avgjordAv: Cecilia Nordenfelt

nyckelord: Beslag Förundersökning Underrättelse

title: Anmälningar mot Tullverket med anledning av att alkoholhaltiga drycker som beställts via Internettagits i beslag; fråga bl.a. om uteblivna underrättelser enligt 27 kap. 11 § rättegångsbalken

text: Bakgrund

text: Tullverket gjorde under år 2006 flera stora beslag av alkoholdrycker som privatpersoner beställt via Internet och som levererats från ett annat EU-land till Sverige genom speditör. En av dessa speditörer var Locadi AB (fortsättningsvis Locadi). Skälet till att Tullverket gjorde beslagen var att privatinförsel av alkoholdrycker i princip endast är tillåten om dryckerna förvärvas i samband med en resa och förs in i Sverige av resenären. För annan införsel krävs tillstånd. Detta framgår av

text: 4 kap. 2 § alkohollagen (1994:1738)

text: . En tulltjänsteman får enligt

text: 22 § lagen (2000:1225)

text: om straff för smuggling ta egendom i beslag, om den kan antas bli förverkad på grund av vissa brott som anges i

text: 1 § samma lag

text: . Högsta Domstolen (HD) ställde i ett beslut den 30 mars 2004 fyra tolkningsfrågor till EG-domstolen för att få veta om det principiella förbudet för en privatperson att själv importera alkoholdrycker i annat fall än då han medföljer transporten som resande står i överensstämmelse med EG-fördraget (

text: NJA 2004 s. 137

text: ). HD avslog i ett annat beslut, den 26 juli 2005, i samma mål ett yrkande om att ett beslag av ett antal kartonger vin skulle upphävas (

text: NJA 2005 s. 595

text: Under maj och juni 2006 kom det in närmare 100 anmälningar till JO med klagomål på Tullverkets handläggning i samband med beslag som gjordes i Jönköping den 4 april 2006 och i Sundsvall den 11 april 2006. Anmälningarna handlade huvudsakligen om att Tullverket inte hade underrättat dem som beställt alkoholdryckerna om att dryckerna tagits i beslag. Jag beslutade att inleda utredningar i tre

text: (EG-domstolen meddelade dom i målet – det s.k. Rosengrenmålet (

text: ) – den 5 juni 2007. I domen slår EG-domstolen bl.a. fast att det svenska förbudet för privatpersoner att importera alkoholdrycker till Sverige utgör en obefogad kvantitativ restriktion av den fria rörligheten för varor.

text: ärenden – förutom här aktuella ärenden även dnr 2881-2006 – och fann mot den bakgrunden inte anledning att vidta någon åtgärd i de övriga ärendena.

text: Anmälan

text: Locadi inkom till JO med anmälningar rörande de aktuella beslagen. I en anmälan som kom in den 18 maj 2006 anförde Locadi följande.

text: 1. Händelseförlopp i korthet

text: 1.1 Locadi bedriver speditionsverksamhet. Det innebär att Locadi för sina kunders (lastägarnas) räkning sköter dokument och frakthandlingar och ser till att kundernas last skickas iväg och når sin destination. En speditör är således ombud för lastägaren. 1.2 I förekommande fall är det fråga om alkohol som privatpersoner beställt över Internet för frakt från andra EU-länder till Sverige. 1.3 Som bekant har Tullverket tagit sådan alkohol i beslag. Dessa beslag drabbar såväl privatpersoner som beställt och betalat alkoholen, som Locadi. Att även Locadi drabbas av de beslag som Tullverket gör har slagits fast i domstol, genom att domstolar har tagit upp Locadis begäran om rättens prövning av beslag. Denna rätt tillkommer den som drabbats av beslag. 1.4 Vid en av Locadis transporter, tog Tullverket t.ex. flera pallar i beslag i Jönköping den 4 april 2006. Trots att det nu gått över en månad sedan dess har varken Locadi eller alla mottagarna av godset erhållit lagstadgad underrättelse från Tullverket att beslag skett. Till saken hör att beställarnas namn fanns angivna som mottagare på paketen för de i beslag tagna varorna. 1.5 Företrädare för Locadi och undertecknade ombud har tagit kontakt med Tullverket, genom den ansvarige för åklagarexpeditionen AA, och efterfrågat beslagsprotokoll beträffande den i beslag tagna alkoholen. AA har då uppgivit att det kommer att förflyta ytterligare 14 dagar, en månad eller ännu längre tid för Tullverket att färdigställa ett beslagsprotokoll. Trots förfrågningar därom, har besked om vad som hänt med de beslagtagna varorna inte lämnats. 1.6 Det har framkommit uppgifter från Locadis kunder att vissa av dessa har erhållit beslagsprotokoll. Locadi har emellertid inte erhållit något protokoll eller bevis om beslaget. 1.7 Vad som enligt Locadis information hänt är följande. Tullverket underrättas ibland om att alkoholdrycker inkommit från EU-land till transportföretags godsterminaler/omlastningsterminal (dvs. Locadis terminal i detta fall) för vidaretransport till privatpersoner i Sverige (dvs. Locadis kunder i detta fall). När Tullverket fått kännedom om att alkoholdrycker finns i transportföretagets godsterminal/omlastningsterminal tas alkoholdryckerna i beslag genom beslut av tullinspektör (vakthavande befäl). 1.8 Ofta föregås beslaget av att ärendet inleds genom punktskattekontroll av godset under transport. Detta sker ytterst sällan vid gränsen, utan snarare regelmässigt i anslutning till Locadis lastningsplatser. Det kan ifrågasättas ifall det inte egentligen är fråga om varukontroller, vilka Tullverket inte har befogenhet att vidta inne i landet. 1.9 När alkohol påträffas i lasten tar Tullverket godset i beslag med stöd av lagen (

text: ) om straff för smuggling, oaktat att det inte är känt om och på vilket sätt godset är fört över gränsen. Det skall omnämnas att Locadi även utövar verksamhet inom landet. 1.10Tullverket lämnar inte ut något kvitto på beslaget. Det Tullverket gör är att upprätta en brottmålsrapport varvid anges, genom kryss i förtryckt ruta, att fråga

text: är om brott mot lag om straff för smuggling. I brottmålsrapporten förtecknas inte gods som tagits i beslag. Det går således inte att med ledning av denna att i efterhand kontrollera vad Tullverket tagit i beslag. 1.11Tullverket har även vid upprepade tillfällen beordrat de av Locadi anlitade chaufförerna att köra godset till Tullverkets varudepå. Vid Tullverkets undersökning den 11 april 2006 i Sundsvall, beordrade tulltjänsteman BB eller någon av honom underställd tulltjänsteman, chauffören att köra godset till viss plats trots upplysningen om att chaufförens lagstadgade vilopaus hade inträtt.

text: 2. Närmare om tillslaget i Sundsvall den 11 april 2006

text: 2.1 Den 11 april 2006 fick företrädare för Locadi veta av anställda att en man befann sig inne i företagets lokaler. Vid närmare kontakter med mannen, som var tulltjänsteman BB, framkom att denne gjorde husrannsakan i fastigheten. BB hade emellertid inte något beslut med sig. 2.2 Företrädare för Locadi tog då omedelbart kontakt med jourhavande åklagare för att få information om den pågående husrannsakan. Vid samtalet framkom att det inte var fråga om någon husrannsakan utan att BB skulle säkerställa punktskattekontroll av ett fordon. Fordonet befanns av naturliga skäl på gården och inte inne i fastigheten. Den jourhavande åklagaren fick under samtalets gång klart för sig att BB befann sig inne i Locadis fastighet. 2.3 Kort efter detta samtal blev BB uppringd och lämnade omedelbart Locadis lokaler. 2.4 Detta är inte den enda gången som tulltjänstemän agerar utan beslut från åklagare eller överordnad tulltjänsteman. På frågor om det finns något beslut för viss åtgärd erhålls till svar att det bara finns i elektronisk form och beslutet därför inte kan uppvisas. 2.5 Denna beslutsform är inte förenlig med enskildas rättssäkerhet och måste ses över omedelbart. Det är av vikt att JO prövar detta ärende.

text: 3. Redogörelse för det felaktiga i Tullverkets hantering

text: 3.1 Vid beslag skall

text: 27 kap.

text: rättegångsbalken

text: tillämpas. Enligt

text: 27 kap. 11 § rättegångsbalken

text: skall den som inte är närvarande när beslaget sker utan dröjsmål underrättas om det och om vad som skett med det i beslag tagna godset. Tullverket har således en lagstadgad skyldighet att underrätta drabbade parter om beslaget, och det utan dröjsmål. Så har inte skett i ovan redovisade fall. 3.2 Härtill kommer en skyldighet att upprätta beslagsprotokoll, se

text: 27 kap. 13 § rättegångsbalken

text: . JO har i flera fall betonat vikten av att protokolleringsskyldigheten fullgörs (se t.ex. JO 1987/88 s. 91). För protokolleringen gäller inte ett absolut krav på att dokumentationen sker omedelbart. Protokoll skall dock upprättas relativt omgående. En alltför lång tidsåtgång för att upprätta protokoll kan utgöra tjänstefel. 3.3 Detta gäller särskilt när tidsutdräkten leder till förfång för enskilda. Det gör det i förevarande fall. Genom att inte upprätta protokoll inom rimlig tid förtas enskilda sin möjlighet att begära rättens prövning av beslaget. Enskildas rättsskydd träds således för när, vilket i sig är ytterst allvarligt. Det skall även påpekas att enskilda förtas rätten att nyttja sina försäkringar eftersom det krävs ett beslagsprotokoll för att få ersättning för försäkringsfallet (beslagtagandet av gods). Försäkringen tecknas alltså för gods under transport. För det fall godset kommer bort kan ersättning hållas. För att påvisa försäkringsfall måste försäkringstagaren visa att godset kommit bort. Vid beslag görs detta genom uppvisande av beslagsprotokoll. 3.4 Justitiekanslern har också framhävt betydelsen av att beslagtaget gods blir tillfredsställande märkt så att det senare kan återfinnas. Detta eftersom det vid några tillfällen då Tullverket tagit gods i beslag senare uppstått problem med att återfinna godset. I några fall har godset aldrig återfunnits.

text: 3.5 Enligt Locadis noteringar i andra fall, däribland beslaget i Farsta den 12 alternativt den 28 december 2005, där beslagsprotokoll sedermera erhållits har det funnits en diskrepans mellan det gods som enligt beställningssedeln funnits vid leveransen och vad som funnits upptaget i beslagsprotokoll. Det finns således skäl att misstänka att det förhållandet att Tullverket inte omedelbart upprättar beslagsprotokoll kan leda till att visst gods inte längre finns kvar när beslagsprotokoll väl upprättas. Detta leder i sin tur till att Locadis kunder vänder sig mot Locadi med anspråk på ersättning för försvunnet gods. Detta leder till att Locadi lider skada av de tjänstefel som tulltjänstemännen begår. 3.6 Med tanke på den omfattning av beslag som Tullverket gör av alkohol importerad av enskilda för privat bruk från andra EU-länder och den tveksamhet som råder kring rättsläget när det gäller frågan om Tullverkets rätt att göra beslagen är det av stor betydelse att beslagen görs på ett ur rättssäkerhetsperspektiv fullgott sätt. Allt annat torde med hänsyn till risken för enskildas rättsförluster vara att betrakta som tjänstefel. Locadi anser därför att JO bör pröva detta ärende och tydliggöra för Tullverket hur myndigheten skall agera i beslagsfallen.

text: 4. Övriga upplysningar

text: 4.1 Locadi och vissa av Locadis kunder har vid upprepade tillfällen kontaktat åklagare och Tullverket och efterfrågat underrättelser och beslagsprotokoll. Ansträngningarna har emellertid varit resultatlösa. Eftersom Locadi har lidit och fortlöpande lider skada på grund av Tullverkets rättstridiga agerande överväger Locadi även att vidta rättsliga åtgärder för att erhålla kompensation. 4.2 Locadi gör bedömningen att fler privatpersoner som anlitat Locadis tjänster och därmed drabbats av Tullverkets agerande kommer att ansluta sig till denna anmälan. 4.3 Undertecknade ombud står givetvis till förfogande om JO skulle behöva ytterligare uppgifter för att gå vidare med ärendet.

