avgjordAv: Justitieombudsmannen Thomas Norling

nyckelord:
Ansökan
Dröjsmålstalan
Långsam handläggning

title: Försäkringskassan får allvarlig kritik för långsam handläggning i ett ärende om ersättning för kostnader för vård utomlands samt för att inte ha hanterat en begäran enligt 12 § förvaltningslagen

sammanfattning: Enligt lagen om ersättning för kostnader till följd av vård i ett annat land inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (ersättningslagen) ska beslut om ersättning fattas så snart det är möjligt och senast 90 dagar från det att en fullständig ansökan har kommit in till Försäkringskassan. I beslutet konstateras att ersättningslagen inte innehåller några bestämmelser som avviker från förvaltningslagen i fråga om vad en ansökan från en enskild ska innehålla och att det inte heller framgår av förarbetena vad som avses med att ansökan ska vara fullständig. JO uttalar att det därför ligger närmast till hands att med en tillämpning av 19 och 20 §§ förvaltningslagen anse att ansökan är fullständig om den kan läggas till grund för en prövning i sak. I AA:s ärende uppgick den totala handläggningstiden av en begäran om ersättning för kostnader för vård utomlands till åtta och en halv månad. När handläggningen hade pågått i knappt fem månader begärde AA med stöd av 12 § förvaltningslagen att Försäkringskassan skulle avgöra ärendet (dröjsmålstalan). En sådan begäran får emellertid inte göras förrän handläggningen har pågått i minst sex månader (spärrtid). I beslutet uttalar JO bl.a. att en dröjsmålstalan som kommer in till myndigheten inom spärrtiden som regel ska avvisas.

text: Anmälan

text: I en anmälan som kom in till JO den 16 juni 2022 klagade AA på Försäkringskassans handläggning av ett ärende om ersättning för kostnader för vård utomlands. Hon uppgav bl.a. följande. I mitten av november 2021 lämnade hon in en ansökan om ersättning för kostnader för vård som hennes son fått i Spanien. Handläggningen drog ut på tiden och i månadsskiftet april/maj 2022 skickade hon in en begäran om dröjsmålstalan. Hon fick ingen återkoppling på den. Vid tidpunkten för anmälan till JO hade Försäkringskassan fortfarande inte avgjort ärendet.

text: Utredning

text: JO begärde att Försäkringskassan skulle yttra sig över det som AA framfört om handläggningstiden och hanteringen av dröjsmålstalan. I sitt remissvar den 22 september 2022 redogjorde Försäkringskassan för sin handläggning av AA:s ärende och framförde därefter bl.a. följande.

text: Försäkringskassans slutsatser och åtgärder

text: Handläggningstid – – –

text: I samband med covid-19-pandemin avtog resandet markant vilket även medförde att antalet ansökningar som rör vård i andra länder drastiskt minskade. Försäkringskassan fattade under pandemin beslut om att ställa om en tredjedel av sin personal inom Internationell vård till andra förmåner där behovet av personal just då var större. I och med att reserestriktionerna inom EU successivt luckrades upp ökade resandet inom Europa och som en direkt följd av det ökade även antalet ansökningar om ersättning för nödvändig samt planerad vård i andra länder. – – –

text: För att möta det ökade inflödet av ansökningar har Internationell vård rekryterat ca 35 nya medarbetare som startade sin utbildning i april 2022. Rekrytering pågår även av ett 15-tal nya medarbetare som planeras börja sin utbildning i oktober 2022. Trots nyrekryteringar ligger uppstartstiden för en ansökan om ersättning för nödvändig vård på 262 dagar (per 2022-08-01). De nyrekryterade medarbetarna väntas vara klara med sin utbildning i november 2022 respektive mars 2023.

text: Begäran om avgörande – – –

text: Av vägledning 2004:1 [rätteligen 2004:7 Förvaltningsrätt i praktiken, JO:s anm.] framkommer att Försäkringskassan, med hänsyn till den serviceskyldighet som anges i

text: 6 § förvaltningslagen

text: , bör återkoppla en inkommen begäran om ett avgörande. Och att detta gäller oavsett om begäran inkommit för tidigt och alltså inte uppfyller de formella kriterier för en begäran om avgörande som anges i

text: 12 § förvaltningslagen

text: . Försäkringskassan borde i enlighet med serviceskyldigheten ha återkopplat till AA om att hennes begäran om avgörande kommit in för tidigt och att hon får återkomma efter att de sex månaderna passerat. Här har Försäkringskassan brustit i hanteringen vilket inneburit att AA inte har kunnat komma in med en begäran om avgörande när sex månader hade passerat. Försäkringskassan har framfört sina ursäkter till AA om detta. – – –

text: AA fick möjlighet att kommentera remissvaret.

text: Bedömning

text: Handläggningstid Allmänt om handläggningstiden i ärenden om ersättning för kostnader för vård

text: utomlands

text: Förvaltningslagen (2017:900)

text: , FL, innehåller allmänna bestämmelser och tillämpas vid myndigheters handläggning av ärenden. När det finns avvikande bestämmelser i andra lagar eller förordningar ska myndigheten i stället tillämpa dem.

text: I

text: 19 §

text: FL anges att en ansökan från en enskild ska innehålla uppgifter om den enskildes identitet och den information som behövs för att myndigheten ska kunna komma i kontakt med honom eller henne. Vidare ska det framgå av ansökan vad ärendet gäller och vad den enskilde vill att myndigheten ska göra. Det ska också framgå vilka omständigheter som ligger till grund för den enskildes begäran, om det inte är uppenbart obehövligt. Om en ansökan är ofullständig eller oklar ska myndigheten enligt

text: 20 §

text: FL förelägga den enskilde att avhjälpa bristen. Om bristen inte avhjälps och ansökan är så ofullständig att den inte kan läggas till grund för en prövning i sak, ska den avvisas.

text: Enligt

text: 15 § lagen (2013:513)

text: om ersättning för kostnader till följd av vård i ett annat land inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (ersättningslagen) ska ett beslut om ersättning enligt lagen fattas så snart det är möjligt och senast 90 dagar från det att en fullständig ansökan har kommit in till Försäkringskassan. Om det finns särskilda skäl får denna tid överskridas.

text: Ersättningslagen innehåller inte några bestämmelser som avviker från

text: förvaltningslagen

text: i fråga om vad en ansökan från en enskild ska innehålla. Det framgår inte heller av förarbetena vad som avses med att ansökan ska vara fullständig. Enligt min mening ligger det därför närmast till hands att med tillämpning av

text: och

text: 20 §§

text: FL utgå från att en ansökan om ersättning för kostnader för vård utomlands är fullständig om den kan läggas till grund för en prövning i sak.

text: När en ansökan kommer in till Försäkringskassan ska myndigheten ta ställning till både om ansökan som sådan är fullständig och om ärendet behöver kompletteras på annat sätt, t.ex. med medicinska underlag. Eftersom handläggningstiden är reglerad i lag och därför inte får överskridas om det inte finns särskilda skäl, är det särskilt viktigt att myndigheten i ett tidigt skede tar ställning till om ansökan behöver kompletteras. Jag vill i det här sammanhanget påminna om att det i 15 § ersättningslagen anges att beslut ska fattas ”så snart det är möjligt”. Det får därmed anses vara lagstiftarens förväntan att handläggningstiden i många fall är betydligt kortare än 90 dagar. Ärenden enligt ersättningslagen är alltså inte undantagna från den allmänna bestämmelsen i

text: 9 §

text: FL om att ärenden ska handläggas så enkelt, snabbt och kostnadseffektivt som möjligt utan att rättssäkerheten eftersätts.

text: Handläggningstiden i AA:s ärende

text: Av utredningen i ärendet framgår att AA:s ansökan om ersättning för kostnader för vård utomlands kom in till Försäkringskassan den 14 november 2021. Såvitt framkommit var ansökan fullständig i den mening som avses i 19 och 20 §§ FL. Försäkringskassan har inte heller påstått att det krävdes någon komplettering för att tidsfristen i 15 § ersättningslagen skulle börja löpa. Handläggningstiden ska alltså räknas från den 14 november 2021 när ansökan kom in. Försäkringskassan vidtog emellertid inte några åtgärder förrän den 31 maj 2022 när AA ombads att skicka in kompletterande handlingar i ärendet. Den 21 juni 2022 bedömdes ärendet vara färdigutrett och den 2 augusti 2022 fattades beslut. Handläggningstiden uppgick således till åtta och en halv månad. Det har inte framkommit att det funnits särskilda skäl för en längre handläggningstid än de 90 dagar som kan tillåtas som längst enligt huvudregeln i 15 § ersättningslagen.

text: I sitt remissvar uppger Försäkringskassan att myndigheten i början av augusti 2022 påbörjade handläggningen av ärenden om ersättning för kostnader för vård utomlands först efter 262 dagar. Av Försäkringskassans remissvar i ett annat ärende hos JO (dnr 7262-2022) framgår att det i början av november 2022 i stället dröjde 299 dagar innan handläggningen påbörjades. Utifrån dessa uppgifter kan jag konstatera att de redan oacceptabelt långa handläggningstiderna ökade ytterligare under hösten 2022. Det är mycket bekymmersamt.

text: Försäkringskassan har i remissvaret redovisat vilka åtgärder myndigheten vidtagit för att komma till rätta med situationen. Det är dock uppenbart att dessa åtgärder varit långt ifrån tillräckligt effektiva. Jag ser allvarligt på det. Det som Försäkringskassan angett som förklaringar till den ansträngda situationen, bl.a. ett ökat inflöde av ärenden och resursbrister, kan inte försvara att myndigheten haft problem med att komma till rätta med handläggningstiderna. Hur ska en dröjsmålstalan hanteras som kommit in för tidigt? I

text: 12 §

text: FL finns regler om s.k. dröjsmålstalan. Av första stycket framgår att om ett ärende som har inletts av en enskild part inte har avgjorts i första instans senast inom sex månader, får parten skriftligen begära att myndigheten ska avgöra ärendet. Myndigheten ska inom fyra veckor från den dag då en sådan begäran kom in antingen avgöra ärendet eller i ett särskilt beslut avslå begäran. Av tredje stycket framgår att parten får begära prövning enligt första stycket endast vid ett tillfälle under ärendets handläggning.

text: I förarbetena till

text: 12 §

text: FL förtydligas att den enskilde kan begära att ärendet ska avgöras tidigast efter sex månader från det att ärendet inleddes (spärrtiden). Om en sådan begäran kommer in dessförinnan behöver myndigheten alltså inte ta ställning till den på det sätt som anges i paragrafens första stycke. Detsamma gäller om den enskilde vid mer än ett tillfälle efter det att spärrtiden på sex månader har passerat lämnar in en framställning med begäran om att ärendet ska avgöras. I de fall förutsättningarna för en tillämpning av bestämmelserna i paragrafen inte är uppfyllda, får frågan om vilka åtgärder myndigheten behöver

text: vidta under förfarandet bedömas på vanligt sätt, främst med ledning av bestämmelserna om serviceskyldighet (

text: prop. 2016/17:180 s. 297

text: f.).

