredningen då BB tillfrågas angående vissa merutgifter. BB återkommer med dessa uppgifter den 13 april 2007. Den 17 april 2007 inkom brev från BB där han efterfrågade den föredragningspromemoria som enligt honom hade upprättats (enligt BB:s anmälan till JO har han lämnat in en dylik skrivelse till Försäkringskassan, den 6 maj men någon sådan skrivelse finns inte inkommen till myndigheten). Ordinarie handläggare var inte i tjänst varför en annan tjänsteman ringde upp BB den 18 april för att informera om ärendets gång. BB vill endast ha information av ordinarie handläggare och kräver därför att bli uppringd av denne vilket sker den 24 april. Vid det samtalet informeras BB om att det ännu inte finns ett färdigt förslag till beslut men att ett sådant snart skulle komma att kvalitetssäkras av föredraganden, handlingar från originalakten som förvarades hos Regeringsrätten skulle dock först inhämtas. Den 30 april 2007 bedömde ansvarig handläggare att underlaget var tillräckligt för att kunna ge förslag till beslut och att förslaget skulle vara att bevilja handikappersättning med 36 procent av prisbasbeloppet. Enligt journalanteckning överlämnades ärendet till kvalitetssäkring vilket dock inte skedde. I samband med att handläggaren skulle lämna sin tjänst upptäcktes att ärendet låg kvar hos henne och enhetschefen försökte då kontakta BB. Detta skedde den 16 augusti 2007 och samma dag överlämnades ärendet till föredragande för kvalitetssäkring.

text: Yttrande

text: Handläggning av det återförvisade målet Av de uppgifter som inhämtats från försäkringskontoret Haninge framgår att det vid två tillfällen har bedömts att det funnits anledning att avvakta med utredning, eller i vart fall med att fatta beslut, till dess överrätt har meddelat sitt ställningstagande till AA:s överklagande. Någon sådan möjlighet har dock inte förelegat i detta ärende utan handläggning i enlighet med länsrättens beslut skulle ha påbörjats omedelbart. Att handläggning inte påbörjats per omgående är mycket beklagligt och inte i enlighet med rutiner som finns för ärendehantering efter det att dom eller beslut meddelats av domstol. Normalt ska handläggning påbörjas eller annan åtgärd vidtagas inom en vecka. Det framgår dock att det inträffade är en konsekvens av ett ställningstagande som en enskild tjänsteman gjort samt att denne nu lämnat Försäkringskassan. Något fog för uppfattningen att försäkringskontoret Haninge inte skulle känna till gällande rutiner eller normalt följa dessa finns således inte. Vidare kan konstateras att det skett en felregistrering i ärendehanteringssystemet Ginsten som innebar att det såg ut som att AA:s ärende skulle behandlas på socialförsäkringsnämndens möte den 9 maj 2007. Så var dock aldrig fallet eller ens avsikten. Felregistreringen innebar vidare att AA:s ärende hanterades som en efterkontroll. Följden av detta blev att de normala bevakningsrutinerna inte fungerade. Hade ärendet registrerats rätt hade dessa rutiner inneburit att ärendet inte kunnat bli längre än tre månader innan särskild motivering ska lämnas till ansvarig enhetschef om varför ärendet inte är klart samt en planering göras för vad som ska ske och när beslut slutligen kan fattas. Avslutningsvis kan, rörande handläggningen av det återförvisade målet, konstateras att ingen åtgärd skett mellan 30 april och 16 augusti 2007. Varför så skett kan inte utrönas eftersom den ansvarige handläggaren slutat. Det framstår dock som att merparten av det som skett felaktigt i detta ärende, och de långa perioder av inaktivitet som finns, är hänförliga till en enskild person som numera har slutat sin tjänst vid Försäkringskassan. Dock framgår att även efter 16 augusti finns oacceptabla brister i form av inaktivitet. Det kan exempelvis inte anses vara tillräckligt att försöka få tag på BB vid ett enstaka tillfälle utan här måste kontakt ske per telefon eller brev. Beslut i ärendet kommer nu att fattas den 28 november 2007 och idag är således ombudet kontaktat genom det ordinarie förfarandet inför beslut i

text: socialförsäkringsnämnd. Ansvariga på försäkringskontoret kommer att kontaktas i denna fråga efter det att svaret till JO har upprättats. Begäran om att få ta del av handlingar Vad avser BB:s begäran att få ta del av handlingar i ärendet framgår att det kan ha funnits brister även i detta avseende. Handläggningsjournalen innehåller inte uppgifter om vad som meddelades BB vid de tillfällen han kontaktats av handläggaren. Det framgår dock att angående begäran som inkom den 17 april 2007 har information lämnats per telefon om att det inte finns en upprättad promemoria ännu och att någon sådan därför inte kan lämnas ut. Det går visserligen inte att verifiera att BB vid detta tillfälle låtit sig nöja med det muntliga svaret men att så skett kan inte uteslutas. I sin anmälan till JO är det just det förhållandet att han inte fått del av den färdiga utredningen han klagar på. Om BB framförde önskemål som kan uppfattas som att han som part ville få del av utredningen i målet framgår inte. Gjorde han detta borde han dock vid de tillfällen han begärt att få del av handlingar i ärendet skyndsamt fått ta del av det material som då fanns till-gängligt. Avslutning (---) Länskontoret beklagar djupt det inträffade och det obehag som AA kan ha drabbats av till följd av de brister ärendet varit behäftat med. Bristerna i ärendet är dock hänförliga till den mänskliga faktorn och de ansvariga på försäkringskontoret kommer att vidtalas vikten av att kontinuerligt arbeta med frågor rörande personalens ansvar vid myndighetsutövning. Försäkringskontoret har som framgått rutiner som ska förhindra brister liknande de som uppstått i detta ärende, och dessa får åter lyftas upp och genomlysas med anledning av det inträffade. BB kommenterade remissvaret.

text: Bedömning

text: Dröjsmålet med verkställigheten av länsrättens dom Enligt

text: 22 § lagen (1998:703)

text: om handikappersättning och vårdbidrag jämförd med

text: 20 kap. 13 § tredje stycket lagen (1962:381)

text: om allmän försäkring ska domstols beslut gälla omedelbart, om inte annat har föreskrivits i beslutet eller bestäms av den domstol som har att pröva beslutet.

text: Att ett beslut gäller omedelbart innebär inte endast att det är verkställbart, utan också att det ska verkställas så snart som möjligt. Ett visst dröjsmål med verkställigheten kan dock godtas i väntan på beslut om Försäkringskassan framställt ett yrkande om inhibition (se bl.a. Försäkringskassans vägledning 2001:7 s. 36 samt JO 1996/97 s. 334 och beslut den 27 januari 1999 i ärende dnr 1279- 1997).

text: Av utredningen i ärendet framgår följande. Länsrättens beslut att återförvisa målet till kassan för förnyad prövning meddelades den 16 oktober 2006. BB överklagade länsrättens beslut. Försäkringskassan fann skäl att avvakta kammar-rättens avgörande. Den 29 december 2006 meddelade kammarrätten sitt beslut att avvisa överklagandet med hänvisning till den bestämmelse i

text: förvaltningsprocesslagen

text: som anger att ett beslut som endast innebär en återförvisning inte får överklagas. Den 25 januari 2007, dvs. drygt tre månader efter länsrättens beslut, vidtog Försäkringskassan sin första handläggningsåtgärd i ärendet. Av en journalanteckning den 8 mars 2007 framgår att den handläggande tjänstemannen denna dag, efter att ha konsulterat juristenheten och föredraganden i social-

text: försäkringsnämnden, beslutade att inte utreda ärendet vidare i avvaktan på Regeringsrättens avgörande. Den 26 mars återupptogs handläggningen av ärendet på BB:s begäran. Det har kommit till min kännedom att kassan fattade beslut i ärendet den 28 november 2007 och således över ett år efter länsrättens beslut om återförvisning.

text: Det har inte framkommit något i ärendet som kan ursäkta eller förklara Försäkringskassans bedömning att det funnits skäl att avvakta överinstanserna avgöranden. Av journalanteckningarna att döma tycks det inte heller, i motsats till vad som anförs i remissvaret, endast ha varit en enskild tjänstemans bedömning. Mot bakgrund av kammarrättens motivering är det särskilt anmärkningsvärt att även Regeringsrättens avgörande avvaktades. Försäkringskassans agerande framstår som obegripligt och förtjänar allvarlig kritik. Begäran att få ta del av utredningen i målet Av

text: 16 § förvaltningslagen (1986:223)

text: (FL) följer att den som är part i ett ärende har rätt att, med de begränsningar som framgår av

text: 14 kap. 5 § sekretesslagen (1980:100)

text: , ta del av det som har tillförts ärendet, om detta avser myndighetsutövning mot någon enskild. En sådan rätt är nödvändig främst för att parten ska kunna bemöta och komplettera utredningsmaterialet.

text: En begäran om att få ta del av handlingar i ett ärende ska handläggas i enlighet med de allmänna regler som gäller för myndigheternas serviceskyldighet och ärendehantering (se 4 och 7 §§ FL). En sådan begäran ska, liksom vad som gäller när en begäran grundas på

text: tryckfrihetsförordningens

text: bestämmelser, handläggas skyndsamt. JO har i ett flertal beslut påpekat att enbart det förhållandet att den som gjort framställningen är part i ärendet inte utgör skäl för att en begäran ska behandlas med mindre skyndsamhet än om partsställning inte föreligger (se t.ex. JO:s ämbetsberättelse 1999/2000 s. 332).

text: I

text: 17 §

text: FL finns det bestämmelser som ålägger en myndighet att självmant före avgörandet av ett ärende kommunicera utredningsmaterialet med parten. Denna regel får inte förväxlas med rätten till partsinsyn. En begäran om partsinsyn ska handläggas oberoende av om parten har fått eller kommer att få del av handlingar i och med att myndigheten fullgör sin kommuniceringsskyldighet. En begäran om partsinsyn får därför inte avslås med motiveringen att parten framöver kommer att kommuniceras utredningsmaterialet (jfr JO 1995/96 s. 337).

text: Av utredningen framgår att BB i en skrivelse till Försäkringskassan den 20 mars 2007 ställde frågan om kassan företagit någon ny utredning med AA:s tandläkare och uppgav att han i sådant fall önskade ta del av den. Den utredning som, enligt kassans journalanteckningar, hade företagits bestod i en telefonkontakt med tandläkaren den 21 februari 2007 då uppgifter om AA:s tandvårdskostnader fr.o.m. år 2004 t.o.m. år 2006 hade hämtats in och noterats. Såvitt framgår av journalanteckningarna fick BB inte något svar på sin fråga och än mindre del av den inhämtade uppgiften. I en skrivelse inkommen till kassan den 17 april 2007 framställde BB åter en begäran om att omedelbart få ta del av utredningen i ärendet. Enligt en journalanteckning den 24 april 2007 besvarade kassan honom

text: först den dagen och då genom att muntligen uppge att någon kommunicering inte kunde ske förrän ärendet (föredragningspromemorian) hade kvalitetssäkrats.

