title: Fråga om det förelåg förutsättningar för att avsluta en s.k. barnavårdsutredning

text: AA och BB har fyra gemensamma barn, CC, född 1985, DD, född 1987, EE, född 1990, och FF, född 1992 (samtliga namn på familjemedlemmarna är fingerade). Familjen var fr.o.m. mitten av 1980-talet aktuell hos socialtjänsten i Västerås kommun under olika tidsperioder. Kontakten gällde främst ekonomiskt bistånd. Under 1990-talet blev det även aktuellt med en hemterapeut som bl.a. hjälpte familjen att planera ekonomin. Vidare förekom det anmälningar från polis, fastighetskontor och grannar om brister i hemmiljön. Vid ett hembesök tillsammans med polisen år 1995, fann socialjouren att bostaden var i ett bedrövligt skick. Misären i huset och i familjen var, enligt socialjourens rapport, bland det grövsta som socialtjänstemännen och polismännen hade upplevt.

text: Familjen flyttade från Västerås kommun till Surahammars kommun sommaren 1997. I november 1997 kontaktade familjen Socialnämnden i Surahammars kommun och familjen beviljades ekonomisk hjälp. Den 1 maj 1998 totalförstördes den lägenhet som familjen bebodde på grund av brand. I samband därmed erhöll familjen akut hjälp av Socialnämnden i Surahammars kommun. Därefter var det från socialnämndens sida aktuellt med ekonomiskt bistånd samt råd- och stödkontakter. Efter en anmälan genomfördes även s.k. barnavårdsutredningar angående DD:s och FFs förhållanden. Familjen flyttade till Västerås kommun i december 1999. Efter anmälningar inledde Individ- och familjenämnden i Västerås kommun barnavårdsutredningar beträffande samtliga barn.

text: I en anmälan framförde polisinspektören GG och polisassistenten HH klagomål mot Individ- och familjenämnden i Västerås kommun och Socialnämnden i Surahammars kommun. Klagomålen avsåg sammanfattningsvis underlåtenhet att vidta åtgärder till skydd för familjens barn. Enligt anmälarnas mening stred de sociala myndigheternas agerande mot gällande lagstiftning. Till anmälan hade fogats en promemoria där händelser och andra omständigheter kring familjen hade nedtecknats jämte kopior av handlingar som promemorian hänvisade till, bl.a. anteckningar förda av fastighetsägare, promemorior upprättade av Polismyndigheten i Västmanlands län, Näpo Väst, och två protokoll från

text: lägenhetsinspektion genomförd av miljö- och hälsoskyddsförvaltningen i Västerås kommun på grund av klagomål mot dålig lukt i lägenhet.

text: Utredningen inriktades på vad som hade förekommit under de senaste två åren från den dag anmälan inkom till JO.

text: Inledningsvis infordrades de aktuella personakterna från Individ- och familjenämnden i Västerås kommun och Socialnämnden i Surahammars kommun. Därefter anmodades respektive nämnd att inkomma med utredning och yttrande.

text: Socialnämnden i Surahammars kommun hänvisade till ett tjänstemannautlåtande, upprättat av områdeschefen JJ och socialsekreteraren KK. För egen del anförde socialnämnden följande.

text: I utredningen framgår att Individ- och familjeomsorgen har med alla möjliga frivilliga insatser försökt att stötta och hjälpa familjen i sin situation. Olika insatser och bistånd har också beviljats genom åren under tiden de varit aktuella i Surahammar. Under tiden familjen vistades i Surahammar har det ej inkommit några anmälningar jml

text: 71 §

text: SoL trots att de fyra barnen varit inskrivna i skola och barnomsorg och inom skilda rektorsområden.

text: I tjänstemannautlåtandet anfördes följande.

text: Bakgrund

text: Familjens första kontakt med Individ- och familjeomsorgen i Surahammars kommun var när de ansökte om ekonomiskt bistånd. Familjen har uppburit försörjningsstöd i form av utfyllnad upp till gällande socialbidragsnorm fram till den tidpunkt då de avflyttade till Västerås 991201. Under perioden har familjen erhållit 7 418:- enl SoL 6g §, 33 §, 1 81l:- är ej återbetalat. Familjen har även erhållit 46 156:- jm1 SoL 6g § under ovanstående period. Paret separerade 990209 och akten delades. Familjen BB o AA hyrde en bostad i ett gammalt trähus i /…/, Surahammars kommun. 980501 brann vissa delar av fastigheten ner och den lägenhet som paret hyrde totalförstördes. Samma dag kontaktades familjen av socialtjänsten i Surahammar som såg till att paret och deras barn erhöll akut hjälp i sin situation. 980505 gjordes på nytt hembesök hos familjen som tillfälligt fått låna bostad av en bekant. Vid besöket framkom att paret ej hade någon som helst försäkring varför det samma dag beslutades om ekonomiskt bistånd till familjens akuta behov av kläder, möbler och hemutrustning. 990127 meddelar AA att BB har lämnat henne och barnen och att hon inte kände till var han befann sig. 990209 beviljas AA bistånd jml 6g § SoL i form av stödsamtal p g a psykisk ohälsa och en kontakt etableras med Centralens arbetsrehabilitering i Surahammar för att AA ska få möjlighet att påbörja någon form av sysselsättning. 990323 beviljas BB bistånd jm1 SoL 6g § i form av råd och stödsamtal. 990401 erhåller BB lägenhet i samma trapphus som AA och barnen bor i. 990415 inkommer anmälan om att det luktar från AA:s lägenhet. Miljökontoret har då redan gjort bedömningen att det inte är en sanitär olägenhet. 990419 åker socialsekreterare KK hem till AA på ett spontant besök. KK tillkallar tf områdeschef LL p g a att lägenheten ej är beboelig. Det fanns ej möbler och det var mycket smutsigt i hela lägenheten. Familjen beviljas omgående bistånd i form av att

