nyckelord:
Anstalt
Avskildhet (isolering)
Beslutsmotivering, utformning av beslut

title: Anmälan mot Kriminalvården, anstalten Hällby m.fl., om avskildhetsplacering av en intagen

text: Anmälan

text: I en anmälan, som kom in till JO den 9 november 2007, klagade AA på behandlingen av honom. Enligt AA hade han suttit ”isolerad” i över två månader i anstalten Hällby på grund av tre rapporter om olämpligt uppträdande i anstalten Mariefred. AA klagade också på att han inte fick ringa ”myndighetssamtal” och på att anstalten Hällby inte hade ordnat transport åt honom till anstalten Fosie, där han hade haft en plats sedan den 29 oktober 2007.

text: Utredning

text: Muntliga upplysningar inhämtades från anstalten Hällby. Därjämte infordrades och granskades ett utdrag ur Kriminalvårdens klientadministrativa system (KLAS). Av utdraget framgick bl.a. att anstalten Mariefred den 20 september 2007 beslutade att AA skulle placeras i avskildhet enligt

text: 20 § första stycket 1 lagen (1974:203)

text: om kriminalvård i anstalt (kriminalvårdslagen). Som skäl för beslutet angavs bl.a. att AA beslutsdagen hade ”ådragit sig 3 rapporter” för olämpligt uppträdande mot personalen. Av utdraget framgick också att anstalten Mariefred den 9 oktober 2007 beslutade att AA inte längre skulle vara placerad i avskildhet, att AA samma dag transporterades till anstalten Hällby samt att den sistnämnda anstalten – samma dag – beslutade om avskildhetsplacering med åberopande av samma skäl som låg till grund för anstalten Mariefreds beslut den 20 september 2007.

text: Kriminalvården anmodades därefter att yttra sig över vad AA hade framfört om avskildhetsplacering i två månader på grund av olämpligt uppträdande. Yttrandet skulle särskilt beröra de rapporter som låg till grund för besluten om avskildhet den 20 september respektive 9 oktober 2007.

text: I sitt remissvar den 24 mars 2008 anförde Kriminalvården, genom generaldirektören BB, bl.a. följande. – – –

text: Sakförhållanden

text: Rapporter avseende olämpligt uppträdande Den 20 september 2007 upprättades tre rapporter avseende AA. Samtliga rapporter avsåg olämpligt uppträdande. På den ena rapporten anges händelsedatum till den 20 september 2007 och klockslag 11.00. Enligt uppgift från anstalten stämmer inte klockslaget. Samtliga rapporterade händelser inträffade nämligen på eftermiddagen i anslutning till beslutet om avskildhet som fattades kl. 14.00. Att klockslaget är fel torde bero på ett rent misstag. Den första rapporterade händelsen inträffade kl. 13.00. Enligt rapporten har följande inträffat. När två vårdare har avslutat ”släppet” av intagna till programhuset står AA kvar på trappan. En vårdare säger åt honom att gå in varpå AA börjar skrika okvädningsord. AA går sedan skrattande in i dagrummet. Vårdaren känner sig väldigt kränkt av AA:s språkbruk. Enligt nästa rapport (med felaktigt klockslag) hörde vårdaren CC hur AA sparkade hårt på en avdelningsdörr. När CC sa åt honom att lugna ner sig började han sparka ännu hårdare och skrek jävla fitta till CC. AA skrek enligt rapporten även att CC skulle hämta hans cigaretter och ge de till honom. CC sa då återigen åt AA att han inte ska använda en sådan attityd mot personalen. AA ignorerade detta. En annan vårdare har också upprättat en rapport som avser samma händelse. Av rapporten framgår det att AA i samband med en visitation hade en attityd som uppfattades som förolämpande. Det framgår vidare att AA skrek mot CC och sparkade hårt på avdelningsdörren flera gånger.

text: Beslut om avskildhet m.m. De tre rapporterna avseende olämpligt uppträdande ligger till grund för ett beslut om omplacering i avskildhet av AA. Beslutet fattades den 20 september 2007 kl. 14.00 vid anstalten Mariefred. Enligt uppgift från anstaltspersonalen upplevde vårdarna AA som hotfull då han sparkade på avdelningsdörren. Personalen vågade inte öppna dörren för att släppa ut AA och tog därför kontakt med anstaltens kontrollgrupp som kom till avdelningen och AA placerades i avskildhet. I bakgrunden till beslutet om avskildhet anges också att tidigare misskötsamheter är av sådan art och omfattning att AA vid fyra tillfällen meddelats varning. Av vad som framkommit i ärendet fann anstalten det styrkt att AA brutit mot gällande regelverk vid ett flertal tillfällen. Vidare var det enligt beslutet styrkt att AA:s kränkande beteende mot personalen hade eskalerat. Med anledning av misskötsamheterna fann anstalten skäl till avskildhet enligt 20 kap. 1 § första stycket första punkten KvaL. – – –

text: Personalen upplevde, enligt DD, AA:s beteende som hotfullt, vilket tyvärr inte framgår av rapporterna eller beslutet om avskildhet. Beslutet om avskildhet omprövades och fastställdes vid ett tillfälle vid anstalten Mariefred. Därefter förflyttades AA till anstalten Hällby den 9 oktober 2007. Han blev då även där placerad i avskildhet på samma grunder som på anstalten Mariefred. Den 11 oktober 2007 beslutade anstalten Mariefred att de tre rapporterna avseende olämpligt uppträdande inte skulle föranleda någon ytterligare åtgärd. I beslutet anges att förseelsen är av allvarlig art och AA påminns om sin skyldighet att visa hänsyn och uppträda på ett lämpligt sätt. Enligt beslutet torde, förutom en tillsägelse, avskildheten vara en tillräcklig åtgärd. – – –

text: Därutöver får Kriminalvården tillägga följande. Anstalten Mariefred har få avskildhetsplatser. Av den anledningen flyttas intagna som placerats avskilda tillfälligt till anstalten Hällby, där det finns fler avskildhetsplatser.

text: Författningsbestämmelser

text: Enligt 20 § första stycket 1 KvaL får en intagen hållas avskild från andra intagna, om det är nödvändigt med hänsyn till rikets säkerhet eller föreliggande fara för den intagnes eller annans säkerhet till liv eller hälsa eller för allvarlig skadegörelse på anstaltens egendom. Av andra stycket framgår att ett beslut enligt första stycket ska omprövas så ofta det finns anledning till det, dock minst var tionde dag.

text: Kriminalvårdens bedömning

text: Kriminalvården konstaterar att det inte tydligt framgår av anstalten Mariefreds beslut den 20 september 2007 på vilket sätt AA:s olämpliga uppträdande utgjort en fara för den intagnes eller annans säkerhet till liv eller hälsa eller för allvarlig skadegörelse på anstaltens egendom och därmed anledningen till att han skulle hållas avskild. Kriminalvården konstaterar även att rapporterna som ligger till grund för beslutet den 20 september 2007 inte utgör tillräcklig grund för att besluta om avskildhetsplacering av AA. Beslut om avskildhet ska omprövas minst var tionde dag. Beslutet har omprövats den 30 september 2007 av anstalten Mariefred. Av innehållet i beslutet framgår inte varför AA fortfarande ska hållas avskild. Om avskildhetsplaceringen beror på inträffade förhållanden på den gamla anstalten finns det inte automatiskt grund för avskildhetsplacering på den nya anstalten. När en intagen som placerats avskild från andra intagna förflyttas till en annan anstalt måste den anstalten självständigt pröva om det finns grund för fortsatt avskildhetsplacering av den intagne på den anstalten. AA placerades avskild i anstalten Hällby. Av beslutet om avskildhet den 9 oktober 2007 framgår inte att det skett en prövning av varför AA ska hållas avskild i anstalten Hällby. Dokumentationen av vilka händelser som ligger till grund för besluten om avskildhetsplacering av AA är mycket bristfällig. Det är därför svårt att bedöma om besluten i realiteten är korrekta och hur länge det i så fall varit motiverat att hålla AA avskild. Anstalterna Mariefred och Hällby kan inte undgå kritik för detta. Regionen har informerat personal på anstalterna Mariefred och Hällby om bristerna i handläggningen. För att detta inte ska upprepas igen kommer huvudkontoret uppmana regionen att se till att personalen på de båda anstalterna utbildas om den aktuella lagstiftningen. – – –

text: (Kriminalvården yttrade sig även över det som AA hade framfört om ”myndighetssamtal” och transport till anstalten Fosie. Dessa frågor omfattades inte av JO:s remiss och det som Kriminalvården anfört i dessa delar har utelämnats här, JO:s anm.)

text: AA gavs tillfälle att yttra sig över remissvaret.

text: Bedömning

text: JO:s granskning är av rättslig art och avser främst en kontroll av att myndigheterna har följt de regler som gäller för förfarandet. JO brukar således inte ta ställning till om en myndighets beslut är riktigt i sak. Då frågan om avskildhetsplaceringarna i det nu aktuella ärendet är av mer principiell karaktär har en utredning gjorts här.

text: Av 17 § kriminalvårdslagen följer att en intagen under tid då han är skyldig att ha sysselsättning normalt ska vistas tillsammans med andra intagna. På fritiden får den intagne i den utsträckning han önskar det vistas tillsammans med andra intagna. Enligt ett nytt fjärde stycke i 17 §, som trädde i kraft den 1 april 2008, får intagna

text: hållas tillfälligt avskilda från varandra, om det är nödvändigt för att upprätthålla ordningen eller säkerheten i en anstalt.

text: De intagnas rätt till gemenskap får vidare inskränkas med stöd av bestämmelserna i 18, 20, 20 a och 23 §§ kriminalvårdslagen. Dessa bestämmelser gör det möjligt att av ordnings- och säkerhetsskäl begränsa gemensamheten mellan intagna i vissa situationer. Intagna kan också placeras i avskildhet under utredningen av disciplinärenden enligt 50 § kriminalvårdslagen. Möjligheten att placera någon i avskildhet får inte användas som bestraffning (se

text: prop. 1975/76:165

text: Enligt 20 § kriminalvårdslagen får en intagen hållas avskild från andra intagna bl.a. om det är nödvändigt med hänsyn till rikets säkerhet eller föreliggande fara för den intagnes eller annans säkerhet till liv eller hälsa eller för allvarlig skadegörelse på anstaltens egendom. Det finns inte någon begränsning av hur länge en intagen får vara placerad i avskildhet. Beslutet ska emellertid omprövas så ofta det finns anledning till det, dock minst var tionde dag.

text: Innan beslut meddelas om en åtgärd enligt 20 § kriminalvårdslagen och vid omprövning av ett sådant beslut ska de omständigheter utredas som inverkar på frågans avgörande. Protokoll ska föras över vad som kommit fram vid denna utredning (22 § kriminalvårdslagen).

text: Den som hålls avskild på grund av att han är farlig för sin egen säkerhet till liv eller hälsa ska undersökas av läkare så snart det kan ske. Andra intagna som hålls avskilda enligt 20 § ska undersökas av läkare, om det behövs med hänsyn till den intagnes tillstånd. Har en intagen hållits avskild under en sammanhängande tid av en månad ska en sådan undersökning alltid äga rum (22 § kriminalvårdslagen). En intagen som hålls avskild från andra intagna enligt 20 § kriminalvårdslagen ska vidare få den lättnad i avskildheten som är möjlig (21 § kriminalvårdslagen).

text: Som framgår ovan är utgångspunkten att intagna i kriminalvårdsanstalt ska ges tillfälle att i så stor utsträckning som möjligt vistas tillsammans. Att placera någon i avskildhet är en från humanitär synpunkt mycket ingripande åtgärd. Även behandlingsskäl kan tala emot en sådan placering. Mot den bakgrunden anser jag att användningen av sådana åtgärder bör begränsas i så stor utsträckning som möjligt. Samtidigt är det givet att det inom kriminalvården kan uppstå situationer där det med hänsyn till ordningen och säkerheten i en anstalt är omöjligt att lösa situationen på något annat sätt än att placera en eller flera intagna i avskildhet.