text: Bestämmelserna om serviceskyldighet finns i

text: 6 §

text: FL. Av dessa framgår att en myndighet ska se till att kontakterna med enskilda blir smidiga och enkla. Myndigheten ska lämna den enskilde sådan hjälp att han eller hon kan ta tillvara sina intressen. Hjälpen ska ges i den utsträckning som är lämplig med hänsyn till frågans art, den enskildes behov av hjälp och myndighetens verksamhet. Den ska ges utan onödigt dröjsmål.

text: Knappt fem månader efter det att AA:s ärende inleddes genom en ansökan den 14 november 2021 begärde hon att det skulle avgöras. Eftersom spärrtiden om sex månader inte hade löpt ut var Försäkringskassan vid den tidpunkten inte skyldig att fatta något beslut enligt

text: 12 §

text: FL. Att en sådan begäran kommer in för tidigt innebär emellertid inte att myndigheten kan bortse från den utan att vidta några åtgärder alls. JO har i ett tidigare beslut i fråga om Migrationsverket tolkat förarbetsuttalandena som att det finns ett utrymme att hantera en begäran enligt

text: 12 §

text: FL som kommer in till myndigheten under spärrtiden på ett mer formlöst sätt (se JO 2022/23 s. 481). Jag delar uppfattningen att förarbetena får uppfattas på det sättet och att det finns situationer när det är acceptabelt. Enligt min uppfattning bör emellertid myndigheten i normalfallet avvisa en begäran som kommer in för tidigt och därför inte kan prövas i sak. En sådan hantering stämmer också väl överens med hur ett prövningshinder vanligen hanteras inom förvaltningsrätten och gör det dessutom tydligt att en ny begäran efter att spärrtiden löpt ut inte står i strid med förbudet mot att föra en dröjsmålstalan flera gånger i samma ärende.

text: Av serviceskyldigheten följer att en avvisning av en dröjsmålstalan måste följas av tydlig information om när en ny framställan kan göras. I det nu aktuella ärendet borde alltså Försäkringskassan ha avvisat AA:s begäran som för tidigt inkommen samt informerat henne om möjligheten att återkomma med en ny begäran om ärendet om ersättning för kostnader för vård utomlands fortfarande inte var avgjort sex månader efter att det inleddes.

text: Avslutande kommentarer Försäkringskassan förtjänar sammantaget allvarlig kritik för den långsamma handläggningen av AA:s ansökan om ersättning för kostnader för vård utomlands samt för att inte ha hanterat hennes ansökan om dröjsmålstalan.

text: Jag noterar att en komplettering som kom in till Försäkringskassan den 21 juni 2022 journalfördes först den 11 juli 2022. Jag vill därför påminna om att inkomna handlingar ska registreras så snart det är praktiskt möjligt, normalt senast påföljande arbetsdag (se bl.a.

text: JO 2007/08 s. 565

text: Det AA har fört fram i övrigt ger inte anledning till någon åtgärd eller något yttrande från min sida.

text: Jag har i ytterligare ett beslut i dag (dnr 7262-2022 och 7266-2022) kritiserat Försäkringskassan för långsam handläggning i två ärenden om ersättning för vård- respektive tandvårdskostnader utomlands. Ärendet avslutas.

text: Thomas Norling

text: Ärendet har föredragits av Emma Rönström. Byråchefen Anneli Svensson har deltagit i beredningen.


nyckelord: Avvisning Beslut Överklagande

publisher: Justitieombudsmannen

title: Anmälan mot Stadsbyggnadsnämnden i Stockholms kommun m.fl. angående handläggningen av överklagande m.m.

org: jo

text: Anmälan

type: rubrik

text: I en anmälan till JO den 25 november 2004 klagade sammanslutningen K, genom AA, på Stadsbyggnadsnämnden och Gatu- och fastighetsnämnden i Stockholms kommun samt på tjänstemän vid nämndernas förvaltningar. Klagomålen gällde handläggningen av frågor i anslutning till ett detaljplaneärende. K redogjorde i sin anmälan för de kontakter som de hade haft med kommunen med anledning av önskemålet att få använda en lokal i Hammarbyhöjden.

type: stycke

text: Av anmälan framgick bl.a. följande. Då K hade fått detaljplanen ringde de till stadsbyggnadskontoret. De fick upplysning om att tiden för att överklaga hade löpt ut. De beslöt att ändå skicka överklagandet, i vilket BB företrädde K. Överklagandet kom in den 14 juli 2004. Stadsbyggnadskontoret fann att överklagandet hade kommit in för sent. Det fanns ingen besvärshänvisning fogad till det beslutet. K fick därför inte möjlighet att överklaga det.

text: Till anmälan fogades bl.a. en överklagandeskrivelse ställd till Länsstyrelsen i Stockholms län, daterad den 18 juni 2004, från BB och en skrivelse från länsstyrelsen den 14 juli 2004 till stadsbyggnadsnämnden om överlämnande av överklagande för rättidsprövning. Vidare bifogades en skrivelse den 13 augusti 2004 från stadsbyggnadskontoret till länsstyrelsen och BB. I skrivelsen konstaterade kontoret att överklagan inte hade inlämnats i rätt tid.

text: Utredning

text: Stadsbyggnadsnämnden i Stockholms kommun anmodades att göra en utredning och yttra sig beträffande nämndens handläggning av BB:s överklagande som översänts från länsstyrelsen den 14 juli 2004. Stadsbyggnadsnämnden beslutade att som svar på remissen överlämna ett tjänsteutlåtande från stadsbyggnadskontoret daterat den 4 februari 2005. Av utlåtandet framgick i huvudsak följande.

text: SAMMANFATTNING

text: I anmälan till JO 2004-11-25 har gruppen K klagat på kontoret m.fl. instanser med anledning av att man känt sig motarbetad och undanhållen väsentlig information när man velat hyra den tomma biljetthallen vid Hammarbyhöjdens östra tunnelbaneentré

text: för kulturaktiviteter. Kontoret sägs ha givit missvisande information och hanteringen av Ks överklagan av den nya detaljplanen på platsen ifrågasätts. Kontoret beklagar om gruppen känt sig motarbetad av kontoret. Kontoret har varit positivt till gruppens idéer, men konstaterar att vare sig stadsdelsförvaltningen, gatuoch fastighetskontorets fastighetsavdelning eller SL varit beredda att gå in och medverka till att behålla biljetthallen för uthyrning. Kontoret har under processens gång givit sedvanlig information om antagande och överklagande etc. Rutinerna för detta har i det aktuella fallet inte skiljt sig från kontorets normala rutiner. Kontoret beklagar om K trots detta funnit informationen bristfällig eller svårtolkad.

text: UTLÅTANDE

text: Anmälan – – – –

text: Gruppen anser sig ha blivit motarbetad och har slussats runt i ett byråkratiskt system. Svar från handläggande tjänstemän har upplevts förvirrande och svåra att förstå. Kontoret sägs ha givit missvisande information och hanteringen av Ks överklagan av den nya detaljplanen på platsen ifrågasätts.

text: Bakgrund Stadsbyggnadskontoret upprättade under 2002-2004 en detaljplan för nya bostäder vid Läckövägen och Ulricehamnsvägen i Hammarbyhöjden. SL flyttade under planarbetets gång Hammarbyhöjdens östra tunnelbaneentré till västra sidan av Ulricehamnsvägen. Det innebar att trafiksituationen och utformningen på platsen utreddes i planarbetet. Den befintliga biljetthallen föreslogs rivas. Under programsamrådet framkom att en grupp ungdomar, K, ville hyra lokalen för att använda för kulturevenemang. CC, handläggare på gatu- och fastighetskontoret, gjorde en förfrågan hos LK på fastighetsavdelningen inom samma kontor, om de kunde överta lokalen från SL och hyra ut den till K. LK lät utreda frågan men avböjde pga. att det fanns säkerhetsaspekter intill tunnelbanan att beakta och då en upprustning av lokalen uppskattades bli kostsam. SL ville inte heller behålla byggnaden för uthyrning. I stället förordades att söka annan lämplig lokal i stadsdelen. Detaljplanen antogs enhälligt av stadsbyggnadsnämnden 2004-05-13 och nämndens justerade protokoll anslogs 2004-05-25. Överklagan skall ske inom tre veckor från denna dag, dvs. senast 2004-06-15. Inom denna tid inkom två överklaganden, från SL och från en Brf, vilket meddelades länsstyrelsen 2004-06-17. Den 2004-07-03, dvs. tre veckor efter överklagandetidens utgång, fick kontoret epost från Ks BB, via DD, med förfrågan om vart de skulle vända sig för att överklaga. Kontoret svarade då att en överklagan som kommer in för sent inte behandlas, oavsett skäl. I svaret redogör kontoret vidare för att man gjort vad man har kunnat i lokalfrågan, utan resultat, och att en överklagan, även om den inkommit i tid, inte skulle ha förändrat själva saken. Först 2004-07-15 överklagade BB planen. På förfrågan från länsstyrelsen om skrivelsen inkommit i rätt tid svarade stadsbyggnadskontoret 2004-08-13 att så inte var fallet.

text: Stadsbyggnadskontorets synpunkter Kontoret beklagar om gruppen känt sig motarbetad av kontoret. Kontoret, Skönhetsrådet m fl. ansåg att det skulle kunna varit ett tillskott i miljön på platsen med den användning av den tomma biljetthallen som K skisserat. Kontoret konstaterar dock att vare sig stadsdelsförvaltningen, gatu- och fastighetskontorets fastighetsavdelning eller SL varit beredda att gå in och medverka till att behålla biljetthallen för uthyrning. Kontoret har under processens gång givit sedvanlig information om antagande och överklagande etc. Rutinerna för detta har i det aktuella fallet inte skilt sig från kon-

text: torets normala rutiner, som omfattar anslag, annonser, information på hemsidan m.m. Kontoret beklagar om K trots detta funnit informationen bristfällig eller svårtolkad. Värt att till sist notera är dock att den nya detaljplanen inte förhindrar att byggnaden hade kunnat stå kvar i strid med planen. Byggnaden blev emellertid vandaliserad och är nu riven. På platsen planeras en minnesplats med en staty. K kommenterade remissvaret.

text: Bedömning

text: JO kan inte ändra eller upphäva myndigheters beslut. Granskningen är inte heller avsedd att föregripa eller ersätta den prövning som kan eller har kunnat ske i ordinarie ordning. JO brukar således inte ta ställning till om ett beslut är riktigt i sak. Min granskning omfattar därför endast den remitterade frågan, nämligen den formella hanteringen av överklagandet av detaljplanen.

text: Beslut om antagande av detaljplan överklagas enligt bestämmelserna i

text: 13 kap.

text: plan- och bygglagen

text: (1987:10, PBL). I

text: 13 kap. 3 §

text: PBL hänvisas till bestämmelser om överklagande i

text: 25 §§

text: förvaltningslagen

text: (1986:223, FL).

text: Förvaltningslagen

text: innehåller grundläggande bestämmelser om förvaltningsmyndigheters hantering av överklaganden. Beslutsmyndigheten prövar enligt

text: 24 §

text: FL om skrivelsen med överklagandet har kommit in i rätt tid och skall, om detta är fallet, överlämna skrivelsen och övriga handlingar i ärendet till den myndighet som skall pröva överklagandet. JO har i tidigare beslut uttalat att som huvudregel gäller att överlämnandet bör ske inom en vecka från det att överklagandet kommit in till beslutsmyndigheten.

