avgjordAv: Justitieombudsmannen Katarina Påhlsson

nyckelord: Förundersökning Häkte Partsinsyn

title: Anmälan mot Kriminalvården, häktet Ystad, angående en intagens möjligheter att ta del av sitt förundersökningsprotokoll

sammanfattning: En intagen anmälde till JO att det nästan inte finns någon möjlighet att läsa sitt förundersökningsprotokoll i häktet Ystad. JO konstaterar nu att det är ett välkänt problem att intagna som delar cell har svårt att få möjlighet att ta del av sitt förundersökningsmaterial. Hon uttalar att avsaknaden av tillräckligt med lämpliga utrymmen där intagna i lugn och ro kan ta del av sin förundersökning kan inverka negativt på deras förutsättningar att förbereda sitt försvar och tillvarata sin rätt. Det finns en risk för att den enskildes rättssäkerhet påverkas. I det aktuella ärendet har det inte kunnat klarläggas i vilken utsträckning den intagne fått ta del av sitt material. JO poängterar dock att beläggningssituationen kan förväntas vara ansträngd under en längre tid och att intagna därmed även fortsättningsvis sannolikt kommer att behöva dela cell i hög utsträckning. Det är därför angeläget att Kriminalvården ger frågan tillräcklig uppmärksamhet vid såväl nybyggnationer som ombyggnationer av verksamhetsställen och i sina interna anvisningar.

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO förde AA fram klagomål mot Kriminalvården, häktet Ystad, och uppgav bl.a. följande.

text: Det finns nästan inte någon möjlighet att läsa sin förundersökning på häktet. Platsbristen har lett till att man inte får ha förundersökningsprotokollet i sitt rum och det finns bara ett rum per avdelning där man kan få möjlighet att ta del av materialet. Det rummet är upptaget 90 procent av den tid som man har möjlighet att läsa protokollet. Det är omöjligt att hinna gå igenom ett förundersökningsprotokoll på över 1 000 sidor på totalt fyra till fem timmar.

text: Utredning

text: JO begärde att Kriminalvården skulle yttra sig över anmälan vad gällde uppgifterna om att intagna har begränsade möjligheter att i ett särskilt anvisat rum ta del av förundersökningsprotokoll.

text: I sitt remissvar anförde Kriminalvården, genom regionchefen vid regionkontoret Syd, bl.a. följande:

text: Utredning

text: I förevarande fall har häktet bedömt att det förelåg sådana ordnings- och säkerhetsskäl att man inte kunde tillåta AA inneha handlingar i form av förundersökningsprotokoll som rör det mål i vilket han är häktad eftersom han var dubbelbelagd d v s placerad i samma rum som annan intagen.

text: Intagen som är placerad i enrum tillåts i normalfallet inneha sådana handlingar som rör hens mål och detta sker oftast i anslutning till avskildhet vid dygnsvila och innehavet begränsas således under gemensamhetstid.

text: Häktet Ystad har rutiner för hur intagna som är dubbelbelagda ska ges tillfälle att ta del av förundersökningsmaterialet men beläggningssituationen är ytterst ansträngd och överbeläggningen får konsekvenser bland annat i form av brist på ändamålsenliga lokaler i vilka de intagna t.ex. skulle kunna vistas i och kunna läsa sina handlingar. Det är logistiska utmaningar men häktet använder sig av bl.a. pingisrum och NAV-rum - när övriga intagna befinner sig i Sysselsättningslokalen och avdelningen således är tom - för att på så sätt ge den intagne att en möjlighet i enrum och läsa in t.ex. sin förundersökning. AA har givetvis getts tillfälle att ta del av förundersökningsmaterialet men det går inte och utreda huruvida han fått tillräcklig tid och läsa hela det omfattande materialet i förevarande fall. Det finns inga uppgifter om att AA skulle ha nekats mer tid för genomläsning. Häktet arbetar med att göra lokalerna mer ändamålsenliga bl.a. genom att ändra rutinerna på sätt att intagen som är dubbelbelagd ska kunna tillåtas innehav av t.ex. domar och förundersökningsmaterial i anslutning till att den medintagne befinner sig i gemensamhet.

text: Författningsbestämmelser

text: Av

text: 1 kap 4 § häkteslagen (2010:611)

text: , HäL framkommer att varje intagen ska bemötas med respekt för sitt människovärde och med förståelse för de särskilda svårigheter som är förenade med frihetsberövandet.

text: Av 1 kap 5 § HäL framgår att verkställigheten ska utformas så att negativa följder av frihetsberövandet motverkas. I den utsträckning det är lämpligt och den intagne samtycker till det, ska åtgärder vidtas för att ge honom eller henne det stöd och den hjälp som behövs.

text: Av 2 kap. 1 § HäL framgår att två eller flera intagna får placeras i samma rum om det är nödvändigt av utrymmesskäl eller någon annan anledning

text: Av 2 kap. 11 § HäL framgår att en intagne får ta emot och inneha böcker, tidskrifter, tidningar och andra personliga tillhörigheter som inte kan äventyra ordningen eller säkerheten.

text: Av allmänna råd till 2 kap 11 § HäL framgår att med begreppet innehav avses att den intagne förvarar personliga tillhörigheter i bostadsrummet eller i gemensamma utrymmen i häktet.

text: Kriminalvårdens bedömning

text: Av Kriminalvårdens regelverk framkommer att de intagna skall bemötas med respekt och med förståelse för de svårigheter som är förenade med ett frihetsberövande. Det framgår vidare att verkställigheten ska utformas så att negativa följder av frihetsberövandet motverkas.

text: Beläggningssituationen är ytterst ansträngd och förväntas vara det en tid framöver. Med anledning av situationen har häktena anpassats för en ökad grad av dubbelbeläggning på avdelningar avsedda för vistelse i gemensamhet. Många frågor av praktisk karaktär uppkommer i samband med att ett rum beläggs med fler än en

text: intagen. Det kan t.ex. handla om hur detta påverkar möjligheterna att ha en förundersökning på rummet. I förevarande fall har häktet Ystad inte tillåtit AA att inneha förundersökningsprotokollet i bostadsrummet med anledning av att innehavet bedöms kunna äventyra ordningen eller säkerheten. Dock har häktet en skyldighet att ombesörja att den häktade får möjlighet att ta del av förundersökningen. Av utredningen i ärendet framgår att AA har beretts möjlighet och läsa sin förundersökning. Emellertid har det inte varit möjligt och utreda hur många timmar AA har fått till sitt förfogande. Dock har det inte framkommit något som tyder på att häktet inte har kunnat bereda erforderlig tid. Häktet Ystad ser över sina rutiner i syfte att göra det möjligt - under den tid då den medintagne är i gemensamhet - att innehav tillåts i bostadsrummet och den intagne då får möjlighet och läsa sina förundersökningshandlingar. Kriminalvården, Region Syd, finner efter genomförd utredning att det i ärendet inte framkommit något som tyder på att AA utsatts för felaktig eller olämplig behandling.

text: Bedömning

text: Av utredningen framgår att AA delat bostadsrum med en annan intagen och att det har medfört att han inte tillåtits ha sitt förundersökningsprotokoll på sitt rum. Han har hänvisats att ta del av materialet i ett annat utrymme på häktet.

text: AA har gjort gällande att han inte fått tillräckliga möjligheter för att gå igenom materialet. Kriminalvården har inte kunnat slå fast hur länge AA haft tillgång till det, men har samtidigt funnit att ingenting tyder på att han inte har getts tillräckligt med tid. Jag bedömer att ytterligare utredningsåtgärder inte skulle leda till klarhet och konstaterar att det som har kommit fram inte kan ligga till grund för kritik. Jag vill emellertid ta tillfället i akt och lyfta fram följande.

text: En misstänkt har enligt

text: 23 kap. 21 a § rättegångsbalken

text: rätt till sitt eget exemplar av förundersökningsprotokollet. Tillgången till sådant material är en central rättssäkerhetsfråga och många gånger en förutsättning för att den misstänkte på ett tillfredsställande sätt ska kunna förbereda och föra sin talan (

text: prop. 2016/17:68 s. 85

text: ). Även om bestämmelsen i

text: rättegångsbalken

text: inte är direkt tillämplig i Kriminalvårdens verksamhet är det av yttersta vikt att den som är häktad inte hindras från att tillvarata sina rättigheter. Jag har i några beslut relativt nyligen understrukit att Kriminalvården har ett ansvar för att faktiskt se till att en intagen får tillgång till förundersökningsmaterialet i den utsträckning och på det sätt som behövs för att han eller hon ska kunna förbereda sitt försvar. Som jag tidigare poängterat har alltså myndigheten och dess personal i praktiken en högst väsentlig funktion när det gäller häktades rätt till en rättvis rättegång. (Se bl.a. mina beslut JO 2024 s. 194, dnr 5689-2023 m.fl. och JO 2024 s. 212, dnr 6346-2023.)

text: Den tidigare ordningen där en intagen i enlighet med huvudregeln i

text: häkteslagen

text: var placerad i ensamcell och därmed kunde få in sitt förundersökningsprotokoll under natten, något som synes ha varit utbrett och enligt min mening framstår som både praktiskt och ändamålsenligt, är många gånger inte längre genomförbar. JO får numera återkommande anmälningar om att intagna har svårt att ta del av sitt förundersökningsmaterial när de delar cell. Förhållandet

text: har också uppmärksammats under inspektioner. Under förra året genomfördes på mitt uppdrag ett antal inspektioner av häkten och anstalter för att undersöka vilka följder och risker Kriminalvårdens dubbelbeläggning kan få för de intagna. Inspektionerna gjordes inom ramen för JO:s särskilda uppdrag som nationellt besöksorgan, enligt protokollet till FN:s konvention mot tortyr och annan omänsklig behandling (Opcat). I början av 2025 publicerades en rapport om förhållandena i häkte med de iakttagelser och uppgifter som hämtats in, bl.a. genom samtal med frihetsberövade, samt mina rekommendationer till Kriminalvården (dnr O 14-2024). Såvitt här är av intresse visade det sig att i de inspekterade häktena var antalet utrymmen som kan användas för just genomgång av förundersökningsprotokoll generellt för få sett till antalet intagna. Jag konstaterade i rapporten att avsaknaden av tillräckligt med lämpliga utrymmen där intagna i lugn och ro kan ta del av sin förundersökning kan inverka negativt på deras förutsättningar att förbereda sitt försvar och tillvarata sin rätt. Det finns en risk för att den enskildes rättssäkerhet påverkas.

text: Det AA har beskrivit är således välkänt. Av remissvaret framgår att även häktet Ystad till följd av överbeläggningarna haft logistiska utmaningar att frigöra ändamålsenliga lokaler för intagna att få läsa sitt förundersökningsprotokoll i lugn och ro. Det ligger nära till hands att anta att häktade personer även där har haft svårt att få del av och tillgodogöra sig sådant material i tillräcklig utsträckning.

text: Det är positivt att häktet har identifierat problematiken och sett över sina rutiner i syfte att ge intagna bättre förutsättningar att ta del av förundersökningsmaterial. Som framgått är detta av mycket stor betydelse för den enskilde. Det mesta tyder på att beläggningssituationen kan förväntas vara ansträngd under en längre tid och därmed kommer sannolikt intagna i häkten att även fortsättningsvis behöva dela cell i hög utsträckning. Mot bakgrund av det anförda är det enligt min mening angeläget att Kriminalvården ger frågan tillräcklig uppmärksamhet vid såväl nybyggnationer som ombyggnationer av verksamhetsställen och i sina interna anvisningar.

text: Ärendet avslutas.

text: Beslutet har fattats av JO Katarina Påhlsson. Dokumentet har fastställts digitalt och har ingen underskrift.

text: Rättssakkunniga Sofia Selin har föredragit ärendet och byråchefen Johan Thorblad har deltagit i beredningen.


avgjordAv: Justitieombudsmannen Thomas Norling

nyckelord:
Bemötande
Objektivitet, opartiskhet, saklighet

publisher: Justitieombudsmannen

title: En tjänsteman hos Försäkringskassan får allvarlig kritik för att hon har gjort uttalanden som strider mot saklighetskravet i 1 kap. 9 § regeringsformen

org: jo

sammanfattning: En handläggare hos Försäkringskassan har av misstag lämnat ett meddelande som innehåller svordomar och nedsättande uttalanden på en försäkrads telefonsvarare. I beslutet uttalas bl.a. att handläggarens agerande tyder på en oförmåga att hålla sig till sakfrågan och att det strider mot saklighetskravet 1 kap. 9 § regeringsformen. Hon får allvarlig kritik.