text: Utredning

text: I yttranden över Locadis anmälningar anförde Tullverket, genom generaldirektören CC, bl.a. följande.

text: Bolaget har vidare anfört att det, i egenskap av speditör, drabbas av de beslag Tullverket gör avseende alkohol som privatpersoner beställt över Internet för frakt från andra EU-länder till Sverige. Detta har enligt bolaget slagits fast i domstol, genom att domstolar har tagit upp bolagets begäran om rättens prövning av beslag. Bolaget har i sin anmälan åberopat bestämmelsen i

text: 27 kap. 11 § rättegångsbalken

text: om underrättelse utan dröjsmål till den som inte är närvarande när beslaget sker. Bolaget anför att enskilda genom att protokoll inte upprättas inom rimlig tid förtas sin möjlighet att begära rättens prövning av beslaget. Dessutom förtas, enligt bolaget, enskildas möjligheten att nyttja sina försäkringar, eftersom det krävs ett beslagsprotokoll för att kunna få ersättning för försäkringsfallet (beslagtagande av gods). Vidare har det enligt bolaget vid andra tillfällen, bl.a. i Farsta den 12 och den 28 december 2005, uppstått problem med att finna gods och i vissa fall har gods inte återfunnits då Tullverket har tagit gods i beslag. Bolaget uppger att Tullverket inte lämnar ut kvitto på beslag och att det gods som tagits i beslag inte förtecknas i brottmålsrapporten. Det går därför inte att i efterhand kontrollera vad Tullverket tagit i beslag. Bolaget har ifrågasatt Tullverkets befogenheter att vidta varukontroller inne i landet, i anslutning till bolagets lastningsplatser. Vidare ifrågasätts om beslag kan tas med

text: stöd av lagen (

text: ) om straff för smuggling, oaktat att det inte är känt om och på vilket sätt godset förts över gränsen. Bolaget har vidare i sin anmälan angett att en tulltjänsteman vid ett tillfälle, den 11 april 2006, befunnit sig inne i bolagets lokaler i Sundsvall för att göra husrannsakan i fastigheten, utan att ha ett sådant beslut med sig. Detta är, enligt bolaget, inte den enda gången som tulltjänstemän agerat utan beslut från åklagare. Vidare anförs att Tullverket vid upprepade tillfällen beordrat de av bolaget anlitade chaufförerna att köra godset till en av Tullverket anvisad lossningsplats. Så skedde även den 11 april 2006 i Sundsvall, trots upplysning om att chaufförens lagstadgade vilopaus hade inträtt. Avslutningsvis anför bolaget att det är av stor betydelse att beslagen fullgörs på ett rättssäkert sätt, med tanke på omfattningen av Tullverkets beslag av alkohol från enskilda och de tveksamheter som råder kring rättsläget i fråga. Bolaget anser därför att JO skall tydliggöra för Tullverket hur myndigheten skall agera gällande dessa beslag.

text: Gällande bestämmelser

text: Tullverket har rätt att göra transportkontroller med stöd av lagen (

text: ) om punktskattekontroll av transporter m.m. av alkoholvaror, tobaksvaror och mineraloljeprodukter (LPK). Lagen omfattar förflyttning av punktskattepliktiga varor samt kontroll av punktskattepliktiga varor vid yrkesmässiga vägtransporter och postförsändelser. Tullverkets kontroll av yrkesmässiga vägtransporter (transportkontroll) regleras i

text: 2 kap. 1 §

text: LPK. Transportkontroll får ske under pågående transport och då varor på-, av- eller omlastas i direkt anslutning till transport. Sådan kontroll får genomföras även på områden som inte är tillgängliga för allmänheten. Vad som får kontrolleras framgår av

text: 1 kap. 6 §

text: och

text: 2 kap. 2 §

text: LPK. Befogenheterna vid genomförande av transportkontroll framgår av

text: 2 kap. 3 § samma lag

text: . Vid en transportkontroll skall föraren enligt

text: 2 kap. 6 §

text: LPK tillhandahålla Tullverket tillgängliga ledsagardokument och bevis om ställd säkerhet. Enligt

text: 2 kap. 7 § första stycket 2

text: LPK skall förare eller ägare till varor som skall kontrolleras vid transportkontroll svara för den transport som behövs för kontrollen samt ansvara för uppackning och återinpackning av varorna. Straffbestämmelser rörande förflyttning av punktskattepliktiga varor i strid med

text: 1 kap. 6 §

text: LPK finns i

text: 5 kap. 1 § samma lag

text: . Bestämmelserna är tillämpliga på införsel, utförsel samt förflyttning inom Sverige. För införsel av alkoholvaror krävs enligt

text: 4 kap. 2 § alkohollagen (1994:1738)

text: tillstånd, med undantag av bl.a. resandeinförsel. Alkoholinförsel av oberoende fraktförare för annans räkning betraktas dock inte som resandeinförsel. Den som utan tillstånd för in alkoholvaror kan göra sig skyldig till smuggling enligt

text: 3 § lagen (2000:1225)

text: om straff för smuggling (SL). Straffbestämmelserna i

text: 5 kap. 1 §

text: LPK är subsidiära till bestämmelserna i

text: 3 §

text: SL. Befogenheter att förhindra, utreda och beivra brott enligt SL framgår av

text: 1 §

text: den lagen. Av

text: 22 §

text: SL framgår att en tulltjänsteman får ta egendom i beslag, om den skäligen kan antas bli förverkad på grund av brott enligt denna lag eller andra brott som avses i

text: 1 § andra stycket

text: , bl.a. LPK. I

text: 27 kap. 6 § rättegångsbalken

text: (RB) anges att har ett beslag verkställts utan rättens förordnande, får den som drabbats av beslaget begära rättens prövning av beslaget. När en sådan begäran har kommit in, skall rätten så snart som möjligt och, om det inte finns något synnerligt hinder mot det, senast inom fyra dagar därefter hålla en sådan förhandling som avses i

text: 5 §

text: Av

text: 27 kap. 11 §

text: RB framgår att om den från vilken beslag sker, inte är närvarande vid beslaget, skall han utan dröjsmål underrättas om det och om vad som har skett med det beslagtagna. Av

text: 27 kap. 13 §

text: RB framgår att över beslag skall föras protokoll, vari ändamålet med beslaget och vad därvid förekommit anges samt beslagtaget föremål noga beskrivas. Den som drabbats av beslag har på begäran rätt att erhålla bevis om beslaget, innehållande även uppgift om det brott misstanken avser.

text: Utredning

text: Den 4 april 2006 genomfördes husrannsakan hos företaget X AB i Jönköping, varvid 1678 kolli s.k. internetsprit togs i beslag. Beslaget, som är Tullverkets hittills största i omfattning, avser 1222 mottagare eller beställare. För att säkra beslaget, så att uppräkning och protokollering kunde ske på ett tillförlitligt och säkert sätt, transporterades hela beslaget till Göteborg (Skandiahamnen) med inhyrda containers och lastbilar. Därefter påbörjades den fysiska genomgången. Alkoholdrycker i form av starköl var till övervägande del förpackade i originalkartonger, medan resterande alkoholdrycker var förpackade i paket. De flesta kollin hade en följesedel eller motsvarande som angav mottagarens namn och adress. Resultatet av den fysiska uppräkningen för varje kolli överfördes till en handskriven numrerad bilaga till beslagsprotokollet som upptar namn och kvantitet. I de fall följesedel eller annan handling fanns tillgänglig bifogades den till aktuell bilaga. I bilagan noterades dessutom på vilken pall beslaget förvarades och i vilken container pallen fortsättningsvis förvarades. Tulltjänstemännen som utförde kontrollen förstod redan inledningsvis att gods till en mottagare kunde finnas på flera pallar, varför beslagsprotokollen inte färdigställdes förrän samtliga pallar hade öppnats. Innan underrättelser till mottagarna började skickas ut öppnades samtliga paket och genomgicks. Anledningen till detta var att ett och samma namn kunde förekomma flera gånger på varje pall och dessutom på olika pallar. Detta innebar att om underrättelser skulle skickas ut allteftersom, skulle detta medföra ett stort dubbelarbete, vilket i sin tur skulle innebära att arbetet drog ut på tiden än mer. För att påskynda arbetet tillsattes extra personal som arbetade heltid med att öppna, gå igenom och protokollera beslagen. I samband med att detta arbete avslutades den 3 maj 2006 påbörjades också utskick av beslagsprotokollen med bilaga och skriftlig information, bl.a. om rätten att få beslaget överprövat av Jönköpings tingsrätt. Utskicken tog cirka två arbetsveckor. Arbetet genomfördes av två ordinarie tulltjänstemän vid tullåklagarsektionen i Göteborg. För att påskynda arbetet deltog ytterligare två tjänstemän. Samtliga bilagor med eventuella följesedlar eller motsvarande förvaras i nummerordning i A4-pärmar på tullåklagarsektionen. På tullåklagarsektionen har protokolleringen kompletterats dels med en alfabetisk förteckning över de personer som drabbats av beslaget, dels en förteckning med bilagorna i nummerordning. På detta sätt kan personal vid tullåklagarsektionen snabbt få fram handlingar eller uppgifter som kan knytas till namngiven person eller bilaga. Protokolleringen och förvaringen av handlingar och gods gör det lätt att hitta handlingar som efterfrågas. Att fysiskt hitta själva beslaget är också lätt eftersom beslaget kan identifieras utifrån pall- och containernummer. Däremot kan det ta viss tid att hitta fram till ett separat beslag tillhörande en viss enskild person på grund av mängden beslagtaget gods. Tullverket har inte kunnat konstatera något fall där gods försvunnit efter att Tullverket gjort beslag. Den 11 april 2006 genomfördes transportkontroll av ett utlandsregistrerat fordon (reg.nr. DUSC332) på gården utanför bolagets lokaler i Sundsvall. Kontrollen inleddes när chauffören hade backat klart fordonet och gått ombord på trailern för att lasta av. Tulltjänstemännen gick då fram till chauffören och DD, som var den som tog emot varorna för bolagets räkning. Tulltjänstemannen Joakim BB legitimerade sig och förklarade att de skulle genomföra en punktskattekontroll. När BB var i färd

text: med att klättra upp på trailern stod en plåt från byggnaden ut, vilken försvårade för honom att komma in i trailern. DD föreslog därför att tulltjänstemännen i stället skulle ta omvägen genom en dörr längre bort. Tulltjänstemännen gjorde detta, vilket innebar att de passerade genom bolagets lokaler. De kunde därvid inte undgå att se inplastade pallar som stod uppradade längre in i lokalen märkta LOCADI NORTH. Denna märkning kände de igen från tidigare beslag av s.k. internetsprit. Tulltjänstemännen gick ombord på trailern och kunde snabbt konstatera att lasten bestod av inplastade svarta pallar innehållande s.k. internetsprit. Chauffören tillfrågades om ledsagardokument på lasten, men kunde endast uppvisa en CMRfraktsedel. Under den tid tulltjänstemännen befann sig inne i bolagets lokaler förekom inget samtal med någon åklagare. I samband med att BB vid transportkontrollen konstaterat att det var s.k. internetsprit i trailern kontaktade han vakthavande befäl, tulltjänstemannen EE. Efter detta telefonsamtal togs även kontakt med jourhavande åklagare som beslutade om husrannsakan inne i bolagets lokaler. Vid kontroll av de inplastade pallarna som fanns inne i lokalerna påträffades s.k. internetsprit som kunde kopplas till ett utlandsregistrerat fordon (reg.nr. SEVS52) vilket strax innan lossats i bolagets lokaler. På grund av den stora mängden alkoholdrycker i trailern ansåg tulltjänstemännen det lämpligt att förflytta fordonet till Tullverkets förvaringsplats (bergrum) för lossning. Ytterligare en aspekt var att man bedömde att en lossning av denna stora mängd alkohol på plats, skulle dra ut på tiden och därmed hindra allt annat arbete i bolagets lokaler. Även de alkoholdrycker, som beslagtagits i bolagets lokaler behövde transporteras därifrån. Tulltjänstemännen frågade de båda chaufförerna, både den chaufför som tidigare lossat sitt gods och den chaufför vars gods ännu inte hade lossats, om de kunde tänka sig att förflytta sina respektive fordon. De fick därvid till svar att det gick bra. De båda chaufförerna hjälpte därefter självmant varandra att först lasta det ena fordonet och att vid ankomsten till Tullverkets förvaringsplats även lossa de båda fordonen. Tulltjänstemännen fick dock ingen information om att den ena chaufförens lagstadgade vilopaus hade inträtt. Denna information fick de först senare, i samband med förhöret.

