avgjordAv: Chefsjustitieombudsmannen Elisabet Fura

nyckelord: Anstalt Häkte

title: Initiativ om möjligheten för intagna i häkte att betrakta sin omgivning genom fönstren i bostadsrummen m.m.

sammanfattning: I beslutet konstateras att möjligheten för intagna i häkten eller kriminalvårdsanstalter att se ut genom fönstret i sitt bostadsrum och få en uppfattning av omgivningarna kan bidra till att en häktes- eller anstaltsvistelse inte upplevs som lika påfrestande och därmed motverka de negativa följderna av ett frihetsberövande. Av den anledningen bör det enligt chefsJO betecknas som en grundläggande rättighet för intagna att placeras i ett bostadsrum där fönstret möjliggör vistelse i dagsljus som är normalt för årstiden, och för den intagna att kunna betrakta omgivningarna. Det bör även ses som en grundläggande rättighet att intagna på egen hand kan reglera inflödet av dagsljus i sitt bostadsrum. På samma sätt förhåller det sig med intagnas möjlighet att betrakta sin omgivning från en rastgård. Dessa rättigheter får begränsas om Kriminalvården bedömer att det på grund av ordnings- eller säkerhetsskäl är nödvändigt i det enskilda fallet. Om en intagen är hänvisad till att vistas i en miljö där dessa rättigheter är begränsade måste Kriminalvården vidta åtgärder för att minska de negativa konsekvenserna av begränsningarna och se till att vistelsen i sådana miljöer blir så kort som möjligt. I beslutet ger chefsJO även sin syn på de åtgärder som enskilda häkten vidtagit för att försöka hindra intagna från oönskad kommunikation genom fönstren i bostadsrummen, skydda de intagnas integritet och hindra insyn i andra myndigheters lokaler.

text: 1 Bakgrund

text: Under hösten 2014 genomförde JO:s dåvarande NPM-enhet inspektioner av häktena i Jönköping och Trelleborg. I samband med det noterades att fönsterpersiennerna i vissa bostadsrum var konstant neddragna och skevade. Därmed gavs de intagna inte möjlighet att se ut genom fönstren. För att reglera ljusinflödet fanns det i häktet Trelleborg en inre persienn som de intagna kunde justera på egen hand. I häktet Jönköping kunde de intagna justera ljusinflödet med en mörkläggningsgardin.

text: Vid kontakt med häktet Trelleborg uppgavs att syftet med de neddragna persiennerna var att de intagna inte ska kunna komma i kontakt med personer som befinner sig utanför häkteslokalen. I fråga om häktet Jönköping var de neddragna persiennerna enligt häktesledningen en nödvändig lösning för att de intagna inte ska kunna se in i närliggande byggnader, exempelvis tingsrättens och Åklagarmyndighetens lokaler. Detta förhållande innebar även att vissa av häktets rastgårdar var försedda med frostat glas. Därmed var det omöjligt för de intagna att vid vistelse i dessa rastgårdar betrakta något annat än himlen.

text: Med anledning av vad som framkom vid de båda inspektionerna fann jag skäl att inom ramen för ett särskilt upplagt initiativärende utreda Kriminalvårdens möjligheter att begränsa de intagnas rättigheter i det nämnda hänseendet.

text: 2 Gällande bestämmelser m.m.

text: I

text: häkteslagen (2010:610)

text: finns grundläggande bestämmelser om utformningen av verkställighet i häkte. Enligt

text: 1 kap. 4 § häkteslagen

text: ska varje intagen bemötas med respekt för sitt människovärde och med förståelse för de särskilda svårigheter som är förenade med frihetsberövandet. Av

text: 5 §

text: i samma kapitel följer att verkställigheten ska utformas så att negativa följder av frihetsberövandet motverkas. Vidare följer av

text: 6 § första stycket

text: i samma kapitel att verkställigheten inte får innebära andra begränsningar i den intagnes frihet än som följer av

text: häkteslagen

text: eller är nödvändiga för att ordningen eller säkerheten ska kunna upprätthållas. Av paragrafens andra stycke framgår att en kontroll- eller tvångsåtgärd endast får användas om den står i rimlig proportion till syftet med åtgärden. Om en mindre ingripande åtgärd är tillräcklig ska den användas.

text: Numera Opcat-enheten. Se tjänsteanteckning i JO:s dnr 4689-2014. Se protokoll i JO:s dnr 4860-2014.

text: Förutom dessa generella bestämmelser framgår det av 1 kap. 17 § första stycket i Kriminalvårdens föreskrifter och allmänna råd (

text: KVFS 2011:2

text: ) om häkte att en intagens bostadsrum ska vara utrustat med stol, bord, skåp eller hylla, säng, bäddutrustning, spegel, anslagstavla, mugg, väckarklocka, radio, tv samt en anordning som gör att den intagne själv kan reglera inflödet av dagsljus, om inte annat följer av ett beslut om restriktioner. Enligt bestämmelsens andra stycke får utrustningen begränsas om det är nödvändigt för att förhindra att den intagne allvarligt skadar sig själv eller någon annan eller gör sig skyldig till skadegörelse. För en intagen som är placerad i avskildhet får begränsningar också göras om det är nödvändigt på grund av lokalernas utformning eller om placeringen i avskildhet är tillfällig. Om placeringen i avskildhet är tillfällig ska bostadsrummet, utifrån förutsättningarna i det enskilda fallet, utrustas så att standarden för ett normalutrustat bostadsrum uppnås i den utsträckning det är lämpligt.

text: Av ett allmänt råd till denna bestämmelse framgår att när en intagen är meddelad restriktioner som avser inskränkningar i rätten att följa vad som händer i omvärlden kan det följa av beslutet om restriktioner att den intagne inte får ha tillgång till radio eller tv. Begränsningar på grund av lokalernas utformning kan göras t.ex. om det saknas antennuttag för tv eller om fönstret saknar persienner.

text: I Ministerkommitténs rekommendation Rec(2006)2 till medlemsstaterna avseende de europeiska fängelsereglerna finns bestämmelser om miljön i de utrymmen där intagna vistas. I artikel 18.2 anges bl.a. att i alla byggnader där intagna ska bo, arbeta eller samlas ska fönstren vara tillräckligt stora för att de intagna ska kunna läsa eller arbeta i dagsljus under normala förhållanden, och de ska släppa in tillräckligt med frisk luft såvida det inte finns ett adekvat luftkonditioneringssystem.

text: I anslutning till detta bör det nämnas att Europeiska kommittén till förhindrande av tortyr och omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning har gjort uttalanden i samband med inspektioner om intagnas möjligheter att betrakta sin omgivning genom fönstret i bostadsrummet. I rapporten från CPT:s besök i Slovakien 2013 konstaterades att intagna i två anstalter placerades i bostadsrum med frostade fönsterglas. CPT:s representanter framhöll att man förstod att det kan finnas behov av att vidta säkerhetsåtgärder i förhållande till vissa intagna för att motverka risken för kollusion och/eller kriminell verksamhet. Emellertid måste vidtagandet av sådana åtgärder enligt CPT vara ett undantag snarare än en regel. Det förutsätter vidare att en behörig myndighet i varje

text: Vidare de europeiska fängelsereglerna. European Committee for the Prevention of Torture and Inhuman or Degrading Treatment or Punishment, vidare CPT.

text: enskilt fall prövar om en viss säkerhetsåtgärd är motiverad i förhållande till en viss intagen. Med anledning av detta rekommenderade CPT att de slovakiska myndigheterna skulle vidta åtgärder för att möjliggöra för de intagna att se ut genom fönstren. Liknande uttalanden återfinns i en rapport från CPT:s besök i Ryssland 2012.

text: I JO:s ärende dnr 5528-2012 aktualiserades frågan om begränsningar av de intagnas möjligheter att på egen hand reglera ljusinflödet i sina bostadsrum. I häktet Gävle saknade de intagna sådana möjligheter fram till sommaren 2013. I likhet med häktena i Jönköping och Trelleborg var persiennerna i häktet Gävle nedfällda och skevade så att de intagna inte kunde se ut genom fönstren. Skälet till det var att ledningen för häktet ansåg att de intagna annars skulle ges tillfälle att meddela sig med personer utanför häkteslokalen. I mitt beslut den 17 mars 2014 konstaterade jag att häktets åtgärd var att beteckna som en restriktionsåtgärd enligt

text: 6 kap. 2 § häkteslagen

text: . En sådan åtgärd måste föregås av ett beslut av åklagare. Så var inte fallet, och avsaknaden av ett sådant beslut innebar i praktiken, enligt mitt sätt att se det, att häktet hade fattat ett beslut om restriktioner som myndigheten inte hade behörighet att fatta. Vidare konstaterade jag följande:

text: En åklagares möjlighet att begränsa en intagens kontakter med en annan person regleras i 6 kap. 2 § 1, 2, 5, 6 och 7

text: häkteslagen

text: . Bestämmelserna ger möjlighet för åklagaren att dels begränsa kontakten mellan intagna, dels begränsa den intagnes kontakter med andra personer i samband med besök, genom försändelser eller genom elektronisk kommunikation. Inga av dessa förhållanden synes träffa den typen av kommunikation som häktet Gävle har velat förhindra. Även om häktet Gävle skulle ha haft rätt att fatta beslut om sådana begränsningar, ställer jag mig mycket tveksam till att

text: häkteslagen

text: ger ett så pass tydligt stöd som krävs för att en myndighet ska kunna vidta en sådan åtgärd.

text: 3 Utredning

text: Med anledning av vad som framkommit vid inspektionerna av häktena i Jönköping och Trelleborg förelades Kriminalvården att yttra sig över vad som hade redovisats ovan. Av yttrandet skulle särskilt framgå 1. vilket lagligt stöd som häktena Jönköping och Trelleborg anser sig ha för att begränsa de intagnas möjlighet att betrakta sin omgivning från bostadsrum och från rastgårdar

text: Se CPT:s rapport från den 25 november 2014 (CPT/Inf [2014] 29) punkterna 74 och 75. Se CPT:s rapport från den 17 december 2013 (CPT/Inf [2013] 41) punkterna 82 och 86. Se JO 2014/15 s. 211.

text: 2. vilken utgångspunkt Kriminalvården har, vid byggnationer av häkteslokaler och i anslutning till häkteslokaler samt renovering av häkteslokaler, i fråga om att tillgodose de intagnas möjligheter i aktuellt avseende 3. om det har gjorts någon utvärdering av om en vistelse i miljöer med sådana begränsningar har någon effekt på de intagnas fysiska och psykiska hälsa 4. vilka åtgärder Kriminalvården vidtar för att intagna som placeras i sådana miljöer ändå ska ges möjlighet att betrakta sin omgivning.

