avgjordAv: Justitieombudsmannen Cecilia Renfors

nyckelord:
Förundersökning
Långsam handläggning
Tvångsmedel/tvångsåtgärder

title: Uttalanden om handläggningstiderna hos Statens kriminaltekniska laboratorium

sammanfattning: JO har utrett handläggningstiderna hos Statens kriminaltekniska laboratorium (SKL). Av utredningen framgår det att handläggningstiden för ett ärende påverkas av tidsåtgången för själva undersökningen och svårighetsgraden av analysen. Det finns dock även andra omständigheter som inverkar; volymerna av likartade ärenden är t.ex. en viktig faktor. För ärenden med stora volymer, såsom narkotikaanalyser, har SKL skapat snabba processer med automatiserade instrument och it-stöd. I ärenden med små volymer, som handläggs endast av ett fåtal handläggare, uppstår det däremot ofta liggtider när handläggarna arbetar med andra mer prioriterade ärenden. Handläggningstiden för ett ärende påverkas också av SKL:s prioriteringar. I huvudsak har SKL prioriterat att så snabbt som möjligt handlägga ärenden med förtur, t.ex. ärenden med frihetsberövade personer och ungdomsärenden. Det finns i och för sig inte någon anledning att invända mot detta, eftersom det i dessa ärenden finns särskilda författningsreglerade krav på skyndsamhet. En sådan prioritering får dock inte medföra att andra ärenden inte hanteras inom rimlig tid. Den ärendekategori där det är störst problem med långa handläggningstider är vapenundersökningar. Av SKL:s redovisning framgår det att handläggningstiderna har ökat väsentligt de senaste åren. Situationen är särskilt allvarlig för förtursärendena. Det kan t.ex. inte uteslutas att handläggningstiderna gör att häktningstiderna blir onödigt långa. Det är en grundläggande rättssäkerhetsfråga att personer inte ska vara häktade längre än nödvändigt. Samtliga myndigheter i rättskedjan har ett ansvar för detta. SKL har ett ansvar att organisera sin verksamhet och se till att få den resursfördelning som krävs för att förundersökningar med särskilda skyndsamhetskrav ska kunna slutföras inom rimlig tid och att frister hålls. Även när det gäller ärenden som inte är förtursärenden har SKL naturligtvis en skyldighet att bidra till att förundersökningar kan bedrivas så skyndsamt som möjligt. SKL och Rikspolisstyrelsen har angett att ett ökat samarbete och ökad kommunikation med polis och åklagare är angeläget för att förbättra handläggningstiderna. De har förhoppningar om ett bättre samarbete och större samsyn när polisorganisationen blir en myndighet vid årsskiftet 2014/15. JO utgår från att man inom den nya Polismyndigheten kommer att ägna fortsatt uppmärksamhet åt handläggningstiderna vid SKL och arbeta aktivt för att komma till rätta med dem.

text: Bakgrund

text: Statens kriminaltekniska laboratorium (SKL) är en nationell forensisk expertmyndighet som utvecklar och tillgodoser rättsväsendets behov av forensisk expertis. SKL:s huvuduppgift är att som opartiskt expertorgan utföra undersökningar i brottmål åt rättsväsendets myndigheter. Vid SKL arbetar man också med forskning, utveckling, information, utbildning samt stöd och service inom hela det kriminaltekniska området.

text: SKL är en självständig myndighet under Rikspolisstyrelsen. Verksamheten styrs genom förordningen (

text: ) med instruktion för Statens kriminaltekniska laboratorium. I denna anges bl.a. att laboratoriet leds av en chef som ansvarar för verksamheten och ska se till att den bedrivs effektivt och enligt gällande rätt och de förpliktelser som följer av Sveriges medlemskap i Europeiska unionen. Rikspolisstyrelsen är ansvarig för den interna styrningen och kontrollen av SKL och det är laboratoriechefen som är skyldig att genomföra den. (Se

text: 6 a

text: och

text: 6 b §§

text: Den 1 januari 2015 blir SKL, tillsammans med polismyndigheternas forensiska laboratorier i Stockholm, Göteborg och Malmö, en nationell avdelning inom den nya Polismyndigheten. Namnet blir Nationellt forensiskt centrum (NFC). Den nya avdelningen ska utföra motsvarande uppgifter som SKL, men ska dessutom få ett utökat ansvar för den forensiska processen vid Polismyndigheten, t.ex. i fråga om utveckling och tillämpning av vetenskapliga metoder.

text: Initiativet

text: Jag har i olika sammanhang uppmärksammat att handläggningstiderna hos SKL i vissa fall är långa och att det leder till dröjsmål i brottsutredningar. Mot den bakgrunden beslutade jag att utreda handläggningstiderna hos SKL inom ramen för ett initiativärende.

text: Utredning

text: JO begärde att Rikspolisstyrelsen, efter att ha hämtat in upplysningar från SKL, skulle redogöra för bl.a. handläggningstiderna för olika typer av undersökningar och redovisa en bedömning av handläggningstiderna och hur dessa påverkar brottsutredningarna.

text: Rikspolisstyrelsen (rikspolischefen AA) kom in med ett yttrande och med de upplysningar som SKL hade lämnat.

text: SKL:s yttrande

text: Handläggningstider

text: SKL hanterar i sin verksamhet ca 100 000 ärenden per år. I drygt 80 procent av ärendena understiger handläggningstiden 15 dagar, och av dessa understiger handläggningstiden 10 dagar i 70 procent av ärendena. 10 procent av ärendena har mer än 25 dagars handläggningstid.

text: Det finns möjligheter för uppdragsgivare att begära förtur för ärenden. Detta sker enligt fyra kriterier – häktning/datum för åtal, ungdomsbrott, spaningsärenden eller andra skäl. År 2013 hade SKL ca 7 000 förtursärenden. Ungefär hälften av förtursärendena avser häktning/datum för åtal.

text: SKL är uppdelat på olika enheter som handlägger ärenden inom respektive ämnesområde.

text: Vid Kemi- och teknikenheten handläggs ärenden inom ämnesområdena brand, fingeravtryck, kemi, verktygsspår och vapen. Vid enheten utförs främst olika typer av jämförelser, exempelvis av fingeravtryck, fibrer, skospår, däck, inbrottsverktyg, explosivämnen, färger, glas och kulor. Enheten genomför också vapenundersökningar och svarar bl.a. på tekniska frågor vid undersökningar av skjutvapen som tagits till vara i samband med misstankar om brott.

text: Biologienheten handlägger ärenden inom ämnesområdena dna-spår, dna-person och morfologi. Enheten genomför dna-analyser av biologiska spår som har anträffats på brottsplatser eller påvisats på tillvarataget bevismaterial. Dna-analyser genomförs också på salivtopsningar från misstänkta personer.

text: Dokument- och informationsteknikenheten handlägger ärenden inom ämnesområdena digitala bevis, handstil och urkund. Enheten arbetar med alla typer av informationsbärare och gör t.ex. undersökningar av handstilar, dokument och sedlar samt även tekniska undersökningar av data, ljud och bild.

text: Vid Droganalysenheten handläggs ärenden inom ämnesområdena gift, narkotika, alkoholanalyser och utandningsalkohol. Enheten analyserar olika sorters prover för att ta reda på om de innehåller narkotika, dopningspreparat eller läkemedel. Analyser och jämförelser av alkohol görs också för att avgöra vilken typ av alkohol det är och om den kommer från samma tillverkning. Enheten besvarar även olika frågor om gifter.

text: I tabellerna nedan redovisas mediantiderna i dagar för handläggningen av ärenden fördelade på ämnesområden. De angivna handläggningstiderna är uppdelade på samtliga ärenden (sä) och förtursärenden (fä).

text: Kemi- och teknikenheten

text: År 2009 2010 2011 2012 2013 Ämnesområde sä/fä sä/fä sä/fä sä/fä sä/fä

text: Brand 119/19 70/14 44/16 71/13 27/14 Kemi 35/24 37/29 32/29 35/27 40/34 Spår (verktyg m.m.) 43/28 45/32 54/35 43/35 45/34 Fingeravtryck 50/39 49/36 48/42 49/47 46/42 Vapen 85/35 36/29 65/44 120/68 355/185

text: Biologienheten

text: Dna-spår 13/19 14/20 16/21 17/25 15/25 Dna-person 2/– 1/– 2/– 2/– 1/– Morfologi 42/32 49/27 49/47 45/44 54/46

text: Dokument- och informationsteknikenheten

text: Digitala bevis 39/30 56/39 50/33 57/35 45/38 Handstil 21/6 28/11 29/16 56/26 80/23 Urkund 10/6 7/5 19/5 14/5 8/5

text: Droganalysenheten

text: Gift 28/18 35/30 42/42 33/37 24/24 Narkotika 7/5 9/5 8/5 8/5 7/5 Alkoholanalys 23/11 23/13 35/13 35/28 23/15 Utandningsalkohol — — — — 15/46

text: I ämnesområdena morfologi, digitala bevis, spår, fingeravtryck och vapen handläggs hälften eller mer än hälften av ärendena med förtur. I ämnesområdena alkoholanalys, narkotika, urkund och utandningsalkohol är endast 10 procent eller mindre förtursärenden.

text: Vid mängdbrottslighet, t.ex. inbrott, skadegörelser och rattfylleribrott, är det vanligt att det begärs dna-analyser. Det är dock sällan förtursärenden, vilket enligt SKL är en förklaring till att det för ämnesområde dna-spår är angivet ett högre antal dagar för förtursärenden än för samtliga ärenden.

text: Faktorer som påverkar handläggningstiderna

text: SKL angav att följande faktorer har störst påverkan på handläggningstiden för ett ärende.

text: Ämnesområden och typ av beställning

text: […] inom varje ämnesområde finns ett antal specificerade beställningstyper ur vilka uppdragsgivaren kan välja de beställningar som uppdragsgivaren vill ha utförda i det aktuella ärendet och med de material som skickas in till SKL. De ämnesområden som SKL behärskar är i sig olika komplexa sett ur ett analysperspektiv där somliga kan hanteras med få analyser och enkel metodik medan andra områden kräver en mer omfattande hantering. Inom respektive område sker ytterligare en differentiering där det förekommer ärenden från enkel till komplex beskaffenhet.

text: Undersökningstyper som är mycket tidskrävande

text: Det finns ärendetyper där själva analysförfarandet i sig tar mycket lång tid att utföra. Ett sådant område är de olika specialanalyserna inom dna – till exempel LT (Low Template) – där man utgår från en liten mängd ursprungsmaterial. Andra exempel är analys av kulpennpasta och tid sedan senaste skjutning med vapen.

text: Samarbetsärenden De grova brotten är ofta även samarbetsärenden vid SKL, […] de ska undersökas beträffande flera olika ämnesområden. Ett grovt rån kan till exempel behöva undersökas avseende dna, fingeravtryck, vapenundersökning och fibrer. Ofta är det samma material som ska undersökas med flera tekniker. Detta kräver att man i förväg strukturerar arbetet så att de olika analysteknikerna förstör så lite som möjligt för varandra. Även detta medför längre handläggningstider då vi vill förvissa oss om att vi har fått ut den information som finns att få innan vi går vidare med nästa analysteknik.

text: Vapen Sedan 2012 har vi haft problem i vår verksamhet avseende handläggning av vapenärenden. Situationen orsakades av en samtidig större personalavgång där cirka hälften av personalen inom vapenverksamheten slutade av olika skäl, vilket medförde stor brist på behöriga handläggare inom området. Vapen är ett relativt litet ämnesområde vid SKL med cirka 900 ärenden per år och således är även den personella resursen liten. Rekrytering påbörjades omgående men för att erhålla tillräcklig kompetens för att utföra de undersökningar beträffande vapen som SKL gör krävs intern träning och kompetensutveckling vid SKL under minst ett par år. Detta har medfört stora balanser och allt för långa handläggningstider. Utöver nyrekrytering har flera andra åtgärder gjorts. Bland annan har vi kunna köpa stöd i vissa undersökningar från leverantörer i England och Danmark. Dock har vi inte lyckats köpa undersökningar i den volym vi skulle vilja då våra nordiska systerlaboratorier med motsvarande kompetens och metodik inte haft utrymme för att hjälpa oss i någon större omfattning. Vidare har det nationella vapenregistret för jämförelse av spår på kulor och hylsor med vapen (IBIS), med hjälp av extra medel från Rikspolisstyrelsen, uppgraderats i syfte att både få en bättre teknisk prestanda och en mer arbetsbesparande hantering.

text: Ärendevolymer och brottstyper

text: SKL redogjorde för hur antalet ärenden av samma slag och olika brottstyper också kan påverka handläggningstiderna.

text: Stora volymer med likartade ärenden Inom några ämnesområden har SKL stora volymer med likartade frågeställningar som till exempel narkotikaanalyser, personärenden till dna-registret och mängdbrott dna. Detta medför att man kan skräddarsy hela processen från metodik till en väl fungerande stödprocess med automatiserade instrument och ett bra IT-stöd till handläggningen. För de här typerna av ärenden har SKL korta handläggningstider (några av de kortaste i Europa).