text: Anmälan

type: rubrik

text: I en anmälan till JO anförde AA att hon den 6 mars 2018 hade fått två telefonmeddelanden från sin handläggare och att ett av dem hade spelats in av misstag. I det meddelandet hördes handläggaren kalla henne ”dryg i pallet” och inför någon annan säga att hon ”ska fan svara i telefon” och att hon ju ”bara har ryggproblem” och inte är något ”psykiskt kvadd som ligger och skriker i soffan”. En ljudfil med det aktuella meddelandet bifogades anmälan.

type: stycke

text: Utredning

text: Den 26 mars 2018 kontaktade JO internutredaren BB på Försäkringskassan för att få information om vilka åtgärder myndigheten vidtagit mot den handläggare som talat in meddelandet på AA:s telefonsvarare. Av informationen framgick bl.a. att en omplaceringsutredning hade påbörjats eftersom man gjort bedömningen att den aktuella tjänstemannen inte borde ha fortsatt kundkontakt. JO hämtade senare även in uppgiften att det var handläggaren CC som talat in meddelandet.

text: Ärendet remitterades till Försäkringskassan som förutom att yttra sig över anmälan ombads att lämna en generell redogörelse för hur myndigheten arbetar med bemötandefrågor och för hur klagomål i sådana frågor tas om hand. Försäkringskassan anförde följande i sitt remissvar (bilagorna här utlämnade):

text: Utredning

text: Den 6 mars 2018 sökte handläggaren AA för att informera om att Försäkringskassan övervägde att inte bevilja fortsatt sjukpenning. I väntan på svar pratade handläggaren med en kollega.

text: Försäkringskassans slutsatser

text: Handläggaren var vid tillfället stressad över den aktuella arbetsbelastningen och irriterad över att hon inte fick något svar från AA. Hon har inte någon egentlig förklaring till varför hon sa det hon sa. Försäkringskassan ser allvarligt på situationen och handläggaren arbetar nu med anpassade arbetsuppgifter som inte innefattar kontakt med enskilda. Hon har på nytt genomgått utbildningar kring bemötande och statstjänstemannarollen. Försäkringskassan har bett AA om ursäkt. Försäkringskassan bedriver sedan några år tillbaka ett mycket aktivt arbete för att främja en god förvaltningskultur. Sedan februari 2017 finns en särskild enhet för värdegrundsfrågor på Försäkringskassan. Enheten har i uppdrag att styra, stödja och följa upp arbetet med frågor kring mänskliga rättigheter, den statliga värdegrunden och myndighetens etiska kod. Försäkringskassan har tagit fram ett stödmaterial som riktar sig till alla lednings- och arbetsgrupper inom myndigheten. Det innehåller bland annat underlag för dilemmadiskussioner utifrån de olika principerna i den statliga värdegrunden. Avsikten är att arbetet med att föra ut den statliga värdegrunden och den etiska koden ska bedrivas fortlöpande och att så sker följs regelbundet upp av Försäkringskassans ledning. Allt material som rör den statliga värdegrunden nås via en särskild sida på Försäkringskassans intränat, se bilaga. De riktlinjer som Försäkringskassan tidigare hade kring bemötande är sedan 2017 inskrivna i Försäkringskassan vägledning (

text: ) Förvaltningsrätt i praktiken för att tydliggöra vikten av ett korrekt bemötande. Vägledningen innehåller också en redovisning av den statliga värdegrunden för att klargöra att den ska genomsyra handläggningen hos myndigheten. Försäkringskassan har också integrerat den statliga värdegrunden i den gemensamma introduktionsutbildningen för medarbetarna och har även tagit fram specifika bemötandeutbildningar och utbildningar inom till exempel samtalsmetodik för att stärka handläggarna i sitt arbete. Försäkringskassan har riktlinjer (2011:17 och 2013: 05) för den praktiska hanteringen av de skrivelser och synpunkter som på olika sätt kommer in till myndigheten. De beskriver hur ärendena ska hanteras och vem som ska besvara de synpunkter, förbättringsförslag eller klagomål som kommer in till myndigheten. Som bilaga till detta yttrande finns de nu gällande versionerna. När klagomålen gäller en sådan oroande händelse som i detta fall, lämnas också ärendet vidare till de internutredare som finns på Försäkringskassan för fortsatt granskning och hantering av frågan även utanför den egentliga händelsen.

text: AA gavs tillfälle att yttra sig över remissvaret.

text: Bedömning

text: Kravet på korrekt bemötande är reglerat i grundlag och följer av

text: 1 kap. 9 § regeringsformen

text: där det anges att myndigheter i sin verksamhet ska beakta allas likhet inför lagen samt iaktta saklighet och opartiskhet. Reglerna om saklighet och opartiskhet överlappar i viss mån varandra. Kravet på saklighet innefattar dock annat och mer än vad kraven på likabehandling och opartiskhet medför, t.ex. vad gäller bemötande, formuleringar och förmåga att hålla sig till den sakfråga som myndigheten vanligen har att avgöra i förhållande till den enskilde

text: (se Bull och Sterzel,

text: Regeringsformen

text: – en kommentar, tredje upplagen s. 53 f.).

text: Jag har tagit del av ljudupptagningen av det meddelande som av misstag spelades in på AA:s telefonsvarare. Meddelandet innehåller flera svordomar och nedlåtande uttalanden, både om AA och om sjukskrivna personer i allmänhet. Att inspelningen skedde av misstag saknar betydelse. CC:s agerande tyder på en oförmåga att hålla sig till sakfrågan och strider mot saklighetskravet i

text: 1 kap. 9 § regeringsformen

text: . För detta förtjänar hon allvarlig kritik.

text: Det hör självfallet till en god förvaltningskultur att upprätthålla kravet på ett korrekt bemötande. Att enskilda bemöts och behandlas på ett professionellt och respektfullt sätt är också viktigt för att allmänheten ska kunna känna förtroende för myndigheterna. I remissvaret har Försäkringskassan redogjort för sitt löpande arbete med bemötandefrågor m.m. Av de handlingar som bilagts framgår bl.a. att myndigheten lägger stor vikt vid att informera sina anställda om den statliga värdegrunden. Jag utgår från att Försäkringskassan fortsätter sitt arbete med att främja en god förvaltningskultur och verkar för att det ska nå ut till hela myndighetens personal, både till nyanställda och till dem som varit anställda en längre tid.

text: Ärendet avslutas.

type: avgorande


nyckelord: Barn/ungdom Ombud/biträde/försvarare

title: Fråga om möjlighet för vårdnadshavare att anlita ombud i ett ärende som rörde ett barns skolgång

text: Anmälan

text: I en anmälan, som kom in till JO den 29 mars 2010, framförde makarna AA och BB klagomål mot barn- och utbildningsförvaltningen i Hörby kommun. De anförde i huvudsak följande. Med anledning av deras dotter CC:s (född 1996) problem i skolan kontaktade de i februari 2010 barn- och utbildningsförvaltningen i Hörby kommun genom ett ombud. Ombudet fick till svar att förvaltningen inte kunde diskutera ärendet med någon annan än flickans vårdnadshavare. Förvaltningens agerande stred mot

text: 9 § förvaltningslagen (1986:223)

text: Makarna AA och BB fogade till sin anmälan en fullmakt daterad den 12 januari 2010 och ett brev, daterat den 12 mars 2010, som förvaltningen hade tillställt ombudet.

text: Av fullmakten framgick i huvudsak följande.

text: Vår vilja är att ombudet, för vår räkning, skall föra diskussioner rörande våra barns skol- och livssituation och de eventuella stöd- och behandlingsåtgärder som kan komma att erfordras såväl på kort som på lång sikt. Fullmakten gäller för alla kontakter i ärendet som vi har eller kan komma att ha med statliga, privata, kommunala och landstingskommunala verksamheter. Hon har därvid rätt att få och lämna muntlig och skriftlig information, samt ta del av den dokumentation som finns angående våra barn. Fullmakten gäller tills vidare eller tills vi meddelar annat. I förvaltningens brev till ombudet angavs bl.a. följande.

text: Allt samarbete som sker mellan de ungas hem och skolan ska ske via barnens vårdnadshavare, om inte en särskild rättslig prövning har gjorts. Vi kan därför inte kommunicera önskemål om skolplaceringar eller andra åtgärder gällande [– – –] med dig. Skolan och socialtjänsten samarbetar i nuläget med familjen om att hitta bra lösningar för flickan, och tillsvidare agerar inte förvaltningen eller nämnden i ärendet.

text: Utredning

text: Barn- och utbildningsnämnden i Hörby kommun anmodades att inkomma med utredning och yttrande över vad som framfördes i makarna AA och BB:s anmälan.

text: Som sitt remissvar lämnade nämnden en skrivelse som hade undertecknats av nämndens ordförande DD och förvaltningschefen EE. I remissvaret anfördes i huvudsak följande.

text: Enligt

text: föräldrabalken

text: har vårdnadshavarna det övergripande ansvaret för sina barns fostran och utveckling. Vårdnadshavarens rätt och skyldighet att bestämma i frågor om sitt barns personliga angelägenheter, exempelvis skolgång, har sin utgångspunkt i [dennes] roll som huvudansvarig för sitt barns utveckling och uppfostran. Föräldrar har exempelvis ett avgörande inflytande vid val av skolform. JO har i avgörande 2001-06-15 slagit fast att vårdnadshavaren har enligt gällande rätt den slutliga bestämmanderätten över val av utbildning i gymnasieskolan. Det är inte heller möjligt att skriva in ett barn i särskolan mot förälders vilja även om barnet är föremål för samhällsvård enligt lag med särskilda bestämmelser om vård av unga. Oaktat vårdnadshavarnas övergripande ansvar har lagstiftaren i vissa fall valt att begränsa det. Så har varken vårdnadshavare/förälder eller dennes ombud någon generell rätt att medverka vid elevvårdskonferenser. Det torde ej heller föreligga någon laglig skyldighet för skolan att medge att vårdnadshavarna och eleven får åtföljas av ett ombud till ett möte där man ska utarbeta ett åtgärdsprogram. Inte heller torde en vårdnadshavare kunna företrädas av ett ombud vid ett möte som har sammankallats för att man ska kunna utarbeta ett åtgärdsprogram. JO har i ett beslut den 19 maj 1982, dnr 1521-1982, uttalat sig om vilka som har rätt att närvara vid ett klassföräldramöte dvs. om ombud har rätt att närvara vid ett sådant möte. Då ett sådant möte rättsligt sett är att betrakta som en enskild sammankomst, till vilket allmänheten inte har tillträde, och då skolan själv anordnade mötet var det skolledningen själv som fick avgöra i vad mån andra personer än de inbjudna föräldrarna skulle tillåtas närvara vid mötet. Enligt

text: 9 § 1 st förvaltningslagen

text: får den som för talan i ett ärende anlita ombud eller biträde. Den som har ombud skall dock medverka personligen om myndigheten begär det. Med beaktande av vad som nu redovisats så måste vårdnadshavarna personligen medverka i diskussioner rörande deras barns skol- och livssituation och de eventuella stöd- och behandlingsåtgärder som kan komma att erfordras såväl på kort som på lång sikt. Detsamma kan också i varierande grad gälla vissa andra kontakter med olika myndigheter. Undertecknade har tagit del av den aktuella fullmakten och hittills inte funnit skäl att med stöd av

text: 9 § 2 st förvaltningslagen

text: avvisa FF som ombud. Barn- och utbildningsförvaltningens brev daterat 2010-02-23 har sin grund i vad som nu redovisats. Såsom framgår av detta brev finner undertecknade att FF:s begäran att som ombud direkt få kommunicera önskemål om skolplaceringar eller andra likartade åtgärder med barn- och utbildningsförvaltningen strider mot gällande författningar och är således ej möjlig.

text: Makarna AA och BB yttrade sig över remissvaret och anförde att de inte hade överlåtit sitt föräldraansvar utan att de endast hade anlitat ombudet som ett stöd i deras kontakter med kommunen.