text: 3.1 Kriminalvårdens remissvar Kriminalvården, huvudkontoret, anförde i sitt remissvar, genom anstalts- och häktesdirektören AA, bl.a. följande:

text: Sakförhållanden

text: Uppgifter om sakförhållandena har hämtats in från sektionen för allmänna klientärenden Syd och Öst som varit i kontakt med häktet i Trelleborg respektive häktet i Jönköping, från avdelningen för anstalt och häkte och från avdelningen för lokalförsörjning. Information har vidare inhämtats från Kriminalvårdens klientadministrativa system KLAS och KVR. Genom utredningen har sammanfattningsvis följande kommit fram.

text: Häktet Trelleborg Häktet Trelleborg är beläget i stadsmiljö med omgivande byggnader med främst bostäder och småhusfastigheter. I samma byggnad som häktet Trelleborg fanns tidigare polismyndigheten och bl.a. lokala skattekontoret i Trelleborg. Numera finns bl.a. Trelleborgshem och gruppboende i byggnaden. Häktet Trelleborg har 33 platser. På häktet Trelleborg placeras företrädesvis häktade med restriktioner. Häktet Trelleborg uppskattar att platserna till 95 % belagts med intagna som meddelats restriktioner. När restriktionerna hävs flyttas den intagne ganska omgående till ett s.k. gemensamhetshäkte. I fönstren i bostadsrummen finns två persienner, den inre och den yttre. Den intagne kan själv reglera den inre persiennen och kan på så sätt reglera inflödet av dagsljus i bostadsrummet. Den yttre persiennen är neddragen och ställd något skevt (vinklad snett uppåt) och kan inte regleras av den intagne själv. Det är endast personal som har möjlighet att låsa upp och reglera den yttre persiennen. Häktet Trelleborg uppger att de yttre persiennerna bl.a. är till för att intagna inte ska kunna komma i kontakt med andra personer som befinner sig utanför häktet. Minst en gång per månad dyker det upp personer utanför häktet som står och ropar, gestikulerar eller håller upp plakat i syfte att komma i kontakt med intagna. Häktet Trelleborg kan inte göra något åt saken mer än att kontakta polis med begäran om att dessa personer ska avvisas. Det finns även en integritetsaspekt som häktet Trelleborg vill framhålla med hänsyn till att det finns så många boende i närområdet. Vissa av de boende i de närmast belägna höghusen kan – om det är mörkt ute och lampan är tänd i bostadsrummet – se in i bostadsrummen. Även om den yttre persiennen är neddragen och ställd något skevt bör framhållas att de intagna ändå har möjlighet att till viss del betrakta omgivningen från fönstret. Utsikten från de olika bostadsrummen är helt avhängigt av den omgivande bebyggelsen. Det går inte att från bostadsrummen se området direkt nedanför häktet och närmast huskroppen. Däremot går det att se omgivningen längre bort och de intilliggande byggnaderna. Från vissa av bostadsrummen går det att se gatumiljöer. Till viss del påverkas möjligheten att se omgivningen av årstiden och då särskilt under de mörka vintermånaderna. Från promenadgårdarna ser man omkringliggande byggnader, trädgårdar, takåsar och gatuvyer. Bebyggelsen runt häktet är tät med omkringliggande byggnader i

text: olika höjd. Det finns såväl villafastigheter med trädgårdar som högre hyreshus. Inte heller från promenadgårdarna kan man se området kring huskroppen, men i övrigt är det i princip fri sikt.

text: Häktet Jönköping Vid häktet finns såväl intagna med restriktioner som intagna som medges gemensamhet. JO konstaterade vid inspektion av häktet Jönköping den 17 september 2014 att bostadsrummen på restriktionsavdelningen har persienner som är så kraftigt snedställda att det är omöjligt att se ut och att det inte är möjligt för intagna att själva reglera persienner i något bostadsrum. Det finns mörkläggningsgardiner i bostadsrummen som de intagna kan använda för att reglera ljusinsläpp. Vidare noterades att promenadgårdarna hade frostat glas mot utsidan och att det var omöjligt för intagna att betrakta något annat än himlen vid promenad. JO har i protokollet från inspektionen den 17 september 2014 skrivit att persiennerna är så kraftigt snedställda att det är omöjligt att se ut. Häktet vill påpeka att persiennerna i bostadsrummen endast hindrar sikt in i cellerna från marknivå. De intagna kan dock se rakt fram och uppåt. De intagna ser således byggnader och himmel från bostadsrummen. Fem av sex rastgårdar är försedda med frostat glas. I vissa rastgårdar ser de intagna endast himmel. I andra rastgårdar ser de intagna himmel och byggnader. I den rastgård som inte är försedd med frostat glas finns ingen begränsning i de intagnas möjlighet att betrakta sin omgivning. Dock har det uppförts två nya flerbostadshus inom synavstånd från denna promenadgård. Det är därför ovisst om häktet kan skydda de intagnas integritet i den gården i nuläget. Promenadgården i häktets gemensamhetsavdelning är omgärdad av träväggar. Det finns glasrutor på cirka två meters höjd i denna promenadgård. Det noteras att JO vid inspektionen den 17 september 2014 inte funnit skäl att anmärka på förhållandena vid gemensamhetsavdelningens promenadgård. I sak har de intagna i stort sett lika begränsad utsikt där som vid övriga promenadgårdar. Skillnaden består i att Kriminalvården inte har vidtagit någon ytterligare visuellt avskärmande åtgärd i detta utrymme. I närheten av häktet finns bl.a. domstol, polis, bostadshus, parkeringshus och parkeringsplatser. Det har förekommit att utomstående har uppehållit sig på parkeringsytorna och visat skyltar med meddelanden för intagna. Polisen har framfört synpunkter till häktesledningen gällande att intagna kan observera personalen i polisens lokaler.

text: Kriminalvårdens häkten (utgångspunkter) Kriminalvården har vid planering och byggnation av häkten att ta hänsyn till samordningsfunktioner med övrig rättsprocess (polis, åklagare, domstol och i viss mån försvarare). Det framgår bl.a. av myndighetens instruktion att häktesorganisationen ska vara utformad på så sätt att den främjar ett effektivt samarbete med övriga myndigheter inom rättsväsende och att en lokalisering av häktena som underlättar detta samarbete ska eftersträvas. Detta innebär att det är starka incitament för att placera häktena i anslutning till övriga delar av rättsväsendet, under förundersökningsstadiet framför allt polis och åklagare. Polisens lokaler är placerade i tätbebyggda områden, vilket gör att häkteslokalerna på många håll befinner sig nära andra byggnader. Insyn till bostadsrum på häktet från närliggande arbetsplatser och bostäder kan vara en olägenhet för intagna liksom tvärtom. Därför kan det tyvärr finnas olika lokala anordningar som begränsar sikten i olika avseenden. Den normeringshandling som Kriminalvården använder vid nybyggnation av bostadsrum i häkte heter C 08 H (2008-02-29). Där beskriver Kriminalvården hur ett bostadsrum för häktade ska byggas i normal- och säkerhetshäkte. Under avdelningen för fönster beskrivs att den intagne själv ska kunna reglera mörkläggning/ljusavskärmning inne i rummet.

text: Vid nybyggnation är normeringshandlingen och en säkerhetsanalys för respektive verksamhetsställe grunden. Vid de senaste stora nybyggnationerna av häkten har Kriminalvården arbetat med en yttre glasfasad ca en meter utanför själva husväggen för att lösa problemet med ljusinsläpp och samtidigt omöjliggöra kommunikation samt att säkra integritetsskyddet för den intagne. Vid renovering och ombyggnation ligger C 08 H som grund och används i tillämpliga delar. För att lösa in- och utsynsproblematiken på gamla fastigheter arbetar Kriminalvården med olika lösningar. En modell är yttre lameller på fasaden. Vid montering av mörkläggningsgardiner och lameller/persienner måste även risken för suicidförsök beaktas. Det finns inte några nybyggnationer planerade den närmaste tiden, förutom ett litet häkte i Östersund.

text: Författningsbestämmelser

text: Av

text: 24 kap. 5 a § första stycket rättegångsbalken

text: följer att om rätten beslutar att häkta någon, förordnar att någon ska kvarbli i häkte eller medger förlängning av tiden för att väcka åtal, ska den samtidigt på begäran av åklagaren pröva om den häktades kontakter med omvärlden ska få inskränkas. Tillstånd till sådana restriktioner får meddelas endast om det finns en risk för att den misstänkte undanröjer bevis eller på annat sätt försvårar sakens utredning. Av andra stycket framgår bl.a. följande. Åklagaren får, om det på grund av senare inträffade omständigheter är nödvändigt, meddela beslut som innebär inskränkningar i den häktades kontakter med omvärlden även om rätten inte har meddelat tillstånd till restriktioner. Har åklagaren meddelat ett sådant beslut ska han samma dag eller senast dagen därefter begära rättens prövning enligt första stycket. Av

text: 1 kap. 4 § häkteslagen (2010:611)

text: framgår att varje intagen ska bemötas med respekt för sitt människovärde och med förståelse för de särskilda svårigheter som är förenade med frihetsberövandet. Av

text: 1 kap. 6 § första stycket häkteslagen

text: framgår att verkställigheten inte får innebära andra begränsningar i den intagnes frihet än som följer av denna lag eller som är nödvändiga för att ordningen eller säkerheten ska kunna upprätthållas. Av andra stycket samma lagrum framgår följande. En kontroll- eller tvångsåtgärd får endast användas om den står i rimlig proportion till syftet med åtgärden. Om en mindre ingripande åtgärd är tillräcklig ska den användas. Av

text: 2 kap. 5 § 2

text: och

text: 3 kap. 1 § första stycket

text: 4 §

text: 7 §

text: och

text: 8 § första stycket

text: häkteslagen

text: framgår att Kriminalvården har rätt att meddela begränsningar vad avser den häktades gemensamhet med andra intagna respektive den intagnes möjligheter till besök, elektronisk kommunikation och korrespondens. Sådana begränsningar får ske om Kriminalvården gör bedömningen att kontakterna kan äventyra ordning eller säkerhet. Av

