nyckelord:
Dokumentation
Förhandling/ sammanträde
Rätten till domstolsprövning
Tidsfrist

title: Kritik mot en rådman vid Sundsvalls tingsrätt för dröjsmål med att hålla häktningsförhandling. Även generella uttalanden om tidsfristen vid utsättning av häktningsförhandlingar

sammanfattning: En tingsrätt tog, såsom beredskapsdomstol, emot häktningsframställningar i tre mål under en fredagseftermiddag. Tingsrätten satte under fredagen ut häktningsförhandlingar i målen till söndagen. Har en häktningsframställning gjorts ska rätten enligt 24 kap. 13 § första stycket rättegångsbalken utan dröjsmål hålla förhandling i häktningsfrågan. Förhandlingen får, enligt andra stycket, aldrig hållas senare än fyra dygn efter frihetsberövandet. Enligt chefsJO ska en förhandling i häktningsfrågan äga rum så snart som möjligt efter det att häktningsframställan har kommit in. I normalfallet torde detta innebära att förhandlingen bör hållas samma dag som framställan kom in eller dagen efter. Om det finns något beaktansvärt skäl såsom önskemål om en viss försvarare, svårigheter att få tag på en fullgod tolk eller genomförandet av en längre transport borde det regelmässigt finnas utrymme att dröja ytterligare med förhandlingen, under förutsättning att fyradygnsfristen iakttas. Enligt chefsJO:s mening finns det emellertid inte utrymme att tillmäta kostnader, eller vad som är praktiskt för domstolen, någon avgörande betydelse. I det aktuella fallet undersökte tingsrätten inte möjligheten att hålla förhandlingarna på lördagen och någon konkret omständighet till varför förhandlingarna inte kunde hållas då har inte redovisats. Det har inte heller kommit fram något beaktansvärt skäl att i stället hålla förhandlingarna på söndagen. Vid dessa förhållanden kan tingsrätten enligt chefsJO inte anses ha satt ut häktningsförhandlingarna utan dröjsmål. ChefsJO ser allvarligt på detta och anser att den ansvariga rådmannen förtjänar kritik.

text: Bakgrund och initiativärendet

text: I en anonym anmälan till JO angavs att Sundsvalls tingsrätt på en fredag hade tagit emot flera häktningsframställningar och att tingsrätten inte hade hållit häktningsförhandling i målen förrän på söndagen.

text: Mot bakgrund av de lämnade uppgifterna beslutade jag att utreda tingsrättens handläggning av de aktuella häktningsframställningarna inom ramen för ett initiativärende.

text: Utredning

text: Inledningsvis hämtade JO in vissa handlingar från domstolen. Av dessa framgick att det hade hållits häktningsförhandling i tre mål på söndagen och att häktningsframställningarna i dessa mål hade getts in på fredagen. Vad gäller två av målen framgick av anteckningar i dagboksbladen att försvararna i respektive mål muntligen hade kallats till söndagsförhandlingen på fredagen och av dagboksbladen i alla tre mål kunde utläsas att försvararna hade fått bl.a. häktningsframställningarna skickade till sig på fredagen. I övrigt utvisade vare sig handlingar eller anteckningar vilka handläggningsåtgärder som hade vidtagits av tingsrätten. Exempelvis framgick inte vilka andra eventuella kontakter som hade förekommit mellan domstolen och parterna inför utsättningen av målen eller vilka parter eller andra aktörer – om några – som hade kallats till, eller i vart fall vidtalats om, förhandlingarna.

text: JO begärde därefter att Sundsvalls tingsrätt skulle yttra sig och särskilt beröra frågan om hur handläggningen har förhållit sig till kravet i

text: 24 kap. 13 § första stycket rättegångsbalken

text: (RB) om att rätten, sedan en häktningsframställning gjorts, utan dröjsmål ska hålla förhandling i häktningsfrågan.

text: Rådmannens underyttrande Rådmannen AA hade beredskap den aktuella helgen och var ansvarig domare för målen. Beträffande handläggningen m.m. anförde hon i huvudsak följande.

text: Beredskapsdomstolen ska vara tillgänglig att ta emot meddelanden per telefon kl. 9–11 och kl. 15–16.30. Detta innebär enligt henne att beredskapsdomaren, enligt de rutiner som finns, först kl. 9 på en lördag får veta att det har kommit in häktningsframställningar som ska handläggas av beredskapsdomstolen. De aktuella framställningarna kom in kl. 15.23, 15.54 och 15.57 på fredagen. Hon var ledig då men hade bett att få information om det kom in några framställningar. Sedan hon informerats om framställningarna lät hon kontrollera om förhandlingarna kunde genomföras på fredagen efter kl. 16, men åklagaren hade inte möjlighet till det. Efter kontakt med försvarare, åklagare och, i ett av målen, tolk bokades de tre häktningsförhandlingarna ut till söndagsförmiddagen. Hon kunde inställa sig vid behov både på lördagen och söndagen.

text: Vidare uppgav AA följande.

text: Med den tidsram som finns, dvs. rent faktiskt från kl. 09.00 på lördag, kalla, boka ut och genomföra tre förhandlingar under lördagen hade troligtvis inte gått att genomföra, särskilt inte då det behövdes tolk till en av förhandlingarna. Jag valde att sätta ut alla tre häktningar på söndagen för att samla alla under en dag och för att eventuellt fylla på med fler framställningar som skulle kunna komma in under lördagen. Det är en etablerad praxis att försöka samla alla häktningar till en dag under beredskap. Den grundar sig bl.a. i att häktningsförhandlingar är offentliga och att ordningsvakter behöver vara närvarande för att sköta säkerhetskontrollen. Alla tre häktningar hölls inom fyradygnsfristen [enligt]

text: 24 kap. 13 § andra stycket

text: RB. Att jag valde att sätta ut häktningsförhandlingarna på söndagen kan inte anses utgöra "dröjsmål" enligt

text: 24 kap. 13 § första stycket

text: RB.

text: Beredskapsdomaren måste ha ett visst utrymme utifrån olika aspekter som kan uppkomma att inom fyradygnsfristen sätta ut ett mål till häktningsförhandling under den tid beredskapsdomaren har beredskap. Detta stämmer även väl överens med regeringens överväganden … när lagändringen genomfördes … från att tidigare ha avsett "samma dag eller senast dagen därefter" till "utan dröjsmål". Av 14 §

text: DVFS 2019:14

text: framgår vidare att det ytterst ankommer på beredskapsdomstolen att bestämma tid och plats för en förhandling... Tingsrättens yttrande Tingsrätten, genom lagmannen BB, hänvisade till underyttrandet beträffande handläggning och överväganden. I övrigt anförde hon bl.a. följande.

text: Domstolen har ett ansvar att planera och organisera häktningsförhandlingar så att tidsfristerna kan hållas, även under helger och utanför ordinarie arbetstid. Kravet på att en häktningsförhandling ska hållas utan dröjsmål innebär att domstolen har att agera så snabbt som möjligt när en häktningsframställan inkommit, för att minimera tiden för frihetsberövande utan domstolsprövning. Ett visst utrymme för praktiska överväganden finns dock. Domstolen har i detta fall varit bemannad och organiserad så att kraven i

text: 24 kap. 13 §

text: RB har kunnat iakttas. Samtliga häktningsförhandlingar har också hållits inom fyradygnsfristen. Mot bakgrund av de praktiska överväganden som AA redogjort för anser jag även att skyndsamhetskravet i bestämmelsen har iakttagits.

text: Rättsliga utgångspunkter

text: Domstolars skyldighet att hålla häktningsförhandling inom viss tid m.m. Om en annan myndighet än en domstol har berövat någon friheten med anledning av brott eller misstanke om brott, ska han eller hon kunna få frihetsberövandet prövat av domstol utan oskäligt dröjsmål (se

text: 2 kap. 9 § första stycket regeringsformen

text: , RF).

text: En häktningsframställning ska göras utan dröjsmål och senast klockan tolv tredje dagen efter anhållningsbeslutet (se

text: 24 kap. 12 §

text: RB).

text: Har en häktningsframställning gjorts, ska rätten utan dröjsmål hålla förhandling i häktningsfrågan (se

text: 24 kap. 13 § första stycket

text: RB). Häktningsförhandlingen får dock aldrig hållas senare än fyra dygn efter det att den misstänkte greps eller anhållningsbeslutet verkställdes (se andra stycket samma paragraf). Utöver det absoluta skyndsamhetskrav som ligger i fyradygnsfristen enligt andra stycket finns alltså även ett mer allmänt skyndsamhetskrav enligt första stycket.

text: Ett krav på skyndsamhet, motsvarande det som uppställs i första stycket föreskrivs även i

text: artikel 5.3 Europakonventionen

text: (EKMR) enligt vilken den som har berövats friheten utan dröjsmål ska ställas inför en domare eller annan ämbetsman för prövning av frihetsberövandet. Som utgångspunkt gäller enligt Europadomstolens praxis att en prövning senare än fyra dygn från frihetsberövandet inte är förenlig med skyndsamhetskravet (se bl.a. domarna i målen Brogan m.fl. från 1988 respektive McKay m.fl. mot Förenade kungariket). Beroende på omständigheterna kan dock även en kortare tid än fyra dygn innebära en överträdelse av skyndsamhetskravet. Exempelvis ansåg

text: Europadomstolen i målet Gutsanovi mot Bulgarien att det saknats skäl att vänta tre dagar med inställelse inför domstol. (Se vidare Danelius m.fl., Mänskliga rättigheter i europeisk praxis [2023, JUNO], s. 160 med däri gjorda hänvisningar.)

text: Rättegångsbalkens

text: bestämmelse, som reglerar inom vilken tid domstolen ska hålla häktningsförhandling, ändrades 1988 och

text: första stycket

text: ändrades sedan på nytt till sin nuvarande lydelse 1996.

text: Enligt den första lagändringen, som bl.a. innebar en anpassning till den praxis som utvecklats vid tillämpningen av EKMR, skulle förhandling i häktningsfrågan hållas samma dag eller dagen efter det att häktningsframställningen kommit in. Om det fanns synnerliga skäl fick den hållas senare men aldrig senare än fyra dagar efter gripandet eller det att anhållningsbeslutet verkställdes. Synnerliga skäl kunde enligt författningskommentaren anses föreligga om den misstänkte skulle transporteras från en annan ort till domstolen eller om den misstänkte hade bestämda önskemål om en viss försvarare (se

text: prop. 1986/87:112 s. 76

text: I skälen för regeringens förslag till 1996 års ändring – som även innefattade en ändring som innebar att åklagaren fick mer tid till sitt förfogande innan häktningsframställningen behövde göras – noterades inledningsvis dels att 1988 års reform medfört att utredningsmaterialet blivit mer knapphändigt än tidigare, dels att reformen kommit att kosta avsevärt mer än vad som förutsatts. Vidare konstaterades bl.a. att stora kostnadsbesparingar skulle kunna göras och arbetsbelastningen på berörda myndigheter skulle minska om man kunde nedbringa antalet häktningsförhandlingar på helgerna. (Se

text: prop. 1995/96:21 s. 11

text: Enligt vad som anges i förarbetena var regeringens främsta ambition med de föreslagna ändringarna att det skulle skapas bättre förutsättningar för ett gott beslutsunderlag inför beslut i häktningsfrågan. Därutöver anförde regeringen att förslaget bäddar dels för en skyndsam domstolsprövning med ett bra beslutsunderlag, dels för att man genom ett bättre utnyttjande av fyradygnsfristen i större utsträckning än vad som då gällde skulle kunna undvika häktningsförhandlingar på helger. Vidare framhölls att tingsrätten med de nya reglerna alltid kommer att ha minst en halv dag på sig att inleda häktningsförhandling men att man i de flesta fallen kommer att ha längre tid än så. Enligt regeringen var detta en fördel för tingsrättens planering eftersom den också måste ta hänsyn till övriga berörda, däribland försvarare, tolkar och kriminalvårdens transportorganisation. (Se

text: a. prop. s. 12

text: När det gäller tidsfristen för domstolen att hålla häktningsförhandling konstaterade regeringen att det inte fanns några utredningsskäl att ta hänsyn till. Regeringen ansåg dock att den dåvarande regleringen framstod som stel i det att det krävdes synnerliga skäl för att dröja längre än till dagen efter

text: framställningen med att hålla förhandlingen och anförde bl.a. följande (se a. prop. s.14).