text: I ett beslut den 16 mars 2011 anförde JO Wiklund följande.

text: Bedömning

text: Enligt makarna AA och BB hade deras dotter problem i skolan, och de bad därför ett ombud att ta kontakt med barn- och utbildningsförvaltningen och företräda dem såvitt gällde dotterns eventuella behov av stöd- och behandlingsåtgärder.

text: Frågan är om förvaltningen kunde neka föräldrarna att i det sammanhanget låta sig företrädas av ett ombud. Det måste därmed bedömas om bestämmelsen i

text: 9 § förvaltningslagen (1986:223)

text: om rätt för den som för talan i ett ärende att anlita ombud och biträde var tillämplig vid handläggningen hos barn- och utbildningsförvaltningen. Innan jag går in på den bedömningen vill jag dock understryka följande.

text: Enligt

text: 6 kap. 11 § föräldrabalken

text: har en vårdnadshavare rätt och skyldighet att bestämma i frågor som rör barnets personliga angelägenheter. Det ansvar som därigenom läggs på vårdnadshavaren påverkas självfallet inte av om vårdnadshavaren i ett visst ärende skulle låta sig företrädas av ett ombud.

text: Enligt

text: 9 § första stycket förvaltningslagen

text: får, som redan nämnts, den som för talan i ett ärende anlita ombud eller biträde. Den som har ombud ska dock medverka personligen, om myndigheten begär det. Av 9 § andra stycket framgår att om ett ombud eller biträde visar oskicklighet eller oförstånd eller om han är olämplig på något annat sätt, får myndigheten avvisa honom som ombud eller biträde i ärendet.

text: Genom bestämmelsen i

text: 9 § förvaltningslagen

text: aktualiseras frågan om vad som är ett ärende.

text: Förvaltningslagen

text: innehåller ingen definition av begreppet. I motiven till

text: förvaltningslagen

text: har en skillnad gjorts mellan myndigheters ärendehandläggning och deras faktiska handlande (

text: prop. 1971:30 s. 315

text: ). Med ärendehandläggning åsyftas myndigheternas beslutande verksamhet. I den förvaltningsrättsliga litteraturen har uttalats att med handläggning av ett ärende rimligen bör avses en verksamhet, som utmynnar i ett uttalande, vilket inte nödvändigtvis behöver ha rättsligt bindande verkan (Strömberg, Allmän förvaltningsrätt, 24 uppl. 2008, s. 79). Vidare har anförts att sådan verksamhet som uteslutande gäller råd, upplysningar eller andra oförbindande besked inte utgör myndighetsutövning men ändå kan vara att räkna som handläggning av ärenden. Ytterst får myndigheten ställa frågan om det från rättssäkerhetssynpunkt krävs att

text: förvaltningslagens

text: regler tillämpas i det enskilda fallet (Hellners och Malmqvist,

text: Förvaltningslagen

text: , 3 uppl. 2010, s. 38 f.).

text: Skollagen (1985:1100)

text: ersattes den 1 augusti 2010 av

text: skollagen (2010:800)

text: . Den ”nya”

text: skollagens

text: bestämmelser om bl.a. särskilt stöd ska dock tillämpas först från och med den 1 juli 2011. Enligt

text: 4 kap. 1 § 1985

text: års skollag ska särskilt stöd ges till elever som har svårigheter i skolarbetet. I

text: grundskoleförordningen (1994:1194)

text: finns kompletterande bestämmelser som rör bl.a. olika former av särskilt stöd, utredning och utarbetande av åtgärdsprogram samt elevers och vårdnadshavares delaktighet. Där finns också bestämmelser om behörig beslutsfattare i ärenden rörande särskilt stöd och om besluts överklagbarhet.

text: Den kontakt som makarna AA och BB, genom ombudet, tog med förvaltningen borde enligt min mening, mot bakgrund av vad frågan gällde, ha hanterats inom ramen för ett ärende enligt

text: förvaltningslagen

text: . Makarna AA och BB hade

text: följaktligen i princip rätt att anlita ombud i saken. Det kan således konstateras att förvaltningens besked till ombudet och hanteringen i övrigt inte var korrekt.

text: Det förtjänar samtidigt att påpekas att rätten att anlita ombud i ett ärende inte är obegränsad. Ibland är det nödvändigt att den enskilde medverkar personligen och myndigheten kan då, som nämnts ovan, kräva en sådan medverkan. En myndighet måste i varje enskilt ärende ta ställning till om och i så fall när under handläggningen vårdnadshavarens personliga medverkan är nödvändig. Om myndigheten begär att vårdnadshavaren medverkar personligen, kan ombudet närvara och medverka på samma sätt som ett biträde. Om det inte finns grund för att med stöd av bestämmelsen i

text: 9 § andra stycket förvaltningslagen

text: avvisa ombudet/biträdet kan en myndighet således inte hindra att den enskilde anlitar hjälp för att föra sin talan.

text: Ärendet avslutas med den kritik som uttalats ovan.


avgjordAv: Justitieombudsmannen Lilian Wiklund

title: Handläggningen av en ansökan om försörjningsstöd; fråga bl.a. om en stadsdelsnämnd med stöd av 4 kap. 4 § socialtjänstlagen (2001:453), SoL, hade rätt att kräva att sökanden skulle delta i s.k. kompetenshöjande verksamhet

text: Kritik mot förutvarande Kortedala stadsdelsnämnd, nuvarande Stadsdelsnämnden Östra Göteborg i Göteborgs kommun för handläggningen av en ansökan om försörjningsstöd; fråga bl.a. om nämnden med stöd av

text: 4 kap. 4 § socialtjänstlagen (2001:453)

text: Anmälan

text: AA framförde i en anmälan till JO klagomål mot socialtjänsten inom stadsdelsförvaltningen Östra Göteborg i Göteborgs kommun. Klagomålen rörde handläggningen av hennes son BB:s ansökan om försörjningsstöd. AA anförde bl.a. följande. BB hade avslutat sina gymnasiestudier och uppbar inte försörjningsstöd när han i juni 2009 kontaktade socialtjänsten för att boka ett besök eftersom han inte lyckats få något arbete. Han uppmanades då att omedelbart skriva in sig hos Arbetsforum Östra Göteborg (Arbetsforum). I annat fall skulle hans ansökan om ekonomiskt bistånd komma att avslås. Den 7 juli hölls ett s.k. trepartsmöte hos Arbetsförmedlingen. I samband med mötet fattades beslut om att bevilja BB ekonomiskt bistånd för juni månad. BB informerades också om att närvarokontrollen hos Arbetsforum visat att han inte skött sin närvaro under juni månad. Ett avdrag skulle därför göras på utbetalningen av ekonomiskt bistånd för juli månad. Den 27 juli fattades beslut om ekonomiskt bistånd för juli månad och ett avdrag om 2 000 kronor gjordes p.g.a. frånvaron under juni månad.

text: Utredning

text: JO inhämtade vissa handlingar i det aktuella ärendet från östra stadsdelsförvaltningen. Stadsdelsnämnden anmodades därefter att inkomma med utredning och yttrande över den del av anmälan som avsåg anvisning till Arbetsforum.

text: I remissvaret anförde nämnden, individutskottet, att BB aktualiserades första gången i juni 2009. När det gäller verksamheten vid Arbetsforum anförde nämnden huvudsakligen följande (innehållet i åberopade bilagor har här utelämnats).

text: Beskrivning av verksamheten vid Arbetsforum

text: Arbetsforums verksamhet är en arbetsmarknadspolitisk åtgärd enligt

text: 4 kap. 4 §

text: SoL.

text: Socialtjänsten inom IFO Stadsdelsförvaltningen Östra Göteborg hänvisar klienter som ansöker om försörjningsstöd och som är arbetsföra till lämplig arbetsmarknadspolitisk åtgärd; Arbetsforum eller Arbetsförmedlingen. Arbetsforums främsta syfte är att fler ska komma i arbete genom coach- och matchningsarbete. Kompetenshöjande insatser sker utifrån individuella behov och utförare är i dessa fall olika utbildningsaktörer eller praktikhandledare på olika arbetsplatser. Arbetsforum är en kompetenshöjande verksamhet enligt

text: 4 kap. 4 §

text: SoL och en beskrivning lämnas i bilaga 1. Övriga bilagor beskriver ett urval av de projekt som bedrivs inom ramen för arbetsforum. AA yttrade sig över remissvaret.

text: JO inhämtade dåvarande Länsrättens, nuvarande Förvaltningsrättens, i Göteborg dom den 21 december 2009 i mål nr 6185-09 m.fl.

text: Bedömning

text: Enligt

text: 4 kap. 4 § 1

text: SoL får socialnämnden begära att den som inte har fyllt 25 år och som uppbär försörjningsstöd under viss tid ska delta i av nämnden anvisad praktik eller annan kompetenshöjande verksamhet om den enskilde inte har kunnat beredas någon lämplig arbetsmarknadspolitisk åtgärd.

text: Deltagande i praktik eller annan kompetenshöjande verksamhet syftar till att förbättra den enskildes förutsättningar att komma in på den reguljära arbetsmarknaden eller utbildning. Deltagandet ska utgöra ett led i en medveten strategi som bör preciseras i en individuell plan. Verksamheten berör främst ungdomar som varit, eller riskerar att bli, beroende av socialbidrag under en längre period.

text: Om den enskilde utan godtagbart skäl avböjer att delta i verksamheten får fortsatt försörjningsstöd vägras eller sättas ner.

text: I förarbetena till bestämmelsen (

text: prop. 1996/97:124 s. 77

text: ) anförde regeringen att det av kravet på att den kompetenshöjande verksamheten ska vara individuellt utformad följer att det inte kan krävas deltagande i en verksamhet från första dagen som bistånd ges för. Den enskildes förutsättningar och behov måste först utredas och en bedömning måste göras av vilken verksamhet som bäst tillgodoser dessa.

text: Enligt nämnden aktualiserades BB första gången i juni 2009. Det får därmed anses klarlagt att han inte uppbar försörjningsstöd när han i juni 2009 ansökte om bistånd. Trots detta anvisades han redan då till den kompetenshöjande verksamhet som bedrevs inom ramen för Arbetsforum. Som framgår av förarbetsuttalandena ovan hade nämnden inte rätt att i det skedet kräva att BB skulle delta i kompetenshöjande verksamhet som förutsättning för att bevilja bistånd. Socialtjänsten borde således inte ha anvisat BB till Arbetsforum innan ansökan om försörjningsstöd hade prövats och hans behov av kompetenshöjande verksamhet hade utretts. Handläggningen i den delen förtjänar kritik.

text: Vid behandlingen av BB:s ansökan om försörjningsstöd för juli månad 2009 gjordes ett avdrag på biståndet därför att han under juni månad haft viss frånvaro från verksamheten vid Arbetsforum. AA har i sin anmälan anfört att BB inte fick

text: någon underrättelse om hur han skulle göra om han ville överklaga beslutet. Av utredningen framgår dock att BB överklagade beslutet till förvaltningsrätten och att förvaltningsrätten har prövat överklagandet. Jag nöjer mig därför med att rent allmänt framhålla att ett beslut om att helt eller delvis avslå en ansökan ska utformas på ett tydligt sätt och att den enskilde ska underrättas om hur han eller hon ska göra för att överklaga beslutet.

text: Eftersom nämnden inte med stöd av

text: 4 kap. 4 §

text: SoL hade rätt att kräva att BB skulle delta i verksamheten hos Arbetsforum under juni månad kan det givetvis diskuteras om det var rätt att sätta ner hans försörjningsstöd för juli månad med anledning av hans frånvaro under juni månad. JO är dock återhållsam med att uttala sig i frågor som har prövats av domstol. Det finns inte skäl för mig att frångå den principen i detta fall.

text: Med den kritik som uttalats ovan avslutas ärendet.


avgjordAv: Kerstin André

title: Fråga om lämpligheten av att inhämta information till en s.k. barnavårdsutredning genom enskilda samtal med en tolk som anlitats med anledning av att mor och barn i ärendet inte talade svenska