text: Har skrivelsen kommit in för sent skall den enligt huvudregeln i

text: 24 § första stycket

text: FL avvisas. Avvisar beslutsmyndigheten skrivelsen skall myndigheten fatta ett formligt beslut om det. Beslutet kan tecknas på skrivelsen eller sättas upp som ett beslut i en särskild handling. I båda fallen skall klaganden underrättas om beslutet och få en fullföljdshänvisning (Hellners och Malmqvist,

text: Förvaltningslagen

text: med kommentarer, 2003, s. 302 f.).

text: Av utredningen i ärendet framgår följande. BB:s överklagande kom in till länsstyrelsen den 14 juli 2004. Länsstyrelsen överlämnade samma dag överklagandet till stadsbyggnadsnämnden för rättidsprövning. Nämnden konstaterade i en skrivelse till länsstyrelsen och BB efter prövning den 13 augusti 2004 att överklagandet inte hade inlämnats i rätt tid.

text: Mot bakgrund av det skyndsamhetskrav som enligt det nyss sagda gäller vid handläggningen av överklaganden är jag kritisk till att det dröjde mer än fyra veckor innan nämnden prövade om BB:s överklagande hade kommit in i rätt tid.

text: Nämnden borde vidare, som en följd av konstaterandet att överklagandet inte hade inkommit i tid, ha meddelat ett uttryckligt avvisningsbeslut och, eftersom bedömningen utföll till klagandens nackdel, ha bifogat en fullföljdshänvisning. Nämnden förtjänar kritik också för sin underlåtenhet i dessa avseenden.

text: Vad K i övrigt har anfört i ärendet föranleder inte något uttalande eller någon annan åtgärd från min sida. Ärendet avslutas.

type: avgorande


nyckelord: Serviceskyldighet Överklagande

title: Kritik mot Lantmäteriet för bristfällig handläggning av en brevfråga och utebliven handläggning av ett överklagande

sammanfattning: Lantmäteriet bedömde att besvarandet av en fråga från en enskild inte rymdes inom myndighetens serviceskyldighet, utan i stället var ett uppdrag som utfördes och fakturerades. Lantmäteriet kritiseras för att inte dessförinnan ha tagit reda på vad frågeställaren önskade. När den enskilde sedan gav in ett överklagande till Lantmäteriet underlät myndigheten att handlägga skrivelsen. Förfrågningar om överklagandet besvarades inte heller. Lantmäteriet kritiseras även för sin underlåtenhet i detta avseende.

text: Anmälan

text: AA framförde i en anmälan till JO klagomål på Lantmäteriets handläggning av ett ärende rörande hans jordbruksfastighet V 1:5 i Västra Götaland. I anmälan uppgav han bl.a. att han ställt några frågor om en vägsamfällighet. Han fick inget svar på frågorna från Lantmäteriet, men fick en del material tillsänt sig, bl.a. två kartor i A2- och A3-format. En tid senare fick han en faktura för utskick av kartmaterial och utredning angående vägen. När han bestred fakturan fick han till svar att han hade lämnat någon sorts uppdrag till myndigheten och att han därför var betalningsskyldig. Han överklagade beslutet till Skatteverket och begärde återbetalning av inbetalat belopp. Överklagandet var daterat den 30 januari 2010. I mars 2010 och maj 2010 skickade han skriftliga frågor till Lantmäteriet om sitt överklagande, men fick inget svar.

text: Utredning

text: Av till anmälan fogade handlingar samt från Lantmäteriet infordrade handlingar i ärendena dnr 2009/00207 och dnr 205-2010/00105 framkom bl.a. följande.

text: AA inkom i november 2009 med en den 6 november 2009 dagtecknad skriftlig förfrågan, rubricerad Fastigheten Ulricehamn V 1:5, enligt följande.

text: Jag är ägare av rubricerade fastighet. I samband med byggandet av den nya allmänna vägen över fastigheten lades den gamla byvägen med huvudsakligen samma sträckning ner och vägmarken ombildades till samfällighet. Jag är nu intresserad av ett uttalande om vilken mark som omfattas av det samfällda ägandet. Är det något utöver marken för den nedlagda vägen? Ingår stickvägarna från den gamla vägen eller delar av stickvägarna? Jag är tacksam för om möjligt skriftligt svar.

text: Den 24 november 2009 fakturerades AA för utskick av kartmaterial och utredning ang. väg över Ulricehamn V 1:4. Beloppet uppgick till sammanlagt 1 327 kr 20 öre.

text: AA bestred betalningsskyldighet i en skrivelse daterad den 26 november 2009 och hänvisade till att han inte hade gjort någon beställning.

text: Den 23 december 2009 skickades ett svar från lantmäterikontoret i Vänersborg. Av detta framgick bl.a. följande. Lantmäteriet ansåg att han hade beställt kompletterande uppgifter som krävde en mindre utredning för att svara på. Normalt upplyser de kunden om att sådana utredningar är uppdrag som de tar betalt för och är det frågan om utredningar som kostar 3 000 kr eller mer krävs en skriftlig ansökan med uppgift om att det är en utredning som debiteras. Handläggaren i ärendet hade försökt få tag på AA, men inte lyckats. Hon gjorde utredningen och sände över materialet till honom i tron att han ville ha uppgifterna så snart som möjligt och att han var införstådd med att de tar betalt för denna form av utredningsarbete.

text: AA bestred åter betalningsskyldighet och den 15 januari 2010 svarade Lantmäteriets huvudkontor. Lantmäteriet ansåg att han beställt uppdraget som utförts och debiterats enligt myndighetens uppdragstaxa och uppmanade honom att betala fakturan.

text: Ärendet dnr 205-2010/105 avslutades i och med svaret den 15 januari 2010. Den 2 februari 2010 gav AA in en skrivelse till Lantmäteriet. Denna diariefördes som ”överklagat beslut; lantmäteriets fakturabeslut”. I skrivelsen, som var ställd till Skatteverket, skrev han att han anhöll om återbetalning av 1 327 kr. I två skrivelser, vilka inkom den 25 mars 2010 och den 1 juni 2010, ställde han frågor om detta överklagande. Någon ytterligare åtgärd vidtogs, såvitt framgår, inte i ärendet.

text: Ärendet remitterades till Lantmäteriet, som anmodades att yttra sig mot bakgrund av bestämmelserna i

text: 4 § förvaltningslagen (1986:223)

text: Lantmäteriet (generaldirektören BB) kom in med ett remissvar.

text: Lantmäteriet anförde, efter att ha redogjort för bakgrunden och den rättsliga regleringen, följande under rubriken bedömning.

text: Det är uppenbart att AA är missnöjd med Lantmäteriets handläggning av det aktuella uppdraget och de fortsatta kontakterna där. Vi beklagar givetvis detta och vi vill framföra att det alltid är vår strävan att bemöta våra uppdragsgivare, sakägare, kunder m.fl. på ett seriöst och professionellt sätt, alltid med beaktande av de krav som ställs på oss som myndighet genom bl.a.

text: förvaltningslagen

text: och andra författningar som reglerar vår verksamhet. AA:s ärende påbörjades genom hans skrivelse den 6 november 2009 till Lantmäteriet i Vänersborg. Lantmäteriets handläggare bedömde inledningsvis att det inte var möjligt att tillgodose AA:s begäran genom att enbart kopiera och översända allmänna handlingar i enlighet med offentlighetsprincipen. En viss utredningsinsats rörande de aktuella sakfrågorna måste genomföras för att det skulle vara möjligt att ge ett korrekt svar på hans frågor. Det är således denna utredningsinsats som senare debiterades AA som ett uppdrag.

text: Viss enklare rådgivning i form av upplysningar, vägledning, råd och annan sådan hjälp av begränsad omfattning faller under myndigheternas serviceskyldighet enligt

text: 4 §

text: FL och om så är fallet har myndigheten inte rätt att ta betalt för rådgivningen. Lantmäteriet har dock genom reglerna i lantmäteriinstruktionen givits rätt att genomföra uppdrag mot betalning. Det kan ibland vara svårt att bedöma om en begäran faller in under serviceskyldigheten som den beskrivs i

text: förvaltningslagen

text: eller om begäran ska anses utgöra ett uppdrag. Vår bedömning i det nu aktuella ärendet är dock att AA:s begäran utgjorde en beställning av ett uppdrag. För detta talar karaktären av uppdraget, att utreda förhållanden av fastighetsrättslig art och bedöma om viss mark utgjorde en del av en samfällighet eller inte. Vidare talar tidsåtgången för denna slutsats. En timmes arbetstid har åtgått för att utreda förhållandena samt för att framställa nödvändiga underlag i form av kartor för att åskådliggöra resultatet av utredningen. Enligt Lantmäteriets mening kan inte en sådan utredning av sakförhållanden utgöra något annat än ett uppdrag, för vilket vi har rätt ta betalt. Nästa fråga som uppstår är om Lantmäteriet borde ha vidtagit ytterligare åtgärder för att komma i kontakt med AA innan uppdraget genomfördes. Närmast är att bedöma om myndigheten i tillräcklig mån har beaktat reglerna om serviceskyldigheten i

text: 4 §

text: FL. Av lagkommentaren till

text: förvaltningslagen

text: , Hellners/Malmqvist 2003 sidan 68 m, framgår följande: ”Serviceskyldigheten är vidsträckt men inte obegränsad. I

text: första stycket

text: andra meningen sägs att hjälpen ska lämnas 'i den utsträckning som är lämplig med hänsyn till frågans art, den enskildes behov av hjälp och myndighetens verksamhet'. Myndigheten har alltså att göra en allmän lämplighetsbedömning från fall till fall av hur långt den ska sträcka sin service.” Förenklat uttryckt kan konstateras att omfattningen av serviceskyldigheten gjorts till en avvägningsfråga där myndigheten får väga in olika kriterier vid bedömningen av hur långt serviceskyldigheten sträcker sig i det enskilda fallet. I det nu aktuella ärendet var det handläggarens avsikt att kontakta AA för att upplysa honom om att hans förfrågan utgjorde ett uppdrag för vilket Lantmäteriet debiterade kostnaderna för utredningen. Som nämnts ovan lyckades inte handläggaren via telefon komma i kontakt med AA. Om man först beaktar kriteriet ”med hänsyn till frågans art” kan konstateras att uppdraget ändå var av begränsad omfattning och inte skulle föranleda frågeställaren några större kostnader. Frågorna var även preciserade i en skrivelse och det förelåg inga tveksamheter om vad AA önskade få utfört och det fanns även en begäran om att få ett skriftligt svar. Det andra kriteriet ”med hänsyn till den enskildes behov av hjälp” är även av intresse att belysa i sammanhanget. AA:s fastighet Ulricehamn V 1:5 är en lantbruksfastighet som åsatts typkod 120. Ägaren av en sådan fastighet kan normalt sett anses vara mer insatt i de förhållanden som råder i fastighetsförhållanden och att Lantmäteriet är en myndighet som tar ut avgifter för genomförda uppdrag. Även det förhållandet att AA är advokat och inträdde som ledamot av Sveriges Advokatsamfund 1963 bör vägas in i bedömningen av det aktuella kriteriet. En erfaren advokat får helt naturligt anses ha bättre förutsättningar att bedöma konsekvenserna av olika handlingsalternativ än en person som inte besitter den kompetensen. En sammanvägd bedömning av omfattningen av serviceskyldigheten i den aktuella frågan bör enligt Lantmäteriets mening leda till ett konstaterande att det rimligen inte kan krävas att Lantmäteriet skulle ha vidtagit ytterligare åtgärder i den beskrivna situationen. Lantmäteriet anser dock att det är av största intresse att få ett klarläggande av JO hur situationen bör bedömas eftersom omfattningen av serviceskyldigheten ytterst är en avvägningsfråga som ibland kan vara svår att bedöma. Vidare kan konstateras att AA erhållit två utförliga skrivelser från Lantmäteriet, dels från länslantmätaren vid det aktuella lantmäterikontoret, dels från Lantmäteriets chefsjurist. I båda skrivelserna redovisas tydligt Lantmäteriets ställningstagande till AA:s bestridande av betalningsskyldigheten. Vidare redovisas grunderna för Lantmäteriets ställningstagande, som härigenom har klargjort inställningen till AA:s bestridande. AA väljer senare att under protest betala fakturan. I den situationen bör AA, om han inte vill acceptera fakturan, välja att föra frågan vidare till allmän domstol, tingsrätt, för fastställande av om han är betalningsskyldig för uppdraget eller inte.