text: Försäkringskassan borde i stället omedelbart, i samband med BB:s begäran därom, ha lämnat ut den inhämtade uppgiften om tandvårdskostnader. Vidare borde Försäkringskassan, även om föredragningspromemorian som sådan inte var slutligt upprättad när skrivelsen inkom, ha tillsänt honom den del av utredningsmaterialet som tillförts ärendet av annan än honom själv eller av AA Försäkringskassans hantering av ärendet förtjänar allvarlig kritik även i denna del.

text: Ärendet avslutas.


avgjordAv: Mats Melin

nyckelord:
Förundersökning
Långsam handläggning

publisher: Justitieombudsmannen

title: Anmälan mot bl.a. Polismyndigheten i Stockholms län för långsam handläggning av en förundersökning

org: jo

text: Anmälan

type: rubrik

text: I en anmälan till JO, som kom in den 18 maj 2004, framförde AA kritik mot bl.a. Polismyndigheten i Stockholms län, Norrorts polismästardistrikt. Av anmälan framgick bl.a. följande. Den 20 augusti 2001 var AA på väg till sin arbetsplats vid Norrorts polismästardistrikt när han flera gånger blev påkörd bakifrån av en annan personbil. När han kom till arbetet rapporterade han händelsen. Inspektören BB vid Upplands Väsby närpolisområde utsågs att handlägga utredningen. AA var därefter i kontakt med BB och fick då besked om att bilägaren hade hörts om händelsen. När ärendet drog ut på tiden tog AA kontakt med närpolischefen som lovade att tala med BB. Sommaren 2003 blev AA uppringd av en polisman från närpolisområdet som förklarade att han fått i uppdrag att slutredovisa ärendet. I mitten på september 2003 fick han ett brev från kammaråklagaren CC av vilket framgick att åtal inte väckts eftersom brottet hade preskriberats.

type: stycke

text: Utredning

text: Polismyndighetens handlingar i ärendet T28875-01 granskades.

text: Ärendet remitterades till polismyndigheten för upplysningar och yttrande över handläggningen av ärendet. Polismyndigheten kom in med ett remissvar jämte ett yttrande från polismästaren DD, Norrorts polismästardistrikt (här utelämnat).

text: Polismyndigheten

text: Bakgrund

text: Den 20 augusti 2001 upprättade inspektör AA en trafikmålsanteckning efter att han, på väg till sitt arbete vid Norrorts polismästardistrikt, varit inblandad i en trafikincident. Av trafikmålsanteckningen framgår bl.a. att AA:s bil påkördes bakifrån flera gånger av en annan personbil under färd på motorväg. Trots påkörningarna gjorde bilföraren inte någon ansats att stanna. Den 7 september 2001 inledde kriminalinspektör EE en förundersökning i ärendet. Utsedd handläggare blev inspektör BB vid Närpolisområde Upplands Väsby (5 ONF). BB genomförde den 13 februari 2002 ett förhör med bilföraren som underrättades om misstanke om vårdslöshet i trafik och obehörigt avvikande från trafikolycksplats (smitning). Den 4 augusti 2003 hade inspektör FF utsetts till ny

text: handläggare i ärendet och han noterade bilförarens dagsbotsuppgifter samt underrättade honom om utredningen. FF redovisade dagen därpå förundersökningsprotokollet till åklagare. Den 8 september 2003 lades förundersökningen ned av åklagare CC med motiveringen att de aktuella brotten var preskriberade. Preskription inträdde den 20 augusti 2003.

text: Rättslig reglering

text: En förundersökning skall bedrivas så skyndsamt som omständigheterna medger. Finns det inte längre skäl att fullfölja en förundersökning skall den läggas ned (

text: 23 kap. 4 § andra stycket rättegångsbalken

text: , RB). Av 1 a § andra stycket förundersökningskungörelsen (1947:948, FuK) framgår att undersökningsledaren har ansvar för förundersökningen i dess helhet. Han skall se till att utredningen bedrivs effektivt och att den enskildes rättssäkerhetsintressen tas till vara. Undersökningsledaren skall även ge dem som biträder honom behövliga direktiv för arbetet.

text: Bedömning

text: Såsom Norrorts polismästardistrikt konstaterat i sitt yttrande har handläggningen av detta ärende påvisat brister i distriktets utrednings-, uppföljnings- och redovisningsrutiner. Det är naturligtvis inte acceptabelt att en brottsutredning blir liggande i närmare ett och ett halvt år utan att några som helst åtgärder vidtas. Det är särskilt anmärkningsvärt när ärendet redan i februari 2002 synes ha varit i det närmaste färdigutrett och borde ha kunnat redovisats till åklagare. Av yttrandet från Norrorts polismästardistrikt framgår vidare att enligt förundersökningsledaren har handläggaren till honom uppgivit att han skickat ärendet till distriktets trafikgrupp för slutredovisning någon gång under sommaren 2002. Någon slutredovisning har dock inte skett. Ärendet har därefter vid flera gånger efterfrågats men anträffades inte förrän augusti 2003, då det till slut återfanns bland handläggarens övriga ärenden. Framkommer indikationer på att ett ärende förkommit måste det naturligtvis först och främst göras ordentliga försök att efterforska ärendet. Om inte ärendet trots detta hittas måste utredningen ändå i möjligaste mån drivas vidare och inte – som tyvärr skedde i detta fall – helt avstanna. Beklagligtvis torde den avstannade utredningen medverkat till att åtal inte hann väckas innan preskription inträdde. Det är förundersökningsledaren som enligt 1 a § FuK ytterst ansvarar för utredningen i sin helhet. Det innebär bl.a. att undersökningsledaren skall ha kännedom om och kontroll över vilka utredningsåtgärder som vidtas i varje enskilt ärende. Vidare har undersökningsledaren en skyldighet att se till att utredningarna bedrivs effektivt. Det är även undersökningsledarens ansvar att bevaka att ett ärende inte blir liggande så att preskription är på väg att – eller hinner – inträda. Samtidigt är det självfallet så att det är handläggaren av ärendet som i första hand skall ha kontroll över sina tilldelade utredningar. Norrorts polismästardistrikt har nyligen genomfört en omorganisation av samtliga verksamhetsområden. Såvitt gäller utredningsverksamheten innebär detta bl.a. att handläggningen av trafikärenden från och med september 2004 kommer att koncentreras till distriktets trafikgrupp. Förhoppningen är bl.a. att utredningsresurserna därmed kan utnyttjas på ett effektivare sätt.

text: AA bereddes tillfälle att yttra sig över remissvaret.

text: Bedömning

text: Utredningen ger vid handen att det aktuella ärendet låg obearbetat i närmare ett och ett halvt år trots att det i princip var färdigutrett redan i februari 2002. Den utdragna

text: handläggningstiden medförde att de anmälda brotten preskriberades innan beslut i åtalsfrågan hann fattas.

text: Jag delar polismyndighetens bedömning att det naturligtvis är oacceptabelt att ett ärende inte åtgärdas under så lång tid som nu varit fallet. Polismyndigheten förtjänar alltså kritik för den långa handläggningstiden och för att rutiner synes ha saknats för bevakning av preskriptionsfrister. Jag noterar att Norrorts polismästardistrikt har genomfört en omorganisation bl.a. vad gäller handläggningen av trafikärenden.

text: Ärendet avslutas.

type: avgorande


avgjordAv: Justitieombudsmannen Lilian Wiklund

title: Allvarlig kritik mot Styrelsen för beställd primärvård i Västra Götalandsregionen för att ett beslut att lägga ned en barnmorskemottagning har fattats i strid med styrelsens delegationsordning

sammanfattning: Styrelsen för beställd primärvård i Västra Götalandsregionen är en nämnd i kommunallagens (1991:900), KL, mening. Enligt styrelsens egen delegationsordning är det styrelsen som sådan som ska besluta om nedläggning av ”utbudspunkter”. Trots detta lades en utbudspunkt (barnmorskemottagningen i Ljungskile) ned efter ett formlöst beslut på tjänstemannanivå. En konsekvens av detta blev att det vid tiden för nedläggningen inte fanns ett beslut som en kommunmedlem kunde överklaga enligt reglerna om laglighetsprövning i KL. JO uttalar allvarlig kritik mot handläggningen.

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO den 11 april 2013 framförde AA klagomål mot Västra Götalandsregionen som bl.a. rörde att barnmorskemottagningen i Ljungskile hade lagts ned utan ett politiskt beslut i saken. Han anförde i huvudsak följande:

text: Under november 2012 fick han reda på att barnmorskemottagningen skulle läggas ned. Tillsammans med andra engagerade han sig för att bevara mottagningen. Han sökte information i frågan hos politiker och tjänstemän. Ordföranden i Hälso- och sjukvårdsnämnd 3 hänvisade honom till Styrelsen för beställd primärvård, medan ordföranden i den styrelsen uppgav att det var ett tjänstemannabeslut. Primärvårdschefen BB har sagt att det krävdes ett politiskt beslut för nedläggningen och att hon fått ett godkännande att stänga mottagningen. Regionen har på begäran inte kunnat lämna ut ett beslutsprotokoll i frågan utan bara ett protokoll från en MBLförhandling. Mottagningen stängde den 1 april 2013. Det var fel att genomföra stängningen utan ett politiskt beslut.

text: Utredning m.m.

text: Muntliga upplysningar hämtades in från BB som anförde bl.a. följande. Frågan om nedläggning av mottagningen har varit föremål för flera samråd. Dessa har inte dokumenterats, men det har införts en rutin som innebär att formella minnesanteckningar ska föras vid samråd.

text: JO begärde att den vederbörande nämnden i Västra Götalandsregionen skulle yttra sig över det som AA hade anfört.

text: Enligt protokollet från Styrelsen för beställd primärvårds sammanträde den 27 maj

text: 2013 hade styrelsen beslutat att som sitt remissvar till JO översända ett yttrande som hade skrivits av kanslichefen CC och biträdande primärvårdsdirektören DD. Styrelsen beslutade även att ”uppdra till Primärvårdsdirektören att förtydliga beslutsordningen avseende beslut som fattas som en konsekvens av ändringar i överenskommelser med beställarorganisationen …”

text: I yttrandet anfördes bl.a. följande:

text: 2. Västra Götalandsregionens beställar- och utförarmodell

text: Inom Västra Götalandsregionen har de politiska uppdragen som ägare, beställare och utförare av hälso- och sjukvård separerats. Politikerna har stöd av tjänstemän som utreder, gör analyser och beräkningar, utformar planer och förslag som underlag för de politiska besluten. Också tjänstemannastödet har delats upp utifrån de olika rollerna. Nämnderna (beställarna) kartlägger och analyserar behoven av bland annat primärvård och träffar överenskommelser med Styrelserna (utförarna) om det utbud och de insatser som behövs. Hälso- och sjukvårdsnämnd i Trestad (HSN3) är en av regionens tolv beställarnämnder och har stöd av tjänstemän på Hälso- och sjukvårdskansliet i Uddevalla (HSNK). Ljungskile ingår i området för HSN3. Styrelsen för beställd primärvård är utförarstyrelse för den offentliga primärvården i Västra Götalandsregionen och har stöd av tjänstemän av förvaltningsorganisationen för den offentliga primärvården Närhälsan.