text: Tullverkets bedömning

text: Beträffande bolagets begäran om att få beslagsprotokoll, konstaterar Tullverket att bolaget i sin egenskap av speditör och ombud för mottagarna, varken är ägare till varorna eller har annan rätt till egendomen, t.ex. panträtt. Vid beslagtillfället den 4 april 2006 hade bolaget inte varorna i sin besittning, varför bolaget inte heller har drabbats av en besittningsrubbning. Tullverket anser därför att bolaget inte har någon rätt till de beslagtagna varorna, och att det saknas anledning att lämna ut beslagsprotokoll till bolaget vid detta tillfälle. Det motsatta förhållandet rådde dock vid beslagstillfället den 11 april 2006. Vid husrannsakan i bolagets lokaler och i samband med transportkontrollen av en trailer parkerad på gården, befann sig varorna i bolagets besittning. En representant för bolaget, DD, var också närvarande, vilket innebär att Tullverkets underrättelseskyldighet torde vara uppfylld. Bolaget som besittningshavare har även rätt att få en kopia av beslagsprotokollet. Någon sådan begäran har emellertid inte framställts i detta ärende. Beträffande tidsåtgången för protokolleringen har enligt Tullverkets uppfattning protokollen upprättats och skickats ut inom rimlig tid. Att arbetssituationen medfört att underrättelserna till mottagarna fördröjts påverkar inte deras möjligheter att få beslaget prövat av rätten. I

text: 27 kap. 6 § rättegångsbalken

text: anges inte någon tid inom vilken en begäran om prövning av beslag skall ha inkommit. Tullverket vill framhålla att de personer som på följesedel eller motsvarande finns angivna som mottagare, har kvar sin rätt att överklaga beslutet om beslag så länge beslaget består och att enskildas rättsskydd därmed inte kan anses ha åsidosatts.

text: Tullverkets protokollering, märkning och förvaring sker på ett säkert sätt. Det gods som protokolleras är det gods som initialt har beslagtagits. Vid avräkningen räknas varje enskild flaska eller burk för sig. Att uppgifter på en följesedel inte alltid överensstämmer med uppgifter i beslagsprotokollet innebär inte att godset har försvunnit under beslagshanteringen. Under transport av gods är det inte heller ovanligt med omlastningar, vilket kan innebära flera felkällor på vägen. Tullverket lagrar i dag stora mängder alkoholvaror som hänförs till den s.k. internetspriten. Tullverkets lagerutrymmen begränsar till viss del möjligheten att snabbt hitta fram till förvaringsplatsen för ett visst angivet beslag. Det beror dock inte på brister i protokolleringen, märkningen eller förvaringen som sådan. Tullverket kan inte erinra sig något tillfälle då efterfrågat gods inte har hittats. Bolagets antydan att visst gods kan ha försvunnit i samband med beslagshanteringen saknar grund. Kvitto på beslag lämnas ut på begäran till den som berörs av beslaget i enlighet med

text: 27 kap. 11 § rättegångsbalken

text: . Större och mer omfattande beslag redovisas i beslagsprotokoll. I sådana fall görs en hänvisning i brottmålsrapporten till beslagsprotokollet. Är det frågan om ett fåtal varor kan dock brottmålsrapporten användas som beslagsprotokoll. Tullverkets transportkontroll enligt lagen (

text: ) om punktskattekontroll av transporter m.m. av alkoholvaror, tobaksvaror och mineraloljeprodukter (LPK), får ske under pågående transport och då varor på-, av- eller omlastas i direkt anslutning till transport. Sådan kontroll får även genomföras på områden som inte är tillgängliga för allmänheten. Tullverkets kontrollbefogenheter avseende yrkesmässiga vägtransporter av punktskattepliktiga varor gäller över hela landet och inte enbart i gränsnära områden, till skillnad från Tullverkets kontrollbefogenheter i övrigt (

text: prop. 1997/98:100 s. 74

text: ). Påträffas punktskattepliktiga varor i samband med transportkontroll och varorna misstänks ha införts eller förflyttats i strid med bestämmelserna i LPK kan varorna tas i beslag med stöd av

text: 22 § lagen (2000:1225)

text: om straff för smuggling (SL). Utgör dessa varor alkohol kan även misstanke om smuggling uppstå, om varorna har införts utan tillstånd enligt

text: alkohollagen

text: . I de aktuella ärendena med s.k. internetsprit indikerar oftast utseendet på förpackningar, uppgifter i fraktsedlar och information från chaufför, lagerpersonal m.m. att det är frågan om transporter av tillståndspliktig alkohol från utlandet. Saknas tillstånd föreligger misstanke om smuggling och varorna kan tas i beslag enligt

text: 22 §

text: SL. Husrannsakan i bolagets lokaler i Sundsvall den 11 april 2006 genomfördes efter beslut av allmän åklagare. Enligt svensk rättspraxis meddelas flertalet tvångsmedelsbeslut muntligt, t.ex. i samband med telefonföredragning för åklagare, som antecknar beslutet. Verkställigheten av beslutet redovisas i protokoll över husrannsakan. Bolagets uppgift att tulltjänstemän befunnit sig i bolagets lokaler utan tillstånd till husrannsakan tillbakavisas, med hänvisning till det händelseförlopp som redovisats i utredningen ovan. Beträffande bolagets påstående att Tullverket vid upprepade tillfällen beordrat de av bolaget anlitade chaufförerna att köra godset till en av Tullverket anvisad lossningsplats, finns anledning peka på bestämmelserna i

text: 2 kap.

text: LPK om skyldighet för bl.a. förare att svara för den transport som behövs för kontrollen. En sådan skyldighet föreligger däremot inte beträffande förflyttning av beslagtaget gods. Vid det aktuella händelseförloppet den 11 april 2006 var de punktskattepliktiga varorna i trailern föremål för transportkontroll enligt LPK och varorna inne i bolagets lokaler var i beslag enligt SL, efter beslut om husrannsakan. Enligt uppgift tillfrågades de båda chaufförerna om de kunde tänka sig att förflytta fordonen. Någon beordring från tulltjänstemännens sida var det således inte fråga om. Därutöver hjälpte chaufförerna frivilligt till med att lasta det ena fordonet och efter för-

text: flyttningen lossa båda fordonen. Att den ene chaufförens lagstadgade vilopaus inträffat framkom inte förrän senare vid förhöret. Om detta klargjorts för tulltjänstemännen redan i samband med förfrågan om förflyttningen hade naturligtvis en annan chaufför anlitats. Tullverket delar bolagets uppfattning att det är av stor betydelse att beslag fullgörs på ett rättssäkert sätt. Det kan också konstateras att frågan om

text: alkohollagens

text: införselrestriktioner strider mot EG-rätten är föremål för prövning i EG-domstolen på begäran av Högsta Domstolen. Beslag av s.k. internetsprit har prövats av Högsta Domstolen (mål nr B 712-03) som funnit att det inte är osannolikt att de beslagtagna varorna kan komma att förverkas vid en slutlig prövning. Skälen för ett fortsatt beslag ansågs vidare uppväga det intrång och men som åtgärden innebär för de klagande i målet. Tullverket anser sammanfattningsvis att de aktuella beslag som gjorts av alkohol beställd via Internet, har hanterats på ett korrekt och rättssäkert sätt. – – – Locadi yttrade sig över remissvaret och anförde därvid bl.a. följande.

text: Locadi menar att bolaget har en sådan rätt till varorna att bolaget skall erhålla beslagsprotokoll. Locadi är speditör. En speditör är ombud för lastägaren och är detta ända fram till att lastägaren mottar den aktuella lasten. Speditörsuppdraget upphör när uppdraget är avslutat. – I de fall lasten tas i beslag eller blir föremål för annat ingrepp eller skada ankommer det på ombudet/speditören att vidta åtgärder. Att så är fallet även för Locadi framgår bl.a. av att dess kunder i första hand ringer till bolaget för att få information om varorna, vad som har hänt med dem etc. Utan information om beslaget eller beslagsprotokollet har Locadi ingen möjlighet att bistå kunderna i den uppkomna situationen eller fullfölja det uppdrag som bolaget har fått vid kundens anlitande av bolaget.

text: Bedömning

text: JO:s uppgift är att granska att myndigheter och andra som står under JO:s tillsyn följer lagar och andra författningar i sin verksamhet. Syftet med granskningen är i första hand att undersöka om myndigheterna har handlat enligt gällande regler för förfarandet. Däremot brukar JO inte pröva myndigheters ställningstaganden i sak. Detta innebär att JO vanligen inte prövar myndigheters överväganden i lämplighets- eller bedömningsfrågor. Mot denna bakgrund uttalar jag mig inte om huruvida Tullverket hade fog för att göra de nu aktuella beslagen eller att genomföra husrannsakan respektive transportkontroll. Min granskning begränsar sig i stället till Tullverkets formella hantering i anslutning till beslagen, dvs. om dokumentations- och underrättelseskyldigheterna i

text: rättegångsbalken

text: har fullgjorts.

text: Enligt

text: 27 kap. 13 § rättegångsbalken

text: skall det föras protokoll över beslag. Av protokollet skall framgå ändamålet med beslaget och vad som förekommit vid beslaget. Det beslagtagna föremålet skall beskrivas noga.

text: När det gäller protokolleringsskyldigheten finns det inte något krav på att denna fullgörs omedelbart (se t.ex. JO 1975/76 s. 132, särskilt s. 154). Om det är fråga om ett omfattande material får det anses godtagbart att, som i förevarande fall, dröja med protokolleringen till dess att det beslagtagna godset avskiljts, t.ex. förts till en annan lokal, och där kunnat gås igenom. Protokoll över de nu aktuella beslagen –

text: som alltså ägde rum den 4 respektive den 11 april 2006 – upprättades den 4 maj 2006. Det får enligt min mening anses som en rimlig handläggningstid med hänsyn till omständigheterna. Jag vill här tillägga att möjligheten att enligt

text: 27 kap. 6 § rättegångsbalken

text: begära prövning av ett beslag inte är beroende av att det har upprättats ett protokoll. Någon tidsfrist gäller inte heller för en sådan begäran.

text: Jag övergår härefter till frågan om vem eller vilka underrättelseskyldigheten skall fullgöras mot.

text: I

text: 27 kap. 11 § rättegångsbalken

text: anges följande. Om den från vilken beslag sker, inte är närvarande vid beslaget, skall han utan dröjsmål underrättas om det och om vad som har skett med det beslagtagna. Om en försändelse hos ett befordringsföretag har tagits i beslag, skall, så snart det kan ske utan men för utredningen, mottagaren underrättas och, om avsändaren är känd, även denne.

text: Enligt

text: 27 kap. 6 § rättegångsbalken

text: får, när ett beslag har verkställts utan rättens förordnande, den som drabbats av beslaget begära rättens prövning av beslaget.

text: Underrättelseskyldigheten enligt

text: 27 kap. 11 § rättegångsbalken

text: gäller i första hand gentemot den som haft det beslagtagna godset i sin besittning omedelbart innan beslaget. Därutöver anses även den som är ägare eller har annan rätt till godset ha rätt att bli underrättad om beslaget, dock under förutsättning att det är otvetydigt framgår att denne är någon annan än besittningshavaren (se JO 1988/89 s. 43). Enligt vad JO Anders Wigelius anförde i det nämnda referatet borde enligt hans mening inte någon undersökningsplikt i det avseendet åligga den som gör beslaget. Jag delar den uppfattningen.

text: När det gäller beslaget i Jönköping den 4 april 2006 skedde det i X AB:s lokaler. Locadi har trots upprepade förfrågningar inte fått någon underrättelse om beslaget eller något beslagsprotokoll. Tullverket har i remissvaret förklarat detta med att Locadi vid beslagstillfället inte hade godset i sin besittning och att bolagets roll som speditör och ombud för mottagarna inte grundat någon äganderätt eller annan rätt till godset. Locadi har å sin sida gjort gällande att bolaget i egenskap av speditör hade en sådan rätt till de beslagtagna varorna att bolaget borde ha fått beslagsprotokoll eller underrättelse om beslaget. Locadi har också hävdat att det finns en koppling mellan underrättelseskyldigheten och rätten enligt

text: 27 kap. 6 § rättegångsbalken

text: att begära rättens prövning av beslaget.