text: Några starka skäl för att detaljreglera återstoden av fyradygnsfristen finns knappast. En öppen regel skulle ge bättre möjligheter att beakta fler faktorer när tidpunkten för förhandlingen bestäms. Bland annat skulle domstolarna få ett något större utrymme att vänta med förhandlingen till efter en helg om detta innebär att den misstänkte kan biträdas av den advokat han önskar. Detta skulle också leda till färre försvararbyten inför huvudförhandlingen. Andra omständigheter kan vara svårigheter att få tag på en fullgod tolk under en helg eller att genomföra en längre transport av den misstänkte. Regeringen anser det mest ändamålsenligt att även här ha samma allmänna skyndsamhetskrav och att häktningsförhandling således skall hållas utan dröjsmål och alltid inom fyra dygn från frihetsberövandet. […] Regeringen betonar att det inte är meningen att fyradygnsfristen genomgående skall utnyttjas, utan det viktiga är att ett mera flexibelt system skapas. – – – Sammantagna är de föreslagna reglerna ägnade att minska behovet av att hålla häktningsförhandling på veckoslut och annan beredskapstid. Av visst intresse i sammanhanget är vidare den närliggande bestämmelsen i

text: 24 kap. 13 a §

text: RB som infördes år 2021 och vad som uttalades i det lagstiftningsärendet. Enligt denna bestämmelse får åklagaren och rätten – trots kraven i 12 och 13 §§ på att detta ska ske utan dröjsmål – avvakta med att göra häktningsframställning respektive hålla häktningsförhandling i syfte att häktningsförhandlingen ska kunna hållas gemensamt med en huvudförhandling. En sådan förhandling måste dock hållas så snart det kan ske och de yttersta fristerna i 12 och 13 §§ får inte överskridas.

text: I författningskommentaren till 13 a § uttalas att kravet på att förhandlingen ska hållas så snart det kan ske innebär att åklagaren och rätten måste vidta åtgärder för att förhandlingen ska äga rum inom så kort tid som möjligt. Det innebär bl.a. att det inte får förekomma någon onödig tidsutdräkt. Att det skulle vara mer praktiskt för åklagare och domstol är alltså inte ett godtagbart skäl för att låta förhandlingen anstå till en senare dag. Däremot är det normalt sett möjligt att avvakta med prövningen om detta innebär att den misstänkte kan biträdas av den advokat han eller hon önskar. (Se

text: prop. 2019/20:129 s. 57

text: Tingsrätternas beredskap Tingsrätternas beredskap regleras närmare i förordningen (

text: ) om tingsrätternas beredskap för prövning av häktningsfrågor m.m. samt Domstolsverkets föreskrifter och allmänna råd.

text: Enligt 1 § första stycket i förordningen ska tingsrätterna under söndag, annan allmän helgdag, lördag, midsommarafton, julafton och nyårsafton ha beredskap för prövning av frågor som rör bl.a. användande av tvångsmedel.

text: Efter samråd med berörd åklagarkammare ska tingsrätten bestämma helgberedskapens närmare omfattning. Beredskapsdomstolen ska vara tillgänglig dels för att ta emot framställningar från åklagare digitalt, dels för att

text: kunna ta emot meddelanden per telefon. Det ankommer på domstolen att bestämma tid och plats för en förhandling men samråd bör ske med den åklagare som ska delta i sammanträdet, Polismyndigheten och Kriminalvården. (Se 10 och 14 §§ Domstolsverkets föreskrifter om helgberedskap vid tingsrätterna för prövning av häktningsfrågor m.m.,

text: DVFS 2019:14

text: Beredskapsdomstolen bör ta emot häktningsframställningar från åklagaren redan dagen innan beredskapens början från kl. 14.00. Som huvudregel bör beredskapsdomstolen kontrollera om framställningar har kommit in minst tre gånger om dagen. Beredskapsdomstolen bör vara tillgänglig på telefon i den omfattning som följer av överenskommelsen, dock minst i anslutning till de tider då det sker en kontroll av om framställningar har kommit in. (Se Domstolsverkets allmänna råd om helgberedskap vid tingsrätterna för prövning av häktningsfrågor m.m.,

text: DVFS 2019:15

text: Domstolens dokumentationsskyldighet Enligt

text: 6 kap. 1 § första stycket

text: RB ska en domstol föra register över alla mål och registret ska utvisa bl.a. de åtgärder som vidtagits med målet.

text: Närmare bestämmelser om tingsrätternas registreringsskyldighet finns i förordningen (

text: ) om mål och ärenden i allmän domstol. Under handläggningen av ett mål ska det enligt

text: 5 §

text: fortlöpande registreras bl.a. vilka handlingar som kommer in till domstolen, vilka åtgärder som domstolen utför i målet och vad som i övrigt förekommer i detta. Registrering görs enligt

text: 4 §

text: med hjälp av automatiserad behandling eller i dagböcker. Numera sker registrering av händelser i målen i det digitala målhanteringssystemet Vera.

text: Bestämmelserna syftar inte endast till att skapa förutsättningar för en god handläggning utan också till att underlätta en kontroll av att målet har blivit riktigt handlagt och varje relevant händelse bör registreras utan något dröjsmål. I litteraturen understryks att det är viktigt att t.ex. även sådana telefonsamtal som domstolen har med parter eller andra i målet inblandade dokumenteras i registret på ett tillförlitligt sätt. (Se vidare Fitger m.fl.,

text: Rättegångsbalken

text: [10 dec 2025, JUNO], kommentaren till

text: 6 kap. 1 §

text: Bedömning

text: Inledning Inledningsvis gör jag vissa generella uttalanden om vad som, enligt min mening, får anses ligga i begreppet utan dröjsmål och vad detta innebär för tingsrätternas hantering av häktningsframställningar.

text: Därefter redovisar jag min bedömning i frågan om Sundsvalls tingsrätt har satt ut de aktuella häktningsförhandlingarna på det sätt som krävs enligt

text: 24 kap. 13 § första stycket

text: RB. Avslutningsvis redogör jag något för min syn på tingsrättens dokumentation i målen.

text: Uttalanden om innebörden av utan dröjsmål Som framgått krävs det enligt

text: 24 kap. 13 § första stycket

text: RB att rätten utan dröjsmål ska hålla förhandling i häktningsfrågan sedan en häktningsframställan har getts in. Vad utan dröjsmål avser i detta sammanhang står inte alldeles klart. Den enda ledningen som lagtexten ger är att det av paragrafens andra stycke följer att tidsutdräkten inte under några förhållanden får medföra att det dröjer mer än fyra dygn från frihetsberövandet.

text: I en såväl allmänspråklig som juridisk bemärkelse får begreppet utan dröjsmål typiskt sett förstås som så snart som möjligt. Den närmare innebörden kan emellertid variera från ett sammanhang till ett annat. Vad som läggs i uttrycket måste därför avgöras utifrån sammanhanget det förekommer i och vilka intressen det är som gör sig gällande. När det gäller en bestämmelse som rör enskildas grundläggande rättigheter och särskilt rätten till domstolsprövning efter ett frihetsberövande finns det enligt mig skäl att inta en restriktiv hållning vid tolkningen av begreppet. I en rättsstat är det av största vikt att den som har berövats friheten ska kunna bli försatt på fri fot utan vidare tidsutdräkt om frihetsberövandet saknar grund.

text: Utifrån vad jag redovisat ovan och med beaktande av vad som anförts i förarbetena anser jag att

text: 24 kap. 13 § första stycket

text: RB ska förstås som att förhandling i häktningsfrågan ska äga rum så snart som möjligt efter det att häktningsframställan har kommit in. I normalfallet torde detta innebära att förhandlingen bör hållas samma dag som framställan kom in eller dagen efter. Om det finns något beaktansvärt skäl motsvarande det som framförts i förarbetena – dvs. önskemål om en viss försvarare, svårigheter att få tag på en fullgod tolk eller genomförandet av en längre transport – borde det regelmässigt finnas utrymme att dröja ytterligare med förhandlingen, under förutsättning att fyradygnsfristen iakttas. Enligt min mening finns det emellertid inte utrymme för att tillmäta kostnader, eller vad som är praktiskt eller behändigt för domstolen, någon avgörande betydelse (jfr

text: prop. 2019/20:129 s. 57

text: och Cansu m.fl., Häktning [2023, JUNO], s. 209).

text: Det synsätt jag har gett uttryck för ovan medger enligt min uppfattning den flexibilitet som eftersträvats av lagstiftaren samtidigt som den enskildes grundläggande rättigheter beaktas i tillräcklig mån.

text: Tingsrättens handläggning av målen Av utredningen framgår att Sundsvalls tingsrätt, i egenskap av beredskapsdomstol, på en fredag kl. 15.23, 15.54 respektive 15.57 tog emot häktningsframställningar i tre olika mål. Enligt vad AA har angett kunde förhandlingar i häktningsfrågan, på grund av förhållanden hänförliga till åklagaren, inte hållas samma dag. Förhandlingarna ägde sedermera rum på söndagen. Detta var inom den absoluta tidsfristen som framgår av

text: 24 kap. 13 § andra stycket

text: RB. Frågan blir då om det kan sägas att förhandlingarna också hölls utan dröjsmål enligt första stycket.

text: Med hänsyn till att framställningarna gavs in till domstolen först under den senare delen av arbetsdagen har jag givetvis inte några synpunkter på att tingsrätten inte höll någon förhandling redan på fredagen. I ljuset av vad jag tidigare har uttalat borde utgångspunkten enligt mig emellertid ha varit att förhandlingarna skulle hållas på lördagen, förutsatt att detta var möjligt med hänsyn till bl.a. behovet av tolk och, för det fall närvaro på plats erfordrades, transporten.

text: Rådmannen AA har bl.a. angett att beredskapsdomaren enligt befintliga rutiner får kännedom om eventuella häktningsframställningar först kl. 9 på lördagen. Vidare har hon uppgett att den faktiska tidsramen var från kl. 9 på lördagen och att det därför troligtvis inte hade varit möjligt att kalla, boka ut och genomföra tre förhandlingar under lördagen, särskilt inte eftersom det fanns tolkbehov i ett av målen.

text: I linje med vad som anges i Domstolsverkets allmänna råd framgår av tingsrättens rutindokument för helgberedskap att beredskapsdomstolen ska ta emot häktningsframställningar, som ska handläggas under beredskapen, fr.o.m. kl. 14.00 dagen innan helgberedskapen. Så har också skett i detta fall. Jag har därför svårt att se varför beredskapsdomaren normalt sett inte skulle kunna nås av information om sådana framställningar förrän på lördagsmorgonen.

text: Vidare var den relevanta startpunkten för tingsrätten när respektive framställning mottogs på fredagen och alltså inte på lördagsmorgonen. När framställningarna kom in på fredagen återstod en viss tid innan arbetsdagens slut. Det fanns således utrymme att i vart fall påbörja utsättningsarbetet då. Rådmannen AA:s yttrande i denna del framstår som svårförståeligt mot bakgrund av att tingsrätten – såvitt framgår av hennes yttrande och de dagboksblad som innehåller någon uppgift om detta – redan under fredagen också har kallat till förhandlingarna men då först till söndagen.

text: Hennes yttrande kan vidare inte förstås på annat sätt än att tingsrätten – på grund av förutsedda eventuella hinder – inte ens har undersökt möjligheten att hålla förhandlingarna på lördagen. Vad gäller eventuella svårigheter att boka en tolk noterar jag att det som har bokats till den aktuella förhandlingen är en telefontolk i ett tämligen vanligt förekommande europeiskt språk. Någon konkret omständighet som förklarar varför förhandlingarna inte kunde hållas på lördagen har alltså inte redovisats. Jag har därför att utgå från att det inte fanns några hinder mot att hålla förhandlingarna på lördagen.

text: Som skäl för att i stället hålla förhandlingarna på söndagen har rådmannen AA uppgett att hon ville koncentrera alla eventuella förhandlingar till en och samma dag. Ett sådant förfarande utgör enligt henne etablerad praxis som, såvitt jag förstår den, syftar till att domstolen inte ska behöva hålla öppet såväl lördag som söndag.