text: 3 Reglemente för styrelsen

text: I reglemente för styrelsen framgår att beslut om ändring av utbudspunkter inom ramen för vårdöverenskommelse ska ske i samråd med nämnden. Formerna för samråd inför en vårdöverenskommelse avgörs av respektive styrelse/nämnd och kan ske genom presidierna. I arbetsordning för styrelsen framkommer inte på vilket sätt samråd med HSN ska ske. Inför det årliga överenskommelsearbetet genomförs presidiemöten på initiativ från båda presidier för att diskutera den politiska inriktningen av beställningen. Samråd sker enligt tradition genom respektive politisk församlings presidier.

text: 4 Beslutsordning inom Närhälsan

text: Styrelsen för beställd primärvård tog den 13 januari 2012 beslut om delegeringsordning 2012. Av denna framgår att styrelsen fattar beslut om förändringar avseende etablering, nedläggning eller flyttning av utbudspunkter. Detta har i samband med revidering 2013 inarbetats i förvaltningens beslutsordning "Riktlinjer för beslutsfattande 2013-01-14, avsnitt 2.1" Verkställighetsbeslut är till skillnad från delegeringsbeslut av rutinmässig art som regelmässigt fattas av de anställda i kraft av deras tjänsteanställning. Dessa kännetecknas av att utrymme saknas för alternativa lösningar eller självständiga bedömningar och grundar sig på tillämpning av tidigare beslut, policy och riktlinjer, lagstiftning, regel i avtal och arbetsbeskrivningar. Ett beslut som fattas med stöd av delegering kan laglighetsprövas i allmän förvaltningsdomstol på samma sätt som styrelsens beslut. Verkställighetsbeslut kan inte överklagas i allmän förvaltningsdomstol enligt

text: kommunallagens

text: bestämmelser.

text: 5 Handläggning av överenskommelsen

text:  20 augusti lämnas besked från tjänstemän på HSNK till tjänstemän på Närhälsan om minskad beställning för Mödrahälsovården inom område 1-3.  12 samt 27 september sker förhandlingar med tjänstemän på Närhälsan samt HSNK Uddevalla. Förslag togs fram om nedläggning av Barnmorskemottagningen i Ljungskile som en del av flera åtgärder för att klara den minskade beställningen.  Tjänstemän från HSNK i Uddevalla förankrade resultatet av förhandlingarna med politiker i HSN3.  19 september Styrelsen för beställd primärvård får information om pågående överenskommelsearbete och att nedläggning av Ljungskiles barnmorskemottagning föreslås i den konsekvensanalys som varit utgångspunkt i förhandlingar i tjänstemannagruppen.  5 oktober Tjänstemän från Närhälsan informerar om det slutliga resultat av förhandlingar med styrelsens presidium och att nedläggningen av barnmorskemottagningen i Ljungskile ingår som en del i att klara den minskade beställningen.  8 oktober MBL-förhandlingar genomförs med Primärvården och fackliga företrädare. Information om nedläggning av MHV i Ljungskile ges. Protokoll från förhandlingar översänds till HSN3 efter justering.  8 oktober Förhandlingar med tjänstemän från Närhälsan samt HSNK Uddevalla klara.  18 oktober Styrelsen för beställd primärvård godkänner för sin del överenskommelsen. I samband med beslutet ges information om nedläggning av MHV i Ljungskile.  25 oktober HSN3 godkänner överenskommelse för 2013. Av överenskommelsen 2013 med HSN3 framgår att Närhälsan har ett förstahandsansvar och områdesansvar för befolkningens hälso- och sjukvård avseende barnmorskeverksamhet. Mödrahälsovårdens övergripande uppdrag är en god sexuell hälsa för hela befolkningen. Barnmorskeverksamheten ska ha utbudspunkter i varje kommun.

text: 6 Styrelsens bedömning

text: Beslut om ändring av utbudspunkt har inte delegerats av styrelsen till tjänsteman och kan heller inte betraktas som verkställighet då det finns alternativa lösningar och att vissa överväganden och bedömningar måste göras innan beslut fattas. I det aktuella fallet var flyttningen av barnmorskemottagningen i Ljungskile en konsekvens av en minskad beställning men i överenskommelsen anges inte hur denna minskning ska genomföras av utföraren med undantag för att barnmorskemottagningar ska finnas inom varje kommun. Samråd med nämnden samt förhandling med fackliga organisationer avseende flyttningen har skett. I den konsekvensbeskrivning som använts i överenskommelsearbetet på tjänstemannanivå och i den information som lämnats vid flera tillfällen till politiker i både styrelse och nämnd framkommer att nedläggningen av Barnmorskemottagningen Ljungskile är en konsekvens av den minskade beställningen. Av styrelsens delegeringsordning framkommer dock att beslut om ändringar av utbudspunkt fattas av styrelsen. Beslut om att genomföra nedläggningen som en

text: konsekvens av överenskommelsen 2013 har således inte fattats i enlighet med gällande delegeringsordning.

text: Styrelsen kommer att förtydliga Närhälsans beslutsordning avseende beslut som fattas som en konsekvens av ändringar i överenskommelse med beställarorganisationen.

text: Styrelsens uppdrar även till primärvårdsdirektör att inarbeta detta i den pågående översynen av rutinerna för överenskommelsearbetet inom förvaltningen samt i samrådsförfarande med Närhälsans styrelse och nämnderna. AA kommenterade remissvaret. Under handläggningen hos JO kom AA in med ytterligare kommentarer samt vissa handlingar.

text: Föredraganden hos JO hämtade per telefon in kompletterande upplysningar från CC som anförde bl.a. följande. Beslutet att lägga ned mottagningen fattades som ett verkställighetsbeslut. Det fattades muntligen och har inte dokumenterats.

text: CC lämnade in vissa handlingar.

text: Under utredningen hos JO kom det fram att regionens beslut att stänga mottagningen hade överklagats av AA enligt reglerna för laglighetsprövning i

text: 10 kap.

text: kommunallagen (1991:900)

text: , KL. Förvaltningsrätten i Göteborg beslutade den 24 juli 2013 (mål nr 4966-13) att återförvisa överklagandet och ålägga Västra Götalandsregionen att utforma det överklagade beslutet i skrift. Under rubriken Bakgrund antecknade domstolen bl.a. följande: Regionen har i yttrande till förvaltningsrätten uppgett att beslutet har fattats av en tjänsteman inom förvaltningen och att det inte fattats i enlighet med gällande delegationsordning. Något skriftligt beslut har inte upprättats. Som skäl för sitt beslut anförde domstolen följande:

text: Av handlingarna i målet framgår att regionen enligt hälso- och

text: sjukvårdslagen (1982:763)

text: har beslutat att stänga barnmorskemottagningen i Ljungskile. Ett sådant beslut kan överklagas till förvaltningsrätten enligt

text: 10 kap.

text: kommunallagen

text: . Förvaltningsrätten konstaterar att beslutet inte är fattat enligt delegation och inte finns i skriftlig form. Förvaltningsrätten återförvisar därför överklagandet till regionen och ålägger denna att utforma beslutet i skrift. JO:s expedition hämtade in bl.a. ett protokollsutdrag från Styrelsen för beställd primärvårds sammanträde den 19 september 2013. Vid sammanträdet beslutade styrelsen att ”… godkänna den genomförda åtgärden att lägga ned Barnmorskemottagningen i Ljungskile och flytta verksamheten till Barnmorskemottagningen i Uddevalla.”

text: Rättslig reglering

text: Styrelsen för beställd primärvård är en nämnd i KL:s mening. I 6 kap. 33–38 §§ KL finns regler om hur en nämnd får delegera sitt beslutsfattande. Enligt

text: 6 kap. 33 § första stycket

text: KL får en nämnd uppdra åt ett utskott, åt en ledamot eller ersättare eller åt en anställd hos kommunen att besluta på nämndens vägnar i ett visst ärende eller en grupp av ärenden, med undantag för vissa fall som anges i 34 § och som inte är aktuella här. Vid införandet av den nu gällande

text: kommunallagen

text: anfördes i specialmotiveringen till dessa två bestämmelser (

text: prop. 1990/91:117 s. 204

text: ) bl.a. följande: Med beslut i delegeringsbestämmelserna avses endast beslut i

text: kommunallagens

text: mening. Kännetecknande för ett beslut är bl.a. att det föreligger alternativa lösningar och att beslutsfattaren måste göra vissa överväganden eller bedömningar.

text: I den kommunala förvaltningen vidtas dock också en mängd åtgärder som inte kan anses som beslut i lagens mening. Man talar om rent förberedande åtgärder eller rent verkställande åtgärder. Några klassiska exempel på rent verkställande åtgärder är avgiftsdebitering enligt en fastställd taxa och tilldelning av daghemsplats enligt en klar turordningsprincip. Det får alltså inte finnas utrymme för självständiga bedömningar. Sådan verksamhet ankommer normalt på de anställda. Rätten för de anställda att vidta sådana åtgärder grundas inte på delegering. Den följer i stället av den arbetsfördelning mellan de förtroendevalda och de anställda som måste finnas för att den kommunala verksamheten skall kunna fungera. Praktiskt sett kan en mycket stor del av den kommunala verksamheten antas höra till området ren verkställighet. Ibland kan gränsen mellan vad som hör till beslut i lagens mening och ren verkställighet vara svår att dra. Den förändring som den kommunala verksamheten genomgår genom ökad målstyrning och decentralisering kan leda till att gränsen förskjuts. Fler åtgärder än tidigare kan därigenom komma att hänföras till ren verkställighet. Finns det klara målsättningar för verksamheten är det mycket som talar för att många vardagliga åtgärder inom förvaltningen som i dag rättsligt sett är att anse som beslut kan hänföras till ren verkställighet även om de innefattar ett visst mått av självständigt ställningstagande och inte bara är ett rent mekaniskt verkställande av beslut. Det kan t.ex. gälla interna frågor om inköp, fastighetsförvaltning och personaladministration där intresset av att överklaga genom kommunalbesvär normalt inte kan vara särskilt stort. Beslut som har fattats med stöd av ett uppdrag enligt

text: 6 kap. 33 §

text: KL ska, enligt 35 § i samma kapitel, anmälas till nämnderna, som bestämmer i vilken ordning detta ska ske. Enligt

text: 10 kap. 1 § första stycket

text: KL har varje medlem av en kommun rätt att få lagligheten av kommunens beslut prövad genom att överklaga dem hos förvaltningsrätten för laglighetsprövning. De beslut som kan överklagas är bl.a. beslut av en nämnd om beslutet inte är av rent förberedande eller rent verkställande art (

text: 10 kap. 2 §

text: KL). Ett överklagande ska enligt

text: 10 kap. 6 §

text: KL ha kommit in till förvaltningsrätten inom tre veckor från den dag då det tillkännages på kommunens anslagstavla att protokollet över beslutet har justerats. När ett beslut har fattats efter delegation, och när det inte har förts ett särskilt protokoll över beslutet som har justerats och anslagits, räknas tiden för överklagande från den dag då det anslås att protokollet från det sammanträde där delegationsbeslutet anmälts hos nämnden har justerats.