text: 6 kap. 1 § häkteslagen

text: följer att en intagen som är häktad, anhållen eller gripen på grund av misstanke om brott får åläggas inskränkningar i sin rätt till kontakt med omvärlden (restriktioner) om det finns risk för att han eller hon undanröjer bevis eller på något annat sätt försvårar sakens utredning. Av andra stycket samma lagrum framgår att för den som är häktad får restriktioner enligt första stycket meddelas endast om han eller hon får underkastas restriktioner enligt

text: 24 kap. 5 a § rättegångsbalken

text: . I

text: 6 kap. 2 § häkteslagen

text: anges att ett beslut om restriktioner enligt 1 § får avse inskränkningar i rätten att (1) placeras tillsammans med andra intagna enligt 2 kap. 1 § andra stycket, (2) vistas i gemensamhet enligt 2 kap. 5 §, (3) följa vad som händer i omvärlden enligt 2 kap. 9 §, (4) inneha tidskrifter och tidningar enligt 2 kap. 11 §, (5) ta emot besök enligt 3 kap. 1 § första stycket, (6) stå i för-

text: bindelse med annan genom elektronisk kommunikation enligt 3 kap. 4 §, eller (7) sända och ta emot försändelser enligt 3 kap. 7 §. Enligt

text: 6 kap. 3 § häkteslagen

text: prövas en fråga om restriktioner av undersökningsledaren eller åklagaren. Av

text: 23 § första stycket häktesförordningen (2010:2011)

text: följer att undersökningsledaren eller åklagaren omedelbart skriftligen ska underrätta den intagne och den myndighet som svarar för förvaringslokalen om beslut om restriktioner enligt

text: häkteslagen

text: . Av

text: 1 kap. 17 §

text: Kriminalvårdens föreskrifter och allmänna råd (

text: KVFS 2011:2

text: ), FARK Häkte, framgår att en intagens bostadsrum ska vara utrustat med stol, bord, skåp eller hylla, säng, bäddutrustning, spegel, anslagstavla, mugg, väckarklocka, radio, TV samt anordning som gör att den intagne själv kan reglera inflödet av dagsljus, om inte annat följer av ett beslut om restriktioner. Av allmänt råd till bestämmelsen framgår följande. När en intagen är ålagd restriktioner som avser inskränkningar i rätten att följa vad som händer i omvärlden kan det följa av beslutet om restriktioner att den intagne inte får ha tillgång till radio eller TV. Begränsningar på grund av lokalernas utformning kan göras t.ex. om det saknas antennuttag för TV eller om fönstret saknar persienner. Av

text: 35 kap. 15 § första stycket offentlighets- och sekretesslagen (2009:400)

text: , OSL, följer att sekretess gäller inom kriminalvården för uppgift om en enskilds personliga förhållanden, om det kan antas att den enskilde eller någon närstående till denne lider men eller att fara uppkommer för att någon utsätts för våld eller lider annat allvarligt men om uppgiften röjs.

text: Kriminalvårdens bedömning

text: Vilket lagligt stöd anser sig häktena Jönköping och Trelleborg ha för att begränsa de intagnas möjlighet att betrakta sin omgivning från bostadsrum och från

text: rastgårdar?

text: Såsom JO har konstaterat i beslut den 17 mars 2014, dnr 5528-2012, kan personer som är intagna i häkte meddelas begränsningar bl.a. i fråga om möjligheten att kommunicera med andra personer. Sådana begränsningar kan beslutas dels av åklagaren, dels av Kriminalvården. Syftet med åtgärderna skiljer sig dock åt. Medan åklagarens begränsningar har som mål att förhindra en häktas från att påverka en pågående förundersökning, är syftet med Kriminalvårdens begränsningar att upprätthålla ordning och säkerhet på ett verksamhetsställe. Åtgärderna har emellertid det gemensamt att de begränsningar som kan meddelas måste följa av lag. Vidare måste frågan om att begränsa intagnas rättigheter prövas i förhållande till varje enskild intagen. JO konstaterade i ärende med dnr 5528-2012 att intagna i häktet Gävle fram till sommaren 2013 saknat möjlighet att själva reglera ljusinflödet i bostadsrummen och att skälet till det, såvitt framkommit, varit att ledningen för häktet ansett att en sådan möjlighet skulle ge de intagna tillfälle att meddela sig med personer utanför häkteslokalen. Häktet Gävles agerande att begränsa de intagnas möjlighet att reglera ljusinsläppet följde dock inte på av åklagaren meddelade restriktionsbeslut i förhållande till varje enskild intagen. JO konstaterade att det inte är möjligt att, som i det aktuella fallet, vidta åtgärder som riktas mot samtliga intagna. JO konstaterade vidare att inga av de i

text: 6 kap. 2 § häkteslagen

text: angivna förhållandena synes träffa den typ av kommunikation som häktet Gävle har velat förhindra. JO anförde vidare att JO, även om häktet Gävle skulle ha haft rätt att fatta beslut om sådana begränsningar, ställer sig mycket tveksam till att

text: häkteslagen

text: ger ett så pass tydligt stöd som krävs för att en myndighet ska kunna vidta en sådan åtgärd. Det framgår inte annat än att syftet med de neddragna och skevade persiennerna i bostadsrummen även på häktena i Jönköping och Trelleborg varit att förhindra att de intagna på häktena förmedlar sig med personer utanför häkteslokalen. Kri-

text: minalvården har ingen annan uppfattning av rättsläget än den som framförs av JO i ovan refererat ärende och anser att Kriminalvården givetvis inte ska vidta begränsande åtgärder utan att ha stöd i lag för de åtgärder som därvid vidtas. Det måste dock understrykas att det många gånger utgör ett reellt problem för rättsprocessen om intagna kommunicerar med utomstående från förvaringslokalen och att sådan kommunikation, såsom framgår av Kriminalvårdens yttrande i ärende med dnr 5528-2012, även har lett till att mål har saboterats. Vidare vill Kriminalvården, vad avser situationen på rastgårdarna, uppmärksamma på en intressekonflikt. Till de intagnas starkt skyddade rättigheter enligt

text: häkteslagen

text: hör daglig vistelse utomhus. Intagna har också ett starkt intresse av att sekretessen i

text: 35 kap. 15 §

text: OSL upprätthålls under hela tiden som frihetsberövandet pågår och att Kriminalvården säkerställer att de inte utsätts för det integritetsintrång som oönskad exponering innebär. Vid häktet Jönköping finns bl.a. ett intilliggande bostadshus inom synavstånd. En konsekvens av rådande insyn skulle kunna bli att intagna löper risk att utsättas för exempelvis fotografering eller annan kartläggning och att man, som en konsekvens därav, väljer att avstå från sin lagstadgade rätt till daglig promenad. Avseende häktet Trelleborg framgår inte annat än att det är möjligt att se ut från rastgårdarna. Vilken utgångspunkt har Kriminalvården, vid byggnationer av häkteslokaler och i anslutning till häkteslokaler samt renovering av häkteslokaler, i fråga om att tillgodose de intagnas möjligheter att betrakta sin omgivning från bostadsrum

text: och från rastgårdar?

text: Såsom angivits ovan framgår av Kriminalvårdens instruktion att Kriminalvården vid planering och byggnation av häkten har att ta hänsyn till samordningsfunktioner med övrig rättsprocess (polis, åklagare, domstol och i viss mån försvarare). Detta medför i vissa fall begränsade möjligheter vid utformning av häktesceller och rastgårdar. Vid de senaste stora nybyggnationerna av häkten har Kriminalvården arbetat med en yttre glasfasad ca en meter utanför själva husväggen för att lösa problemet med ljusinsläpp och samtidigt förhindra kommunikation samt säkra integritetsskyddet för den intagne. I och med ljusspalten som bildas mellan glasfasaden och husfasaden försvåras i viss mån ut- och insyn. Dubbla glas gör att det bli mycket reflektioner vilket försvårar, men inte helt omöjliggör kommunikation. Den intagne kan dock alltid se ut. Glasfasad har använts i Sollentuna 2010 samt i Göteborg och Helsingborg 2011. I Sollentuna sitter det dessutom vertikala lameller ca 70 cm utanför fönstret, men innanför glasväggen. Trots lamellerna ser de intagna rakt ut och de intagna ser även marken. I Helsingborg sitter lameller horisontellt utanför fönstret, men innanför glasväggen. Endast sikten nedåt hindras. I häktet Göteborg har lösningen med lameller använts i ungefär 10 procent av bostadsrummen, de som är belägna nära åklagarmyndigheten, för att hindra sikt nedåt. Det finns inte några nybyggnationer planerade den närmaste tiden, förutom ett litet häkte i Östersund. På gamla fastigheter arbetar Kriminalvården med olika lösningar. En modell är yttre lameller på fasaden. Med lameller menas i detta fall en konstruktion som sitter på utsidan och som hindrar den intagnes sikt nedåt. Detta begränsar möjligheten att kunna betrakta hela sin omgivning. Kriminalvården önskar framhålla att de intagna både i häktet Trelleborg och häktet Jönköping även med nuvarande begränsning i form av neddragna och vinkla-

text: Jfr protokoll med dnr 4689-2014.

text: de persienner till viss del kan betrakta omgivningen från fönstren. Den omgivning som de intagna kan betrakta varierar utifrån vilken faktisk omgivning som finns att betrakta från aktuellt häkte. Kriminalvårdens uppfattning är att intagna givetvis inte ska begränsas i möjligheten att betrakta sin omgivning på så sätt att de över huvud taget inte har någon utsikt från fönstret i bostadsrummet eller rastgården alternativt endast har utsikt över himmel. Däremot är det Kriminalvården uppfattning att en intagen inte kan kräva att denne ska kunna betrakta en viss specifik del av sin omgivning. Har det gjorts någon utvärdering av om en vistelse i miljöer med begränsningar avseende möjligheter att betrakta sin omgivning från bostadsrum och från rastgårdar har någon effekt på de intagnas fysiska och psykiska hälsa? Kriminalvården har inte företagit någon sådan utvärdering som nämns i frågeställningen. Kriminalvårdens utvecklingsenhet presenterade 2007 rapporten Psykisk hälsa hos häktade med restriktioner, men i rapporten specificeras inte vilka restriktioner som varit aktuella. Vilka åtgärder vidtar Kriminalvården för att intagna som placeras i sådana

text: miljöer ändå ska ges möjlighet att betrakta sin omgivning?