text: en personal från Individ- och familjeomsorgen ska hjälpa familjen att städa och få ordning i hemmet så att det blir ett hem som barn kan vistas i. 990512, 990521 samt 990526 söker socialsekreterare KK kontakt med BB och AA vid bostaden i Ramnäs men utan resultat. Under kvällen 990526 åker KK till den bondgård där BB tidigare berättat att han arbetar och finner där familjen boende i husvagn. Ut kommer överens med familjen om ett hembesök i Ramnäs två dagar senare. Vid hembesöket är bostaden i god ordning. Ett nytt hembesök görs 990608 och även då är bostaden välordnad. Inför sommarlovet meddelade AA att hon och barnen inte skulle vistas i Ramnäs under sommaren och därför inte behövde hjälp i hemmet. Efter sommaruppehållet återupprättades aldrig någon kontinuerlig kontakt mellan personalen och AA. AA var inte hemma på avtalade tider eller så öppnade hon inte dörren vid besöken. Under augusti–september har handläggare vid Individ- och familjeomsorgen kontakt med BB och AA med anledning av att AA funderar på en flytt från Ramnäs. 990920 kontaktas Individ- och familjeomsorgen av AA:s hyresvärd med anledning av klagomål om lukt i trapphuset. 991014 söker socialsekreterare KK familjen i Ramnäs utan resultat. Vid ett besök vid bondgården i /.../ framkommer att BB ej kommit till sitt arbete de senaste dagarna och att hans anställning kommer att upphöra. 991025 inkommer från socialjouren i Västerås en barnavårdsanmälan avseende DD och FF. Utredning påbörjades omgående. I utredningarna framkommer det att socialtjänsten har vidtagit åtskilliga åtgärder för att stärka föräldrarnas förmåga att ta hand om barnen. När socialsekreterare KK får telefonkontakt med BB 991025 uppger denne att han har flyttat till Västerås och även erhållit ett arbete där. BB uppger även att AA har lägenheten kvar i Ramnäs men att hon kommer att flytta till Västerås. BB säger att AA och barnen kommer att vistas i Västerås i en lånad lägenhet i avvaktan på en egen lägenhet. 991028 gör socialsekreterare KK tillsammans med områdeschef JJ ett oanmält besök hos familjen vid Erikslundsområdet i Västerås. BB och AA uppger att de båda bor i Västerås nu och att socialtjänsten i Surahammar inte har med dem att göra mer. 991029 kontaktar socialsekreterare KK Individ- och familjeomsorgen i Västerås, område Hammarby-Råby att familjen befinner sig i husvagn på Erikslund och att de kommer att flytta till Västerås permanent. 991116 gör KK ett nytt oanmält besök hos familjen i Västerås. Varken AA eller barnen befinner sig på området. BB uppger att AA fått kontrakt på en lägenhet. 991124 träffar Individ- och familjeomsorgens handläggare AA på socialkontoret i Surahammar. AA uppvisar ett hyreskontrakt och berättar hur hon ordnat med barnens skolgång. AA får ett erbjudande om hjälp med att etablera kontakt med socialtjänsten i Västerås men avböjer detta.

text: Sammanfattning:

text: Individ- och familjeomsorgen i Surahammars kommun har med alla möjliga frivilliga insatser försökt att stötta och hjälpa familjen i sin situation. Olika insatser och bistånd har beviljats genom åren som de varit aktuella i Surahammar. Handläggare har haft kontinuerlig kontakt med båda föräldrarna och sökt dem då de ej infunnit sig på avtalade tider. Många försök har gjorts för att hitta familjen då de vid upprepade tillfällen bara försvunnit utan att meddela sig, handläggaren har inte gett sig i sitt sökande utan har alltid funnit familjen på de olika platser de bott förutom sitt hem. När handläggaren fick kännedom om att familjen befann sig i en husvagn på Erikslundsområdet i Västerås togs en kontakt med Individ- och familjeomsorgen i Västerås vilket framgår av journalanteckning 991029. Handläggaren förmedlade var