text: Anstalten Mariefred har motiverat sitt beslut att placera AA i avskildhet enligt 20 § första stycket 1 kriminalvårdslagen med att denne brutit mot gällande regelverk och uppträtt olämpligt mot personalen. Anstalten har dock inte i beslutet angett på vilket sätt denna misskötsamhet utgjorde en fara för AA:s eller någon annans säkerhet till liv eller hälsa eller för allvarlig skadegörelse på anstaltens egendom. När jag läser beslutet får jag närmast intrycket att avskildhetsplaceringen användes som bestraffning. Anstalten har i sitt yttrande med anledning av JO:s remiss uppgett att personalen upplevde AA:s beteende som ”hotfullt”. Detta borde givetvis ha angetts i beslutet. Jag har emellertid ändå svårt att utifrån den befintliga

text: utredningen finna att förhållandena var sådana att det var motiverat att placera AA i avskildhet.

text: Ett beslut om placering i avskildhet ska omprövas minst var tionde dag. En sådan omprövning ska baseras på de omständigheter som föreligger vid tidpunkten för omprövningen och syfta till att avgöra om det fortfarande finns skäl att hålla en intagen i avskildhet. Anstalten Mariefreds omprövningsbeslut den 30 september 2007 innehåller i princip samma skäl och omständigheter som angavs i det ursprungliga beslutet om avskildhet. Som Kriminalvården har påpekat går det alltså inte i beslutet att utläsa varför AA skulle hållas i fortsatt avskildhet.

text: Anstalten Hällbys handläggning är inte heller den godtagbar. När AA kom dit hade anstalten att göra en självständig bedömning av om det fanns förutsättningar att placera honom i avskildhet – det är långt ifrån självklart att det avskildhetsbehov som förelåg på en anstalt gör sig gällande också efter en omplacering till en annan anstalt. Anstalten Hällbys beslut den 9 oktober 2007 innehåller emellertid samma skäl och omständigheter som anstalten Mariefreds beslut den 20 och 30 september. Anstalten synes således, tvärt emot vad som bör gälla, inte ha gjort någon egen prövning av frågan om avskildhet. Det inträffade ger mig anledning att uttrycka tveksamhet till förfaringssättet att tillfälligt omplacera intagna som placerats i avskildhet till andra anstalter. Av lätt insedda skäl torde den prövning av avskildhetsfrågan som genomförs av den mottagande anstalten ofta, som i AA:s fall, bli illusorisk.

text: Sammanfattningsvis finner jag skäl att rikta kritik mot anstalterna Hällby och Mariefred för besluten att placera AA i avskildhet. Som jag har påpekat tidigare är det en från humanitär synpunkt mycket ingripande åtgärd att placera någon i avskildhet. Det är därför viktigt att Kriminalvårdens personal är väl insatt i reglerna på området. Det inträffade visar emellertid på brister i detta avseende. Jag vill därför framhålla vikten av att resurser avsätts för utbildning av personalen i tillämpningen av de regler som gäller inom kriminalvårdens verksamhet, i synnerhet de regler som gäller för avskildhetsplacering av intagna och andra ingripande åtgärder.

text: Vad som i övrigt har framkommit föranleder inga uttalanden från min sida.

text: Ärendet avslutas.


nyckelord:
Allmänna handlingar
Omprövning
Överklagande

publisher: Justitieombudsmannen

title: Anmälan mot Länsstyrelsen i Västra Götalands län angående dröjsmål med att överlämna ett överklagande till överinstansen m.m.

org: jo

text: Anmälan

type: rubrik

text: I en anmälan, som kom in till JO den 11 december 2003, framförde AA klagomål mot Länsstyrelsen i Västra Götalands län. Han uppgav att han den 16 september

type: stycke

text: 2003 hade överklagat ett beslut av länsstyrelsen till Statens jordbruksverk men länsstyrelsen hade vid tiden för anmälan till JO ännu inte överlämnat skrivelsen med överklagande till överinstansen för prövning.

text: Utredning

text: Efter remiss yttrade länsstyrelsen följande.

text: Utredning

text: Den 29 augusti 2003 beslutar Länsstyrelsen att avslå AA:s ansökan om projektstöd för anläggande av våtmark och småvatten. I beslutet framgår att det inte går att överklaga enligt 1 kap. 23 § förordningen om stöd för miljö- och landsbygdsutvecklingsåtgärder. Sökanden skickar den 18 september 2003 en skrivelse till Länsstyrelsen där han konstaterar att beslutet inte går att överklaga men ber om en omgående omprövning av ärendet och att skrivelsen även utgör ett överklagande. Den 23 december 2003 avvisar Länsstyrelsen överklagandet, och finner inte anledning till omprövning av beslutet. Beslutet skickas till Jordbruksverket för kännedom.

text: Yttrande

text: Det aktuella ärendet gäller en ansökan om projektstöd för att anlägga en våtmark. Bestämmelser för stödet anges i förordning (SFS 2000:577) om stöd för miljö- och landsbygdsutvecklingsåtgärder och Jordbruksverkets föreskrifter (

text: SJVFS 2000:151

text: ) om stöd för anpassning och utveckling av landsbygden. I förordningens 1 kap. 23 § framgår att beslut som gäller stöd enligt 8 och 9 kap. inte får överklagas. När det gäller Länsstyrelsens handläggning av begäran om omprövning och överklagande har den tagit för lång tid. Beslutet att avvisa överklagandet skulle ha skett skyndsamt och handläggningen av yrkandet om omprövning av beslutet skulle ha prioriterats så att handläggningstiden hade blivit väsentligt mycket kortare. Med anledning av det inträffade kommer en utbildning av

text: förvaltningslagens

text: krav på handläggning av överklaganden och begäran om omprövning av beslut att genomföras. I anslutning till denna kommer vi också att se över våra handläggningsrutiner.

text: Till länsstyrelsens remissvar var fogat bl.a. AA:s skrivelse den 16 september 2003.

text: AA kommenterade remissvaret.

text: Bedömning

text: Enligt

text: 23 § förvaltningslagen (1986:223)

text: skall en skrivelse med överklagande ges in till den myndighet som har meddelat det överklagade beslutet. När skrivelsen kommit in bör myndigheten först överväga om beslutet skall omprövas enligt

text: 27 § förvaltningslagen

text: . Enligt denna bestämmelse skall en myndigheten som finner att ett beslut, som den har meddelat som första instans, är uppenbart oriktigt på grund av nya omständigheter eller av någon annan anledning, ändra beslutet om det kan ske snabbt och enkelt och utan att det blir till nackdel för någon enskild part. Denna prövning får inte medföra att ärendets handläggning onödigt fördröjs.

text: Om beslutet inte ändras på det sätt klaganden begär skall myndigheten pröva om skrivelsen med överklagande har kommit in i rätt tid,

text: 24 § förvaltningslagen

text: . Har den kommit in för sent skall överklagandet enligt huvudregeln avvisas. Om skrivelsen inte avvisas skall den, tillsammans med övriga handlingar i ärendet, överlämnas till överinstansen,

text: 25 § förvaltningslagen

text: . Det allmänna skyndsamhetskravet i

text: 7 § förvaltningslagen

text: gör sig gällande även här. JO har i tidigare beslut uttalat att som huvudregel gäller att överlämnandet bör ske inom en vecka från det att överklagandet kommit in till beslutsmyndigheten.

text: I normalfallet inskränker sig således beslutsmyndighetens handläggning till en kontroll av att skrivelsen med överklagande har kommit in i rätt tid och att inga uppenbara felaktigheter förekommer i det överklagade beslutet. Därefter återstår bara att överlämna överklagandeskrivelsen och övriga handlingar i ärendet till den myndighet som skall pröva överklagandet. De övriga förutsättningar som måste vara uppfyllda för att överklagandet skall kunna tas upp till prövning, t.ex. att det är fråga om ett beslut som kan överklagas, prövas av den högre instansen och alltså inte av beslutsmyndigheten.

text: AA uppgav i sin skrivelse den 16 september 2003 att skrivelsen utgjorde ett överklagande av länsstyrelsens beslut. Den 23 december 2003 avvisade länsstyrelsen överklagandet. Som framgår av det jag nyss nämnt var det fel av länsstyrelsen att avvisa överklagandet. Frågan om beslutet var överklagbart eller inte skulle ha överlämnats till överinstansens för prövning. Överlämnandet borde ha skett inom en vecka.

text: AA:s skrivelse innehöll också en begäran om att länsstyrelsen omgående skulle ompröva ärendet. Den omprövning som här åsyftas är en omprövning som ligger vid sidan av bestämmelsen i

text: 27 § förvaltningslagen

text: och som grundar sig på principer som utvecklats i praxis. Normalt bör beslutsmyndigheten vara försiktig med att inkräkta på överklagandemyndighetens handläggning av ärendet. I AA:s ärende var omständigheterna emellertid speciella och jag har därför inga synpunkter på länsstyrelsens handläggning av omprövningsärendet.

text: Sammanfattningsvis anser jag att länsstyrelsen inte skulle ha avvisat överklagandet utan inom en vecka ha överlämnat det till överinstansen. I samband med detta hade det varit lämpligt att underrätta AA om att länsstyrelsen hade för avsikt att handlägga hans begäran om omprövning.

text: Med den kritik som ligger i det sagda avslutar jag ärendet.

type: avgorande


avgjordAv: Justitieombudsmannen Per Lennerbrant

nyckelord:
Bemötande
Dokumentation
Objektivitet, opartiskhet, saklighet
Verkställighet

title: Kritik mot en polis för osakligt agerande vid verkställigheten av en utvisning

sammanfattning: En polis lämnade oriktiga uppgifter till en enskild i syfte att underlätta verkställigheten av en utvisning. Genom falska förespeglingar om vad saken gällde, förmåddes den enskilde att ta sig till en viss plats där hon omhändertogs av polisen. I dokumentationen av ärendet utelämnades de oriktiga uppgifterna. Enligt JO stred polismannens agerande mot bl.a. regeringsformens krav på saklighet och mot hur en polis ska uppträda enligt polisförordningen. Han kritiseras för detta.

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO den 2 januari 2024 förde AA fram klagomål mot polisassistenten BB vid gränspolisen, polisregion Väst. Hon uppgav bland annat följande.

text: BB ringde till henne och berättade att han ringde från polisen med anledning av hennes barn. Hon fick då panik och ställde in ett viktigt möte med socialtjänsten. AA mötte upp BB och dennes kollega och efter att de tagit hennes pass tog de med henne till polisstationen. Väl där berättade BB att han ljugit om att ärendet gällde hennes barn. Istället berättade BB att han kom från gränspolisen.

text: AA anser att det är väldigt oprofessionellt att en medarbetare vid Polismyndigheten ljuger. Poliser ska vara pålitliga så att människor känner sig trygga med sin tillvaro. Poliser är en del av rättsväsendet och de ska inte ska ljuga. AA har känt ett stort svek efter agerandet.

text: Utredning

text: Polismyndigheten (juristen CC) yttrade sig den 10 april 2024 och redovisade bland annat följande. Av dokumentationen i ärendet i relevanta delar framgår sammanfattningsvis följande. Den 20 juli 2020 tog Polismyndigheten emot Migrationsverkets beslut om att lämna över AA:s ärende om utvisning till Polismyndigheten för verkställighet i enlighet med

text: 12 kap. 14 § fjärde stycket utlänningslagen (2005:716)

text: . Ärendet har hanterades vid Gränspolissektionen i Region Väst.

text: Den 18 december 2023 beslutade Migrationsverket att inte bevilja AA uppehållstillstånd. Beslutet kunde inte överklagas. I beslutet framgår att AA tidigare hade meddelats ett lagakraftvunnet utvisningsbeslut och att Migrationsverkets beslut att nu inte meddela AA uppehållstillstånd innebar att AA måste lämna Sverige. Den 19 december 2023 fattades beslut om att AA skulle tas i förvar med stöd av

text: 10 kap. 1 § utlänningslagen

text: . Av beslutet framgår att det var fråga om att förbereda eller genomföra verkställigheten av ett utvisningsbeslut och att det fanns risk för att AA skulle komma att avvika/hålla sig undan. I beslutet angavs att en polispatrull den 19 december 2023 hade sökt efter AA på hennes folkbokföringsadress men att ingen var hemma. Efter telefonkontakt anträffades AA på en annan adress klockan 8.15 och då medtogs hon till polisstationen för samtal. Förvarsbeslutet är fattat av polisintendenten DD och är föredraget av polisassistenten BB. Samma dag beslutade polisassistenten BB även om omhändertagande av AA:s pass. Polisassistenten BB upprättade en promemoria daterad den 19 december 2023 med beskrivningen ”anträffande och samtal”. I promemorian har polisassistenten BB bl.a. nedtecknat att AA var efterlyst för verkställande av utvisningsbeslut och att hon anträffades i trapphuset på en viss adress den 19 december 2023 klockan 8.15 efter att samma morgon ha sökts på sin folkbokföringsadress (en annan adress än vid anträffandet) utan att någon öppnade. Den 14 januari 2024 verkställdes utvisningen av AA.