text: Bedömning

text: Av remissvaret framgår att det i styrelsens delegationsordning föreskrivs att ett beslut att lägga ned en ”utbudspunkt” ska fattas av styrelsen som sådan. I det här fallet lades emellertid en utbudspunkt (barnmorskemottagningen) ned utan att styrelsen hade fattat beslut om det. I stället avgjordes frågan (felaktigt) på tjänstemannanivå. Nedläggningen föregicks av bl.a. flera samråd mellan tjänstemän vid de två förvaltningarna under respektive berörd nämnd/styrelse. Varken dessa samråd eller ”beslutet” om nedläggning av barnmorskemottagningen dokumenterades.

text: Myndighetens hantering innebar att mottagningen lades ned utan att det fanns ett beslut i saken som en kommunmedlem kunde överklaga enligt reglerna om

text: laglighetsprövning. När styrelsen efter förvaltningsrättens beslut om återförvisning tog upp frågan hade mottagningen varit stängd i flera månader. Styrelsen utformade sitt beslut som ett godkännande av den redan genomförda åtgärden att lägga ned mottagningen.

text: Styrelsen har uppenbarligen inte haft tillräcklig kontroll över förloppet eftersom mottagningen kunde läggas ned efter ett formlöst beslut på tjänstemannanivå. Handläggningen förtjänar allvarlig kritik.

text: Styrelsen har i sitt remissvar gett uttryck för att hanteringen av nedläggningen har varit bristfällig. Av utredningen framgår att styrelsen har vidtagit åtgärder för att förtydliga sin beslutsordning och att samråd mellan nämnder/styrelser numera ska dokumenteras. Mot denna bakgrund finner jag inte skäl att uppehålla mig ytterligare vid bristerna i myndighetens handläggning.

text: Vad som i övrigt har kommit fram leder inte till något uttalande från min sida.

text: Ärendet avslutas med den allvarliga kritik som har uttalats.


avgjordAv: Justitieombudsmannen Stefan Holgersson

nyckelord: Avgift Information

title: Kritik mot Landstinget i Värmland för felaktig information i kallelserna till det första tandvårdsbesöket

sammanfattning: Tandvård för barn och ungdomar är avgiftsfri. Landstinget får dock ta ut en avgift om patienten uteblir från ett avtalat besök. En kallelse till ett barns första tandvårdsbesök, där det anges en tid som har reserverats för besöket, innebär inte att landstinget och vårdnadshavarna har ingått en sådan överenskommelse att det är fråga om ett avtalat besök. Landstinget i Värmland kan inte undgå kritik för att ha angett i kallelsen att ett uteblivet besök debiteras patienten.

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO klagade AA på Landstinget i Värmland. Han uppgav bl.a. följande: I januari 2016 fick han, i egenskap av vårdnadshavare för sin ettårige son, ett brev från Folktandvården Värmland med en kallelse till en tandhälsoundersökning. I kallelsen angavs en tid som hade reserverats för besöket. Vidare stod det att de snarast skulle kontakta Folktandvården om den reserverade tiden inte passade och att uteblivet besök skulle debiteras med 75 kronor.

text: Tandvårdslagen

text: ger rätt att debitera för uteblivet avtalat besök, men i det här fallet hade han som vårdnadshavare inte ingått något avtal. I samband med att hans äldre dotter något år dessförinnan fick motsvarande kallelse från Folktandvården kontaktade han Landstinget i Värmland och ifrågasatte grunden för det betalningsansvar som de påstod att han omfattades av. Trots detta har landstinget inte förändrat sitt arbetssätt.

text: AA bifogade en mejlkonversation mellan honom och en kommunikatör på Folktandvården Värmland som hade ägt rum i januari och februari 2016. Av konversationen framgick bl.a. att frågan, med anledning av AA:s synpunkter något år tidigare, hade diskuterats med jurister i Landstingshuset. Kommunikatören svarade att landstinget hade resonerat bl.a. på följande sätt:

text: Att vi har en låg nivå på avgiften (75 kronor) beror på att vi inte ser det som en ren ersättning för den förlorade vårdtiden utan mer som en markering till den som uteblivit att i tid höra av sig om man vill av- eller omboka sin erbjudna tid nästa gång. Och vi skickar inga uteblivandeavgifter i barntandvård till inkasso. – – –

text: Men du har rätt i att vi inte har ett formellt avtal från första besöket. Krav på ett sådant skulle skapa en ganska stor byråkrati som vi tror varken vi eller patienterna vore betjänta av.

text: Utredning

text: JO begärde att Landstingsstyrelsen, Landstinget i Värmland, skulle yttra sig över AA:s anmälan till JO. I ett remissvar anförde landstingsstyrelsens arbetsutskott bl.a. följande:

text: Folktandvårdens rutiner vid debitering för uteblivet besök

text: Enligt

text: 7 § 1. tandvårdslagen (1985:125)

text: ska folktandvården svara för regelbunden och fullständig tandvård för barn och ungdomar till och med det år då de fyller nitton år. Enligt

text: 15 a § tandvårdslagen

text: ska sådan tandvård vara avgiftsfri för patienten. Uppkommer kostnader med anledning av att patienten uteblivit från avtalat tandvårdsbesök, får avgift tas ut av patienten enligt grunder som landstinget bestämmer. Avgiften ska normalt tas ut av patientens förmyndare om patienten är under 18 år. Landstingsfullmäktige beslutade den 29 januari 2001 att en avgift på 75 kronor ska tillämpas vid uteblivanden i all barn- och ungdomstandvård. Anmälan avser den första kallelsen till tandhälsoundersökning som skickas till barn vid ett års ålder. I kallelsen anges att en viss tid reserverats för besöket samt att folktandvården snarast ska kontaktas om den reserverade tiden inte passar. Av kallelsen framgår även att uteblivet besök debiteras med 75 kronor. Samma mall används för alla kallelser till besök inom folktandvården.

text: Bedömning

text: Folktandvårdens ansvar för barns och ungdomars tandvård enligt

text: 7 § 1. tandvårdslagen

text: innebär att folktandvården ska kalla barn till tandhälsoundersökning. Kallelsen till det första tandvårdsbesöket kan inte anses innebära att det ingåtts en sådan överenskommelse med vårdnadshavarna att det är fråga om ett avtalat besök. Därmed finns inte grund för att ta ut avgift enligt

text: 15 a § tandvårdslagen

text: om patienten uteblir eller inte hör av sig till folktandvården angående den reserverade tiden. Med anledning av ovanstående kommer landstinget att ändra de tillämpade rutinerna för debitering vid uteblivet besök. Debitering kommer endast att ske när det finns en sådan överenskommelse med patient eller vårdnadshavare att det är fråga om ett avtalat besök.

text: AA yttrade sig över remissvaret och uppgav bl.a. följande: Av remissvaret framgår att landstinget kommer att ändra de tillämpade rutinerna för debitering vid uteblivet besök och att debitering endast kommer att ske när det finns en sådan överenskommelse med patienten eller vårdnadshavaren att det är fråga om ett avtalat besök. Det framgår dock inte av yttrandet om landstinget kommer att ändra lydelsen i sina kallelser så att det tydligt framgår att de erbjuder en tid och inte binder patienten vid en viss tid med hot om straffavgift vid uteblivet besök. Det vore önskvärt att landstinget förtydligade när de anser att ett besök har avtalats. Som AA uppfattar landstinget anser de att alla kommande besök efter det första tandvårdsbesöket vid cirka ett års ålder är avtalade på förhand.

text: Bedömning

text: Tandvård för barn och ungdomar upp till och med det år då de fyller 21 år är avgiftsfri för patienten. Landstinget får dock ta ut en avgift om patienten uteblir

text: från ett avtalat besök. Om patienten är under 18 år tas avgiften ut av barnets förmyndare (

text: 7 § 1

text: och

text: 15 a §

text: tandvårdslagen

text: Landstingsstyrelsen uppger i sitt remissvar att kallelsen till det första tandvårdsbesöket inte kan anses innebära att det har ingåtts en sådan överenskommelse med vårdnadshavarna att det är fråga om ett avtalat besök. Jag instämmer i den bedömningen. Det innebär att det är felaktigt att i dessa kallelser ange att ett uteblivet besök debiteras patienten. Den informationen bör därför inte finnas med i kallelsen. Det är alltså inte tillräckligt att Folktandvården endast avstår från att debitera patienten för kostnaden.

text: Det framgår av handlingarna att AA uppmärksammade landstinget på den aktuella frågan något år före den aktuella händelsen, i samband med att hans äldre dotter fick motsvarande kallelse. Det förvånar mig att landstinget inte såg över kallelsen redan vid den tidpunkten. Landstinget kan inte undgå kritik för utformningen av kallelsen. Jag utgår från att landstinget numera har ändrat utformningen av kallelsen till det första tandvårdsbesöket.

text: Det som AA har uppgett i övrigt leder inte till någon åtgärd eller något uttalande från min sida.

text: Ärendet avslutas.


nyckelord: Avvisning Tvångsmedel/tvångsåtgärder

title: Kritik mot polisen med anledning av ett ingripande i samband med en demonstration

text: Anmälan

text: AA framförde i en anmälan klagomål mot Polismyndigheten i Västra Götaland. Han var missnöjd med hur polisen, enligt uppgift i en s.k. blogg, hade agerat i samband med en demonstration i Göteborg den 1 maj 2006.

text: Utredning

text: En utskrift av den aktuella bloggen gjordes. Vidare inhämtades ett omhändertagandeblad från Polismyndigheten i Västra Götaland.