text: familjen befann sig och att denna inte ville ha vidare kontakt med Individ- och familjeomsorgen i Surahammar. Handläggaren har även erbjudit familjen att hjälpa till med att etablera en kontakt med Individ- och familjeomsorgen i Västerås. Vid sista kontakten med familjen då de flyttat till Västerås bedömde områdeschef och handläggare att när familjen inte ville ha kontakt eller hjälp från Individ- och familjeomsorgen i Surahammar samt att de uppvisat ett hyreskontrakt på lägenhet i Västerås och varit i kontakt med skolor i Västerås fanns det inte någon möjlighet att fortsätta att arbeta med familjen utifrån att de vistades i annan kommun. Utredningen daterad 991129 upprättades utifrån den anmälan som inkom till Individ- och familjeomsorgen 991026. Som framgår av utredningen gör handläggaren bedömningen att AA och BB har förståelse för att de måste ordna boendesituationen för sig och sina barn. AA uppvisar även ett hyreskontrakt på en lägenhet i Västerås. AA och BB visade april -99 att de har förmåga att reda upp sin situation. Vid hembesök 990421, 990528, 990608 är familjens bostad välstädad och även i övrigt utan anmärkning. Under familjens vistelse i Surahammars kommun har det ej inkommit några anmälningar jml

text: 71 §

text: SoL trots att de fyra barnen varit inskrivna i skola och barnomsorg i skilda rektorsområden. Socialnämndens samlade bedömning är att ett tillräckligt underlag fanns för att avsluta den öppnade utredningen.

text: Individ- och familjenämnden i Västerås kommun antog ett tjänstemannautlåtande, upprättat av enhetschefen MM, som sitt remissvar till JO. I remissvaret anfördes följande.

text: Individ- och familjenämnden har i en remiss från Riksdagens ombudsmän anmodats att inkomma med utredning och yttrande över vad som framförs i GG:s och HH:s anmälan till JO, gällande tiden från början av januari (2000, JO:s anm.) till inledningsskedet av pågående utredningar.

text: Utredning

text: Familjen består av föräldrarna AA och BB, deras gemensamma barn CC, 15 år, DD, 13 år, EE, 10 år och DD, 8 år. Familjen återkom till Västerås från Surahammar i december 1999. Första hyran bekostades av Surahammars kommun, någon information i ärendet lämnades inte trots att familjen varit aktuella inom socialtjänsten. Tidigare kännedom i Västerås gällde oro för barnen p g a miserabla förhållanden i bostäderna och bristande hygien. Ärendet aktualiserades formellt 2000-02-02 genom anmälan om missförhållanden från hyresvärden. Det var mycket smutsigt i lägenheten, s g s inga möbler eller sängkläder, ren misär. Enligt hyresvärden kontaktades konsulent NN i början av januari, vilket måste vara en missuppfattning då NN inte var i tjänst. Anmälan kan ha gjorts tidigast 17 januari. Rutinen är den att anmälningar aktualiseras omedelbart, även om utredning inleds efter bedömning i varje enskilt fall. På Vallby-Västra förstaden finns sedan länge regelbunden samverkan mellan konsulent inom Individ och familj och skolsköterskan på området. Skolpsykolog och skolsköterska besökte familjen i hemmet 25 januari och diskuterade då remiss till Barn- och ungdomspsykiatrin, och att familjen skulle söka hjälp vid Individ och familj. Familjen erbjöds tid hos konsulent 4 februari. Återbud p g a sjukdom, varför ny tid bokades 9 februari. Familjen uteblev, skolsköterskan gjorde då en formell anmälan till Individ och familj. Enligt skolsköterskan var det spartanskt i lägenheten, luktade illa och många djur. Barnen var smutsiga och illa klädda men ingen oro förelåg för mathållningen då de följde sina viktkurvor. Skolsköterskan hade inte hört något om att barnen utsatts för våld eller hot om våld. Hon uppgav vidare att det finns en värme och vilja hos föräldrarna att göra det bra för sina barn. Ärendet fördelades till handläggare 20 februari, som hade första mötet med föräldrarna 23

text: februari. De informerades då om vår utredningsskyldighet enligt

text: socialtjänstlagen

text: . Därefter har mycket tät kontakt hållits med familjen. Familjen avhystes från bostaden 22 mars och erbjöds då jourlägenhet. Familjen avböjde och ordnade själva tillfälligt boende hos bekanta i en villa ca 500 meter från socialkontoret. Ytterligare åtgärder från Individ och familjs sida diskuterades, men jag gjorde bedömningen att något skäl för ett omedelbart omhändertagande inte förelåg. Barnen hade tak över huvudet, inga signaler om misshandel eller missbruk förelåg. Individ och familj hade kontinuerlig kontakt med familjen och möjlighet till kontroll. 20 april flyttade familjen till en lägenhet kontrakterad av Individ och familj. Familjen har stöd 3 dagar per vecka, 6 timmar av en särskilt rekryterad personal som har stor erfarenhet av att arbeta i familjer. Under veckosluten gör socialjouren hembesök hos familjen. Insatserna skall i första hand pågå tills utredningarna är avslutade.