text: Synpunkter från befattningshavare med flera

text: Polisassistenten BB, som är den medarbetare vars agerande har anmälts av AA, har sammanfattningsvis anfört följande. Den 19 december 2023 sökte Polismyndigheten efter AA i syfte att verkställa ett utvisningsbeslut. Migrationsverket hade överlämnat hennes ärende till Polismyndigheten för verkställighet av utvisningsbeslutet eftersom hon bedömdes vara avviken. Många gånger saknas det initialt helt spår efter de personer som Migrationsverket bedömer som avvikna och de adressuppgifter som finns är ofta inaktuella, vilket även visade sig vara aktuellt i AA:s fall. När det gäller det specifika fallet med AA aktuell morgon den 19 december 2023 hade BB information om att AA:s två barn var omhändertagna av socialtjänsten och hade skyddade personuppgifter. Som BB förstod det var omhändertagandet av barnen och de skyddade personuppgifterna en konsekvens av att AA dömts för brott mot sin äldsta dotter (vållande till kroppsskada, grovt brott). Vidare hade polisen uppgifter den aktuella morgonen om att AA skulle bo tillsammans med barnens pappa. Pappan är också dömd för vållande till kroppsskada, grovt brott, mot den äldsta dottern och förekommer även med avsnitt i belastningsregistret gällande misshandel. Pappan förekommer också i utredningsuppgifter gällande hot mot anställda inom socialtjänsten. Dessa hot bedömde BB hörde ihop med omhändertagandet av barnen. BB bedömde också att pappan var motiverad att ställa till det för polisen och möjligen också försvåra för polisen i sökandet efter AA. Utifrån den information BB hade om AA gjorde han en bedömning, grundad i behovs- och proportionalitetsprincipen, av vad som krävdes för att Polismyndigheten skulle kunna lösa uppdraget att verkställa utvisningen av AA. BB har förståelse för att valet av metod utifrån dessa principer inte förändrar AA:s känsla av svek och lögn. Av hänsyn till Gränspolisens fortsatta arbete med verkställighet av avvisnings- och utvisningsbeslut vill BB inte kommentera eller vidare beskriva Polismyndighetens val av arbetsmetoder i denna typ av ärenden. BB kan bara konstatera att valet av metod är dynamiskt från fall till fall. Polisintendenten EE, som är chef för Gränspolissektionen i Region Väst, har också yttrat sig i ärendet, se bilagor [utelämnande här, JO:s anmärkning]. Nationella Operativa Avdelningen har tagit del av utkastet till yttrande och har inga synpunkter. Deras bedömning är att kärnan i ärendet handlar om medarbetarskap och professionalitet. NOA har hänvisat till 1 kap. 6 §

text: RPSFS 2014:8

text: – FAP 638-1, se nedan). Polisregion Väst samt Gruppen Skiljande Disciplin Region Väst har beretts tillfälle att yttra sig men har inte inkommit med yttrande.

text: Rättsliga utgångspunkter

text: Av

text: 1 kap. 9 § regeringsformen (1974:152)

text: framgår att domstolar samt förvaltningsmyndigheter och andra som fullgör offentliga förvaltningsuppgifter i sin verksamhet ska beakta allas likhet inför lagen samt iaktta saklighet och opartiskhet. Av

text: 5 § förvaltningslagen (2017:900)

text: framgår att en myndighet i sin verksamhet ska vara saklig och opartisk samt att myndigheten får ingripa i ett enskilt intresse endast om åtgärden kan antas leda till det avsedda resultatet. Åtgärden får aldrig vara mer långtgående än vad som behövs och får vidtas endast om det avsedda resultatet står i rimligt förhållande till de olägenheter som kan antas uppstå för den som åtgärden riktas mot. Av

text: 8 § 1 stycket polislagen (1984:387)

text: framgår att en polisman som har att verkställa en tjänsteuppgift ska under iakttagande av vad som föreskrivs i lag eller annan författning ingripa på ett sätt som är försvarligt med hänsyn till åtgärdens syfte och övriga omständigheter. Måste tvång tillgripas, skall detta ske endast i den form och den utsträckning som behövs för att det avsedda resultatet skall uppnås. Av

text: 10 § polisförordningen (2014:1104)

text: framgår att anställda vid Polismyndigheten ska i kontakter med allmänheten med beaktande av omständigheterna och situationen agera så hänsynsfullt som möjligt, visa behärskning och uppträda på ett sätt som inger förtroende. Av 1 kap. 6 § Rikspolisstyrelsens föreskrifter och allmänna råd om verkställighet av beslut om avvisning och utvisning (

text: RPSFS 2014:8

text: – FAP 638-1) framgår att verkställighet av ett beslut om avvisning eller utvisning ska genomföras på ett humant och värdigt sätt. Utlänningens grundläggande rättigheter ska tillgodoses och särskild hänsyn ska tas till utlänningens ålder, kön och såväl fysiska som psykiska hälsotillstånd samt till andra omständigheter som kan påverka utlänningen.

text: Polismyndighetens bedömning

text: Uppgifterna i anmälan till JO om vad som föregick omhändertagandet och hur verkställigheten genomfördes är i stort förenliga med det som kommit fram i utredningen. Det får således anses vara utrett att polisassistenten BB vid det aktuella telefonsamtalet lämnade felaktiga uppgifter till AA om orsaken till att polisen önskade få kontakt med henne. Det kan vidare antas att AA inte hade medverkat till verkställigheten om hon hade fått information som var sakligt korrekt. BB har fört fram att han gjorde en bedömning utifrån behovs- och proportionalitetsprincipen, och att han har förståelse för att val av metod utifrån dessa principer inte förändrar AA:s känsla av svek och lögn. Polismyndigheten ifrågasätter inte svårigheten och komplexiteten i de ärenden där avvikna personer ska eftersökas för verkställighet av avvisnings- och utvisningsbeslut. Även om syftet var att underlätta verkställigheten anser Polismyndigheten att BB:s agerande i det här fallet inte var förenligt med

text: regeringsformens

text: krav på saklighet och skyldigheten för en polis att uppträda på ett sätt som inger förtroende. Agerandet kan inte heller anses ha varit förenligt med kraven i föreskrifter och allmänna råd om att verkställighet ska genomföras på ett humant och värdigt sätt. Av dokumentationen som upprättats går det att utläsa att AA anträffades och omhändertogs av polisen efter en telefonkontakt. Det framgår dock inte vilka uppgifter som lämnades till AA vid telefonsamtalet. Dokumentationen ger

text: således inte en fullständig bild av vad som föregick omhändertagandet, vilket är en brist. Polismyndigheten beklagar det inträffade.

text: Bedömning

text: Jag hänvisar till den rättsliga reglering som Polismyndigheten redovisat. Vidare delar jag myndighetens bedömning att det som kommit fram i utredningen i stort ger stöd till uppgifterna i anmälan. Polisassistenten BB lämnade således oriktiga uppgifter i telefonsamtalet med AA om varför han sökte kontakt med henne. Genom falska förespeglingar om vad saken gällde, förmåddes AA att ta sig till en viss plats där hon omhändertogs av polisen för verkställighet av utvisningen.

text: Migrationsverket hade bedömt AA som avviken i juli 2020 eftersom en kallelse om återvändandeprocessen kommit i retur. Vid tidpunkten för verkställigheten fanns dock en uppgift hos Polismyndigheten om var AA bodde. AA kunde visserligen inte påträffas på sin folkbokföringsadress men det har inte förts fram att hon i december 2023 höll sig undan eller av något annat skäl var svår att få tag på. Dessutom hade sökandet efter AA påbörjats först samma morgon som telefonsamtalet ägde rum.

text: BB har i den upprättade dokumentationen inte nedtecknat vad som sas i telefonsamtalet. Istället anges att AA ”anträffas” på en viss adress efter en telefonkontakt. Dokumentation har således inte på ett korrekt sätt avspeglat vad som föregick omhändertagandet av AA.

text: Vad BB fört fram kan inte anses vara godtagbara skäl för hans handlande. Hans agerande har varit i strid med

text: regeringsformens

text: krav på saklighet,

text: polisförordningens

text: bestämmelse om hur en polisman ska uppträda samt med Polismyndighetens föreskrifter och allmänna råd om att verkställigheten ska genomföras på ett humant och värdigt sätt. BB förtjänar kritik för detta.

text: Ärendet avslutas.

text: Beslutet har fattats av JO Per Lennerbrant. Dokumentet har fastställts digitalt och har ingen underskrift.

text: Rättssakkunniga Karin Hallåker har föredragit ärendet och byråchefen Sara Johannesson har deltagit i beredningen.


avgjordAv: Justitieombudsmannen Lilian Wiklund

nyckelord:
Grundläggande fri- och rättigheter
Information
Objektivitet, opartiskhet, saklighet
Tryck- och yttrandefrihet

title: Kritik mot gymnasieskolor i Karlstads kommun för att de har agerat i strid med objektivitetsprincipen i 1 kap. 9 § regeringsformen

sammanfattning: Kommunistiska Partiets ungdomsförbund nekades i samband med riksdagsvalet 2014 tillträde till Karlstads kommunala gymnasieskolor för att anordna bokbord. Kommunen motiverade detta med att man bara skulle tillåta riksdagspartier att besöka skolorna för att sprida politisk information. Det har enligt JO inte funnits något lagligt hinder mot att de aktuella gymnasieskolorna på eget initiativ bjöd in endast de partier som fanns representerade i riksdagen till skolorna. Enligt vad som kom fram under JO:s utredning hade skolorna emellertid inte erbjudit Kommunistiska Partiets ungdomsförbund något alternativt sätt att lämna sin information. Att på det viset helt utesluta ungdomsförbundet från att delta i verksamheten står i strid med regeringsformens objektivitetsprincip. Gymnasieskolorna får därför kritik för sitt agerande. Beslutet innehåller även vissa generella uttalanden om hur JO ser på frågorna om politiska partiers medverkan i skolans samhällsinformation.

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO framförde AA klagomål mot Nobelgymnasiet, Sundstagymnasiet, Tingvallagymnasiet och Älvkullegymnasiet samt Karlstads- Hammarö gymnasieförvaltning i Karlstads kommun.

text: AA anförde i huvudsak följande: Kommunistiska Partiets ungdomsförbund, Revolutionär Kommunistisk Ungdom, blev under hösten 2014 förhindrat att besöka Karlstads kommunala gymnasieskolor då förvaltningen gjorde bedömningen att man bara skulle tillåta riksdagspartier att besöka skolorna för att sprida politisk information.

text: Utredning

text: JO begärde att Karlstads-Hammarö gymnasienämnd i Karlstads kommun skulle yttra sig över vad som hade framförts i anmälan.

text: Gymnasienämnden anförde att den bedömde att verksamhetschefernas/ rektorernas urval av vilka partier som erbjudits tillträde till skolorna hade gjorts på objektiva och sakliga grunder. Nämnden bifogade som beslutsunderlag

text: Karlstads-Hammarö gymnasieförvaltnings tjänsteyttrande undertecknat av BB, skoldirektör, och CC, verksamhetschef. I yttrandet anfördes bl.a. följande:

text: I samband med valet 2014 erbjöds de partier, som fanns representerade i riksdagen tillträde till gymnasieskolans lokaler. Revolutionär Kommunistisk Ungdom kontaktade verksamhetschefer/rektorer och ville anordna ett bokbord på gymnasieskolorna i Karlstad. Då Kommunistiska Partiet inte fanns representerat i varken riksdagen eller kommunfullmäktige, nekades de tillträde till skolorna. Revolutionär Kommunistisk Ungdom anordnade trots detta olovligen ett bokbord på en av gymnasieskolorna, varpå de ombads lämna skolans område.