text: Av utredningen framgick bl.a. följande. I samband med en förstamajdemonstration som utgick från Järntorget i Göteborg hade tre personer, medlemmar i Liberala partiet, ställt sig så att de skulle synas för dem som gick i förstamajtåget och hållit upp en banderoll med texten ”Båd stat och lagar oss förtrycka, vi under skatter digna ner” (ett citat ur Internationalen). Därefter förflyttade sig de tre medlemmarna till Götaplatsen, som var förstamajtågens slutdestination. På Götaplatsen ställde de sig i trappan mot Konserthuset och vecklade åter ut banderollen. – Enligt uppgift i bloggen ville de tre personerna demonstrera mot socialdemokraterna; de stod tysta med sin banderoll högst uppe på trappan och utgjorde inte något hot mot den allmänna ordningen. – Förfarandet väckte dock missnöje hos några av deltagarna i förstamajtåget och ledde slutligen till att polis tillkallades. Polisen anmanade de tre medlemmarna att ta bort banderollen eller att ställa sig på annan plats. Då detta inte åtlyddes beslutade polisen att avlägsna en av de tre medlemmarna från Götaplatsen till Redbergsplatsen. Som grund för beslutet angavs i rapporten att mannen ”störde ordningen genom banderoll på Götaplatsen. Motdemonstration. Provocerade folk, vägrade lämna platsen.”

text: Ärendet remitterades till polismyndigheten för upplysningar och yttrande över den aktuella händelsen.

text: Polismyndigheten (länspolismästaren BB) inkom med ett yttrande och anförde bl.a. följande.

text: Händelseförlopp Polismyndigheten beviljade Göteborgs Socialdemokratiska Partidistrikt tillstånd till en allmän sammankomst den 1 maj 2006. Programmet omfattade bland annat ett demonstrationståg från Olof Palmes Plats till Götaplatsen med ett avslutande möte på Götaplatsen. En grupp s.k. cykelpoliser hade till uppgift att svara för ordningen på Götaplatsen. Tre yngre män ställde sig på Konserthustrappan med en banderoll mellan sig med texten: ”Båd stat och lagar oss förtrycka, vi under skatter digna ner.”

text: Männen väckte uppmärksamhet och irritation bland de demonstrerande socialdemokraterna och stämningen blev hätsk. Polisen ingrep mot männen och uppmanade dem att lämna platsen men de vägrade att göra detta. Polisen avlägsnade då den mest aktive av dem enligt

text: 13 § polislagen

text: , varefter de två kvarvarande rullade ihop banderollen och gick därifrån.

text: Bedömning En demonstration är ofta att bedöma som en allmän sammankomst för vilken det krävs tillstånd men det kan även finnas demonstrationer som inte är att anse som allmänna sammankomster. Den grundlagsskyddade rätten att demonstrera kräver inte att en demonstration sker som en allmän sammankomst. Flera faktorer är av betydelse för bedömningen om en sammankomst skall anses vara allmän. Deltagarantalet är en sådan faktor. Om det endast rör sig om ett fåtal deltagare talar detta för att sammankomsten inte bör anses vara allmän. En annan faktor av betydelse för denna bedömning är om sammankomsten vänder sig till allmänheten. Har anordnaren inte på förhand annonserat om demonstrationen eller på annat sätt informerat om att den skall äga rum talar detta för att den inte är anordnad för allmänheten och därför inte bör anses vara en allmän sammankomst. Övervägande skäl talar för att de tre männens demonstration inte bör anses ha varit en allmän sammankomst. De hade av allt att döma inte för avsikt att anordna den för allmänheten, eftersom de inte verkar ha vidtagit några åtgärder i förväg för att sprida kännedom om den. De hade enligt egen uppgift inte ansökt om tillstånd att demonstrera. Det var tydligt att inga andra än de själva skulle delta. Inte heller anslöt sig någon spontant till demonstrationen när den pågick. Det innebär att ett ingripande mot männen inte kunde ske med stöd av bestämmelserna om allmänna sammankomster. Det var ändå uppenbart att det var nödvändigt att ingripa mot dem. När de kom fram till Götaplatsen ställde de sig på trappan till Konserthuset fullt synliga för alla. De störde ordningen genom att skapa oro och irritera deltagarna i socialdemokraternas demonstration. Det fanns en påtaglig risk för att det skulle bli bråk om inte polisen vidtog några åtgärder. Göteborgs Socialdemokratiska Partidistrikt hade beviljats tillstånd att demonstrera och få disponera Götaplatsen för ändamålet. Det var polisens uppgift att se till att demonstrationen kunde genomföras enligt tillståndet och att ordningen och säkerheten i samband därmed upprätthölls. Som mötes- eller demonstrations– deltagare eller åskådare är man skyldig att följa polisens anvisningar och uppmaningar. Polisen får anses haft befogenhet att ingripa enligt

text: 13 § polislagen

text: mot männen och som den minst ingripande åtgärden avvisa dem från socialdemokraternas demonstrationsområde som omfattade Götaplatsen men också en del av Kungsportsavenyn dit demonstrationståget sträckte sig. Visserligen innebar ett avvisande att männens demonstration skulle komma att upplösas, men polisen hade knappast något annat val för att kunna upprätthålla ordningen. Männen hade redan på Järntorget klart och tydligt visat att de ville stå på en plats där de var väl synliga för alla som gick i de olika demonstrationstågen. Det framstår som högst osannolikt att polispersonalen skulle ha lyckats med att få dem att frivilligt välja en annan plats längre ned efter Kungsportsavenyn utanför Domus eller Valand. Även om dessa platser bör ha varit lämpliga ur ordningssynpunkt vid det här

text: tillfället hade platserna med all sannolikhet inte godtagits, eftersom männen i så fall hade hamnat utom synhåll för mötesdeltagarna på Götaplatsen. Idén med deras demonstration hade gått förlorad. Männen vägrade att låta sig avvisas. Då återstod inget annat än att avlägsna åtminstone den mest aktive bland dem för att förhindra bråk och fortsatta störningar, även om demonstrationen som en direkt följd av avlägsnandet upplöstes. Polisen får anses ha varit berättigad till detta. Åtgärden framstår som både försvarlig och nödvändig. Det kan tyckas att vissa demonstrationer har ett sämre rättsskydd och kan upplösas på svagare grunder än andra beroende på om de bedöms vara allmänna sammankomster eller inte. I praktiken bör det emellertid knappast bli någon skillnad. Tillämpningen av

text: och

text: 13 §§

text: polislagen

text: förutsätter att polisen visar största respekt för demonstrationsrätten så långt det är möjligt och inte ingriper med strängare medel än vad som är absolut nödvändigt av hänsyn till ordningen och säkerheten vid demonstrationen. En av männen avlägsnades till Redbergsplatsen. Innan han sattes in i polisbilen kroppsvisiterades han av säkerhetsskäl enligt

text: 19 § polislagen

text: . När det gäller platsen dit avlägsnandet skedde synes Redbergsplatsen väl vald med hänsyn till ändamålet med åtgärden. Platsen ligger tillräckligt långt från Götaplatsen för att det inte skulle vara alltför enkelt att återvända och störa demonstrationen på nytt samtidigt som det inte var förenat med några större besvär att ta sig därifrån med hjälp av allmänna kommunikationer. I ett beslut den 10 april 2008 anförde chefsJO Melin följande.

text: Rättslig reglering

text: Regeringsformen

text: m.m. I

text: 2 kap.

text: regeringsformen

text: (RF) finns bestämmelser om medborgarnas grundläggande fri- och rättigheter. Enligt

text: 2 kap. 1 § första stycket 1

text: , 3 och 4 RF är varje medborgare gentemot det allmänna tillförsäkrad yttrandefrihet, mötes- frihet och demonstrationsfrihet. Dessa bestämmelser tillförsäkrar den enskilde en frihet att bl.a. i tal, skrift eller bild eller på annat sätt meddela upplysningar samt uttrycka tankar, åsikter och känslor samt att anordna och bevista sammankomster och att anordna och delta i demonstrationer på allmän plats. Dessa fri- och rättigheter får inom vissa ramar begränsas genom lag (

text: 2 kap.

text: 14 §§

text: RF). Sådan begränsning får göras endast för att tillgodose ändamål som är godtagbart i ett demokratiskt samhälle. Den får vidare aldrig gå utöver vad som är nödvändigt med hänsyn till det ändamål som har föranlett begränsningen och inte heller sträcka sig så långt att den utgör ett hot mot den fria åsiktsbildningen såsom en av folkstyrelsens grundvalar. En begränsning får inte göras enbart på grund av politisk, religiös, kulturell eller annan sådan åskådning (

text: 2 kap. 12 § andra stycket

text: RF). Beträffande mötes- och demonstrationsfriheterna gäller närmare att dessa får begränsas av hänsyn till ordning och säkerhet vid sammankomsten eller demonstrationen eller till trafiken och att i övrigt får dessa friheter endast begränsas av hänsyn till rikets säkerhet eller för att motverka farsot (

text: 2 kap. 14 § första stycket

text: RF). Begränsningar av mötes- och demonstrationsfriheterna av det slag som åsyftas i den nyssnämnda bestämmelsen finns – såvitt avser allmänna sammankomster – i

text: 2 kap.

text: ordningslagen (1993:1617)

text: . En allmän sammankomst får upplösas bl.a. om det uppkommer svårare oordning vid själva sammankomsten eller, som en direkt följd av den, i

text: dess omedelbara omgivning eller om sammankomsten medför avsevärd fara för de närvarande eller allvarlig störning av trafiken (2 kap. 23 § första stycket 1). Sammankomsten får endast upplösas om mindre ingripande åtgärder har visat sig otillräckliga (2 kap. 24 §).

text: Enligt den europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna gäller att var och en har rätt till yttrandefrihet och att denna rätt innefattar åsiktsfrihet samt frihet att ta emot och sprida uppgifter och tankar utan offentlig myndighets inblandning och oberoende av territoriella gränser (artikel 10). Rätten att demonstrera och anordna opinionsmöten behandlas i artikel 11 i vilken det bl.a. slås fast att var och en har rätt till frihet att delta i fredliga sammankomster. Dessa friheter får inte underkastas andra inskränkningar än sådana som är föreskrivna i lag och som i ett demokratiskt samhälle är nödvändiga med hänsyn till vissa särskilt uppräknade intressen, bland dem allmän säkerhet och förebyggande av oordning eller brott.

text: Polislagen

text: Enligt

text: 13 § polislagen (1984:387)

text: gäller att om någon genom sitt uppträdande stör den allmänna ordningen eller utgör en omedelbar fara för denna får en polisman avvisa eller avlägsna honom från ett visst område eller utrymme, när det är nödvändigt för att ordningen ska upprätthållas. Detsamma gäller om en sådan åtgärd behövs för att en straffbelagd gärning ska kunna avvärjas. Är en sådan åtgärd otillräcklig för att det avsedda resultatet ska uppnås, får personen tillfälligt omhändertas. Som framgår direkt av lagtexten, har åtgärderna att avvisa eller avlägsna någon från platsen således företräde framför beslut om omhändertagande.