text: Bedömning

text: Då en anmälan gällande barn och ungdom tas emot är rutinen att ärendet aktualiseras omedelbart, vilket sannolikt skedde 2 februari. Har hyresvärden haft någon kontakt med konsulent var det tidigast 17 januari och då på ett sådant sätt att det inte uppfattades som en anmälan om att barn for illa. Utredningen inleddes 23 februari, vilket möjligen kan bedömas vara något sent men det skall då tas i beaktande att försök hade gjorts att etablera kontakt med familjen redan 4 februari. Detta finns inte dokumenterat i journalanteckningar men det framgår av referenssamtalen med skolsköterskan. Det har övervägts om barnen skulle omhändertas akut mot föräldrarnas vilja. Bedömningen är att det finns värme och omtanke om barnen hos föräldrarna, inget missbruk eller misstanke om fysisk eller psykisk misshandel. Anledning till oro handlar om misär, dålig hygien, mathållning m.m. Inget barn skall behöva leva under sådana omständigheter, men det är brister hos föräldrarna som går att åtgärda med mycket stöd. Jag bedömde att barnen åsamkades minst skada om hygien, klädhållning, ordning och reda kunde tillförsäkras dem under utredningstiden utan att de skildes från föräldrarna. Enligt min bedömning har inga felaktigheter begåtts vid handläggningen av ärendet.

text: GG och HH yttrade sig över remissvaren. Till yttrandet fogades ett videoband och fotografier.

text: I ett beslut den 27 mars 2002 anförde JO André följande.

text: Inledning

text: Den 1 januari 2002 trädde en ny socialtjänstlag i kraft (

text: ). I förevarande ärende behandlas händelser och omständigheter som ägde rum under den tid

text: socialtjänstlagen (1980:620)

text: var gällande och i remissvaret från Socialnämnden i Surahammars kommun har hänvisats till den lagen. Jag har emellertid valt att här hänvisa till den nya

text: socialtjänstlagen

text: , som – i de avseenden som behandlas i det följande – inte har inneburit någon förändring i sakligt hänseende.

text: Innan jag behandlar sakfrågorna i ärendet vill jag upplysa om att JO, enligt de regler som gäller för JO:s verksamhet, normalt inte skall utreda händelser eller förhållanden som ligger mer än två år tillbaka i tiden om det inte finns särskilda skäl för det. Något sådant skäl föreligger inte varför jag endast upplysningsvis kommer att beröra en del av det som inträffade före den 4 april 1998, dvs. mer än två år innan anmälan inkom till JO. Någon bedömning av handläggningen under den tiden kommer jag däremot inte att göra.

text: Några upplysningar om vad som har inträffat i tiden efter det att remissvaren upprättades har inte inhämtats. Mina uttalanden omfattar därför endast tiden fram till den dag anmälan inkom till JO.

text: Rättsliga utgångspunkter

text: Socialnämnden skall enligt

text: 5 kap. 1 § socialtjänstlagen

text: verka bl.a. för att barn och ungdomar växer upp under trygga förhållanden. Nämnden skall i nära samarbete med hemmen sörja för att barn och ungdomar som riskerar att utvecklas ogynnsamt får det skydd och stöd som de behöver och, om hänsynen till den unges bästa motiverar det, vård och fostran utanför det egna hemmet.

text: Av

text: 11 kap. 1 § socialtjänstlagen

text: följer att socialnämnden utan dröjsmål skall inleda en utredning av vad som genom ansökan eller på annat sätt kommit till nämndens kännedom och som kan föranleda någon åtgärd av nämnden. Vid en utredning om socialnämnden behöver ingripa till en underårigs skydd eller stöd får nämnden – enligt

text: 11 kap. 2 § socialtjänstlagen

text: – för bedömningen av behovet av insatser, konsultera sakkunniga samt i övrigt ta de kontakter som behövs. En barnavårdsutredning kan följaktligen bedrivas utan vårdnadshavarens samtycke men utgångspunkten bör alltid vara att utredningen skall genomföras i samförstånd med vårdnadshavaren.

text: Som regel kan socialnämnden i samverkan med vårdnadshavaren ge barnet det stöd och den hjälp som barnet behöver. Kan samförstånd inte nås har socialnämnden i vissa fall möjlighet att gå in vid sidan av vårdnadshavaren eller i dennes ställe och med sådana befogenheter att barnets behov av skydd kan tillgodoses. Regler om detta finns i lagen (

text: ) med särskilda bestämmelser om vård av unga (LVU). Tvångsvård enligt den lagen meddelas i första hand av länsrätten efter ansökan av socialnämnden. Socialnämnden har också, enligt

text: 6 §

text: LVU, under vissa förutsättningar möjlighet att omhänderta den unge i avvaktan på länsrättens beslut om vård.