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO framförde advokaten AA, som ombud för BB, klagomål mot Stadsdelsnämnden Kortedala i Göteborgs kommun. Klagomålen gällde att stadsdelsförvaltningen inom ramen för en s.k. barnavårdsutredning hade inhämtat uppgifter från en tolk, CC, som hade anlitats med anledning av att BB:s barn, DD, och dennas mor, EE, inte behärskade svenska språket. AA anförde bl.a. att stadsdelsförvaltningen utan föräldrarnas vetskap hade fört enskilda samtal med CC. Tolkens uppgifter och egna bedömningar av familjen hade tillförts utredningen, som sedan låg till grund för en ansökan hos länsrätten om vård av barnet med stöd av lagen (

text: ) med särskilda bestämmelser om vård av unga, LVU.

text: Till sin anmälan fogade AA vissa handlingar.

text: Utredning

text: Stadsdelsnämnden anmodades att yttra sig i frågan om lämpligheten av att inhämta uppgifter från tolken inom ramen för den s.k. barnavårdsutredningen.

text: Som sitt remissvar antog stadsdelsnämnden ett yttrande av verksamhetschefen FF. Stadsdelsnämnden tillade att ”socialtjänsten inte kan bortse från information i ärendet enbart utifrån det förhållandet att uppgiftslämnaren är en tolk”.

text: I yttrandet anfördes följande.

text: De överväganden som ligger bakom tolkens insatser beskrivs i ett brev från handläggande socialsekreterare, GG, till advokat AA. Uppdraget var att tolka först för DD och därefter både för DD och EE under två timmar varannan dag som ett kommuniceringsverktyg, under tiden på Bryggans akuthem. Socialtjänsten skulle därefter prata med tolken för att få samtalen tolkade till sig, detta för att undvika att socialtjänsten skulle få andrahandsinformation. Uppdraget var alltså att tolka det som sades, inte att ställa frågor eller uppträda som ombud och inte att ge uttryck för någon egen uppfattning. Det som finns beskrivet i ansökan om vård är dels beskrivningar av DD och händelser som även socialsekreterarna bevittnat och som översatts av tolken när

text: socialtjänsten besökt Bryggans akuthem, och dels händelser av samma natur som hänt när tolken varit ensam med DD och DD och EE och som refererats av tolken.

text: Till remissvaret hade bl.a. fogats kopia av det omnämnda brevet från socialsekreteraren GG till AA. I brevet, som var daterat den 20 oktober 2008, anfördes bl.a. följande.

text: Som beskrivits i ansökan om vård till Länsrätten gäller följande; att då DD inte kunde kommunicera med sin omvärld beslutades att Bryggans akuthem skulle, två timmar, varannan dag ha tillgång till tolk. DD och personalen kunde inte prata med varandra, och vice versa, vilket innebar att DD och personal behövde ha en tolk närvarande för att översätta det som sades på institutionen. Precis som vid alla placeringstillfällen dokumenteras det som sker och sägs på institutionen av både institution och socialtjänst. I detta fall beslutades att det var bäst att socialtjänsten direkt pratade med närvarande tolk för att inte få andra hands information. När EE anslöt till DD på Bryggans akuthem beslutades att denna insats och detta arbetssätt skulle fortgå. Socialtjänsten informerade tydligt EE och BB, när EE anslöt sig till DD på Bryggan, om att tolk fanns två timmar varannan dag och att tolken skulle fungera som ett kommuniceringsverktyg. Båda informerade som att socialtjänsten skulle inhämta uppgifter kring vad DD uttryckt under sin tid på Bryggan och därefter även EE, då hon anslöt. Socialtjänstens bedömning var att båda föräldrar var informerade om tolkens uppdrag och dess syfte. Socialtjänsten har träffat DD själv, tillsammans med tolk, samt vid flertalet tillfällen tillsammans med EE samt tolk. Det som tolken uppgivit i ansökan om vård är beskrivningar av DD och händelser som även socialsekreterarna bevittnat och fått översatt till sig via tolk när socialtjänsten besökt Bryggans akuthem. – – –

text: Verksamhetschefen FF anmodades därefter att inkomma med kompletterande upplysningar om det var stadsdelsnämnden eller Bryggans akuthem som var tolkens uppdragsgivare och om EE, inför vistelsen på Bryggans akuthem, fick information om innebörden av tolkens uppdrag och det sätt som uppdraget skulle utföras/redovisas på.

text: I yttrande, upprättat av resultatenhetschefen HH och socialsekreteraren GG, anfördes följande.

text: 1 Det var stadsdelsnämnden som var tolkens uppdragsgivare. 2 EE fick information när hon placerades på Bryggan om vad tolkens uppdrag innebar och hur denna information skulle användas.

text: AA kommenterade stadsdelsnämndens remissvar. Han anförde därvid bl.a. att EE inte hade erhållit någon sådan information som stadsdelsnämnden påstått.

text: I ett beslut den 9 juni 2010 anförde JO André följande.

text: Bedömning

text: Jag vill inledningsvis framhålla att jag inte har tillsyn över tolken. Jag är således förhindrad att uttala mig vad gäller hennes agerande.

text: Om socialnämnden vid handläggningen av ett ärende kommer i kontakt med någon som inte behärskar svenska språket bör nämnden vid behov anlita tolk. Detta följer av

text: 8 § förvaltningslagen (1986:223)

text: Kammarkollegiet, som är den myndighet som svarar för auktorisation av tolkar och utövar tillsyn över de auktoriserade tolkarnas verksamhet, har utarbetat vissa föreskrifter för auktoriserade tolkar (

text: KAMFS 2004:1

text: ). Enligt 16 § i föreskrifterna får en tolk inte företräda den ena parten inför den andra. Tolken får inte heller under tolkningen utföra någon annan uppgift än att tolka. Kammarkollegiet har i en vägledning för auktoriserade tolkar, God tolksed (maj 2009), lämnat vissa rekommendationer. I anslutning till 16 § i föreskrifterna anförs följande.

text: Tolken får inte – ombedd eller oombedd – vara medhjälpare åt någon av parterna t.ex. genom att ställa frågor eller genom att uppträda som ombud. Av samma skäl som hon inte får ge uttryck för sin egen uppfattning i sakfrågor får hon inte företräda någon annans uppfattning under tolkning. Vilka uppgifter tolken kan utföra inom ramen för ett tolkuppdrag men utanför tolkningssituationen måste bedömas från fall till fall. Uppgiften bör dock rymmas inom det uppdrag som tolken fått och inte utföras på hennes eget initiativ. Om tolken åtar sig andra uppdrag utanför ett tolkuppdrag bör hon vara uppmärksam på att det kan medföra jävsproblem i framtiden. I vägledningen anförs även bl.a. följande (s. 8 f.).

text: För att undvika att olämpliga situationer uppkommer samt för att upprätthålla tolkens integritet i övrigt bör tolken inte diskutera sådant som framkommit vid en tolkning eller klienter och klienters förhållanden med andra. Detta ska även iakttas gentemot uppdragsgivare, tolkförmedlare och tolkkollegor. Inte heller bör det som framkommit under tolkningen dokumenteras. Tolken ska kasta eventuella anteckningar efter tolkningen. ________________

text: Stadsdelsförvaltningen anlitade CC för ett uppdrag inom ramen för en s.k. barnavårdsutredning rörande DD. Under två timmar varannan dag fungerade CC som ett ”kommuniceringsverktyg” mellan personalen å ena sidan och modern och dottern å den andra sidan under de sistnämndas vistelse på Bryggans akuthem. CC var inte en auktoriserad tolk. Kammarkollegiets föreskrifter och rekommendationer bör dock vara vägledande när det gäller förhållandet mellan stadsdelsförvaltningen och en tolk även om denna inte är auktoriserad.

text: Om CC haft ett rent tolkuppdrag borde förvaltningen, i enlighet med Kammarkollegiets föreskrifter, inte ha kontaktat henne för att få information om vad hon hade uppmärksammat i samband med sitt uppdrag. Enligt nämndens remissvar fanns det dock en överenskommelse mellan CC och förvaltningen om att hon i efterhand skulle lämna en redogörelse för vad som hade förevarit. Jag har inte underlag för att ifrågasätta uppgiften i och för sig.

text: Enligt nämndens remissvar har således CC:s uppdrag inte varit begränsat till att vara ett kommunikationsverktyg vid direkta samtal utan hon har även haft en uppgift att senare redogöra för sina iakttagelser. Jag ifrågasätter starkt lämpligheten av att ge en tolk ett sådant uppdrag. Även om jag kan förstå att det i just detta fall

text: har varit en praktisk lösning, hindrar inte det att jag är kritisk till nämndens agerande. I ett större perspektiv kan ett sådant förfaringssätt komma i allvarlig konflikt med de regler som gäller tolkarnas verksamhet, inte minst vad gäller kravet på opartiskhet. Socialtjänsten bör därför avhålla sig från att använda tolkar för annat än rena tolkningsändamål. Det finns en uppenbar risk att tilltron till tolkarnas verksamhet annars undergrävs.

text: Det kan tilläggas att förvaltningen under alla förhållanden har haft att se till att alla berörda samtyckte till att CC skulle komma att lämna uppgifter i efterhand till utredaren. Utifrån vad AA har anfört är det tveksamt om sådant samtycke lämnades. Det har ankommit på förvaltningen att tydligt dokumentera tolkens ”sidouppdrag” och de berördas, även tolkens, samtycke. Såvitt framgår av utredningen synes så inte vara fallet.


nyckelord:
Långsam handläggning
Objektivitet, opartiskhet, saklighet

title: Kritik mot Byggnadsnämnden i Halmstads kommun bl.a. för att inte ha iakttagit 1 kap. 9 § regeringsformen. Även uttalanden om sanningsplikten enligt 13 kap. 6 § andra stycket regeringsformen vid yttrande till JO

sammanfattning: I en anmälan till JO framfördes klagomål mot en byggnadsnämnd för att inte ha återupptagit handläggningen av ett återförvisat tillsynsärende. Enligt nämndens svar till JO fick nämnden kännedom om återförvisningsbeslutet först när den i början av mars 2021 mottog remissen från JO. Genom JO:s utredning har det kommit fram att nämnden inte efterforskade beslutet trots att enskilda redan i början av 2020 påpekade att ett sådant fanns. Utredningen visar också att tjänstemän inom förvaltningen och två av nämndens ledamöter fick uppgift om beslutet långt tidigare än vad nämnden uppger i svaret till JO. Enligt JO ger omständigheterna intrycket att såväl inblandade tjänstemän som de två ledamöterna avsiktligt undvikit att agera för att handläggningen av ärendet skulle kunna återupptas. JO konstaterar att detta står i strid med kravet på saklighet och objektivitet i 1 kap. 9 § regeringsformen. Nämndens svar till JO föranleder även uttalanden om den sanningsplikt som följer av 13 kap. 6 § andra stycket regeringsformen vid yttrande till JO.

text: Anmälan

text: AA, BB, CC och DD framförde klagomål mot bl.a. Byggnadsnämnden i Halmstads kommun för långsam handläggning av ett återförvisat tillsynsärende m.m. Av anmälan och efterföljande tillägg framgick att nämnden inte hade återupptagit handläggningen efter att ärendet hade återförvisats dit.

text: Vidare framgick av handlingar som fogats till JO-anmälan och efterföljande skrivelser följande.

text: Nämnden beslutade den 25 januari 2019 att skriva av tillsynsärendet (beslutsnr D 2019-000067 i nämndens ärende med dnr BN 2018-001735). AA m.fl. överklagade beslutet.

text: Länsstyrelsen i Hallands län beslutade den 27 november 2019 att återförvisa tillsynsärendet till nämnden för erforderlig handläggning. I beslutet

text: konstaterade länsstyrelsen att nämndens handläggning och utredning av tillsynsärendet varit bristfällig i flera avseenden. Länsstyrelsen erinrade nämnden om dess utredningsskyldighet och kravet på en klargörande motivering.

text: AA skickade den 27 januari 2020 följande e-postmeddelande till nämndens byggchef med kopia till nämndens ordförande EE:

text: Hej. Länsstyrelsen i Hallands län har återförvisat tillsynsärendet D 2019-000067 för [fastighetsbeteckningen utelämnas här; JO:s anm.] för erforderlig handläggning. Jag vill veta vem som handlägger ärendet och hur ärendet framskrider.