text: Små volymer Flertalet av SKL:s olika ärendetyper ligger under eller långt under 1 000 ärenden per år, och hanteras av ett fåtal handläggare inom varje ärendetyp. Den effektiva arbetstiden i våra ärenden är för merparten av dem resurseffektiv, men det uppstår ofta ”liggtider” i avvaktan på att handläggaren måste utföra andra arbetsuppgifter. Ett sådant exempel är när ärenden med absolut förtur måste gå emellan för att få en tillräckligt snabb hantering.

text: Mängdbrott Det är rimligt att ett mängdbrott inte får kräva lika mycket i resurser som ett grovt brott. De resurser som åtgår i mängdbrott ska dock vara av sådan art att de ger mycket valuta för pengarna, och resultaten ska helst peka mot en person eller en brottserie för att vara direkt användbara i en brottsutredning. Att på förhand besluta om tydliga riktlinjer i denna typ av ärenden ger även det – precis som vid de stora volymerna – möjlighet till en anpassad snabb process.

text: Grova brott De grova brotten måste nästan alltid hanteras individuellt utifrån förutsättningarna i just det specifika ärendet. Ofta blir utredningsprocessen mycket lång såväl inom polisen som vid SKL. Det normala i denna typ av ärenden är att vi inte får allt material till SKL med en gång, utan att material prioriteras för analyser och undersökningar av olika slag i omgångar via samråd mellan SKL:s handläggare, polis och åklagare. Utredningen är ofta inledningsvis beroende av snabba resultat för att man ska kunna rikta in arbetet vidare. Det är inte ovanligt att det i denna typ av ärenden kommer in material till SKL utspritt över en mycket lång tidsperiod.

text: Åtgärder som vidtagits och sammanfattande bedömning

text: SKL konstaterade att man under de senaste två åren hade haft problem med handläggningstiderna, främst för ämnesområdet vapen. Det senaste året har man dock försökt att förbättra processerna och därmed även handläggningstiderna.

text: Arbetet med att korta ned handläggningstiderna har främst riktats in mot att effektivisera de stora ärendeflödena. Till exempel har det inom ämnesområdet narkotika skapats en snabb analysgång för identifiering av pulver, växtmaterial och tabletter. Även för ämnesområdet dna-person har handläggningstiderna förkortats genom en lösning som innebär en helhetssyn från provtagning till redovisning.

text: SKL upplyste att man numera även fokuserar på de volymmässigt mindre ämnesområdena och på samarbetsärendena. Ett förändringsarbete har påbörjats med hjälp av processkartläggning och resursplanering.

text: SKL angav även att det var svårt att få till stånd en dialog och samsyn med de olika polismyndigheterna när det gäller resursfördelning och prioritering av ärenden. En sådan kommunikation kommer enligt SKL sannolikt att underlättas med den kommande enade polisorganisationen.

text: Rikspolisstyrelsens yttrande Rikspolisstyrelsen lämnade följande synpunkter och bedömning av handläggningstiderna hos SKL.

text: Det är av avgörande betydelse för polisens möjligheter att klara upp brott att spår som säkras under en brottsutredning kan analyseras på ett professionellt sätt och med hög kompetens. Det är nödvändigt att resultaten av analyserna är så säkra att de inte finns anledning att ifrågasätta dem. Det är självklart också viktigt att svaren på undersökningarna kommer så fort som möjligt för att förundersökningar inte onödigtvis ska försenas. Att tidigt kunna koppla samman spår med identifierade aktörer är en betydande framgångsfaktor för att kunna klara upp brott. I särskilda fall av dödligt eller grovt våld där det finns dna säkrat i ärenden är det av spaningsskäl önskvärt att få resultat inom 48 timmar. I den typen av ärenden kan SKL leverera svar på dnaundersökningar inom en betydligt kortare tidsrymd, cirka 5-8 timmar. Det är inte tillfredsställande att de generella handläggningstiderna i vissa ärendetyper är så långa som framgår av SKL:s yttrande. De långa handläggningstiderna som gäller för t.ex. vapen kan allvarligt försena och därmed också försvåra utredningar om grova brott. Det är därför viktigt att SKL:s påbörjade arbete med att effektivisera verksamheten fortgår så att handläggningstiderna kan förkortas. Ett exempel är de fall då SKL handlägger s.k. samarbetsärenden där ett antal olika undersökningar har begärts. Här är tidiga kontakter med beställaren viktiga. En tidig

text: kontakt kan vägleda SKL i prioriteringar, vilket i sin tur kan påverka handläggningstiden positivt. Det torde enligt Rikspolisstyrelsen generellt behövas utvidgat samarbete och större lyhördhet mellan polismyndigheterna och SKL. Styrelsen gör bedömningen att förutsättningarna för att åstadkomma ett bättre samarbete och en tydligare styrning av verksamheten sannolikt kommer att förbättras positivt efter den 1 januari 2015 då svensk polis får en sammanhållen myndighetsstruktur.

text: Rättslig reglering

text: En förundersökning ska enligt

text: 23 kap. 4 § andra stycket rättegångsbalken

text: (RB) bedrivas så skyndsamt som möjligt. I vissa fall finns det dessutom särskilda krav på skyndsamhet.

text: För handläggningen av ungdomsärenden finns det författningsreglerade tidsfrister. Enligt 4 § lagen med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare ska en förundersökning mot någon som är under 18 år, som gäller brott för vilket fängelse kan följa, bedrivas med särskild skyndsamhet. Åklagaren ska besluta i åtalsfrågan så snart det kan ske och senast sex veckor efter det att den misstänkte har delgetts misstanken. I 2 a § förundersökningskungörelsen finns en liknande bestämmelse för ärenden där målsäganden är under 18 år och brottet gäller liv, hälsa, frihet eller frid och kan bestraffas med fängelse i mer än sex månader. Beslut i åtalsfrågan ska i de fallen fattas så snart det kan ske och senast tre månader efter den tidpunkt då det finns någon som är skäligen misstänkt för brottet.

text: Tidsfristerna får överskridas om det är motiverat med hänsyn till utredningens beskaffenhet eller andra särskilda omständigheter. Som exempel kan nämnas att det är fråga om en mycket omfattade brottsutredning, att det är flera personer inblandade som måste förhöras flera gånger eller att det är nödvändigt att genomföra tekniska undersökningar som tar tid. Att det råder brist på utredningspersonal eller att andra uppgifter prioriteras innebär inte att fristerna får överskridas.

text: Även i ärenden där den misstänkte är häktad finns det särskilda krav på skyndsam handläggning av förundersökningen. Enligt

text: 24 kap. 18 §

text: RB ska rätten i häktningsbeslutet ange den tid då åtal senast ska vara väckt, om inte åtal redan har väckts. Om åtal inte väcks inom två veckor ska rätten som huvudregel, så länge den misstänkte är häktad, hålla en ny förhandling i häktningsfrågan med högst två veckors mellanrum. Syftet med detta är bl.a. att rätten ska kunna bevaka att utredningen bedrivs så snabbt som möjligt.

text: Bedömning

text: Utgångspunkter SKL utför forensiska undersökningar på uppdrag av bl.a. polisen och har därmed ofta en central roll i en förundersökning. Resultaten av tekniska undersökningar får många gånger stor betydelse för polisens fortsatta arbete och kan även vara avgörande bevisning i en brottmålsrättegång. Naturligtvis är det av yttersta vikt att undersökningarna utförs på ett sådant sätt att resultaten är tillförlitliga. Det måste

text: därför också accepteras att vissa undersökningar tar tid. Det är dock angeläget att undersökningarna utförs på ett så snabbt och effektivt sätt som möjligt. SKL ingår i polisorganisationen och har därmed också ett ansvar för att förundersökningar kan bedrivas skyndsamt och att författningsreglerade skyndsamhetskrav och tidsfrister kan upprätthållas. Handläggningstider och prioriteringar SKL handlägger ca 100 000 ärenden per år där olika slags undersökningar genomförs. Handläggningstiden för ett ärende påverkas naturligtvis av tidsåtgången för själva undersökningen och svårighetsgraden av analysen. Det finns dock även andra omständigheter som inverkar; volymerna av likartade ärenden är t.ex. en viktig faktor. Med större volymer kan synergier uppnås och processen bli mer effektiv. För bl.a. narkotikaanalyser och vissa dna-analyser har SKL skapat snabba processer med automatiserade instrument och it-stöd, vilket har gjort att handläggningstiderna är korta. I ärenden med små volymer, som handläggs endast av ett fåtal handläggare, uppstår det enligt SKL ofta liggtider när handläggarna arbetar med andra mer prioriterade ärenden. Detta medför att handläggningstiderna blir relativt långa, trots att själva undersökningen i sig går snabbt att genomföra. SKL har dock angett att man kommer att vidta åtgärder för att förkorta handläggningstiderna även i dessa ärenden.

text: Handläggningstiderna påverkas också av SKL:s prioriteringar. I huvudsak har SKL prioriterat att så snabbt som möjligt handlägga förtursärenden. Det finns i och för sig inte någon anledning att invända mot detta. Det rör sig ofta om ärenden med frihetsberövade personer eller ungdomar, där det finns särskilda krav på skyndsamhet. En sådan prioritering får dock inte medföra att andra ärenden inte hanteras inom rimlig tid. I några ärendeslag finns det t.ex. en väsentlig skillnad mellan mediantiden för handläggningen av förtursärenden jämfört med tiden för samtliga ärenden. Så är fallet för bl.a. ämnesområdena vapen, brand och handstil. Det finns därför skäl att understryka att alla förundersökningar ska genomföras så skyndsamt som möjligt.

text: En särskild ärendekategori utgörs av samarbetsärendena i vilka det utförs flera olika undersökningar. Ärenden med grova brott är enligt SKL ofta samarbetsärenden, som nästan alltid måste hanteras individuellt. Till skillnad från mängdbrott och ärenden med stora volymer kan det för dessa ärenden vara svårt att ha några enhetliga riktlinjer eller snabbspår. Den mest effektiva åtgärden för att korta ned handläggningstiden borde då, enligt min mening, vara att minska tiden som ett ärende ligger obearbetat. Liksom när det gäller ärenden med små volymer har SKL angett att man nu genom bl.a. processkartläggning har påbörjat ett förändringsarbete för att komma till rätta med handläggningstiderna.

text: Särskilt om vapenundersökningar och förtursärenden

text: Utgångspunkter

text: Förtursärenden hos SKL kan vara bl.a. ungdomsärenden och ärenden där den misstänkte är häktad. Att förundersökningen i dessa ärenden ska bedrivas med

text: särskild skyndsamhet är författningsreglerat. För ungdomsärenden finns det dessutom vissa angivna frister för när beslut i åtalsfrågan senast ska fattas.

text: Tekniska undersökningar som tar tid har getts som exempel på när tidsfristerna i ungdomsärenden får överskridas. Sådana undersökningar kan även vara ett skäl för förlängd åtalstid när en misstänkt är häktad. Som framgått i avsnittet om den rättsliga regleringen är dock varken brist på utredningspersonal eller arbete med mer prioriterade ärenden godtagbara anledningar för att överskrida fristerna. Naturligtvis är det då inte heller acceptabelt att brist på handläggare hos SKL gör att en teknisk undersökning försenar en förundersökning.

text: Vapenundersökningar

text: Den ärendekategori där SKL har störst problem med långa handläggningstider är vapenundersökningar. Av utredningen framgår det att handläggningstiderna har ökat väsentligt de senaste åren. För förtursärenden steg mediantiden från 68 dagar till 185 dagar mellan 2012 och 2013. Mediantiden för samtliga vapenundersökningar steg under samma period från 120 dagar till 355 dagar. Det är en anmärkningsvärd ökning. Oavsett vad som har anförts om skälen, t.ex. personalomsättning, är handläggningstiderna oacceptabelt långa.

text: Situationen är särskilt allvarlig för förtursärendena. Med så långa handläggningstider kan det t.ex. inte uteslutas att häktningstiderna blir onödigt långa. Det är en grundläggande rättssäkerhetsfråga att personer inte ska vara häktade längre än nödvändigt. Samtliga myndigheter i rättskedjan har ett ansvar för detta. SKL:s insats är i många fall betydelsefull eftersom tekniska undersökningar inte sällan är avgörande för olika strategiska beslut i en brottsutredning. Hur snabbt undersökningarna utförs kan därmed få en väsentlig inverkan på en förundersöknings totala handläggningstid. Det finns också en stor risk att de långa handläggningstiderna innebär att ungdomsärenden inte kan slutföras inom rimlig tid.

text: I fråga om de vapenundersökningar som inte är förtursärenden är det i och för sig förståeligt att SKL, i den situation som rått, har prioriterat förtursärendena. Trots detta är det inte acceptabelt med en mediantid på runt ett år, vilket nu blivit fallet. Som nämnts ovan finns det därför skäl att betona att samtliga förundersökningar ska bedrivas så skyndsamt som möjligt och att även SKL har ett ansvar för detta.