text: Karlstads-Hammarö gymnasienämnds bedömning

text: Gällande rätt Det finns inte någon författning, som uttryckligen reglerar frågor om politisk opinionsbildning och besök av politiska partier i skolan. Det finns däremot viss praxis gällande de rättsliga förutsättningarna för politiska partiers besök i skolan. Praxisen kommer från beslut från JO och JK samt i någon dom från Högsta Förvaltningsdomstolen (dåvarande Regeringsrätten). Enligt

text: skollagen (2010:800)

text: ska utbildningen utformas i överenskommelse med grundläggande demokratiska värderingar och de mänskliga rättigheterna, som människolivets okränkbarhet, individens frihet och integritet, alla människors lika värde, jämställdhet samt solidaritet mellan människor. Skolans demokratiska uppdrag framgår av läroplanerna för varje skolform. Av l kap.

text: 9 § regeringsformen

text: framgår, att domstolar och förvaltningsmyndigheter och andra som fullgör offentliga förvaltningsuppgifter i sin verksamhet, ska beakta allas likhet inför lagen samt iaktta saklighet och opartiskhet. I praxis har det gjorts ett antal uttalanden, som kan sammanfattas enligt följande. Skolan är inte en allmän plats. Yttrandefriheten innebär inte någon rätt för en enskild eller en grupp personer, att få tillträde till en skola för att där sprida ett budskap. En skola måste inte bjuda in politiska partier till skolan, men om skolan gör det, måste den grundlagsfästa objektivitetsprincipen tillämpas. Rektorn är ansvarig för att upprätthålla ordningen på skolan och får bestämma om vem som får vistas på skolan. Om en skola har valt att bjuda in ett på objektiva grunder begränsat antal partier och ett annat parti anmäler intresse att komma till skolan i ett mycket sent skede, står det inte i strid med objektivitetsprincipen att avslå begäran, under förutsättning att rektorns beslut grundas på rent praktiska överväganden.

text: Bedömning Karlstads-Hammarö gymnasienämnd vill inledningsvis framhålla, att frågan om politisk information i skolan är komplicerad och det är i någon mån problematiskt, att det saknas författningsregleringar över hur frågorna ska hanteras. Mot bakgrund av

text: skollagens

text: bestämmelser samt skolans uppdrag, att förbereda elever för ett aktivt deltagande i demokratin, är samtliga kommunala gymnasieskolor i Karlstad positiva till att politiska partier kommer till skolan. Detta genomförs varje år och sker bl.a. genom att det anordnas bokbord i skolans lokaler för att sprida politisk information. Även om den enklaste lösningen är, att helt förbjuda besök av politiska partier i skolan, har rektorerna valt att inte göra så. Karlstads-Hammarö gymnasienämnd har inte beslutat om några riktlinjer för besök av politiska partier i skolan utan, mot bakgrund av rektorns ansvar för

text: ordningen, är det respektive skolas rektor, som beslutar om och hur politiska partier ska ges tillträde till de kommunala gymnasieskolorna i Karlstad. Samtliga rektorer har valt att begränsa urvalet av partier till de partier, som är representerade i riksdagen eller kommunfullmäktige. Det finns ingen praxis, som hindrar ett urval och ett sådant måste tillåtas att ske, för att inte komma i konflikt med skolans övriga uppdrag. Vidare uppstår det praktiska svårigheter om samtliga tänkbara organisationer skulle lämna politisk information i skolan. Nämnden har självfallet förståelse för, att urval i sig alltid är problematiskt i frågor som dessa, men om ett urval inte kan tillåtas är det tveksamt om det är möjligt att i framtiden tillåta information av politiska partier i skolan. Nämndens uppfattning är, att urvalet skett på sakliga grunder och att urvalet inte står i strid med den grundlagsfästa objektivitetsprincipen. Urvalet har inte på något sätt baserats på de åsikter, som partiet har eller förväntas föra fram, utan på sakliga grunder. Urvalet av partier har inte heller begränsat rätten till åsikts- och yttrandefrihet. Med anledning av ovanstående bedömer nämnden, att rektorernas urval av vilka partier, som erbjudits tillträde till skolorna, har skett på objektiva och sakliga grunder. Någon anledning att rikta kritik mot urvalet finns sammanfattningsvis inte, även om ett urval alltid kan diskuteras. Mot bakgrund av det som framförs i JO-anmälan avser nämnden, att informera rektorer och övrig berörd personal, om den praxis som finns i frågan och det stödmaterial som bl.a. Skolverket tagit fram. De i anmälan angivna personerna har beretts tillfälle, att yttra sig över anmälan samt ett utkast till detta yttrande. Ingen av personerna har haft något att tillägga.

text: AA yttrade sig över nämndens remissvar. Han anförde bl.a. följande: Revolutionär Kommunistisk Ungdom har vägrats tillträde till de aktuella skolorna. Skolorna har inte erbjudit några andra tillfällen under likvärdiga förutsättningar. Det har rört sig om en konkret förfrågan om att få besöka skolorna.

text: Bedömning

text: Allmänna utgångspunkter Domstolar samt förvaltningsmyndigheter och andra som fullgör offentliga förvaltningsuppgifter ska i sin verksamhet beakta allas likhet inför lagen samt iaktta saklighet och opartiskhet (

text: 1 kap. 9 § regeringsformen

text: JO har vid ett flertal tillfällen uttalat sig i frågor som uppkommit i samband med att politiska partier har önskat lämna politisk information i skolor. Här kan nämnas bl.a. JO 2007/08 s. 462 (dnr 3238-2006), JO 2007/08 s. 464 (dnr 3940-2006 och 3941-2006), JO 2008/09 s. 396 (dnr 4192-2006), JO 2008/09 s. 400 (dnr 2322-2006), JO 2008/09 s. 405 (dnr 2364-2006), JO 2012/13 s. 419 (dnr 5142-2010), JO 2013/14 s. 546 (dnr 2459-2011) och JO:s beslut den 27 september 2010 i ärendet med dnr 3110-2009.

text: En skola är inte en allmän plats. Yttrandefriheten enligt

text: regeringsformen

text: ger inte medborgarna, eller en sammanslutning av sådana, någon rätt att få tillträde till en skola för att sprida ett budskap där. På motsvarande sätt förhåller det sig med den rätt att sprida tryckta skrifter som garanteras i

text: tryckfrihetsförordningen

text: . Skolledningen kan dock ge tillstånd för utomstående att sprida

text: information eller tryckta skrifter i skolan. Jag vill i sammanhanget särskilt betona att det i en sådan situation inte är fråga om att partierna har någon rätt att få tillgång till skolan. Utgångspunkten är i stället att det är eleverna som har rätt att få tillgång till saklig och allsidig kunskap. Skolan har ett ansvar för att ge elever den kunskapen så att eleverna själva kan bilda sig en uppfattning. När skolledningen tar ställning till om ett politiskt parti ska få tillträde till en skola för att sprida sitt budskap måste emellertid den övergripande bestämmelsen i

text: 1 kap. 9 § regeringsformen

text: beaktas.

text: Det aktuella ärendet I samband med riksdagsvalet 2014 erbjöd Nobelgymnasiet, Sundstagymnasiet, Tingvallagymnasiet och Älvkullegymnasiet i Karlstads kommun de partier som fanns representerade i riksdagen tillträde till skolornas lokaler. I remissvaret anges att skolorna varje år ser till att partier bl.a. får hålla bokbord för att sprida politisk information. Jag uppfattar svaret så att riksdagspartierna bjöds in till gymnasieskolorna, men det är oklart om det var frågan om en inbjudan till ett specifikt arrangemang en viss dag eller inte.

text: En skola kan av praktiska skäl behöva begränsa antalet politiska partier som den bjuder in för att lämna politisk information i skolan. En sådan ordning har inte ansetts strida mot lagen under förutsättning att urvalet görs objektivt och inte innebär att övriga organisationer utesluts från att i en eller annan form delta i verksamheten (se Regeringsrättens årsbok 1981 ref. 2:26 nr I och II samt JO:s beslut den 22 maj 1989 i ärendet med dnr 1967-1988). Att av praktiska skäl begränsa inbjudningarna till exempelvis partier som är representerade i riksdagen eller kommunfullmäktige har bedömts vara ett objektivt urval.

text: Det har alltså inte funnits något lagligt hinder mot att de aktuella gymnasieskolorna i samband med riksdagsvalet 2014 på eget initiativ bjöd in endast de partier som fanns representerade i riksdagen till skolorna.

text: Revolutionär Kommunistisk Ungdom begärde därefter att få tillträde till kommunens gymnasieskolor för att anordna bokbord men nekades detta med förklaringen att ungdomsförbundet inte fanns representerat i vare sig riksdagen eller kommunfullmäktige. Enligt vad som kommit fram har skolorna i detta fall inte erbjudit ungdomsförbundet något alternativt sätt att lämna sin information. Att på det viset helt utesluta Revolutionär Kommunistisk Ungdom från att delta i verksamheten står i strid med objektivitetsprincipen i

text: 1 kap. 9 § regeringsformen

text: . Gymnasieskolornas respektive skolledning förtjänar kritik för sitt agerande. Avslutande synpunkter Frågorna om politiska partiers medverkan i skolans samhällsinformation har diskuterats sedan slutet av 1960-talet. De kommer i fokus under varje valrörelse, inte minst under det s.k. supervalåret 2014, när det hölls val till såväl Europaparlamentet som riksdagen. Mot bakgrund av den debatt som fördes bl.a.

text: i medierna under sommaren 2014 vill jag utveckla min syn på dessa frågor något.

text: Yttrandefriheten är en av de grundläggande fri- och rättigheterna i ett demokratiskt samhälle. Möjligheten att uttrycka sin åsikt och bilda opinion i olika frågor är en viktig förutsättning för att de politiska processerna ska fungera på ett demokratiskt sätt. Var och en ska kunna ta del av en mångfald av åsikter i alla de frågor som vi fattar gemensamma beslut om.

text: Det är mot bl.a. den bakgrunden viktigt att skolan ger eleverna möjlighet att ta del av politisk opinionsbildning och att eleverna får allsidig information om de politiska partierna. Samverkan med politiska organisationer behöver dock inte alltid innebära att företrädare för organisationerna kommer till skolan. Den kan också bestå i t.ex. att elever besöker valstugor, intervjuar representanter för organisationer eller på annat sätt följer deras arbete. Eleverna kan även sätta sig in i frågorna genom att studera skriftligt material som organisationer ställer till skolans förfogande.

text: I ett flertal av de ärenden som JO har prövat genom åren har JO ansett att skolors agerande har stått i strid med objektivitetsprincipen i

text: regeringsformen

text: . JO har i de fallen gjort bedömningen att det har funnits ett direkt eller indirekt samband mellan skolornas agerande och de åsikter som ett parti har förväntats föra fram. Frågan som JO har haft att ta ställning till har huvudsakligen varit om det har funnits godtagbara skäl att neka ett enstaka parti tillträde eller begränsa dess möjlighet att lämna information i skolan. JO har alltså inte prövat något ärende där en skola, som utifrån ett objektivt urval har bjudit in vissa partier till t.ex. en debatt eller för att hålla bokbord, har behövt ta ställning till krav från ett flertal andra partier att skolan ska anordna motsvarande aktiviteter där de får delta. Det ligger i sakens natur att utrymmet för att neka tillträde med hänvisning till allmänna ordningsskäl eller praktiska överväganden är större om det är många oinbjudna partier som vill delta i en viss aktivitet i skolan än om det är ett enda parti som anmäler ett sådant intresse.

text: Som framgår av de tidigare redovisade avgörandena från Regeringsrätten kan en skolledning bjuda in representanter för riksdagspartierna eller kommunfullmäktige till en debatt, förutsatt att det inte innebär att övriga partier utesluts från att i en eller annan form delta i verksamheten. En sådan form för deltagande för övriga partier som anmäler intresse av att komma till skolan skulle exempelvis kunna vara att dessa erbjuds att lämna in skriftligt material, som skolan sedan använder i utbildningen. Det skulle enligt min mening inte stå i strid med objektivitetsprincipen i

text: 1 kap. 9 § regeringsformen

text: Oavsett i vilken form en skola väljer att ge eleverna information i politiska frågor måste skolan ha möjlighet att planera sin verksamhet på ett rimligt sätt. Det finns inte skäl att anta att antalet partier och andra grupper som vill få tillträde till skolorna kommer att minska. Det kan därför vara lämpligt om en skolledning som avser att ta initiativ till någon form av samverkan med

text: politiska partier har tänkt igenom hur man ska hantera eventuella intresseanmälningar från partier som man inte har bjudit in. Jag vill dock återigen understryka att när en skolledning tar ställning till om ett politiskt parti ska ges tillträde till skolan får bedömningen inte vara beroende av vilka åsikter som partiet kan förväntas föra fram.