text: Byggchefen skickade följande svar till AA den 29 januari 2020:

text: Hej! Vi har ännu inte fått detta beslut oss tillhanda. Vi ser fram emot att läsa beslutet när det kommer oss tillhanda. Handläggaren i ärendet är [namnet utelämnas här; JO:s anm.].

text: Den 9 februari 2020 skickade AA återigen ett e-postmeddelande till byggchefen:

text: Hej igen, Jag har fått information från Länsstyrelsen i Hallands Län om att beslutet gällande D 2019-000067 översändes till Halmstads Kommun den 27 november 2019. Länsstyrelsen i Hallands län informerar enligt nedan: "Beslutet expedierades (skickades) till kommunen samma dag som det skickades till övriga parter i sändlistan den 27 november 2019." Ni har alltså haft beslutet hos er sedan den 27 november 2019. Mina frågor till dig kvarstår. Vem handlägger tillsynsärendet som återförvisats tillbaka till Byggnadskontoret och hur framskrider ärendet?

text: Byggchefen svarade den 10 februari 2020:

text: Hej AA! Tillsyn 1:85 säger inte mig så mycket, och länsstyrelsen har ett annat diarium än vad vi har. Hade varit bra om du kunde bifoga hela fastighetsbeteckningen till mig så kan jag kan hjälpa dig med den information du efterfrågar.

text: En av personerna som inkommit med klagomål i nämndens tillsynsärende skickade den 12 februari 2020 följande e-postmeddelande till nämndens ordförande, EE, och med kopia till vice ordförande, FF:

text: Hej! Jag tillskriver er så som ordförande samt vice ordförande i byggnadsnämnden vid Halmstads Kommun. Jag har tagit del av bifogad mailväxling (i PDF) mellan [byggchefen; JO:s anm.] och fastighetsägaren AA [fastighetsbeteckningen här utelämnad: JO:s anm.]. I mailväxlingen ser jag att du EE till en början är inkluderad men att du sedan plockats bort av [byggchefen; JO:s anm.]

text: Den 27 november fattade Länsstyrelsen i Hallands län ett beslut om att de återförvisar tillsynsärendet till nämnden för erforderlig handläggning. Länsstyrelsen har bekräftat att de den 27 november kl 15:47 översände/expedierade beslutet till Halmstads Kommun. Trots detta skriver [byggchefen; JO:s anm.] följande. [Svaren från byggchefen, som redovisats ovan, utelämnas här; JO:s anm.]

text: Kan ni hjälpa oss och reda ut:

text: Vad har hänt med tillsynsärendet inom Halmstads Kommun sedan den 27 november kl 15:47? Var inom Halmstads Kommun hanteras ärendet just nu? Vem är handläggare av tillsynsärendet nu när ärendet återförvisats till nämnden för erforderlig handläggning?

text: FF svarade den 13 februari 2020 följande:

text: Hej [namnet utelämnas här; JO:s anm.], jag har idag pratat med personal på förvaltningen gällande din fråga. [Byggchefen; JO:s anm.] är borta och återkommer på måndag men jag har givit annan personal i uppgift att kontrollera vad som händer i ärendet. Vi kommer att ha presidiemöte på måndag och kommer då få svar på din fråga. Jag återkommer till dig efter det mötet. […]

text: Den 17 februari 2020 återkom FF med följande upplysningar:

text: Hej […] Jag har fått lite information angående ärendet, det ligger lite längre ner i prioriteringsordningen och kommer behandlas inom en tidsram som jag tyvärr inte kan ge dig, har inte fått någon sådan av förvaltningen. Men den ligger och väntar på att behandlas. Hoppas det var ett tillräckligt bra svar.

text: Utredning

text: JO tog i februari 2021 del av ett ärendeblad i nämndens ärende. Av ärendebladet framgick att länsstyrelsens beslut inte hade diarieförts i ärendet och att inga handläggningsåtgärder vidtagits efter att ärendet hade återförvisats till nämnden.

text: JO uppmanade den 5 mars 2021 nämnden att yttra sig över handläggningen av ärendet efter länsstyrelsens beslut om återförvisning.

text: Nämnden yttrade i huvudsak följande:

text: Byggnadsnämnden beslutade 2019-01-25 (D 2019-000067) att avskriva tillsynsärendet (BN 2018-001735) gällande olovliga installationer samt betydande olägenheter avseende fastighet [här utelämnat; JO:s anm.]. Beslutet överklagades av grannar och överklagandet inkom till Byggnadsnämnden 2019-02-18 och inom rätt tid. Överklagan skickades vidare till Länsstyrelsen 2019-02-19. Länsstyrelsen beslutade 2019-11-27 (dnr 403-1306-19) att upphäva Byggnadsnämndens beslut samt att återförvisa ärendet till Byggnadsnämnden för erforderlig handläggning. Beslutet ska ha inkommit till nämnden samma dag, 2019-11-27. Beslutet registrerades dock ej i Byggnadsnämndens diarie och det finns inga spår av att beslutet inkommit till Byggnadsnämnden. Länsstyrelsen uppger vid efterforskning att man sänt beslutet till Byggnadsnämnden 2019-11-27 i samband med att övriga berörda fick beslutet. Länsstyrelsen uppger att de har sänt beslutet till kommunens kontaktcenters e-mailadress, direkt@halmstad.se. Det finns dock inga spår av detta mail i kontaktcenters ärendesystem, dit alla

text: inkommande mail med handlingar hamnar, vilket det borde det göra, då flera andra beslut från Länsstyrelsen samma dag kan identifieras där. I kontaktcenters ärendesystem gallras all information i ärenden bort efter 12 månader, men ärendenummer med rubrik sparas dock. Kvittensen som skickas automatiskt från kontaktcenter till avsändaren, i detta fallet Länsstyrelsen, gallras bort hos Länsstyrelsen efter 3 månader och sparas ej i Länsstyrelsens diarie. Vi kan konstatera att Byggnadsnämnden inte kan bekräfta att beslutet inkommit till Byggnadsnämnden. Ej heller kan Länsstyrelsen visa att de har skickat beslutet till Byggnadsnämnden. Om beslutet inkommit till kommunen har beslutet fastnat eller försvunnit någonstans mellan kommunens kontaktcenter Halmstad Direkt och Byggnadsnämnden. Då vi inte kan hitta några spår av handlingen kan vi inte heller precisera var, vad eller vem som orsakat att handlingen inte diarieförts enligt gällande rutiner och process. I sin JO-anmälan uppger grannarna att de kontaktade Byggnadsnämndens byggchef två gånger under januari och februari 2020 via mail för att få information hur ärendet framskrider med avseende på Länsstyrelsens beslut om återförvisning, som de själva har fått. Enligt grannarna får de information av byggchefen att Byggnadsnämnden inte har fått beslutet från Länsstyrelsen utan att vi fortfarande väntar på beslutet. Varför dessa mail från grannarna inte föranleder byggchefen att efterforska om det trots allt finns ett beslut är oklart och går ej att få svar på då byggchefen inte längre är anställd på Byggnadsnämnden. Att beslutet från Länsstyrelsen saknas i Byggnadsnämndens diarie blir känt först i och med att remissen inkom från JO där beslutet ingår som bilaga. Remissen från JO inkom 2021-03-11. Då Länsstyrelsens beslut inte kommit till ansvarig handläggares kännedom har ärendet således inte handlagts vidare förrän nu och den processen pågår. – – –

text: Byggnadsnämnden anser att klagomålet över Byggnadsnämndens handläggning i ärendet efter Länsstyrelsens beslut 2019-11-27 är berättigat. System och processer för hantering av handlingar som inkommer till Byggnadsnämnden ska vara kvalitetssäkrad och rättssäker. Byggnadsnämnden har vidtagit åtgärder för att förhindra att liknande brister uppstår i hantering av handlingar. Åtgärderna innebär bl a översyn av processen och förändrad ansvarsfördelning.

text: AA m.fl. kommenterade remissvaret och förde fram ytterligare klagomål mot nämnden, bl.a. om bristande diarieföring.

text: JO tog på nytt del av ett ärendeblad i nämndens ärende.

text: Bedömning

text: Nämndens hantering av det återförvisade ärendet Enligt

text: 11 kap. 5 § plan- och bygglagen (2010:900)

text: ska en byggnadsnämnd pröva förutsättningarna för och behovet av att ingripa eller besluta om en påföljd, så snart det finns anledning att anta att någon inte har följt en bestämmelse i lagen, i föreskrifter, domar eller andra beslut som har meddelats med stöd av lagen eller i EU-förordningar som rör frågor inom lagens tillämpningsområde.

text: Enligt

text: 9 § första stycket förvaltningslagen (2017:900)

text: ska ett ärende handläggas så enkelt, snabbt och kostnadseffektivt som möjligt utan att rättssäkerheten

text: eftersätts. Regleringen innebär att myndigheterna har ett ansvar för att aktivt driva fram sina ärenden till ett avgörande. Ett återförvisat ärende bör dessutom alltid handläggas med förtur (se t.ex.

text: JO 2016/17 s. 354

text: och beslut den 24 januari 2020, dnr 1086-2019).

text: Länsstyrelsen har uppgett för nämnden att beslutet om återförvisning expedierades den 27 november 2019 till nämnden med e-post till kommunens kontaktcenter. Nämnden har i sitt svar till JO framfört att länsstyrelsens beslut kom den till handa först i samband med JO:s remiss i mars 2021.

text: Det framgår av de e-postmeddelanden som redogjorts för under Anmälan att byggchefen redan i januari 2020 fick uppgift om att länsstyrelsens beslut saknades i nämndens diarium. Det borde då givetvis ha vidtagits åtgärder för att reda ut hur det förhöll sig med den saken. Nämnden bär ansvaret för att det inte gjordes.

text: Som en konsekvens av den bristfälliga hanteringen har ärendets handläggningstid efter återförvisningsbeslutet blivit oacceptabelt utdragen. Jag är mycket kritisk till detta.

text: Nämndens uppgifter till JO m.m. Den som fullgör uppgifter inom den offentliga förvaltningen ska beakta allas likhet inför lagen samt iaktta saklighet och opartiskhet (se

text: 1 kap. 9 § regeringsformen

text: ). Kravet på saklighet och opartiskhet omfattar inte bara hur en sak rent faktiskt har handlagts och vilka verkliga skäl som ligger bakom ett beslut eller annat handlande från en myndighet. Även hur myndighetens agerande kan uppfattas är av betydelse. Redan risken för att andra kan uppfatta att saklighet och opartiskhet inte iakttas är tillräckligt för att handlandet ska kunna anses strida mot bestämmelsen. (Se Bull och Sterzel,

text: Regeringsformen

text: – en kommentar [2019, version 4, JUNO] s. 54 f.)

text: I det nu aktuella fallet har JO i enlighet med bestämmelsen i

text: begärt att nämnden ska yttra sig och lämna upplysningar. Av JO:s remiss framgick även att berörd befattningshavare borde ges tillfälle att lämna synpunkter.

text: Nämnden har i sitt yttrande till JO uppgett att, eftersom byggchefen inte längre är anställd vid nämnden, har det inte kunnat klarläggas varför denne inte efterforskade länsstyrelsens beslut. I samband med att AA m.fl. kommenterade nämndens remissvar gav de in ett e-postsvar från en områdeschef på Halmstads kommuns avdelning HR Service den 11 juni 2021. Av svaret framgår att byggchefen avslutade sin anställning den 26 mars 2021. Det är tre veckor efter att JO remitterade ärendet till nämnden. Mot denna bakgrund finner jag det anmärkningsvärt att nämnden uppger att det inte gått att utreda varför länsstyrelsens beslut inte efterforskades. Nämnden påstår inte ens att något försök gjorts för att få klarhet i frågan. Enligt min mening kan det ifrågasättas

text: om nämnden i denna del vidtagit tillräckliga åtgärder för att besvara remissen från JO på ett godtagbart sätt.