text: SKL har medgett att handläggningstiderna för vapenundersökningar inte är tillfredsställande. En rad åtgärder har vidtagits, såsom nyrekryteringar, hjälp från andra laboratorier och förbättrade tekniska hjälpmedel. Med hänsyn till den påverkan som handläggningstiderna kan ha på bl.a. häktestider är det mycket angeläget att SKL snarast kommer till rätta med situationen.

text: Övriga förtursärenden

text: Handläggningstiderna för övriga förtursärenden har hållit sig på en relativt jämn nivå de senaste åren. Jag har inte underlag för att uttala mig närmare om vilka handläggningstider som är rimliga inom respektive ärendekategori. Jag vill dock

text: erinra om de skyndsamhetskrav som finns för ungdomsärenden och ärenden med häktade personer och att en teknisk undersökning ofta är en väsentlig del av en förundersökning. Avslutning Det är inte möjligt för mig att uttala mig om hur lång tid olika undersökningar hos SKL bör ta. Jag har förståelse för att vissa undersökningar kan ta tid, och som tidigare nämnts är det angeläget att resultaten blir tillförlitliga. SKL har dock ett ansvar att organisera sin verksamhet och se till att få den resursfördelning som krävs för att förundersökningar med särskilda skyndsamhetskrav ska kunna slutföras inom rimlig tid och att frister kan hållas. Även för ärenden som inte är förtursärenden har SKL naturligtvis en skyldighet att bidra till att förundersökningar kan bedrivas så skyndsamt som möjligt.

text: Eftersom det kan vara svårt att påverka hur snabbt själva undersökningarna kan genomföras bör det organisatoriska arbetet, enligt min mening, särskilt fokuseras på att minska den tid som ärenden ligger obearbetade. Jag kan konstatera att SKL har påbörjat ett sådant arbete, vilket har lett till goda resultat inom vissa ärendeslag.

text: SKL och Rikspolisstyrelsen har även angett att ett ökat samarbete och ökad kommunikation med polis och åklagare är angeläget för att förbättra handläggningstiderna. Jag instämmer i detta. Att det förs en dialog om vilka undersökningar som är prioriterade och hur de eventuellt kan begränsas borde vara av avgörande betydelse för att effektivisera arbetet. Det kan också öka insikten om att man har ett gemensamt ansvar med en skyldighet att verka för att förundersökningar kan drivas framåt.

text: Både SKL och Rikspolisstyrelsen har förhoppningar om ett bättre samarbete och större samsyn när polisorganisationen blir en myndighet vid årsskiftet. Jag utgår från att man inom den nya Polismyndigheten kommer att ägna fortsatt uppmärksamhet åt handläggningstiderna vid SKL och arbeta aktivt för att komma till rätta med dem.


avgjordAv: Stf justitieombudsmannen Hans Ragnemalm

publisher: Justitieombudsmannen

title: Försäkringskassan kritiseras för slarv och bristande kunskaper i ett ärende om läkares ersättning för läkarutlåtande om hälsotillstånd

org: jo

sammanfattning: En privatpraktiserande psykiatriker har vid ett flertal tillfällen på ett korrekt sätt begärt ersättning för utfärdade läkarutlåtanden. Vid varje sådant tillfälle har Försäkringskassan förbisett hans begäran. Myndigheten har inte heller noterat sina misstag i samband med att läkaren ifråga per telefon efterlyst sin ersättning. Vid dessa tillfällen har Försäkringskassan istället lämnat olika slag av felaktig information om det aktuella regelsystemet. I beslutet uttalas att hanteringen av ärendena visar prov på såväl slarv som kunskapsbrister hos Försäkringskassans personal.

text: Anmälan

type: rubrik

text: I en anmälan till JO klagade AA, som är privatpraktiserande psykiatriker, på att Försäkringskassan inte betalade ut den ersättning för utfärdade läkarutlåtanden om hälsotillstånd (LuH) som han hade rätt till. AA anförde bl.a. följande. På blanketten för LuH finns en ruta att fylla i för privat vårdgivare som begär arvode. Han fyller i rutan men Försäkringskassan underlåter att betala ut utan att lämna något meddelade eller fatta något beslut i saken. Han har därför inte heller fått möjlighet att få sin sak prövad i domstol. När han kontaktar myndigheten för att få klarhet i varför någon utbetalning inte sker blir han ”bollad runt” och får skiftande besked. Vid ett tillfälle blev han informerad om att det inte räcker att fylla i rutan på blanketten utan att han måste skicka in fakturor. Han har därefter skickat in fakturor men inte heller det har givit något resultat. AA uppgav att han vid tillfället för sin anmälan saknade ersättning för tre utlåtanden utfärdade den 23 juni 2010, den 1 mars 2011 respektive den 4 maj 2011.

type: stycke

text: Utredning

text: Ärendet remitterades till Försäkringskassan som anmodades att yttra sig över det som AA anfört. I remissvar den 30 januari 2012 anförde Försäkringskassan följande.

text: Bakgrund

text: Försäkringskassan kan i vissa fall betala ut ersättning till läkare för läkarutlåtanden om hälsotillstånd (LuH). Bestämmelser om detta finns i

text: 110 kap. 30 § socialförsäkringsbalken

text: (SFB), i förordningen (

text: ) om ersättning för vissa läkarutlåtanden m.m. samt i Riksförsäkringsverkets föreskrifter (

text: RFFS 1977:27

text: ) om ersättning för vissa läkarutlåtanden m.m. Av

text: 4 § förordningen (1975:1157)

text: framgår att det endast är läkarutlåtanden om hälsotillstånd som har utfärdats av annan än sjukvårdshuvudman som kan ersättas. Till denna grupp räknas läkare som arbetar på privata vårdenheter som har samverkansavtal med landstinget enligt lagen (

text: ) om läkarvårdsersättning (den så kallade nationella taxan) eller läkare som helt står utanför den offentligt finansierade hälso- och sjukvården. En privat vårdgivare som vill begära ersättning för kostnader för läkarundersökning och LuH ska göra det genom en notering på läkarutlåtandets tredje sida där det finns plats finns för att begära arvode. Om läkaren istället begär ersättning för sitt arvode genom faktura ska handläggaren skriva ut fakturan från det system som hanterar fakturor och skanna in den till det aktuella ärendet. Handläggaren ska därefter ta ställning till om läkaren kan få ersättning. Om ersättning beviljas ska handläggaren upprätta ett utbetalningsunderlag som skickas vidare till ekonomienheten. Hur detta ska gå till framgår av styrande och stödjande dokument från ekonomienheten. Om läkaren inte kan beviljas någon ersättning, till exempel beroende på att han eller hon är landstingsanställd, eller beviljas en lägre ersättning än vad han eller hon begärt ska handläggaren skicka ett beslut om detta med omprövningshänvisning till läkaren. Det finns en särskild beslutsmall för detta ändamål.

text: Utredning

text: AA har uppgett att ersättning uteblivit i tre fall utan att han fått meddelande om varför samt att fakturor som han skickat in har försvunnit. De uppgifter som han har lämnat i sin anmälan är allmänt hållna och inte tillräckliga för att ärendena resp. fakturorna ska kunna identifieras. Försäkringskassan kan därför inte yttra sig över omständigheterna i dessa fall. AA har vidare uppgett att han fått olika besked och ”bollats runt”. Även dessa uppgifter är alltför allmänt hållna för att Försäkringskassan ska kunna utreda vad som skett i de enskilda fallen.

text: Försäkringskassans slutsatser

text: Försäkringskassan har på senare tid fått indikationer på att det förekommer vissa kunskapsbrister bland handläggarna om hur den form av ersättningsanspråk som det här är fråga om ska hanteras. Försäkringskassans styrande och stödjande dokument kommer därför att kompletteras. Dessutom kommer information om hanteringen att tas upp på utbildningskonferenser under våren 2012. För att förtydliga också för läkare på vilket sätt ersättning ska begäras och vem som kan få ersättning kommer sjukvårdens sidor på Försäkringskassans webbsidor att uppdateras med information om detta.

text: AA kommenterade remissvaret och kompletterade sin anmälan med bl.a. personnummer på de tre patienter för vilkas läkarutlåtanden han för närvarande saknade ersättning. Försäkringskassan anmodades därefter att yttra sig över omständigheterna i de enskilda fallen. I remissvar den 17 juli 2012 anförde Försäkringskassan följande.

text: Utredning

text: AA har i tidigare anmälan (---) uppgett att ersättning för läkarutlåtande om hälsotillstånd uteblivit i tre fall utan att han fått meddelande om varför samt att fakturor som skickats in har försvunnit. Försäkringskassan kunde inte yttra sig över detta eftersom AA inte lämnat tillräckliga uppgifter för att ärendena resp. fakturorna skulle kunna identifieras. AA har kompletterat anmälan med uppgifter om tre individer, vilka tidigare anmälan tog sikte på. Försäkringskassan har fått fram följande.

text: Ärende 1 (personen född dag 07) Ett läkarutlåtande om hälsotillstånd utfärdades den 1 mars 2011. Det kom in till Försäkringskassan den 29 mars 2011. Dessa uppgifter finns dokumenterade i ärendets journal den 1 april 2011. Personlig handläggare observerade dock inte att AA på utlåtandet hade begärt arvode och fyllt i behövliga uppgifter för detta. AA kontaktade Kundcenter för partner vid två tillfällen och undrar över den uteblivna ersättningen. Den 25 maj 2011 har Kundcenter för partner informerat AA att ersättning endast betalas ut om Försäkringskassan särskilt har begärt utlåtandet. AA ringer på nytt 8 juni 2011 och begär ersättning eftersom han menar att det alltid är Försäkringskassan som begär läkarutlåtandet i annat fall önskar han få ett skriftligt avslagsbeslut med motivering och besvärshänvisning. Personlig handläggare informerades om dessa kontakter. Den 23 juni skickade handläggaren ett brev till AA med information om att Försäkringskassan hade nya rutiner för ersättning och att ersättningen skulle begäras på blankett Begäran om ersättning särskilt läkarutlåtande. Den 25 augusti 2011 kom en faktura från AA. Personlig handläggare skickade ett nytt brev till AA samma dag om att fakturan var utställd på ett för högt belopp (2 400 kronor) och att Försäkringskassan endast betalar 2 200 kronor i ersättning för läkarutlåtande. Fakturan innehöll dessutom uppgifter om begäran av arvode för två andra personer där utlåtande hade utfärdats. AA uppmanades i brevet att skicka nya fakturor för respektive person. Den 27 september 2011 kom en faktura på 2 200 kronor (förfallodatum den 14 oktober). Fakturan attesterades och betalades den 14 oktober 2011.

text: Ärende 2 (personen född dag 21) Två läkarutlåtanden om hälsotillstånd har utfärdats för denna person, det första den 3 november 2008. Det kom in den 10 november 2008. Dessa uppgifter är dokumenterade i ärendets journal den 9 januari 2009. Personlig handläggare observerade dock inte att AA begärde ersättning och att samtliga uppgifter för detta var ifyllda. Det andra läkarutlåtandet utfärdades den 23 juni 2010 och kom in den 1 juli. Dessa uppgifter är dokumenterade i ärendets journal den 8 juli 2010. Personlig handläggare observerade inte heller i detta fall att det fanns ett anspråk. I journalen finns inga uppgifter om att arvode har betalats ut för dessa läkarutlåtanden. Därför kontaktas personlig handläggare den 15 juni 2012, som bekräftar att det inte finns någon journalförd uppgift. Vid kontakt med Ekonomienheten bekräftar de däremot att en faktura för läkarutlåtande finns, daterad den 19 september 2011. Fakturan betalades på förfallodagen den 14 oktober 2011. Någon ersättning för utlåtandet daterat den 3 november 2008 har inte betalats ut. Personlig handläggare har nu upprättat ett utbetalningsunderlag som skickas vidare internt för utbetalning till AA.

text: Ärende 3 (personen född dag 14) Ett läkarutlåtande om hälsotillstånd utfärdades den 4 maj 2011. Det kom in den 6 maj. Dessa uppgifter är dokumenterade i ärendets journal den 11 maj 2011. Även

text: i detta fall har personlig handläggare förbisett AA:s begäran om arvode. AA hade fyllt i nödvändiga uppgifter. Den 8 juni 2011 kontaktade AA Kundcenter för partner och undrade över sin ersättning. Han begärde återigen ersättning alternativt ett skriftligt avslagsbeslut med motivering och besvärshänvisning. Personlig handläggare ringde AA med anledning av kontakten. AA ombads skicka in en faktura till Försäkringskassans fakturascanning i Östersund så att en utbetalning skulle kunna göras. Efter kontakt med personlig handläggare den 15 juni 2012 framkommer att hon den 2 september 2011 via e-post meddelat AA att hon sökt efter en eventuell betald faktura men att det inte fanns någon sådan. AA ombads därför skicka in en ny faktura till Fakturaskanning för Försäkringskassan och ange ”Kst 0126” (kostnadsställe) på den. Den ”nya” fakturan kom in den 3 oktober 2011. Den avser arvode för läkarutlåtande. Beloppet på 2 200 kronor attesterades. Fakturan lämnades vidare internt för utbetalning.