text: Det förhållandet att en sådan ordning sannolikt är både praktisk och kostnadseffektiv för framför allt domstolen utgör enligt min mening inte en sådan omständighet som ensamt motiverar att prövningen av ett frihetsberövande får anstå ytterligare en dag. Det är inte heller en praxis som jag tidigare har kommit i kontakt med inom ramen för min tillsynsverksamhet. Något annat skäl till varför förhandlingarna borde hållas på söndagen har inte framkommit.

text: Vid dessa förhållanden kan tingsrätten enligt min mening inte anses ha satt ut häktningsförhandlingarna utan dröjsmål på det sätt som avses i

text: 24 kap. 13 § första stycket

text: RB. Jag ser allvarligt på detta och som ansvarig domare för målen förtjänar rådmannen AA kritik.

text: För det fall det skulle vara, som AA anger, en etablerad praxis vid Sundsvalls tingsrätt att sätta ut häktningsförhandling på det sätt som skett i det nu aktuella ärendet finns det anledning för tingsrätten att se över sina rutiner i detta avseende.

text: Dokumentationen i målen På förekommen anledning vill jag avslutningsvis även poängtera vikten av att en domstol fullgör sin dokumentationsskyldighet genom bl.a. korrekta och fullständiga anteckningar. Som jag tidigare har uttalat är detta viktigt inte bara för parterna utan det har också betydelse vid tillsynen eller, för den delen, vid granskningen av media eller allmänheten (se JO 2025 s. 55, dnr 7649-2024). Det är av särskild vikt att dokumentationsskyldigheten fullgörs på föreskrivet sätt när det handlar om frågor om frihetsberövande.

text: I det här fallet har det inte gått att följa handläggningen med ledning av det som har dokumenterats i målen. Som tidigare angetts har det exempelvis inte framgått av handlingarna vilka som har kallats till förhandlingarna eller när detta har skett. Det har inte heller antecknats att tingsrätten gjorde försök att sätta ut förhandlingarna redan på fredagen men att detta mötte hinder från åklagaren. Avsaknaden av dokumentation i bl.a. dessa delar utgör en brist som även den bör föranleda kritik från min sida. Eftersom AA formellt sett inte var i tjänst när dessa uppgifter borde ha dokumenterats ska kritiken i denna del emellertid riktas mot tingsrätten.

text: Med de uttalanden om

text: 24 kap. 13 §

text: RB som redovisats samt den kritik som uttalats avseende dröjsmål med att hålla häktningsförhandling och bristfällig dokumentation avslutas ärendet.

text: Beslutet har fattats av chefsJO Erik Nymansson. Dokumentet har fastställts digitalt och har ingen underskrift.

text: Rättssakkunniga Per Samuelsson har föredragit ärendet och byråchefen Stefan Nyman har deltagit i beredningen.


avgjordAv: Justitieombudsmannen Thomas Norling

nyckelord:
Dröjsmålstalan
Långsam handläggning
Väsentlig försening

publisher: Justitieombudsmannen

title: Försäkringskassan får allvarlig kritik för fortsatt långa handläggningstider i ärenden om ersättning för vårdkostnader utomlands samt för bl.a. bristande hantering av en dröjsmålstalan i ett sådant ärende

org: jo

sammanfattning: Försäkringskassans handläggningstid i ett ärende om ersättning för vårdkostnader utomlands uppgick till nästan 13 månader, trots att beslut i sådana ärenden i regel ska fattas inom 90 dagar. Myndigheten får allvarlig kritik för den långsamma handläggningen och för att ha brustit i sin service-, underrättelse- och dokumentationsskyldighet under handläggningen. Fem veckor efter att den enskilde hade begärt att Försäkringskassan skulle fatta beslut i ärendet avslog myndigheten begäran. JO konstaterar att Försäkringskassan visserligen borde ha avvisat begäran i stället eftersom den hade getts in för tidigt, men finner inte tillräckliga skäl att kritisera myndigheten för att begäran prövades i sak. Han anser däremot att beslutet borde ha fattats tidigare. Om en begäran prövas i sak ska ett sådant beslut fattas inom fyra veckor. Ett beslut om att avvisa en begäran som har kommit in för tidigt bör enligt JO fattas betydligt snabbare än så, i normalfallet snarast efter att den har getts in. Försäkringskassan kritiseras för den bristande hanteringen av dröjsmålstalan. JO konstaterar också att Försäkringskassan fortfarande har stora problem med långa handläggningstider i ärenden om ersättning för vård- och tandvårdskostnader utomlands, vilket är mycket bekymmersamt. JO avser att följa utvecklingen av handläggningstiderna i sin fortsatta tillsyn.

text: Anmälan

type: rubrik

text: I en anmälan till JO klagade AA på Försäkringskassan och framförde bl.a. att handläggningstiden i hennes ärende om ersättning för vårdkostnader utomlands hade varit lång. Hon hade inte fått någon information om sina rättigheter och myndigheten hade avslagit hennes begäran om att få ett beslut i ärendet (en s.k. dröjsmålstalan).

type: stycke

text: Utredning

text: JO hämtade in handlingar i AA:s ärende. Därefter begärde JO att Försäkringskassan skulle yttra sig över det som hade framförts i anmälan om

text: ärendets handläggningstid och AA:s begäran om att få ett beslut. JO begärde även att myndigheten skulle redogöra för hur handläggningstiderna i ärenden om ersättning för vård- och tandvårdskostnader utomlands har utvecklats generellt samt för vilka åtgärder som vidtagits och planerats för att komma till rätta med de långa handläggningstiderna.

text: I yttrandet redogjorde Försäkringskassan för sin handläggning av ärendet och uppgav att myndigheten har brustit i handläggningen av AA:s ärende när det gäller handläggningstiden, skyldigheten att underrätta om väsentlig försening, hanteringen av dröjsmålstalan samt service- och dokumentationsskyldigheten.

text: Enligt Försäkringskassan har handläggningen dragit ut på tiden bl.a. på grund av att myndigheten inte har drivit ärendet framåt i tillräcklig mån. AA har inte underrättats om att avgörandet i hennes ärende skulle bli väsentligt försenat. Hon har inte heller fått tillräcklig information om möjligheterna att väcka dröjsmålstalan eller vad som gäller för en sådan. Utifrån dokumentationen i ärendet går det inte att säga att AA faktiskt har begärt ett avgörande och myndigheten borde därför ha kontaktat henne för att försäkra sig om hennes avsikt. När Försäkringskassan ändå uppfattade att AA begärde att ärendet skulle avgöras hade sex månader ännu inte passerat. Hennes begäran borde därför ha avvisats i stället för att prövas i sak. Myndigheten har inte heller uppfyllt kravet att inom fyra veckor ta ställning till hennes begäran.

text: Försäkringskassan uppgav vidare att myndigheten har långa handläggningstider i ärenden om ersättning för vård- och tandvårdskostnader utomlands och att det beror på resursbrister. Med anledning av tidigare kritik från JO har myndigheten sett över informationen till enskilda om väsentlig försening och dröjsmålstalan i ärenden om ersättning för vårdkostnader. Samma mallar kommer framöver att användas vid handläggningen av ärenden om ersättning för tandvårdskostnader. Försäkringskassan är medveten om vikten av att underrätta om väsentlig försening även om det tar tid från handläggningen av ärenden. Myndigheten har även vidtagit åtgärder i form av bl.a. rekrytering, nya arbetssätt och ITutveckling.

text: AA kommenterade yttrandet.

text: Bedömning

text: Handläggningen av AA:s ärende

text: Handläggningstid

text: Av

text: 9 § förvaltningslagen (2017:900)

text: , FL, framgår att ett ärende ska handläggas så enkelt, snabbt och kostnadseffektivt som möjligt utan att rättssäkerheten eftersätts. Enligt

text: 15 § lagen (2013:513)

text: om ersättning för kostnader till följd av vård i ett annat land inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (ersättningslagen) ska ett beslut om ersättning enligt lagen fattas så snart det är möjligt och senast 90 dagar från det att en fullständig ansökan har kommit in till Försäkringskassan. Om det finns särskilda skäl får denna tid överskridas.

text: När en längsta acceptabel handläggningstid har angetts i lag eller annan författning får den tiden naturligtvis inte överskridas i större utsträckning än vad eventuella undantagsregler ger utrymme för (se JO:s protokoll den 23 augusti 2019, dnr 3434-2019).

text: Av utredningen framgår att AA:s ansökan om ersättning för vårdkostnader utomlands kom in till Försäkringskassan den 14 mars 2023. Enligt myndigheten var ansökan redan då fullständig och det har inte framkommit att det funnits särskilda skäl för en längre handläggningstid än de 90 dagar som kan tillåtas som längst enligt huvudregeln i 15 § ersättningslagen. Försäkringskassan vidtog dock inga åtgärder förrän fyra månader senare, efter att AA hade kontaktat myndigheten. Beslut i ärendet fattades först den 10 april 2024 och handläggningstiden uppgick därmed till nästan 13 månader. Den långa handläggningstiden beror delvis på att Försäkringskassan har varit passiv och inte vidtagit de åtgärder som krävts för att kunna avsluta ärendet inom den tid som följer av lag.

text: Underrättelse om väsentlig försening och serviceskyldighet

text: Av

text: 11 §

text: FL framgår att om en myndighet bedömer att avgörandet i ett ärende som har inletts av en enskild part kommer att bli väsentligt försenat, ska myndigheten underrätta parten om detta. I en sådan underrättelse ska myndigheten också redovisa anledningen till förseningen. Det framgår vidare av

text: 6 §

text: FL att myndigheten utan dröjsmål ska lämna den enskilde sådan hjälp att han eller hon kan ta till vara sina intressen.

text: Jag har tidigare uttalat att det normalt sett inte är tillräckligt att en myndighet informerar om väsentlig försening först med anledning av att en enskild har tagit kontakt med myndigheten (se JO 2023 s. 351, dnr 6473-2021).

text: Av dokumentationen i AA:s ärende framgår inte att hon har underrättats om väsentlig försening i enlighet med

text: 11 §

text: FL. Hon har visserligen i februari 2024 fått information om att avgörandet skulle bli väsentligt försenat, men den informationen lämnades inte på myndighetens initiativ utan på AA:s egen begäran. Dessutom gavs informationen först efter nästan ett års handläggning, trots att det mycket tidigt måste ha stått klart för Försäkringskassan att avgörandet i AA:s ärende skulle bli väsentligt försenat.

text: Jag noterar även att AA inte underrättades om väsentlig försening i samband med att Försäkringskassan i december 2023 beklagade att sådan information tidigare inte hade lämnats. Så skedde inte heller i samband med yttrandet till JO i februari 2024 trots att myndigheten då medgav brister i underrättelseskyldigheten. Detta är anmärkningsvärt. Dessutom har AA fått bristfällig information om möjligheten att väcka dröjsmålstalan, eftersom myndigheten inte har informerat om vid vilken tidpunkt en sådan begäran kan göras och även dröjt med att upplysa om att så endast kan göras vid ett tillfälle. Försäkringskassan har mot denna bakgrund brustit i sin underrättelse- och serviceskyldighet.

text: Dröjsmålstalan

text: I

text: 12 §

text: FL finns regler om dröjsmålstalan. I bestämmelsen anges att om ett ärende som har inletts av en enskild part inte har avgjorts i första instans senast inom sex månader, får parten skriftligen begära att myndigheten ska avgöra ärendet. Myndigheten ska inom fyra veckor från den dag då en sådan begäran kom in antingen avgöra ärendet eller i ett särskilt beslut avslå begäran.

text: Av utredningen framgår att Försäkringskassan den 16 oktober 2023 beslutade att avslå AA:s begäran om att avgöra hennes ärende. I beslutet anges att begäran hade kommit in fem veckor tidigare, den 11 september 2023. Vid den tidpunkten hade sex månader inte passerat. Enligt myndigheten borde begäran inte ha prövats i sak utan avvisats, eftersom den hade getts in för tidigt.