text: AA yttrade sig över remissvaret och efterlyste svar på vad som hänt med hans överklagande.

text: Rättslig reglering

text: Förvaltningslagen (1986:223)

text: , FL I

text: 4 §

text: FL föreskrivs att en myndighet ska lämna upplysningar, vägledning, råd och annan sådan hjälp till enskilda i frågor som rör myndighetens verksamhetsområde. Hjälpen ska lämnas i den utsträckning som är lämplig med hänsyn till frågans art, den enskildes behov av hjälp och myndighetens verksamhet. Vidare ska frågor från enskilda besvaras så snart som möjligt och om någon enskild av misstag vänder sig till fel myndighet, bör myndigheten hjälpa honom till rätta.

text: Enligt

text: 23 §

text: FL ska en skrivelse med överklagande ges in till den myndighet som har meddelat det överklagade beslutet. När skrivelsen har kommit in har myndigheten först att överväga om beslutet ska omprövas enligt

text: 27 §

text: FL. Om beslutet inte ändras på det sätt klaganden begär, ska myndigheten enligt

text: 24 §

text: FL pröva om skrivelsen med överklagandet har kommit in i rätt tid. Har skrivelsen kommit in för sent, ska överklagandet avvisas. Om skrivelsen inte avvisas, ska den och övriga handlingar i ärendet överlämnas till överinstansen enligt

text: 25 §

text: FL. Överlämnandet bör normalt ske inom en vecka från det att överklagandet kommit in till beslutsmyndigheten (se t.ex.

text: JO 2002/03 s. 359

text: ). Finns inga särskilda regler för vilken instansordning som gäller, är förvaltningsrätten rätt överklagandeinstans enligt

text: 22 a §

text: FL.

text: Bedömning

text: Handläggningen av skrivelsen den 6 november 2009 Enligt

text: 4 § andra stycket

text: FL ska frågor från enskilda besvaras så snart som möjligt. Bestämmelsen innebär att en myndighet måste lämna någon form av svar. Om myndigheten finner att den inte kan eller bör stå till tjänst med t.ex. en begärd upplysning, ska den i varje fall tala om detta (jfr Hellners och Malmqvist,

text: Förvaltningslagen

text: med kommentar, 2010, s. 86 samt

text: JO 2002/03 s. 147

text: Skulle myndigheten anse att en förfrågan är för omfattande för att rymmas inom serviceskyldigheten, ska den enskilde underrättas om den saken. Om en myndighet, som i detta fall, även bedriver uppdragsverksamhet, är det angeläget att den enskilde får klart för sig i vilken egenskap myndigheten agerar. Lantmäteriet skulle således ha meddelat AA att myndigheten ansåg att hans brev inte kunde besvaras inom ramen för den allmänna serviceplikten och tagit reda på om han i stället ville ge myndigheten ett uppdrag att utreda saken mot betalning. Lantmäteriet kan inte undgå kritik för den bristande handläggningen i denna del.

text: JO:s granskning är inte avsedd att föregripa eller ersätta den prövning som kan eller har kunnat ske i ordinarie ordning. Mot denna bakgrund har min granskning inte avsett huruvida AA:s specifika förfrågan i övrigt faller in under serviceskyldigheten enligt

text: förvaltningslagen

text: eller ska uppfattas som ett uppdrag.

text: Överklagandet AA bestred fakturan men betalade den sedan. I slutet av januari 2010 lämnade han in en skrivelse till Lantmäteriet ställd till Skatteverket och uppställd som ett överklagande av fakturabeslutet. Såvitt framkommit av utredningen har Lantmäteriet inte vidtagit någon åtgärd i anledning av denna skrift. AA bad två gånger under våren 2010 om bekräftelse på att överklagandet mottagits, besked om Lantmäteriet omprövat beslutet samt besked om när handlingarna sänts till Skatteverket, men fick inget svar.

text: Av Lantmäteriets remissvar kan utläsas att myndigheten ansåg att AA borde ha vänt sig till allmän domstol för fastställande av om han är betalningsskyldig för uppdraget eller inte.

text: Här vill jag framhålla följande. I normalfallet inskränker sig beslutsmyndighetens handläggning till en kontroll av att skrivelsen med överklagandet har kommit in i rätt tid och att inga uppenbara felaktigheter förekommer i det överklagade beslutet. Därefter återstår bara att överlämna överklagandeskrivelsen och övriga handlingar till den myndighet som ska pröva överklagandet.

text: De övriga förutsättningarna som måste vara uppfyllda för att överklagandet ska kunna tas upp till prövning, t.ex. om beslutet är sådant att det över huvudtaget får överklagas och om den som klagar har klagorätt, prövas av överklagandeinstansen, se

text: prop. 1985/86:80 s. 44

text: . Jämför även JO:s beslut 2010-09-30 i dnr 5768-2009.

text: Lantmäteriet skulle därför, enligt

text: förvaltningslagens

text: regler, ha prövat om överklagandet kommit in i rätt tid. Om det inte hade gjort det, skulle Lantmäteriet ha avvisat det. I annat fall skulle Lantmäteriet ha lämnat över ärendet till överklagandeinstansen. Om det är oklart vilken instans som är rätt forum för överklagandet, bör det enligt min mening överlämnas till den myndighet klaganden ställt det till (jämför JO:s beslut 2007-11-22 i dnr 1990-2007).

text: Jag ser allvarligt på att Lantmäteriet ännu inte har handlagt AA:s överklagande och att myndigheten dessutom inte besvarat hans förfrågningar under våren 2010. Lantmäteriet förtjänar kritik för det inträffade.

text: Ärendet avslutas.


avgjordAv: Justitieombudsmannen Lilian Wiklund

title: Kritik mot en socialsekreterare vid Östra Göteborgs stadsdelsnämnd i Göteborgs kommun för brister i handläggningen av ett ärende rörande ekonomiskt bistånd; även fråga om rättelse av uppgift i utredningen

sammanfattning: En kvinna och hennes sambo ansökte om ekonomiskt bistånd. Socialsekreteraren som handlade deras ärende förde från tidigare utredningar in uppgifter av mycket känslig karaktär i den aktuella utredningen, bl.a. om att kvinnan i 12årsåldern blivit utsatt för en våldtäkt. JO kritiserar socialsekreteraren för att uppgifterna redovisades i biståndsutredningen och för det sätt som detta gjordes på, bl.a. utan föregående diskussion med kvinnan. I beslutet avhandlas även frågan om det varit möjligt för nämnden att på kvinnans begäran utplåna uppgiften, dvs. radera en ”personuppgift” ur utredningen. Någon kritik uttalas inte i den delen.

text: Anmälan

text: I en anmälan framförde AA klagomål mot en socialsekreterare vid Östra Göteborgs stadsdelsnämnd i Göteborgs kommun. Klagomålen avsåg att socialsekreteraren fört in känsliga uppgifter om AA i en utredning rörande ekonomiskt bistånd.

text: Av anmälan framgick bl.a. följande. AA hade tillsammans med sin sambo ansökt om ekonomiskt bistånd. Den 4 september 2012 fattade socialsekreteraren beslut i frågan, vilket tillsammans med utredningen i ärendet skickades till AA och hennes sambo. Försändelsen var ställd till sambon, som läste utredningen före AA. I utredningen fanns intaget en uppgift om att AA i 12–årsåldern blivit utsatt för en våldtäkt. AA hade inte berättat om den händelsen för sin sambo. Socialsekreteraren hade inte frågat AA om det gick bra att ta in uppgiften i utredningen.

text: Utredning

text: Inledningsvis inhämtade JO beslutet om bistånd och den aktuella utredningen. I den utredning som kom in till JO nämndes inte våldtäkten. Däremot angavs att det av en tidigare utredning framgick att AA använt droger när hon var 13–15 år. Vidare var noterat att utredningen ändrats den 7 september 2012 efter ”klientens önskemål”.

text: Östra Göteborgs stadsdelsnämnd anmodades att inkomma med utredning och yttrande över AA:s anmälan. Yttrandet skulle avse bl.a. varför det i utredningen redovisats uppgifter om att AA våldtagits respektive använt droger.

text: Stadsdelsnämnden beslutade att som sitt yttrande översända ett tjänsteutlåtande upprättat av områdeschefen BB och enhetschefen CC. Av utlåtandet framgick att den berörda socialsekreteraren lämnat sin tjänst. Vidare anfördes bl.a. följande. Sammanfattningsvis har socialsekreteraren agerat felaktigt när hon tagit med uppgifter från en tidigare utredning in i parets gemensamma utredning utan att ha dialog med AA. Denna omständighet gäller uppgifterna om våldtäkt. Felaktigheten får anses vara så grov att det mest rätta var att uppgiften helt och hållet togs bort vilket också gjordes. Att ställa frågor kring beroendeproblematik vid ett nybesök får alltid bedömas från fall till fall. Däremot var det felaktigt att hämta uppgifter kring detta område i AA:s tidigare utredning. Av den anledningen borde uppgiften som också hämtats från AA:s tidigare utredning tas bort. De tre enheterna för Försörjningsstöd har nu påbörjat ett arbete kring utredningsförfarandet för att öka rättsäkerheten och kvaliteten. Här betonas att gamla uppgifter inte ska användas i en utredning om man inte ha tagit upp det i utredningssamtalet och att detta särskilt skall uppmärksammas när ett par inte har en gemensam historia. NN fick tillfälle att kommentera remissvaret.

text: Socialsekreteraren fick tillfälle att yttra sig över AA:s anmälan och remissvaret.

text: Bedömning

text: Känsliga uppgifter om AA har redovisats i utredningen Den ansökan som AA och hennes sambo gjorde till nämnden avsåg försörjningsstöd under en och en halv månad samt bistånd till bl.a. vinterkläder till hemmavarande barn. Av den utredning som socialsekreteraren upprättade i anledning av ansökan framgick ursprungligen att AA i 12–årsåldern blivit utsatt för en våldtäkt och att hon använt droger när hon var 13–15 år. Enligt nämnden fördes dessa två uppgifter in från tidigare ärenden rörande AA. Såvitt framkommit fick AA under utredningens gång inte veta att uppgifterna hade tillförts nu aktuellt ärende.