text: Försäkringskassans slutsatser

text: Den bristfälliga hanteringen som AA har gett uttryck för bekräftas genom vad som framkommit i utredningen. I samtliga fall har personlig handläggare inte observerat begäran om arvode. AA har fyllt i de uppgifter som behövs för att ta ställning i ersättningsfrågan. Handläggarna borde tagit ställning till begärt arvode, dvs. om ersättning skulle betalas ut eller om man skulle ha fattat beslut om avslag och skickat beslutsbrev med omprövningshänvisning till AA I sin kontakt med Kundcenter för partner har AA fått felaktig information om att ersättning endast kan betalas ut i de fall Försäkringskassan särskilt har begärt ett läkarutlåtande. I två av ärendena har AA ombetts skicka in faktura, trots att ersättningen för läkarutlåtanden om hälsotillstånd inte ska hanteras på ett sådant sätt. AA ombads vid ett av tillfällena att komma in med särskild blankett Begäran om ersättning för särskilt läkarutlåtande. Den är avsedd för ersättning som begärs för ett fördjupat läkarutlåtande. Tidigare hade dessa fall hanterats genom faktura. Informationen var därför felaktig. Av förordningen (

text: ) om ersättning för vissa läkarutlåtanden m.m. följer att ersättning för läkarutlåtande kan betalas till privatläkare. Försäkringskassan betalar inga kostnader för utlåtanden från landstingsanknutna läkare, oavsett om utlåtandet begärs på initiativ av den enskilde för att bifogas en ansökan. De allra flesta läkare är i dag landstingsanställda, eller är privatläkare som har vårdavtal med landstinget eller ingår i vårdvalssystem där ersättningen för utfärdande av läkarutlåtanden bekostas av landstinget. Endast ett fåtal läkare står utanför detta system (de ersätts i stället av Försäkringskassan). Att AA inte har fått den begärda ersättningen för läkarutlåtandena beror troligtvis på att berörda handläggare inte har observerat att AA är privatläkare och att de inte fullt ut känt till att ersättning för ett läkarutlåtande i ett sådant fall ska betalas ut av Försäkringskassan. Det fanns också brister i handläggningsrutinerna vid den här tidpunkten. Sammantaget beklagar Försäkringskassan det inträffade. I Försäkringskassans förra yttrande har information lämnats om vilka insatser som gjorts för att komma till rätta med de kunskapsbrister som finns och hur den form av ersättningsanspråk som det här är fråga om ska hanteras. Som ytterligare åtgärd kommer Kundcenter för partner att informeras.

text: AA gavs tillfälle att kommentera remissvaret.

text: I ett beslut den 15 november 2012 anförde stf JO Ragemalm följande.

text: Bedömning

text: Utredningen visar att AA på ett korrekt sätt har begärt ersättning för de fyra läkarutlåtandena, avseende tre olika patienter, som är aktuella i ärendet och att Försäkringskassan har förbisett hans begäran i samtliga dessa fall. AA har vid upprepade tillfällen vänt sig till Försäkringskassan och efterlyst ersättning alternativt ett avslagsbeslut. Myndigheten har trots det inte uppmärksammat sina misstag utan istället, flera gånger, lämnat AA olika slag av felaktig information om regelsystemet och om vilka åtgärder han skulle vidta för att få sin ersättning. Hanteringen av AA:s ärenden visar prov på såväl slarv som kunskapsbrister hos Försäkringskassans personal. Det är självfallet inte acceptabelt. Jag utgår från att de åtgärder som nämns i remissvaren nu har vidtagits.

text: Ärendet avslutas med den kritik som ligger i det ovan sagda.

type: avgorande


avgjordAv: Kerstin André

title: Handläggningen av ärenden om förvisning av elever från gymnasieskolan, m.m.

text: Bakgrund

text: Barn- och utbildningsnämnden i Bollnäs kommun beslutade den 1 juni 2005 att, såvitt här är aktuellt, stänga av eleverna AA och BB från undervisningen på Torsbergsgymnasiet under resten av vårterminen och under höstterminen 2005 på grund av en händelse som hade inträffat den 17 maj 2005. Beslutet överklagades av AA och BB.

text: Efter beslutet uppmärksammades nämnden på formella brister i handläggningen och bestämde därför att en utredning skulle göras. Vid sammanträde den 15 juni 2005 beslutade nämnden att beslutet den 1 juni 2005 ”om avstängning och förvisning av elever vid Torsbergsgymnasiet står fast”.

text: Genom dom den 30 juni 2005 undanröjde Länsrätten i Gävleborgs län nämndens beslut den 1 juni 2005 på grund av brister i handläggningen.

text: Ärendet togs upp på nytt i nämnden den 9 augusti 2005. Nämnden beslutade då att, under vissa förutsättningar, förkorta tiden för förvisning att gälla till och med den 27 september 2005.

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO framförde CC klagomål mot dåvarande Barn- och utbildningsnämnden i Bollnäs kommun (numera Barn-, utbildnings- och kulturnämnden i Bollnäs kommun) m.fl.

text: CC anförde bl.a. följande.

text: Den 1 juni 2005 beslutade barn- och utbildningsnämndens arbetsutskott att stänga av hans son, AA, och dennes klasskamrat, BB, från Torsbergsgymnasiet för resterande del av vårterminen 2005 och hela höstterminen 2005. Varken rektorn, gymnasiechefen eller arbetsutskottet förde någon dialog med de två eleverna innan beslutet fattades. Första gången AA och BB träffade rektor DD var när hon gav dem beslutet om avstängning. Rektorn har inte följt

text: 6 kap.

text: 24 §§

text: gymnasieförordningen (1992:394)

text: då hon inte försökt utreda orsakerna till

text: problemen, inte kopplat in elevvården, inte försökt få eleverna att bättra sig, inte använt möjligheten till en interimistisk avstängning och inte tilldelat dem en skriftlig varning. Föräldrarna deltog i utvecklingssamtal med respektive son endast någon vecka före avstängningsbeslutet och fick då inga indikationer på att det förelåg några problem. I efterhand har skolan sagt att det hade varit en ohållbar situation i klassen under lång tid.

text: AA och BB fick del av beslutet den 2 juni 2005. Den 3 juni 2005 påpekade AA:s mor för ordföranden EE att nämnden måste ge AA och BB tillfälle att yttra sig i ärendet. EE ansåg att det inte behövdes eftersom nämnden hade tillräckligt med underlag för att fatta beslut. Arbetsutskottet har inte följt

text: 6 kap. 25 § gymnasieförordningen

text: och

text: 7 § förvaltningslagen (1986:223)

text: då det inför beslutet inte fanns någon allsidig utredning som klarlade de omständigheter som var av betydelse för ärendets bedömning. Inte heller fick eleverna tillfälle att yttra sig muntligen innan beslutet togs. Den besvärshänvisning som bifogades beslutet avsåg laglighetsprövning och var således felaktig.

text: Beslutet överklagades till Länsrätten i Gävleborgs län som den 30 juni 2005 undanröjde det på grund av brister i nämndens handläggning. Den 15 juni 2005 hade arbetsutskottet ett nytt sammanträde och beslutade att beslutet från den 1 juni 2005 skulle stå fast. När sedan länsrättens dom meddelades ansåg nämnden att det var det nya beslutet från den 15 juni 2005 som gällde och att AA och BB fortfarande var avstängda från skolan. Beslutet den 15 juni 2005 saknade överklagandehänvisning, vilket innebar att AA och BB inte visste att det kunde överklagas. De uppfattade det inte som ett nytt beslut utan endast som ett fastställande av det första beslutet.

text: Först efter påtryckningar från föräldrarna kallades AA och BB till sammanträdet den 15 juni 2005. AA och BB ville då ha varsin förälder med sig som ombud/biträde och skrev därför fullmakt för föräldrarna. Trots det nekades föräldrarna att följa med in på sammanträdet. AA och BB gavs inte möjlighet att överklaga det beslutet.

text: AA:s föräldrar har på uppdrag av AA och BB per telefon, brev och e-post begärt att få ta del av de handlingar som legat till grund för beslutet men har nekats detta vid flera tillfällen med hänvisning till att handlingarna är sekretessbelagda. Detta strider mot

text: förvaltningslagen

text: och

text: sekretesslagen (1980:100)

text: EE har inte varit tillgänglig för dialog.

text: Till anmälan fogades bl.a. kopior av diverse beslut från Barn- och utbildningsnämnden i Bollnäs kommun, av en överklagandehänvisning avseende s.k. laglighetsprövning samt av länsrättens ovan nämnda dom.

text: Utredning

text: Anmälan remitterades till Barn- och utbildningsnämnden i Bollnäs kommun. Nämnden (arbetsutskottet) överlämnade som sitt remissvar ett yttrande

text: undertecknat av advokaten FF. I yttrandet anfördes bl.a. följande (bilagorna återges inte här; JO:s anm.).

text: Barn- och utbildningsnämndens beslut samt bakgrunden till detta

text: BUN:s arbetsutskott i Bollnäs kommun beslutade vid sammanträde 2005-06-01, § 144 att avstänga (förvisa) tre elever, AA och ytterligare två elever från undervisningen på Torsbergsgymnasiet under resten av vårterminen samt höstterminen 2005 på grund av att de gjort sig skyldiga till sexuella trakasserier. Bl.a. AA överklagade arbetsutskottets beslut och detta undanröjdes av Länsrätten i Gävleborgs län genom dom 2005-06-30. (Domen finns bilagd till CC:s anmälan.) AA var myndig sedan januari 2005 (rätteligen mars 2005; JO:s anm.). Rektor DD vid Torsbergsgymnasiet anhöll 2005-05-24 om att BUN skulle stänga av en annan elev i samma klass som AA för sexuella trakasserier vid två tillfällen mot olika kvinnliga lärare. I sin anhållan beskrev hon att signaler även inkommit från kvinnliga elever om att liknande trakasserier riktats mot dem. Ytterligare en skrivelse inkom till BUN daterad 2005-06-01 från rektor DD. Där begärdes avstängning av AA och ytterligare en elev för sexuella trakasserier mot en lärare. Skrivelsen har bifogats av anmälaren CC. Av skrivelsen framgår att rektor DD begär att BUN skall avstänga eleverna. Enligt

text: gymnasieförordningen

text: får avstängning ske för högst två veckor. Rektor har uppgivit att det var hennes uppfattning att pojkarna skulle avstängas för maximalt två veckor. BUN:s arbetsutskott hade sammanträde 2005-06-01, dvs. samma dag som rektor DD givit in den andra skrivelsen. Vid sammanträdet kompletterades skrivelserna med muntlig föredragning av förvaltningschefen GG. Därvid framkom att två händelser hade inträffat som riktat sig mot två olika lärare. De båda lärarna var mycket upprörda och kränkta. Rektor DD hade inte hunnit samtala med de utpekade eleverna, men hon hade fått meddelande om att de hade sökt upp sin klasslärare HH och för henne erkänt ”fotograferingshändelsen”, se nedan. Vid ett föräldramöte 2005-05-31 hade framkommit att liknande händelser även riktats mot kvinnliga elever i klassen, vilka tagit mycket illa vid sig. Så illa att tre av dem kommit till HH och meddelat att de önskade byta skola. BUN:s arbetsutskott tog mycket allvarligt på det hela och när det stod klart att även kvinnliga elever varit allvarligt trakasserade, ansåg BUN:s au att de måste vidta kraftfulla åtgärder och fattade beslut om förvisning istället för avstängning. /– – –/ Efter polisutredning åtalades AA och hans kamrat. De dömdes vid Bollnäs tingsrätt 2005-08-12 för ofredande enligt

text: 29 kap. 6 § brottsbalken

text: . Domen bifogas, bilaga 1. I domen konstateras att utredningen får anses ge vid handen att det förekommit likartade händelser som den förevarande mellan olika elever i klassen. Domstolen konstaterade också att eftersom AA och kamraten avstängts till och med höstterminen 2005 så meddelade tingsrätten påföljdseftergift. Domen har överklagats av åklagaren (Hovrätten för Nedre Norrland meddelade dom den 20 december 2005; JO:s anm.). HH har uppgivit att samma dag som händelsen med fotograferingen inträffade hade tre flickor kontaktat henne och meddelat att de önskade hoppa av klassen eftersom de inte orkade med den jargong som fanns där. De berättade också att även de hade fått bilder på mobiltelefonen från bl.a. de i ärendet aktuella pojkarna.

text: Åtgärder som vidtagits inom skolan

text: Då händelsen inträffat, när läraren HH blivit trakasserad, tog hon upp detta med samordnaren JJ, vilken i sin tur förde ärendet vidare till skolsociala teamet.