text: Socialnämnden i Surahammars kommun

text: Vid en genomgång av handlingarna i personakten och remissvaret kan jag konstatera att det fanns flera klara indikationer på att familjen behövde hjälp och stöd från socialnämndens sida under den tid de bodde i Surahammars kommun. Av journalanteckningarna framgår det att såväl AA som BB erhöll bistånd i form av råd- och stödkontakt och att handläggaren lade ned mycket arbete för att upprätthålla denna kontakt. Därutöver beviljades bl.a. bistånd i form av stödinsatser i hemmet vid två tillfällen per vecka, efter att nämnden – på grund av en anmälan från fastighetsägaren – vid ett hembesök den 19 april 1999 uppmärksammat att familjen levde under sociala förhållanden som betecknades som misär. I anslutning därtill upprättades också en individuell plan för råd- och stödkontakten med AA.

text: Av utredningen framgår emellertid att det under vissa tidsperioder inte var möjligt att få kontakt med familjen och man får, vid en genomgång av handlingarna, ett tydligt intryck av att familjen vid vissa tillfällen var klart avvisande till kontakt

text: med socialnämnden, trots att det fanns behov av stöd och hjälp från den. Att det fanns ett sådant behov framgår bl.a. av den bedömning som gjordes i samband med det ovan nämnda hembesöket den 19 april 1999, fortsatta klagomål avseende lukt i lägenheten, oro för barnens situation, oklarheter kring familjens boende under vissa tidsperioder och rapport från skolan om brister i DD:s hygien och om smutsiga kläder.

text: Jag övergår till att främst behandla socialnämndens agerande i samband med vad som framkom vid hembesöket den 19 april 1999 och i anledning av den anmälan som inkom den 26 oktober 1999.

text: Av utredningen framgår det med all önskvärd tydlighet att förhållandena i hemmet den 19 april 1999 var sådana att det rent allmänt framstår som otänkbart att låta barn bo i en sådan miljö. Av journalanteckningarna framgår det att AA uppgav att hon och barnen bodde i lägenheten. Med anledning av vad som framkom hade socialnämnden att ta ställning till flera olika frågor rörande behovet av insatser för barnen. Enligt min mening låg det nära till hands att överväga ett omedelbart omhändertagande enligt

text: 6 § lagen (1990:52)

text: med särskilda bestämmelser om vård av unga (LVU). I den delen framgår emellertid av utredningen att vissa åtgärder sattes in på frivillig väg. JO brukar vara återhållsam med att uttala sig i frågor som ytterst grundar sig på överväganden i det enskilda fallet. Vad som har framkommit föranleder mig inte att göra något undantag från denna princip när det gäller frågan om socialnämnden borde ha ingripit med tvång.

text: Även om nämnden fann att det inte förelåg skäl att ingripa med tvångsåtgärder enligt LVU, måste förhållandena i hemmet ha föranlett flera frågor rörande AA:s och BB:s möjligheter att ta hand om barnen på ett godtagbart sätt. Det fanns anledning att försöka klarlägga vad som var orsaken till missförhållandena i lägenheten. Vidare hade nämnden skäl att fråga sig hur barnen hade påverkats av missförhållandena och om de hade något behov av stöd i olika hänseenden. Det var följaktligen uppenbart att det förelåg en skyldighet för socialnämnden att inleda en utredning enligt

text: 11 kap. 1 § socialtjänstlagen

text: för att bedöma såväl barnens behov som föräldrarnas omsorgsförmåga och möjlighet att tillgodose barnens behov. I en sådan utredning hade det ålegat socialnämnden att höra föräldrarna och ta ställning till om något eller några av barnen skulle höras. Vidare hade det varit naturligt att kontakta barnens skolor och Individ- och familjenämnden i Västerås kommun jämte eventuella andra myndigheter och referenspersoner som hade uppgifter av värde för utredningen. I en sådan utredning hade framkommit bl.a. att den misär som rådde i lägenheten den 19 april 1999 inte var en engångshändelse utan en upprepning av vad som tidigare hade inträffat. Denna uppgift hade givetvis varit central för nämndens fortsatta handlande.

text: Av handlingarna framgår det att socialnämnden hade fortsatt kontakt med familjen i tiden efter hembesöket den 19 april 1999. Denna kontakt kunde emellertid inte ersätta en utredning enligt

text: 11 kap. 1 § socialtjänstlagen

text: och de särskilda bestämmelserna i

text: 11 kap. 2 § socialtjänstlagen

text: Den 26 oktober 1999 inkom en anmälan från socialjouren i Västerås kommun. Enligt denna hade personal från affären Barnens Hus kontaktat socialjouren. Socialjouren hade den 22 oktober 1999 nedtecknat följande.