text: Uppgifterna om våldtäkten och AA:s tidigare bruk av droger, som låg långt tillbaka i tiden, kan inte ha haft någon relevans för ställningstagandet till den aktuella biståndsansökan. Uppgifterna, som särskilt i fråga om en våldtäkt i unga år är av mycket känslig karaktär, borde därför inte ha redovisats i biståndsutredningen. Enligt min mening har socialsekreteraren brustit i omdöme när hon valde att ta med uppgifterna. Till detta kommer att det, som nämnden anfört, var fel att på sätt som här skett ta in material från tidigare utredningar i ett nytt ärende utan att detta diskuterades med AA. Socialsekreteraren förtjänar kritik för nu berörda brister i handläggningen.

text: Beslutet att på AA:s begäran ta bort uppgiften om våldtäkt ur utredningen AA kontaktade förvaltningen och var kritisk till att uppgiften om våldtäkt tagits in i utredningen. Förvaltningen ändrade då utredningen och tog bort uppgiften.

text: Den färdigställda utredningen utgjorde en allmän handling. En sådan handling kan inte utan vidare ändras eller förstöras. Det som har tagits bort ur utredningen är en personuppgift som behandlats av nämnden i ärendet om bistånd. Frågan om en sådan uppgift kan tas bort beror på om myndigheten har behandlat den i enlighet med de bestämmelser som finns om behandling av personuppgifter inom social– tjänsten.

text: I

text: personuppgiftslagen (1998:204)

text: , PuL, finns bestämmelser som har till syfte att skydda människor mot att deras personliga integritet kränks när personuppgifter behandlas. Om det i annan lag eller i en förordning finns bestämmelser som avviker från PuL ska de bestämmelserna tillämpas i stället (

text: 2 §

text: PuL). För socialtjänsten finns sådana avvikande bestämmelser i lagen (

text: ) om behandling av personuppgifter inom socialtjänsten och i förordningen (

text: ) om behandling av personuppgifter inom socialtjänsten. När det i dessa två författningar saknas avvikande bestämmelser tillämpas alltså reglerna i PuL.

text: Av 12 § första stycket 1 i nyss nämnda förordning följer att socialtjänsten får behandla personuppgifter vid handläggningen av ärenden om bistånd enligt

text: socialtjänstlagen (2001:453)

text: . När sådan behandling äger rum ska bl.a. de grundläggande kraven på behandling av personuppgifter som följer av

text: 9 § första stycket a

text: –i PuL beaktas. De personuppgifter som behandlas ska således vara adekvata och relevanta i förhållande till ändamålen med behandlingen (e) och fler personuppgifter ska inte behandlas än som är nödvändigt med hänsyn till ändamålen med behandlingen (f).

text: Enligt 28 § PuL (jfr 9 § lagen om behandling av personuppgifter inom social– tjänsten) är den personuppgiftsansvarige, i detta fall nämnden (jfr 11 § förord– ningen om behandling av personuppgifter inom socialtjänsten), skyldig att på begäran av den registrerade snarast rätta, blockera eller utplåna sådana person– uppgifter som inte har behandlats i enlighet med PuL.

text: Uppgiften att AA blivit utsatt för en våldtäkt har, som jag redan framhållit, saknat relevans för prövningen av den aktuella ansökan om ekonomiskt bistånd. I enlighet med detta ligger det nära till hands att anse att uppgiften inte behandlades i överensstämmelse med lagen om behandling av personuppgifter inom social– tjänsten när den redovisades i biståndsutredningen. Det finns därför inte skäl för mig att uttala någon kritik i anledning av att uppgiften på AA:s begäran utplånades, dvs. togs bort ur utredningen.

text: Uppgiften om våldtäkten togs bort efter att socialsekreteraren vänt sig till en enhetschef vid förvaltningen. I remissvaret anges inte tydligt vem som fattade beslut om rättelsen. Jag har inte funnit skäl att närmare undersöka om det var nämnden eller någon tjänsteman som med stöd av delegation fattade beslutet. Det kan dock finnas skäl för nämnden att för egen del undersöka saken. Övrigt Vad som i övrigt har framkommit föranleder inte något uttalande från min sida.

text: Ärendet avslutas med den kritik som har uttalats ovan.


avgjordAv: Mats Melin

nyckelord: Information Serviceskyldighet Språk

title: Anmälan mot Hovrätten för Västra Sverige med anledning av att ett beslut inte översatts m.m.

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO framförde AA, bosatt i Jamaica, klagomål mot Hovrätten för Västra Sverige för att hon erhållit ett beslut skrivet på svenska som hon inte förstod. Beslutet hade inte översatts till engelska, trots att hon begärt att så skulle ske, och hon hade inte ens fått något svar på de skrivelser som hade skickats till hovrätten.

text: Utredning

text: Dagboksbladet i Mölndals tingsrätts mål T 1855-98 och hovrättens dagboksblad samt skrivelser från AA och hennes ombud i mål Ö 2757-02 infordrades och granskades. Av handlingarna framkom följande.

text: I ett beslut den 28 augusti 2002 avvisade hovrätten AA:s ansökan om återställande av försutten tid för överklagande av en dom meddelad av Mölndals tingsrätt. Beslutet skickades till AA:s ombud som var verksam i Jamaica. I två skrivelser därefter framförde AA och hennes ombud önskemål om att hovrättens beslut skulle översättas till engelska för att de skulle kunna förstå det. På skrivelsen som kom in till hovrätten den 28 januari 2003 var antecknat ”Till handlingarna. Ej underrättelse.”, datumet ”2003-01-30” och signaturen ”BB”. På den andra skrivelsen, som kom in till hovrätten den 4 december 2003, hade signaturen ”BB” antecknat ”Vidi, ad acta” och datumet ”031204”.

text: Anmälan remitterades till Hovrätten för Västra Sverige för upplysningar och yttrande om

text: 1. Vilka överväganden som gjordes beträffande de skrivelser som kom in till hovrätten från AA:s ombud och från henne den 28 januari 2003 respektive den 4 december 2003 och

text: 2. Vilka överväganden som gjordes i frågan om översättning av hovrättens beslut i samband med att detta meddelades och när begäran om översättning framställdes.

text: Hovrätten gav in ett yttrande i vilket hovrätten anslöt sig till vad hovrättslagmannen BB hade anfört i ett yttrande till presidenten.

text: Hovrättslagmannen BB – – – Målet ifråga avsåg återställande av försutten tid med anledning av att postgången från Sverige till Jamaica hade tagit osedvanligt lång tid. Målet handlades för ganska länge sedan varför inte alla detaljer nu står klara för mig. Vid den aktuella tiden uppkom fråga om det fanns någon skyldighet att översätta hovrättens domar och beslut till främmande språk. Någon sådan skyldighet befanns inte föreligga. Däremot vill jag minnas att det stod klart att vi mera fritt skulle försöka förklara innebörden av avgörandet. Jag är av den bestämda uppfattningen att ett sådant besked också skulle skickas till AA:s ombud. Att jag inte närmare undersökte om så faktiskt hade skett, när ytterligare brev från ombudet kom in och lades till handlingarna är beklagligt, eftersom det att döma av akten faktiskt inte tycks ha sänts någon beskrivning av innehållet i hovrättens beslut. Jag påtar mig hela ansvaret för att handläggningen inte nått upp till den standard som självklart bör eftersträvas. AA kommenterade remissvaret. Hon uppgav därvid bl.a. att hovrättens beslut var den första handling hon erhållit som inte var översatt. Vidare begärde hon att målet i Mölndals tingsrätt skulle prövas på nytt.

text: Bedömning

text: JO är ett extraordinärt tillsynsorgan vars granskning främst är inriktad på tillämpningen av gällande förfaranderegler. JO kan inte ändra eller upphäva ett beslut som en domstol har fattat och brukar inte heller pröva de ställningstaganden som domstolen gjort i sakfrågorna. Min granskning i detta ärende avser därför inte hovrättens beslut utan gäller frågan om översättning av beslutet och besvarande av skrivelser från AA.

text: Som en allmän princip i svensk rätt gäller att svenska språket skall användas i inlagor och andra handlingar som en part ger in till rätten. I

text: 33 kap. 9 § första stycket rättegångsbalken

text: (RB) föreskrivs emellertid att rätten vid behov får låta översätta handlingar som kommer in till eller skickas ut från rätten. Vid avgörande av om behov föreligger eller ej bör dock domstolen ta reda på vilka andra möjligheter parten har att få domen översatt. När det gäller från domstolen utgående handlingar bör man av kostnadsskäl vara försiktig med översättningar. Endast om parten inte på annat sätt, t.ex. genom släktingar eller en invandrarbyrå, kan få en handling översatt, bör domstolen ordna med översättning (

text: prop. 1986/87:89 s. 143

text: och s. 170). I förarbetena till en ändring av

text: 33 kap. 9 §

text: RB år 2000 angavs att när en domstol skickar handlingar per post till en person i utlandet, och det finns anledning att tro att personen inte talar svenska, finns i regel behov av att låta översätta handlingarna. Detta synsätt angavs överensstämma med bl.a. domstolspraxis (

text: prop. 1999/2000:61 s. 159

text: När domstolen i ett mål med en utländsk part trots allt har funnit att handlingar i målet inte skall översättas kan det beroende på omständigheterna vara lämpligt att domstolen underrättar parten om det på ett språk som denne förstår (se

text: NJA 2001 s. 54

text: AA var bosatt i Jamaica, där hennes ombud också var verksam. Hon var inte svensktalande. Av utredningen framgår att hon tidigare vid sina kontakter med det svenska rättsväsendet hade kommunicerat på engelska och att även handlingar och beslut som sänts till AA hade översatts till engelska. Hovrätten kunde inte heller utgå från att AA på annat sätt än genom domstolens försorg kunde få beslutet översatt. Enligt min mening borde därför beslutet eller i vart fall – som hovrätten har angett i sitt remissvar – en skrivelse där beslutets innehåll förklarades, ha översatts till engelska och skickats till AA.

text: Hovrätten borde naturligtvis också ha besvarat den skrivelse som kom in till hovrätten från AA:s ombud den 28 januari 2003 i vilken han uppgav att han inte kunde förstå beslutet och bad hovrätten att skicka en översatt kopia. I vart fall då borde hovrätten ha vidtagit de ovan angivna åtgärderna, dvs. ha översatt beslutet eller författat en skrivelse där beslutets innehåll förklarades och skickat till ombudet. Om så hade skett hade troligen skrivelsen i december 2003 aldrig skickats till hovrätten.

text: Slutligen konstaterar jag att hovrätten trots uppgifterna i remissvaret enligt AA fortfarande inte tillhandahållit en översatt version av beslutet eller i en skrivelse förklarat dess innehåll.

text: Med den kritik som ligger i det ovan anförda avslutas ärendet.