text: Samma dag träffade arbetslaget, i vilket de aktuella lärarna ingick, tillsammans med skolans rektor och kuratorer, KK från Arbetsmiljöutveckling i Hälsingland AB. Samtidigt som de tre berörda eleverna delgavs au:s beslut träffade skolans två kuratorer klassen för att erbjuda samtalskontakter och stöd om behov skulle finnas. Rektorn, DD, besökte klassen och informerade om beslutet. Arbetslaget har därefter haft ytterligare kontakt med KK och kommer att ha det även i fortsättningen. Vid ett möte som hölls med skolsociala teamet den 19 maj 2005 framkom att lärarna kände sig kränkta och mådde dåligt. Rektor DD tog därför kontakt med Arbetsmiljöutveckling i Hälsingland AB den 25 maj. Det skolsociala teamet, rektor och berörda lärare beslutade att ett föräldramöte skulle genomföras snarast möjligt för att diskutera händelserna och situationen i klassen. Kallelse skickades till samtliga föräldrar och mötet bestämdes till den 31 maj 2005. Det skolsociala teamet fattade beslut om att upprätta en handlingsplan för det fortsatta arbetet med klassen och de tre pojkarna. Handlingsplanen, daterad 2005-06- 29, bifogas bilaga 2. I handlingsplanen hänvisas till ”Torsbergsgymnasiets Handlingsplan mot mobbning och kränkande behandling 2004/05”, bifogas, bilaga 3. Som ett resultat av arbetet kring handlingsplanen upprättades en ”Arbetsplan för att motverka alla former av kränkande behandling på Torsbergsgymnasiet läsåret 2005/2006”. Arbetsplanen var klar i augusti 2005 och bifogas, bilaga 4. Tanken är att arbetsplanen skall följas upp och utvärderas av skolsociala teamet, och om behov finns, revideras varje läsår. Vid föräldramötet den 31 maj gavs en allmän information av rektor och berörd personal om händelserna och läget i klassen. Därefter delades klassen in i en flickgrupp respektive pojkgrupp. Därvid framkom, vid diskussioner i grupperna, att det bland pojkarna i klassen fanns en otrevlig jargong som var riktad mot flickorna.

text: Bun:s handläggning

text: Vid BUN au:s sammanträde den 1 juni 2005 fattades beslut att enligt

text: gymnasieförordningen

text: 6 kap. 23 §

text: avstänga (förvisa) AA jämte ytterligare två elever från gymnasieskolan resterande del av vårterminen 2005 och höstterminen 2005 på grund av sexuella trakasserier, att det vid arbetsutskottets sammanträde 2005-08-10 skulle lämnas en redogörelse från förvaltningen för de åtgärder som vidtagits efter beslutet om avstängning, samt att händelsen skulle komma att polisanmälas. Rektor kallade till sig AA och informerade honom om BUN au:s beslut samma dag, dvs. den 1 juni 2005. BUN au:s beslut 2005-06-01 överklagades av AA genom skrivelse som inkom 2005-06-10 till kommunen. Förvaltningschefen, GG, var i kontakt med jurist på Sveriges Kommuner och Landsting angående hanteringen av ärendet. Därvid ställde han frågor om vilken närvarorätt som föräldrar till myndiga barn har vad gäller deltagande i samband med nämndsammanträde. GG tog till sig informationen om att de berörda eleverna hade rätt att närvara samt framföra sina synpunkter vid sammanträde, innan beslut fattades. Det bestämdes därför att de berörda eleverna skulle erbjudas att delta vid ett nytt sammanträde med BUN:s au och att beslut därefter skulle fattas på nytt i saken. Sålunda skickades en ”inbjudan till samtal” 2005-06-13 till de aktuella eleverna. Inbjudan bifogas bilaga 5. De tre eleverna kom också, åtföljda av föräldrar. Föräldrarna hade fullmakter att företräda sina söner. Förvaltningschefen hade uppfattat rådgivningen från Sveriges kommuner och landsting på så sätt att det var kommunen som själv avgjorde enligt

text: kommunallagens

text: regler vilka som skulle få vara närvarande vid ett nämndsammanträde.

text: Detta delgav han BUN:s au som ansåg det tillräckligt att pojkarna, som ju var myndiga, fick företräde, varför föräldrarna nekades tillträde till sammanträdet. Vid sammanträdet den 15 juni fattades, på inrådan av Sveriges Kommuner och Landstings jurist, ett nytt beslut i ärendet. BUN:s au beslutade att au:s beslut 2005- 06-01 § 144 om avstängning och förvisning av elever vid Torsbergsgymnasiet, stod fast. Till detta beslut fogades tyvärr ingen besvärshänvisning. Anledningen var att den tjänsteman som skötte expedieringen uppfattat det så att det endast var en komplettering och konfirmering av det beslut som givits den 1 juni 2005 och till vilket fogats en besvärshänvisning. Såvitt framgår av JO-anmälan har inte anmälaren uppfattat det som ett nytt beslut heller, utan endast som ett fastställande av det första beslutet. Det första beslutet har upphävts av länsrätten och pojkarna är således inte längre vare sig avstängda eller förvisade. BUN:s au beklagar det inträffade och har insett att det föreligger brister i kunskaperna kring lagstiftningen. CC, AA:s far, har 2005-09-06 (rätteligen den 9 juni 2005; JO:s anm.) begärt att få ta del av de handlingar som ligger till grund för beslutet, men dock nekats detta med hänvisning till

text: sekretesslagen

text: . Kopia på begäran från CC bifogas, bilaga 6. BUN har dock numera till AA låtit sända över den dokumentation som finns i avstängningsärendet och som AA inte tidigare erhållit. Det skall tilläggas att varken CC eller LL har vid begäran att utfå handlingar uppvisat fullmakt som utvisar att de har rätt att utfå handlingar som rör deras son. Slutligen skall tilläggas att CC:s påstående om att ordföranden i BUN, EE, ”avböjt dialog med AA:s mamma” – inte stämmer. EE fick mail från LL 2005-06-09 kl. 8.06. Det besvarades av EE kl. 13.32. Mailen bifogas, bilaga 7 och 8. Sammanfattningsvis får BUN anföra följande: BUN har redan anordnat ytterligare utbildning i kommunen för tjänstemän i aktuella lagstiftningar. BUN ser också löpande över de rutiner som tillämpas i ärendehandläggningen. BUN har också via förvaltningsledningen och Torsbergsgymnasiet, i anslutning till skolstarten höstterminen 2005 anordnat en temadag om Etik och moral, förhållningssätt, jämställdhet m.m. för samtlig personal och samtliga elever i Torsbergsgymnasiet. BUN önskar framhålla att man handlat med elevernas bästa för ögonen och i handläggningen sökt göra en korrekt avvägning mellan behovet av skydd för de trakasserade eleverna och deras lärare å ena sidan, och respekten för de avstängda elevernas behov av skydd för sin integritet, å den andra.

text: CC kommenterade remissvaret.

text: Därefter skickades en förnyad remiss till barn- och utbildningsnämnden. Nämnden anmodades att komma in med kompletterande utredning och yttrande enligt följande.

text: A. I anmälan anfördes att nämnden efter det att länsrätten, i dom meddelad den 30 juni 2005, hade undanröjt nämndens beslut den 1 juni 2005 om avstängning av eleverna ansåg att nämndens beslut den 15 juni 2005 gällde och att eleverna fortfarande var ”avstängda” från skolan.

text: I remissvaret redogör nämnden för att eleverna, i dom meddelad den 12 augusti 2005 av Bollnäs tingsrätt, dömdes för ofredande. Av domen framgår att tingsrätten meddelade påföljdseftergift på grund av att pojkarna ”blivit avstängda från undervisningen i mer än en termin”. Nämnden uppger emellertid att eftersom beslutet den 1 juni 2005 hade upphävts av länsrätten så var pojkarna vare sig avstängda eller förvisade.

text: Nämndens anmodas att redogöra för handläggningen av ärendet efter länsrättens dom den 30 juni 2005 samt besvara frågan om huruvida eleverna var skilda från undervisningen i tiden efter länsrättens dom. B. I anmälan anfördes att elevernas föräldrar via telefonsamtal, mail och brev hade begärt att få ta del av de handlingar som låg till grund för nämndens beslut om avstängning/förvisning av eleverna. Till anmälan hade fogats ett beslut ställt till CC, meddelat av förvaltningschefen GG den 10 juni 2005, om att inte lämna ut begärda handlingar. Vidare hade bifogats en framställan från LL den 17 augusti 2005 om att få ta del av rektorns skrivelse den 1 juni 2005 vilken beslutet om avstängning/förvisning grundade sig på. Framställningen besvarades samma dag med beskedet att handlingen inte kunde lämnas ut på grund av sekretess. Nämnden hänvisar i remissvaret till en framställan den 6 september 2005 (torde rätteligen vara den 9 juni 2005) från CC om att få ta del av handlingar i ärendet. Framställan besvarades med att handlingarna inte kunde lämnas ut på grund av sekretess. Upplystes föräldrarna, när de nekades att ta del av handlingarna med hänvisning till att handlingarna omfattades av sekretess, om möjligheten att enligt

text: 15 kap. 6 § sekretesslagen

text: hänskjuta frågan till myndigheten och att ett beslut av myndigheten krävs för att ett avgörande skall kunna överklagas? Var beslutet den 10 juni 2005 ett sådant avslagsbeslut av myndigheten som enligt

text: 15 kap. 7 § sekretesslagen

text: kan överklagas och hade till beslutet i så fall fogats en överklagandehänvisning? C. Vidare uppger nämnden att den dokumentation som finns i avstängningsärendet och som en av eleverna tidigare inte hade fått del av numera har översänts till honom. Vilken dokumentation finns i ärendet och när fick eleven del av handlingarna?

text: Nämnden (arbetsutskottet) överlämnade som sitt svar ett yttrande undertecknat av förvaltningschefen GG. I yttrandet anfördes bl.a. följande.

text: A. Barn- och utbildningsnämndens arbetsutskott stängde av de tre eleverna vid sitt sammanträde den 1 juni 2005. Länsrätten upphävde detta beslut i en dom den 30 juni. Nämnden anmodas redogöra för handläggningen av ärendet efter den 30 juni 2005 samt besvara frågan om eleverna var skilda från undervisningen efter länsrättens dom. Barn- och utbildningsnämndens arbetsutskott förvisade de tre eleverna vid sammanträdet den 1 juni. Läget var akut då rektor DD samma dag begärt att eleverna skulle avstängas från undervisningen. Enligt

text: gymnasieförordningen

text: 6 kap. 24 §

text: avgörs en avstängning eller en förvisning av styrelsen för utbildningen. Om det bedöms nödvändigt med hänsyn till risken för andra elever och skolans personal får rektor, i avvaktan på att styrelsen skall avgöra ett ärende om avstängning eller förvisning, besluta att med omedelbar verkan interimistiskt avstänga en elev. I det läge som uppstått beslutade nämndens arbetsutskott att förvisa eleverna till och med höstterminen 2005. Efter beslutet uppmärksammades arbetsutskottet på att en utredning i ärendet skulle ha tagits fram innan beslutet samt att eleverna skulle få yttra sig inför arbetsutskottet. Arbetsutskottet beslutade därför att inbjuda eleverna till ett nytt arbetsutskott den 15 juni. En utredning presenterades till arbetsutskottet, författad av Torsbergsgymnasiets skolsociala team. Arbetsutskottet beslutade vid sammanträdet att beslutet från den 1 juni om förvisning t.o.m. höstterminen 2005 skulle stå fast. Den 30 juni upphävde länsrätten beslutet om avstängning från sammanträdet den 1 juni. Eftersom beslutet från den 15 juni inte överklagats, anser vi att det beslutet gällde under perioden 15 juni till 9 augusti. Ärendet togs upp på nytt i arbetsutskottet den 9 augusti och innan dess hade Bollnäs tingsrätt fällt två av eleverna för ofredande. Arbetsutskottet beslutade att eleverna skulle förvisas från

text: Torsbergsgymnasiet t.o.m. 27 september 2005 under förutsättning att de tre eleverna skulle medverka i arbetet med en temadag om kränkande behandling. Eleverna hade vid sammanträdet den 15 juni förklarat sig positiva att aktivt arbeta inom Torsbergsgymnasiet med att förbereda en temadag om kränkningar. B. CC begärde den 9 juni att få ta del av handlingarna. Han upplystes av förvaltningschefen att dessa handlingar inte kunde utlämnas p.g.a. sekretess. Föräldrarna upplystes muntligt om att de kunde överklaga beslutet. De fick ut merparten av handlingarna vid sammanträdet den 15 juni, förutom vissa delar av utredningen som var sekretessbelagd p.g.a. uppgiften om olika kvinnliga elever. C. Eleverna och föräldrarna fick del av den dokumentation som finns i ärendet vid sammanträdet den 15 juni förutom sekretessbelagda avsnitt, som innehöll uppgifter om kvinnliga elever. AA begärde att få DD:s skriftliga begäran om avstängning och denna sändes till AA den 16 november 2005. CC kommenterade remissvaret och anförde därvid bl.a. följande. Av yttrandet framgår att nämnden, trots att länsrätten den 30 juni 2005 upphävde beslutet den 1 juni 2005, menade att AA och BB fortfarande var förvisade från skolan på grund av beslutet den 15 juni 2005. Det är fel av nämnden att påstå att beslutet gällde till den 9 augusti 2005. Tvärtom framgår av beslutet att det tidigare beslutet av den 1 juni 2005 stod fast, dvs. att förvisningen gällde för höstterminen 2005. – Han fick ett skriftligt svar på sin begäran om att AA skulle få ta del av handlingarna. Någon överklagandehänvisning fogades inte till svaret. Hans hustru gjorde samma framställning per e-post den 17 juni (torde rätteligen vara den 17 augusti; JO:s anm.) 2005 och fick samma dag svar att AA och BB nekades att få ta del av handlingarna. Inte heller denna gång lämnades någon överklagandehänvisning. Merparten av handlingarna lämnades inte ut vid sammanträdet den 15 juni 2005 utan kom per post långt senare, efter det att anmälan till JO hade gjorts.