text: Bedömning

text: Av utredningen framgår att tre medlemmar av Liberala partiet – under en förstamajdemonstration anordnad av Göteborgs socialdemokratiska partidistrikt – ställde sig på för förstamajtåget väl synlig plats och höll upp en banderoll på vilken ett citat ur Internationalen hade tryckts. Polismyndigheten har uppgett att banderollen väckte irritation hos förstamajdemonstranterna och att stämningen blev hätsk. Någon eller några uppmanade de tre att ta ned den. Banderollen togs emellertid inte ned och polis tillkallades. Polisen uppmanade de tre att ta ned banderollen. När denna uppmaning inte åtlyddes – och viss ytterligare ordväxling förekommit – avlägsnades en av de tre till Redbergsplatsen. De övriga två tog då ned banderollen.

text: Det kan inledningsvis konstateras att de tre personerna med sin banderoll gemensamt manifesterade en åsikt på allmän plats, dvs. att de demonstrerade. Vidare är det klart att polisens ingripande i praktiken innebar att demonstrationen upplöstes.

text: Polismyndigheten har gjort bedömningen att demonstrationen – bl.a. med hänsyn till det ringa antalet deltagare – inte kan anses ha utgjort en allmän sammankomst, varför bestämmelserna om bl.a. upplösning av sådan sammankomst i 2 kap.

text: ordningslagen

text: inte är tillämpliga. Det är förvisso en tämligen vitt omfattad ståndpunkt att vissa sammankomster är för små för att betecknas som allmänna och att de därför inte omfattas av det skydd mot upplösning som

text: ordningslagen

text: erbjuder (se t.ex. Persson m.fl.,

text: Ordningslagen

text: , 2:a uppl. s. 36 samt JO 1975 s. 92). Det kan emellertid anföras goda argument för att

text: ordningslagens

text: regelsystem är tillämpligt även på mindre sammankomster (se Bull, Mötes- och demonstrationsfriheten, 1997, s. 526 f.).

text: Oavsett vilken ståndpunkt man intar i frågan om

text: ordningslagens

text: räckvidd, måste bedömningen av när ett ingripande mot en demonstration kan ske ta sin utgångspunkt i det i

text: regeringsformen

text: och Europakonventionen givna skyddet för den fria åsiktsbildningen i vid mening. I förarbetena till regleringen i

text: 2 kap.

text: RF framhålls att det demokratiska styrelsesättet inte kan bli annat än en tom form, om de enskilda medborgarna inte har en vidsträckt frihet att ta del i opinionsbildningen i samhället genom att uttrycka sina åsikter, bilda föreningar, delta i demonstrationer etc. (

text: SOU 1975:75 s. 89

text: ). Lagstiftaren har därför eftersträvat att ge den enskildes grundläggande fri- och rättigheter ett starkt skydd.

text: Beslut om att upplösa en allmän sammankomst kan endast fattas med stöd av reglerna i

text: 2 kap.

text: 24 §§

text: ordningslagen

text: , dvs. bl.a. om svårare oordning uppkommit. Vissa åtgärder som polisen kan vidta med stöd av bestämmelser i

text: polislagen

text: och regler om straffprocessuella tvångsmedel i

text: rättegångsbalken

text: mot den som stör den allmänna ordningen eller begår brott kan emellertid undantagsvis i praktiken medföra att en demonstration upplöses, t.ex. om det är fråga om en enmansdemonstration. Det är dock viktigt att hålla i åtanke att föremålet för de åtgärder som får vidtas med stöd av bestämmelserna i

text: ordningslagen

text: är själva demonstrationen medan föremålet för åtgärder enligt

text: rättegångsbalken

text: och

text: polislagen

text: är den enskilde som begår brott eller stör den allmänna ordningen. Att ett ingripande enligt de sistnämnda bestämmelserna mot en enskild i vissa fall kan få konsekvenser för demonstrationen som sådan är oundvikligt. Det förhållandet att någon deltar i en demonstration kan nämligen inte anses innebära att denne är fredad mot polisingripanden.

text: Även om ett ingripande således kan ske även mot en enskild som utövar sin grundlagsfästa rätt att demonstrera men som stör ordningen eller begår brott måste polisen likväl, när ett sådant ingripande övervägs, tillämpa bl.a.

text: 13 § polislagen

text: med all tillbörlig respekt för demonstrationsrätten och avstå från ingripande i annat än helt självklara fall (jfr JO 1975 s. 92).

text: Jag övergår nu till att pröva polisens ingripande i förevarande ärende.

text: Rätten att anordna och delta i en demonstration inbegriper självfallet också en rätt att anordna och delta i en motdemonstration. En demonstration måste emellertid kunna genomföras utan att deltagarna riskerar att utsättas för våld från meningsmotståndare. Om det finns en sådan risk, kan detta avhålla individer eller grupper från att öppet uttrycka sina åsikter. Rätten att anordna en

text: motdemonstration innefattar därför givetvis inte en rätt att hindra att huvuddemonstrationen genomförs (se

text: JO 2007/08 s. 140

text: och där gjorda hänvisningar).

text: När ett demonstrationstillstånd har beviljats krävs att polismyndigheten avdelar de resurser och vidtar de åtgärder i övrigt som krävs för att demonstrationen ska kunna genomföras i enlighet med det fattade beslutet. Polismyndigheten hade således en skyldighet att vidta rimliga åtgärder för att det socialdemokratiska partidistriktets demonstration skulle kunna genomföras.

text: I enlighet med vad som sagts ovan hade emellertid också medlemmarna i Liberala partiet rätt att – så länge inte huvuddemonstrationens genomförande hindrades – ge uttryck för sin uppfattning. De får också anses ha haft rätt att genomföra sin manifestation i omedelbar anslutning till förstamajdemonstrationen. Det budskap som de framförde – i form av ett citat ur arbetarrörelsens kampsång Internationalen, fjärde versen – var ju nämligen sådant att det måste betraktas som en slags kommentar till huvuddemonstrationen (jfr det principiella resonemanget i Europadomstolens dom den 29 september 2006 i målet

text: Öllinger mot Österrike

text: om rätten att anordna en motdemonstration för att protestera mot en sedan tidigare tillståndsgiven huvuddemonstration). Polisen var således inte berättigad att ingripa mot dem av det skälet att de anordnat en motdemonstration. Det kan också framhållas att utredningen inte heller ger något som helst stöd för att motdemonstrationen hindrade huvuddemonstrationens genomförande.

text: Enligt polismyndigheten var det dock nödvändigt att ingripa mot de tre motdemonstranterna eftersom de störde ordningen genom att skapa oro och irritera deltagarna i förstamajdemonstrationen. Det fanns vidare en påtaglig risk för att det skulle bli bråk om polisen inte vidtog åtgärder. Polisen får därför, enligt myndigheten, anses ha haft befogenhet för ingripandet genom bestämmelserna i

text: 13 § polislagen

text: Jag kan till en början konstatera att motdemonstranterna inte förefaller ha varit våldsamma, hotfulla eller högljudda. Det har inte ens påståtts att de vid tillfället agerade på något annat sätt än att de vecklade ut en banderoll, med text hämtad från Internationalen, på en för deltagarna i förstamajtåget väl synlig plats. I polismyndighetens egen dokumentation av ingripandet mot den avlägsnade personen har ju också antecknats att denne endast ”störde ordningen genom banderoll på Götaplatsen” och – får man anta – därigenom ”provocerade folk”. Det står alltså klart att det var budskapet på banderollen som gav upphov till irritation bland några av deltagarna i förstamajdemonstrationen och att diskussion uppstod parterna emellan. Som framgått måste polisen, i en situation som den aktuella, tillämpa

text: 13 § polislagen

text: med stor försiktighet, och därvid överväga om andra möjligheter står till buds för att lösa en inträffad eller befarad konflikt. Möjligen hade situationen kunnat lösas på ett smidigt sätt om polisen hade lagt sig vinn om att förklara för de personer i förstamajtåget som upprördes över texten på banderollen att även de tre motdemonstranterna hade rätt att framföra sin åsikt. Jag

text: kan alltså inte godta polismyndighetens bedömning att det, på sätt som fordras för en tillämpning av

text: 13 § polislagen

text: , var nödvändigt att ingripa mot de tre motdemonstranterna för att upprätthålla ordningen på platsen. Det kan tilläggas att de ordningsstörningar som möjligen kunde befaras framstår som bagatellartade – inte minst vid en jämförelse med de motsättningar som polisen inte sällan har att hantera vid andra demonstrationer, t.ex. i samband med den s.k. Salemmarschen.

text: Jag anser således att utredningen inte visar att det fanns tillräckligt stöd för polisen att avvisa eller avlägsna någon av motdemonstranterna med stöd av

text: 13 § polislagen

text: , vare sig i syfte att säkerställa att huvuddemonstrationen kunde genomföras enligt tillståndsbeslutet eller av annat skäl.

text: Med hänsyn till att det nyssnämnda ingripandet rent faktiskt ledde till att Liberala partiets demonstration upplöstes, vilket anmärkningsvärt nog också synes ha varit syftet med åtgärden, har ingripandet inneburit en kränkning av den avlägsnades och övriga motdemonstranters yttrande- och demonstrationsfrihet. För detta ingripande förtjänar polisen kritik.


avgjordAv: Justitieombudsmannen Thomas Norling

nyckelord: Beslut Dokumentation Verkställighet

title: Socialnämnden i Pajala kommun får allvarlig kritik för att den dröjt med att verkställa en insats enligt LSS efter det att en domstol hade återförvisat målet för fortsatt handläggning och nytt beslut

sammanfattning: En enskild överklagade ett beslut från en kommunal nämnd om var en beviljad boendeinsats enligt lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade skulle verkställas. Domstolen upphävde beslutet och återförvisade målet till nämnden för nytt verkställighetsbeslut. Nämnden förhöll sig passiv i nästan ett år efter det att domen meddelades. När nämndens yttrande kom in till JO var insatsen fortfarande inte verkställd. Det hade då förflutit nästan ett år och åtta månader sedan domen meddelades. Sammantaget anser JO att nämnden förtjänar allvarlig kritik för att ha dröjt med att verkställa boendeinsatsen och för att den dokumenterat verkställighetsärendet på ett mycket bristfälligt sätt.

text: Bakgrund och anmälan

text: AA:s son BB var sedan tidigare beviljad insats i form av bostad med särskild service för barn eller ungdomar som behöver bo utanför föräldrahemmet enligt

text: 9 § 8 lagen (1993:387)

text: om stöd och service till vissa funktionshindrade, LSS.

text: Den 10 juli 2023 fattade Kommunstyrelsen i Pajala kommun beslut om att insatsen skulle verkställas i Jönköpings kommun. Beslutet överklagades till Förvaltningsrätten i Luleå. Den 31 oktober 2023 upphävde domstolen beslutet och återförvisade målet till kommunstyrelsen för fortsatt handläggning och nytt verkställighetsbeslut.