text: Det är bara framställningar som görs sedan minst sex månader har förflutit som måste beaktas vid tillämpningen av

text: 12 §

text: FL. Jag har tidigare uttalat att myndigheten i normalfallet bör avvisa en begäran som kommer in för tidigt och därför inte kan prövas i sak (se JO 2023 s. 358, dnr 4900-2022). Försäkringskassan borde därför ha avvisat AA:s begäran. I det här fallet gavs begäran dock in bara några dagar för tidigt och när beslutet fattades hade långt mer än sex månader passerat. Jag finner därför inte tillräckliga skäl att kritisera Försäkringskassan för att begäran prövades i sak. Däremot anser jag att beslutet borde ha fattats tidigare. Om en begäran prövas i sak ska beslut enligt

text: 12 §

text: FL fattas inom fyra veckor. Ett beslut om att avvisa en begäran som har kommit in för tidigt bör enligt min mening fattas betydligt snabbare än så, i normalfallet snarast efter att den har getts in (jfr JO 2023 s. 507, dnr 5151-2022). Försäkringskassan har alltså dröjt för länge med att ta ställning till AA:s begäran om avgörande.

text: Jag noterar att Försäkringskassan skriver i sitt yttrande att ett e-postmeddelande från AA felaktigt har tolkats som en begäran om beslut och att det därför inte går att säga att hon faktiskt begärde ett avgörande i september 2023. AA skriver dock själv i sin anmälan till JO att hon gjorde en sådan begäran vid den aktuella tidpunkten. Jag ställer mig därför frågande till om det verkligen handlar om en misstolkning eller om det i stället är fråga om brister i dokumentationen. Med detta sagt finner jag inte skäl att ytterligare uppehålla mig vid den saken.

text: Dokumentation

text: En myndighet som får uppgifter på något annat sätt än genom en handling ska, enligt

text: 27 §

text: FL, snarast dokumentera dem, om de kan ha betydelse för ett beslut i ärendet.

text: Det finns flera dokumentationsbrister i AA:s ärende, bl.a. har vissa händelser dokumenterats sent eller inte alls i ärendets journal. Det framgår inte heller vilket datum AA:s ansökan om ersättning för vårdkostnader utomlands kom in. Journalföringen gör det svårt att få en tydlig överblick över ärendet och vilka åtgärder som har vidtagits vid vilken tidpunkt. Jag vill särskilt framhålla att det

text: av rättssäkerhetsskäl är viktigt att det tydligt framgår när en ansökan har kommit in så att handläggningstider och tidsfrister kan beräknas korrekt.

text: Försäkringskassans handläggningstider i ärenden om ersättning för vård- och tandvårdskostnader utomlands Försäkringskassan har tidigare fått allvarlig kritik för långsam handläggning av ärenden om ersättning för vård- och tandvårdskostnader utomlands (se JO 2023 s. 358, dnr 4900-2022, och JO 2023 s. 368, dnr 7262-2022 m.fl.). Av Försäkringskassans yttrande framgår att myndigheten fortfarande har stora problem med långa handläggningstider i dessa ärendetyper och att de har ökat ännu mer sedan de tidigare besluten. Det är mycket bekymmersamt att Försäkringskassan inte har kommit till rätta med situationen.

text: Jag har tagit del av den handlingsplan för att korta ner handläggningstiderna som Försäkringskassan har tagit fram på uppdrag av regeringen. I planen anges att Försäkringskassans målsättning är att ärendebalansen ska vara avarbetad senast i slutet av 2026, men att det finns osäkerhet om möjligheterna att nå det målet. Problemen med långa handläggningstider har redan funnits under flera år och jag anser att det är mycket oroväckande att enskilda med stor sannolikhet kommer fortsätta att drabbas av detta under ytterligare en lång tid. Jag ser särskilt allvarligt på att Försäkringskassan har sådana problem med en ärendetyp där handläggningstiden följer av lag.

text: Försäkringskassan har både i yttrandet till JO och i handlingsplanen redogjort för vidtagna och planerade åtgärder för att komma till rätta med problemen. Jag ser positivt på det, men det är tydligt att myndighetens ansträngningar hittills inte har varit tillräckliga. Det är mycket bekymmersamt. Jag förutsätter därför att myndigheten löpande följer upp och utvärderar vidtagna åtgärder samt vid behov ser över sin handlingsplan.

text: Försäkringskassan har även redogjort för sitt arbete med att ta fram nya mallar och rutiner för att underrätta om väsentlig försening samt lämna information om dröjsmålstalan. Det ser jag positivt på. Som jag tidigare har uttalat måste en myndighet som har problem med långa handläggningstider lämna tydlig information om det till de enskilda (se JO 2023 s. 351, dnr 6473-2021). Jag noterar dock att Försäkringskassan vid handläggningen av ärenden om ersättning för tandvårdskostnader utomlands tidigare inte har underrättat om väsentlig försening på ett tydligt sätt och inte heller haft några rutiner för information om dröjsmålstalan. Även om det är positivt att myndigheten angett att förbättringar i dessa delar är på gång vill jag framhålla att det är viktigt att

text: Svar på regeringsuppdrag, Rapport – Handlingsplan för att minska handläggningstiderna i ärenden gällande intyg S1 och ersättning till enskilda för vård utomlands, dnr FK 2024/007332.

text: bestämmelser som gäller generellt hos en myndighet, såsom 11 och 12 §§ FL, tillämpas på ett likartat sätt inom hela myndigheten.

text: Avslutande synpunkter Försäkringskassan förtjänar allvarlig kritik för den långsamma handläggningen i AA:s ärende. Myndigheten ska också kritiseras för att ha brustit i sin service-, underrättelse- och dokumentationsskyldighet samt för de brister som har framkommit vid hanteringen av AA:s dröjsmålstalan. Jag avser att följa utvecklingen av handläggningstiderna i min fortsatta tillsyn.

text: Det som i övrigt har framkommit ger inte anledning till någon åtgärd eller något uttalande från min sida.

text: Jag har i ytterligare ett beslut i dag (dnr 2518-2024) kritiserat Försäkringskassan för långsam handläggning i ett ärende om ersättning för vårdkostnader utomlands.

text: Ärendet avslutas.

text: Beslutet har fattats av JO Thomas Norling. Dokumentet har fastställts digitalt och har ingen underskrift.

text: Seniora rättssakkunniga Sara Uhrbom har föredragit ärendet och byråchefen Anneli Svensson har deltagit i beredningen.

type: avgorande


avgjordAv: Justitieombudsmannen Per Lennerbrant

nyckelord:
Beslutsmotivering, utformning av beslut
Serviceskyldighet
Återkrav

title: Kritik mot Migrationsverket för att partsbesked om återbetalning av dagersättning inte har levt upp till de krav som serviceskyldigheten i förvaltningslagen ställer

sammanfattning: JO har granskat utformningen av meddelanden om återbetalning som Migrationsverket har skickat till enskilda som fått dagersättning utbetald. JO har kommit fram till att meddelandena är s.k. partsbesked och gör i beslutet uttalanden om vilka krav som därmed följer av serviceskyldigheten i förvaltningslagen. JO framhåller bl.a. att en myndighet som uppmanar en enskild att göra en återbetalning behöver förklara sitt ställningstagande och att den enskilde enkelt ska kunna förstå varför myndigheten anser att det finns en betalningsskyldighet. Det behöver även framgå att det handlar om myndighetens uppfattning och att saken inte är slutligt avgjord. Begäran får inte kunna förväxlas med ett beslut varigenom myndigheten ålägger den enskilde att betala tillbaka ett visst belopp. JO kritiserar Migrationsverket för att meddelandena inte levt upp till kraven som serviceskyldigheten ställer vid myndighetens kontakter med enskilda.

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO förde AA och BB fram klagomål mot Migrationsverket för hur myndigheten utformat meddelanden om återbetalning av utbetald dagersättning som hade skickats till enskilda. De bifogade ett exempel på ett meddelande som hade skickats ut och förde fram bl.a. följande.

text: Meddelandena innehåller information om ”möjlighet att göra återbetalning” och instruktioner om hur den enskilde då ska gå till väga. Det handlar inte om återkravsbeslut som den enskilde har skyldighet att rätta sig efter men informationen i meddelandena måste för den enskilde framstå som en uppmaning till betalning. En upplysning om att den enskilde kan dömas för bidragsbrott är formulerad på ett sätt som förstärker bilden av att den enskilde måste rätta sig efter meddelandet.

text: Eftersom meddelandet kan uppfattas som ett bindande beslut för den enskilde, eller i alla fall påverkar dennes situation på ett inte obetydligt sätt, borde det innehålla en klargörande motivering. Det konstateras att den enskilde har fått en felaktig utbetalning men hänvisas inte till den lagstiftning som behandlar rätten till dagersättning. Det gör det svårt att avgöra varför utbetalningen varit felaktig.

text: Vidare verkar det inte finnas någon utredning avseende omständigheter som kan innebära att den enskilde inte behöver betala tillbaka ersättningen.

text: Utredning

text: JO begärde att Migrationsverket skulle yttra sig över anmälan. JO begärde också att Migrationsverket skulle besvara vissa frågor, bl.a. i vilken utsträckning meddelanden om återbetalning av aktuellt slag hade skickats ut under åren 2023 och 2024.

text: Migrationsverket (rättschefen) yttrade sig den 18 mars 2025. Migrationsverket redogjorde för handläggningen i ärendet gällande den person som det till anmälan bifogade meddelandet hade skickats till (i JO:s beslut benämnd CC) och för rättslig reglering om rätt till bistånd enligt lagen om mottagande av asylsökande m.fl. Verket förde vidare fram bl.a. följande.

text: Under 2023 och 2024 har sammanlagt 4 525 brev av aktuellt slag skickats till enskilda. Innehållet i det meddelande som bifogats anmälan är representativt för de meddelanden som har skickats ut. Det följer den mall som är upprättad på myndigheten och finns i ärendehanteringssystemet. Meddelandet är inte ett beslut om återkrav utan ett sätt att informera den enskilde om vad som skett samt ge möjlighet att återbetala beloppet som gått ut felaktigt. Det är ett sätt att uppfylla kravet i

text: 6 § förvaltningslagen

text: . Det är också ett steg i att hantera frågan om eventuellt bidragsbrott, vilket följs av vidare utredning och eventuell kommunicering med den enskilde. Handläggningen kan variera beroende på ärendetyp och grund för avslag samt hur den felaktiga utbetalningen skett.

text: Migrationsverket bifogade bl.a. en rutinbeskrivning gällande hantering av återbetalning av felaktig utbetalning. Verket bifogade också en dokumentmall för den aktuella meddelandetypen, med i huvudsak följande innehåll.

text: [– – –] Dokumentrubrik: Meddelande om återbetalning av felaktig utbetalning […] Du har under perioden DAG MÅNAD ÅR till och med DAG MÅNAD ÅR fått en felaktig utbetalning från Migrationsverket. Du har erhållit dagersättning med X kronor per dag trots att du //har haft egna medel i form av FRITEXT/har flyttat till en egen adress och därmed har rätt till en lägre ersättning/inte längre har rätt till bistånd enligt LMA/ditt/dina barn fått felaktigt utbetald dagersättning då du har haft egna medel att förfoga över/annan anledning//. FRITEXT (Beskriv vad som har hänt) Du har totalt erhållit X kronor för mycket.

text: Du har möjlighet att göra en återbetalning av den ersättning som du har fått felaktigt. Då behöver du göra följande: Betala in det felaktiga beloppet på Migrationsverkets bankgironummer … Under meddelande skriver du ÅTERBET och ditt beteckningsnummer … Skicka sedan in kontoutdrag eller kvitto på inbetalningen till XX (aktuell enhet) snarast efter att inbetalning är genomförd.

text: (Nedanstående text ska tas bort om sökande inte orsakat den felaktiga

text: utbetalningen)

text: Du är skyldig att meddela Migrationsverket sådana ändringar gällande din inkomst och andra förhållanden som kan påverka rätten till, eller storleken, på dagersättningen. En person som medvetet eller genom grov oaktsamhet lämnar en oriktig uppgift, eller låter bli att anmäla ändrade förhållanden, och på så sätt får mer pengar från Migrationsverket än personen har rätt till, kan dömas för bidragsbrott. Migrationsverket har som myndighet en skyldighet enligt lag att göra en polisanmälan vid misstanke om brott. Detta gäller oavsett om pengarna betalas tillbaka eller inte. Om du har några frågor kan du kontakta Migrationsverket … på telefonnummer […]

text: Migrationsverket redovisade bl.a. följande bedömning.