text: Länsrättens i Gävleborgs län akt i mål nr 1299-05 samt Hovrättens för Nedre Norrland dom den 20 december 2005 i mål nr B 862-05 inhämtades. I ett beslut den 20 april 2007 anförde JO André följande.

text: Rättslig reglering, m.m.

text: Disciplinära åtgärder mot elever i gymnasieskolan, m.m. Den rättsliga grunden för disciplinära åtgärder mot elever i gymnasieskolan finns i

text: 15 kap. 14 § skollagen (1985:1100)

text: . Av bestämmelsen framgår att regeringen, eller den myndighet som regeringen bestämmer, får meddela föreskrifter om disciplinära åtgärder eller skiljande av elev från viss utbildning i fråga om utbildning efter skolpliktens upphörande.

text: De närmare bestämmelserna om disciplinära åtgärder mot elev i gymnasieskolan finns i

text: 6 kap.

text: 25 §§

text: gymnasieförordningen (1992:394)

text: I förordningens 6 kap. 21 § stadgas att om en elev har begått en mindre förseelse eller uppträtt olämpligt, skall läraren på lämpligt sätt uppmana honom att ändra sitt uppförande. Om han inte bättrar sig skall läraren försöka utreda orsaken till beteendet. Läraren får visa ut en elev från undervisningslokalen för högst återstoden av pågående undervisningspass.

text: Av

text: 6 kap. 22 § gymnasieförordningen

text: framgår att om en elev har gjort sig skyldig till upprepade förseelser eller fortsatt olämpligt uppträdande eller en allvarligare förseelse, skall rektor försöka utreda orsaken till beteendet. Vid behov skall skolläkare och annan företrädare för elevvården medverka vid utredningen. Med ledning av vad som framkommit vid utredningen skall rektor försöka få eleven att bättra sig. Rektor får därvid tilldela eleven en skriftlig varning.

text: I

text: 6 kap. 23 § gymnasieförordningen

text: anges att om syftet med åtgärder enligt 22 § inte uppnås eller om elevens uppförande kan antas inverka skadligt på andra elever eller det finns andra särskilda skäl, får eleven stängas av från undervisningen helt eller delvis under högst två veckor av terminen eller förvisas från skolan för en viss tid, dock högst tre terminer utöver den termin när beslutet meddelas. Om en elev står under åtal för en gärning, får han förvisas på grund av den bara om han erkänt denna eller om tingsrätten funnit utrett att han begått gärningen.

text: Vidare framgår av

text: 6 kap. 24 § gymnasieförordningen

text: att fråga om avstängning eller förvisning avgörs av styrelsen för utbildningen. Om det bedöms nödvändigt med hänsyn till risken för andra elever och skolans personal får rektor, i avvaktan på att styrelsen skall avgöra ett ärende om avstängning eller förvisning, besluta att med omedelbar verkan interimistiskt avstänga en elev. Ett beslut om interimistisk avstängning gäller till dess ärendet prövats av styrelsen, dock längst under två veckor.

text: Styrelsen skall, enligt

text: 6 kap. 25 § gymnasieförordningen

text: , se till att det i ett ärende om avstängning eller förvisning finns en utredning som allsidigt klarlägger de omständigheter som är av betydelse för ärendets bedömning. Styrelsen skall se till att utredningen inleds omgående och genomförs så skyndsamt som möjligt. Eleven och, i fråga om en elev som inte fyllt 18 år och inte heller ingått äktenskap, elevens vårdnadshavare skall få tillfälle att muntligen yttra sig inför styrelsen för utbildningen. Innan beslut om avstängning eller förvisning fattas i fråga om en elev som inte har fyllt 18 år, skall styrelsen för utbildningen samråda med den kommunala nämnd som har hand om sociala frågor för eleven. Styrelsen för utbildningen får förordna att beslut om avstängning eller förvisning skall gälla med omedelbar verkan.

text: Av

text: 12 kap. 1 § gymnasieförordningen

text: och

text: 22 a § förvaltningslagen (1986:223)

text: , FL, följer att beslut om avstängning och förvisning av en elev samt beslut om interimistisk avstängning kan överklagas till allmän förvaltningsdomstol genom s.k. förvaltningsbesvär.

text: Av

text: 21 § andra stycket

text: FL följer att beslut om avstängning och förvisning skall förses med information om hur beslutet kan överklagas. Det skall framgå av överklagandehänvisningen att överklagandet skall göras skriftligt och att det i skrivelsen skall anges vilket beslut som överklagas och den ändring klaganden begär. Vidare skall framgå att skrivelsen skall ges in till den myndighet som har

text: meddelat beslutet och att skrivelsen skall ha kommit in dit inom tre veckor från den dag då klaganden fick del av beslutet (jfr

text: 23 §

text: FL).

text: Enligt

text: 24 §

text: FL skall den myndighet som har meddelat det överklagade beslutet pröva om skrivelsen med överklagandet har kommit in i rätt tid. Har skrivelsen kommit in för sent skall den avvisas om inte vissa i andra och tredje styckena angivna förhållanden är för handen. Enligt

text: 25 §

text: FL skall, om skrivelsen inte avvisas enligt 24 §, den myndighet som har meddelat beslutet överlämna skrivelsen och övriga handlingar i ärendet till den myndighet som skall pröva överklagandet.

text: I

text: 27 § första stycket

text: FL stadgas följande. Finner en myndighet att ett beslut, som den har meddelat som första instans, är uppenbart oriktigt på grund av nya omständigheter eller av någon annan anledning, skall myndigheten ändra beslutet, om det kan ske snabbt och enkelt och utan att det blir till nackdel för någon enskild part. Skyldigheten gäller även om beslutet överklagas, såvida inte klaganden begär att beslutet tills vidare inte skall gälla (inhibition). Enligt andra stycket gäller inte skyldigheten, om myndigheten har överlämnat handlingarna i ärendet till en högre instans eller om det i annat fall finns särskilda skäl mot att myndigheten ändrar beslutet.

text: Enligt

text: 28 § första stycket

text: FL förfaller ett överklagande av en myndighets beslut, om myndigheten själv ändrar beslutet så som klaganden begär. I så fall tillämpas inte 24 och 25 §§. Ändrar myndigheten beslutet på annat sätt än klaganden begär, skall överklagandet, enligt paragrafens andra stycke, anses omfatta det nya beslutet, om inte avvisning skall ske enligt 24 §.

text: Rätt att anlita ombud eller biträde

text: Enligt

text: 9 § första stycket

text: FL får den som för talan i ett ärende anlita ombud eller biträde. Den som har ombud skall dock medverka personligen, om myndigheten begär det. Visar ett ombud eller biträde oskicklighet eller oförstånd eller är han olämplig på något annat sätt, får, enligt andra stycket, myndigheten avvisa honom som ombud eller biträde i ärendet. Enligt tredje stycket får en myndighets beslut att avvisa ett ombud eller biträde överklagas särskilt och då i samma ordning som det beslut varigenom myndigheten avgör ärendet.

text: Utlämnande av allmänna handlingar, m.m.

text: I

text: 2 kap.

text: tryckfrihetsförordningen

text: (TF) finns grundläggande bestämmelser om allmänna handlingars offentlighet. Enligt

text: 2 kap. 3 §

text: TF är en handling allmän om den förvaras hos en myndighet och enligt 6 eller 7 § är att anse som inkommen till eller upprättad hos myndigheten.

text: I

text: 2 kap. 12 §

text: TF stadgas att allmän handling som får lämnas ut, dvs. inte omfattas av sekretess, skall på begäran genast eller så snart det är möjligt på stället utan avgift tillhandahållas den som önskar ta del av handlingen. Den som önskar ta del av handlingen har i sådant fall enligt

text: 2 kap. 13 §

text: TF även rätt att mot fastställd avgift få kopia av handlingen. Begäran att få kopia av allmän handling skall

text: behandlas skyndsamt. Visserligen måste myndigheten ibland ha ett visst rådrum, t.ex. för att eftersöka den begärda handlingen eller för att pröva om den får lämnas ut, dvs. om den är offentlig. Behandlingen av en framställan om att utfå allmän handling bör emellertid inte få ta mer än någon eller några dagar. Om framställningen avser eller fordrar genomgång av ett omfattande material är dock ett visst dröjsmål ofrånkomligt.

text: Fråga om utlämnande av allmän handling prövas enligt

text: 2 kap. 14 §

text: TF av den myndighet som förvarar handlingen. Svarar en viss befattningshavare vid myndigheten enligt arbetsordning eller särskilt beslut för vården av handlingen, ankommer det enligt

text: 15 kap. 6 § andra stycket sekretesslagen

text: på honom att i första hand pröva frågan om handlingens utlämnande till enskilda. I tveksamma fall skall den som har handlingen i sin vård hänskjuta frågan till myndigheten, om det kan ske utan omgång. Vägrar han att lämna ut handlingen eller lämnar han ut den med förbehåll, skall han på sökandens begäran hänskjuta frågan till myndigheten. Sökanden skall i så fall underrättas om att han kan begära att frågan hänskjuts till myndigheten och att ett beslut av myndigheten krävs för att ett avgörande skall kunna överklagas. Rätten att få ett sådant formellt beslut tillkommer sökanden oavsett grunden för avslagsbeslutet, dvs. även om det grundas på att handlingen inte är allmän. Myndighetens avslagsbeslut får enligt

text: 15 kap. 7 § sekretesslagen

text: överklagas hos kammarrätt.

text: Enligt

text: 7 kap. 9 § andra stycket sekretesslagen

text: gäller sekretess i bl.a. gymnasieskolan dels i skolans elevvårdande verksamhet i övrigt för uppgift om enskilds personliga förhållanden, dels för uppgift som hänför sig till ärende om tillrättaförande av elev eller om skiljande av elev från vidare studier. Sekretessen gäller dock endast, om det kan antas att den som uppgiften rör eller någon honom eller henne närstående lider men om uppgiften röjs. Sekretessen gäller inte beslut i elevvårdsärende eller i annat ärende som nu har nämnts.

text: Enligt

text: 14 kap. 4 § sekretesslagen

text: gäller sekretess till skydd för enskild – i det avseende som är av intresse här – inte i förhållande till den enskilde själv och kan i övrigt helt eller delvis efterges av honom.

text: Bedömning

text: Nämnden beslutade den 1 juni 2005 att, såvitt här är aktuellt, ”stänga av” AA och BB från undervisningen på Torsbergsgymnasiet under resten av vårterminen och under höstterminen 2005. Beslutet överklagades av AA och BB. Överklagandet kom, via länsrätten, in till nämnden den 10 juni 2005.

text: Efter beslutet uppmärksammades nämnden på bristerna i handläggningen och bestämde därför att en utredning skulle göras. Utredningen färdigställdes den 13 juni 2005. Nämnden höll ett nytt sammanträde den 15 juni 2005 där AA och BB närvarade. Vid sammanträdet beslutade nämnden att beslutet den 1 juni 2005 ”om avstängning och förvisning av elever vid Torsbergsgymnasiet står fast”.

text: Den 17 juni 2005 överlämnade nämnden överklagandet avseende beslutet den 1 juni 2005 och tillhörande handlingar till länsrätten samt upplyste om att nämnden hade fattat ytterligare ett beslut. Länsrätten förelade nämnden att inkomma med yttrande över överklagandet. I ett yttrande daterat den 27 juni 2005 uppgav nämnden bl.a. att en utredning hade gjorts och att samtal hade hållits med eleverna vid ett nytt sammanträde samt att arbetsutskottet inte fann skäl att ändra beslutet från den 1 juni 2005. I dom den 30 juni 2005 undanröjde länsrätten nämndens beslut den 1 juni 2005 med följande motivering.