nyckelord:
Beslut
Beslutsmotivering, utformning av beslut
Hämtning
Vårdnad

title: Kritik mot polisen för verkställigheten av ett beslut om hämtning av barn samt uttalanden om en tingsrätts formulering av ett medlingsuppdrag i samband med ett verkställighetsbeslut enligt 21 kap. föräldrabalken

text: Bakgrund

text: AA och BB har tillsammans sonen CC, född i januari 2001. Frågan om vårdnad, boende och umgänge beträffande CC har varit föremål för domstolsprövning under många år. Genom dom av Helsingborgs tingsrätt den 21 juni 2007 (mål T 5652-05) förordnades att vårdnaden om CC, som tidigare varit gemensam, skulle anförtros fadern AA ensam. Vidare förordnades att detta skulle gälla även interimistiskt, dvs. utan hinder av att domen inte vunnit laga kraft. Domen överklagades av BB. Genom dom den 19 februari 2008 fastställde Hovrätten över Skåne och Blekinge tingsrättens dom (T 1582-07). Hovrätten hade dessförinnan avslagit yrkanden från BB om att verkställighet av tingsrättens beslut inte skulle få ske, s.k. inhibition, och om ändring av tingsrättens interimistiska beslut. Hovrättens dom har vunnit laga kraft.

text: AA ansökte under sommaren 2007 om verkställighet av tingsrättens vårdnadsavgörande. I beslut den 11 september 2007 biföll tingsrätten hans ansökan (Ä 3103-07). Tingsrätten förordnade i beslutet vidare bl.a. att CC genom polismyndighetens försorg skulle hämtas från BB för att överlämnas till AA. BB överklagade beslutet till hovrätten som den 9 oktober 2007 lämnade hennes överklagande utan bifall (ÖÄ 2093-07). Sedan Högsta domstolen den 2 november 2007 beslutat att inte meddela prövningstillstånd vann hovrättens beslut laga kraft (Ö 4215-07).

text: Ett första försök från polisen att genomföra hämtning av CC enligt tingsrättens beslut den 11 september 2007 gjordes den 12 september 2007. CC anträffades då inte i hemmet. Ett nytt försök att hämta CC gjordes efter det att hovrätten hade meddelat sin dom i februari 2008. Inte heller då anträffades han i hemmet. Sedan AA anmält BB för grov egenmäktighet med barn beslutade en åklagare den 8 april 2008 att anhålla BB i sin frånvaro. Den 18 april 2008 verkställdes såväl anhållningsbeslutet som beslutet att hämta CC.

text: Anmälningar

text: DD, som är gift med BB, framförde i anmälningar klagomål mot bl.a. Polismyndigheten i Skåne. Han var missnöjd med polisens agerande i samband med försöket att hämta CC den 12 september 2007 och i samband med gripandet av BB och hämtningen av CC den 18 april 2008.

text: Utredning

text: Tingsrättens verkställighetsbeslut och hämtningsförsöket den 12 september 2007 (dnr 4908-2007) Tingsrättens beslut den 11 september 2007 i ärende Ä 3103-07 och polismyndighetens dokumentation beträffande hämtningsförsöket den 12 september 2007 hämtades in och granskades. I huvudsak framkom följande.

text: I tingsrättens beslut förordnades att CC genom polismyndighetens försorg skulle hämtas från BB för att överlämnas till vårdnadshavaren AA. Vidare gavs, med stöd av

text: 21 kap.

text: och

text: 4 §§

text: föräldrabalken

text: (FB), en viss person i uppdrag att verka för att BB frivilligt skulle fullgöra vad som ålåg henne (s.k. medling). – Något förordnande om inom vilken tid som medlarens uppdrag skulle vara slutfört alternativt att verkställighet inte fick ske innan medlaren redovisat resultatet av sitt uppdrag gavs inte i beslutet.

text: Tingsrättens beslut översändes till polismyndigheten som dagen därpå, dvs. den 12 september 2007, gjorde ett försök att verkställa hämtningen av CC. Polismyndigheten hade inte dessförinnan underrättat vare sig medlaren eller BB om tidpunkten för hämtningen. Hämtningsförsöket misslyckades eftersom CC inte var hemma vid tillfället. Först den 13 september 2007 kontaktade polisen medlaren. Ärendet remitterades till tingsrätten för upplysningar och yttrande över vilka rättsliga överväganden som hade gjorts vid utformningen av hämtningsbeslutet i fråga om beslutets verkställbarhet, särskilt med beaktande av att tingsrätten i beslutet även förordnat om medling.

text: Tingsrätten (genom EE, f.d. lagman vid Helsingborgs tingsrätt) uppgav i huvudsak följande. Av

text: 21 kap. 4 § föräldrabalken

text: framgår att rätten som huvudregel – om beslut har fattats att ett barn ska hämtas genom polismyndighetens försorg – ska lämna ett uppdrag åt en ledamot eller suppleant i socialnämnden eller en tjänsteman inom socialtjänsten att verka för att den som har hand om barnet frivilligt ska fullgöra vad som åligger honom eller henne (medling). Tingsrätten fattade ett beslut om sådan medling, vilket framgår av punkt 3 i beslutet. Tanken med lagstiftningen är att, om möjligt, genomföra en överflyttning av ett barn på frivillig väg. Enligt min mening framgår det klart av tingsrättens beslut att frivillig fullgörelse först skulle prövas. Enligt remisshandlingarna förekom ingen medling innan polisen försökte verkställa tingsrättens beslut. Jag känner inte till bakgrunden till detta, men menar alltså att det av tingsrättens beslut klart framgick att medling skulle föregå eventuell verkställighet.

text: Polismyndigheten anmodades därefter att komma in med upplysningar och yttrande över hämtningsförsöket den 12 september 2007.

text: Polismyndigheten (länspolismästaren FF) gjorde följande bedömning.

text: Vad avser verkställighet av domar enligt

text: föräldrabalken

text: regleras polisens uppdrag i

text: 21 kap.

text: och

text: 11 §§

text: föräldrabalken

text: samt

text: 16 §§

text: förordningen om verkställighet av vårdnadsavgöranden (

text: ). Av polisområdets interna delegationsordning framgår att beslut i ärenden avseende hämtning enligt

text: 21 kap.

text: föräldrabalken

text: ska fattas av lägst polisintendent med undantag för beslut enligt

text: 21 kap. 10 § 2 st föräldrabalken

text: om omedelbart omhändertagande p.g.a. fara för att barnet förs ut ur landet, där beslutet kan fattas av lägst funktionen inre befäl. Rättens beslut om verkställighet enligt

text: föräldrabalken

text: ska således underställas polisintendent vid polisområdet som enligt

text: 21 kap. 9 § samma lag

text: har att besluta om de åtgärder som ska vidtas i samband med verkställigheten. Det åligger polismyndigheten i enlighet med

text: 12 §

text: förordningen om verkställighet av vårdnadsavgöranden att underrätta den som har fått uppdrag enligt

text: 21 kap. 4 § 1 st föräldrabalken

text: om tidpunkten för åtgärden. Vidare ska polismyndigheten tillse att både den som har hand om barnet och den som är sökande underrättas om åtgärden och att underrättelse lämnas till socialnämnden, se

text: 12 §

text: förordningen om verkställighet av vårdnadsavgöranden. Av de redogörelser som lämnats i ärendet framgår att rättens beslut inte underställts behörig beslutsfattare vid polisområdet före hämtningsförsöket den 12 september 2007. Vidare framgår att en kontakt med uppdragstagaren företogs först dagen efter hämtningsförsöket. Därutöver framgår att barnets moder, hos vilken åtgärden skulle vidtas, inte underrättades om tidpunkten för åtgärden före hämtningsförsöket. Hämtning av en underårig med stöd i

text: föräldrabalken

text: är en åtgärd som i allmänhet är mycket känslig och förtjänar alltid särskilda överväganden och kräver ett mycket gott omdöme. Det är naturligtvis självklart att den som beslutar om en sådan åtgärd förvissar sig om att gällande bestämmelser följs. Det står klart att polismyndigheten brustit genom att inte ha underrättat den person som tingsrätten gett i uppdrag att verka för att ett frivilligt fullgörande skulle komma till stånd och inte heller har underrättat modern som hade hand om barnet. Brister har sålunda funnits i tillämpningen av gällande bestämmelser. Tingsrättens beslut föranleder ingen tvekan om att polismyndigheten borde ha kommunicerat frågan om hämtning med uppdragstagaren för att efterhöra dennes bedömning i fråga om det förelåg förutsättningar för ett frivilligt fullgörande. Det förefaller dock vara en brist i tingsrättens beslut på så sätt att tingsrätten inte angivit inom vilken tid som Hultman skulle lämna en redogörelse för de åtgärder som har vidtagits (jfr

text: 21 kap. 2 § 2 st föräldrabalken

text: ). Den omständigheten att barnet inte anträffades i samband med hämtningsförsöket innebar visserligen att hämtningen inte verkställdes och att skadan av den felaktiga handläggningen i någon mån begränsades. Likväl förtjänar den felaktiga handläggningen kritik. De brister om gällande bestämmelser som här har uppenbarat sig föranleder polismyndigheten att genomföra åtgärder vid polisområdet för att tydliggöra rutiner och tillse att erforderlig kunskap om handläggning av hämtningsbeslut föreligger. Myndigheten konstaterar vidare att det föreligger klara brister avseende dokumentationen kring hämtningsförsöket. Det finns t.ex. inte dokumenterat vilka uppgifter som polismännen fick av den person som de mötte på platsen. Det är djupt otillfredsställande att omständigheterna inte närmare dokumenterades och detta förtjänar kritik i sig. På grund av dessa brister går det inte i efterhand med säkerhet att klargöra hur poliserna agerat i förhållande till anmälaren. I sin

text: granskningsverksamhet kommer myndigheten särskilt tillse att dokumentationen av åtgärder i framtiden utförs på ett korrekt sätt. Den omständigheten att polisområdets interna delegationsordning har frångåtts har sannolikt varit en starkt bidragande orsak till att handläggningen av ärendet inte skett i enlighet med gällande författning. Det åvilar naturligtvis ett ansvar på myndigheten att tillse att all personal har kunskap om vilka befogenheter som vederbörande har i sin befattning men det ligger naturligtvis även ett individuellt ansvar på den enskilde att tillse att han eller hon agerar inom ramen för sin befogenhet. Inom myndigheten pågår ett arbete med att omarbeta och förenkla delegationsordningen och att skapa en myndighetsgemensam delegationsordning. Detta arbete kommer att bli klart under våren 2008 och i väsentlig mån förenkla för var och en i myndigheten att utläsa vilken befogenhet som följer av den funktion eller tjänst som man innehar. Förändringarna kommer att kombineras med informations- och utbildningsinsatser. Därigenom kan liknande felaktigheter som ägt rum i förevarande ärende i någon mån undvikas.

text: DD yttrade sig.

text: Hämtningen av CC den 18 april 2008 (dnr 2264-2008) Dom och dagboksblad i Hovrätten över Skåne och Blekinges mål T 1582-07 hämtades in och granskades. Vidare inhämtades polisens dokumentation beträffande hämtningen av CC och gripandet av BB.

text: Det framkom därvid att såväl gripandet av BB som den efterföljande hämtningen av CC hade skett under tumultartade former. Bland annat hade CC tillsammans med sin storasyster lämnat hemmet genom ett badrumsfönster och tagit sin tillflykt till en granne. Vidare framgick att hämtningen hade påbörjats utan att någon företrädare för socialtjänsten eller någon barnläkare, barnpsykiater eller barnpsykolog funnits på plats.

text: Polismyndigheten anmodades att komma in med upplysningar och yttrande över hämtningen av CC den 18 april 2008.

text: Polismyndigheten (biträdande länspolismästaren GG) gjorde följande bedömning.