text: Vidare berör nämnden i sitt remissvar inte de kontakter som förekom mellan å ena sidan en enskild som fört fram synpunkter i nämndens tillsynsärende och å andra sidan nämndens ordförande, EE, samt vice ordförande, FF. Av den epostkorrespondensen, som redogjorts för under Anmälan, framgår att EE och FF i februari 2020 fick meddelande om både att länsstyrelsens beslut saknades i nämndens diarium och att beslutet inte heller hade efterforskats av byggchefen trots påstötningar från enskilda. FF bekräftade att han tagit emot informationen och förklarade att frågan skulle upp på ett presidiemöte. Han lämnade därefter i ytterligare ett svar, per e-post den 17 februari 2020, upplysningar om ärendets handläggning. Upplysningarna kan inte förstås på annat sätt än att han då hade fått kännedom om beslutet och att ärendet fanns hos nämnden. Denna epostkorrespondens framgår av en bilaga till anmälan och översändes till nämnden med JO:s remiss. Jag noterar också att såväl EE som FF deltog i nämndens beslut om remissyttrande till JO.

text: Sammanfattningsvis visar utredningen således att tjänstemän inom förvaltningen samt EE och FF i februari 2020 fick uppgift om länsstyrelsens beslut. Det nämnden uppger i remissvaret om när det blev känt att beslutet saknades stämmer alltså inte.

text: Dessa omständigheter ger intrycket att såväl inblandade tjänstemän som EE och FF avsiktligt undvek att agera för att handläggningen av ärendet skulle kunna återupptas. Detta står i strid med

text: regeringsformens

text: krav på saklighet och objektivitet. EE och FF samt nämnden, som bär ansvaret för dess tjänstemäns agerande, förtjänar allvarlig kritik.

text: Det som framkommit för mig vidare in på den sanningsplikt som följer av

text: (se

text: SOU 1985:26 s. 195

text: f.). Den som står under JO:s tillsyn ska således lämna de upplysningar och yttranden som en ombudsman begär och uppgifterna ska vara korrekta.

text: Det är uppseendeväckande att den aktuella e-postkorrespondensen över huvud taget inte nämnts i remissvaret och att EE och FF inte har bemött innehållet i den. Jag kan dock inte med tillräcklig säkerhet slå fast att EE och FF har lämnat oriktiga uppgifter. Oavsett hur det förhåller sig konstaterar jag att nämnden inte heller i detta avseende har besvarat JO:s remiss med tillräcklig omsorg.

text: Avslutningsvis Mer än ett år har förflutit sedan ärendets handläggning återupptogs. Jag utgår från att nämnden snarast driver ärendet mot ett avgörande och avslutar det. Jag emotser vidare en kopia av nämndens kommande beslut i ärendet.

text: Vad som i övrigt har förekommit i ärendet föranleder inte några åtgärder eller uttalanden från min sida.

text: Ärendet avslutas.


avgjordAv: Chefsjustitieombudsmannen Elisabet Fura

nyckelord: Häkte Tvångsmedel/tvångsåtgärder

title: Anmälan mot Kriminalvården, häktena Saltvik och Sollentuna, avseende behandlingen av en intagen m.m.

sammanfattning: På grund av att dörrarna till rastgårdarna i häktet Sollentuna inte varit utrustade med s.k. ”fängselluckor”, har en intagen varit tvungen att vara iförd handfängsel vid utomhusvistelse. Avsaknaden av fängselluckor har enligt häktet inneburit att det – för det fall den intagne inte accepterat att vara iförd handfängsel – förelegat synnerliga skäl att neka den intagne utomhusvistelse (se 2 kap. 7 § häkteslagen). Den intagne har varit placerad i ett säkerhetshäkte, där bl.a. intagna som bedömts farliga för personal och andra intagna placeras. I en sådan miljö kan det återkommande uppstå behov av att kunna belägga intagna med handfängsel vid vistelse utanför bostadsrummet. Det har därmed varit möjligt för Kriminalvården att förutse behovet av fängselluckor. Det gör att undantaget i 2 kap. 7 § häkteslagen inte hade varit tillämpligt i den aktuella situationen. Vidare uttalas i beslutet att det överhuvudtaget inte bör vara möjligt för Kriminalvården att – om förhållandena ligger inom myndighetens kontroll – neka en intagen utomhusvistelse med hänvisning till dels brister i den fysiska miljön, dels bristande personaltäthet.

text: Anmälan

text: I en anmälan, som kom in till JO den 27 mars 2013, anförde AA i huvudsak följande. Den 15 mars 2013 anlände han till häktet Saltvik. Några dagar därefter blev han upprörd, eftersom han hade behandlats orättvist. Han visade sitt missnöje för personalen och efter 15-20 minuter kom en kvinnlig kriminalvårdare och gav honom hans samtliga mediciner och behovsmediciner i en kopp samt sade att han på läkarens inrådan skulle ta medicinen. Han tyckte det var konstigt att han fick sin lunchmedicin redan vid tiotiden på förmiddagen men tog ändå medicinen. Ett par minuter efter att han hade intagit medicinen började han känna sig väldigt dålig och han kunde inte stå på benen. Han blev dåsig och ramlade omkull. Det dåliga måendet gjorde att kriminalvårdare transporterade honom i rullstol till avskildhetsavdelningen.

text: På avskildhetsavdelningen kränktes han genom att personalen klädde av honom alla kläder. När han kläddes av var det 15–20 kriminalvårdare, såväl kvinnor som män, närvarande. I efterhand blev han informerad om att han hade avskilts på grund av misstanke om att han skulle ha varit påverkad av narkotika. Han fördes till Sundsvalls sjukhus och där konstaterades att han inte var narkotikapåverkad. Emellertid lades han in för observation över natten. När han återkom till anstalten

text: vägrade den kriminalvårdare som hade gett honom den felaktiga medicinen att be om ursäkt och därtill betedde hon sig fientligt mot honom.

text: Dagen efter återkomsten till häktet blev han informerad om att han av säkerhetsskäl skulle förflyttas till häktet Sollentuna. Han blev chockad av detta besked, eftersom han hade skött sig exemplariskt i häktet Saltvik. Han är medveten om att han har en ”dålig historik”, men anser inte att det ska ligga till grund för ”framtida straff”. Trots att han är skötsam placerades han på säkerhetsavdelningen i häktet Sollentuna och därtill var han tvungen att bära handfängsel så fort han vistades utanför bostadsrummet. Fängslen gjorde det omöjligt för honom att motionera. Vidare försvårade fängslen vid dusch och promenad. Förflyttningen till annat häkte innebar även att en planerad huvudförhandling ställdes in.

text: Utredning

text: Inledningsvis inhämtades och granskades vissa handlingar. Därefter remitterades anmälan till Kriminalvården för yttrande. I sitt remissvar anförde Kriminalvården, huvudkontoret, genom enhetschefen BB, följande.

text: Sakförhållanden

text: Uppgifter om sakförhållandena har hämtats in från region Nord som i sin tur hämtat in uppgifter från häktet Saltvik, region Stockholm som i sin tur hämtat in uppgifter från häktet Sollentuna, Kriminalvårdens klientadministrativa system (KLAS) och Kriminalvårdsregistret (KVR). Genom utredningen har sammanfattningsvis följande kommit fram.

text: Förflyttning till säkerhetshäkte AA ankom till häktet Saltvik den 15 mars 2013. I omedelbar anslutning till att en person blir intagen i häkte ska en säkerhetsbedömning göras. I bedömningen ingår bl.a. att beakta misskötsamhet under tidigare och pågående vistelser inom Kriminalvården. AA har en mycket omfattande historik av allvarlig misskötsamhet inom Kriminalvården, bl.a. avseende våld och hot. Utifrån den säkerhetsbedömning som upprättades bedömdes att han skulle vara placerad i ett säkerhetshäkte, dvs. ett häkte med högre säkerhetsklass. Den 16 mars 2013 begärde häktet Saltvik AA förflyttad till ett säkerhetshäkte med stöd av aktuell säkerhetsbedömning.

text: Medicinering Den 18 mars 2013 tillhandahölls AA ordinerad lunchmedicin av en kriminalvårdare. Aktuell vårdare hade adekvat läkemedelsutbildning och var väl medveten om Kriminalvårdens rutiner i aktuella sammanhang och följde även dessa den aktuella dagen. Av Kriminalvården dokumenterade uppgifter framgår vidare att AA åt lunch innan han fick sin lunchmedicin. Vårdaren och AA hade dittills haft en god kontakt. Häktet Saltvik har bestämt tillbakavisat att vårdaren skulle ha betett sig fientlig mot honom.

text: Kroppsvisitation och placering i isolering Den 18 mars 2013 uppmärksammade två kriminalvårdare att AA uppträdde som om han var påverkad. En av dessa vårdare var den som tillhandahållit lunchmedicinen. Personalen misstänkte att AA antingen var påverkad av narkotika eller att han i värsta fall, innan han kom till häktet, hade stoppat upp narkotika och att emballaget gått sönder. Det var uppenbart att han inte mådde bra och därför tillkallades häktets sjuksköterska direkt. Efter samråd mellan sjuksköterskan och vakthavande befäl tillkallades läkare. I väntan på att läkaren skulle anlända sattes AA under s.k. sekundbevakning, vilket innebar att han hölls under ständig observation. För att kunna ge-

text: nomföra sekundbevakningen fördes han till isoleringen. AA var oförmögen att gå själv och fick därför köras i rullstol. Han kroppsvisiterades och fick byta kläder för att säkerställa att han inte hade något otillåtet eller farligt föremål på sig. Under visiteringen var det endast två tjänstemän, båda manliga, närvarande i cellen. AA undersöktes sedan av läkare som beslutade att han med ambulans skulle föras till Sundsvalls sjukhus. På sjukhuset togs ett blodprov som såvitt framkommit inte visade utslag på någon otillåten substans.

text: Fängsel AA ankom till häktet Sollentuna den 21 mars 2013. Kriminalvårdsinspektören vid häktet beslutade i samband med AA:s ankomst att han skulle vara belagd med handfängsel under vistelse utanför bostadsrummet med anledning av hans omfattande våldshistorik inom Kriminalvården. Kriminalvårdsinspektören beslutade den 28 mars 2013, efter samtal med AA, att denne vid förflyttning inom häktet inte längre behövde vara belagd med fängsel. Ingen av häktet Sollentunas promenadgårdsdörrar var vid tidpunkten konstruerade med en s.k. fängsellucka, en konstruktion som krävs för att fängsel ska kunna tas av utan att de säkerhetsskäl som har motiverat användandet äventyras. När häktets ledning uppmärksammade denna brist beställdes några nya dörrar med sådan konstruktion. Det tog därefter närmare ett halvår innan dessa levererades och sattes på plats. Om det hade bedömts att fängsel inte kunde användas utanför bostadsrummet hade häktet bedömt att det utgjort sådana synnerliga skäl som avses i

text: 2 kap. 7 § häkteslagen (2010:611)

text: (HäL) och som innebär att en intagen inte behöver ges möjlighet att vistas utomhus varje dag. Då AA själv uttryckte att han hellre ville gå ut på promenad med fängsel än att inte få möjlighet att vistas utomhus så bedömdes hanteringen innebära en mindre ingripande åtgärd än att neka promenad.

text: Domstolsförhandling Det finns ingen dokumentation hos Kriminalvården om att någon förhandling skulle ha ställts in med anledning av förflyttningen mellan häktena.

text: Författningsbestämmelser m.m.

text: Allmänt Enligt 1 kap. 4 § HäL ska varje intagen bemötas med respekt för sitt människovärde och med förståelse för de särskilda svårigheter som är förenade med frihetsberövandet.

text: Säkerhetsbedömning Av 1 kap. 9 § i Kriminalvårdens föreskrifter och allmänna råd om häkte (

text: KVFS 2011:2

text: , FARK Häkte) framgår att en preliminär säkerhetsbedömning ska göras i omedelbar anslutning till att en intagen tagits in i häkte. Enligt de allmänna råden till bestämmelsen är syftet med säkerhetsbedömningen att identifiera omedelbara behov av säkerhetsåtgärder i samband med t.ex. akut transport eller vid fara för den intagnes eller annans liv eller hälsa.