text: Av utredningen i målet framgår att Barn- och utbildningsnämnden inte sett till att det inför arbetsutskottets beslut den 1 juni 2005 funnits en utredning som allsidigt klarlägger de omständigheter som var av betydelse för ärendets bedömning. Inte heller har BB och AA fått tillfälle att muntligen yttra sig inför arbetsutskottet vid sammanträdet den 1 juni 2005. På grund av nämnda brister i nämndens handläggning av ärendet skall det överklagade beslutet undanröjas. Handläggningen av ärendena om avstängning/förvisning CC har framfört klagomål i ett flertal hänseenden mot nämndens handläggning av och beslut i ärendena.

text: Inledningsvis vill jag framhålla följande. JO:s huvudsakliga uppgift är att granska att myndigheter och andra som står under JO:s tillsyn följer lagar och andra författningar i sin verksamhet. Syftet med denna granskning är i första hand att undersöka om myndigheterna har handlat enligt de regler för förfarandet som gäller för dem, dvs. att myndigheterna har agerat korrekt i formellt hänseende. Det ankommer således inte på JO att ta ställning till om det fanns grund för avstängning eller förvisning av eleverna eller om någon annan disciplinär åtgärd borde ha kommit i fråga.

text: När det gäller den formella handläggningen av ärendena vill jag anföra följande.

text: Det har framkommit att nämndens beslut den 1 juni 2005 inte – så som borde ha skett – föregicks av en allsidig utredning och att AA och BB inte gavs tillfälle att yttra sig inför nämnden. Detta har också konstaterats av länsrätten som på grund av dessa brister i handläggningen undanröjt beslutet.

text: Vad beträffar utformningen av nämndens beslut kan det påpekas att avstängning kan ske för högst två veckor. För det fall en elev skiljs från undervisningen längre tid är det fråga om förvisning, som gäller för viss tid, dock högst tre terminer utöver den termin när beslutet meddelades.

text: Det är också utrett att nämnden har lämnat en felaktig överklagandehänvisning. Beslut om avstängning och förvisning av en elev överklagas genom s.k. förvaltningsbesvär. Detta innebär bl.a. att en skrivelse med överklagande skall ges in till den myndighet som har meddelat beslutet och att den skall ha kommit in dit inom tre veckor från den dag då klaganden fick del av beslutet. Till avstängningsbeslutet fogades emellertid en överklagandehänvisning rörande laglighetsprövning. AA och BB gavs alltså informationen att ett eventuellt överklagande skulle ges in till länsrätten och att det skulle ha kommit in till

text: länsrätten inom tre veckor från det att anslag om protokollet från barn- och utbildningsnämndens sammanträde den 1 juni 2005 hade satts upp på kommunens anslagstavla.

text: Såvitt jag kan utläsa av de inhämtade handlingarna synes nämnden ha varit av uppfattningen att beslut om avstängning och förvisning överklagas genom laglighetsprövning och synes också ha handlagt överklagandet i enlighet med det. I praktiken innebar det, i detta fall, ingen rättsförlust för eleverna eftersom deras överklagande ändå kom in till länsrätten i rätt tid och vidarebefordrades från länsrätten till kommunen enligt reglerna i

text: 24 § tredje stycket

text: FL. Jag vill dock understryka att det är av största vikt för den enskildes rättssäkerhet att myndigheter gör klart för sig hur ett beslut överklagas så att den information som lämnas är korrekt. I sammanhanget kan följande tilläggas. Huruvida ett beslut kan överklagas enligt reglerna om förvaltningsbesvär är en fråga som det ankommer på nämnden att avgöra och det bör även komma till uttryck i själva protokollet. Det är inte en uppgift för den tjänsteman som expedierar beslutet att avgöra om en överklagandehänvisning skall bifogas eller inte. –––––––––––––

text: CC har tagit upp flera frågor som rör nämndens agerande vid sammanträdet den 15 juni 2005 och det beslut som fattades den dagen. Han har bl.a. klagat på att berörda elevers föräldrar inte tilläts att närvara vid sammanträdet trots att de hade fullmakt från sina söner att företräda dem.

text: Enligt

text: 9 §

text: FL får den som för talan i ett ärende anlita ombud eller biträde. Att eleverna, som nyligen hade fyllt 18 år, inte tilläts ha ett ombud eller biträde när de yttrade sig inför nämnden är enligt min mening mycket anmärkningsvärt. Visserligen får, enligt

text: 9 § andra stycket

text: FL, ett ombud eller biträde avvisas under vissa förutsättningar. Det synes dock inte ha varit frågan om en sådan situation i detta fall. För det fall ett beslut om att avvisa ett ombud eller ett biträde fattas skall myndigheten dessutom lämna underrättelse om hur det kan överklagas.

text: Vad gäller beslutet den 15 juni 2005 har CC bl.a. anfört följande. AA och BB uppfattade beslutet som ett fastställande av beslutet den 1 juni 2005. Efter det att länsrätten hade undanröjt beslutet den 1 juni 2005 ansåg nämnden emellertid att beslutet den 15 juni 2005 skulle gälla i stället. Någon överklagandehänvisning fogades inte till beslutet den 15 juni 2005.

text: AA:s och BB:s överklagande avseende beslutet den 1 juni 2005 kom in till nämnden den 10 juni 2005. Vid sammanträde den 15 juni 2005 beslutade nämnden att beslutet den 1 juni 2005 ”om avstängning och förvisning av elever vid Torsbergsgymnasiet står fast”. Överklagandet avseende beslutet den 1 juni 2005 jämte handlingarna i ärendet överlämnades till länsrätten den 17 juni 2005. Fråga har uppkommit om den rättsliga innebörden av nämndens beslut den 15 juni 2005.

text: Som framgår av redovisningen ovan stadgas i

text: 27 §

text: FL att beslutsmyndigheten under vissa förutsättningar skall ändra ett beslut som visar sig vara uppenbart oriktigt. Skyldigheten gäller som huvudregel även om beslutet överklagas.

text: Den beslutande myndigheten är således under vissa förutsättningar skyldig att meddela ett nytt beslut som ändrar eller upphäver det tidigare beslutet. Det är endast uppenbart oriktiga beslut som omfattas av omprövningsskyldigheten. Skyldigheten inträder inte om det krävs ytterligare utredning i ärendet för att en korrigering skall kunna ske.

text: Omprövningsskyldigheten i

text: 27 §

text: FL skall uppfattas som ett minimikrav och alltså inte som en uttömmande reglering av i vilka fall en myndighet har befogenhet att ändra ett redan fattat beslut (

text: prop. 1985/86:80 s. 76

text: ). Frågor om omprövning i andra fall än de av lagstiftaren påbjudna får lösas genom praxis eller specialbestämmelser. Möjligheten till omprövning utanför 27 § bör utnyttjas så att syftet med paragrafen främjas. Ett riktmärke bör alltså vara att omprövning hos den beslutande myndigheten ersätter prövning i högre instans om det innebär att oriktiga beslut kan rättas enklare, snabbare och billigare utan att säkerheten eftersätts. För det fall klaganden lämnar uppgifter som, om de är riktiga, kan föranleda omprövning torde det vara i linje med lagstiftarens avsikt att med användning av omprövningsinstitutet utanför

text: 27 §

text: FL:s ram behålla ett överklagande en kort tid för att kontrollera uppgifternas riktighet. Givetvis bör försiktighet iakttas så att förfarandet inte inkräktar på den högre instansens rätt att sörja för behövlig utredning. Möjligheten till omprövning bör inte utnyttjas så att den ger underlag för uppfattningen att myndigheten undertrycker överklagandet. Om beslutet inte genast ändras enligt klagandens begäran skall således överklagandet överlämnas till den högre instansen.

text: För det fall myndigheten ändrar beslutet på annat sätt än klaganden begär skall överklagandet, enligt

text: 28 §

text: FL, anses omfatta det nya beslutet. Det betyder att klaganden inte behöver överklaga också det nya beslutet för att få detta prövat i en högre instans. Det betyder vidare att det nya beslutet skall följa med de handlingar som lämnas till överinstansen. Detta gäller även i sådana fall då beslutsmyndigheten inte finner skäl att ändra beslutet.

text: Det har framkommit att nämnden, efter att den hade fattat beslutet den 1 juni 2005, uppmärksammades på att det fanns brister i den formella handläggningen av ärendet. Även i överklagandet togs det upp att nämnden hade underlåtit att, i enlighet med bestämmelsen i

text: 6 kap. 25 § gymnasieförordningen

text: , vidta en allsidig utredning och ge berörda elever tillfälle att yttra sig inför nämnden. I anledning av detta företog nämnden en utredning och tog upp förvisningsfrågan vid ett sammanträde den 15 juni 2005, vid vilket berörda elever gavs tillfälle att närvara.

text: Jag har förståelse för att nämnden i den uppkomna situationen hade en önskan att läka de formella brister som beslutet den 1 juni 2005 var behäftat med. Nämndens hantering är enligt min uppfattning att betrakta som en omprövning utanför den

text: lagstadgade omprövningsskyldigheten i

text: 27 §

text: FL. Beslutet den 15 juni 2005 fattades helt kort tid efter det att överklagandet hade kommit in till nämnden och innan det överlämnades till länsrätten den 17 juni 2005. Vad som har kommit fram i denna del ger mig inte anledning att kritisera nämnden.

text: Av utredningen framgår att nämnden upplyste länsrätten om beslutet den 15 juni 2005 när den överlämnade överklagandet och handlingarna i ärendet till domstolen. Dessutom lämnade nämnden information om det aktuella beslutet i det yttrande som, på länsrättens begäran, lämnades över överklagandet. Av yttrandet framgick att beslutet den 15 juni 2005 hade föregåtts av en utredning och att berörda elever hade getts tillfälle att närvara vid nämndens sammanträde. Mot den angivna bakgrunden anser jag att det kan hävdas att överklagandet, enligt

text: 28 §

text: FL, hade kommit att avse beslutet den 15 juni 2005. Som har framgått innefattade emellertid länsrättens prövning endast beslutet den 1 juni 2005.

text: Det är inte helt givet hur nämnden skulle ha agerat efter länsrättens dom. Nämnden har i de två remissvaren lämnat olika uppgifter när det gäller frågan om eleverna, efter att länsrätten genom dom den 30 juni 2005 hade undanröjt beslutet den 1 juni 2005, var skilda från undervisningen eller inte. I det första yttrandet har nämnden uppgett att så inte var fallet. I sitt andra yttrande har nämnden däremot anfört att eftersom beslutet den 15 juni 2005 inte hade överklagats gällde det beslutet fram till den 9 augusti 2005 då förvisningsfrågan togs upp på nytt i arbetsutskottet. Det inger betänkligheter att nämnden i sina yttranden har lämnat oförenliga uppgifter i denna viktiga fråga. Enligt min uppfattning borde nämnden efter länsrättens dom, som meddelades under sommaren, ha tagit kontakt med berörda elever och informerat dem om sin uppfattning, dvs. om de var förvisade eller inte. Då nämnden synes ha ansett att BB och AA alltjämt var förvisade borde den också ha upplyst om möjligheten att överklaga beslutet den 15 juni 2005 till länsrätten.

text: Att fatta beslut om disciplinära åtgärder innebär myndighetsutövning. Det ställs därför särskilda krav på handläggning och beslut i sådana ärenden. Sammanfattningsvis kan jag emellertid konstatera att den formella handläggningen av ärendena om förvisning av eleverna uppvisar mycket stora brister. Nämnden kan inte undgå allvarlig kritik för sin hantering. Jag förutsätter att man från nämndens sida tillser att ärenden av ifrågavarande slag i fortsättningen handläggs i enlighet med gällande lagstiftning. Handläggningen av framställningar om utfående av handlingar Trots kompletterande frågor från JO:s expedition är det inte i alla delar klarlagt vilka utlämnandeframställningar som har gjorts och hur dessa har handlagts. Jag kan dock konstatera att handläggningen inte synes ha skett helt i enlighet med det ovan redovisade regelverket och vill här uppehålla mig vid följande.

text: Även om det inte klart framgår av remissvaren kan jag inte dra någon annan slutsats än att förvaltningschefen GG:s beslut den 10 juni 2005 att inte lämna ut en handling – rektors framställan den 1 juni 2005 om avstängning – till CC var ett

text: överklagbart beslut av myndigheten. Nämnden har uppgett att det lämnades en muntlig överklagandehänvisning till föräldrarna.

text: När en myndighet lämnar en part underrättelse om innehållet i ett slutligt beslut får myndigheten bestämma i vilken form underrättelse skall ges. Underrättelse skall dock alltid ske skriftligt, om parten så begär (

text: 21 § tredje stycket

text: FL). En överklagandehänvisning är en del av beslutet. Om parten underrättas om beslutet skriftligen, bör självfallet underrättelsen omfatta hela beslutet, således i förekommande fall även överklagandehänvisningen. Nämnden borde följaktligen ha bifogat en skriftlig överklagandehänvisning.

text: Den 17 augusti 2005 begärde LL via e-post att BB och AA skulle få del av rektors framställan den 1 juni 2005 om avstängning. GG svarade i ett e-meddelande samma dag: ”Den är sekretessbelagd som jag berättade för dig”. LL hade uppenbarligen fått information tidigare om att den begärda handlingen innehöll sekretessbelagda uppgifter. När hon återkom på detta sätt borde hon ha fått ett formellt överklagbart beslut med överklagandehänvisning.

text: Det är oklart av vilken anledning nämnden ansåg att skrivelsen den 1 juni 2005 var belagd med sekretess. Skrivelsen innehöll inte några uppgifter om andra elever utan innefattade enbart en begäran om att AA och BB skulle stängas av från undervisningen. För det fall nämnden fann att det gällde sekretess till skydd för AA och BB borde den antingen ha underrättat föräldrarna om möjligheten att genom en fullmakt styrka sin rätt att få ut handlingen eller ha frågat AA och BB om de samtyckte till att handlingen lämnades ut.

text: Övrigt Vad som har anförts i övrigt föranleder inte något uttalande från min sida. –––––––––––––––––––

text: Ärendet avslutas med den delvis allvarliga kritik som uttalats ovan.


avgjordAv: Mats Melin

nyckelord: Beslut Dokumentation Förundersökning Tvångsmedel/tvångsåtgärder

title: Uttalanden om polisens möjligheter att besluta om husrannsakan i en bostad vid misstanke om ringa narkotikabrott (eget bruk) m.m.