text: Avslutningsvis erinrar jag om att regeringen den 21 augusti 2014 beslutade att tillkalla en särskild utredare med uppdrag att analysera de bestämmelser som reglerar hur skolor ska förhålla sig när det gäller att bjuda in politiska partier i skolorna. Enligt direktiven ska utredaren också överväga om skolan ska kunna begränsa det antal politiska partier som skolan tar emot på objektiva grunder, t.ex. till att avse sådana partier som vid tillfället är representerade i riksdagen. Utredaren ska även, om så bedöms möjligt och lämpligt, lämna nödvändiga författningsförslag (

text: dir. 2014:117

text: och 2015:55). Utredningen ska redovisa sitt uppdrag senast den 12 januari 2016. I avvaktan på utredningens förslag finner jag inte skäl att ytterligare uppehålla mig vid saken.

text: Ärendet avslutas.


avgjordAv: Kerstin André

nyckelord: Barn/ungdom Beslut

title: Kritik mot en kommun för handläggningen av ett ärende rörande tillstånd att fullgöra skolplikt i hemmet (s.k. hemundervisning)

text: Bakgrund

text: I juni 2001 ansökte AA hos Barn- och utbildningsnämnden i Åmåls kommun om tillstånd till fullgörande av skolplikt i hemmet (s.k. hemundervisning). Ansökan gällde hennes dotter BB, född 1990, och avsåg läsåret 2001/02. Under den tid frågan bereddes vid barn- och utbildningsnämnden gjorde rektorn CC den 4 september 2001 en s.k. barnavårdsanmälan till socialtjänsten och anförde bl.a. att BB – trots att skolplikt förelåg – inte hade infunnit sig i skolan sedan familjen flyttade från Norge till Sverige i månadsskiftet april/maj 2001. Den 19 september 2001 beslutade barn- och utbildningsnämnden att avslå AA:s ansökan om tillstånd till hemundervisning.

text: Hemundervisningen för BB synes i praktiken ha fortsatt under resten av läsåret 2001/02.

text: Den 6 juni 2002 inkom AA till barn- och utbildningsnämnden med en ”anmälan” om att hennes döttrar BB och DD, född 1995, skulle fullgöra sin skolplikt i hemmet under läsåret 2002/03.

text: Barn- och utbildningsnämnden beslutade den 12 juni 2002 att betrakta de inkomna skrivelserna som en förnyad ansökan om fullgörande av skolplikt på annat sätt och delegerade ”vidare handläggning och beslut” till arbetsutskottet.

text: I ett sammanträdesprotokoll den 26 juni 2002 angavs följande. AA har ansökt om tillstånd att fullgöra skolplikt på annat sätt (hemundervisning genom vårdnadshavare) för sin dotter. Nämnden har avslagit ansökan, bun § 107, 010919. Därefter har det inkommit skrivelser som nämnden valt att behandla som förnyad ansökan. Nämndordförande, rektor och klasslärare har föreslagit former för insyn och uppföljning men har inte lyckats träffa överenskommelse med vårdnadshavare. Ärendets handläggning framgår av bilaga till detta beslut. I skrivelse, inkommen 02-06-06, anmäler vårdnadshavaren att även en yngre dotter skall undervisas som beskrivits ovan.

text: ARBETSUTSKOTTETS BESLUT

text: Nämndens beslut enligt bun § 107, 010919, står fast. Nämnden finner inte styrkt att hemundervisning enligt ansökan kan ersätta undervisning i skolan. Av ansökan har ej heller framgått om hemundervisning i enstaka ämnen kan uppfylla krav enligt lag och förordningar. Nämnden beslutar därför avslå ansökan. Detta beslut omfattar samtliga skolpliktiga barn i familjen. Beslutet fattat med stöd av delegering enligt bun § 65, 020612.

text: Därefter inkom till nämnden skrivelser som utvisade att AA döttrar hade skrivits in vid privatskolan Clonlara School, Ann Arbor, Michigan, USA. Undervisningen skedde på distans. Vid ett sammanträde den 16 oktober 2002 beslutade barn- och utbildningsnämnden – mot bakgrund av att barnen var inskrivna vid privatskolan Clonlara School – följande.

text: Nämnden beslutar att medge att skolplikten för eleverna BB och DD får fullgöras enligt

text: Skollagen

text: kap.

text: 10 § 4

text: för läsåret 2002/03. Ansökan för kommande läsår skall inlämnas senast 15 april före höstterminens start. Medgivandet förutsätter att: * insyn i verksamheten sker genom uppföljning av lärarpersonal på Tösse skola * eleverna skall delta i Skolverkets nationella och diagnostiska prov som finns för respektive årskurs. Detta enligt skolans anvisningar * särskild beskrivning över undervisningen i svenska inlämnas till nämnden.

text: AA och en representant för Clonlara School lät i en skrivelse, som inkom till rektorn CC den 21 oktober 2002, meddela bl.a. att AA döttrar inte skulle komma att delta i de nationella proven.

text: I en skrivelse, daterad den 16 december 2002, begärde nämndens ordförande att AA skulle inkomma med skriftligt svar med anledning av att villkoren i beslutet den 16 oktober 2002 inte hade uppfyllts. Nämnden mottog en skrivelse den 15 januari 2003 angående barnens framsteg i det svenska språket.

text: Den 20 februari 2003 gjorde förvaltningschefen EE och rektorn CC en anmälan enligt

text: 14 kap. 1 § socialtjänstlagen (2001:453)

text: , SoL, till vård- och omsorgsnämnden.

text: Härmed gör undertecknade anmälan i enlighet med

text: 14 kap. 1 §

text: SoL, avseende eleverna BB 90- samt DD 95-. BB är skolpliktig men har inte infunnit sig i skolan sedan ankomsten i kommunen 2001-04-20, då hon skulle ha tillhört skolår 4. Ansvarig rektor har tidigare gjort en anmälan dat. 01-09-04, angående BB. DD blev skolpliktig läsåret 02/03 men har inte infunnit sig i skolan. Målsman har ansökt hos barn- och utbildningsnämnden om att få undervisa BB i hemmet. Ansökan har avslagits två gånger.

text: I en skrivelse som inkom till barn- och utbildningsförvaltningen den 12 augusti

text: 2003 anmälde AA att döttrarna BB och DD ”under skolåret 03/04, liksom föregående skolår, kommer att fullgöra skolplikten genom att vara ansluten till och följa ett program för undervisning som Clonlara School i USA tillhandahåller”.

text: I ett tjänsteförslag, daterat den 4 september 2003, anförde EE följande.

text: Fullgörande av skolplikt i hemmet

text: Målsman har i brev daterat 2003-08-03 gjort en anmälan om fullgörande av skolplikt, till barn- och utbildningsnämnden för BB (90-) och DD (95-). BUN avser att behandla denna skrivelse som en ansökan om att fullgöra skolplikten på annat sätt enligt

text: skollagen

text: 10 kap. 4 §

text: . Enligt

text: skollagen

text: 3 kap.

text: och

text: 7 §§

text: är båda barnen skolpliktiga. BUN har 2002-06-26 avslagit en ansökan från målsman att få fullgöra skolplikten på annat sätt för BB och DD, enligt

text: Skollagen

text: 10 kap. 4 §

text: . BUN:s skäl till avslag var att målsman inte uppfyllde nämndens krav på ”nödvändig insyn”. Målsman har i brev daterat 2002-08-15 meddelat BUN att barnen är inskrivna i Clonlara School i Michigan, USA. Skolan bedriver distansundervisning för barn över hela världen. Enligt uppgift från skolan har man många svenska elever inskrivna. Clonlara School har skickat läroplan och information om skolan i ovan nämnda brev. Med anledning av dessa nya förhållanden behandlade BUN ånyo ärendet 2002-12-11. BUN påminde, via brev från ordföranden, om nämndens villkor för att kunna medge att skolplikten fullgjordes i hemmet. Skriftligt svar begärdes senast 15 januari 2003. Något svar på nämndens brev har ej inkommit, däremot har ovan nämnda brev daterat 2003-08-03 inkommit. Utöver detta har Clonlara School skickat elevarbeten till ansvarig rektor i grundskolan. Dessa har granskats av lärare och skolledning eftersom det, enligt Skolverket, är kommunen som ansvarar för bedömning om en skolplacering utanför det svenska skolsystemet anses uppfylla kraven på skolpliktens fullgörande. Granskningen har visat att redovisat material från Clonlara School inte uppfyller kraven för svensk skola och därmed kan inte skolplaceringen anses kunna ersätta de villkor BUN tidigare ställt för att medge skolpliktens fullgörande i hemmet. BUN väntar fortfarande på skriftligt svar från målsman på brev daterat 2002-12-16. Barn- och utbildningsnämnden föreslås besluta – nämndens beslut, § 98 2002-06-26 står fast. Nämnden finner inte styrkt att hemundervisning enligt ansökan kan ersätta undervisning i skolan. Nämnden beslutar därför att avslå ansökan.

text: Vid ett sammanträde den 22 september 2003 beslutade barn- och utbildningsnämnden enligt tjänsteförslaget. Någon överklagandehänvisning synes inte ha fogats till beslutshandlingen.

text: AA och FF överklagade beslutet genom en skrivelse som inkom till nämnden den

text: 13 november 2003.

text: Barn- och utbildningsförvaltningen överlämnade genom en skrivelse den 14 november 2003 överklagandet till länsrätten och framförde – genom förvaltningschefen EE – att ”överklagandet uppfattas som ett kommunalbesvär”.

text: Anmälan

text: AA och FF framförde i en anmälan till JO i december 2003 klagomål mot barnoch utbildningsnämndens i Åmåls kommun handläggning av ärendet. De ansåg sig motarbetade av nämnden. De ifrågasatte om det var korrekt av rektorn CC att göra en s.k. barnavårdsanmälan under den tid nämnden behandlade deras första ansökan om hemundervisning. De anförde vidare bl.a. följande. Barn- och utbildningsnämnden beslutade den 16 oktober 2002 att medge att deras döttrar undervisades i hemmet med stöd av Clonlara School. Trots detta fick de under mars 2003 veta att förvaltningschefen EE och rektorn CC hade gjort en

text: barnavårdsanmälan till socialtjänsten. Anledningen till anmälan var att BB och DD inte gick i skolan trots att de var skolpliktiga. Socialtjänsten meddelade i april 2003 att någon utredning enligt SoL inte skulle inledas. I augusti 2003 skickade de in en ansökan om att låta barnen fullgöra skolplikten i hemmet under läsåret 2003/04.

text: Den 22 september 2003 avslog nämnden deras ansökan med hänvisning till sitt beslut den 26 juni 2002. Sistnämnda beslut hade fattats innan döttrarna blev inskrivna vid Clonlara School och före det medgivande som de erhöll den 16 oktober 2002. Det kan ifrågasättas om det var korrekt av nämnden att hänvisa till ett gammalt beslut som gällde förhållanden som väsentligen hade ändrats genom att döttrarna undervisades med stöd av Clonlara School. Beslutet från den 22 september 2003 innehöll därtill varken någon motivering eller överklagandehänvisning.

text: AA och FF fogade vissa handlingar till sin anmälan.

text: Utredning

text: Anmälan remitterades för utredning och yttrande till Barn- och utbildningsnämnden i Åmåls kommun. Nämnden överlämnade som sitt remissvar ett yttrande upprättat av förvaltningschefen EE. I yttrande anfördes följande.