text: Handläggningen av ärendet gällande CC har skett i enlighet med Migrationsverkets rutiner. I samband med att Migrationsverket återkallat beslutet att bevilja CC dagersättning har han erbjudits att betala tillbaka den dagersättning som felaktigt utgått till honom. Av meddelandet framgår anledningen till den felaktiga utbetalningen och hur beloppet har räknats fram. Beloppet avser inte en misstagsbetalning, utan dagersättning som grundat sig på en ansökan från CC. Förutsättningarna för att få ersättningen har varit kända för honom och han har intygat att uppgifterna som han lämnat är riktiga. Vidare har han varit skyldig att meddela om hans ekonomiska situation förändras.

text: Rättslig reglering m.m.

text: Lagen om mottagande av asylsökande m.fl. (LMA) innehåller bestämmelser om bistånd i form av bl.a. dagersättning till utlänningar som omfattas av lagen.

text: I

text: 6 § förvaltningslagen

text: regleras myndigheters serviceskyldighet. Där anges att en myndighet ska se till att kontakterna med enskilda blir smidiga och enkla. Myndigheten ska lämna den enskilde sådan hjälp att han eller hon kan ta till vara sina intressen. Hjälpen ska ges i den utsträckning som är lämplig med hänsyn till frågans art, den enskildes behov av hjälp och myndighetens verksamhet samt utan onödigt dröjsmål.

text: En utgångspunkt för

text: förvaltningslagen

text: är att den moderna förvaltningen bör präglas av ett tydligt medborgarperspektiv med högt ställda krav på god service. Ett effektivt och rättssäkert förfarande tillsammans med myndigheternas förmåga att även i övrigt ge god service till enskilda är av avgörande betydelse för allmänhetens tilltro till förvaltningen. (

text: Prop. 2016/17:180 s. 20

text: f.)

text: Bedömning

text: Utgångspunkter Av utredningen framgår att Migrationsverket under åren 2023 och 2024 har skickat ut ett stort antal meddelanden till enskilda som verket ansett har fått felaktigt utbetalt bistånd enligt LMA.

text: LMA innehåller inga bestämmelser om återkrav av dagersättning eller annat bistånd som har betalats ut enligt lagen. Migrationsverket har också förklarat att meddelandena inte är formella beslut om återkrav utan endast information.

text: Min granskning tar sikte på utformningen av dessa meddelanden. Vid bedömningen har jag utgått från både Migrationsverkets dokumentmall för meddelandetypen och det exempel som bifogats anmälan, som enligt verket är representativt för hur kommunikationen med enskilda sett ut. Meddelandena utgör partsbesked om återbetalning Även när det saknas särskilda föreskrifter om återkrav kan det finnas möjlighet för en myndighet att på civilrättslig grund begära återbetalning av medel som myndigheten anser har betalats ut felaktigt. Det finns inga generellt tillämpliga regler i författning om hur en sådan begäran ska utformas. I normalfallet torde det handla om ett s.k. partsbesked. Ett partsbesked är inte ett rättsligt bindande beslut utan förmedlar endast myndighetens syn på hur frågan bör bedömas vid en eventuell prövning (t.ex.

text: prop. 2016/17:180 s. 260

text: Jag kan konstatera att de aktuella meddelandena inleds med rubriken ”Meddelande om återbetalning av felaktig utbetalning”. Både rubriken och texten i övrigt förmedlar att den enskilde har fått en utbetalning som han eller hon inte haft rätt till. Det finns visserligen inte något entydigt krav på återbetalning men det ligger nära till hands att förstå saken som att myndigheten anser att pengarna ska betalas tillbaka. Det lämnas också en instruktion om hur den enskilde ska gå till väga för att göra detta. Även om det anges att den enskilde har en ”möjlighet” att göra en återbetalning är helhetsintrycket att det är fråga om en betalningsuppmaning. Jag delar därför inte Migrationsverkets uppfattning att det rört sig om endast information. Jag uppfattar i stället meddelandena som partsbesked om återbetalning. Serviceskyldigheten ställer krav vid partsbesked om återbetalning Vid partsbesked är

text: förvaltningslagens

text: bestämmelser om t.ex. kommunikationsoch motiveringsskyldighet inte tillämpliga (

text: prop. 2016/17:180 s. 55

text: ). Däremot gäller den allmänna serviceskyldigheten, vilket ställer krav på myndigheten när det gäller både kommunicering och att förklara sitt ställningstagande.

text: Innan en myndighet framställer ett betalningsanspråk gentemot en enskild måste den naturligtvis ha gjort en utredning av omständigheterna och bedömt sig ha rättslig grund för anspråket. Myndigheten bör därvid beakta omständigheter som kan medföra jämkning eller på annat sätt påverka frågan om betalningsskyldighet.

text: Jag har tidigare uttalat att en myndighet som uppmanar en enskild att återbetala utbetald ersättning bör informera om relevanta uppgifter och ge den enskilde möjlighet att yttra sig över dem innan myndigheten slutligt tar ställning till frågan om återbetalning. Jag uttalade också att myndigheten behöver motivera tydligt varför den anser att betalningsskyldighet föreligger. Det sagda är viktigt

text: för att den enskilde ska förstå vad som hänt och kunna göra en egen bedömning av bärkraften i myndighetens argument och i förlängningen förutsättningarna för en rättslig process. Det har också betydelse för tilltron till myndigheten. (JO 2022/23 s. 366, dnr

text: Uttalandena i det nämnda beslutet är i alla väsentliga delar tillämpligt i ett sådant fall som det är fråga om nu. I kravet på att myndigheten ska förklara sitt ställningstagande ligger att det ska redovisas vilka omständigheter som ligger till grund för anspråket och de rättsregler som myndigheten anser är tillämpliga. Den enskilde ska enkelt kunna förstå varför myndigheten anser att det finns en betalningsskyldighet. Det behöver även framgå att det handlar om myndighetens uppfattning i frågan och att saken inte är slutligt avgjord. Självfallet får en begäran inte kunna förväxlas med ett beslut varigenom myndigheten ålägger den enskilde att betala tillbaka ett visst belopp. Det är också viktigt att det framgår tydligt vad som är myndighetens avsikt med meddelandet. Meddelandena lever inte upp till serviceskyldighetens krav Jag går inte in på Migrationsverkets handläggning inför att meddelandena skickades ut eller de rättsliga förutsättningarna för att över huvud taget begära återbetalning av dagersättning enligt LMA.

text: När det gäller själva utformningen av meddelandena kan jag konstatera att de saknar uppgifter om den rättsliga reglering som enligt myndigheten medför att det finns en återbetalningsskyldighet. Det är inte heller tydligt att det som redovisas är myndighetens uppfattning i en fråga som inte är slutligt avgjord. Vidare framstår det inte som uteslutet att upplysningen om Migrationsverkets skyldighet att göra en polisanmälan vid misstanke om bidragsbrott kan förstås som att en anmälan inte kommer göras om den enskilde betalar. Formuleringen kan därför tolkas som en otillbörlig påtryckning, särskilt som det i övrigt inte lämnats någon information om verkets fortsatta handläggning. Det sagda tillsammans med den tvetydighet som jag pekat på om möjligheten att göra en återbetalning medför att det är svårt att förstå syftet med meddelandena.

text: Vid en samlad bedömning anser jag att meddelandena är alltför otydliga för att leva upp till de krav som serviceskyldigheten ställer vid en myndighets kontakter med enskilda. Migrationsverket kritiseras för detta. Jag förutsätter att verket överväger meddelandena i ljuset av det som jag nu uttalat.

text: Ärendet avslutas.

text: Beslutet har fattats av JO Per Lennerbrant. Dokumentet har fastställts digitalt och har ingen underskrift.

text: Rättssakkunniga Madeleine Sjödin har föredragit ärendet och byråchefen Sara Johannesson har deltagit i beredningen.


avgjordAv: Justitieombudsmannen Katarina Påhlsson

nyckelord:
God förvaltning/myndighetsetik
Omplacering
Sekretess
Sjukvård

title: Kritik mot Kriminalvården för behandlingen av en gravid intagen m.m.

sammanfattning: En intagen i anstalt fick inte träffa en barnmorska förrän två veckor efter att det hade konstaterats att hon var gravid. Dröjsmålet berodde delvis på att hon omplacerades till en annan anstalt. Vidare hänvisades hon till att låta fastställa graviditetens längd efter frigivningen. Enligt JO borde den intagna ha fått träffa en barnmorska så snart som möjligt och senast inom en vecka från det positiva graviditetstestet. JO ifrågasätter om det inte hade varit möjligt för Kriminalvården att skjuta på omplaceringen någon dag så att ett bokat barnmorskebesök kunde bli av och hon anser att den intagna under alla förhållanden borde ha fått träffa en barnmorska snabbare. I beslutet pekar JO särskilt på att en graviditet kan vara mycket påfrestande för den enskilda kvinnan och att det finns vissa skarpa tidpunkter för rätten till och sättet för abort. JO är mycket kritisk till Kriminalvårdens brister i detta fall och gör även generella uttalanden om myndighetens ansvar för gravida intagna.

text: Anmälan

text: I en anmälan som kom in till JO den 30 november 2022 framförde AA i huvudsak följande klagomål mot anstalten Färingsö och kriminalvårdaren BB.

text: Hon var tidigare placerad i anstalten Ringsjön. Där fick hon veta att hon var gravid. När hon omplacerades till anstalten Färingsö blev det ont om tid för att avbryta graviditeten. Trots att anstalten Ringsjön hade remitterat henne till mödravårdscentral och uppmärksammat anstalten Färingsö på situationen fick hon inte rätt vård, ultraljud eller möjlighet att avbryta graviditeten. Den 23 november 2022 besökte hon sjukvården i anstalten Färingsö med anledning av graviditeten. Efter besöket gick hon tillsammans med två kriminalvårdare och två intagna när kriminalvårdaren BB plötsligt bröt mot sekretessen och frågade hur sjukvårdsbesöket gått, om hennes situation löst sig, om hon fått reda på vilken vecka hon var i och om hon hade fått göra ultraljud. Hon kände sig uthängd och har efter händelsen fått många frågor från medintagna, vilket har varit psykiskt påfrestande. Hon har fortfarande inte fått rätt vård eller en tid hos mödravårdscentralen. Hon vet därför inte hur länge hon har varit gravid och om graviditeten kan avbrytas.

text: Utredning

text: JO tog del av vissa anteckningar om AA i kriminalvårdsregistret, KVR, och i hennes patientjournal.

text: Av patientjournalen framgår bl.a. följande:

text: 2022-11-14 Överrapportering Patienten förflyttas till anstalten Färingsö idag. Kort strafftid … Patienten är gravid oklart hur många veckor. Vet ej hur hon ska förhålla sig till detta. Funderar på ev. abort. Behöver hjälp med tidsbokning hos en barnmorska för att fastställa graviditetens längd. 2022-11-15 Uppföljning/initial hälsoundersökning … Sätter upp till barnmorska för att avgöra hur långt gången graviditeten. 2022-11-16 Sjuksköterska Ssk lapp 15/11 måste ha tid till bvc skulle åka dit igår egentligen, men vart flyttad hit. Vill veta hur många veckor jag är gången. Fick reda på det av syster på anstalt, så det kom som en chock för mig och vill gärna veta. Svarar 16/11 att hon är uppsatt till barnmorska den 23/11 när hon kommer hit. 2022-11-23 Sjuksköterska Träffat barnmorska för fastställande av graviditetens gång. Patient missnöjd då hon trodde att vi hade ultraljud. Barnmorskan tror att hon är i v 13, då patient inte hade koll på sista menstruationen. Patienten blir ombedd att söka mödravård när hon muckar den 2/12.

text: Därefter uppmanades Kriminalvården att yttra sig över klagomålen om vad BB ska ha uppgett om AA:s situation inför medintagna. Myndigheten skulle också besvara de frågor som framgår av remissvaret nedan, under rubriken Kriminalvårdens bedömning.