text: En kvinna, OO, anställd vid leksaksaffären Barnens Hus på Erikslund ringer och omtalar att hon uppmärksammat två barn som befunnit sig i och utan affären sedan kl. 11.30 idag. Barnen är smutsiga och hungriga och vill inte tala om var de bor. Flickan är 7 år och heter DD och FF är 4 år. De har fått varsin smörgås av personalen på leksaksaffären vilket de med tvekan tog emot. Men DD sa sedan att det nog är bäst att ta smörgåsen för mamma kommer inte förrän senare ikväll och hämtar dem. Barnen var för ett par dagar sedan i och utanför affären. Flickan slår och sparkar och skriker åt sin lillebror när hon vill att han ska gå ut ur affären. Vi åker ut till Erikslund och träffar barnen utanför affären. De är smutsiga och inte särskilt varmt klädda. De vet inte var mamma och pappa har åkt och heller inte när de tänker komma och hämta dem. Barnen uppger att de brukar vara vid affären ibland. De berättar att de bor i Ramnäs nu. Vi erbjuder barnen att komma och sitta i vår bil men de vill inte och går iväg för att se om mamma har kommit. Vi frågar barnen om de är hungriga och lovar att åka till Mc Donalds och köpa något åt dem. När vi återvänder är barnen inte kvar. Vi får veta av personal på leksaksaffären att mamman varit in och frågat efter barnen. Då personalen påpekat att barnen varit där hela dagen säger mamman ”Be dem gå hem nästa gång de kommer”. Lördagen den 23/10 kl. 15.00 ringer återigen personal från Barnens Hus och omtalar att barnen varit där sedan kl. 11.00. Pojken har ingen jacka på sig. För övrigt är barnen klädda som igår och de är mycket smutsiga. Flickan har berättat att mamma arbetar och sagt att hon är 12 år och lillebror 7 år. Vi åker ut och tittar efter barnen när kl. är ca 15.30. Då finns barnen inte kvar i området. Via polisen får vi fram familjens adress samt personnummer.

text: I en jourrapport från socialjouren i Västerås kommun den 24 oktober 1999 hade nedtecknats följande.

text: OO, Barnens Hus har ringt och sökt oss. Ringer upp och pratar med en annan av personalen. Barnen finns på nytt i varuhuset och dess närhet. Enligt uppgift från ngn annan skall barnen bo tillsammans med pappan i en husvagn på ett ”skrotområde” mitt emot möbelaffären Mio. Personen hade sett barnen gå därifrån idag. Vi åker ut till området där husvagnen står ca kl. 18.15. En man synbart berusad kommer ur husvagnen och vi ser en kvinna och en stor schäfer inne i vagnen. Vi bedömer att mannen inte är BB varför vi lämnar området. Vi antecknar reg.nr på den bil som står parkerad vid husvagnen [registreringsnummer]. Vi åker ca 19.30 ut till Ramnäs för att besöka familjen och prata om uppgifterna vi har fått under helgen. Ingen öppnar när vi ringer på och det är mörkt i lägenheten. Via polisen får vi sedan reda på att bilen tillhör BB.

text: Uppgifterna från socialjouren föranledde nämnden att inleda utredningar enligt

text: 11 kap. 1 § socialtjänstlagen

text: beträffande DD och FF. I utredningarna kontaktade socialnämnden barnens skolor och erhöll därvid uppgift om att alla fyra barnen var frånvarande och hade anmälts sjuka av fadern. Därefter genomfördes ett oanmält hembesök vid familjens husvagn på Erikslundsområdet. BB uppgav då att AA och barnen lånade en lägenhet i Västerås och att han själv bodde i husvagnen. Han uppgav även att familjen hade tillgång till både dusch och telefon och att det fanns värme i husvagnen. Enligt BB gick det ingen nöd på barnen. Vid ett nytt hembesök uppgav BB att AA hade erhållit ett hyreskontrakt på en lägenhet i Västerås. Utredningarna avslutades den 15 december 1999 utan ytterligare åtgärd. I bedömningen anfördes bl.a. följande.

text: Undertecknad bedömer efter de samtal som förts med AA och BB att de nu har förståelse för att husvagnsboende inte är en acceptabel boendesituation för barnen. AA har nu erhållit kontrakt på en lägenhet i Västerås och har därför möjlighet att åter ge barnen ett ordnat boende. Undertecknad bedömer att även om BB, AA och barnen under vissa perioder kan ha behov av ett visst stöd så kan det ske genom frivilliga insatser. Undertecknads bedömning är att den aktuella anmälan ej skall föranleda vidare åtgärder från individ- och familjeomsorgen Surahammar. Det förelåg vid tidpunkten för anmälan även andra färska uppgifter hos socialnämnden angående bl.a. brister i DD:s hygien under skoltid, oro för CC:s skolsituation och klagomål om lukt från familjens lägenhet. Mot bakgrund av dessa uppgifter, sammantagna med den kännedom om familjen som socialnämnden då hade, var nämnden skyldig att inleda utredningar även beträffande CC:s och EE:s förhållanden. Utredningarna beträffande samtliga barn borde ha utförts med sådan omsorg att de, i enlighet med vad jag har anfört ovan, belyste såväl barnens behov som föräldrarnas omsorgsförmåga och möjlighet att tillgodose barnens behov. Eftersom utredningarna beträffande DD och FF inte kan anses belysa familjens förhållanden på ett tillfredsställande sätt, är det svårt att bilda sig en klar uppfattning om vilka åtgärder som kunde ha blivit aktuella från nämndens sida.