text: /– – –/ Av bifogade handlingar framgår att kommunen, sedan det blev känt att familjen med ett skolpliktigt barn flyttat in, på olika sätt har försökt att i samförstånd finna en lösning som är acceptabel såväl för familjen som ur laglighetssynpunkt. Kontakterna mellan kommunen och familjen har resulterat i att kommunen, via barn- och utbildningsnämnden, har tolkat sitt ansvar, enligt

text: skollagen

text: , så att ett minimikrav för ett medgivande av undervisning på annat sätt har varit att de tre villkor nämnden beslutat om skall vara uppfyllda. Detta har bl.a. framförts i brev till målsman från nämndens dåvarande ordförande, daterat 2002-12-16. Skolan har försökt få kontakt på olika sätt bl.a. genom möten och hembesök. Tyvärr har familjen inte hörsammat detta. I brev, daterat november 19 2003, har målsman erbjudit nämndens ordförande ett möte. Efter kontakt har mötet ställts in i avvaktan på ”muntlig förberedelse” i Länsrätten. Barn- och utbildningsnämndens strävan i detta ärende är att få till stånd en lösning som ryms inom lagens ramar. Nämnden tror att detta förutsätter en dialog mellan hemmet och skolans personal samt en förståelse för de villkor som gäller. Undervisning enligt

text: skollagens

text: 10 kap. 4 §

text: är ovanlig. Distansundervisning i grundskolan är också ovanlig. I Åmåls kommun är detta det första ärendet av det här slaget. Kunskap och erfarenhet om hur man skall tolka lagen har måst inhämtas under ärendets gång. Kommunen har, i syfte att få mer kunskap, kontaktat andra kommuner och enskilda med erfarenhet av undervisning ”på annat sätt”. Även Skolverket har kontaktats för att få vägledning. Kommunen har även studerat beslut fattade av JO och Skolverket i relaterade ärenden. Sammantaget kan sägas att både Åmåls kommuns kunskaper och erfarenheter, om hur man som myndighet skall hantera ett beslut av det här slaget, liksom de prejudikat som finns tillgängliga när det gäller prövning av liknande beslut, är knapphändiga. Här finns alltså en risk att det kan uppstå en osäkerhet när kommunen skall dra upp gränsen för vad skolplikt, enligt

text: skollagen

text: , innebär. Varje enskilt fall skall dessutom bedömas individuellt,

text: vilket försvårar jämförelse mellan individer och individer i olika miljöer. Enligt förarbetena till

text: skollagen

text: 10 kap. 4 §

text: kan dessutom anföras speciella skäl för att få undervisa sina barn på annat sätt. Det kan ytterligare försvåra jämförelser. Åmåls kommun förväntar sig att JO:s beslut kan ge ytterligare vägledning för hur kommuner skall förhålla sig till

text: skollagens

text: krav på skolplikt. En annan aspekt som tagits upp i förarbeten till

text: skollagen

text: är hur barnets ålder inverkar på möjligheten att medge undervisning på annat sätt. I förarbeten till lagen påpekas att med stigande ålder och därmed ökade krav på stoffinnehåll och social fostran i grupp, torde möjligheten för en kommun att medge undervisning på annat sätt minska. En försvårande omständighet i att hantera dessa komplicerade frågor på ett bra sätt, i enlighet med skollag och läroplan, är att kontakten mellan hem och skola inte fungerat tillfredsställande. En förutsättning för detta är, enligt nämndens uppfattning, att målsman, elev och skolpersonal kan mötas i den anda som anges i läroplan för grundskolan. Detta är också en förutsättning för att kommunen skall kunna leva upp till

text: skollagens

text: krav på att kommunen skall ha ”insyn i verksamheten”.

text: Förutom

text: skollagen

text: 10 kap. 4 §

text: krav på insyn i verksamhet som innebär att en skolpliktig elev fullgör skolplikten på annat sätt så har kommunen också ett tillsynsansvar för all skolverksamhet som bedrivs i kommunen. När det gäller verksamhet som bedrivs av andra huvudmän än kommunen finns det fungerande rutiner. Hur är det med kommunens tillsynsansvar när det gäller undervisning enligt

text: skollagen

text: 10 kap. 4 §

text: ? Även här hoppas Åmåls kommun på vägledning från JO:s beslut. När det gäller anmälningsplikten, enligt

text: socialtjänstlagen

text: 14 kap. 1 §

text: , hänvisas till JO:s beslut 19 april 2001, dnr 3490-2000. När det gäller skolhuvudmannens ansvar vid medgivande av att fullgöra skolplikten på annat sätt hänvisas även till Skolverkets beslut 2003-01-29, dnr 51-2002:2499. I övrigt hänvisas till bifogade handlingar i ärendet (bilagorna här utelämnade, JO:s anm.).

text: Av de till remissvaret fogade handlingarna framgick att barn- och utbildningsnämndens avslagsbeslut den 22 september 2003 var föremål för Länsrättens i Vänersborg prövning. I ett protokoll från en muntlig förberedelse som länsrätten höll i målet (mål nr 2776-2003) den 21 januari 2004 angavs bl.a. följande.

text: /– – –/ EE uppger att kunskapsläget var annorlunda i september 2003 då nämnden fattade sitt beslut. Nämnden hade då den uppfattningen att föräldrarna inte godtog de villkor som uppställts för hemundervisning. Barn- och utbildningsnämnden skall ha nästa sammanträde den 18 februari 2004 och kommer då att fatta ett nytt beslut i frågan.

text: Länsrätten beslutade att vilandeförklara målet till dess barn- och utbildningsnämnden fattat ett nytt beslut i frågan.

text: Jag inhämtade därefter länsrättens beslut den 9 mars 2004 i vilket angavs bl.a. följande.

text: Barn- och utbildningsnämnden har därefter den 18 februari 2004 beslutat att medge att barnen BB och DD fullgör skolplikt på annat sätt enligt

text: 10 kap. 4 § skollagen

text: , under förutsättning att:

text:  insyn av verksamheten sker genom uppföljning av skolpersonal,  eleverna deltar i de nationella prov och nationella diagnostiska prov som kommunen beslutat skall genomföras i Åmåls skolor och  en särskild beskrivning/studieplan över undervisningen i svenska inlämnas till nämnden. Genom nämndens ändring av sitt tidigare beslut kom ändamålet med överklagandet att förlora sin betydelse varför länsrätten avskrev målet från vidare handläggning.

text: AA och FF kommenterade remissvaret och anförde bl.a. att de var nöjda med hur ärendet hade utvecklats och att de efter länsrättens beslut inte hade hört något negativt från kommunen.

text: I beslut den 10 mars 2005 anförde JO André bl.a. följande.

text: Bedömning

text: JO bör enligt lagen (

text: ) med instruktion för Riksdagens ombudsmän inte ta upp förhållanden som är äldre än två år till utredning om det inte föreligger särskilda skäl. Jag har därför inte till prövning tagit upp frågor som rör tiden före höstterminen 2001.

text: Det finns brister i det yttrande som barn- och utbildningsnämnden har ålagts att inkomma med till JO. Anmälarnas påståenden i sak har endast undantagsvis bemötts i nämndens yttrande. Nämnden har till JO inkommit med handlingarna i ärendet. Jag har bl.a. mot den bakgrunden inte funnit att det finns skäl för mig att inhämta ytterligare uppgifter från nämnden. Bedömningen har därför skett med utgångspunkt i den förefintliga utredningen.

text: Rättslig reglering I

text: skollagen (1985:1100)

text: ges föreskrifter om utbildning för barn och ungdom. Enligt

text: 1 kap. 1 §

text: anordnar det allmänna sådan utbildning genom bl.a. grundskolan. Utbildningens allmänna mål är att ge eleverna kunskaper och färdigheter samt, i samarbete med hemmen, främja deras harmoniska utveckling till ansvarskännande människor och samhällsmedlemmar (

text: 1 kap. 2 § andra stycket

text: Barn som är bosatta i landet har enligt 3 kap. 1 § skolplikt som, utom i vissa angivna fall, skall fullgöras i grundskolan (3 kap. 2 §). Den som har vårdnaden om ett skolpliktigt barn skall se till att barnet fullgör sin skolplikt (3 kap. 15 §).

text: Utbildningen i grundskolan skall enligt 4 kap. 1 § syfta till att ge eleverna de kunskaper och färdigheter och den skolning i övrigt som de behöver för att delta i samhällslivet. Den skall kunna ligga till grund för fortsatt utbildning i gymnasieskolan.

text: Ett skolpliktigt barn skall enligt 10 kap. 4 § medges att fullgöra skolplikten på annat sätt än som anges i lagen, om det framstår som ett fullgott alternativ till den utbildning som annars står barnet till buds enligt lagens föreskrifter. Behov av insyn i verksamheten skall kunna tillgodoses. Medgivande får lämnas för upp till

text: ett år i sänder. Under dess giltighetstid skall prövas hur verksamheten utfaller. Medgivande skall återkallas med omedelbar verkan, om nödvändig insyn i verksamheten inte ges eller om det av annat skäl inte kan antas att förutsättningar för godkännande fortfarande föreligger.

text: Frågor om skolpliktens fullgörande på annat sätt än som anges i

text: skollagen

text: prövas enligt

text: 10 kap. 5 §

text: av styrelsen för den skola där barnet annars skulle ha fullgjort sin skolplikt.

text: Beslut i ärenden om att fullgöra skolplikten på annat sätt än som anges i

text: skollagen

text: får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten (

text: 10 kap. 6 §

text: Kommunen har enligt 3 kap. 13 § tillsyn över att skolplikten fullgörs. Om en skolpliktig elev inte fullgör sin skolgång och detta beror på att elevens vårdnadshavare inte har gjort vad på dem ankommer för att så skall ske, får styrelsen för utbildningen vid vite förelägga elevens vårdnadshavare att iaktta sina skyldigheter. Ett föreläggande gäller omedelbart, även om beslutet överklagas. Styrelsens beslut får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol (3 kap. 16 §).

text: Handläggningen av ärendet om hemundervisning Det kan inledningsvis rent allmänt framhållas att frågan om hemundervisning (enskild undervisning) utgör ett fullgott alternativ till undervisning i skola måste bedömas mot bakgrund av de allmänna mål som skall uppnås genom sådan utbildning. I

text: prop. 1985/86:10

text: om ny skollag m.m. uttalade föredragande statsråd bl.a. följande (Del A s. 126 f.):

text: Den grundläggande förutsättningen för godkännande är att det tilltänkta sättet att fullgöra skolplikten i det enskilda fallet framstår som ett fullgott alternativ till den utbildning som annars står barnet till buds enligt lagens föreskrifter. Jämförelsen måste grundas på en helhetsbedömning. Att något som finns i t.ex. grundskolan saknas i den tilltänkta verksamheten behöver inte nödvändigtvis innebära att alternativet inte är fullgott. /– – –/ Det torde vara mycket svårt för ett barns vårdnadshavare att genom enskild undervisning bibringa kunskaper och färdigheter som kan jämföras med dem som barnet skulle få i grundskolan eller i en godkänd fristående skola. Därtill kommer att barnet för sin utveckling i övrigt, inte minst sin sociala träning, nästan alltid kan antas behöva de erfarenheter som skolgång ger. Jag anser emellertid att man inte generellt kan säga att enskild undervisning är otillräcklig. Enskild undervisning kan tänkas vara en godtagbar ersättning för skolgång i enstaka fall, främst på lågstadienivå. Jag vill i sammanhanget framhålla, att utfallet av såväl skolgång som av enskild undervisning i betydande mån beror på omständigheterna i det individuella fallet. Till bilden hör att också faktorer utanför själva undervisningsmiljön spelar in. Vid den helhetsbedömning som nämnden hade att göra skulle nämnden bl.a. – som framgått ovan – ta ställning till om barnen genom hemundervisning kunde få kunskaper motsvarande dem som undervisningen i grundskola skulle ge. En annan fråga för nämnden att bedöma var om barnens utveckling i socialt hänseende kunde

text: främjas i tillräcklig omfattning genom den av föräldrarna planerade hemundervisningen.

text: Det går inte att ange några generella regler för vilka omständigheter som skall föreligga för att hemundervisning skall tillåtas. Ställningstagandet i frågan huruvida ett fullgott alternativ till undervisning i grundskolan föreligger eller inte blir ytterst beroende av sådana bedömningar som JO inte bör överpröva. Jag har inte funnit skäl att här frångå denna princip. Det är därtill en uppgift för förvaltningsdomstolarna att självständigt bedöma den saken. Mot den bakgrunden gör jag inte några uttalanden i sak rörande de beslut som barn- och utbildningsnämnden fattade den 19 september 2001, 26 juni 2002, 16 oktober 2002 och 22 september 2003.

text: Däremot finner jag anledning att uppehålla mig vid nämndens formella handläggning av ärendet.