text: I remissvaret anförde myndigheten, genom chefen för sektionen verksjuridik vid rättsavdelningen, i huvudsak följande:

text: Utredning

text: Uppgifter om omständigheterna har hämnats in från avdelningen för verksamhetsinnehåll samt regionerna Stockholm och Syd, som i sin tur har hämtat in uppgifter från kriminalvårdsregistret (KVR) och anstalterna Färingsö och Ringsjön. Uppgifter om hur Kriminalvården ser till att intagna som är gravida får mödravård har även hämtats in från regionerna Nord, Stockholm, Mitt, Väst och Syd, som i sin tur har hämtat in uppgifter från anstalterna Hinseberg, Färingsö, Sagsjön, Ljustadalen, Ringsjön och Ystad, vilka tar emot kvinnliga intagna. Av utredningen framgår sammanfattningsvis följande.

text: Besök hos barnmorska m.m. Den 2 november 2022 påbörjande AA, efter s.k. egen inställelse, verkställighet av ett tre månader långt fängelsestraff på anstalten Ringsjön, som är i säkerhetsklass 3. Dagen efter genomgick hon en hälsoundersökning och skrevs in i sjukvårdssystemet på anstalten. Vid undersökningen framkom inte någon uppgift om graviditet. Den 7 november 2022 beslutades att AA, bl.a. med hänsyn till risk för missbruk och återfall i kriminalitet eller annan misskötsamhet, initialt skulle vara placerad i en anstalt i säkerhetsklass 2. Anstalten Färingsö bedömdes vara den lämpliga anstalt som först kunde ta emot AA och en plats bokades där som tidigast skulle vara tillgänglig från den 14 november 2022. Den 8 november 2022 begärde AA att få träffa anstaltens sjuksköterska och vid ett besök dagen efter gjorde hon ett graviditetstest som visade positivt. Ytterligare ett positivt graviditetstest gjordes den 10 november 2022 och AA fick samma dag en tid hos läkare. Det framkom då bl.a. att hennes menstruation hade uteblivit under 2–3 månader och att hon hade funderingar på om hon skulle behålla barnet. Det antecknades att AA skulle fundera över graviditeten under de kommande dagarna. AA bedömdes ha behov av att träffa en barnmorska och ett sådant besök bokades in den 15 november 2022 på anstalten Ringsjön. Den 14 november 2022 skrevs AA in på anstalten Färingsö och samma dag genomfördes en överrapportering via sjukvårdssystemet från anstalten Ringsjön. Vid överrapporteringen lämnades information om att AA var gravid, att det var oklart hur långt graviditeten hade kommit, vilka åtgärder som vidtagits och hennes funderingar gällande graviditeten. Sjukvården informerade även om att AA hade samtyckt till att häva sekretess på så sätt att Kriminalvårdens hälso- och sjukvård fick överlämna sådana uppgifter om hennes hälsotillstånd som de bedömde var nödvändiga för att personalen i den klientnära verksamheten i anstalt och häkte skulle kunna tillgodose hennes omvårdnads- och tillsynsbehov. Den 15 november 2022 träffade AA en sjuksköterska som bokade in henne på ett besök hos barnmorska den 23 november 2022, vilket var den första tid som fanns tillgänglig. Den 23 november 2022 träffade AA en barnmorska och det kunde konstateras hur långt graviditeten hade kommit. AA skulle villkorligt friges nio dagar senare och hon ombads att ta kontakt med mödravården efter det för att få en säkrare bedömning av graviditeten med hjälp av ultraljud. Den 2 december 2022 blev AA villkorligt frigiven.

text: Uppgifterna om vad en kriminalvårdare ska ha uppgett om den intagnas situation inför medintagna Uppgifterna i anmälan om vad och i vilken situation den aktuella kriminalvårdaren frågade AA är korrekta. Efter händelsen kontaktade kriminalvårdaren, som hade ett timvikariat, sin närmaste chef och fick rådet att tala med AA om händelsen. Dagen efter bad kriminalvårdaren AA om ursäkt och förklarade att det hade varit obetänksamt att inte vänta till dess de var ensamma. Enligt uppgifter från anstalten har det inte förekommit något möte med all personal vid anstalten gällande AA:s graviditet på det sätt som anges i anmälan. Kriminalvårdaren hade fått del av uppgiften om hennes graviditet när denne avlyssnade ett telefonsamtal mellan AA och en annan person.

text: Rättslig reglering

text: Rätt att påbörja verkställigheten av ett fängelsestraff och omplacering Enligt

text: 5 § strafftidslagen (2018:1251)

text: har en dömd rätt att påbörja verkställigheten av ett fängelsestraff om han eller hon begär det och straffet är verkställbart.

text: Av förarbetena till bestämmelsen i

text: 5 § strafftidslagen

text: framgår att det ankommer på Kriminalvården att sedan den dömde påbörjat verkställigheten, om det finns behov av det, flytta eller omplacera honom eller henne till annan kriminalvårdsanstalt (se

text: prop. 2017/18:250 s. 167

text: ). Av de allmänna råden till

text: 5 § strafftidslagen

text: KVFS 2019:1

text: ) om inledande av verkställighet av fängelsestraff och strafftidsberäkning, FARK Strafftid, framgår bl.a. att en dömd som inte är frihetsberövad och som inställer sig i anstalt eller häkte med en dom eller ett beslut som är verkställbart har rätt att bli mottagen i anstalten eller häktet i avvaktan på beslut om placering. Enligt

text: 2 kap. 1 § fängelselagen (2010:610)

text: , FäL, får en intagen inte placeras så att han eller hon underkastas mer ingripande övervakning och kontroll än som är nödvändigt för att ordningen eller säkerheten ska kunna upprätthållas. Vid beslut om placering ska, i den utsträckning det är möjligt, hänsyn tas till den intagnes behov av sysselsättning, omvårdnad och en lämplig frigivningsplanering. Vid bedömning av frågor om placering ska enligt

text: 10 § fängelseförordningen (2010:2010)

text: särskilt beaktas risken för rymning, fritagning, fortsatt brottslighet, missbruk och annan misskötsamhet, samt behovet av att undvika en olämplig sammansättning av intagna och att i övrigt kunna bedriva en ändamålsenlig verksamhet i anstalt. Av de allmänna råden till 2 kap. 1 § första stycket FäL i Kriminalvårdens föreskrifter och allmänna råd (

text: KVFS 2011:1

text: ) om fängelse, FARK Fängelse, framgår följande. Ett beslut om placering ska föregås av en helhetsbedömning i varje enskilt fall. Denna bedömning får inte mynna ut i att en intagen placeras under högre eller lägre grad av övervakning och kontroll än som är nödvändigt för att ordningen eller säkerheten ska kunna upprätthållas. Graden av övervakning och kontroll framgår i första hand av anstaltens eller avdelningens säkerhetsklass. Av 2 kap. 3 § FARK Fängelse framgår att en intagen ska omplaceras till en annan anstalt eller avdelning om graden av övervakning och kontroll där han eller hon är placerad inte motsvarar vad som är nödvändigt för att ordningen eller säkerheten ska kunna upprätthållas. Omplacering ska även, i den utsträckning det är möjligt, ske om det behövs för att tillgodose den intagnes behov enligt

text: 2 kap. 1 § andra stycket fängelselagen (2010:610)

text: och 2 §. Av de allmänna råden till den bestämmelsen framgår följande. Att graden av övervakning och kontroll inte motsvarar vad som är nödvändigt för att upprätthålla ordningen eller säkerheten kan motivera omplacering till såväl högre som lägre grad av övervakning och kontroll. Vid bedömningen av vad som är nödvändigt med hänsyn till ordningen eller säkerheten ska beaktas vad som anges i

text: 10 § fängelseförordningen

text: . Omplacering på grund av den intagnes behov bör normalt beviljas endast för behov som har identifierats i verkställighetsplanen.

text: Hälso- och sjukvård Enligt 9 kap. 1 § första stycket FäL ska en intagen som behöver hälso- och sjukvård vårdas enligt de anvisningar som ges av läkare. Om den intagne inte kan undersökas eller behandlas på ett lämpligt sätt i anstalten, ska den allmänna sjukvården anlitas. Om det behövs, ska den intagne föras över till sjukhus. Enligt

text: 25 § fängelseförordningen

text: ska varje anstalt ha tillgång till legitimerad läkare och personal med lämplig sjukvårdsutbildning. Av förarbetena till

text: fängelselagen

text: prop. 2009/10:135 s. 64

text: ) framgår att Kriminalvårdens ansvar för att tillgodose de intagnas behov av stöd- och vårdinsatser begränsat av den s.k. normaliseringsprincipen. Denna princip innebär att det är de ordinarie myndigheterna som primärt ansvarar för de intagnas behov av t.ex. hälso- och sjukvård. Endast i de fall där den intagne omhändertagits på ett sådant sätt att det förhindrar andra myndigheters medverkan eller där stödinsatserna

text: uteslutande har sin grund i Kriminalvårdens uppdrag bör det vara motiverat att göra avsteg från denna princip. Av 9 kap. 1 § FARK Fängelse framgår att en intagen i anslutning till att han eller hon tas in i anstalt ska tillfrågas om sitt hälsotillstånd. Den intagne ska så snart som möjligt ges möjlighet att få sin hälsa undersökt av en sjuksköterska, om en sådan undersökning inte har genomförts i en annan anstalt. En intagen som har en pågående medicinsk behandling ska dock alltid ges möjlighet att träffa sjuksköterska. I avsnitt 4.1.1 i Kriminalvårdens handbok om medföljande barn och gravida intagna i häkte och anstalt (

text: ) anges följande. Om en intagen är gravid och sitter häktad eller verkställer straff i anstalt ska Kriminalvården tillse att hon får mödravård. I det fall klienten beräknas föda under placering i anstalt eller häkte ska kontakt tas med socialtjänsten i hemkommunen. Aktuellt verksamhetsställe ansvarar för att informera socialtjänsten om vilka förutsättningar som råder och hur vidare planering eller utredning kring klienten kan genomföras. Det finns ett särskilt framtaget informationsmaterial till socialtjänsten för ärenden som rör medföljande barn. Informationsmaterial finns även framtaget för klienter som planerar att ha medföljande barn under verkställigheten. Planering av förlossning ska ske i samråd med aktuell förlossningsklinik. Särskild vikt ska läggas vid att planeringen är individuellt utformad utifrån riskbedömning och omständigheterna i det enskilda fallet. I samband med säkerhetsbedömning inför utevistelse sker en avvägning av vilken information som kan delges den intagne. Utgångspunkten är att klienten ska känna sig trygg inför sin förlossning och delges all information såvida inte säkerhetsskäl motiverar annat ställningstagande. Om säkerhetsbedömningen medger det, och det är praktiskt möjligt, ska klienten kunna ha med sig en närstående under förlossningen. Önskar klienten behålla barnet i häkte eller anstalt efter förlossningen, bör detta utredas och beslutas inför förlossning.

text: Sekretess Enligt

text: 25 kap. 1 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400)

text: , OSL, gäller sekretess inom hälso- och sjukvården för uppgift om en enskilds hälsotillstånd eller andra personliga förhållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon närstående till denne lider men. Detsamma gäller i annan medicinsk verksamhet, exempelvis rättsmedicinsk och rättspsykiatrisk undersökning, insemination, befruktning utanför kroppen, fastställande av könstillhörighet, abort, sterilisering, omskärelse och åtgärder mot smittsamma sjukdomar. Enligt

text: 35 kap. 15 § första stycket

text: OSL gäller sekretess inom kriminalvården för uppgift om en enskilds personliga förhållanden, om det kan antas att den enskilde eller någon närstående lider men eller att fara uppkommer för att någon utsätts för våld eller lider annat allvarligt men om uppgiften röjs. Enligt

text: 12 kap. 2 § första stycket

text: OSL kan en enskild helt eller delvis häva sekretess som gäller till skydd för honom eller henne, om inte annat anges i offentlighets- och sekretesslagen. Av 8 kap. 1 och 2 §§ OSL följer att en uppgift som omfattas av sekretess enligt offentlighets- och sekretesslagen inte får röjas för enskilda eller för andra myndigheter utan stöd i lag eller förordning och det gäller också mellan olika verksamhetsgrenar inom en myndighet när de är att betrakta som självständiga i förhållande till varandra. Inom Kriminalvården har verksamhetsgrenarna kriminalvård och hälso- och sjukvård ansetts vara självständiga i förhållande till varandra i den mening som avses i

text: 8 kap. 2 §

text: OSL (se

text: prop. 2004/05:176 s. 56

text: ff.).