text: Jag har viss förståelse för Locadis uppfattning. En speditörs rättsliga ställning varierar emellertid beroende på dels vilka slags uppgifter denne har enligt avtalet med uppdragsgivaren, dels vilka slags uppgifter speditören utför vid respektive tillfälle. Jag anser att det är alltför långtgående att kräva av Tullverket att det i varje förekommande fall skall utreda och bedöma om en speditör skall underrättas. Att Locadi må ansetts ha rätt att begära prövning av beslagen kan enligt min mening inte läggas till grund för att hävda att Locadi borde ha fått underrättelse om dessa.

text: Vid beslaget i Sundsvall hade Locadi det beslagna godset i sin besittning. En representant för bolaget var emellertid närvarande vid beslagstillfället. Någon underrättelseskyldighet förelåg därför inte vid detta tillfälle.

text: Bestämmelsen i

text: 27 kap. 11 § rättegångsbalken

text: bör som nämnts tolkas så att även den som är ägare eller har annan rätt till egendom som har beslagtagits skall underrättas. I de aktuella fallen innebar detta att Tullverket hade att underrätta ett stort antal personer (1 222 personer i Jönköpingsfallet) om att de alkoholdrycker de beställt hade beslagtagits. Såvitt framgår av utredningen skickades underrättelser, i förevarande fall kopior av beslagsprotokollen, ut i anslutning till att protokollen upprättades, vilket alltså skedde den 4 maj. Detta är normalt inte en acceptabel tidsåtgång. Samtidigt går det inte att bortse från att omfattningen av det beslagtagna godset och det stora antalet beställare medförde svårigheter för Tullverket. Av remissvaret framgår att Tullverket lagt ned avsevärt arbete för att på bästa sätt kunna fullgöra sina skyldigheter. Jag anser därför att det inte heller i detta avseende finns någon anledning för mig att rikta kritik mot Tullverket.

text: Locadi har i sin anmälan också haft synpunkter på Tullverkets agerande omedelbart före beslaget i Sundsvall. Tullverket har i sitt remissyttrande lämnat en delvis annorlunda beskrivning av vad som förekom vid detta tillfälle än den som Locadi lämnat. Det framstår inte som meningsfullt att utreda detta vidare. Mot denna bakgrund saknar jag underlag för en bedömning av Tullverkets agerande vid beslaget i Sundsvall. Utredningen ger för övrigt inte heller något stöd för Locadis påstående om att beslagtaget gods har förkommit.

text: Ärendena avslutas.


avgjordAv: Justitieombudsmannen Thomas Norling

publisher: Justitieombudsmannen

title: Allvarlig kritik mot Social- och omsorgsnämnden i Linköpings kommun för flera brister i handläggningen av ett ärende om omplacering av en tolvårig pojke

org: jo

sammanfattning: En tolvårig pojke vårdades med stöd av lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga, LVU. Han var sedan 2013 placerad i ett familjehem. Nämnden beslutade den 8 maj 2019 att vården av pojken med stöd av LVU skulle upphöra och att han skulle vara placerad i samma familjehem med stöd av socialtjänstlagen (2001:453), SoL. Förvaltningen hade dock redan flyttat pojken från familjehemmet. Den 9 maj 2019 fattade nämndens ordförande ett beslut om att pojken skulle placeras tillfälligt i ett akuthem. När en fråga om att omplacera ett barn aktualiseras ska nämnden utreda den saken enligt 11 kap. 1 § SoL. En sådan utredning ska bedrivas förutsättningslöst och belysa för- och nackdelar med en eventuell omplacering. Barnets bästa är avgörande för om en omplacering ska ske eller inte. Ett barn har rätt att få relevant information från socialtjänsten. Barnet ska också ges möjlighet att föra fram sina åsikter i frågor som rör barnet och åsikterna ska tillmätas betydelse i förhållande till barnets ålder och mognad. I det aktuella fallet låg en kortfattad framställning från förvaltningen till grund för beslutet att omplacera pojken. Enligt JO har det inte kommit fram något i ärendet som talar för att pojkens förhållanden i familjehemmet medförde att det fanns behov av en så skyndsam omplacering att nämnden kunde nöja sig med ett mer summariskt beslutsunderlag. Nämnden borde ha gjort en noggrann omplaceringsutredning. JO konstaterar vidare att nämndens beslut den 8 maj 2019, i den del som avsåg att pojken skulle vara placerad i samma familjehem, grundades på ett underlag som inte längre var aktuellt eftersom pojken redan hade flyttats från familjehemmet. Det inträffade är enligt JO anmärkningsvärt. Slutligen konstaterar JO att nämnden inte hade ett barnperspektiv vid handläggningen av ärendet om omplacering av pojken. Nämnden gjorde inte någon fullständig prövning av hans bästa innan den beslutade om omplacering. JO framhåller i beslutet att barnets åsikter utgör en viktig del vid bedömningen av vad som är bäst för barnet. Pojken fick inte komma till tals gällande omplaceringen. Nämnden har också brustit i att lämna information till honom om vad som hände i ärendet. JO riktar allvarlig kritik mot nämnden för bristerna i handläggningen av ärendet om omplacering.

text: Bakgrund

type: rubrik

text: AA, som är född 2007, vårdades med stöd av lagen (

text: ) med särskilda bestämmelser om vård av unga, LVU. Han var sedan 2013 placerad i familjehem hos BB och CC med stöd av

text: 11 §

text: LVU. AA hade regelbundet umgänge med sin mor DD.

type: stycke

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO den 24 mars 2019, som kompletterades genom en skrivelse den 14 maj 2019, klagade BB på Social- och omsorgsförvaltningen i Linköpings kommun.

text: BB uppgav bl.a. följande: Förvaltningen lyssnade inte på hennes och CC:s åsikter när det gällde omfattningen av AA:s umgänge med DD. Det fanns inte något fungerade samarbete mellan familjehemmet och förvaltningen, utan det rådde en konflikt mellan dem. Den 7 maj 2019 sade förvaltningen upp deras uppdrag som familjehem. De fick besked om att AA skulle omhändertas samma dag för att placeras i ett annat familjehem. AA hade fyllt 12 år och kunde uttrycka sin vilja. Förvaltningen beaktade inte att AA ville bo kvar hos dem och agerade således inte utifrån vad som var bäst för honom. Det snabba omhändertagandet står inte alls i proportion till den situation som rådde.

text: Till anmälan och till den kompletterande skrivelsen fogade BB vissa handlingar, bl.a. mejlkonversationer mellan familjehemmet och gruppchefen EE.

text: Utredning

text: JO tog del av vissa handlingar i AA:s ärende, bl.a. journalanteckningar för perioden den 15 november 2018–24 maj 2019. Därefter begärde JO att Socialoch omsorgsnämnden i Linköpings kommun skulle yttra sig över det BB uppgett i sin anmälan.

text: Nämnden godkände ett yttrande från förvaltningen som sitt remissvar. Av yttrandet framgick bl.a. följande:

text: AA omhändertogs med stöd av

text: 6 § lag (1990:52)

text: med särskilda bestämmelser om vård av unga (LVU) i september 2012 och placerades då i ett familjehem i Sturefors. Förvaltningsrätten biföll ansökan om vård enligt LVU i november samma år med hänvisning i brister till hemförhållanden (

text: 2 §

text: LVU). I mars 2013 placerades AA för vård i familjehemmet BB/CC. – – – Av anteckningar från besök med familjehemmet och telefonsamtal med familjehemmet under våren 2019 framgår att ett kolliderande synsätt vad gäller umgänge och vårdnadsfrågan inte är förenligt med en fortsatt placering av AA hos BB/CC. Familjehemsuppdraget avslutas per 2019-05-07. Arvode och omkostnad betalas ut till och med 2019-06-06. I ett 2019-05-08 daterat beslut anges att vård för AA enligt

text: 2 §

text: LVU upphör. Av journalanteckning framgår att AA flyttats från familjehemmet BB/CC 2019-05- 07 och vistas hos sin mor. I ett 2019-05-09 daterat beslut anges att AA, med stöd av

text: socialtjänstlagen

text: , ska var placerad i akuthem (anm. nytt familjehem).

text: SOCIAL- OCH OMSORGSFÖRVALTNINGENS BEDÖMNING Klagomålets innehåll […] tolkas så att familjehemmet upplever att de inte fått något gehör för sina ståndpunkter vad gäller, i första hand, umgänget mellan det placerade barnet och den biologiska familjen. Av dokumentationen i ärendet och av uppgifter från ansvariga handläggare framgår att det saknats samsyn i den frågan. Det framstår också klart att det är just det förhållandet som lett fram till att familjehemmets uppdrag avslutats och att initiativ till avslutet tagits av nämndens handläggare. Innan uppdraget upphört har ett flertal möten genomförts mellan parterna och tidigare även försök gjorts med personligt stöd till familjehemmet. – – –

text: De åtgärder (på ett generellt plan) som nämnden vidtar vad gäller barn så ska barnets bästa särskilt beaktas. Samma sak gäller vid beslut eller andra åtgärder som rör vård eller behandlingsinsatser för barn att det som är bäst för barnet som ska vara ledstjärnan. Bedömningen är slutligt gjord att vården i familjehemmet BB/CC inte gynnade AA som det borde göra. Ansvariga handläggare kom fram till detta i ljuset av familjehemmets bristande medverkan, särskilt vad gäller umgänget mellan AA och hans biologiska familj. Innan det sker så har lång tid förflutit och, som sagts, olika typer av stöd till familjehemmet prövats, vilka antingen avvisats av familjehemmet eller befunnits otillräckliga. – – –

text: Samverkan mellan nämnden och uppdragstagare är A och O för att insatsen/åtgärden ska fungera på ett bra sätt. Som det framgår av ärendets dokumentation och som bekräftas om ansvariga tjänstemän så blev det under hand allt mer gnissel i kontakten mellan förvaltningen och familjehemmet med anledning av, så som det i alla fall uppfattas av tjänstemännen, frågorna om barnets umgänge med modern och frågan om vårdnadsöverflyttning. Alla åtgärder som vidtagits uppfyller kraven på saklighet, opartiskhet och har syftat till att gynna AA i möjligaste mån. Detta är tjänstemännens uppfattning och det finns inget i ärendets handläggning, som klart motsäger detta. Nämnden är väl medveten om de svårigheter som finns i familjehemsvård. Även om hemmen utreds, stöd lämnas och rimliga bedömningar görs så sker det ”sammanbrott”. När det händer så ska förvaltningens handläggare göra sitt yttersta för att behandla nämndens uppdragstagare så korrekt som möjligt. Även om familjehemmet nu upplever det motsatta så bör det, efter genomgång av dokumentationen i vad gäller både AA och familjehemmet och de muntliga uppgifterna från berörda tjänstemän, inte riktas kritik mot ärendets handläggning i det hänseendet. – – –

text: Trots den i stort korrekta handläggningen så väcks ändå, vid genomgång av dokumentationen, frågor kring hur ansvariga handläggare agerat i vissa delar. Familjehemmet har i princip redan från början av sitt uppdrag ”ifrågasatt” utformningen av uppdraget och även ifrågasatt förvaltningens/nämndens företrädare. Familjehemmet agerar så som de vore vårdnadshavare i kontakter ex; med skolan. Detta ger ett intryck av en oklar rollfördelning mellan nämndens företrädare och familjehemmet. Handläggningen saknar därmed i vissa delar den stringens som borde vara fallet vid myndighetsutövning inom socialtjänsten och då särskilt var gäller placering av barn i samhällsvård. Upplevelsen är att handläggningen i vissa delar saknar tydlighet i det som brukar utgöra definitionen av ”myndighetsutövning", dvs. att ensidigt reglera enskildas rättigheter och skyldighet under verkan av det regelverk som gäller i sådana sammanhang och som ska bidra till ett gott förtroende för nämndens verksamhet.