text: Kriminalvårdens inställning, såsom redovisats ovan, är att intagna inte utan lagstöd över huvud taget ska hindras att betrakta sin omgivning, men att intagna inte heller kan kräva att få betrakta en viss specifik del av sin omgivning. Det ska därför inte vara nödvändigt att vidta sådana åtgärder som efterfrågas.

text: 4 Bedömning

text: Det här initiativet handlar om vilka funktioner som fönstren i intagnas bostadsrum bör ha, vilka möjligheter Kriminalvården har att begränsa dessa funktioner och intagnas möjlighet att kunna iaktta sin omgivning från rastgårdar. Jag vill inledningsvis framhålla att en del av Kriminalvårdens uppdrag består i att förhindra att intagna avviker från kriminalvårdsanstalter och häkten. Att myndigheten försöker hindra rymningar genom att exempelvis förse fönster i anstalter och häkten med galler framstår därmed som helt naturligt. Sådana åtgärder begränsar i och för sig till viss del möjligheten för intagna att se ut genom fönstret och det naturliga ljusinsläppet.

text: Initiativet tar emellertid inte sikte på denna typ av begränsande säkerhetsåtgärder. I stället är den centrala frågan i vilken omfattning Kriminalvården kan vidta ytterligare begränsande åtgärder som exempelvis påverkar de intagnas möjlighet att se ut genom fönstren i sina bostadsrum.

text: 4.1 Syftet med fönster i de intagnas bostadsrum I samband med inspektioner som jag och mina medarbetare genomfört under de senaste åren har vi uppmärksammat att intagna i vissa anstalter och häkten inte har haft möjlighet att på egen hand reglera inflödet av dagsljus i sina bostads-

text: Jfr CPT protokoll från besök i Slovakien 2014 samt kommentaren till Rule 18, European prison rules. Se

text: 2 § förordningen (2007:1172)

text: med instruktion för Kriminalvården.

text: rum. I vissa fall har fönstren i de rum där intagna förväntas tillbringa sin dygnsvila helt saknat persienner eller liknande. Det hör dessbättre till ovanligheterna. Något som förekommit i större omfattning är att persiennerna i bostadsrummen varit ständigt neddragna och skevade, utan möjlighet för de intagna att på egen hand reglera inflödet av dagsljus. Resultatet av detta har i vissa fall varit att intagna hänvisats till att tillbringa sina dagar i halvdunkel. Under sådana förhållanden kan det ifrågasättas om fönstren verkligen fyller den funktion som kan förväntas.

text: Som jag nämnde inledningsvis har jag tidigare haft anledning att uttala mig i fråga om intagnas möjligheter att på egen hand reglera inflödet av dagsljus i sina bostadsrum. I det tidigare ärendet utgick jag från att detta är en rättighet för de intagna som bara bör kunna begränsas av Kriminalvården i vissa fall. Genom att intagna ges denna rättighet säkerställs att de får en bra ljusmiljö för såväl sin dygnsvila som dagliga aktiviteter i bostadsrummet. Det finns enligt min mening tungt vägande skäl till att det ska betraktas som en rättighet även att de intagna kan se ut genom fönstret i bostadsrummet och garanteras ett visst ljusinsläpp.

text: I de europeiska fängelsereglerna finns det rekommendationer om att fönstren i lokaler där de intagna vistas ska ha ett sådant ljusinsläpp att det möjliggör för de intagna att läsa eller arbeta i dagsljus under normala förhållanden. Fängelsereglerna innehåller inte några uttalanden om huruvida de intagna även ska ha möjlighet att betrakta sin omgivning genom fönstren. Av kommentaren till artikel 18 framgår emellertid att fönster inte bör täckas över med s.k. opalglas. Liknande rekommendationer finns i de uttalanden från CPT som jag redogjort för inledningsvis.

text: Enligt min mening finns det goda skäl för att fönstren i de intagnas bostadsrum inte enbart ska fungera som ljusinsläpp, utan även ge de intagna möjlighet att betrakta sin omgivning. Att fönstren fyller dessa båda funktioner är nämligen av betydelse när det gäller att motverka de negativa följderna av ett frihetsberövande. Att intagna placeras i bostadsrum med sådana grundläggande funktioner är även ett viktigt led i att bemöta dem med respekt för deras människovärde.

text: För intagna som är meddelade restriktioner, eller av andra skäl inte tillåts vistas i gemensamhet med andra intagna, är det särskilt viktigt att bostadsrummen har

text: Se JO 2014/15 s. 211, dnr

text: . Se artikel 18.2 i de europeiska fängelsereglerna. Se Ministerkommitténs kommentar till artikel 18 i de europeiska fängelsereglerna. Se under rubriken Gällande bestämmelser m.m. Se 1 kap. 4 § och 5 § första stycket fängelselagen och

text: 1 kap.

text: och

text: 5 §§

text: häkteslagen

text: dessa funktioner. Den isolering som det innebär för en intagen att inte kunna vistas tillsammans med andra människor kan nämligen redan efter ett par dagar få negativa konsekvenser för den intagnes hälsa. Symtom som kan uppstå till följd av en isolering sträcker sig från ångest och depression till paranoia och psykos.

text: Möjligheten att se ut genom fönstret i bostadsrummet och få en uppfattning av omgivningarna kan bidra till att häktes- eller anstaltsvistelsen inte upplevs som lika påfrestande och därmed motverka de negativa följderna av ett frihetsberövande. Av den anledningen bör det enligt min mening betecknas som en rättighet för intagna att placeras i ett bostadsrum där fönstret möjliggör vistelse i det dagsljus som är normalt för årstiden, och för den intagne att kunna betrakta omgivningarna.

text: 4.2 Utformningen av rastgårdar En viktig utgångspunkt är att Kriminalvårdens rastgårdar inte bara bör ha som syfte att möjliggöra för de intagna att få frisk luft. Utöver detta bör rastgårdarna vara konstruerade på sådant sätt att det är möjligt för de intagna att motionera. Därtill bör en vistelse på en rastgård vara ett miljöombyte som bidrar till att motverka de negativa konsekvenserna av frihetsberövandet. Den senare delen är särskilt viktig i fråga om de rastgårdar som används av intagna som inte får vistas i gemensamhet.

text: Mot den bakgrunden är det enligt min mening inte acceptabelt att avskildhetsrastgårdar utformas på ett sådant sätt att de blir som slutna rum med ett gallertak. Det är tyvärr inte helt ovanligt att rastgårdar utformats på ett sådant sätt eller har försetts med sådana begränsningar att det för den intagne bara är möjligt att se delar av himlen. För att en rastgård ska fylla alla de funktioner som rimligen kan krävas måste det vara möjligt för de intagna att iaktta sin omgivning från rastgården.

text: 4.3 Begränsningar av en intagens rättigheter En verkställighet i häkte eller kriminalvårdsanstalt får inte innebära andra begränsningar i den intagnes frihet än som följer av

text: häkteslagen

text: eller fängelselagen eller som är nödvändiga för att ordningen eller säkerheten ska kunna upprätthållas.

text: Se interimsrapport från FN:s MR-råds särskilda rapportör i frågor om tortyr och annan grym, omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning (A/66/268) punkterna 62 och 63 samt rapportens bilaga. Se

text: 1 kap. 6 § första stycket häkteslagen

text: och 1 kap. 6 § första stycket fängelselagen.

text: 4.3.1 Meddelande av restriktioner för häktade

text: I fråga om häktade finns det genom åklagarrestriktioner mer långtgående möjligheter att begränsa deras rättigheter i jämförelse med övriga intagna. Vilken typ av restriktioner som en häktad kan meddelas framgår av en uttömmande uppräkning i

text: häkteslagen

text: . Det finns ett antal restriktioner som åklagaren kan besluta om för att begränsa en intagens möjlighet att kommunicera med personer utanför häkteslokalen. Åklagaren kan inskränka den intagnes möjlighet att ta emot besök, stå i förbindelse med annan genom elektronisk kommunikation, och sända och ta emot försändelser.

text: I det ärende som gällde häktet Gävle framkom det uppgifter om att häktet i samråd med åklagare hade försökt hindra de intagna från att genom fönstren i bostadsrummen kommunicera med personer som befann sig utanför häkteslokalen. Det hade gått till på så sätt att häktet hade låtit persiennerna vara neddragna och vinklade och fråntagit de intagna möjligheten att på egen hand justera persiennerna. Med anledning av vad som hade framkommit uttalade jag bl.a. att jag ställde mig mycket tveksam till att den uttömmande uppräkning av restriktioner i

text: häkteslagen

text: ger ett så pass tydligt stöd som krävs för att det ska vara möjligt att införa en sådan begränsning. Det innebär vidare att de aktuella bestämmelserna inte heller ger stöd för att begränsa de intagnas möjligheter att se ut genom fönstren i bostadsrummen för att omöjliggöra oönskad kommunikation.

text: 4.3.2 Övriga möjligheter att begränsa de intagnas rättigheter Det finns inte heller i övrigt någon uttrycklig bestämmelse i fängelselagen eller

text: häkteslagen

text: som ger Kriminalvården möjlighet att begränsa de intagnas rättigheter att se ut genom fönstret i bostadsrummet eller att kunna reglera inflödet av dagsljus. Därmed är den enda återstående möjligheten för Kriminalvården att begränsa denna rättighet med hänvisning till att det är nödvändigt för att ordningen eller säkerheten ska kunna upprätthållas.

text: För att Kriminalvården ska kunna införa en sådan begränsning måste myndigheten finna att det är nödvändigt i varje enskilt fall, och att begränsningen står i rimlig proportion till syftet med åtgärden. Om en mindre ingripande åtgärd är tillräcklig ska den användas i stället. Upprätthållandet av ordningen och säkerheten är begränsat till Kriminalvårdens verksamhet. Det är alltså inte möjligt att med hänvisning till denna bestämmelse begränsa de intagnas rättigheter för att underlätta verksamheten för andra myndigheter. Det innebär att ett häkte exem-

text: Se

text: 6 kap. 2 § häkteslagen

text: . Se 6 kap. 2 § 5–7

text: häkteslagen

text: . Se JO 2014/15 s. 211, dnr

text: . Se 1 kap. 6 § andra stycket fängelselagen och

text: 1 kap. 6 § andra stycket häkteslagen

text: pelvis inte kan införa en begränsning med stöd av denna bestämmelse för att förhindra att en brottsutredning förstörs.