text: Som framgår av bakgrundsavsnittet beslutade nämnden den 19 september 2001 att avslå AA:s ansökan om tillstånd till att undervisa BB i hemmet under läsåret 2001/02. Av de handlingar som jag har haft tillgång till kan utläsas att frågan därefter vid olika tillfällen varit föremål för diskussion mellan företrädare för kommunen och föräldrarna. Såvitt har framkommit fattade nämnden inte något nytt formellt beslut under det läsåret om att hemundervisning skulle medges. Detta innebar att BB borde ha fullgjort sin skolplikt i skolan på vanligt sätt. Så synes inte ha skett. Det finns självfallet anledning för mig att anlägga synpunkter på hur ärendet under denna period har handlagts från kommunens sida. Eftersom detta emellertid inte omfattas av de klagomål som AA och FF har framfört i ärendet går jag inte närmare in på den saken.

text: I beslutet den 16 oktober 2002 medgav nämnden att skolplikten för BB och DD fick fullgöras i hemmet. Medgivandet var förenat med vissa villkor, rörande bl.a. insyn i verksamheten och deltagande i de nationella och diagnostiska proven.

text: Utredningen här ger enligt min mening anledning till ifrågasättande av om nämnden med erforderlig omsorg hade utrett förutsättningarna för att medge hemundervisning. Det ligger i sakens natur att ett beslut i ett sådant ärende måste bygga på ett fullgott underlag. Med reservation för att jag kanske inte har haft tillgång till allt material, gör jag den reflektionen att det måste ha varit svårt för nämnden att bilda sig en uppfattning om hemundervisning med stöd av skolan i USA uppfyllde

text: skollagens

text: krav, särskilt vad gällde det äldsta barnet. Jag lämnar dock även den saken och går över till att behandla andra frågor av formell natur. Efter det att nämnden hade fattat sitt beslut den 16 oktober 2002 mottog rektorn CC den 21 oktober 2002 ett brev från AA och en företrädare för Clonlara School i vilket upplystes att barnen inte skulle delta i de nationella proven och att deras utbildning i stället skulle utvärderas av personal knuten till Clonlara School. Ordföranden i nämnden uppmanade i en skrivelse, daterad den 16 december 2002, AA att inkomma med skriftligt svar senast den 15 januari 2003 vad gällde att

text: villkoren i nämndens beslut inte hade uppfyllts. Nämnden mottog en svarsskrivelse den 15 januari 2003 i vilken redogjordes för barnens framsteg i det svenska språket. Den 20 februari 2003 gjorde förvaltningschefen EE och rektorn CC en anmälan till socialtjänsten enligt

text: 14 kap. 1 §

text: SoL. I anmälan angavs att BB var skolpliktig men inte hade infunnit sig i skolan sedan ankomsten till kommunen den 20 april 2001. Angående DD framfördes att hon blev skolpliktig läsåret 2002/03 men inte hade infunnit sig i skolan. Vidare upplystes att: ”Målsman har ansökt hos barn- och utbildningsnämnden om att få undervisa BB i hemmet. Ansökan har avslagits två gånger.” Därefter hände inte något i ärendet förrän AA, i en skrivelse som inkom till nämnden den 12 augusti 2003, lät meddela att döttrarna under läsåret 2003/04 skulle fullgöra skolplikten på motsvarande sätt som gjorts under föregående läsår. Nämnden avslog den 22 september 2003 AA ansökan.

text: Vad gäller barn- och utbildningsnämndens handläggning av ärendet under vårterminen 2003 och höstterminen samma år gör jag följande bedömning.

text: Det kan konstateras att nämnden inte ansåg sig ha nödvändig insyn i BB:s och DD:s hemundervisning. Under sådana förhållanden var nämnden enligt

text: skollagen

text: skyldig att vidta åtgärder för att se till att systrarna fullgjorde sin skolplikt/skolgång.

text: Den enda åtgärd som rent faktiskt vidtogs var den anmälan till socialtjänsten som förvaltningschefen och rektorn gjorde i februari 2003. Jag återkommer till frågan om anmälningsskyldigheten enligt SoL senare i mitt beslut. Jag vill dock redan nu rent allmänt erinra om att en sådan anmälan inte är en typ av åtgärd som har som ändamål att förmå vårdnadshavare att fullgöra sina skyldigheter när det gäller barnens skolgång.

text: Utifrån den ståndpunkt nämnden hade intagit, nämligen att förutsättningar för ett medgivande inte längre förelåg, hade nämnden att iaktta bestämmelsen i

text: 10 kap. 4 § skollagen

text: . Som framgått ovan innebär denna en befogenhet – och en skyldighet – för styrelsen för den skola där barnet skulle ha fullgjort sin skolplikt att återkalla ett medgivande med omedelbar verkan, om nödvändig insyn i verksamheten inte ges eller om det av annat skäl inte kan antas att förutsättningar för godkännande fortfarande föreligger.

text: Styrelsens ställningstagande skall komma till uttryck i ett formellt beslut. Ett sådant beslut kan överklagas till länsrätten.

text: I ifrågavarande fall fattade inte barn- och utbildningsnämnden något nytt beslut. Handlingarna i ärendet förmedlar ett intryck av att förvaltningen och nämnden ansåg att beslutet den 16 oktober 2002 kom att upphöra ”av sig självt” eftersom villkoren i beslutet enligt deras mening inte hade uppfyllts. Detta var i så fall en felaktig slutsats.

text: Avsaknaden av ett beslut enligt vilket medgivandet till hemundervisning återkallades innebar att beslutet den 16 oktober 2002 var gällande under läsåret

text: 2002/03. AA och FF hade således alltjämt tillstånd att undervisa sina döttrar i hemmet. Barnens hemundervisning synes också ha fortgått under resten av läsåret. Utöver det nu anförda kan jag tillägga att de uppgifter, som lämnades av förvaltningschefen och rektorn som grund för deras anmälan till socialtjänsten, om att BB och DD – trots skolplikt – inte infunnit sig i skolan under läsåret 2002/03 därför var missvisande såvitt avsåg tiden efter nämndens medgivande.

text: I ett fall där vårdnadshavarna av någon anledning inte accepterar utbildning av deras barn i skolan – och förutsättningar för hemundervisning inte föreligger – bör skolan självfallet sträva efter att söka få till stånd en lösning i samförstånd med vårdnadshavarna. Om detta visar sig omöjligt måste dock skolplikten hävdas även när vårdnadshavarna inte låter sig övertygas. I en sådan situation inställer sig ytterst frågan om tvångsmedel. Som framgått ovan får styrelsen för utbildningen vid vite förelägga en elevs vårdnadshavare att iaktta sina skyldigheter. Den omständigheten att nämnden inte återkallade sitt tidigare medgivande innebar i praktiken att nämnden rent faktiskt var förhindrad att vidta några åtgärder för att förmå AA och FF att låta döttrarna fullgöra sin skolgång på sedvanligt sätt.

text: Den 22 september 2003 fattade barn- och utbildningsnämnden ett beslut om att avslå AA ansökan om hemundervisning för döttrarna under läsåret 2003/04:

text: Nämndens beslut, § 98 020626, står fast. Nämnden finner inte styrkt att hemundervisning enligt ansökan kan ersätta undervisning i skolan. Nämnden beslutar därför att avslå ansökan. Enligt

text: 20 § förvaltningslagen (1986:223)

text: skall som huvudregel ett beslut, varigenom ett ärende avgörs, innehålla de skäl som har bestämt utgången om ärendet avser myndighetsutövning mot någon enskild. Frågan om hur utförlig en beslutsmotivering skall vara kan givetvis diskuteras. Allmänt kan sägas att det av beslutet skall framgå vilka omständigheter som har varit avgörande för myndighetens ställningstagande.

text: Även om beslutsmotiveringen i ifrågavarande fall ter sig något torftig, finner jag inte skäl att rikta någon kritik mot nämnden i det avseendet. Det framgår av beslutet att nämnden inte funnit att hemundervisning enligt ansökan kunde ersätta undervisning i skolan. De närmare skälen för beslutet angavs i det tjänsteförslag som låg till grund för beslutet.

text: Däremot anser jag att beslutet i ett annat avseende borde ha getts en annan utformning. Jag avser då hänvisningen till nämndens tidigare avslagsbeslut den 26 juni 2002.

text: I beslutet den 22 september 2003 – och det tjänsteförslag som låg till grund för det beslutet – har man helt bortsett från det förhållandet att nämnden faktiskt hade medgett hemundervisning den 16 oktober 2002. Att i sammanhanget hänvisa till ett avslagsbeslut från den 26 juni 2002, och ange att detta beslut ”står fast”, ter sig märkligt eftersom förhållandena under tiden hade ändrats. Därtill kommer att ett

text: medgivande endast får lämnas för upp till ett år i sänder. Jag lämnar med detta påpekande den saken och går över till frågan om överklagandehänvisning.

text: Av min tidigare redovisning av

text: skollagens

text: bestämmelser framgår att ett sådant beslut som nu är i fråga får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol (

text: 10 kap. 6 §

text: ). Ett beslut som går att överklaga skall enligt

text: 21 § förvaltningslagen (1986:223)

text: förses med en överklagandehänvisning.

text: AA och FF har gjort gällande att beslutet den 22 september 2003 inte var försett med någon överklagandehänvisning. Handlingarna i ärendet ger stöd för deras påstående. Förvaltningschefen har därtill i samband med att AA:s och FF:s överklagande överlämnades till länsrätten angett att deras skrivelse uppfattades som ett ”kommunalbesvär”.

text: Bestämmelserna om laglighetsprövning (tidigare benämnt kommunalbesvär) finns i

text: 10 kap.

text: kommunallagen (1991:900)

text: och innebär bl.a. att en medlem av en kommun har rätt att få lagligheten av vissa kommunala beslut prövad genom att överklaga dem hos länsrätten. Finner länsrätten att överklagandet skall bifallas upphävs det överklagade beslutet utan att något nytt sätts i dess ställe. Som framgått ovan var det inte dessa bestämmelser som skulle tillämpas i ifrågavarande fall. Jag har i sammanhanget noterat att nämndens första avslagsbeslut den 19 september 2001 på ett korrekt sätt var försett med en överklagandehänvisning avseende beslut som kan överprövas genom s.k. förvaltningsbesvär.

text: Jag har inte tillräckligt underlag för att dra någon slutsats om bristerna i nu aktuellt avseende berodde på att förvaltningen saknade kunskap om gällande regelsystem, eller om de hade några andra orsaker. Handläggningen har under alla förhållanden inte varit tillfredsställande.

text: Med den kritik som jag i vissa delar har anfört avslutas ärendet.


title: Fråga om en socialnämnd som svar på en domstols begäran om upplysningar enligt 6 kap. 19 § andra stycket föräldrabalken kunde ge in en tidigare avslutad s.k. barnavårdsutredning

text: Bakgrund

text: AA och BB har tillsammans en son CC, född 1998. BB har ensam vårdnaden om CC.

text: I ett mål vid Umeå tingsrätt angående vårdnaden om CC begärde tingsrätten i en skrivelse den 28 juni 2005 att Maria-Gamla stans stadsdelsnämnd i Stockholms kommun skulle lämna upplysningar enligt

text: (FB). Huvudförhandling i målet skulle äga rum den 5 juli 2005 och tingsrätten hemställde om ett svar från nämnden senast den 4 juli 2005.

text: I ett svar den 29 juni 2005 på tingsrättens framställning anförde enhetschefen DD vid Maria-Gamla stans stadsdelsförvaltning följande.

text: Umeå Tingsrätt har i skrivelse 2005-06-28 begärt stadsdelsnämndens yttrande i rubricerade mål. En utredning enl. 11 kap. 1 och 2 §§ SOL ang. skydd och stöd för CC genomfördes av stadsdelsförvaltningen under tiden 2003 07 21-10 29. Utredningen är grundlig och omfattande och ger en bra objektiv bild av CC:s situation och bakgrund som den tedde sig sommaren 2003. Utredningen bifogas som en del av detta yttrande. Som framgår av utredningen har AA under hela CC:s levnad ansträngt sig för att upprätthålla kontakt och umgänge. Även om utredningen innehåller uppgifter om BB:s bakgrund som är känsliga bedömer vi informationen relevant i målet. Stadsdelsförvaltningen har därefter inte haft någon kontakt med parterna som har relevans i ärendet.