text: Några beslut under ärendets handläggning förstärker intrycket av bristen på samsyn med familjehemmet kring situationen för AA. Detta visar sig i samband med avslutningen av placeringen av AA hos familjen BB/CC. Exempelvis så är de faktiska åtgärderna kring AA inte i alla delar synkroniserade med formella beslut.

text: Efter det att JO mottagit nämndens remissvar konstaterades att BB:s kompletterande skrivelse av förbiseende inte hade skickats till nämnden tillsammans med remissen. JO begärde att nämnden skulle yttra sig på nytt och även svara på ett antal frågor (se nämndens remissvar).

text: Nämnden lämnade som remissvar ett yttrande från förvaltningen. I yttrandet anfördes bl.a. följande:

text: Varför beslutade ordföranden i social- och omsorgsnämnden den 9 maj 2019 att AA skulle omplaceras från sitt familjehem till ett akuthem omedelbart när nämnden dagen innan, den 8 maj 2019, hade beslutat att AA skulle vara fortsatt placerad i familjehemmet? Redovisningen från berörd befattningshavare är huvudsak följande. o Den 16 april 2019 färdigställdes beslutsunderlaget som resultat av en utredning som inletts den 18 januari 2019 med frågeställningarna – kan vården med stöd av LVU upphöra? – kan AA flytta hem till sin vårdnadshavare? Förslaget efter utredning var att vården enligt LVU kan upphöra. Vården bör dock fortsätta såsom tidigare genom vård i familjehem, men nu med stöd av

text: socialtjänstlagen

text: . Ärendet var under den här tiden mycket turbulent och det stod klart att AA behövde placeras i ett annat familjehem så snart ett matchat hem fanns tillgängligt. Ansvarig chef och handläggare tänkte inte på att ”dra tillbaka” det föreslagna beslutet trots att vid tidpunkten för utskottets beslut var planerat för en omplacering av AA till dagen därpå. Varför var beslutet om omplacering så brådskande att nämndens prövning inte

text: kunde avvaktas?

text: Redovisningen från berörd befattningshavare är huvudsak följande. o Bedömningen gjordes att omplaceringen av AA behövde ske mycket skyndsamt. Bland annat då det tidigare familjehemmet under en längre tid och på olika sätt visat att de inte förmådde att härbärgera sina egna känslor och inta vuxens roll gentemot AA. Bedömning var att detta drabbade och påverkade AA på ett negativt sätt. Gjorde nämnden en utredning om omplacering av AA från familjehemmet till ett nytt familjehem inför beslutet om omplacering? Om svaret är nekande, varför

text: gjorde nämnden inte det?

text: Redovisningen från berörd befattningshavare är huvudsak följande. o Beslutet att placera AA i akutfamiljen byggde på uppgifter från den nyss avslutade utredningsprocessen. Ett kortfattat underlag sammanställdes på den grunden. Detta hade då också föregåtts av ett flertal möten med vårdnadshavare, AA och det tilltänkta hemmet. Vilka bedömningar gjorde nämnden när det gäller om omplaceringen stod i

text: överensstämmelse med AA:s bästa (

text: 1 kap. 2 §

text: SoL)?

text: Redovisningen från berörd befattningshavare är huvudsak följande. o Bedömningar beträffande situationen för AA gjordes fortlöpande och dokumenterades. Långvarig samarbetsproblematik med det tidigare familjehemmet ledde fram till ett ultimatum från familjehemmets sida som

text: innebar att umgänget mellan AA och hans biologiska familj skulle minskas kraftigt. Detta bedömdes motverka vad som var bäst för AA på ett icke acceptabelt sätt.

text: ÖVRIG REDOVISNING OCH BEDÖMNING 1. Som redovisats tidigare så avslutades familjehemsuppdraget familjehemmet BB/CC den 7 maj 2019. Arvode och omkostnad betalades ut till och med den 6 juni.

text: 2. I ett den 8 maj daterat beslut social- och omsorgsnämndens utskott anges att vård för AA enligt

text: 2 §

text: LVU upphör och att han då med stöd av

text: socialtjänstlagen

text: ska vara placerad i familjehemmet BB/CC.

text: 3. Beslutsunderlaget för utskottets beslut den 8 maj är daterat den 16 april och innehållet en vårdplan med motsvarande datum, till vilken vårdnadshavaren lämnat sitt samtycke.

text: 4. Av journalanteckningar framgår att AA i praktiken flyttats från det familjehemmet i samband med ett tidigare planerat umgänge hos mormor, som påbörjades den 4 maj. Han kom sedan att vistas hos sin mor fram till att han placerades i det nya familjehemmet (akuthemmet).

text: 5. I ett den 9 maj daterat beslut (ett beslut av en förordnad ledamot i social- och omsorgsnämnden) anges att AA, med stöd av

text: socialtjänstlagen

text: , ska var placerad i akuthem (det nya hemmet). Av beslutsunderlaget med samma datum framgår att det nya familjehemmet bedöms som lämpligt för AA och att det finns en god kännedom om det nya hemmet med hänvisning till andra uppdrag som familjehem åt Linköpings kommun.

text: 6. Beslutet av utskottet den 8 maj, i den del som avser placering i familjehem med stöd av

text: socialtjänstlagen

text: , kom till genom ett förbiseende från förvaltningens sida. Ett i sig allvarligt misstag, men som lyckligtvis inte kommit att, såvitt går att bedöma, ha någon negativ inverkan på förhållanden för barnets del.

text: 7. Som det förstås av journalanteckningar så har det i praktiken redan den 23 april påbörjats åtgärder för flytten av AA. Det datum finns antecknat att familjehemmet BB/CC informerat AA om en eventuell flytt från dem.

text: 8. Åtgärderna fortskrider genom handläggares och vårdnadshavares besök i det nya hemmet och genom handläggarens samtal med AA. Det pågår alltså en planering för byte av familjehem.

text: 9. Med hänvisning till de praktiska åtgärder som handläggaren företagit så borde det den 8 maj till utskottet föreslagna beslutet ändrats till att gälla det nya hemmet (akuthemmet). Att så inte skedde ”tvingade” fram beslutet den 9 maj då planering och åtgärder var långt framskridna.

text: 10. Det som skedde bör betraktas som ett ”sammanbrott i vården”. Vilket i sig skapar en mer forcerad handläggning. Kritiken som kan riktas mot handläggningen är även redovisad i det tidigare yttrandet.

text: 11. Frågan kan ställas om sammanbrottet kunnat undvikas, men troligtvis var ett byte av familjehem oundvikligt. Bytet har också med säkerhet visast sig i överensstämmelse med det bästa för AA. Så som också redovisats i det tidigare yttrandet är utvecklingen för AA mycket positiv.

text: BB kommenterade nämndens remissvar och bifogade vissa ytterligare handlingar. Hon lämnade sedan i en skrivelse ytterligare synpunkter på nämndens handläggning av AA:s ärende.

text: Rättsliga utgångspunkter

text: Insatser inom socialtjänsten för barn och ungdomar ska göras i samförstånd med den unge och hans eller hennes vårdnadshavare enligt bestämmelserna i

text: socialtjänstlagen (2001:453)

text: , SoL. Insatserna ska präglas av respekt för den unges människovärde och integritet.

text: Ett barn kan under vissa förutsättningar ges vård utan vårdnadshavarnas samtycke med stöd av LVU. När ett barn vårdas med stöd av LVU är det socialnämnden som bestämmer hur vården av barnet ska ordnas och var han eller hon ska vistas under vårdtiden (

text: 11 §

text: LVU).

text: Socialnämnden ska sörja för att ett barn som behöver vårdas eller bo i ett annat hem än det egna tas emot i t.ex. ett familjehem (

text: 6 kap. 1 §

text: SoL). Ett barn får inte utan socialnämndens medgivande eller beslut om vård tas emot för stadigvarande vård och fostran i ett enskilt hem som inte tillhör någon av föräldrarna eller någon annan som har vårdnaden om honom eller henne (

text: 6 kap. 6 §

text: SoL). Socialnämnden får inte lämna medgivande eller fatta beslut om vård utan att förhållandena i det enskilda hemmet och förutsättningarna för vård i hemmet är utredda av socialnämnden.

text: Socialnämnden ska noga följa vården av ett barn som vårdas med stöd av LVU (

text: 13 a §

text: LVU). Det kan under vårdtiden uppstå en situation som innebär att ett barn behöver omplaceras från ett familjehem till ett annat. Socialnämnden ska ha rutiner som säkerställer att en utredning inleds i enlighet med

text: 11 kap. 1 §

text: SoL när ett barn som vårdas i familjehem kan behöva omplaceras (2 kap. 2 § i Socialstyrelsens föreskrifter och allmänna råd om socialnämndens ansvar för barn och unga i familjehem, jourhem eller hem för vård eller boende [

text: SOSFS 2012:11

text: ]). JO har i tidigare beslut uttalat att en utredning som rör en fråga om omplacering ska bedrivas förutsättningslöst och att den ska belysa för- och nackdelar med en eventuell omplacering (

text: JO 2020/21 s. 499

text: Vid åtgärder som rör barn ska barnets bästa särskilt beaktas. Vid beslut och andra åtgärder som rör vård- eller behandlingsinsatser för barn ska vad som är bäst för barnet vara avgörande (

text: 1 kap. 2 §

text: SoL). Vid beslut enligt LVU ska vad som är bäst för den unge vara avgörande (

text: 1 §

text: LVU). En utgångspunkt är att socialnämnden inför ett beslut ska analysera och väga olika alternativ till lösningar mot varandra. Vad som är bäst för barnet ska alltid utredas och redovisas (jfr

text: prop. 1996/97:124 s. 99

text: f.).

text: Både SoL och LVU innehåller bestämmelser om att ett barn ska få relevant information och ges möjlighet att framföra sina åsikter i frågor som rör barnet samt att barnets åsikter ska tillmätas betydelse i förhållande till hans eller hennes ålder och mognad (

text: 11 kap. 10 §

text: SoL respektive

text: 36 §

text: LVU).

text: Bedömning

text: JO:s granskning BB har klagat på förvaltningens hantering av AA:s ärende i flera avseenden. I anmälan har hon bl.a. tagit upp att nämnden agerat i strid med avtalet med familjehemmet och inte låtit familjehemmet komma till tals i fråga om utformningen av umgänget mellan AA och DD. Jag har dock valt att avgränsa min granskning i ärendet till att avse nämndens handläggning av omplaceringen av AA.

text: Jag vill inledningsvis klarlägga att JO som regel inte uttalar sig om s.k. bedömningsfrågor. Det finns inte anledning för mig att frångå den principen i det här fallet. Jag tar alltså inte ställning till om det fanns skäl för nämnden att omplacera AA. Min granskning avser endast den formella handläggningen av omplaceringen. Det innebär att jag granskar att nämnden har följt de lagar och författningar som är tillämpliga i det här fallet.

text: Omständigheterna i AA:s ärende AA vårdades med stöd av LVU och var sedan år 2013 placerad i familjehem hos BB och CC. Den 18 januari 2019 inledde nämnden en utredning för att klarlägga om vården av AA med stöd av LVU kunde upphöra. Utredningen omfattade även frågan om AA skulle beviljas bistånd till placering i familjehem med stöd av

text: 4 kap. 1 §

text: SoL.

text: I mars 2019 utökade nämnden umgänget mellan AA och hans vårdnadshavare DD. Vid ett möte med förvaltningen den 3 april 2019 uppgav CC bl.a. att han och BB inte tänkte medverka till mer umgänge och att de inte visste om de skulle orka ha kvar uppdraget som familjehem för AA under rådande premisser. Gruppchefen EE frågade familjehemmet vad de ställde för krav gällande umgänget för att vara kvar som familjehem. I ett mejl den 7 april 2019 redovisade familjehemmet sin syn på hur umgänget skulle utformas och uppgav bl.a. att de inte ville att AA skulle ha regelbundna övernattningar hos DD.

text: Vid ett nätverksmöte den 9 april 2019 med bl.a. DD anförde förvaltningen att en omplacering till familjehem/jourhem kunde komma att bli aktuell för AA utifrån rådande situation. Vid ett telefonsamtal med DD den 15 april 2019 tog förvaltningen upp att den kunde stå inför en uppsägning av familjehemmet.