text: I det nu aktuella fallet har BB underlåtit att efterkomma domstolarnas beslut att överlämna CC till AA. Hon har aktivt verkat för att förhindra verkställigheten genom att hålla CC gömd. Familjevåldsrotelns personal hade sökt henne och genom kontakter med henne genom DD försökt få henne att träda fram och överlämna sonen. BB var vid tillfället för den nu aktuella verkställigheten anhållen i sin frånvaro misstänkt för grov egenmäktighet med barn. Då det den 18 april 2008 konstaterades att BB befann sig i sin bostad bedömdes det som angeläget att verkställigheten av anhållningsbeslutet gjordes så snabbt som möjligt eftersom det befarades att hon skulle bege sig därifrån. Eftersom det fanns anledning att tro att även CC befann sig i bostaden tillsammans med BB, var det fråga om verkställighet av två tvångsåtgärder, dels verkställighet av ett anhållningsbeslut, dels hämtning av barnet. Nytt beslut om verkställighet inhämtades från behörig befattningshavare och sociala jouren underrättades och ombads att närvara. Myndigheten anser att det mot bakgrund av den befarade flyktfaran fanns det synnerliga skäl att inte underrätta BB om den förestående hämtningen. Ett skyndsamt agerande var påkallat. Likväl kan beslutet att inte avvakta till dess personal från sociala jouren kunde medverka ifrågasättas. Mot bakgrund av utformningen av

text: 21 kap. 11 §

text: FB som uppställer ett absolut krav på

text: närvaro av någon som kan ge barnet stöd, borde insatsen fått anstå till dess personal från socialtjänsten kunde närvara. Det bör dock framhållas att det inte är sannolikt att händelseförloppet blivit annorlunda även om personal från sociala jouren varit närvarande redan från början, eftersom BB omedelbart satte sig till motvärn och genom sitt agerande i övrigt på ett högst påtagligt sätt bidrog till att försvåra hämtningen. De polismän som medverkade vid ingripandet innehar ordinarie tjänst på familjevåldsroteln och har samtliga mångårig erfarenhet av barnutredningar och annan familjerelaterad brottslighet. Myndigheten anser att samtliga varit väl lämpade för det känsliga och svåra uppdraget. Utöver den ovan riktade kritiken mot att personal från socialtjänsten inte var närvarande från början anser myndigheten att det saknas skäl att i övrigt rikta kritik mot handläggningen av detta ärende. DD yttrade sig.

text: I ett beslut den 20 maj 2009 anförde chefsJO Melin bl.a. följande.

text: Rättslig reglering

text: Bestämmelser om hämtning av barn genom polismyndighetens försorg finns i

text: 21 kap.

text: FB och i förordningen (

text: ) om verkställighet av vårdnadsavgöranden (verkställighetsförordningen).

text: Om det är fråga om en dom om vårdnad får rätten besluta om hämtning av barnet, om verkställighet annars inte kan ske eller om hämtning är nödvändig för att undvika att barnet lider allvarlig skada (

text: 21 kap. 3 §

text: FB). Det förutsätts dock att innan det blir aktuellt att tillgripa tvångsmedel ska alla ansträngningar ha gjorts för att nå en frivillig lösning och i de ytterst få fall då hämtning kan vara aktuell bör dessa försök pågå ända fram till den tidpunkt då åtgärden är oundviklig (

text: prop. 2005/06:99 s. 74

text: Av

text: 21 kap. 2 § första stycket

text: FB följer att innan rätten beslutar om verkställighet, får den uppdra åt någon att verka för att den som har hand om barnet frivilligt ska fullgöra vad som åligger honom eller henne. Den som ges ett sådant uppdrag brukar, som framgått inledningsvis, kallas medlare. I bestämmelsens andra stycke anges att den som har fått ett medlingsuppdrag ska, inom den tid som rätten bestämmer, lämna en redogörelse för de åtgärder som har vidtagits och vad som i övrigt har kommit fram. Tiden får inte sättas längre än två veckor, men rätten får förlänga tiden, om det finns förutsättningar att nå en frivillig fullgörelse. I redogörelsen ska anges vad den som har hand om barnet har anfört som skäl för sin vägran att överlämna barnet och om det kan antas att det finns något sådant förhållande som enligt 21 kap. 5 eller 6 eller

text: 7 § andra stycket

text: FB kan hindra ett överlämnande (6 § verkställighetsförordningen).

text: Om rätten har beslutat om verkställighet och förordnat att barnet ska hämtas genom polismyndighetens försorg, ska ett medlingsuppdrag enligt

text: 21 kap. 2 §

text: FB lämnas, om inte särskilda skäl talar mot det,

text: 21 kap. 4 § första stycket

text: FB.

text: Om alla andra möjligheter är uttömda och hämtning måste ske ska hämtningen utföras på ett sätt som är så skonsamt som möjligt för barnet (

text: 21 kap. 9 §

text: FB). – Vid hämtningen ska någon som kan vara till stöd barnet närvara. Finns det en sådan kontaktperson för barnet som avses i

text: socialtjänstlagen

text: , bör hon eller han anlitas. I brådskande fall får en åtgärd som krävs för skydd av barnet vidtas utan att en person till stöd för barnet är närvarande. Om det är möjligt ska en barnläkare, barnpsykiater eller barnpsykolog medverka (

text: 21 kap. 11 §

text: FB).

text: Polismyndigheten bestämmer tidpunkten för hämtning som får verkställas genom polismyndighetens försorg och kallar dem som enligt

text: 21 kap. 11 §

text: FB ska närvara när åtgärden vidtas. Den som har hand om barnet ska underrättas om tidpunkten för åtgärden, om inte synnerliga skäl föranleder annat. En sådan underrättelse ska även lämnas till socialnämnden och till den som utsetts till medlare enligt

text: 21 kap. 4 § första stycket

text: FB (12 § verkställighetsförordningen). Hämtning ska genomföras på ett sådant sätt att åtgärden inte väcker onödig uppmärksamhet eller orsakar dem som berörs av den större olägenhet än vad som är oundvikligt. En polisman som deltar i åtgärden ska om möjligt vara civilklädd och använda ett fordon som inte är särskilt utmärkt som polisfordon (16 § verkställighetsförordningen).

text: Bedömning

text: Tingsrättens verkställighetsbeslut Tingsrätten har i samband med att den förordnade om verkställighet och polishämtning även gett en viss person ett medlingsuppdrag enligt 21 kap. 2 och 4 §§ FB. Någon tid inom vilken uppdraget skulle vara avslutat angavs inte i beslutet.

text: Jag vill inledningsvis säga att jag inte har några synpunkter på vare sig att tingsrätten förordnade om verkställighet och hämtning genom polismyndighetens försorg eller att den i samband därmed gav ett medlingsuppdrag. Tingsrättens formulering av beslutet ger emellertid anledning till följande synpunkter.

text: När ett uppdrag enligt

text: 21 kap. 2 §

text: FB lämnas innan rätten beslutar om verkställighet kan det sägas ha en dubbel funktion. I första hand ges en möjlighet att få verkställighetsfrågan löst på ett smidigt sätt i samförstånd mellan parterna. I andra hand – om överlämnande av barnet inte kommer till stånd – kan medlarens redogörelse berika utredningsmaterialet och därigenom komma till nytta vid rättens senare prövning. I enlighet härmed har medlaren en rapporteringsskyldighet till rätten (se Walin och Vängby,

text: Föräldrabalken

text: , En kommentar på Internet,

text: 21 kap. 2 §

text: När emellertid en medlare med stöd av

text: 21 kap. 4 §

text: FB fått sitt uppdrag i samband med att rätten beslutar om verkställighet, har rätten redan ansett sig ha tillgång till den utredning som fordras och avgjort ärendet slutligt. Medlaruppdraget har då knappast längre en sådan dubbel funktion som då det lämnas i ett tidigare skede av rättegången utan blir närmast uteslutande att se som ett sista försök till fullgörelse på frivillig väg innan polisen hämtar barnet. Det är naturligtvis även i denna

text: situation angeläget såväl att möjligheterna till en samförståndslösning helt töms ut innan hämtning sker som att medlingsförfarandet inte drar ut på tiden.

text: Enligt min uppfattning ligger det därför i tydlighetens intresse att rätten i beslut om hämtning genom polismyndighetens försorg uttryckligen anger att verkställigheten ska föregås av medling. Det förefaller vidare lämpligt att i beslutet ange när medlingsuppdraget senast ska vara avslutat.

text: Även om medlaren i denna situation inte kan anses ha en formlig rapporteringsskyldighet måste denne självfallet informera polisen eller rätten om sådana omständigheter som kan påverka verkställighetens genomförande eller om sådana förhållanden som kan hindra ett överlämnande. I det senare fallet har rätten att ta ställning till om förutsättningar föreligger att pröva verkställighetsfrågan på nytt, se

text: 21 kap. 15 §

text: FB.

text: Jag anser således att tingsrätten kunnat formulera sig tydligare i sitt beslut i verkställighetsärendet. Jag finner emellertid att domstolens avgörande likväl inte kan anses ha gett upphov till något tvivel i frågan om huruvida hämtningen skulle föregås av medling. Mot denna bakgrund anser jag mig inte ha anledning att kritisera tingsrätten för det sätt på vilket den utformade sitt beslut.

text: Hämtningsförsöket den 12 september 2007 Av utredningen har framgått att polisen inför försöket att verkställa tingsrättens beslut den 11 september 2007 varken underrättade BB, som hade hand om barnet, eller den av tingsrätten utsedde medlaren. Däremot togs kontakt med socialnämnden. Vidare har, av myndighetens eget yttrande, kommit fram att beslut i ärendet har fattats med frångående av polisområdets interna delegationsordning. Polismyndigheten har också nämnt att det fanns vissa brister i dokumentationen.

text: Jag har i föregående avsnitt konstaterat att tingsrättens avgörande den 11 september 2007 måste förstås så, att hämtning av CC skulle föregås av medling. Det innebär att det knappast kan ha funnits något utrymme för polisen att redan dagen därpå försöka verkställa hämtningen. Självfallet skulle polismyndigheten ha underrättat medlaren innan hämtningsförsöket påbörjades. Skyldigheten att underrätta medlaren är undantagslös och syftar till att det ska råda fullständig klarhet om att möjligheterna till ett frivilligt överlämnande är uteslutna innan ett hämtningsbeslut verkställs.

text: Vidare var, som polismyndigheten också angett, förhållandena inte sådana att det fanns skäl att underlåta att i förväg underrätta BB, som var den som hade hand om CC, om tidpunkten för hämtningen. Det är endast i undantagsfall man kan underlåta detta, t.ex. om det finns en objektivt grundad anledning att befara att den som har barnet hos sig kommer att avvika med barnet eller på annat sätt omöjliggöra en hämtning.

text: Vid hämtningsförsöket var en företrädare för socialtjänsten närvarande. – Utgångspunkten vid hämtning är att en person som kan vara till stöd för barnet ska närvara. Det kan vara en tjänsteman inom socialtjänsten, en släkting eller någon annan lämplig person. Den som ska närvara bör ha goda relationer även till den från vilken barnet ska hämtas eller i allt fall inte stå i ett sådant förhållande att stödpersonens närvaro väcker särskild irritation. Polismyndigheten bör före sitt val av person inhämta uppgifter från socialnämnden och den till vilket barnet ska överlämnas. Nämnden bör över huvud taget alltid underrättas inför en förestående hämtningsförrättning. Det kan vara av värde att den som fått ett medlingsuppdrag men inte lyckats ena föräldrarna är med vid hämtningen eller omhändertagandet. Undantag från kravet på närvaro av en person till stöd för barnet kan bara göras om det behövs en åtgärd till skydd för barnet och saken brådskar. I övriga fall måste åtgärden planeras så att en stödperson och – om det är möjligt – en barnläkare, barnpsykiater eller barnpsykolog kan vara närvarande (Walin och Vängby, a.a., 21 kap. 11 §).