text: 4.4 Isoleringsbrytande åtgärder Ovan har jag redogjort för min syn på vilka krav som kan ställas på miljön i bostadsrum och rastgårdar i fråga om intagnas möjlighet att kunna reglera inflödet av dagsljus och iaktta sin omgivning. Om Kriminalvården efter en bedömning i det enskilda fallet är av uppfattningen att det av ordnings- eller säkerhetsskäl är nödvändigt att begränsa dessa rättigheter, måste myndigheten samtidigt vidta åtgärder för att motverka eventuella negativa konsekvenser av dessa begränsningar.

text: Intagna som är meddelade restriktioner eller som av andra skäl inte kan vistas i gemensamhet med andra intagna är en särskilt utsatt grupp i detta sammanhang. Om Kriminalvården har valt att begränsa rättigheter för denna grupp av intagna ligger det ett särskilt ansvar på myndigheten att vidta isoleringsbrytande åtgärder i förhållande till den intagne. Det kan exempelvis bestå i att han eller hon ges möjlighet att komma ut från bostadsrummet i större omfattning än vad som annars skulle vara fallet. Likaså ligger det ett ansvar på myndigheten att se till att den period som den intagne är hänvisad till en sådan miljö blir så kort som möjlig.

text: 4.5 Förhållandena i häktena Jönköping och Trelleborg I Kriminalvårdens yttrande har det framkommit tre olika skäl till att häktena med hjälp av skevade persienner begränsat de intagnas möjligheter att se ut genom fönstren och i häktet Jönköping begränsat de intagnas möjlighet att se ut från rastgårdarna. Häktena har genom åtgärden velat förhindra de intagna från att komma i kontakt med personer som befinner sig utanför häktet, skydda de intagnas integritet genom att hindra insyn från närliggande höghus och hindra insyn i andra myndigheters lokaler.

text: 4.5.1 Förhindra oönskad kommunikation

text: Som jag nämnt tidigare kan ett häkte, enligt min mening, enbart vidta en sådan begränsande åtgärd om det är nödvändigt för att ordningen eller säkerheten ska kunna upprätthållas. Häktet Trelleborg har inte förklarat på vilket sätt intagnas oönskade kommunikation stör ordningen och säkerheten i häktet, och därmed varför denna åtgärd bedömts nödvändig. Jag utesluter inte att det kan uppstå situationer där en sådan åtgärd har stöd i bestämmelsen. Jag vill emellertid framhålla att åtgärden bara får vidtas om den bedöms nödvändig i varje enskilt fall.

text: I Kriminalvårdens yttrande framskymtar även att syftet med åtgärden är att förhindra att pågående brottsutredningar förstörs. Av den anledningen vill jag understryka att det i Kriminalvårdens uppdrag ingår att verkställa åklagarens beslut om restriktioner. Det ingår däremot inte i myndighetens uppdrag att på

text: egen hand besluta om begränsningar som upplevs nödvändiga för att förhindra att en brottsutredning saboteras.

text: 4.5.2 Skyddande av de intagnas integritet

text: Begränsningar har även motiverats med att de är nödvändiga för att förhindra oönskad insyn från närbelägna höghus. Jag har förståelse för att det kan innebära en allt större utmaning för Kriminalvården att värna de intagnas integritet i takt med att stadsmiljöerna förtätas. Naturligtvis måste Kriminalvården se till att boende i kringliggande hus inte kan se in i häktets lokaler.

text: Jag vill emellertid framhålla att den typen av åtgärder så långt som möjligt inte bör innebära en begränsning för de intagna. Enligt min mening finns det andra tillvägagångssätt än de som häktena har valt att använda sig av, och som framstår som lämpligare ur de intagnas perspektiv. Det önskade syftet kan t.ex. uppnås genom att fönster och rastgårdar förses med spegelglas som omöjliggör insyn men som inte hindrar utsikten.

text: 4.5.3 Hindra insyn i andra myndigheters lokaler

text: Häktet Jönköping har även förklarat begränsningarna av de intagnas rätt att se ut genom fönstret med att man velat förhindra de intagna från att se in i närliggande byggnader som disponeras av andra myndigheter. Jag har förståelse för att det kan finnas behov av att samlokalisera ett häkte med bl.a. brottsutredande myndigheter för att verksamheten ska fungera så smidigt som möjligt. Frågan är emellertid vilken myndighet som bör vidta åtgärder för att komma till rätta med de eventuella insynsproblem som en sådan samlokalisering kan föra med sig.

text: Jag har förstått det som att en del av de begränsningar som införts för de intagna i häktet Jönköping har gjorts för att förhindra insyn i åtminstone polisens lokaler. Enligt min mening är en sådan lösning felaktig, och i stället bör det vara Polismyndigheten som vidtar de åtgärder som bedöms nödvändiga för att förhindra insyn i myndighetens lokaler. De intagna i häkten ska alltså inte behöva drabbas av samlokaliseringar på så sätt att Kriminalvården på uppmaning av en annan myndighet, eller på eget initiativ, begränsar deras utsikt från bostadsrum och rastgårdar.

text: 5 Sammanfattning

text: Det som redovisats ovan kan sammanfattas i följande punkter: – Intagna har rätt att a) på egen hand kunna reglera inflödet av dagsljus i sitt bostadsrum b) kunna betrakta sin omgivning genom fönstret i sitt bostadsrum

text: Se 1 kap. 6 § första stycket fängelselagen och

text: 1 kap. 6 § första stycket häkteslagen

text: där det bl.a. anges att om en mindre ingripande åtgärd är tillräcklig ska den användas.

text: c) kunna betrakta sin omgivning från rastgårdar. – Dessa rättigheter får begränsas om Kriminalvården bedömer att det på grund av ordnings- eller säkerhetsskäl är nödvändigt i det enskilda fallet. – Om en intagen är hänvisad till att vistas i en miljö där dessa rättigheter är begränsade måste Kriminalvården vidta åtgärder för att minska de negativa konsekvenserna av begränsningarna och se till att vistelsen i sådana miljöer blir så kort som möjligt.

text: Som jag nämnde inledningsvis har frågan om de intagnas möjlighet att på egen hand reglera ljusinflödet i bostadsrummet uppmärksammats av mig och mina medarbetare under de senaste åren. Av den anledningen är jag förvånad över att det så sent som i juli 2015 framkom uppgifter om att de intagna i häktet Uppsala saknade denna möjlighet.

text: Enligt min mening bör Kriminalvården göra en fullständig genomgång av samtliga verksamhetsställen (såväl häkten som anstalter) för att säkerställa att de intagna ges rätt att kunna se ut genom fönstren i bostadsrummen och att kunna reglera ljusinflödet på egen hand. Vidare bör genomgången omfatta myndighetens rastgårdar. En sådan inventering verkar också vara nödvändig för att se till att de åtgärder som vidtagits för att förhindra insyn m.m. är ändamålsenliga och innebär en så liten begränsning av de intagnas rättigheter som möjligt. En sådan genomgång bör vara färdig under 2016, och Kriminalvården bör därefter återrapportera till mig hur situationen ser ut och vilka eventuella åtgärder som myndigheten har vidtagit eller planerar att vidta.

text: Ärendet avslutas.

text: Se artikel i Upsala Nya Tidning den 13 juli 2015 (www.unt.se/uppland/uppsala/haktet-far-nya-persienner-3801861.aspx).


avgjordAv: Justitieombudsmannen Per Lennerbrant

nyckelord:
Beslut
Beslutsmotivering, utformning av beslut
Expediering
Ombud/biträde/försvarare
Underrättelse

publisher: Justitieombudsmannen

title: Kritik mot Migrationsverket för att ha skickat ett ofullständigt beslut till ett ombud och för att det inte framgick att beslutet inte var komplett

org: jo

sammanfattning: Migrationsverket skickade av misstag endast första sidan av ett beslut till sökandens ombud när det expedierades. Av den handling som skickades kunde man lätt få intrycket att beslutet endast bestod av den enda sidan (1/1 noterat överst till höger i beslutet). Beslutet omfattade dock fyra sidor. Migrationsverket kritiseras för att ha skickat ett ofullständigt beslut till ombudet och för att det dröjde innan misstaget uppmärksammades. Migrationsverket kritiseras också för att det inte av den handling som skickades framgick att beslutet inte var komplett. JO är vidare kritisk till att Migrationsverket har ett dokumenthanteringssystem som gör det möjligt att skicka första sidan av ett beslut utan att det uttryckligen framgår att det endast är en av flera sidor som skickas. JO uttalar att det är allvarligt att uppgifter i ett beslut, i det här fallet sidnumreringen, kan ändras i efterhand om det inte är fråga om en rättelse. Ett beslut måste vara beständigt efter att det expedierats.

text: Bakgrund och anmälan

type: rubrik

text: Migrationsverket beslutade den 19 september 2018 att inte bevilja AA uppehållstillstånd med stöd av

text: 12 kap. 18 § utlänningslagen

text: eftersom det inte hade framkommit några nya omständigheter som innebar hinder mot att verkställa ett tidigare beslut om utvisning. Beslutet kunde inte överklagas. I en anmälan till JO klagade AA:s ombud BB på Migrationsverket och anförde bl.a. att beslutet saknade motivering och att verket uppgett att man hade uppfyllt sin motiveringsskyldighet när hon frågade efter en motivering.

type: stycke

text: Till anmälan bifogade BB en kopia av beslutet som hon fått del av från verket, vilket omfattade en sida (1/1 noterat överst till höger) och saknade skäl för beslutet.

text: JO begärde att få ta del av det aktuella beslutet från Migrationsverket. Det beslut som JO fick del av omfattade fyra sidor (1/4 noterat överst till höger på första sidan) och innehöll även skälen för beslutet.

text: BB fick därefter del av det fullständiga beslutet, efter att hon hade frågat efter det. Hon anförde då att det var samma beslut förutom att sidnumreringen skiljde sig åt och att det såg ut som att beslutsmotiveringen hade kommit till i efterhand.

text: Utredning

text: Migrationsverket uppmanades att göra en utredning och yttra sig. Verket skulle bl.a. redovisa om det finns olika versioner av beslutet samt till vem beslutet expedierats och när.

text: Migrationsverket (generaldirektören CC) yttrade sig efter att ha gett berörd enhet och berörd befattningshavare tillfälle att lämna synpunkter.

text: Migrationsverket redovisade i huvudsak följande om handläggningen.