text: Med utgångspunkt i vad Socialnämnden i Surahammars kommun kände till vid den tidpunkten måste det ha stått klart att familjen var i behov av fortsatt stöd och hjälp. Nämnden borde därför inte ha avslutat utredningarna beträffande DD och FF med ett konstaterande att familjen hade fått en bostad i Västerås kommun. Under alla förhållanden borde socialnämnden, i första hand efter samråd med föräldrarna, ha tagit kontakt med Individ- och familjenämnden i Västerås kommun för att förvissa sig om att nämnden i Västerås kommun hade kännedom om att familjen hade flyttat till Västerås och uppmärksammat den nämnden på familjens påtagliga behov av stöd och hjälp. Ett sådant samarbete hade ytterst kunnat ske även mot vårdnadshavarens vilja i enlighet med bestämmelserna i

text: 11 kap. 1 § socialtjänstlagen

text: Det är med stor förvåning jag kan konstatera att Socialnämnden i Surahammars kommun inte vid något tillfälle ansåg att det förelåg skäl att inleda utredningar angående samtliga barns förhållanden. Jag ser med visst allvar på bristerna i nämndens handläggning.

text: När det gäller Individ- och familjenämnden i Västerås kommun kan jag konstatera att en utredning beträffande samtliga barn inleddes efter att tre anmälningar hade inkommit. Nämnden hade kännedom om vad som hade förekommit i familjens tidigare kontakter med socialtjänsten i Västerås. Utredarna inhämtade även information från socialnämnden i Surahammars kommun. Familjens tidigare mönster upprepades efter återflyttningen till Västerås. Som exempel kan nämnas att kommunens miljö- och hälsoskyddsförvaltning vid en inspektion den 18 februari 2000 fann att familjens lägenhet var förorenad och i omedelbart behov av sanering. Vidare kan nämnas en promemoria från Näpo Väst, Polismyndigheten i Västmanlands län, den 28 februari 2000, av vilken framgick att DD och FF hade snattat och att de i samband därmed berättade att föräldrarna hade åkt till ett stall

text: med de andra barnen. Barnen var dåligt klädda för årstiden och kläderna var trasiga och smutsiga. De hade, enligt promemorian, ingen nyckel till lägenheten och hade blivit uppmanade att gå till någon kamrat för att äta om de blev hungriga.

text: Av remissvaret framgår det att ett akut omhändertagande enligt

text: 6 §

text: LVU under utredningstiden övervägdes. Som jag har nämnt tidigare brukar JO vara återhållsam med att uttala sig i frågor som ytterst grundar sig på överväganden i det enskilda fallet. Vad som har framkommit föranleder mig inte att göra något undantag från denna princip i förevarande fall.

text: Jag finner inte skäl att kritisera handläggningen vid Individ- och familjenämnden i Västerås kommun under den granskade tidsperioden.


publisher: Justitieombudsmannen

title: Förvaltningsrätten i Karlstad får kritik, i ett fall allvarlig kritik, för långsam handläggning av två skattemål. Även uttalanden om domstolens handläggningstider generellt i s.k. allmänna mål

org: jo

sammanfattning: ChefsJO riktar kritik, i ett fall allvarlig kritik, mot förvaltningsrätten för långsam handläggning av två skattemål. Handläggningstiden uppgick till drygt tre år respektive ett år och åtta månader. Enligt chefsJO hade särskilt skattemålen, men även socialförsäkringsmålen, för långa handläggningstider generellt under den period som förvaltningsrätten har redovisat. ChefsJO ser positivt på att domstolen aktivt arbetar för att korta handläggningstiderna generellt och att avgöra äldre skattemål. Samtidigt ökade både omloppstider och balanser under årets första månader. Det är enligt chefsJO även bekymmersamt att domstolens prognos om förbättrade handläggningstider är beroende av att man lyckas locka kompetent personal till domstolen, något som man tidigare har haft svårt att nå framgång med. Beslutet lämnas över till riksdagen, regeringen och Domstolsverket för kännedom.

text: Anmälan

type: rubrik

text: I en anmälan som kom in till JO den 13 februari 2023 klagade AA på Förvaltningsrätten i Karlstad och anförde i huvudsak följande:

type: stycke

text: Han biträder parter i två mål som handläggs av förvaltningsrätten. I mål nr 1806-20 har det inte hänt något på över tre år. Han har vid flera tillfällen försökt att komma i kontakt med domstolen för att få information om målet, men inte fått några upplysningar. När det gäller mål nr 4464-21 blev han lovad förhandling under hösten. Därefter har han inte fått någon information.

text: Utredning

text: JO tog del av dagboksbladet i de aktuella målen. Därefter uppmanandes förvaltningsrätten att yttra sig över klagomålen.