text: Av tingsrättens beslut i verkställighetsfrågan framgick bl.a. att CC, som då var drygt sex och ett halvt år gammal, inte hade haft något umgänge med AA och hans närmaste sedan april 2005 och att den senaste gången han över huvud taget träffade sin pappa var i samband med en barn- och ungdomspsykiatrisk utredning i maj och juni 2006. Förutom att – som polismyndigheten själv angett i sitt yttrande – hämtning av ett barn i allmänhet är en mycket känslig åtgärd som förtjänar särskilda överväganden och kräver ett mycket gott omdöme, fanns det således i detta fall ytterligare omständigheter som borde ha föranlett polisen att dra slutsatsen att CC genom hämtningen riskerade att utsättas för en stor psykologisk påfrestning och att han därför kunde vara i extra stort behov av stöd i samband med hämtningen. Enligt min mening borde därför även en barnläkare, barnpsykiater eller barnpsykolog ha medverkat vid hämtningsförsöket. Det finns inte heller något som tyder på att ärendet var så brådskande att man inte skulle ha hunnit finna en person med sådan kompetens utan att äventyra verkställigheten.

text: Sammanfattningsvis kan jag konstatera att polismyndighetens handläggning av hämtningsförsöket den 12 september 2007 blottlagt grundläggande brister vad gäller tillämpningen av bestämmelserna om hämtning. Som myndigheten framhållit kan detta sannolikt till viss del förklaras med att delegationsordningen frångicks. Det är emellertid en allvarlig brist i sig att en åtgärd av detta ingripande och känsliga slag kunnat beslutas av någon som saknat behörighet därtill. Polismyndigheten förtjänar kritik för sin bristfälliga handläggning av hämtningsförsöket.

text: Jag noterar att polismyndigheten har för avsikt att vidta åtgärder för att tydliggöra rutinerna samt för att se till att dess befattningshavare ges erforderliga kunskaper om handläggningen av hämtningsbeslut.

text: Hämtningen den 18 april 2008 Av utredningen har framkommit bl.a. att hämtningen påbörjades utan att någon företrädare för socialtjänsten närvarade och att en läkare kallades till platsen först efter det att personal från socialtjänsten hade kommit dit. Vidare har framgått att hämtningen påbörjades strax efter klockan fem på eftermiddagen och att CC fördes från platsen först omkring tre timmar senare.

text: Även om DD och polismyndigheten i vissa delar har olika uppfattningar om händelseförloppet den aktuella kvällen är det utan tvivel så att hämtningen kom att ske under tumultartade former och på ett sätt som CC måste ha upplevt som traumatiskt.

text: Vid hämtningen var det känt för polismyndigheten att konflikten mellan CC:s föräldrar sedan lång tid tillbaka hade varit ovanligt infekterad och att BB var anhållen i sin utevaro som misstänkt för egenmäktighet med barn. Polismyndigheten kände också till att CC hade sin invanda miljö hos sin mamma och att han inte hade haft något umgänge med sin pappa sedan tre år tillbaka. Polismyndigheten hade alltså i ännu högre utsträckning än vid hämtningsförsöket i september 2007 anledning att räkna med att hämtningsuppdraget skulle kunna bli besvärligt och att det fanns en uppenbar risk för att det skulle innebära stora påfrestningar för CC. I ett sådant fall är det naturligtvis av allra största vikt att hämtningen föregås av noggrann planering och samarbete med de sociala myndigheterna, allt i syfte att hämtningen sker på ett sätt som innebär en så liten påfrestning som möjligt för barnet.

text: Mot denna bakgrund – och då huvudregeln enligt

text: 21 kap. 11 §

text: FB enligt vad jag ovan redogjort för är att såväl en stödperson som en barnläkare, barnpsykiater eller barnpsykolog ska närvara vid hämtning – är jag mycket kritisk till att polisen valde att inleda hämtningen och gripandet av CC:s mamma utan att någon av de nyssnämnda var närvarande. Denna bedömning förändras inte av det förhållandet att polismyndigheten uppgett att det var angeläget att verkställigheten av anhållningsbeslutet gjordes så snabbt som möjligt eftersom det befarades att BB skulle avvika från hemmet. Om det fanns fog för denna bedömning hade det rimligen varit tillräckligt att bevaka området.

text: Det är förvisso, som polismyndigheten angett, möjligt att närvaron av en stödperson och en läkare inte hade ändrat det inledande händelseförloppet, dvs. att BB motsatte sig gripandet. Det förefaller däremot som en självklarhet att förutsättningarna för att det efterföljande händelseförloppet skulle ha blivit mindre påfrestande för CC och inte lika långvarigt hade ökat väsentligt om personer med för situationen relevant utbildning hade närvarat redan från början.

text: Sammanfattningsvis anser jag således att polismyndigheten förtjänar allvarlig kritik för att den inledde hämtningen utan att invänta personal från socialförvaltningen

text: och utan att över huvud taget ha försökt att tillkalla en barnläkare, barnpsykiater eller barnpsykolog.


avgjordAv: Jan Pennlöv

nyckelord:
Dokumentation
Långsam handläggning
Omprövning

title: Anmälan mot Försäkringskassan, försäkringskontoret Botkyrka, om bl.a. handläggningstiden i ett ärende om underhållsstöd

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO klagade AA på handläggningen av sitt ärende om underhållsstöd. Han anförde bl.a. att Försäkringskassan hade lämnat honom felaktig och motsägelsefull information samt slarvat bort handlingar som han hade gett in. AA anförde vidare att hade fått vänta på beslut i ett omprövningsärende i fyra månader.

text: Utredning

text: Försäkringskassans akter i ärendet lånades in och granskades. Försäkringskassan anmodades därefter att yttra sig över det som AA hade framfört i sin anmälan.

text: I sitt remissvar anförde Försäkringskassan, genom försäkringsdirektören BB, följande.

text: Yttrande

text: – – – AA:s uppgift att han vid någon tidpunkt skulle ha fått besked om att han inte behövde betala underhållsstöd i enlighet med fattat beslut vinner inte något stöd i Försäkringskassans utredning. Det är högst osannolikt att han skulle ha fått sådan information, men det går inte att fastställa vilken information som lämnats eller hur AA har uppfattat den. Av AA:s egna uppgifter framgår att han vid en senare kontakt fått – och uppfattat – den korrekta informationen att han måste betala underhållsstöd i enlighet med fattat beslut. Försäkringskassan borde ha journalfört vad som framkommit vid AA:s kontakter med kassan till den del det avsett hans ärende och inte bara var av karaktären allmänna frågor. Vad som framkommit vid AA:s kontakter i ärendet är således oklart, men det framstår inte som osannolikt att vad AA har omtalat borde ha föranlett Försäkringskassan att utreda ärendet vidare, om handläggaren genom journalföring fått kännedom om vad som förevarit. Dom angående umgängesrätt inkom till Försäkringskassan samma dag som beslut fattades och har sannolikt inte nått handläggaren innan beslut fattats. Domen har därför inte föranlett Försäkringskassan att utreda ärendet vidare. Vid omprövning (begärd av AA) har Försäkringskassan avräknat vad AA styrkt att han betalat i underhåll för maj och juni 2007 från beviljat underhållsstöd för de månaderna.

text: En begäran om nettoberäkning kom in till Försäkringskassan den 14 juni 2007. Beslut fattades först den 20 augusti 2007. En begäran om nettoberäkning ska handläggas skyndsamt och så har inte skett. Anledningen synes främst vara att begäran medsänts till omprövningsenheten utan att samtidigt föranleda prövning av lokalkontoret. Personalen vid lokalkontoret är väl införstådd med att varje begäran som kommer in ska handläggas av kontoret men i detta enskilda fall har ett misstag begåtts. Handläggningstiden vid omprövningsenheten har varit oacceptabelt lång. Åtgärder har vidtagits för att kunna fatta omprövningsbeslut inom sex veckor. Handläggningen av AA:s ärende har sammanfattningsvis brustit vad gäller journalföring och i det att beslut inte fattats inom skälig tid. Försäkringskassan beklagar de olägenheter detta medfört för AA. AA kommenterade remissvaret.

text: Bedömning

text: Dokumentationen Enligt

text: 15 § förvaltningslagen (1986:233)

text: ska uppgifter som en myndighet får på annat sätt än genom en handling och som kan ha betydelse för ärendets utgång antecknas. Det får dock i praxis anses belagt att också uppgifter som rör ärendets gång t.ex. kontakt med parter, andra personer eller myndigheter, bör antecknas (se t.ex. JO:s beslut den 3 mars 2005, dnr

text: ). En god dokumentation är en förutsättning för att annan än den ordinarie handläggaren ska kunna följa och ta ställning till frågor i ärendet och förenklar också möjligheten för andra, t.ex. JO, att granska ärendet. Försäkringskassan medger i sitt remissvar att det har förekommit brister i dokumentationen och anför ”att det inte framstår som osannolikt” att detta också föranlett ytterligare brister i handläggningen. För detta förtjänar Försäkringskassan kritik. Handläggningen av anmälan om nettoberäkning Om en bidragsskyldig förälder umgås minst 30 hela dygn per år med sitt barn kan det leda till en generell sänkning av återbetalningsbeloppet (nettoberäkning). En förutsättning för nettoberäkning är att den bidragsskyldige anmält detta och att umgänget fastställts i en lagakraftvunnen dom eller i ett avtal som är godkänt av socialnämnden, jfr.

text: 28 a § lagen (1996:1030)

text: om underhållsstöd. För att underlätta handläggningen och undvika att för högt underhållsstöd betalas ut till barnet är det, som Försäkringskassan också påpekar i Vägledning 2001:2, Version 3 s. 43, viktigt att kassan handlägger en anmälan om nettoberäkning omgående. Av utredningen framgår att AA:s anmälan om nettoberäkning kom in till kassan den 14 juni 2007 och att beslut fattades den 20 augusti samma år. Handläggningstiden uppgick således till drygt två månader vilket inte är godtagbart. I sitt remissvar anför Försäkringskassan att AA:s anmälan om nettoberäkning av misstag hade vidarebefordrats till omprövningsenheten utan något ställningstagande. En så vårdslös hantering av inkommande handlingar är inte acceptabel. Handläggningstiden i omprövningsärendet JO har vid upprepade tillfällen understrukit betydelsen av att Försäkringskassan fattar sina beslut om omprövning inom sex veckor, om inte särskilda skäl föranleder annat. Av utredningen i ärendet framgår att AA:s begäran om

text: omprövning kom in till kassan den 14 juni 2007 och att omprövningsbeslutet ifråga fattades den 24 oktober 2007. Handläggningstiden uppgick således till drygt fyra månader. Försäkringskassan förtjänar kritik för den långa handläggningstiden. Ärendet avslutas.