text: I utredningen som färdigställdes den 16 april 2019 föreslog förvaltningen att vården av AA med stöd av LVU skulle upphöra och att han skulle beviljas bistånd enligt SoL i form av en placering i samma familjehem som tidigare.

text: Av en journalanteckning den 23 april 2019 framgår att familjehemmet hade berättat för AA att han kanske måste flytta. En anställd vid samtalsmottagningen Eleonoragruppen talade med AA samma dag och informerade därefter förvaltningen om att han hade varit tydlig med att han inte ville flytta från familjehemmet. Den 24 april 2019 talade handläggaren med AA

text: och uppgav bl.a. att förvaltningen skulle lösa situationen och att han skulle få veta mer när hon hade något att berätta för honom.

text: Den 29 april 2019 informerade förvaltningen DD om att den bedömt att AA inte kunde bo kvar i familjehemmet och att det fanns ett förslag på ett akuthem till honom. Nästa dag besökte handläggaren och DD akuthemmet. Efter besöket uppgav DD att hon ville att AA skulle flytta dit. Den 2 maj 2019 gjorde förvaltningen upp en planering med innebörden att familjehemmet skulle informeras om omplaceringen vid ett möte den 7 maj 2019, att AA skulle få den informationen senare samma dag samt att han och DD skulle besöka akuthemmet den 8 maj 2019.

text: Ett telefonmöte ägde rum den 7 maj 2019 mellan CC och förvaltningen. Han informerades om att AA skulle omplaceras till ett nytt familjehem nästa dag. Nämnden sade också upp avtalet med familjehemmet. Samma dag hämtade handläggaren AA och DD och de åkte tillsammans till AA:s mormor. Där berättade handläggaren för AA att han skulle flytta från familjehemmet till en annan familj. Det kom då fram att BB redan hade berättat för AA att han skulle flytta. Förvaltningen bestämde att AA skulle stanna kvar hos DD och sin mormor tills han placerades i akuthemmet den 9 maj 2019.

text: Handläggaren, AA och DD besökte akuthemmet den 8 maj 2019. Samma dag beslutade nämndens utskott i enlighet med förslaget i utredningen daterad den 16 april 2019, dvs. att vården av AA med stöd av LVU skulle upphöra och att han skulle vara placerad hos BB och CC, nu med stöd av SoL.

text: Den 9 maj 2019 gjorde förvaltningen en framställning till nämndens ordförande om att AA tillfälligt skulle placeras i akuthem. Ordföranden beslutade samma dag att bevilja AA bistånd i form av en tillfällig placering i akuthemmet från dagen för beslutet. AA flyttade till akuthemmet samma dag.

text: Handläggningen av omplaceringen av AA Jag kommer först att göra vissa uttalanden angående det underlag som låg till grund för nämndens beslut att omplacera AA. Därefter behandlar jag placeringsbesluten som fattades den 8 och 9 maj 2019. Slutligen berör jag frågan om nämnden hade ett s.k. barnperspektiv vid handläggningen av AA:s ärende.

text: Vid tidpunkten för omplaceringen var AA 12 år. Han hade bott hos BB och CC i sex år. Att omplacera ett barn som har bott så länge i en och samma familj är en ytterst ingripande åtgärd.

text: När frågan om att omplacera ett barn aktualiseras ska nämnden som jag nämnt göra en grundlig och omsorgsfull utredning. Vid en omplacering av ett barn ställs samma krav på utredning som vid en förstagångsplacering. Utredningen ska klarlägga de omständigheter som är av betydelse för att nämnden ska kunna ta ställning till frågan om omplacering. Det kan givetvis uppstå situationer

text: under en familjehemsplacering som gör att ett barn behöver omplaceras med sådan skyndsamhet att nämnden inte har möjlighet att göra en grundlig utredning i fråga om omplaceringen. Det kan ibland vara fråga om att ett barn behöver flytta från ett familjehem samma dag. Barnet kan i en sådan situation placeras tillfälligt i t.ex. ett s.k. jourhem.

text: Beslutet att omplacera AA från familjehemmet till ett akuthem fattades av nämndens ordförande den 9 maj 2019. Nämnden har i fråga om hur den utredde omplaceringen av AA uppgett att beslutet byggde på uppgifter från den nyss avslutade utredningsprocessen. För egen del kan jag konstatera att frågan om omplacering över huvud taget inte berördes i utredningen daterad den 16 april 2019. Det förtjänar också att nämnas att den utredningen ledde fram till bedömningen att AA skulle vara fortsatt placerad hos BB och CC.

text: Underlaget till beslutet utgjordes av en kortfattad framställning från förvaltningen. Nämnden har i sitt remissvar anfört att omplaceringen av AA behövde ske mycket skyndsamt. Av AA:s journal framgår emellertid att frågan om omplacering aktualiserades redan i början av april 2019. I det skedet borde nämnden alltså ha inlett en utredning i syfte att klarlägga om han behövde omplaceras. Det har enligt min mening inte kommit fram något i ärendet som talar för att AA:s förhållanden i familjehemmet medförde att det fanns behov av en så skyndsam omplacering att nämnden kunde nöja sig med ett mer summariskt beslutsunderlag. Underlaget som förvaltningen tog fram var enligt min mening inte tillräckligt. Nämnden borde ha gjort en noggrann utredning av om AA skulle omplaceras. Inom ramen för en sådan utredning skulle nämnden ha låtit AA, DD och familjehemmet komma till tals. Först när nämnden hade ett fullständigt beslutsunderlag skulle den ha tagit ställning till frågan om omplacering. Jag ser med allvar på hanteringen i denna del.

text: Jag övergår nu till att behandla nämndens handläggning när det gäller besluten som fattades den 8 och 9 maj 2019.

text: Den 8 maj 2019 beslutade nämndens utskott att vården av AA med stöd av LVU skulle upphöra och att han skulle vara fortsatt placerad hos BB och CC. Av utredningen i ärendet framgår att omplaceringen av AA till akuthemmet i praktiken redan hade påbörjats när nämnden fattade sitt beslut. AA hade lämnat familjehemmet. Nämndens utskott tog alltså ställning till och grundade sitt beslut på ett underlag som inte längre var aktuellt i fråga om AA:s placering.

text: Nämnden har i sitt remissvar uppgett att förvaltningen inte tänkte på att ”dra tillbaka” förslaget till beslut om fortsatt placering i familjehemmet trots att det vid tidpunkten för prövningen var planerat för en omplacering av AA dagen därpå. Nämndens remissvar klargör inte vilket moment i handläggningen det är som brustit vid förvaltningen eller hur nämnden kunde besluta att AA skulle placeras i familjehemmet när han redan hade flyttats därifrån. Förvaltningen har att säkerställa att det beslutsunderlag som den lämnar till nämnden är korrekt. När fråga uppkom att omplacera AA borde förvaltningen ha reagerat på att den

text: hade lämnat ett förslag till nämnden om fortsatt placering i familjehemmet. Förvaltningen har uppenbarligen förbisett den saken. Nämnden har dock ansvaret för att den fattar ett korrekt beslut i varje enskilt ärende. Det inträffade är anmärkningsvärt och tyder enligt min mening på såväl bristfälliga rutiner hos förvaltningen som bristande samverkan mellan nämnden och förvaltningen.

text: Dagen efter utskottets beslut gjorde förvaltningen en framställning till nämndens ordförande om att AA skulle placeras i akuthem. Ett beslut om detta fattades sedan samma dag. Nämnden har i sitt remissvar uppgett att utskottet borde ha beslutat om placering i akuthemmet. Att så inte skedde ”tvingade” enligt nämnden fram beslutet den 9 maj 2019 eftersom åtgärderna rörande AA var långt framskridna. Hanteringen ger intryck av att förvaltningen först den dagen insåg att det saknades ett beslut som möjliggjorde den planerade omplacering av AA till akuthemmet och att ett underlag då sammanställdes som kunde läggas till grund för beslutet. Det finns anledning att se med stort allvar på det som kommit fram om handläggningen i denna del.

text: Slutligen vill jag särskilt beröra frågan om nämnden hade ett barnperspektiv vid handläggningen av omplaceringen av AA.

text: Det kan noteras att vården av AA med stöd av LVU upphörde den 8 maj 2019. Fram till den dagen var bestämmelsen om barnets bästa i

text: 1 §

text: LVU tillämplig vid handläggningen av AA:s ärende. När AA i stället placerades med stöd av SoL aktualiserades bestämmelsen om barnet bästa i

text: 1 kap. 2 §

text: SoL. Oaktat om ett beslut om omplacering fattas med stöd av LVU eller SoL är barnets bästa avgörande. På samma sätt innehåller båda regelverken bestämmelser om barnets rätt till information och om rätten att få komma till tals samt få sina åsikter beaktade.

text: När fråga om att omplacera ett barn uppkommer ska nämnden utreda frågan om omplacering. Inom ramen för utredningen ska nämnden ta ställning till om en omplacering är bäst för barnet. Vid prövningen av barnets bästa ska nämnden beakta omständigheterna i det enskilda fallet och väga faktorer som talar för respektive mot en omplacering mot varandra. Det ska av dokumentationen framgå vilka faktorer nämnden har beaktat vid sitt ställningstagande och hur dessa viktats mot varandra. Det ska vidare framgå hur nämnden kommit fram till vad som är bäst för barnet i ett visst fall.

text: Förvaltningen angav i framställningen den 9 maj 2019 bl.a. att det var svårt att samarbeta med familjehemmet och att hemmet inte medverkade till att umgänge mellan AA och DD ägde rum i en omfattning som bedömdes vara bäst för honom. Under rubriken bedömning angavs bl.a. att en placering i akuthem var nödvändig för att tillgodose AA:s grundläggande och särskilda omsorgsbehov och att det bästa för honom var att placeras i akuthemmet. Det angavs vidare att hans livssituation skulle vara densamma efter placeringen, dvs. att han kunde gå kvar i samma skola och att hans umgänge med DD kunde fortsätta oförändrat. I den senare remissen bad jag nämnden att svara på vilka bedömningar den gjorde

text: när det gäller frågan om huruvida omplaceringen stod i överensstämmelse med AA:s bästa. Nämndens remissvar innehåller inte något klargörande i den delen.

text: Jag kan konstatera att förvaltningen i sin framställning tog upp vissa faktorer av betydelse för bedömningen av vad som var bäst för AA. Dessa faktorer talar för att en omplacering var förenlig med AA:s bästa. Förvaltningen tycks emellertid inte ha beaktat några ytterligare faktorer. AA hade varit placerad i familjehem hos BB och CC i sex år. Att flytta ett barn efter så lång tid är en ytterst ingripande åtgärd. Den saken berörs över huvud taget inte i framställningen. Framställningen innehåller inte heller någon närmare analys av faktorerna i AA:s ärende eller hur de förhåller sig till varandra. Det klargörs inte heller hur förvaltningen kom fram till att en omplacering var bäst för honom, dvs. vilka överväganden som gjordes.

text: Barnets rätt att föra fram sina åsikter och få dem beaktade utgör en viktig del vid bedömningen av vad som är bäst för barnet. AA fick inte komma till tals i fråga om omplaceringen. Han var vid tillfället 12 år och hade således uppnått en sådan ålder att han kunde förmedla sin vilja. Det är givetvis inte godtagbart att AA inte gavs en reell möjlighet att föra fram sina synpunkter.

text: Sammantaget kan jag konstatera att nämnden inte gjorde en fullständig prövning av vad som var bäst för AA i ärendet om omplacering.

text: Ett barn har också rätt till relevant information. Rätten till information är en viktig förutsättning för att ge barnet en möjlighet att komma till tals och bli delaktig i en fråga som rör barnet (

text: prop. 2012/13:10 s. 39

text: ). Utgångspunkten är att nämnden kontinuerligt ska informera barnet om vad som händer i hans eller hennes ärende och om den planering som finns.

text: Som jag redan nämnt pratade handläggaren med AA den 24 april 2019 och lovade att han skulle få veta mer när hon hade något att berätta för honom. Den 7 maj 2019 hämtade handläggaren AA och DD för att de skulle göra en utflykt till hans mormor. Först i det läget informerade handläggaren AA om att han skulle flytta från familjehemmet.

text: Nämnden informerade således AA om flytten först efter att han hade lämnat familjehemmet. AA borde enligt min mening ha fått kontinuerlig information från handläggaren om vad som hände i ärendet och hur det kunde komma att påverka hans situation. Hanteringen har brustit genom att AA inte fick information i den omfattning och på det sätt som hade varit möjligt.