text: I en anmälan till JO den 24 februari 2025 klagade AA på att Pajala kommun fortfarande inte hade verkställt beslutet om insats.

text: Utredning

text: JO hämtade in handlingar avseende BB:s ärende från Socialnämnden i Pajala kommun.

text: Därefter begärde JO att nämnden skulle yttra sig över anmälan och redogöra för sin handläggning. Nämnden skulle särskilt yttra sig över vilka åtgärder som hade vidtagits med anledning av förvaltningsrättens dom och hur verkställighetsärendet hade dokumenterats.

text: I sitt yttrande framförde nämnden bl.a. följande. Efter förvaltningsrättens dom den 31 oktober 2023 ordnade nämnden med en alternativ lösning genom att i ett beslut den 5 september 2024 bevilja BB personlig assistans utöver det Försäkringskassan hade beviljat honom. Under hösten 2024 fick handläggaren i uppdrag att se över möjligheterna att verkställa beslutet om boende och det är fortsatt ett pågående arbete. Svårigheterna bestod i att BB inte hade nått den ålder som de närliggande verksamheterna som bedriver bostad enligt

text: 9 § 8

text: LSS kräver. I oktober 2024 var handläggaren i kontakt med föreståndaren för ett boende i Bodens kommun, som förklarade att BB skulle kunna placeras där under februari eller mars 2025, när han hade fyllt 14 år. Boendet bedömdes vara ett av få som hade de rätta förutsättningarna för att ta emot honom. Under våren 2025 hade handläggaren kontinuerlig kontakt med föreståndaren i frågan om matchning av behov och möjlighet till placering på det aktuella boendet. I juni 2025 meddelade föreståndaren att BB skulle kunna flytta till boendet under oktober 2025.

text: Nämnden bedömde att den hade brustit i att verkställa boendeinsatsen och hur den hade dokumenterat verkställighetsärendet.

text: AA kommenterade yttrandet.

text: Rättsliga utgångspunkter

text: I LSS finns bestämmelser om vissa insatser som personer som omfattas av den lagen har rätt till, om de behöver sådan hjälp i sin livsföring och behovet inte tillgodoses på annat sätt. Målet med LSS är att den enskilde ska få möjlighet att leva som andra. Genom insatserna ska den enskilde tillförsäkras goda levnadsvillkor. (1, 5 och 7 §§ LSS.)

text: LSS är en rättighetslag. Det innebär att den enskilde kan kräva de rättigheter som anges i lagen. Detta kan jämföras med

text: socialtjänstlagen (2025:400)

text: , som inte ger den enskilde en absolut rätt till en viss bestämd insats (se

text: prop. 1992/93:159 s. 50

text: ). Jag har i ett tidigare beslut mer utförligt redovisat vad det innebär att LSS är en rättighetslag (se JO:s beslut den 13 februari 2025, dnr

text: En av insatserna enligt LSS är bostad med särskild service för barn eller ungdomar som behöver bo utanför föräldrahemmet (

text: 9 § 8

text: LSS). Ett beslut om en sådan insats gäller omedelbart (

text: 27 § fjärde stycket

text: LSS). Det betyder att nämnden är skyldig att genast verkställa beslutet. Även ett beslut av domstol i sådana frågor gäller omedelbart, så länge domstolen inte har förordnat att dess beslut ska gälla först sedan det fått laga kraft (27 § fjärde och femte styckena

text: LSS). Om nämnden är missnöjd med förvaltningsrättens dom, får nämnden överklaga den till kammarrätten.

text: Handläggning av ärenden som rör enskilda samt genomförande av beslut om insatser enligt LSS ska dokumenteras. Dokumentationen ska utvisa beslut och åtgärder som vidtas i ärendet samt faktiska omständigheter och händelser av betydelse. (

text: 21 a §

text: LSS.)

text: Bedömning

text: Av utredningen framgår att kommunstyrelsen fattade ett beslut den 10 juli 2023 om att den beviljade boendeinsatsen för BB skulle verkställas i Jönköpings kommun. Som framgår av det ovan redovisade upphävdes beslutet av förvaltningsrätten den 31 oktober samma år. Domstolen ansåg bl.a. att utredningen i målet inte gav stöd för att beslutad verkställighet, på ett boende som var beläget på ett anmärkningsvärt stort avstånd från föräldrahemmet, skulle tillförsäkra BB goda levnadsvillkor. Vidare ansåg förvaltningsrätten att hans bästa inte hade beaktats i tillräcklig grad och att han genom den beslutade verkställigheten inte gavs möjlighet att leva som andra.

text: Det framgår av en journalanteckning att nämnden den 22 november 2023 gjorde bedömningen att inte överklaga förvaltningsrättens dom. Således fanns det inte, från det att förvaltningsrättens dom meddelades den 31 oktober 2023, något beslut om var BB:s insats skulle verkställas. Nämnden var alltså från den tidpunkten alltjämt skyldig att genast verkställa sitt beslut om boendeinsats för BB.

text: Nämnden har framfört att BB:s insats skulle kunna börja verkställas på ett boende i Bodens kommun i oktober 2025. I ärendet har det inte framkommit om BB:s insats verkställdes enligt nämndens förslag eller om ett överklagbart verkställighetsbeslut i stället fattades. Jag har då att utgå från att insatsen, i vart fall när nämndens yttrande kom in till JO i juni 2025, fortfarande inte var verkställd. Det är nästan ett år och åtta månader efter det att förvaltningsrätten hade meddelat sin dom.

text: Nämnden har i sitt yttrande hänvisat till svårigheter med att hitta ett lämpligt boende utifrån vissa faktorer relaterade till bl.a. BB:s ålder. Naturligtvis kan sådana utmaningar leda till en längre handläggningstid än normalt. Det är emellertid viktigt att nämnden även i sådana fall kontinuerligt vidtar relevanta åtgärder i syfte att så snart som möjligt kunna verkställa beslutet. Mot bakgrund av nämndens yttrande kan jag konstatera att det inte vidtogs några åtgärder i syfte att verkställa insatsen förrän under hösten 2024. Nämnden förhöll sig alltså passiv i nästan ett år efter förvaltningsrättens dom. Det ser jag allvarligt på.

text: Jag vill också uppehålla mig vid att nämnden i sitt yttrande har anfört att den beslutade om en alternativ lösning på BB:s behov genom att bevilja honom

text: ytterligare personlig assistans. I en journalanteckning från den 22 november 2023 anges i denna del följande:

text: ”I rapportering till IVO kan det specificeras att barnets behov för närvarande tillgodoses av personlig assistans, och att verkställigheten kring beslutet om 9:8 Utreds vidare.” Som jag inledningsvis har nämnt tillförsäkrar LSS enskilda som uppfyller lagens krav vissa rättigheter. När den enskilde har fått ett beslut om rätt till en viss insats enligt LSS ansvarar nämnden för att den enskilde verkligen får den insats som han eller hon har beviljats (se

text: prop. 2007/08:43 s. 13

text: Även om det var så att nämnden beviljade BB ytterligare personlig assistans, är det fråga om en helt annan insats enligt LSS. Det är alltså inte på något sätt tillräckligt och förändrar inte det faktum att han under den aktuella perioden stod utan verkställd boendeinsats. Jag kan inte uppfatta beslutet om personlig assistans på något annat sätt än att nämnden, trots de instruktioner som förvaltningsrätten lämnade i sin dom den 31 oktober 2023, försökte att kringgå sin skyldighet att omedelbart verkställa beslutet om boendeinsats enligt

text: 9 § 8

text: LSS. Något sådant får givetvis inte förekomma.

text: Avslutningsvis vill jag ta upp den bedömning som nämnden har gjort angående dokumentationen i verkställighetsärendet. Nämnden har bedömt att ärendet är bristfälligt dokumenterat. De journalanteckningar som jag har tagit del av är mycket kortfattade och har till viss del bara innehållit sammanfattningar av vidtagna åtgärder. Det har mot den bakgrunden varit svårt för mig att följa hur nämnden har handlagt ärendet. Det är inte acceptabelt och något jag ser allvarligt på. Jag instämmer alltså i nämndens bedömning i denna del.

text: Sammantaget förtjänar nämnden allvarlig kritik för att ha dröjt med att verkställa den beviljade boendeinsatsen för BB och för den mycket bristfälliga dokumentationen.

text: Vid granskningen i det här ärendet har det inte kommit fram om insatsen för BB har verkställts i enlighet med det som nämnden redovisat i sitt yttrande. Jag avser att följa upp frågan om hur nämnden förmår verkställa sina beslut om insatser enligt LSS inom ramen för den inspektion av nämnden som jag inom kort ska genomföra.

text: Det som i övrigt har kommit fram i ärendet föranleder inte någon åtgärd eller något uttalande från min sida.

text: Ärendet avslutas.

text: Beslutet har fattats av JO Thomas Norling. Dokumentet har fastställts digitalt och har ingen underskrift.


avgjordAv: Hans-Gunnar Axberger

title: Anmälan mot Skatteverket för verkställigheten av ett beslut om tvångsåtgärder

text: Bakgrund

text: I en anmälan till JO framförde AA klagomål mot Skatteverket gällande genomförandet av tvångsåtgärder mot Halta Hönan AB (bolaget). Han anförde bl.a. följande.

text: Länsrätten i Skåne län fattade den 19 april 2007 beslut om att låta Skatteverket tillgripa tvångsmedel mot bolaget utan att delägarna i förväg skulle få kännedom om detta. De tvångsmedel som Skatteverket tillgrep gick dock långt utöver vad länsrätten beslutat. Tvångsmedlen genomfördes på en annan adress än vad som angavs i beslutet och trots återkommande protester från delägarnas sida fortsatte förrättningen. Under förrättningen speglade Skatteverket information hos bolaget i helt andra medier än vad länsrätten hade beslutat om. Skatteverket kopierade kassasystemets programvara, men också hela kontorsdatorns hårddisk, som fanns i ett annat utrymme och som inte hade med kassasystemet att göra. Förutom att delägarna framhöll att Skatteverket saknade rätt att söka information i bolagets kontorsdator, framförde delägarna vid upprepade tillfällen att det fanns material av privat natur lagrat i datorn. Skatteverket krävde vidare att delägarna skulle öppna ett kassaskåp, där verkets handläggare sedan gick igenom mängder med privata dokument och krävde svar på en rad frågor som inte hade med bolagets räkenskaper att göra. När delägarna protesterade hänvisades de till att överklaga länsrättens beslut i efterhand.

text: Utredning

text: Skatteverket anmodades att göra en utredning och yttra sig över vad anmälaren anfört avseende Skatteverkets agerande vid genomförandet av tvångsåtgärderna mot bolaget. I ett yttrande den 15 juni 2009 anförde Skatteverket i huvudsak följande.

text: Utredningen

text: Skatteverkets huvudkontor har hämtat in yttrande från Skatteverkets södra region. Av yttrandet och utredningen i övrigt framgår bl.a. följande.