text: Vid expediering av beslutet skickade Migrationsverket beslutet till ansvarig mottagningsenhet, god man för AA och ombudet BB. När ett beslut fastställs och expedieras i verkets dokumenthanteringssystem ska beslutsfattaren kryssa i rutor för vilka som ska motta beslutet. För att även skälen för beslutet ska skickas med krävs att ytterligare en ruta kryssas för (se bilagt utdrag ur verkets systemrutin, [bilagan här utesluten, JO:s anmärkning]). För det fall rutan gällande skälen inte kryssas för skickas endast Migrationsverkets beslut (första sidan) till mottagaren. I det aktuella ärendet har Migrationsverket inte uppmärksammat att rutan för utskick av skälen inte kryssats för när beslutet fastställdes och expedierades till AA:s ombud BB. Den 1 oktober 2018 skickar AA:s ombud en e-post till verket där hon ställde frågan, varför hon inte fått del av skälen för beslutet när det expedierades. Migrationsverket agerade samma dag genom att återigen skicka beslutet genom verkets dokumenthanteringssystem till BB. Även denna gång uppmärksammade inte verket att rutan för skälen inte kryssats för så att BB skulle få ta del av skälen för beslutet. Den 3 oktober 2018 skickade BB ytterligare en e-post till verket att hon saknade skälen för beslutet. När ombudet samma dag talade med teamledaren vid förvaltningsprocessenheten, som mottagit påminnelsen, noterade inte teamledaren att rutan för skälen fortfarande inte var ifylld varför teamledaren trodde att beslut inklusive skälen skickats ut till ombudet. Teamledaren meddelade därför ombudet att verket ansåg att kommunikationsskyldigheten var fullgjord. Den 9 oktober 2018 skickade ombudet ytterligare en e-post gällande skälen för beslutet vilken besvarades av förvaltningsprocessenhetens jour. Handläggaren i jouren konstaterade att teamledaren enligt ovan meddelat att kommunikationsskyldigheten var uppfylld vilket handläggaren framförde till BB.

text: Migrationsverket redovisade följande bedömning.

text: I Migrationsverkets dokumenthanteringssystem anges i dag att en ruta måste kryssas i för att skälen för beslutet ska skickas till mottagaren vid expediering av beslut. Att upprepade misstag skett av flera tjänstemän är allvarligt och beklagligt. Migrationsverket har uppmärksammat berörda tjänstemän om felet som begåtts när de inte kontrollerat att rutinen vid expediering av beslut följts. Utöver detta har förvaltningsprocessenheten beslutat att se över om det finns behov av ytterligare utbildningsinsatser.

text: Förvaltningsprocessenheten kommer även i samband med översynen ta ställning till om enheten ska föreslå att verkets IT-avdelning borde ges i uppdrag att ändra i systemet så att det inte krävs aktiva åtgärder av beslutsfattaren för att beslut och skäl för beslutet ska expedieras till berörda mottagare. BB kommenterade Migrationsverkets yttrande och anförde att det på den version som först skickades ut rimligen borde ha stått att det var en framsida till ett beslut med en längre motivering.

text: Bedömning

text: En myndighet som meddelar ett beslut i ett ärende ska så snart som möjligt underrätta den som är part om det fullständiga innehållet i beslutet, om det inte är uppenbart obehövligt (se

text: 33 § förvaltningslagen

text: Av Migrationsverkets yttrande framgår bl.a. att beslutsfattaren ska kryssa i olika rutor i verkets dokumenthanteringssystem för att markera vem som ska få del av ett beslut när det fastställs och expedieras. För att även skälen för beslutet ska skickas med krävs att en särskild ruta kryssas i. Om rutan för skälen inte kryssats i skickas endast första sidan av beslutet till mottagaren. Migrationsverket noterade inte att rutan för utskick av skälen inte hade kryssats i när beslutet skulle skickas till BB. Det medförde att endast första sidan skickades till henne.

text: Migrationsverket skulle naturligtvis ha skickat hela beslutet till BB när det expedierades och inte endast första sidan. Av beslutets första sida framgår verkets ställningstagande (slutet) men inte skälen för beslutet (motiveringen).

text: Det har inte kommit fram annat än att det var ett misstag från Migrationsverkets sida att endast skicka första sidan av beslutet till BB. Det är dock anmärkningsvärt att ingen av de tjänstemän som BB inledningsvis var i kontakt med uppmärksammade misstaget, utan det var först efter att JO hade inlett en utredning och BB uttryckligen frågade efter beslutets samtliga sidor som dessa skickades till henne. Det medförde att det dröjde ytterligare innan BB fick del av hela beslutet. Ett sådant dröjsmål är inte godtagbart.

text: Som Migrationsverket har framhållit är det allvarligt och beklagligt att flera tjänstemän har gjort upprepade misstag. Migrationsverket ska kritiseras för att inte ha skickat hela beslutet till BB i samband med att det expedierades och för den efterföljande hanteringen.

text: Av den handling som först skickades till BB kan man lätt få intrycket att Migrationsverkets beslut endast bestod av en sida (1/1 noterat överst till höger i beslutet). Av det beslut som JO senare har tagit del av framgår dock att beslutet omfattar fyra sidor (1/4 noterat överst till höger på första sidan i beslutet).

text: Jag har förståelse för att BB fick uppfattningen att den handling som hon först fick del av utgjorde hela beslutet och att beslutet därmed saknade motivering. Om Migrationsverket avser att endast skicka ut en del av ett beslut måste det, för att undvika missförstånd, tydligt framgå att handlingen inte är komplett (jfr

text: JO 2017/18 s. 520, dnr

text: ). Migrationsverket ska kritiseras för att det inte av den handling som skickades framgick att beslutet inte var komplett.

text: Jag är vidare kritisk till att Migrationsverket har ett dokumenthanteringssystem som gör det möjligt att skicka ut första sidan av ett beslut utan att det uttryckligen framgår att det endast är en av flera sidor som skickas. Det är allvarligt att uppgifter i ett beslut, i det här fallet sidnumreringen, kan ändras i efterhand om det inte är fråga om en formell rättelse (se

text: 36 § förvaltningslagen

text: ). Ett beslut måste vara beständigt efter att det har expedierats.

text: Av Migrationsverkets yttrande framgår att förvaltningsprocessenheten har beslutat att se över om det finns behov av utbildningsinsatser. Enheten ska även ta ställning till om verkets it-avdelning bör ges i uppdrag att ändra det aktuella systemet så att det inte krävs aktiva åtgärder av beslutsfattaren i samband med expediering. Jag är positiv till detta och lämnar saken med den kritik som uttalats ovan.

text: Vad som har anförts i övrigt föranleder inte några uttalanden från min sida.

text: Ärendet avslutas.

type: avgorande


avgjordAv: Kerstin André

title: Fråga om att en äldre kvinna skulle tillförsäkras att få insatser utförda av hemtjänstpersonal som behärskar samiska eller meänkieli

text: Anmälan

text: I en anmälan framförde AA m.fl. klagomål mot socialförvaltningen i Kiruna kommun. Klagomålen avsåg att socialförvaltningen inte har kunnat se till att deras mor, född 1917, kunde erhålla insatser från hemtjänsten av personal som i första hand behärskar samiska och i andra hand meänkieli. Biståndshandläggaren hänvisade till att det inte finns personal som talar samiska.

text: Utredning

text: Socialförvaltningen anmodades att inkomma med upplysningar beträffande vad AA m.fl. anfört i sin anmälan.

text: I sitt remissvar hänvisade tf. socialchef BB till ett brevsvar den 15 januari 2010 från förvaltningschefen CC till AA. I brevsvaret anfördes följande.

text: Skrivelse angående krav på samisktalande personal inom hemtjänsten har kommit socialförvaltningen till handa 2009-12-29. I skrivelsen hänvisar man till lag (

text: ) om nationella minoriteter och minoritetsspråk. I

text: 8 §

text: framgår att ”den enskilde har rätt att använda finska, meänkieli respektive samiska vid sina muntliga och skriftliga kontakter meden förvaltningsmyndighet vars geografiska verksamhetsområde helt eller delvis sammanfaller med minoritetsspråkets förvaltningsområde. Detta gäller i ärenden i vilka den enskilde är part eller ställföreträdare för part om ärendet har anknytning till förvaltningsområdet. Om den enskilde använder finska, meänkieli eller samiska i ett sådant ärende, är myndigheten skyldig att ge muntligt svar på samma språk. Enskilda som saknar juridiskt biträde har dessutom rätt att på begäran få en skriftlig översättning av beslut och beslutsmotivering i ärendet på finska, meänkieli respektive samiska. Myndigheten ska även i övrigt sträva efter att bemöta de enskilda på dessa språk.” Enligt

text: 11 §

text: ”ska förvaltningsmyndigheter verka för att det finns tillgång till personal med kunskaper i finska, meänkieli respektive samiska där detta behövs i enskilda kontakter med myndigheten.” Utifrån ovanstående laghänvisning kommer socialförvaltningen i Kirunakommun verka för att tillgodose begäran att få sina muntliga och/eller skriftliga kontakter med socialförvaltningen på sitt minoritetsspråk. Det kan resultera i att en tolk måste anlitas för det minoritetsspråk som begäran avser. Detta kan, för kunden, medföra en viss fördröjning av åtgärd då tolk måste bokas.

text: Inom socialförvaltningen i Kiruna kommun har man även utsett tre ”lotsar”, som behärskar finska, meänkieli respektive samiska, vilka ska kunna informera och hänvisa kunder till rätt instans inom förvaltningen. Enligt 18 § ”En kommun i ett förvaltningsområde ska erbjuda den som begär det möjlighet att få hela eller delar av den service och omvårdnad som erbjuds inom ramen för äldreomsorgen av personal som behärskar finska, meänkieli eller samiska.” Av

text: Socialtjänstlagen

text: 5 kap. 6 § 3 st.

text: framgår att ”Kommunen ska verka för att det finns tillgång till personal med kunskaper i finska, meänkieli eller samiska där detta behövs i omvårdnaden om äldre människor.” Utifrån ovanstående laghänvisning kommer socialförvaltningen att verka för att tillgodose begäran om att få den service och omvårdnad inom ramen för äldreomsorg på sitt minoritetsspråk. Detta sker utifrån förutsättningar i de olika verksamheterna. En bedömning av begäran och förutsättningarna görs av berörd chef inom verksamhetsområdet. Utifrån inkommen skrivelse kan inte Socialförvaltningen i Kiruna kommun, i nuläget, ge mer detaljer i det specifika ärendet som det hänvisas till. Om anhöriga önskar mer information gällande den enskilde kunden, och hur man tillgodoser begäran om minoritetsspråk, måste anhöriga inkomma meden fullmakt som styrker att de har rätt att föra kundens talan. AA m.fl. fick del av och yttrade sig över remissvaret.