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO har AA framfört klagomål mot Polismyndigheten i Örebro län med anledning av ett polisingripande. Han anförde bl.a. följande. Den 17 december 2002 var han på väg hem i sin bil när han blev stoppad av polisen strax utanför sin bostad. En polisman beordrade honom att stiga ur bilen och att placera sina händer på biltaket. På fråga från polismannen berättade han att han hade tagit en värktablett. Polismannen sökte därefter igenom hans fickor. Polismännen frågade sedan efter hans nycklar till bostaden för de skulle göra en husrannsakan där. Därefter transporterades han till en vårdcentral för provtagning.

text: AA fogade till sin anmälan förundersökningsprotokollet i polismyndighetens ärende K36537-02. Av protokollet framgick bl.a. följande. Den aktuella dagen färdades AA i sin bil i riktning från Laxå. Han körde in på en gårdsplan i närheten av sin bostad. Inne på gårdsplanen stoppade polisinspektörerna BB och CC honom. Enligt polismännen uppvisade AA tecken på narkotikapåverkan: han hade stora pupiller, stela ansiktsrörelser och föreföll att vara torr i munnen. AA uppgav att han intagit en smärtstillande tablett som han inte visste namnet på. Han hade inte recept på tabletten och visste inte om den var narkotikaklassad. Misstanke uppkom mot AA om ringa narkotikabrott (eget bruk) och drograttfylleri. Polismännen kontaktade förundersökningsledaren, polisinspektören DD, som beslutade om kroppsbesiktning/provtagning, kroppsvisitation samt husrannsakan i bilen och i AA:s bostad. Vid husrannsakan i bilen påträffades inte något av betydelse för utredningen men i bostaden togs bl.a. en pesolavåg i beslag. AA transporterades till polisstationen för kroppsvisitation och sedan till en vårdcentral för provtagning. Enligt analysbeskedet hade AA vid tidpunkten för provtagningen haft narkotikaklassade ämnen i blodet. DD dokumenterade besluten om husrannsakan på en blankett som är avsedd för användning inom åklagarväsendet. På blanketten noterades att husrannsakan vidtogs på grund av misstanke om narkotikabrott.

text: Utredning

text: Ärendet remitterades till polismyndigheten för upplysningar och yttrande över dels vilka rättsliga överväganden som föregick beslutet om husrannsakan i både AA:s

text: bil och bostad, dels över användandet av åklagarväsendets tvångsmedelsblankett i ärendet.

text: Polismyndigheten kom in med ett yttrande och anförde följande.

text: Av handlingar i ärendet har följande framkommit. Vid poliskontroll den 17 december 2002 stoppade poliserna BB och CC AA i hans bil utanför hans bostad i – – –, Laxå. Poliserna konstaterade att föraren uppvisade drogtecken. Han hade stora pupiller, stela ansiktsrörelser och var torr i munnen. Han uppgav själv att han hade intagit någon smärtstillande tablett som han inte visste namnet på. Han hade inte recept på tabletten och visste inte om den var narkotikaklassad. Det hade tidigare via inre och yttre spaning framkommit att AA hanterade narkotika för eget bruk. I samband med att han stoppades av polispatrullen trevade han med handen ner mot passagerarsidan. Han verkade då vara väldigt nervös och stressad. De kontaktade förundersökningsledaren, polisinspektören, DD och informerade denne om att AA uppvisade tydliga drogtecken och misstänktes för narkotikabrott, eget bruk samt drograttfylleri. DD fattade då beslut utifrån skälig misstanke om narkotikabrott, eget bruk samt drograttfylleri om att inleda förundersökning. Han tog beslut om kroppsbesiktning/provtagning, kroppsvisitation och om att husrannsakan skulle företas i bilen och i AA:s bostad. Han har i en PM uppgett att det fanns anledning anta att AA förvarade narkotika i bostaden och i bilen. Vid husrannsakan i bilen påträffades ingen narkotika. Vid husrannsakan i bostaden gjordes beslag av bl.a. en pesolavåg. I analysbesked från Rättsmedicinalverket har meddelats att AA vid tidpunkten för provtagningen haft ämnen i blodet, vilka är narkotikaklassade. Beträffande användandet av åklagarväsendets tvångsmedelsblankett har DD uppgett att Åklagarmyndighetens blankett är mycket praktisk. Istället för att t.ex. skriva ner alla tvångsmedelsbeslut på ett vanligt papper kan den förtryckta blanketten användas för att dokumentera olika tvångsmedelsbeslut. Dessutom minskar risken att glömma bort något om blanketten används. Av gammal rutin använde han denna blankett. Han hade uppfattat att det var vanligt att poliser i Örebro använde sig av denna blankett då polisväsendet saknar en motsvarande blankett. Av den lokala överenskommelsen mellan Åklagarmyndigheten i Västerås och Polismyndigheten i Örebro län angående ansvaret för ledning av förundersökningar i Örebro län framgår att DD har behörighet att leda förundersökningar som avser ringa narkotikabrott och brott mot trafiklagstiftning. DD har utifrån skälig misstanke om narkotikabrott av den ringa graden beslutat om husrannsakan i bilen och bostaden i enlighet med

text: 28 kap 1 § Rättegångsbalken

text: . Polismyndigheten har inte anledning att göra någon annan bedömning än den DD gjorde då han fattade beslut om att husrannsakan skulle företas i bilen. Av polisernas föredragning framgick att AA uppvisat tydliga drogtecken och att han uppträtt på ett sådant sätt att poliserna hade anledning att misstänka att narkotika fanns i bilen. När det sedan gäller beslutet om husrannsakan i bostaden har DD uppgett att han utifrån skälig misstanke om ringa narkotikabrott också fattade beslut om husrannsakan i AA:s bostad belägen alldeles intill den plats där hans bil stoppades. Utifrån samtliga de omständigheter som faktiskt förelåg och vilka han fått föredragning om ansåg han att det fanns anledning att anta att AA också hade narkotika i bostaden för eget bruk. I den dokumentation som finns i ärendet saknas uppgift om vilken typ av narkotika som AA misstänktes inneha. DD har muntligen uppgett att hans misstanke om att AA skulle förvara narkotika i bostaden enbart avsåg eget bruk. Polismyndigheten har därför inte anledning att ifrågasätta om DD istället borde ha lämnat över förundersökningsledningen till åklagare av det skälet att misstanken kunde ha rört ett narkotikabrott av normalgraden. Vad som nu i efterhand möjligen kan diskuteras är det beslut som fattades om att företa husrannsakan i bostaden. Någon ytterligare förklaring till beslutet utöver den information som lämnats i dokumentationen finns inte. Det har t.ex. inte framgått vilken information som framkommit

text: vid inre och yttre spaning. På grund av nu angivna omständigheter framstår det möjligen som mindre välgrundat att besluta om husrannsakan i bostaden. Vad gäller användningen av åklagarväsendets blankett kan bara konstateras med hänvisning till vad ovan sagts att den har uppfattats som användbar av DD och att den också används av andra poliser vid Polismyndigheten. Polismyndigheten kommer att se till att rutinerna ändras när det gäller blankettens användning och att poliserna informeras om detta. Det skall också understrykas att det inte har varit DD:s avsikt att genom att använda åklagarväsendets blankett få beslutet att framstå som att det har varit Åklagarmyndigheten som fattat beslutet om husrannsakan. AA yttrade sig över remissvaret.

text: Bedömning

text: Inledningsvis vill jag framhålla att jag inte har någon erinran mot att polisen stoppade AA och därefter lät honom genomgå kroppsvisitation och kroppsbesiktning på grund av misstankar om ringa narkotikabrott (eget bruk) och rattfylleri. DD beslutade emellertid också om husrannsakan i AA:s bil och i hans bostad på grund av misstanke om narkotikabrott.

text: Bestämmelser om husrannsakan finns i

text: 28 kap.

text: rättegångsbalken

text: (RB). Enligt 1 § får husrannsakan företas hos någon som är skäligen misstänkt för ett brott på vilket fängelse kan följa för eftersökande av föremål som är underkastat beslag eller för utrönande av omständighet som kan ha betydelse för utredning om brottet.

text: Som framgår av utredningen var AA när beslutet om husrannsakan fattades skäligen misstänkt för ringa narkotikabrott genom eget brukande. Straffskalan för detta brott är böter eller fängelse i högst sex månader (

text: 2 § narkotikastrafflagen

text: 1968:64). Omständigheterna tyder emellertid på att beslutet om husrannsakan noga taget motiverades av misstanke om innehav av narkotika. Frågan är då bl.a. om AA kan sägas ha varit skäligen misstänkt för brott av det slaget.

text: För att en person skall anses vara skäligen misstänkt för ett brott krävs att det föreligger konkreta omständigheter som med viss styrka talar för att personen i fråga har begått den gärning som misstanken avser (se t.ex. JO 1992/93 s. 204 och 1993/94 s. 101).

text: Vad först gäller husrannsakan i bilen framgår det av utredningen att enligt polismännens bedömning uppträdde AA på ett sådant sätt när han stoppades att det fanns anledning att misstänka att narkotika förvarades i bilen, t.ex. förde han ned handen mot passagerarsidan i bilen. Det kunde således inte uteslutas att AA försökte gömma undan rester av den narkotika som han misstänktes ha brukat, varför polisen vid en husrannsakan möjligen kunde påträffa något som skulle kunna bli föremål för beslag. Mot bakgrund härav finner jag inte anledning att ifrågasätta beslutet om husrannsakan i denna del.

text: När det gäller husrannsakan i bostaden var situationen emellertid något annorlunda. JO har tidigare uttalat att det förhållandet att en känd narkotikamissbrukare uppträder påverkad av annat än alkohol inte kan grunda en skälig misstanke om annat än eget bruk av narkotika (JO 1993/94 s. 101). Enligt polismyndigheten hade det genom spaning kommit fram att AA hanterade narkotika för eget bruk men några

text: närmare uppgifter om vad detta i realiteten innebar har inte redovisats. Utredningen har således inte visat att polisen t.ex. erhållit tips eller annan information som tydde på att AA förvarade narkotika i bostaden. Ingenting har alltså framkommit som tyder på att det förelåg sådana konkreta omständigheter som kunde utgöra grund för en skälig misstanke att AA hade gjort sig skyldig till narkotikabrott genom att i sin bostad inneha narkotika. Man bör också ha i åtanke att beteckningen ringa narkotikabrott är förbehållen de allra lindrigaste gärningarna och att det inte erfordras något större innehav för att brottet skall bedömas som narkotikabrott av normalgraden (jfr

text: prop. 1992/93:142 s. 16

text: f.). Enligt den lokala överenskommelsen angående ansvar för ledning av förundersökningar i Örebro län skall åklagare vara förundersökningsledare i sådana fall.

text: Det ovan anförda leder till slutsatsen att jag är kritisk mot DD:s beslut i den del det avser husrannsakan i bostaden. Polismyndigheten har också anfört att beslutet i det avseendet möjligen framstår som mindre välgrundat.

text: I ärendet har vidare uppmärksammats att den blankett som används inom åklagarväsendet vid beslut om tvångsmedel m.m. också i viss utsträckning nyttjas av poliser vid polismyndigheten. En sådan användning kan lätt ge en utomstående intrycket att de dokumenterade besluten har fattats av åklagare, vilket naturligtvis inte är godtagbart. Jag noterar att polismyndigheten kommer att se över rutinerna för blanketthanteringen.

text: Vad som i övrigt kommit fram i ärendet ger inte anledning till något uttalande eller någon åtgärd från min sida.

text: Ärendet avslutas med den kritik som ligger i vad jag nu har anfört.