text: Skatteverket beslutade den 23 november 2006 om revision mot Halta Hönan AB (bolaget). I en framställan till länsrätten daterad den 12 april 2007 yrkade Skatteverket att länsrätten skulle besluta, enligt

text: och

text: 8 §§

text: lagen (

text: ) om särskilda tvångsåtgärder i beskattningsförfarandet, TVL, om eftersökande och omhändertagande av räkenskaper och information ur kassaregistret i bolagets verksamhetslokal. Adressen till bolaget angavs till Oxie Kyrkst 3, 238 34 i Oxie, vilket är bolagets officiella postadress. Skatteverket begärde att beslut i ärendet inte skulle delges bolaget före verkställighet. Av framställan framgår grunderna för Skatteverkets begäran. Bland annat hade Skatteverket vid sin utredning av bolagets räkenskaper uppmärksammat differenser som verket ville kontrollera mot bolagets räkenskaper och kassaregister. Den 19 april 2007 biföll Länsrätten i Skåne län Skatteverkets framställan att eftersöka och omhänderta handlingar. Beslutet fick verkställas omedelbart och skulle delges Halta Hönan AB först i samband med verkställighet. Även i Länsrättens beslut angavs adressen Oxie Kyrkstig 3, 238 34 Oxie. Förrättningen ägde dock rum i bolagets verksamhetslokal, restaurangen, som har adressen Stengodsvägen 155, 238 30 Oxie. Förrättningen inleddes med att Skatteverket överlämnade länsrättens beslut till bolagets företrädare BB. AA var inte närvarande vid förrättningen. Något påpekande från bolaget om adressen i länsrättens beslut förekom inte. Den som observerade den felaktiga adressen var Skatteverkets granskningsledare och detta först i samband med förrättningens avslutande. Då hade länsrätten stängt för dagen.

text: Speglingen av kontorsdatorns hårddisk Bolagets kontorsdator förvarades i ett litet kontor (skrubb) som dessutom innehöll ett kassaskåp och en del kontorsmöbler. Kontoret var en del av verksamhetslokalen. Granskningsledaren upplyste BB om reglerna om undantag från granskning och att han kunde utnyttja möjligheten till undantag avseende granskning av informationen i datorn. Denna skulle då omedelbart förseglas och överlämnas till länsrätten för dess bedömning. För att vara säker på att BB uppfattat informationen till denna del, upprepades den. Granskningsledaren uppfattade BB:s ställningstagande på så sätt att han inte påfordrade undantag.

text: Kassaskåpet Rätten till eftersökning med stöd av TVL avser även uppgifter som kan finnas i låsta utrymmen i verksamhetslokalen t.ex. kassaskåp. Om inte företagets företrädare kan eller vill göra materialet tillgängligt, för eventuell granskning, kan granskningsledaren vända sig till Kronofogdemyndigheten (KFM) för handräckning. KFM kan med stöd av TVL låta öppna kassaskåpet med hjälp av låssmed. – – – Bolaget har överklagat länsrättens beslut om tvångsåtgärder till kammarrätten. Kammarrätten i Göteborg har den 27 juni 2007 avslagit överklagandet.

text: Rättslig reglering

text: Av 3 § TVL framgår bl.a. definitionen av verksamhetslokal. Med verksamhetslokal avses utrymmen som huvudsakligen används i verksamhet som medför eller kan antas medföra bokföringsskyldighet enligt

text: bokföringslagen (1999:1078)

text: eller som bedrivs av annan juridisk person än dödsbo. Med verksamhetslokal avses även sådant som normalt inte betraktas som lokal utan också markområden, transportmedel, förvaringsplatser och andra utrymmen som är eller kan antas vara disponerade i verksamheten. I propositionen till TVL har uttalats att definitionen har utformats efter Lagrådets förslag. Exempel på förvaringsplatser är bankfack, förvaringsboxar och magasin. Till andra utrymmen hör t.ex. postbox. Dit hör också förvar av data för automatisk informationsbehandling oavsett om anläggningen är portabel eller inte (

text: prop. 1993/94:151 s. 153

text: I 16-19 §§ TVL finns bestämmelser om möjligheten att undanta handlingar från tvångsåtgärder.

text: Bedömning

text: Skatteverket har i sin framställan till länsrätten om att få genomföra de särskilda tvångsåtgärderna angett bolagets postadress, med adressen Oxie Kyrkstig 3, 238 34 Oxie. Länsrätten har på grund av det också i sitt beslut angett denna adress. Förrättningen har dock genomförts i bolagets verksamhetslokal på adressen Stengodsvägen 155, Oxie. Förrättningen har alltså kommit att verkställas i annan lokal än som angetts i länsrättens beslut, vilket inte varit korrekt. Av de argument som framfördes i framställan framgår att avsikten varit att genomföra tvångsåtgärder i den lokal som senare blev föremål för tvångsåtgärder. Att adressen till den avsedda verksamhetslokalen blivit fel i Skatteverkets framställan synes bero på att man inte kontrollerat om bolagets officiella adress även var den avsedda verksamhetslokalens adress. Felet uppdagades såvitt framkommit vid Skatteverkets utredning i ärendet av granskningsledaren och detta först när förrättningen var avslutad. Denne försökte då få kontakt med länsrätten för att om möjligt få felet rättat. Någon möjlighet för länsrätten att i efterhand rätta beslutet, utan en ändrad framställan, torde dock inte ha funnits då felaktigheten föranletts av att Skatteverket angett fel adress. Då granskningsledaren uppmärksammade att adressen i beslutet var felaktig stod dock – enligt Skatteverkets uppfattning – ytterligare ett alternativ till granskningsledarens förfogande. Denne kunde – med stöd av 7 § TVL – genomföra eftersökningen på Stengodsvägen 155, Oxie. Granskningsledaren skulle därefter omedelbart ha underställt det interimistiska beslutet länsrättens prövning med stöd av 15 § TVL. En sådan under rådande omständigheter korrekt hantering hade föranlett en ny framställan om tvångsåtgärder på exakt samma reella grunder som redan tidigare prövats av länsrätten. Skatteverket avser, med anledning av det inträffade, att uppmana regionerna att i sina framställningar om beslut om särskilda tvångsåtgärder särskilt kontrollera att den adress som anges i framställan är den adress på vilken åtgärden avses att genomföras. Vad gäller eftersökning av uppgifter i kontorsdatorns hårddisk är det Skatteverkets uppfattning att datorn förvarades i verksamhetslokalerna. Vidare är det Skatteverkets uppfattning att både kontorsdatorn och kassaregistret i sak omfattades av de beslutade tvångsåtgärderna. Eftersökningen har gått till på det viset att hårddiskarna på den aktuella datorn och kassaregistret speglats. Vid spegling överförs all information till myndighetens datamedium med hjälp av speciella tekniska hjälpmedel. Eftersom speglingen innehåller all information som finns på det ursprungliga datamediet kan i de flesta fall även raderad och gömd information återskapas och hittas. En spegling av datamedia kan därför även i många fall innehålla uppgifter som inte har betydelse för revisionen och som därför inte tillförs revisionsärendet. De delar som inte tillförs revisionen gallras. I TVL finns även bestämmelser som ger möjlighet att undanta handlingar från tvångsåtgärder. Bolaget har fått en skriftlig upplysning om möjligheterna att undanta handling. Bolaget har inte utnyttjat denna möjlighet. Vad slutligen avser kassaskåpet medger länsrättens beslut Skatteverket rätt att eftersöka handlingar i förvaringsplatser och andra utrymmen som är disponerade i verksamheten. Även här hade bolaget möjligheter att begära undantagande av handlingar men har inte utnyttjat detta.

text: AA kommenterade Skatteverkets yttrande.

text: Bedömning

text: Efter framställan från Skatteverket har Länsrätten i Skåne län i beslut den 19 april 2007 medgivit Skatteverket tillstånd att ”i Halta Hönan AB:s verksamhetslokal på Oxie Kyrkst 3, 238 34 Oxie eftersöka och omhänderta för granskning Halta Hönan AB:s räkenskaper och information ur kassaregistret som omfattas av revisionen.”

text: Skatteverket verkställde länsrättens beslut i bolagets faktiska verksamhetslokal på Stengodsvägen 155, 238 30 Oxie, dvs. i den lokal där bolaget bedrev restaurangverksamhet och i den lokal där kassaregistret därmed fanns.

text: Länsrättens beslut måste, bl.a. mot bakgrund av den framställan från Skatteverket som beslutet avsåg, anses ha gällt den lokal där restaurangverksamheten bedrevs. Det är också där verkställigheten skett. Däremot har den adress som angivits i handlingarna varit felaktig. Även om Skatteverket haft rätt att med stöd av beslutet genomföra åtgärden är det inte godtagbart att underlaget för en så ingripande åtgärd som det här var fråga om innehåller formella brister. Brister av det slaget kan typiskt sett leda till svårigheter vid verkställigheten, t.ex. om handräckning måste begäras.

text: Av länsrättens beslut framgår att Skatteverket hade rätt att eftersöka och omhänderta bolagets räkenskaper och information ur kassaregistret som omfattades av revisionen. Detta inbegrep, i enlighet med redovisningen för den rättsliga regleringen i Skatteverkets yttrande till JO, även en rätt för verket att eftersöka och omhänderta sådana handlingar i bolagets kontorsdator och kassaskåp.

text: Enligt vad som framkommit delgavs bolagets företrädare länsrättens beslut om tvångsåtgärder i samband med att verkställigheten av beslutet inleddes. Till beslutet var fogat skriftliga upplysningar om bl.a. rätten att begära undantagande av handling. Enligt Skatteverkets yttrande till JO har bolagets företrädare även fått information av granskningsledaren om möjligheten till undantagande, vilket i viss mån också bekräftas av vad anmälaren anfört i JO:s ärende. Om man från bolagets sida var av den uppfattningen att vissa handlingar inte skulle granskas av Skatteverket hade bolaget möjlighet att begära att dessa handlingar skulle undantas från granskning (jfr vidare 16 och 17 §§ lagen om särskilda tvångsåtgärder i beskattningsförfarandet).

text: Anmälaren har anfört att det framfördes ett flertal protester och påpekanden vid Skatteverkets verkställighet av de beslutade tvångsåtgärderna. Det bevis om verkställighet som Skatteverket har utfärdat innehåller inte några närmare upplysningar om vad som förekommit vid verkställighetstillfället (jfr 27 § lagen om särskilda tvångsåtgärder i beskattningsförfarandet). Skatteverket har inte heller i övrigt företett någon sådan dokumentation. Jag får i anledning av detta erinra Skatteverket om vikten av att ingripanden av detta slag noga dokumenteras, så att det i efterhand finns stöd för en redovisning av vad som förevarit.

text: Ärendet avslutas.