text: I ett beslut den 8 juni 2010 anförde JO André följande.

text: Bedömning

text: Före den 1 januari 2010 gällde lagen (

text: ) om rätt att använda samiska hos förvaltningsmyndigheter och domstolar. Lagen var tillämplig hos kommunala samt statliga regionala och lokala förvaltningsmyndigheter med ett geografiskt verksamhetsområde som helt eller delvis omfattade förvaltningsområdet för samiska. Med förvaltningsområdet avsågs Arjeplogs, Gällivare, Jokkmokks och Kiruna kommuner. Enligt

text: 9 §

text: skulle en kommun inom förvaltningsområdet erbjuda den som begärde det möjlighet att få hela eller delar av den service och omvårdnad som erbjuds inom ramen för äldreomsorgen av personal som behärskar samiska.

text: Den 1 januari 2010 infördes lagen (

text: ) om nationella minoriteter och minoritetsspråk. Av

text: 6 §

text: i den nya lagen framgår bl.a. att Kiruna kommun är förvaltningsområde för samiska och meänkieli. Enligt

text: 18 §

text: ska en kommun i ett förvaltningsområde erbjuda den som begär det möjlighet att få hela eller delar av den service och omvårdnad som erbjuds inom ramen för äldreomsorgen av personal som behärskar finska, meänkieli respektive samiska.

text: Många äldre som tillhör de nationella minoriteterna har specifika behov som ställer äldreomsorgen inför högre krav när det gäller t.ex. språkkunnig personal och kulturell kompetens. Den som är i behov av vård och omsorg behöver kunna kommunicera med personalen oberoende av om man har kunskaper i svenska eller inte.

text: Beträffande 18 § i lagen om nationella minoriteter och minoritetsspråk anfördes i propositionen till lagen bl.a. följande (

text: prop. 2008/09:158 s. 135

text: Arten och omfattningen av den äldreomsorg som erbjuds på finska, meänkieli eller samiska blir beroende av hur många som önskar omsorg av personal som talar minoritetsspråket och vilken typ av omsorg de önskar samt tillgången på personal som talar dessa språk. Det grundläggande kravet på kommunerna enligt denna paragraf är att de organiserar äldreomsorgen så att någon del av den service och omvårdnad som erbjuds ges av personal som behärskar finska, meänkieli respektive samiska. Kommunerna bör därför organisera verksamheten så att den personal som finns i äldreomsorgen och som talar minoritetsspråket så långt möjligt arbetar med de äldre som har finska, meänkieli eller samiska som första språk.

text: Enligt

text: 5 kap. 6 § socialtjänstlagen (2001:453)

text: gäller att kommunerna ska verka för att det finns tillgång till personal med kunskaper i finska, meänkieli eller samiska där detta behövs i omvårdnaden om äldre människor. Stadgandet är inte någon rättighetsbestämmelse och enskilda personer beviljas inte insatser med stöd av den. Av bestämmelsen följer inte en skyldighet att omedelbart skaffa språkkunnig personal. Vid rekrytering bör dock kunskaper i minoritetsspråk vara en merit (prop. s. 137 f.).

text: Det vore givetvis önskvärt att AA:s mor på det sätt hon efterfrågat kunde erbjudas insatser inom äldreomsorgen av personer som kan tala samiska. En orsak som förts fram i ärendet till att Kiruna kommun inte kan tillhandahålla insatserna på samiska är att det inte finns personal som kan språket. Utredningen i ärendet ger emellertid vid handen att förvaltningen är medveten om sina åligganden i denna del. Jag förutsätter att förvaltningen vid sitt arbete eftersträvar att på bästa möjliga sätt uppfylla aktuella bestämmelser på området. Jag finner inte att det finns tillräcklig anledning för mig att fortsätta utredningen.

text: Enligt

text: 3 § i förordningen (2009:1299)

text: om nationella minoriteter och minoritetsspråk ansvarar Sametinget för uppföljningen av förvaltningsmyndigheters tillämpning av lagen om nationella minoriteter och minoritetsspråk när det gäller samer och samiska. Jag finner skäl att för kännedom tillställa Sametinget en kopia av detta beslut. Jag skickar en kopia av beslutet även till Institutet för språk och folkminnen.


avgjordAv: Justitieombudsmannen Thomas Norling

nyckelord:
Avsaknad av lagstöd
Hembesök
Samtycke

title: Allvarlig kritik mot Farsta stadsdelsnämnd i Stockholms kommun för att ha genomsökt en träningslägenhet utan samtycke

sammanfattning: En stadsdelsnämnd beviljade en man bistånd i form av boende i en s.k. träningslägenhet. Nämnden och mannen ingick ett hyreskontrakt som gällde lägenheten. Till följd av svårigheter med att hålla den här boendeformen drogfri förändrades verksamheten bl.a. på så sätt att personalen skulle göra tillsynsbesök i de uthyrda lägenheterna om det fanns indikationer på att det förekom droger där. Nämnden genomsökte därefter mannens bostad för att kontrollera om det fanns narkotika i hans lägenhet. En myndighet får inte utan vidare gå in i en bostad. Nämndens genomsökning av bostaden utgjorde ett intrång av ett sådant slag som varje medborgare är skyddad mot enligt 2 kap. 6 § regeringsformen (RF). Begränsningar i skyddet får göras genom lag. Det finns dock inget lagstöd för den typ av genomsökning som nämnden genomförde. Grundlagsskyddet gäller endast påtvingade ingrepp. Den enskilde kan alltså samtycka till en åtgärd från myndighetens sida, t.ex. en genomsökning av bostaden, som annars skulle ha utgjort ett brott mot bestämmelsen i RF. I det aktuella ärendet saknades dock ett sådant samtycke. Nämnden får allvarlig kritik för att den i strid med regeringsformens bestämmelser genomsökte träningslägenheten.

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO klagade AA på Farsta stadsdelsförvaltning i Stockholms kommun. Han uppgav bl.a. att personal från kommunen utan lov hade varit inne i det rum som han hyrde av nämnden. Av anmälan framgick att AA polisanmält händelsen.

text: Utredning

text: Av handlingar som JO hämtade in från Polismyndigheten framgick att förundersökningen som inleddes med anledning av AA:s anmälan hade lagts ned.

text: AA har lämnat in mejlkorrespondens mellan honom och förvaltningen till JO av vilken det bl.a. framgår att personalen vid boendet var av uppfattningen att AA

text: var informerad om att kontroller kunde ske i boendet och att det var ett villkor för att flytta in.

text: JO hämtade in AA:s beslut om bistånd i form av boende och AA:s hyreskontrakt samt begärde att Farsta stadsdelsnämnd skulle yttra sig över AA:s anmälan. Yttrandet skulle innehålla en redogörelse för handläggningen och myndighetens bedömning av denna bl.a. utifrån

text: regeringsformens

text: krav på lagstöd för påtvingade intrång såsom husrannsakan (

text: 2 kap.

text: och

text: 20 §§

text: regeringsformen

text: ) och hyreslagens tvingade bestämmelse om att en hyresvärd inte utan vidare har rätt att få tillträde till en lägenhet (se

text: 12 kap. 26 §

text: i förhållande till

text: 1 § femte stycket jordabalken

text: I sitt remissvar anförde stadsdelsnämnden bl.a. följande:

text: Ärendet

text: Boendet Farstasteget var ett stödboende som startades av förvaltningen under 2008 och avvecklades 28 februari 2017. Målgruppen var personer med missbruksproblem och behov av socialt och praktiskt stöd. Stödet utfördes av boendestödjare och boendeformen var träningslägenheter. Insatsen var ett bistånd enligt 4 kapitlet l §

text: socialtjänstlagen

text: . AA har under perioden 7 april 2015 till 31 juli 2016 bott vid stödboendet. AA:s anmälan gäller ett tillsynsbesök i hans lägenhet den 15 juni 2016 vid stödboendet som personalen genomförde då han inte var hemma. Farstasteget var bemannat dagtid måndag - fredag vilket ställde höga krav på den boendes egen motivation att avhålla sig från droger och missbruk. För att denna verksamhet skulle vara möjlig att driva rådde totalförbud när det gällde intag av droger och droganvändning. Detta var något som varje person som flyttade in i boendet informerades om såväl skriftligt som muntligt. Under 2015 genomfördes förändringar i verksamheten, en av förändringarna innebar att förstärka kontroll och tillsyn i boendet. Bland annat skulle personalen göra tillsynsbesök i lägenheterna om indikationer fanns om att det förekom droger. Förändringarna initierades efter att det en längre tid funnits svårigheter med att hålla boendet drogfritt. Vid det aktuella tillfället den 15 juni hade personalen fått kännedom om att det kunde finnas narkotika i AA:s lägenhet och att det var skälet till att personalen gjorde tillsynsbesök i AA:s lägenhet. Vid besöket genomfördes en begränsad genomsökning av lägenheten för att kontrollera om det fanns narkotika.

text: Förvaltningens synpunkter och förslag

text: Stödboendet Farstasteget startades av förvaltningen som ett internt projekt 2008. Boendet var en del i en vårdkedja inom nämndens öppenvård för missbrukare. År 2012 blev det en permanent verksamhet. De som beviljades denna insats var vuxna personer över 20 år med missbruksproblematik och motivation att fullgöra en rehabilitering för att bli drogfria. Stödboendet hade vid starten 11 lägenheter som fanns samlade i en fastighet vid Farstavägen. Förvaltningen blockförhyrde lägenheterna av Stockholms hotellhem i staden (SHIS). Allteftersom utökades antalet lägenheter, som mest bestod boendet av 33 lägenheter. För den person som flyttade in i boendet upprättades dels en individuell vårdplan och dels ett andrahandskontrakt gällande träningslägenheten. Personal fanns dagtid måndag till fredag vid boendet för att ge socialt och praktiskt stöd enligt gällande vårdplan.