text: Anmälan

text: BB klagade i en anmälan till JO på DD. Hon anförde att det var fel av honom att till tingsrätten ge in hela den barnavårdsutredning som hade utförts rörande CC år 2003. Genom att ge in utredningen blev uppgifter som var känsliga för henne själv och för flera närstående personer offentliga. Enligt BB hade barnavårdsutredningen för övrigt tidigare ”undanhållits” henne.

text: Utredning

text: Efter remiss kom Maria-Gamla stans stadsdelsnämnd in till JO med ett yttrande över anmälan. I yttrandet redogjorde nämnden för handläggningen av barnavårdsutredningen och vad som hade kommit fram under utredningsarbetet. När det gällde beslutet att som upplysningar till tingsrätten ge in hela barnavårdsutredningen anförde nämnden följande.

text: Enhetschefens bedömning var att materialet i sin helhet var relevant i målet. Utredningen hade innehållit så mycket material och ett skeende så komplicerat att det skulle vara mycket svårt att sammanfatta på ett begripligt sätt. Risken att CC:s behov av kontakt med sin far inte hade blivit tillgodosett var uppenbar. Utredningen gav också stöd för att BB inte är olämplig vårdnadshavare trots sina svårigheter. Utredningen gav enligt enhetschefens bedömning en balanserad bild av en komplicerad situation. Enligt en anteckning i akten hade utredningen (barnavårdsutredningen; JO:s anmärkning) enligt överenskommelse med BB sänts till BB:s mamma för vidarebefordran. Det var vid denna tidpunkt även BB:s mantalsskrivningsadress. Denna hade även sänts till BB:s advokat i vårdnadsmålet, S.U. 2004-05-24. Enhetschefen utgick därför från att materialet var delgivet och känt. Någon kommentar eller kritik hade inte kommit stadsdelsförvaltningen till känna. Yttrandet faxades till Umeå tingsrätt 2005-06-29 vilket gav rätten möjlighet att delge parternas ombud i rimlig tid. Det fanns inga möjligheter att nå någondera parten. – – –

text: Det tycks inte vara känt för anmälaren att utredningen omfattas av domstolssekretess enl. 7 kap. 22 § sekretesslagen. Det finns således inga möjligheter för allmänheten att ta del av yttrandet som anmälaren tycks tro. Det som hänt är att CC:s far AA och domstolen fått ta del av utredningen och att den funnits som underlag vid prövning av vårdnads- och umgängesfrågan. I samband med yttrande till domstol i vårdnadsmål bör socialtjänsten lämna uppgifter som är relevanta för domstolens bedömning. Uppgifter om någon part som kan uppfattas kränkande och som inte har direkt relevans för tvisten bör inte förekomma. Uppgifterna ska helst belysa den aktuella situationen. Normalt skulle en två år gammal barnutredning endast kort sammanfattas i ett snabbyttrande. I detta fall var förhållandena annorlunda. Mor och son hade under den tid som förflutit vistats i Costa Rica på för fadern okänd adress. Han hade haft små möjligheter att utöva umgänge. I vårdnadsmålet hade BB hävdat att AA inte var lämplig som vårdnadshavare, bl.a. med hänvisning till att han fört bort CC sommaren 2003. Utredningen gav en balanserad bild av ett skeende där ord annars stått mot ord i domstolen och där fadern som icke vårdnadshavare hade små möjligheter att föra fram CC:s behov av umgänge med honom. BB hade inte visat att hon ansåg detta behov viktigt tidigare och av remisshandlingarna framgick att hon alltjämt hade den inställningen. Yttrandeinstitutet har som syfte att ge domstolen underlag för ett beslut som tillgodoser barnets bästa. Detta intresse måste alltid vägas mot föräldrars intresse av integritet. Stadsdelsförvaltningen anser att enhetschefens bedömning i den aktuella situationen är motiverad.

text: BB anförde i en skrivelse till JO att två bekanta till henne på begäran hade fått del av utredningen från Hovrätten för Övre Norrland efter att tingsrättens dom i vårdnadsmålet hade överklagats. JO erhöll därefter en skrivelse från EE som uppgav att hon hade fått ut barnavårdsutredningen rörande CC från hovrätten.

text: BB kom senare in med ett omfattande yttrande över stadsdelsnämndens remissvar. Hon framförde därvid synpunkter bl.a. på innehållet i barnavårdsutredningen som enligt hennes mening hade flera brister.

text: JO tog del av den aktuella barnavårdsutredningen beträffande CC och Länsstyrelsens i Stockholm län beslut den 5 september 2006 i ett tillsynsärende med anledning av klagomål från BB mot Maria-Gamla stans stadsdelsnämnd rörande handläggningen av barnavårdsutredningen.

text: I ett beslut den 22 september 2006 anförde JO André följande.

text: Bedömning

text: Sekretess gäller enligt huvudregeln i

text: 7 kap. 4 § sekretesslagen (1980:100)

text: inom socialtjänsten för uppgift om enskilds personliga förhållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon honom eller henne närstående lider men. Sekretessen hindrar dock inte att en uppgift lämnas till en annan myndighet, om uppgiftsskyldighet följer av lag eller förordning (

text: 14 kap. 1 § sekretesslagen

text: En bestämmelse om uppgiftsskyldighet för socialnämnden finns i

text: 6 kap. 19 § föräldrabalken

text: (FB). Enligt den paragrafen skall en domstol se till att frågor om vårdnad, boende och umgänge blir tillbörligt utredda. Innan rätten avgör ett mål eller ärende om vårdnad, boende eller umgänge skall socialnämnden ges tillfälle att lämna upplysningar. Har nämnden tillgång till upplysningar som kan vara av betydelse för frågans bedömning är nämnden skyldig att lämna rätten sådana upplysningar (

text: 6 kap. 19 § andra stycket

text: FB). Om det behövs utredning utöver vad som sägs i andra stycket, får rätten enligt

text: 6 kap. 19 § tredje stycket

text: FB uppdra åt socialnämnden eller något annat organ att utse någon att verkställa den.

text: I det förevarande fallet hade domstolen begärt att Maria-Gamla stans stadsdelsnämnd skulle lämna upplysningar. Stadsdelsnämnden hade kännedom om uppgifter som hade betydelse för tingsrättens bedömning när det gällde vårdnadsmålet. Nämnden har därför varit skyldig att lämna dessa till tingsrätten.

text: Nämnden hade utfört en s.k. barnavårdsutredning rörande CC under andra delen av år 2003. BB bodde tillsammans med CC utomlands. Efter att BB hade flyttat utomlands synes nämnden inte ha haft någon närmare kontakt med föräldrarna eller CC. Nämnden valde därför att som svar på domstolens förfrågan om upplysningar lämna in den barnavårdsutredning som nämnden hade utfört rörande CC.

text: I sitt remissvar har nämnden anfört att yttrandeinstitutet har som syfte att ge domstolen underlag för ett beslut som tillgodoser barnets bästa och att det intresset alltid måste vägas mot föräldrars intresse av integritet. Enligt enhetschefens bedömning gav barnavårdsutredningen en balanserad bild av en komplicerad situation. Nämnden anser därför att enhetschefens bedömning i den aktuella situationen var motiverad. Nämnden har i sammanhanget även anfört att ”Det tycks inte vara känt för anmälaren att utredningen omfattas av domstolssekretess enl.

text: 7 kap. 22 § sekretesslagen

text: När det först gäller sekretessen vid en domstol för innehållet i utredningen vill jag påpeka att bestämmelsen om sekretess i

text: 7 kap. 22 § sekretesslagen

text: , som

text: stadsdelsnämnden har hänvisat till i sitt remissvar, inte är tillämplig på yttrande eller upplysningar som socialnämnden ger in till en domstol. Bestämmelsen i

text: 7 kap. 22 § sekretesslagen

text: gäller sekretessen för vissa uppgifter hos domstol i brottmål samt i mål eller ärende, i fråga om vilket bestämmelserna om förundersökning i brottmål är tillämpliga. Sekretessen hos en domstol i ett vårdnadsmål regleras i

text: 9 kap. 15 § sekretesslagen

text: . Enligt den bestämmelsen gäller sekretess hos en domstol i bl.a. mål och ärenden enligt

text: föräldrabalken

text: , för uppgift om enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden, om part begär det och det kan antas att den enskilde eller någon honom närstående lider skada eller men om uppgiften röjs. Härvid skall noteras att sekretess för uppgift i mål eller ärende i domstols rättskipande eller rättsvårdande verksamhet upphör att gälla i målet eller ärendet, om uppgiften förebringas vid offentlig förhandling i samma mål eller ärende. Om en sekretessbelagd uppgift förebringas vid förhandling inom stängda dörrar, består sekretessen under den fortsatta handläggningen, om domstolen inte förordnar annat (

text: 12 kap. 3 § sekretesslagen

text: En domstols möjlighet att hemlighålla uppgifter för en part i en rättegång är mycket begränsad (se

text: 14 kap. 5 § sekretesslagen

text: ). Huruvida sekretess gäller för uppgifterna gentemot en utomstående ankommer det på domstolen att avgöra om någon ber att få ta del av den handling i vilken uppgifterna finns. Socialnämnden har mot bakgrund av det nu anförda inte kunnat utgå från att sekretessen för uppgifterna i utredningen skulle komma att bestå efter att utredningen hade getts in till domstolen.

text: Det är givetvis inte tillfredsställande att stadsdelsnämnden i sitt yttrande har hänvisat till fel bestämmelse i

text: sekretesslagen

text: och att handläggaren för egen del eventuellt missbedömde vilken sekretess som skulle komma att gälla för utredningen hos domstolen. Detta har dock inte någon avgörande betydelse för mig när jag skall avgöra om det var rätt eller fel av handläggaren att till tingsrätten ge in hela barnavårdsutredningen som ett svar på begäran om upplysningar. Den frågan måste besvaras utifrån om handläggaren hade fog för att anse att uppgifterna i utredningen var relevanta i vårdnadsmålet. Som framgår av det ovan anförda är ju socialnämnden enligt

text: 6 kap. 19 §

text: FB skyldig att på begäran lämna ut uppgifter som kan vara av betydelse för domstolens bedömning av vårdnadsfrågan.

text: En barnavårdsutredning skall ligga till grund för ett beslut om det är påkallat med några åtgärder från socialnämndens sida beträffande ett barn. Det är inte ovanligt att en barnavårdsutredning innehåller känsliga uppgifter om andra personer än föräldrarna. Sådana uppgifter kan vara relevanta när det gäller att bedöma ett barns behov av stöd från socialtjänsten men har inte alltid samma betydelse när det gäller att ta ställning till vem av föräldrarna som skall ha vårdnaden om barnet. Det är därför påkallat med viss försiktighet om nämnden, som svar på en begäran om yttrande eller upplysningar, ger in en barnavårdsutredning i sin helhet till domstolen. Jag vill däremot inte gå så långt att förfarandet skulle vara helt uteslutet. Som nämnden har anfört kan det i vissa fall vara ändamålsenligt att nämnden som upplysningar till en domstol ger in en utredning som nämnden

text: tidigare har utfört rörande barnet. Om nämnden väljer att besvara en begäran på det sättet är det angeläget att nämnden kontrollerar att utredningen inte innehåller i sammanhanget ovidkommande uppgifter, inte minst om de är känsliga för någon utomstående person.

text: Utan att närmare gå in på innehållet i den aktuella utredningen anser jag att det kan diskuteras om det inte där fanns vissa uppgifter som rörde närstående till parterna och som inte var relevanta för tingsrättens mål. Det är dock svårt att ha en bestämd uppfattning i den frågan. Ställningstagandet blir ytterst beroende på sådana bedömningar som JO är återhållsam med att anlägga synpunkter på och jag lämnar därför frågan.

text: BB har anfört att barnavårdsutredningen gavs in till tingsrätten trots att hon inte hade fått del av den när utredningen blev klar 2004. Mot bakgrund av vad nämnden har anfört föranleder hennes klagomål i den delen inte någon kommentar från min sida.

text: BB har även framfört synpunkter på innehållet i barnavårdsutredningen. Länsstyrelsen i Stockholms län har i ett beslut den 5 september 2006 behandlat klagomål från BB mot den utredningen. Vad som har kommit fram föranleder mig inte att för egen del vidta någon åtgärd.