text: Jag vill också hänvisa till JO:s tidigare uttalanden om att nämnden vid en omplacering behöver förbereda överflyttningen av barnet till ett nytt familjehem på ett aktivt och insiktsfullt sätt (

text: JO 2005/06 s. 242

text: ). Så har inte skett i AA:s fall.

text: Sammanfattande synpunkter Jag kan alltså konstatera att nämndens handläggning av omplaceringen av AA har brustit i flera avseenden. Det verkar röra sig om såväl strukturella brister i förhållandet mellan förvaltningen och nämnden som bristande kunskaper hos förvaltningens personal om hur ett ärende som det aktuella ska handläggas. Sammantagna är bristerna i handläggningen av omplaceringen sådana att nämnden förtjänar allvarlig kritik.

text: Ett beslut om att omplacera ett barn – särskilt i ett fall som detta när barnet bott länge i ett och samma familjehem – är en mycket ingripande åtgärd för barnet. Jag vill därför inskärpa vikten av att nämnden iakttar stor noggrannhet när den handlägger ärenden om omplacering av barn.

text: Jag utgår från att nämnden, om den inte redan har gjort det, vidtar nödvändiga åtgärder för att säkerställa att något liknande inte inträffar igen. Utifrån det som kommit fram om handläggningen är det också min uppfattning att nämnden bör se över om det finns behov av utbildningsinsatser för anställda vid förvaltningen. Övrigt Det som BB i övrigt har anfört föranleder inte något uttalande från min sida.

text: Ärendet avslutas.

type: avgorande


avgjordAv: Kerstin André

nyckelord: Bistånd Överklagande

title: Handläggningen av ett ärende rörande försörjningsstöd; fråga om viss information till en biståndstagare har utgjort ett överklagbart förvaltningsbeslut

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO klagade AA på Stadsdelsfullmäktige Centrum i Malmö kommun. Hon anförde bl.a. följande.

text: I december månad 2007 fick jag muntligt besked av Malmö stad om att man endast accepterar min nuvarande hyreskostnad i 6 månader; i mitt ärende fram till och med maj 2008. Därefter använder man sig av sin egen konstruktion i detta; så kallad normerad hyra. … … Malmö stad meddelar mig detta i december 2007 men vägrar att ge mig en skriftlig besvärshänvisning så att jag kan överklaga …, detta trots att man som sagt muntligen delgivit mig beslut enligt ovan.

text: Utredning

text: Efter remiss anförde Stadsdelsfullmäktige Centrum, sociala utskottet, i ett yttrande över anmälan följande.

text: Ekonomiskt bistånd lämnas endast till skälig bostadskostnad. När det gäller att avgöra om en bostadskostnad är skälig hänvisar Centrum SDF till de av Malmö Stad normerande belopp som justeras årligen med utfallet i hyresförhandlingarna mellan hyresgästföreningen och allmännyttan och enligt dessa är den högsta godtagbara boendekostnaden för en ensamstående utan barn 4 245 kr/mån. Beloppen för högsta godtagbara bostadskostnad är en vägledning för bedömningen som dock i grunden är individuell. Centrum SDF har gjort en bedömning att AA:s boendekostnad inte är skälig och därmed gavs ett skäligt rådrum så att AA skulle ha möjlighet att förändra sin boendekostnad. Under detta rådrum godkänner Centrum SDF den faktiska boendekostnaden vid beräkning av försörjningsstödet, den faktiska boendekostnaden godkänns vanligtvis så länge man aktivt medverkar för att finna ett billigare boende eller på annat sätt försöker sänka sinaboendekostnader. Ett skäligt rådrum lämnas alltid skriftligt, där tidsperioden tydligt framkommer. AA har ej varit i kontakt med Centrum SDF angående besvärshänvisning eller lämnat in en skriftlig överklagan på det lämnade rådrummet. Centrum SDF menar att ett skäligt rådrum i det aktuella fallet är en informationsskrivelse om vilka allmänna förhållanden som gäller i samband med ansökan om ekonomiskt bistånd till boendekostnader och Centrum SDF:s bedömning om att nuvarande boendekostnad inte anses skälig.

text: Enligt praxis behöver inte alltid ett beslut ha självständig eller direkt rättsverkning för att det skall kunna överklagas. Avgörande för bedömningen av ett besluts överklagbarhet är beslutets innebörd och faktiska verkningar för den som berörs av beslutet. Det är inte uppenbart att den aktuella skrivelsen innefattar ett sådant beslut i biståndsfrågan som är överklagbart enligt 16 kap.3 § Sol, eller om skrivelsen endast utgör ett besked om hur ansökan skall handläggas framöver. När den enskilde underrättas om ett beslut som går att överklaga och som helt eller delvis har gått emot honom eller henne är nämnden skyldig att informera den enskilde om hur beslutet kan överklagas (

text: 21 § förvaltningslagen

text: ). Besvärshänvisning har ej bifogats rådrummet i ärendet, detta på grund av bristande rutiner. Generellt skall en skriftlig besvärshänvisning bifogas skrivelser som medför sådana verkningar som konstituerar överklagbarhet. Centrum SDF kommer att se över sina rutiner vad gäller utlämnande av skriftligabesvärshänvisningar.

text: AA yttrade sig över remissvaret.

text: I ett beslut den 14 september 2009 anförde JO André följande.

text: Rättslig reglering

text: Den som inte själv kan tillgodose sina behov eller få dem tillgodosedda på annat sätt har enligt

text: 4 kap. 1 § socialtjänstlagen (2001:453)

text: , SoL, rätt till bistånd av socialnämnden för sin försörjning (försörjningsstöd) och för sin livsföring i övrigt.

text: Enligt

text: 16 kap. 3 § socialtjänstlagen (2001:453)

text: får socialnämndens beslut överklagas hos förvaltningsdomstol om nämnden har meddelat beslut i fråga om bl.a. en ansökan om bistånd enligt

text: 4 kap. 1 § socialtjänstlagen

text: Av

text: 21 § första stycket förvaltningslagen (1986:223)

text: framgår att en sökande, klagande eller annan part ska underrättas om innehållet i det beslut varigenom myndigheten avgör ärendet, om detta avser myndighetsutövning mot någon enskild. Om beslutet går parten emot och kan överklagas, ska han underrättas om hur han kan överklaga det (

text: 21 § andra stycket förvaltningslagen

text: Bedömning

text: I

text: 4 kap. 3 §

text: SoL finns bestämmelser om att försörjningsstöd lämnas för skäliga kostnader för bl.a. boende. Vid införandet av bestämmelsen om försörjningsstöd i

text: socialtjänstlagen (1980:620)

text: anförde regeringen bl.a. följande när det gällde den enskildes ansvar för att minska sina boendekostnader (

text: prop. 1996/97:124 s. 83

text: Om bostadskostnaderna bedöms vara för höga i förhållande till vad som är skäligt för det aktuella hushållet är det rimligt att ställa krav på byte av bostad. Krav på byte av bostad är främst motiverat vid långvarigt biståndsbehov. Om biståndsbehovet bedöms vara under en kortare tidsperiod kan det inte ställas lika långtgående krav på att den enskilde skall medverka till att byta bostad. Om bostaden representerar ett ekonomiskt värde, t.ex. i form av egenvilla eller bostadsrättslägenhet, och socialbidragsbehovet bedöms bli långvarigt bör detta också utgöra ett skäl för byte av bostad. – – – Förutsättningen för krav på flyttning eller en reduktion av ersättningen för bostadskostnaderna är att det finns faktiska möjligheter för familjen att erhålla en annan bostad som uppfyller skäliga krav samt att oskäliga sociala konsekvenser inte

text: uppstår. Den enskilde måste dessutom få skälig tid för att byta eller avyttra bostaden. Om det är svårt att sälja bostaden på grund av bostadsmarknaden på orten eller andra omständigheter som den enskilde inte kan råda över skall detta vägas in i helhetsbedömningen av rätten till bistånd.

text: Beträffande vad som är skäligt rådrum för att skaffa en billigare bostad anför Socialstyrelsen i sina allmänna råd Ekonomiskt bistånd (

text: ) följande (s. 9).

text: Om socialnämnden bedömer att boendekostnaden inte är skälig, bör nämnden i regel ändå godkänna den under en övergångstid så att den enskilde ges skäligt rådrum att förändra sin boendekostnad. Med skäligt rådrum avses en tidsperiod som i regel inte understiger fyra månader från den tidpunkt då den enskilde fick information om nämndens bedömning. Nämnden bör även godkänna den faktiska boendekostnaden så länge den enskilde aktivt medverkartill att finna ett billigare boende eller på annat sätt försöker sänka sina boendekostnader. Ovanstående bör inte tillämpas, om boendet är en särskilt dyrbarnödlösning, t.ex. boende på hotell, och nämnden kan erbjuda ett billigare alternativ med godtagbar standard i avvaktan på en permanent lösning. Om den enskilde efter information från socialnämnden och efter skäligt rådrum väljer att behålla ett boende med en kostnad som inte är skälig, bör ekonomiskt bistånd beräknas utifrån den boendekostnad som bedöms skälig för en låginkomsttagare på orten.

text: Nämnden avslog AA:s ansökan om bistånd till hela boendekostnaden i ett beslut den 2 september 2008. I beslutet anfördes bl.a. följande.

text: Enligt Malmö Stads riktlinjer är högsta godtagbara hyreskostnad för en vuxen 4 245 kr/mån. Er hyreskostnad är 6 479 kr/mån. Ni har haft skäligt rådrum för att hitta ett billigare boende eller att på annat sätt sänka Er boendekostnad. Detta rådrum har gått ut och Er boendesituation är oförändrad. Avslag meddelas jml

text: 4 kap. 1 §

text: SoL på den del av september hyra som överstiger högsta godtagbara hyra.

text: AA underrättades om möjligheten att klaga på beslutet.

text: Det rådrum som handläggaren lämnade AA med att sänka sin boendekostnad kom inte till uttryck i en formell beslutshandling. Såvitt framgår av remissvaret fick dock AA en skrivelse med information om att hon gavs möjlighet att inom en viss tidsfrist förändra boendekostnaden eftersom den inte ansågs skälig. Fråga uppkommer om AA hade kunnat överklaga ”informationen”.

text: Regeringsrätten har i ett fall prövat om en skrivelse från en socialförvaltning med anmodan till en biståndstagare, BB, att inom viss tid sälja sin bil vid äventyr att rätten till bistånd annars kunde ifrågasättas innefattade ett överklagbart beslut (RÅ

text: 2007 ref. 7). Regeringsrätten anförde därvid bl.a. följande.

text: Kännetecknande för ett förvaltningsbeslut är att det innefattar ett uttalande varigenom en myndighet vill påverka andra förvaltningsorgans eller enskildas handlande. Sålunda har bl.a. en av myndighet offentliggjord skrivelse, trots att den betecknats som information, i visst fall ansetts utgöra ett överklagbart beslut (se

text: RÅ 2004 ref. 8

text: ). Det saknar därför i och för sig betydelse om stadsdelsförvaltningens skrivelse betecknats som informationsbrev eller inte, även om den omständigheten att beteckningen beslut använts självfallet talar för att ett sådant föreligger. Enligt praxis krävs vidare inte alltid att ett beslut har självständiga eller direkta rättsverkningar för att det skall kunna överklagas. Avgörande för bedömningen av ett besluts överklagbarhet är beslutets innebörd och faktiska verkningar för den som berörs av beslutet (se

text: RÅ 1996 ref. 43

text: RÅ 2003 ref.87

text: samt det ovannämnda RÅ

text: 2004 ref. 8, jfr även Ragnemalm: Förvaltning i förvandling, Förvaltningsrättslig tidskrift 2005 s. 445 ff.). I det aktuella fallet kan konstateras att skrivelsen från stadsdelsförvaltningen haft karaktär av ett åläggande för BB att inom viss tid sälja sin bil vid äventyr att rätten till bistånd annars kunde komma att ifrågasättas. Med hänsyn till att BB och hans familj är beroende av bistånd för sin försörjning skulle en underlåtenhet att följa åläggandet kunna medföra kännbara effekter för dem. Ett meddelande av denna innebörd utgör ett förvaltningsbeslut och får anses vara överklagbart enligt

text: 16 kap. 3 §

text: SoL, oavsett hur det betecknats. Enbart en möjlighet att senare överklaga ett eventuellt beslut om vägrat ekonomiskt bistånd är i sådant fall otillräcklig för att tillgodose den enskildes behov av rättsskydd. Såvitt utredningen ger vid handen måste ”informationen” till AA anses ha innefattat en form av åläggande för henne att sänka sin boendekostnad. Om hon inte gjorde det riskerade hon att inte längre få bistånd till hela kostnaden. Enligt min mening ligger det därför nära till hands att anse att ”informationen” har utgjort ett förvaltningsbeslut som har kunnat överklagas och att AA därför skulle ha fått en överklagandehänvisning. AA skulle då ha haft möjlighet att få sin rätt till bistånd till boendekostnaden prövad av domstol innan tidsfristen för att skaffa en billigare bostad hade gått ut.