text: Under 2014 började problem återkommande förekomma vid boendet i form av droger och droganvändning i träningslägenheterna och som följd av detta inträffade stölder, brandincidenter, skadegörelser, allvarliga sjukdomsfall med mera. Därmed uppstod svårigheter att bedriva en verksamhet med kvalitet och trygghet för de boende. Problemen vid boendet blev så omfattade och akuta att förvaltningen bedömde att det var nödvändigt att endera avveckla boendet eller göra genomgripande förändringar för att det skulle vara möjligt att kunna fortsätta att driva ett tryggt boende med kvalitet. Förvaltningen valde att genomföra förändringar, dels att upprätta en plan för att reducera antalet lägenheter, dels utforma snävare kriterier avseende vilken målgrupp som skulle beviljas insatsen och dels snabbt öka kontroll och tillsynsinsatserna i boendet. Gällande den ökade tillsynen och striktare kontrollen upprättades snabbt ett antal åtgärder, bland annat att det skulle genomföras tillsyn i lägenheterna om det fanns indikationer om att det förekom droger i lägenheten. I denna förändringsprocess, som med nödvändighet gjordes mycket skyndsamt, togs dock vid valet av tillsynsåtgärder inte tillräcklig hänsyn till att det rådde ett hyresförhållande mellan den boende och nämnden och att hyreslagens regler då måste tillämpas. Förvaltningen beklagar detta. Med den vetskap som förvaltningen har idag står det klart att tillsynen i lägenheterna inte skulle ha genomförts då det inte fanns samtycke från den boende i träningslägenheten. Förvaltningen medger att det brustit i rutiner och kunskap om regelsystemet då hyreslagen inte följts. Förvaltningen har inte beaktat hyreslagens regler och har istället agerat utifrån att det var fråga om ett offentligrättsligt beslut om bistånd enligt 4 kap. 1§

text: socialtjänstlagen

text: och att det inom ramen för detta var möjligt att göra tillsyn i lägenheterna utan samtycke från den boende. Förvaltningen och ledningen för verksamheten, skulle inför starten av stödboendet, klart tydliggjort vilken form av boende som Farstasteget skulle utgöra. I och med att förvaltningen valde att upplåta lägenheterna med ett hyresavtal och ta ut en hyrkostnad av den boende, gäller hyreslagstiftningens regler och därmed begränsas möjligheterna att utöva tillsyn och kontroll i de boendes lägenheter. Hade detta tydliggjorts så skulle inte åtgärderna om tillsyn i lägenheterna vidtagits. Stödboendet Farstasteget är idag avvecklat. Förvaltningen har dock tillgång till träningslägenheter i olika fastigheter i stadsdelsområdet som beviljas personer som genomgår rehabilitering från missbruk och psykisk ohälsa. Med erfarenheterna från Farstasteget kommer förvaltningen att se över arbetssätt och handläggning av träningslägenheterna för att försäkra sig att de överensstämmer med lagstiftningen.

text: AA kommenterade remissvaret.

text: Rättslig reglering m.m.

text: Bistånd i form av boende Insatser inom socialtjänsten ska utformas och genomföras tillsammans med den enskilde (

text: 3 kap. 5 § socialtjänstlagen

text: [2001:453], SoL). Den enskilde har dock inte någon ovillkorlig rätt att få en viss bestämd insats av socialtjänsten.

text: Den som inte själv kan tillgodose sina behov eller kan få dem tillgodosedda på annat sätt har rätt till bistånd av socialnämnden för sin försörjning (försörjningsstöd) och för sin livsföring i övrigt (

text: 4 kap. 1 §

text: SoL). Med begreppet livsföring i

text: övrigt avses alla de olika behov som den enskilde kan ha för att tillförsäkras en skälig levnadsnivå.

text: Det finns inget stöd i SoL för att rätten till bistånd är avsedd att omfatta tillhandahållande av bostad åt bostadslösa i allmänhet (jfr prop. 1979/80: s. 200 och 356 samt

text: prop. 2000/01:80 s. 92

text: ). I rättspraxis har man dock ansett att en enskild har rätt till bistånd från socialnämnden genom att den ska tillhandahålla eller ombesörja en bostad som uppfyller kraven på skälig levnadsnivå, om den enskilde är helt bostadslös och har speciella svårigheter att skaffa bostad på egen hand (se t.ex.

text: RÅ 2004 ref. 130

text: ). Det är alltså möjligt för en socialnämnd att ge bistånd i form av boende.

text: Regeringsformens

text: regler om skydd mot husrannsakan m.m. En myndighet får inte utan vidare gå in i den enskildes bostad. Bestämmelsen om skydd mot sådana intrång finns i

text: 2 kap. 6 § regeringsformen

text: , RF. Av bestämmelsen framgår att varje medborgare är skyddad mot bl.a. kroppsvisitation, husrannsakan och liknande intrång gentemot det allmänna. Med husrannsakan avses varje undersökning av hus, rum eller slutet förvaringsställe som företas av en myndighet, oavsett syftet med undersökningen (

text: prop. 1973:90 s. 246

text: ). Med liknande intrång avses intrång som inte sker i underökningssyfte (

text: prop. 1975/76:209 s. 147

text: ). Begränsningar i skyddet får göras genom lag (

text: 2 kap. 20 §

text: RF). Det krävs alltså lagstöd för att en myndighet ska har rätt att gå in i den enskildes bostad.

text: Samtycke Grundlagsskyddet gäller dock endast påtvingade ingrepp (se

text: prop. 2005/06:29 s. 25

text: f). Det finns alltså i vissa fall en möjlighet för socialnämnden att efter samtycke från den enskilde få komma in i dennes bostad. JO har i flera beslut uttalat sig om förutsättningarna för att göra s.k. hembesök inom ramen för en utredning om rätten till ekonomiskt bistånd (se t.ex. JO 2011/12 s. 377, dnr

text: m.fl.). JO uttalade att samtycket måste vara reellt för att kunna ligga till grund för en undersökning av bostaden. Grundlagsskyddet får inte kringgås genom att den enskilde ”tvingas” att lämna ett samtycke.

text: I JO 2015/16 s. 417, dnr

text: , hade en kommun beviljat den enskilde bistånd i form av boende och även ingått ett hyreskontrakt med den enskilde om boende på ett kommunalt korttidsboende. Av hyreskontraktet framgick att personalen hade rätt att undersöka de boendes rum. JO uttalande i beslutet bl.a. följande.

text: En grundläggande förutsättning för att nämnden ska få komma in i bostaden och göra någon form av undersökning är således att den enskilde har lämnat ett medgivande som grundas på ”verklig” frivillighet. När det gäller Åkerbo korttidsboende menar nämnden att den enskilde har lämnat ett sådant samtycke när han eller hon har undertecknat hyreskontraktet. Jag har svårt att föreställa mig att den som beviljas bistånd för att bo på korttidsboendet har någon reell möjlighet att påverka utformningen av kontraktet. Den boende har med andra ord inte något verkligt val utan ”tvingas” acceptera villkoren i kontraktet för att få tillgång till boendet.

text: Även om den enskilde inte kan påverka kontraktsvillkoren som sådana kan det inte uteslutas att han eller hon frivilligt kan gå med på att personalen får rätt att gå in och undersöka bostaden. Avgörande för den bedömningen – som måste göras i varje enskilt fall – är vilken information personen får om sina handlingsalternativ när han eller hon ska underteckna kontraktet samt hans eller hennes förmåga att fatta ett informerat beslut i frågan. Det är alltså mycket viktigt att den enskilde får tydlig information om innebörden av villkoret i kontraktet och vilka alternativ han eller hon har.

text: Hyreslagens tvingande bestämmelser Om en kommunal nämnd när den tillhandahåller en bostad ingår ett avtal med den enskilde som innebär att nämnden upplåter nyttjanderätt till bostaden mot betalning uppkommer ett hyresförhållande mellan parterna. Bestämmelserna i

text: 12 kap.

text: jordabalken

text: (JB), hyreslagen, kan då tillämpas på hyresförhållandet.

text: Hyreslagen har ett socialt skyddssyfte, och bestämmelserna i lagen är som huvudregel tvingande till hyresgästens förmån (

text: 12 kap. 1 §

text: JB). Hyresgästen disponerar ensam bostaden. Hyresvärden har dock rätt att utan uppskov få tillträde till bostaden för att utöva nödvändig tillsyn eller utföra förbättringsarbeten som inte kan skjutas upp utan skada (

text: 12 kap. 26 §

text: JB). Det ska alltså vara fråga om brådskande åtgärder. Ett kontraktsvillkor som ger hyresvärden en längre gående rätt att få tillträde till bostaden än vad bestämmelsen föreskriver är inte giltigt (se

text: 12 kap. 1 § femte stycket

text: JB). Det är alltså inte möjligt att ta in ett sådant villkor i hyreskontraktet med bindande verkan mot hyresgästen.

text: Bedömning

text: Av utredningen i ärendet framkommer det att verksamheten på stödboendet Farstasteget riktade sig till personer med missbruksproblem som var i behov av socialt och praktiskt stöd. Stödet utfördes av boendestödjare och boendeformen var träningslägenheter. Boendet grundade sig på ett beslut om bistånd enligt

text: 4 kap. 1 §

text: SoL. Vid inflyttningen till boendet upprättades ett andrahandskontrakt mellan stadsdelsnämnden och den enskilde.

text: Den undersökning som personalen på stödboendet genomförde i AA:s bostad var av ett sådant slag som varje medborgare är skyddad mot gentemot det allmänna enligt

text: 2 kap. 6 §

text: RF. Någon bestämmelse som gav personalen rätt att genomföra undersökningen finns inte. Av utredningen i ärendet framgår att man från förvaltningens sida var av uppfattningen att man som boende vid Farstasteget accepterat att personalen fick genomsöka lägenheten. AA har dock uppgett att han aldrig lämnat något samtycke till detta. Även nämnden uppger i sitt remissvar att AA aldrig lämnat något sådant samtycke. Jag är mycket kritisk till att en undersökning av boendet ändå genomfördes.

text: Nämnden verkar vara av uppfattningen att genomsökningen av AA:s boende varit otillåten till följd av att upplåtelsen för den grundat sig på hyreslagen. Jag vill därför betona att det skydd som varje medborgare har genom regerings-

text: formen mot intrång i sin bostad i princip endast kan undantas genom lagstiftning. Den insats AA var beviljad i form av en träningslägenhet bygger på frivillighet från den enskildes sida. Oavsett hur bostaden upplåts vid en sådan insats är den enskilde därför skyddad mot intrång i bostaden som han eller hon inte samtycker till.

text: Jag har även i ett annat beslut (dnr 7595-2016) i dag gjort uttalanden om ett villkor om regelbundna tillsynsbesök som en socialnämnd tagit in i ett hyreskontrakt. Frågorna som behandlas är av ett sådant principiellt intresse att jag finner skäl att lämna över kopior på besluten till Socialstyrelsen och Inspektionen för vård och omsorg för kännedom.

text: Ärendet avslutas.