text: Kriminalvårdens bedömning

text: Uppgifterna i anmälan om vad en kriminalvårdare uppgett om den intagnas situation inför medintagna Av utredningen i ärendet framgår att personal på anstalten Färingsö har röjt en sekretessbelagd uppgift om en intagen för medintagna. Uppgifter som rör hälsooch sjukvård är ofta integritetskänsliga och kriminalvårdarens agerande i detta fall har varit felaktigt. Kriminalvården beklagar att uppgiften har röjts och konstaterar samtidigt att det inträffade av allt att döma verkar ha skett till följd av ett enskilt misstag.

text: Hur ser Kriminalvården till att intagna som är gravida får mödravård och vid behov relevant samtalskontakt? Som framgår ovan finns det rättslig reglering för att säkerställa att intagnas behov av hälso- och sjukvård tillgodoses, däribland att gravida som är intagna får mödravård. Kriminalvårdens ansvar är emellertid begränsat av den s.k. normaliseringsprincipen och det finns inte någon nationell samordning av mödravården inom myndigheten. I stället hanteras den vid respektive verksamhetsställe. Det finns platser för kvinnor i anstalterna Hinseberg, Färingsö, Sagsjön, Ljustadalen, Ringsjön och Ystad. Av uppgifter från nämnda anstalter framgår att intagna som är gravida där får mödravård genom att antingen åka till en närliggande mödravårdscentral eller genom att en barnmorska besöker anstalten med några veckors mellanrum. Det har inte kommit fram någon uppgift om att intagna som är gravida inte får sitt behov av mödravård tillgodosett. Av uppgifterna framgår även att någon av anstalterna har möjlighet att ordna med samtalskontakt vid behov. Enligt Kriminalvårdens bedömning har hanteringen i det aktuella fallet inte heller avvikit från hur myndigheten ska se till att intagna som är gravida får mödravård. I sammanhanget kan nämnas att Kriminalvårdens handbok om medföljande barn och gravida intagna i häkte och anstalt (

text: ) reviderades i sin helhet den 29 mars 2023.

text: Fick den intagna enligt myndighetens uppfattning träffa en barnmorska inom rimlig tid, för att fastställa graviditetens längd m.m., efter att det konstaterats att hon var gravid? Av utredningen i ärendet framgår att det kunde konstateras att AA var gravid den 9 november 2022 och att hon efter det träffade en barnmorska första gången den 23 november 2022. AA fick alltså träffa en barnmorska 14 dagar efter att det konstaterats att hon var gravid. Enligt Kriminalvårdens bedömning är detta, särskilt med hänsyn till omplaceringen, inom rimlig tid. I sammanhanget bör noteras att Kriminalvården ombesörjde så att AA fick träffa en sjuksköterska den 15 november 2022 och att hon då fick en första tillgängliga tid för besök hos barnmorska.

text: Påverkade omplaceringen av den intagna hur snabbt hon fick träffa en barnmorska under verkställigheten? Utredningen i ärendet visar att AA hade ett besök inbokat hos barnmorska på anstalten Ringsjön den 15 november 2022, men att hon omplacerades till anstalten Färingsö dagen innan det besöket kunde genomföras. I stället bokades AA in på första tillgängliga tid hos barnmorska på anstalten Färingsö den 23 november 2022, dvs. något mer än en vecka efter det första inplanerade besöket hos barnmorska. Omplaceringen har därmed påverkat hur snabbt AA fick träffa en barnmorska. Med hänsyn till behovet av att omplacera AA till en anstalt med högre säkerhetsklass framstår det enligt Kriminalvårdens bedömning emellertid inte som orimligt att besöket hos barnmorska senarelades på det sätt som skedde.

text: AA kommenterade remissvaret och anförde bl.a. att barnmorskan som hon fick träffa i anstalten Färingsö inte hade med sig tillräcklig utrustning för att kunna fastställa datum för graviditeten och att hon på egen hand fick ordna tid hos en barnmorska dagen efter frigivningen.

text: Bedömning

text: Allmänna utgångspunkter Ärendet rör behandlingen av en gravid intagen i anstalt. För en tid sedan hade JO ett fokus på förhållandena för frihetsberövade kvinnor. Inom ramen för det arbetet uppmärksammades situationen för gravida intagna, se JO 2017/18 s. 131, dnr

text: , och JO 2018/19 s. 184, dnr

text: . I det senare beslutet framhöll JO att anstaltsmiljön utgör en extra stor påfrestning för bl.a. gravida kvinnor, som därför kan antas vara särskilt utsatta under verkställigheten av ett fängelsestraff. JO uttalade också att det bör ställas särskilt höga krav på en nyanserad och individualiserad proportionalitetsbedömning när det gäller åtgärder som rör dessa. Jag har tidigare förklarat att jag delar den uppfattningen och anfört att samma sak givetvis gäller för kvinnor som är gravida och intagna i häkte (se JO 2021/22 s. 330, dnr

text: ). Inledningsvis kan även nämnas att jag i år har inspekterat anstalterna Ystad och Hinseberg, bl.a. i syfte att följa upp den tidigare granskningen av situationen för kvinnliga intagna (se protokollet i dnr 1562-2023 och det kommande protokollet i dnr 7379-2023).

text: Kriminalvården har redogjort för viss relevant rättslig reglering. Jag vill tillägga följande av intresse för frågorna i detta ärende.

text: Varje intagen ska bemötas med respekt för sitt människovärde och med förståelse för de särskilda svårigheter som är förenade med frihetsberövandet. Vidare ska verkställigheten av ett fängelsestraff utformas så att den intagnes anpassning i samhället underlättas och negativa följder av frihetsberövandet motverkas. Verkställigheten ska planeras och utformas efter samråd med den intagne och i samverkan med berörda myndigheter (

text: 1 kap.

text: och

text: 5 §§

text: fängelselagen

text: [2010:610], FäL).

text: Utgångpunkten är att intagna har samma rätt till hälso- och sjukvård som andra i samhället. Om nödvändig vård inte kan ges i en anstalt eller ett häkte ska Kriminalvården förmedla hjälpen.

text: Om en kvinna har begärt abort eller om fråga uppkommit om avbrytande av havandeskap ska hon erbjudas stödsamtal innan åtgärden utförs. Samma sak gäller efter en abort eller ett avbrytande av havandeskap. (Se

text: och

text: 8 §§

text: abortlagen

text: Förenta nationernas (FN) generalförsamling antog 2010 enhälligt en resolution om behandlingen av kvinnliga fångar, de s.k. Bangkokreglerna, med 70 regler speciellt utformade för att skydda kvinnliga intagna. I reglerna anges bl.a. att

text: fängelseledningen ska vara flexibel nog att möta behoven hos gravida kvinnor, ammande mödrar och kvinnor med barn (regel 42.2).

text: Sverige har på olika sätt gett uttryck för en avsikt att leva upp till rekommendationerna, som i många fall är mer detaljerade än bestämmelserna i

text: fängelselagen

text: . Som JO tidigare har anfört bör Kriminalvården därför hämta vägledning från dessa regler i sitt arbete med att utarbeta mer preciserade föreskrifter och interna rutiner (se det nyss nämnda

text: JO 2018/19 s. 184

text: Vidare vill jag framhålla att alla, enligt den nationella strategin för sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter, har rätt till en god reproduktiv hälsa och ska kunna välja om, när, hur många och på vilket sätt de önskar få barn samt har rätt till en trygg och säker vård vid graviditet, förlossning och abort (se Folkhälsomyndighetens publikation Nationell strategi för sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter [SRHR] – En god, jämlik och jämställd sexuell och reproduktiv hälsa i hela befolkningen, artikelnummer 20159, publicerad 2020, s. 21).

text: Av intresse är dessutom det medicinska basprogrammet för mödrahälsovården. Det framgår där att gravida i tidig graviditet ska erbjudas besök hos en barnmorska inom en vecka efter att kontakt tagits med barnmorskemottagning, inklusive samtal om bruk av alkohol, tobak och droger samt medicinering som kan ha en fosterskadande effekt (se Socialstyrelsens publikation Graviditet, förlossning och tiden efter – Nationellt kunskapsstöd för kontinuitet i vårdkedjan och vård på rätt nivå, artikelnummer 2022-12-8287, publicerad i december 2022, s. 131).

text: Behandlingen av AA Den 15 november 2022, dvs. sex dagar efter det första positiva graviditetstestet, fick AA tid hos en barnmorska i anstalten Ringsjön. Det hade tidigare framkommit att hennes menstruation uteblivit 2–3 månader och att hon funderade på att göra abort. Besöket avbokades emellertid eftersom AA dessförinnan omplacerades till anstalten Färingsö. Där blev ett barnmorskebesök av först den 23 november. Enligt Kriminalvården var detta den första tillgängliga tiden.

text: Omplaceringen medförde alltså att AA inte fick träffa en barnmorska förrän två veckor efter att det hade konstaterats att hon var gravid. Kriminalvården anser att besöket skedde inom rimlig tid. Jag har svårt att förstå den ståndpunkten. En graviditet kan vara mycket påfrestande, såväl fysiskt som känslomässigt, för den enskilda kvinnan och är förenad med vissa kritiska tidpunkter när det gäller rätten till och sättet för abort. Detta tycks inte Kriminalvården ha reflekterat över.

text: Enligt min mening borde AA ha fått träffa en barnmorska så snart som möjligt och senast inom en vecka från den 9 november, då hon fick det positiva graviditetstestet. Det framgår inte om det gjordes några överväganden om huruvida omplaceringen kunde anstå till dess att barnmorskebesöket i anstalten Ringsjön hade genomförts. En sådan bedömning skulle naturligtvis ha gjorts.

text: Det handlade om att skjuta fram förflyttningen endast någon dag. Kunde omplaceringen inte vänta borde AA under alla förhållanden ha fått träffa en barnmorska efter ankomsten till anstalten Färingsö snabbare än vad hon fick. Om det inte var möjligt att då ordna ett sådant besök skyndsamt borde den anstalten ha undersökt om hon kunde få en tid tidigare vid en extern sjukvårdsinrättning. Jag anser också att Kriminalvården borde ha sett till att AA under tiden hon avtjänade sitt straff fick möjlighet att låta fastställa graviditetens längd med hjälp av ultraljud. Det var således inte lämpligt att hänvisa henne till att göra detta efter frigivningen. I vart fall borde anstalten enligt min mening ha varit AA behjälplig med att boka en tid för det.

text: Sammantaget har Kriminalvården inte agerat tillräckligt för att se till att AA i tid fick den mödravård hon behövde och inte heller visat henne den hänsyn som hon, liksom andra kvinnliga intagna i en motsvarande situation, bör visas. Jag är mycket kritisk till behandlingen av AA.

text: Som Kriminalvården har anfört är det myndighetens uppgift att säkerställa att intagna som är gravida får mödravård. Av remissvaret framgår att enbart någon av de anstalter som tar emot kvinnliga intagna har möjlighet att vid behov ordna med stödsamtal. Med anledning av detta vill jag än en gång framhålla att den allmänna sjukvården ska anlitas om nödvändig hälso- och sjukvård inte kan ges i en anstalt, t.ex. om behov av stödsamtal inte kan tillgodoses där. Detsamma gäller givetvis om det inte finns tillgång till ultraljud i anstalten.

text: Slutligen har det framgått att en kriminalvårdare den 23 november 2022 röjde sekretessbelagda uppgifter om AA till medintagna. Jag ser allvarligt på det inträffade och utgår från att anstalten har vidtagit åtgärder för att förhindra att något liknande inträffar i framtiden.

text: Ärendet avslutas.

text: Katarina Påhlsson

text: Ärendet har föredragits av områdesansvariga rättssakkunniga Nathalie Stenmark. Byråchefen Catrine Björkman har deltagit i beredningen.