text: Kroppsvisitation Av 4 kap. 3 § HäL framgår att en intagen får kroppsvisiteras eller kroppsbesiktigas för eftersökande av otillåtna föremål bl.a. om det finns anledning att anta att ett sådant föremål kommer att anträffas på honom eller henne. Enligt 4 kap. 4 § HäL får en intagen även i andra fall än som avses i 2 och 3 §§ kroppsvisiteras för eftersökande av vapen och andra farliga föremål, om det är nödvändigt av säkerhetsskäl. Av 4 kap.7 § HäL framgår att kroppsvisitation eller kroppsbesiktning inte får utföras eller bevittnas av någon av motsatt kön som inte är läkare eller legitimerad sjuksköterska. Detta gäller dock bl.a. inte en kroppsvisitation som avses i 4 §, en kroppsvisitation som enbart innebär att föremål som en person bär med sig undersöks eller en

text: kroppsvisitation med metalldetektor eller liknande teknisk anordning. Om det är nödvändigt får en kroppsvisitation eller en kroppsbesiktning av en man utföras eller bevittnas av en kvinna även i andra fall än som avses i första stycket. Enligt

text: 13 § häktesförordningen (2010:2011)

text: ska vid kroppsvisitation eller kroppsbesiktning den som kontrolleras visas all den hänsyn som omständigheterna medger. Kroppsvisitation eller kroppsbesiktning ska, om möjligt, utföras i närvaro av en annan person än den som genomför kontrollen. Kroppsbesiktning ska, förutom när saliv-, svett- och hårprov lämnas, utföras med beaktande av så stor enskildhet som omständigheterna medger och, om möjligt, i ett enskilt utrymme. Av 4 kap. 2 § FARK Häkte framgår att den som underkastas en kroppsvisitation eller kroppsbesiktning ska få ombyteskläder eller annat att skyla sig med, om det behövs och syftet med undersökningen därigenom inte äventyras.

text: Fängsel Enligt 4 kap. 10 § HäL får en intagen beläggas med fängsel bl.a. vid förflyttning inom förvaringslokalen om det är nödvändigt av säkerhetsskäl eller om han eller hon uppträder våldsamt och det är absolut nödvändigt med hänsyn till den intagnes egen eller någon annans säkerhet till liv eller hälsa.

text: Medicinering Av Kriminalvårdens handbok om hälso- och sjukvård inom Kriminalvården, 2012:11, framgår på sida 7 f bl.a. följande. Regeln är att de intagna förfogar över sina läkemedel. Detta innebär inte med automatik att alla intagna har alla läkemedel för obegränsad tid inne i sitt bostadsutrymme. Kriminalvården ansvarar för att klienten får tillgång till sin medicin som sjuksköterska dispenserat. Iordningställda läkemedel förvaras och överlämnas till klienten av kriminalvårdspersonal. För att undvika missförstånd, så delar Kriminalvården inte ut läkemedel utan tillhandahåller dessa för den intagne.

text: Kriminalvårdens bedömning

text: Förflyttning till säkerhetshäkte Enligt de uppgifter som framkommit begärde häktet Saltvik AA förflyttad till ett säkerhetshäkte med stöd av den säkerhetsbedömning som gjordes och som bl.a. grundade sig på AA:s omfattande hot- och våldshistorik inom Kriminalvården. Begäran framfördes innan händelsen den 18 mars 2013, vilken således inte har legat till grund för bedömningen.

text: Medicinering Enligt utredningen tillhandahölls AA sin lunchmedicin efter lunch, dvs. inte vid klockan tio på förmiddagen. Kriminalvården har ett ansvar att se till att rätt ordinerad medicin tillhandahålls på de tider som läkaren har ordinerat och till rätt intagen. Den intagne svarar däremot själv för att avgöra vilken medicin han intar. Det har inte framkommit någonting som tyder på att aktuell kriminalvårdare gjort något fel. Det har inte heller framkommit något som visar att vårdaren skulle ha haft en anledning att be om ursäkt till AA Kriminalvården tillbakavisar att vårdaren på något sätt skulle ha betett sig fientligt mot AA.

text: Kroppsvisitation och placering i isoleringen AA placerades i isoleringen för att häktespersonalen skulle kunna hålla uppsikt över hans hälsotillstånd i väntan på att läkaren anlände. Enligt utredningen i ärendet genomfördes kroppsvisitationen med två tjänstemän närvarande, båda manliga. Ingen kvinnlig personal har närvarat i cellen vid visitationen.

text: Fängsel Det är mycket ovanligt att det fattas beslut om användande av handfängsel under förflyttning inom ett häkte. Det har emellertid gjorts i detta fall. Orsaken har varit den omfattande våldshistorik AA har från tidigare vistelser inom Kriminalvården. Att AA tvingats bära fängsel även under promenad har berott på att häktet Sollentuna vid tiden inte var utrustad med dörrar som möjliggjorde att de togs av samtidigt som de säkerhetsskäl som föranledde hanteringen inte eftersattes. Alternativet hade varit att AA inte tilläts gå ut på promenad. Då AA uttryckte att han hellre ville gå ut med fängsel än hindras från att gå ut överhuvudtaget bedömer Kriminalvården den minst ingripande åtgärden valdes. Numera har häktet installerat ett antal dörrar med fängsellucka som möjliggör att ta av fängsel i promenadgården utan att säkerheten eftersätts. Domstolsförhandling Enligt det som framkommit i utredningen har inget kunnat visa på att någon förhandling ställts in på grund av förflyttningen. Kriminalvården bedömer att vidare utredning inte skulle leda till större klarhet. AA gavs möjlighet att kommentera remissvaret.

text: Bedömning

text: Utredningen visar att Kriminalvården beslutat att AA skulle vara placerad i säkerhetshäkte och att häktet Sollentuna beslutat att han skulle vara belagd med handfängsel när han vistades utanför sitt bostadsrum. Eftersom JO som regel inte uttalar sig i bedömningsfrågor, saknas det skäl för mig att närmare kommentera huruvida dessa beslut har varit motiverade.

text: Det framgår vidare av utredningen att vid tidpunkten för AA:s vistelse i häktet Sollentuna saknades s.k. ”fängselluckor” i rastgårdarnas dörrar. Av den anledningen var AA tvungen att bära handfängsel när han vistades ensam på rastgården. Enligt häktet accepterade han detta, eftersom han annars skulle ha nekats utomhusvistelse. Avsaknaden av fängselluckor utgör nämligen, enligt häktets bedömning, ett sådant synnerligt skäl som gör det möjligt att neka en intagen utomhusvistelse.

text: Av

text: 2 kap. 7 § häkteslagen

text: följer att en intagen ska ges möjlighet att vistas utomhus minst en timme varje dag, om det inte finns synnerliga skäl mot det. Det förhållandet att lagstiftaren har angett att det krävs synnerliga skäl, för att undantaget ska vara tillämpligt, skickar en tydlig signal om att avsikten har varit att det enbart ska komma till användning i mycket begränsad omfattning. Samma lydelse återfinns i

text: 4 kap. 1 § fängelselagen (2010:610)

text: . I motiven till den senare paragrafen har angetts att det är möjligt att neka en intagen utomhusvistelse ”i en oförutsedd situation där det är nödvändigt att hålla de intagna avskilda från varandra med stöd av 6 kap. 5 § och det till följd därav saknas praktiska förutsättningar att låta de intagna vistas utomhus” (se

text: prop. 2009/10:135 s. 131

text: AA var placerad i ett säkerhetshäkte, där bl.a. intagna som bedömts farliga för personal och andra intagna placeras. I en sådan miljö kan det återkommande uppstå behov av att kunna belägga intagna med handfängsel vid vistelse utanför bostadsrummet. Därmed har det varit möjligt för Kriminalvården att förutse behovet av fängselluckor i dörrarna till rastgårdarna. Det gör att undantaget i 2 kap. 7 § häkte-

text: slagen, enligt min uppfattning, inte hade kunnat tillämpas i den aktuella situationen. Överhuvudtaget bör det inte vara möjligt för Kriminalvården att – om förhållandena ligger inom myndighetens kontroll – neka en intagen utomhusvistelse med hänvisning till dels brister i den fysiska miljö, dels bristande personaltäthet.

text: I det aktuella fallet har AA trots allt haft möjlighet – om än belagd med handfängsel – till daglig utomhusvistelse. Därmed saknas det skäl för mig att uttala kritik eller vidta någon annan åtgärd i denna fråga.

text: Kriminalvården har tillbakavisat AA:s påstående om att en kriminalvårdare i häktet Saltvik skulle ha betett sig fientligt mot honom. I denna del står ord mot ord och enligt min bedömning kan ytterligare utredning inte förväntas ändra på detta förhållande. Med anledning härav och vad som har framkommit genom Kriminalvårdens remissvar saknar jag skäl att kommentera AA:s övriga klagomål. Jag konstaterar endast att utredningen inte ger anledning till kritik eller någon annan åtgärd.

text: Ärendet avslutas.


title: Polisens handläggning av en begäran om handräckning enligt lagen (1991:1128) om psykiatrisk tvångsvård samt uttalanden om polisens möjligheter att överlämna uppdrag till Kriminalvårdens Transporttjänst

text: Bakgrund

text: I en anmälan till JO (dnr 1338-1998) riktade AA kritik mot olika instanser beträffande vården av hans son BB, född 1981, som har en psykisk utvecklingsstörning och flera neuropsykiatriska diagnoser. AA kritiserade bl.a. en läkare vid Barn- och ungdomspsykiatriska kliniken i Lund för att denne begärt polishandräckning för att transportera BB från Länssjukhuset i Kalmar, där BB hade tagits in för vård, till kliniken i Lund. Med anledning av innehållet i de handlingar som inhämtades i ärende dnr 1338-1998 beslutade chefsJO Eklundh att i ett initiativärende ta upp Polismyndighetens i Kalmar län agerande till utredning. AA:s anmälan utreddes av JO Kerstin André som meddelade beslut i ärendet den 20 september 1999.

text: Utredning

text: Från Polismyndigheten i Kalmar län infordrades och granskades begäran om handräckning, transportbeställning och protokoll den 7 september 1997 i ärende – – –.

text: Polismyndigheten anmodades att inkomma med upplysningar och yttrande om dels de överväganden som gjordes i samband med att begäran om handräckning (transport av BB från sjukhuset i Kalmar till sjukhuset i Lund) bifölls, dels grunden för att uppdraget att transportera BB till Lund överlämnades till Kriminalvårdens Transporttjänst. Polismyndigheten (länspolismästaren CC) kom in med ett yttrande till vilket hade fogats redogörelser från polisinspektörerna DD och EE samt från polissekreteraren FF.

text: I ett beslut den 24 januari 2000 anförde chefsJO Eklundh följande.

text: Bedömning

text: Beslutet att bifalla begäran om handräckning I

text: 47 § lagen (1991:1128)

text: om psykiatrisk tvångsvård (LPT) finns bestämmelser om skyldighet för polismyndigheten att lämna biträde i olika situationer. Enligt andra

text: stycket 4 skall polismyndigheten lämna biträde på begäran av chefsöverläkaren för att återföra en patient som har lämnat vårdinrättningen utan tillstånd eller för att återföra en patient till vårdinrättningen om denne inte har återvänt dit sedan tiden för tillstånd att vistas utanför inrättningens område har gått ut eller tillståndet har återkallats.

text: Genom utredningen i ärendet har bl.a. följande framkommit. Begäran om handräckning jämlikt

text: 47 § andra stycket 4

text: LPT kom in till Polismyndigheten i Kalmar län lördagen den 6 september 1997 kl. 13.13. Handräckningen avsåg återförande av BB från hans hem till Barn- och ungdomspsykiatriska kliniken i Lund. Som grund för framställningen angavs att patienten inte hade återvänt till vårdinrättningen sedan tiden för tillstånd att vistas utanför inrättningens område hade gått ut eller tillstånd återkallats. Vakthavande befälet DD kontaktade med anledning av begäran beredskapshavande polischefen FF som beslutade att transporten skulle ske genom Kriminalvårdens Transporttjänst. Vakthavande befälet EE, som påbörjade sin tjänstgöring kl. 15.00, beslutade sedan att bifalla handräckningsbegäran. EE har uppgett att det i samband med att han undersökte hur transporten skulle ordnas kom fram att

text: BB:s far skulle köra BB till avd. 60 på Länssjukhuset i Kalmar, vuxenpsykiatriska kliniken, och att BB skulle vara där i avvaktan på vidare transport. När transporten beställdes hos Kriminalvårdens Transporttjänst upplystes om att någon transportresurs inte fanns tillgänglig förrän på morgonen den 7 september 1997.