text: Jag har noterat att stadsdelsfullmäktige i sitt remissvar delar den uppfattning som jag har gett uttryck för. Det finns emellertid en osäkerhet om hur man ska se på saken, och jag riktar därför inte någon kritik mot fullmäktige eller mot någon enskild befattningshavare vid förvaltningen när det gäller handläggningen. Jag vill i sammanhanget också framhålla att det ytterst ankommer på förvaltningsdomstol att ta ställning till om ett beslut av ifrågavarande slag kan överklagas.

text: Vad som i övrigt har förekommit föranleder inte något uttalande från min sida.


avgjordAv: Justitieombudsmannen Cecilia Renfors

nyckelord:
Allmänna handlingar
Partsinsyn

title: Kritik mot Polismyndigheten i Stockholms län och en befattningshavare där för brister i handläggningen av framställningar om utlämnande av allmänna handlingar

sammanfattning: En målsägande har inte någon rätt till insyn i en förundersökning motsvarande den rätt som enligt 23 kap. 18 § rättegångsbalken tillkommer den misstänkte. En begäran från en målsägande om att få ta del av handlingar i en förundersökning ska - oavsett om förundersökningen är pågående eller nedlagd - i stället behandlas i enlighet med bestämmelserna om allmänna handlingars offentlighet i 2 kap. tryckfrihetsförordningen. AA begärde vid två tillfällen hos polismyndigheten att få kopior av samtliga handlingar i en förundersökning där han var målsägande. En befattningshavare vid polismyndigheten nekade honom att ta del av handlingar trots att befattningshavaren inte var behörig att pröva frågan. Befattningshavaren underrättade inte heller AA om hans möjlighet att begära att frågan hänsköts till polismyndigheten för ett skriftligt och överklagbart beslut. Polismyndigheten och befattningshavaren kritiseras för bristerna i handläggningen.

text: Anmälan

text: I en anmälan som inkom till JO den 16 april 2013 framförde AA kritik mot Polismyndigheten i Stockholms län med anledning bl.a. av hur myndigheten handlagt framställningar från honom om att få ta del av handlingarna i en förundersökning om urkundsförfalskning. AA anförde, som han får uppfattas, bl.a. att polismyndigheten fem månader efter det att han gjort en sådan framställning ännu inte lämnat honom något besked i utlämnandefrågan och att han blivit berövad insyn i sitt ärende.

text: Utredning

text: Handlingar och muntliga upplysningar från polismyndigheten inhämtades. De muntliga upplysningarna lämnades av inspektören BB vid Västerorts polismästardistrikt, som (den 10 juni 2013) uppgav bl.a. följande.

text: Han har samtalat med AA vid några tillfällen. Han minns att AA vid ett tillfälle, runt årsskiftet 2012/2013, begärde att få ut handlingarna i den aktuella förundersökningen. AA uppgav att han ville ha ut handlingarna i händelse av att förundersökningen lades ned eftersom han i sådant fall hade för avsikt att begära överprövning av nedläggningsbeslutet. I slutet av februari 2013 återkom AA med en begäran om att få ut handlingarna. Vid båda tillfällena nekade han AA att ta del av handlingarna med hänvisning till förundersökningssekretess. Han kan inte minnas att han gav AA någon underrättelse om dennes rätt att få ett skriftligt och överklagbart beslut av polismyndigheten. [– – –] Förundersökningen lades ned den 18 mars 2013 på den grunden att brott ej kunde styrkas. Några veckor innan nedläggningsbeslutet fattades lämnade han över handläggningen av ärendet till sin kollega, kommissarien CC. Han minns inte om han gav några direktiv till CC såvitt gällde AA:s begäran om att få ta del av handlingarna. BB uppgav vidare att såvitt han kände till hade AA endast fått ut den brottsanmälan han själv gett in.

text: Polismyndigheten anmodades därefter att yttra sig beträffande handläggningen av AA:s framställningar om handlingsutlämnande.

text: Polismyndigheten (biträdande länspolismästaren DD) inkom med yttrande. Till grund för yttrandet låg bl.a. en promemoria upprättad av BB och upplysningar lämnade av EE, sektionschef vid Västerorts polismästardistrikts kriminalenhet.

text: Under ett avsnitt om rättslig reglering redovisade polismyndigheten bl.a. följande.

text: Av 2.1 Polismyndigheten i Stockholms läns föreskrift om handläggning av begäran om att få ta del av en allmän handling eller uppgift därur samt tillämpning av offentlighets- och sekretesslagen (tjänsteföreskrift 187-A) följer att undersöknings– ledaren ska anses ha samtliga handlingar i en pågående förundersökning i sin vård. Leder åklagare förundersökningen ska lägst gruppchef eller motsvarande där ärendet handläggs anses ha samtliga handlingar i förundersökningen i sin vård.

text: EE hade uppgett följande.

text: […] BB, som vid tiden för begäran var ansvarig handläggare för ärende 0201- K174994-12, [har] efter begäran från AA gjort bedömningen att handlingarna i den då pågående förundersökningen, utöver anmälan, inte kunde lämnas ut med hänvisning till 18 kap. 1 § och 35 kap. 1 § [offentlighets- och sekretesslagen]. BB kan inte minnas om han gav AA någon underrättelse om dennes rätt att få ett överklagbart beslut av myndigheten. Det står alltså klart att en sekretessprövning gjorts men det är oklart om underrättelsen enligt ovan har utförts.

text: Polismyndigheten redovisade följande bedömning.

text: Polismyndigheten konstaterar inledningsvis att ärende 0201-K174994-12 vid tiden för begäran var en polisledd pågående förundersökning och att BB i egenskap av handläggare enligt polismyndighetens tjänsteföreskrift 187-A inte var behörig att pröva AA:s begäran i första hand. Det får vidare, mot bakgrund av den utredning som finns i ärendet, bl.a. vid JO upprättad tjänsteanteckning den 10 juni 2013, anses sannolikt att BB inte informerat AA om möjligheten att begära myndighetens prövning och att det krävs ett skriftligt beslut av myndigheten för att beslutet ska kunna överklagas. [– – –] Polismyndigheten understryker vikten av korrekt och skyndsam handläggning av begäran om att ta del av allmän handling. Med hänsyn till offentlighetsprincipens syfte, och antalet felaktigheter, ser polismyndigheten allvarligt på handläggningen av ärendet. Polismyndigheten tillser därför, genom Västerorts polismästardistrikt, att utbildning genomförs för polismästardistriktets kriminalenhet under hösten 2013. Avslutningsvis tillägger polismyndigheten att jurist vid Västerorts polismästardistrikt i juni 2013 har prövat AA:s begäran, A095.868/2013, genom vilken de begärda handlingarna lämnades ut med vissa maskeringar. Förundersökningen var vid denna tidpunkt nedlagd.

text: AA yttrade sig över remissvaret.

text: Rättslig reglering

text: Grundläggande regler om allmänna handlingars offentlighet finns i

text: 2 kap.

text: tryckfrihetsförordningen

text: (TF). Enligt dessa bestämmelser har var och en rätt att ta del av en handling som förvaras hos en myndighet om den är inkommen till myndigheten eller upprättad där, förutsatt att den inte omfattas av sekretess (2 kap. 1-3 §§ TF).

text: En allmän handling som får lämnas ut ska tillhandahållas genast eller så snart det är möjligt. Det ska ske på stället och utan avgift. Den som begär det har också rätt att mot avgift få en kopia av handlingen. En sådan begäran ska behandlas skyndsamt. (Se 2 kap. 12-13 §§ TF.)

text: Besked i en utlämnandefråga bör normalt lämnas samma dag som begäran gjorts. Någon eller några dagars fördröjning kan dock godtas om det är nödvändigt för att ta ställning till om utlämnande får ske. Om en anställd vid en myndighet, enligt arbetsordningen eller på grund av särskilt beslut, har ansvar för vården av en handling är det enligt

text: 6 kap. 3 § offentlighets- och sekretesslagen

text: (OSL) i första hand han eller hon som ska pröva om handlingen ska lämnas ut. I tveksamma fall ska den anställde låta myndigheten göra prövningen, om det kan ske utan onödigt dröjsmål.

text: Om en framställning om att få ta del av en handling inte kan tillmötesgås fullt ut ska den som gjort begäran underrättas om detta. Personen ska också underrättas om att han eller hon kan begära att frågan hänskjuts till myndigheten för ett skriftligt och överklagbart beslut (

text: 6 kap. 3 § tredje stycket

text: OSL). Rätten att få ett överklagbart beslut tillkommer sökanden oavsett om beslutet att inte lämna ut handlingen grundar sig på en sekretessbestämmelse eller på annan grund.

text: Bedömning

text: AA har i de handlingar som hämtats in från polismyndigheten angetts som målsägande. En målsägande intar inte en partsställning under förundersökningen och

text: rättegångsbalken

text: innehåller inte någon bestämmelse om rätt för målsäganden till insyn i utredningen i detta skede, motsvarande den som enligt

text: 23 kap. 18 § rättegångsbalken

text: tillkommer den misstänkte. En målsägandes rätt att ta del av handlingar i en pågående förundersökning kan endast grundas på TF:s bestämmelser (se bl.a. JO:s ämbetsberättelse 1995/96 s. 29, dnr 2388-1990). Detsamma gäller beträffande handlingar i en förundersökning som har lagts ned. Handläggningen av AA:s framställningar ska alltså bedömas endast enligt TF:s bestämmelser.

text: Som redovisats bör besked i en fråga om utlämnande av allmän handling normalt lämnas samma dag som begäran gjorts.

text: AA har, som JO uppfattat honom, gjort gällande att polismyndigheten flera månader efter det att han begärt att få kopior av handlingarna i förundersökningen ännu inte gett honom något besked i utlämnandefrågan. Av utredningen framgår att AA vid två tillfällen begärde att få kopior av de aktuella handlingarna och att BB, med hänvisning till att handlingarna omfattades av förundersökningssekretess, nekade honom att ta del av några andra handlingar än den brottsanmälan han själv gett in. Det har inte kunnat klarläggas exakt när AA gjorde sina framställningar och hur snart BB lämnade honom besked med anledning av dessa. Det saknas därför underlag för att bedöma om de besked som lämnades gavs tillräckligt skyndsamt.

text: Såvitt framkommit informerade BB inte vid något av tillfällena AA om möjligheten att begära att frågan om handlingsutlämnande skulle hänskjutas till polismyndigheten för beslut. Detta borde givetvis ha skett.

text: Enligt polismyndighetens tjänsteföreskrifter var BB inte behörig att pröva en begäran om utlämnande av de aktuella handlingarna. En sådan begäran skulle rätteligen i första hand ha prövats av undersökningsledaren. BB skulle alltså under alla förhållanden ha överlämnat AA:s framställningar till undersökningsledaren.

text: BB är den som handlagt AA framställningar om handlingsutlämnande och därmed haft det huvudsakliga ansvaret för att de inte hanterats på ett korrekt sätt. Även polismyndigheten, ytterst dess ledning, har dock ett ansvar för att se till att handläggningen lever upp till de krav som olika regelverk ställer.

text: Sammanfattningsvis ska såväl BB som polismyndigheten kritiseras för bristerna i handläggningen.

text: Vad som i övrigt har kommit fram ger inte tillräcklig anledning till något uttalande från min sida.