nyckelord: Anstalt Information Sjukvård

title: Kritik mot Kriminalvården, anstalten Skänninge, för att en intagen fick felaktig information om möjligheten att genomgå allergiutredning i anstalten

sammanfattning: En intagen som påstod att han var allergisk mot bl.a. vissa typer av fisk och önskade specialkost, fick felaktig information från anstaltens sjukvård om möjligheterna att göra ett allergitest. Anstalten får kritik för detta. Enligt JO framstår anstaltens hantering som delvis nonchalant och den har inte varit förenlig med fängelselagen. JO har tidigare uttalat att en förutsättning för att en intagen ska få specialkost på grund av allergi är att allergin är dokumenterad. I detta beslut tillägger JO att det är rimligt om Kriminalvården erbjuder intagna möjlighet att genomgå allergiutredning om en påstådd allergi inte är medicinskt dokumenterad före intagningen. Vidare konstaterar hon att det av myndighetens handbok på området framgår att utgångspunkten ska vara att den intagnes egna uppgifter om allergi är korrekta. Hon har naturligtvis inte någon invändning mot detta, men framhåller vikten av att intagna vid behov får genomgå allergiutredningar.

text: Anmälan

text: I en anmälan som kom in till JO den 25 november 2021 framförde AA i huvudsak följande klagomål mot Kriminalvården, anstalten Skänninge.

text: Han är allergisk mot vissa typer av fisk och skaldjur, men har inte gjort något allergitest. För att få specialkost de dagar anstalten serverar fisk krävs läkarintyg. När han skrev till anstaltens sjukvård att han behövde ett sådant fick han svaret att de varken gör allergitester eller utfärdar intyg. De menade att han skulle undvika fisk. Han ansökte senare om en särskild bevakad permission för att göra en allergiutredning inom den externa sjukvården, men fick avslag på ansökan. Han mår dåligt när han har ätit fisk och kan inte delta i sysselsättningen, vilket har lett till varningar för sysselsättningsvägran. När han under två månaders tid hade blivit sjuk efter att ha ätit fisk, ändrade en tillfällig kriminalvårdsinspektör hans kost så att han fick vegetarisk mat i stället för fisk. Han mådde därefter bra och kunde delta i sysselsättningen. Efter en tid beslutades att han inte längre skulle få specialkost. Han fick inte någon

text: förklaring till detta. Han ansökte på nytt om specialkost men fick avslag eftersom han saknar dokumentation om allergi.

text: Till anmälan fogades bl.a. en tidsbeställning till sjukvårdsmottagningen samt anstaltens beslut om permission och specialkost.

text: På blanketten för tidsbeställning till sjukvårdsmottagningen har AA beskrivit vilka symtom han får efter att ha ätit fisk och anfört att han gärna gör ett test för att få reda på vad detta beror på. En sjuksköterska har svarat följande:

text: Hej! Anstalten/sjukvården gör inga tester och vi lämnar inte ut några intyg. Du får undvika fisk.

text: Av beslutet om specialkost, som är daterat den 8 oktober 2021, framgår i huvudsak följande (i beslutet anges den intagnes namn):

text: AA har ansökt om att från anstaltsköket få specialkost i form av att han de dagar det serveras fisk ska få annan mat. Av ansökan framgår att han sedan augusti fått sådan specialkost och att han från vecka 40 inte längre får specialkost. Av dokumentation i VSP från den 2021-06-07 framgår att AA har fått information att han inte kommer få specialkost då det saknas dokumentation hos sjukvården gällande allergier. Under sommaren har någon gjort en notering i KVR om att AA ska ha specialkost, denna ändring har inte föregåtts av något formellt beslut. Ändringen tillbaka till normalkost har inte föregåtts av något formellt beslut utan är genomfört då anstalten har gjort en genomgång av alla klienter som haft notering om specialkost och därefter enbart behållit dem som haft medicinska eller religiösa skäl att erbjudas specialkost. – – – Utredningen Kontroll har gjorts hos anstaltens sjukvård och det finns ingen dokumentation om att AA skulle vara allergisk mot fisk. Anstaltens sjukvård gör inga allergiutredningar. AA har ansökt om att få åka på permission för att göra allergitest, ansökan har avslagits. Kriminalvårdens bedömning Av utredningen framkommer att det saknas dokumentation om att AA skulle vara allergisk mot fisk. Det anses därför inte finnas medicinska skäl att erbjuda AA specialkost. Vad AA angett i hemställan föranleder ingen annan bedömning, ansökan avslås.

text: Utredning

text: JO tog den 14 december 2021 in muntliga uppgifter från en kriminalvårdsinspektör vid anstalten. Av dessa framgick att AA inte hade begärt omprövning av anstaltens beslut om specialkost.

text: Kriminalvården uppmanades att yttra sig över uppgifterna i anmälan. I sitt remissvar anförde Kriminalvården, Region Öst, genom regionchefen, i huvudsak följande:

text: Uppgifter om sakförhållandena har hämtats in från BB stf Kriminalvårdschef för VO Skänninge. Information har vidare inhämtats från journalanteckningar i Kriminalvårdsregistret, KVR. Genom utredningen har sammanfattningsvis följande framkommit.

text: Omständigheter i ärendet

text: Av Kriminalvårdens handbok för kök och kost (

text: ) framgår att Kriminalvården ska tillhandahålla tre kostalternativ: normalkost, anpassad kost av religiösa skäl och vegetarisk kost. Vidare ska intagna med födoämnesallergi eller som av medicinska skäl har behov av särskild kost erbjudas det. Specialkosten ska vara likvärdig det normalkostalternativ som serveras. I samband med inskrivning informeras den intagne om dessa alternativ och väljer sedan det kostalternativ som bäst överensstämmer med hens förutsättningar och önskemål. Vissa intagna är utredda sedan tidigare och kan styrka uppgiven födoämnesallergi genom läkarintyg, men då det inte är möjligt för alla ska utgångspunkten vara att den intagnes egna uppgifter är korrekta. Information om överkänslighet/ allergi kan i vissa fall framkomma först i samband med den initiala hälsoundersökningen som sjukvården genomför. Detta dokumenteras i sådant fall i sjukvårdens dokumentationssystem (PMO). Om behovet av specialkost sedan tidigare inte är känt är det sjukvårdens ansvar att delge informationen till kriminalvårdspersonal som registrerar informationen i KVR. AA har mellan den 13 mars 2021 till och med den 21 februari 2022 avtjänat fängelsestraff vid anstalten Skänninge. Vid inskrivning den 13 mars 2021 i anstalten Skänninge har AA tillfrågats om han har några födoämnesallergier. AA har uppgivit att han inte har några sådana varvid det har noterats i KVR att AA ska ha normalkost. AA har därefter inkommit med begäran om att få utesluta fisk och skaldjur i kost vilket anstalten har nekat då det inte finns några intyg om att han är allergisk mot fisk eller skaldjur. Anstaltens sjukvård ska bedöma behov av allergitest och därefter eventuellt utfärda intyg och genomföra allergitester. Av uppgifter från anstaltens sjukvård så finns det en notering i PMO att de symptom han uppgivit inte bedöms vara anledning till att vidta några medicinska åtgärder eller att han har behov av specialkost. Av uppgifter från anstalten Skänninge framkommer att AA under en period fått vegetarisk mat de dagar det har serverats fisk. Enligt ansvarig kriminalvårdsinspektör har anstalten inte följt sina egna rutiner under den perioden då det inte är möjligt att byta ut fisk mot vegetariskt enskilda dagar. Ifall en intagna önskar vegetarisk kost får de vegetarisk kost vid samtliga måltider.

text: Tillämpliga bestämmelser

text: Av 1 kap. 12 § Kriminalvårdens föreskrifter och allmänna råd om fängelse (FARK Fängelse) följer bl.a. att den intagne har rätt att få mat som är anpassad efter hans eller hennes medicinska behov. I den utsträckning det är möjligt ska hänsyn även tas till den intagnes religion. En intagen har dock alltid rätt att få vegetarisk mat.

text: Kriminalvårdens, Region Östs, bedömning

text: Av Kriminalvårdens handbok om kök och kost (

text: ) följer bl.a. att i samband med inskrivning informeras den intagne om kostalternativ och tillfrågas om eventuella födoämnesallergier och väljer sedan det kostalternativ som bäst överensstämmer med hens förutsättningar och önskemål. Om det inte finns läkarintyg sedan tidigare om födoämnesallergier kan anstaltens sjukvård initiera allergiutredning. Region Öst konstaterar att AA inte har uppgivit att han har någon födoämnesallergi vid inskrivning samt att anstaltens sjukvård inte har, utifrån de skäl AA uppgett, initierat någon allergiutredning. Vidare kan Region Öst konstatera att AA haft möjlighet under verkställigheten att välja vegetarisk kost vid samtliga måltider. Region Öst finner avslutningsvis att utifrån vad som framkommit i AA:s klagomål samt i utredningen att anstalten inte har brustit i sin myndighetsutövning.

text: AA fick tillfälle att kommentera remissvaret.

text: Bedömning

text: Kriminalvården har redogjort för viss rättslig reglering. Därutöver kan tilläggas att varje intagen ska bemötas med respekt för sitt människovärde och med förståelse för de särskilda svårigheter som är förenade med frihetsberövandet. Vidare ska verkställigheten utformas så att negativa följder av frihetsberövandet motverkas. Detta framgår av

text: 1 kap.

text: och

text: 5 §§

text: fängelselagen (2010:610)

text: JO har tidigare uttalat att en förutsättning för att en intagen ska få specialkost på grund av allergi är att allergin är dokumenterad (se JO:s beslut den 9 mars 2009, dnr

text: ). Enligt min uppfattning är detta rimligt om Kriminalvården erbjuder intagna möjlighet att genomgå allergiutredning i de fall en påstådd allergi inte är medicinskt dokumenterad före intagningen. Som Kriminalvården har redogjort för framgår dock av myndighetens handbok om kök och kost att utgångspunkten ska vara att den intagnes egna uppgifter om allergi är korrekta. Jag har naturligtvis inte någon invändning mot detta men vill framhålla vikten av att intagna vid behov får genomgå allergiutredningar. Den omständigheten att en intagen vid inskrivningen uppger att han eller hon inte har några allergier utesluter inte att ett allergitest ändå kan behöva göras vid ett senare tillfälle. Den intagne kan t.ex. vara ovetande om en allergi. En sådan kan också utvecklas när som helst i livet och det kan därför inte uteslutas att så sker under ett frihetsberövande.

text: Av anmälan med bilagor framgår att AA inte fick utreda om han är allergisk mot fisk och skaldjur hos anstaltens sjukvård. Han beviljades inte heller permission för att genomgå ett sådant test inom den externa sjukvården. Vid sådana förhållanden har AA inte haft någon möjlighet att utreda eventuell födoämnesallergi. Kriminalvården har emellertid anfört att anstaltens sjukvård vid behov ska genomföra allergitester och utfärda intyg om allergi. Jag saknar anledning att ifrågasätta detta, men kan inte uppfatta sjuksköterskans svar till AA och uppgifterna i beslutet om specialkost på det sättet utan snarare som att anstaltens sjukvård inte utför allergitester. Jag är kritisk till att AA inte fick korrekt information. Anstaltens hantering framstår som delvis nonchalant och har enligt min mening inte varit förenlig med bestämmelserna i

text: fängelselagen

text: om hur intaga ska behandlas.

text: Vidare framgår av remissvaret att anstaltens sjukvård bedömde att AA:s symtom inte beror på allergi mot fisk och skaldjur. Det är inte en uppgift för JO att uttala sig om medicinska behandlingar eller bedömningar. Jag kommenterar därför inte sjukvårdens bedömning i detta avseende.

text: Slutligen har det genom utredningen framkommit att en anställd vid anstalten gjorde en anteckning i kriminalvårdsregistret (KVR), vilket medförde att AA under en tid fick vegetarisk mat i stället för fisk. Därefter antecknades i KVR att han åter skulle få s.k. normalkost. Hanteringen väcker frågor om gynnande

text: förvaltningsbeslut och anstaltens möjlighet att återkalla sådana. Mitt ärende har inte uttryckligen rört den frågan. Jag kan vidare konstatera att det har kunnat bli föremål för prövning i förvaltningsdomstol. Mot den bakgrunden avstår jag från att nu vidta någon ytterligare utredningsåtgärd eller att göra några uttalanden i saken.

text: Det som i övrigt har kommit fram ger inte anledning till några uttalanden från min sida.

text: Ärendet avslutas.