text: Jag har inte någon anledning att ifrågasätta polismyndighetens beslut att bifalla den begäran om handräckning som avsåg återförande av BB från hans hem till kliniken i Lund. I förarbetena har visserligen i fråga om tillämpningen av handräckningsinstitutet anförts att det är önskvärt att man så långt som möjligt använder sig av personal inom den psykiatriska vården eller socialtjänsten för att övertyga patienten om att han frivilligt skall följa med till vårdinrättningen (

text: prop. 1990/91:58 s. 287

text: ). Om den sökande myndigheten har befogenhet att begära hjälp av polisen och polisen också har befogenhet att utföra den begärda åtgärden är polismyndigheten emellertid i princip skyldig att lämna handräckning. Det bör inte ankomma på en polismyndighet att pröva om en annan myndighet har behov av polishandräckning eller inte (se

text: prop. 1996/97:175 s. 75

text: ). Polismyndigheten skall således inte pröva lämpligheten av en framställan om handräckning utan har endast att kontrollera att framställningen avser ett sådant förfarande som den är skyldig att biträda med samt att den som har begärt handräckningen är behörig att göra det.

text: Polismyndigheten har däremot inte någon skyldighet att ombesörja transporter mellan olika sjukvårdsinrättningar av patienter som är intagna för tvångsvård (se

text: SOU 1998:32 s. 214

text: ). Enligt

text: 6 § hälso- och sjukvårdslagen (1982:763)

text: svarar landstinget för att det inom landstinget finns en fungerande organisation för att till och från sjukhus eller läkare transportera personer vilkas tillstånd kräver att transporten utförs med transportmedel som är särskilt inrättade för ändamålet. Denna skyldighet omfattar även transporter av patienter som är intagna med stöd av LPT.

text: Av utredningen framgår att BB bereddes vård på vuxenpsykiatriska kliniken i Kalmar från den 6 september till morgonen den 7 september 1997 då transporten till kliniken i Lund ägde rum. Vid den tidpunkt då handräckningen kom till stånd var BB således redan intagen för sjukhusvård, låt vara vid en annan sjukvårdsinrättning än den till vilken transporten skulle ske.

text: JO Kerstin André har i sitt beslut i ärendet behandlat frågan vilket stöd som bestämmelsen i

text: 47 §

text: LPT ger för att tillämpa handräckningsinstitutet när det, som i förevarande fall, är fråga om transport av en patient från en vårdinrättning till en annan. I beslutet sägs i denna del att vad som talar för att en tillämpning av handräckningsinstitutet inte är uteslutet i en situation som den aktuella är att patienten ännu inte var återförd till den institution där vården avsetts bedrivas, dvs. kliniken i Lund, och att intagningen vid kliniken i Kalmar därför får ses som en tillfällig åtgärd. Det uttalas avslutningsvis att rättsläget i frågan synes något oklart men att det mesta talar för att det i detta fall inte förelegat några formella hinder mot att låta handräckningsbegäran kvarstå.

text: Det framgår inte klart av utredningen i vilket skede polismyndigheten fick kännedom om att BB skulle beredas vård på kliniken i Kalmar. EE har uppgett att han fick veta detta efter det att han bifallit begäran om handräckning. Det hade enligt min mening varit naturligt att polismyndigheten i detta läge hade tagit kontakt med den begärande läkaren för att få veta om denne avsåg att återkalla sin begäran. Med hänsyn till vad som nyss sagts om rättsläget i frågan samt till att det inte ankommer på polismyndigheten att pröva det lämpliga i en begäran om handräckning anser jag mig emellertid inte ha grund för att kritisera myndigheten med anledning av att någon sådan kontakt inte togs. Överlämnandet av uppdraget till Kriminalvårdens Transporttjänst Kriminalvårdens Transporttjänst skall under Kriminalvårdsstyrelsen planera och utföra utrikestransporter och längre inrikestransporter (9 d § förordningen [1990:1018] med instruktion för Kriminalvårdsverket). Närmare bestämmelser om Transporttjänstens verksamhet finns i Kriminalvårdsverkets föreskrifter och allmänna råd om transportverksamhet m.m. (

text: KVVFS 1995:1

text: ; ändrade genom

text: KVVFS 1998:2

text: ). I avsnitt 2.1.1 (2 §) om Kriminalvårdens Transporttjänst föreskrivs bl.a. att Transporttjänsten skall på uppdrag planera och utföra inrikes transporter som ankommer på kriminalvården när en polismyndighet har beslutat om handräckning. I avsnitt 2.1.3 (13 §) föreskrivs att uppehåll med transporterade som omhändertagits bl.a. enligt LPT endast får göras i häkten och polisarrester.

text: Enligt

text: 2 kap. 8 § regeringsformen

text: (RF) är varje medborgare gentemot det allmänna skyddad mot frihetsberövande. Av

text: 2 kap. 12 §

text: RF framgår att en begränsning av detta skydd får göras endast genom lag. Ett beslut att någon skall bli föremål för psykiatrisk tvångsvård innebär att denne med stöd av lag blir föremål för ett sådant frihetsberövande som åsyftas i

text: 2 kap. 8 §

text: RF. Det ligger i sakens natur att den personal som är ansvarig för vården måste ha rätt att utöva tvång och i vissa fall våld för att hindra den intagne från att avvika. Stödet för att utöva sådant tvång

text: finns i LPT, och stödet för att i vissa fall tillgripa våld finns i regeln om s.k. laga befogenhet i

text: 24 kap. 2 § brottsbalken

text: (se Holmqvist m.fl.,

text: Brottsbalken

text: , s. 24:23).

text: Bestämmelsen i

text: 47 § andra stycket

text: LPT reglerar polismyndighetens skyldighet att i vissa fall lämna biträde. Genom denna bestämmelse ges polisen samma möjligheter som vårdpersonalen att utöva tvång mot den intagne. Också i dessa fall grundas befogenhet att utöva våld på bestämmelsen i

text: 24 kap. 2 § brottsbalken

text: . I fråga om polismäns rätt att använda våld finns vidare regler i

text: 10 § polislagen (1984:387)

text: Av vad som har sagts i det föregående om innebörden av regleringen i 2 kap. 8 och 12 §§ RF följer att en förutsättning för att en befattningshavare inom kriminalvården skall ha samma befogenheter som en polisman att använda tvång och våld mot någon som är föremål för polishandräckning enligt LPT är att också hans befogenheter i detta hänseende följer av lag. Bestämmelsen i

text: 47 § andra stycket

text: LPT öppnar emellertid enligt sin ordalydelse inte möjlighet för någon annan myndighet än polismyndigheten att lämna det biträde som anges där. Det finns inte heller någon annanstans lagregler som uttryckligen ger kriminalvården sådana befogenheter som åsyftas i denna bestämmelse.

text: Befogenheter av nu angivet slag för befattningshavare vid Kriminalvårdens Transporttjänst synes emellertid hittills ha betraktats som underförstådda i de olika reglerna om polishandräckning. Det är uppenbarligen ett sådant synsätt som ligger till grund för de nyss nämnda av Kriminalvårdsstyrelsen beslutade föreskrifterna. Jag kan i detta hänseende vidare hänvisa till JO 1988/89 s. 194, där JO inte ifrågasatte den rättsliga grunden för polisens åtgärd att överlämna ett handräckningsuppdrag enligt lagen (

text: ) om beredande av sluten psykiatrisk vård i vissa fall till Transporttjänsten. JO ifrågasatte däremot om transport av sjuka människor över huvud taget hörde hemma inom den rådande ordningen med transporter genom kriminalvårdens transportorganisation.

text: Synsättet, att rätt att överlämna ett handräckningsuppdrag till Kriminalvårdens Transporttjänst underförstått kan följa av en bestämmelse om rätt för en myndighet utanför Kriminalvårdsverket att använda tvång mot en enskild, avspeglas också i förarbetena till bestämmelserna i

text: 6 kap. 17 § utlänningslagen (1989:529)

text: om Invandrarverkets rätt att begära biträde av polismyndigheten bl.a. med att transportera en utlänning som hålls i förvar. Det uttalas där (

text: prop. 1996/97:147 s. 40

text: ) bl.a. följande: ”I första hand bör Invandrarverket anlita kriminalvårdens transporttjänst eller använda egen personal för att transportera en utlänning som hålls i förvar. Det kan dock i vissa fall vara befogat att polismyndigheten lämnar biträde vid en transport.” Det finns mot denna bakgrund inte någon anledning att rikta kritik mot Polismyndigheten i Kalmar län med anledning av att den överlämnade verkställigheten av handräckningsbeslutet till Kriminalvårdens Transporttjänst.

text: Det kan däremot ifrågasättas om det här redovisade synsättet står i god överensstämmelse med legalitetsprincipen. Denna innebär bl.a. att befogenhet för en viss myndighet att ingripa i en enskilds personliga förhållanden klart skall framgå av lag eller annan författning enligt vad som närmare föreskrivs i

text: 8 kap.

text: RF (se bl.a. 3 §). När ett sådant ingrepp, som i detta fall, innebär en begränsning av någon av

text: de i

text: 2 kap.

text: RF fastlagda fri- och rättigheterna, måste det som tidigare nämnts göras genom lag. Jag vill i detta sammanhang vidare erinra om Högsta domstolens uttalande i

text: NJA 1996 s. 577

text: , att den omständigheten att en lagregel innebär ett undantag från en grundlagsskyddad rättighet ger en särskild anledning till restriktivitet vid tolkningen av bestämmelsen. Ett ingrepp i en sådan rättighet kan således aldrig grundas på en analogisk eller extensiv tolkning av en lagregel.

text: Det kan enligt min mening inte uteslutas att en domstol skulle komma att finna att befogenhet för kriminalvårdspersonal att utöva tvång och våld i en handräckningssituation av det slag som avses i

text: 47 § andra stycket

text: LPT saknar det stöd i lag som krävs enligt reglerna i

text: 2 kap. 12 §

text: RF.

text: Jag anser av nu anförda skäl att, i klarläggande syfte, frågan om rätt för en polismyndighet att till Kriminalvårdens Transporttjänst överlämna verkställigheten av ett handräckningsbeslut avseende transport av en frihetsberövad person bör bli föremål för särskild reglering i lag.

text: En sådan lagreglering kan utformas på olika sätt. Den i lagtekniskt hänseende enklaste lösningen är att man i

text: polislagen

text: tar in en bestämmelse som upplyser om att det i annan lag finns särskilda regler om skyldighet för polisen att biträda med handräckning och som i anslutning därtill föreskriver att polismyndigheten, när det är fråga om transport av en frihetsberövad person, får överlämna verkställigheten av ett handräckningsbeslut till kriminalvården.

text: En annan lagteknisk metod är att man i varje särskild handräckningsbestämmelse tar in en föreskrift om rätt för polismyndigheten att överlämna verkställigheten till kriminalvården. Denna metod har den förtjänsten att riksdagen får möjlighet att på varje särskilt område ta ställning till om en sådan överlämnandemöjlighet skall finnas eller ej. Som nyss har nämnts var JO i beslutet 1988/99 s. 194 mycket kritisk mot en ordning som innebär att sjuka personer över huvud taget transporteras av kriminalvården, och JO Jan Pennlöv har intagit samma ståndpunkt i sitt remissyttrande den 21 april 1992 över Riksrevisionsverkets rapport (Fu 1991:10) Kriminalvårdens transportverksamhet.

text: Om man väljer en lösning av det senast nämnda slaget faller det sig naturligt att i fråga om varje särskilt regelkomplex också ta ställning till om det skall vara möjligt att under ett uppehåll i transporten ta den person som är föremål för handräckningen i förvar i polisarrest eller hos en kriminalvårdsmyndighet (jfr

text: prop. 1996/97:175 s. 34

text: f.).

text: Jag avser av nu anförda skäl att hos regeringen med stöd av

text: 4 § lagen (1986:765)

text: med instruktion för Riksdagens ombudsmän väcka frågan om en lagändring av här angiven innebörd. Jag överlämnar vidare en kopia av detta beslut till justitieutskottet.

text: Jag har i ärendet samrått med JO Jan Pennlöv, som har tillsyn över kriminalvården.