text: I sitt remissvar den 5 maj 2023 anförde domstolen, genom lagmannen BB, i huvudsak följande:

text: Handläggningen av mål 1806-20 och mål 4464-21

text: Av

text: 2 kap. 11 § andra stycket regeringsformen

text: framgår bl.a. att en rättegång ska genomföras inom skälig tid, ett krav som också återfinns i Europakonventionens artikel 6. För de allmänna förvaltningsdomstolarna finns därtill ett skyndsamhetskrav i

text: 17 § förordningen (1996:382)

text: med förvaltningsrättsinstruktion som stadgar att ett mål vid förvaltningsrätt ska avgöras så snart det kan ske. Detta torde innebära att mål som är klara för avgörande inte får bli liggande overksamma under någon längre tid. Frågan om kravet på rättegång inom skälig tid har kränkts får prövas efter en helhetsbedömning där det bl.a. beaktas hur komplicerat målet har varit, hur parterna har agerat under förfarandet samt hur domstolar och myndigheter har handlagt målet (

text: prop. 2009/10:80 s. 161

text: ). När det gäller den faktiska handläggningen av de aktuella skattemålen hänvisar jag till rådmannen CC:s yttrande. Jag har förståelse för hans bedömning att det är effektivt och ändamålsenligt att företa en gemensam handläggning av mål som i princip berör samma personkrets. Eftersom det äldsta målet, och för närvarande domstolens äldsta mål, redan var gammalt när mål 4464-21 kom in till förvaltningsrätten borde målen dock ha drivits framåt på ett mer aktivt sätt. Jag anser alltså att handläggningstiden av målen blivit oacceptabelt lång även om klaganden och dennes ombud i viss utsträckning synes ha bidragit till detta. Skälet till att skattemålen inte har prioriterats på det sätt som hade varit önskvärt är, såsom CC påpekar i sitt yttrande, att domstolen har varit underbemannad när det gäller det totala antalet medarbetare och särskilt när det gäller skattekompetens, både på domar- och föredragandesidan. Jag återkommer till detta nedan när jag beskriver vilka åtgärder som förvaltningsrätten har vidtagit för att minska handläggningstiderna. Möjligen borde jag dock, som ytterst ansvarig för verksamheten, ha fokuserat mer på våra gamla skattemål och fördelat om resurserna på domstolen. Jag bedömde dock att detta inte var ändamålsenligt, dels på grund av avsaknaden av skattekompetens, dels då det fanns mål i flera övriga målkategorier som också hade legat overksamma länge och som förvaltningsrätten behövde arbeta med.

text: Handläggningstiderna generellt i måltyperna skattemål, socialförsäkringsmål, mål enligt

text: socialtjänstlagen

text: , psykiatrimål, LVU-mål, LVM-mål, LOU-mål, mängdmål och övriga mål

text: De handläggningstider som redovisas i tabellen nedan avser avgjorda mål på domstolen under månaderna januari–april 2023. Under denna period har domstolen avgjort 1 901 mål. Den totala genomsnittliga omloppstiden har varit 4,8 månader, medianomloppstiden har varit 3,1 månader och 75 percentilen 6,4 månader. Under samma period kom det in 1 978 mål till domstolen. Antalet balanserade mål är vid månadsskiftet april/maj 2023 2 116 mål.

text: Måltyp Omloppstid Omloppstid Omloppstid genomsnittlig median 75 percentil

text: Skatt 12,9 9,9 28,0

text: Socialförsäkring 8,5 8,3 12,8

text: SoL 3,8 3,3 5,2

text: Psykiatri 0,5 0,5 0,7

text: LVU 2,5 1,8 3,4

text: LVM 0,6 0,6 0,7

text: LOU 1,9 0,7 2,0

text: Mängdmål 4,0 3,1 5,8

text: Övriga mål 5,8 4,5 9,3

text: Åtgärder som domstolen har vidtagit för att minska handläggningstiderna

text: Jag tillträdde som lagman vid Förvaltningsrätten i Karlstad den 1 juni 2022. Dessförinnan arbetade jag som tf. lagman vid domstolen från den 29 november 2021. Domstolen hade då ett gott balansläge. Jag kunde dock ganska snabbt konstatera att många mål som i regel bedöms som tämligen okomplicerade att handlägga, t.ex. kriminalvårds- och folkbokföringsmål, tenderade att bli liggande overksamma allt för länge. Mitt fokus är och har varit att domstolen ska behålla sitt goda balansläge samtidigt som vi tillsammans arbetar med att föryngra vår målstock generellt. Enligt vår verksamhetsplan för 2023 ska domstolen vid årets slut ha klarat de mål som regeringen har ställt upp för Sveriges Domstolar nämligen att av målen i förvaltningsrätt, exklusive förturs- och migrationsmål, ska 75 procent ta högst sex månader att avgöra. På förvaltningsrätten har vi som målsättning att gamla mål ska avgöras så snart det kan ske parallellt med att vi föryngrar målstocken. Vårt främsta fokus är att målen inte ska bli liggande overksamma allt för länge. Följande åtgärder har vidtagits på domstolen för att uppnå målen.

text: Direktfördelning av mål på ansvarig domare När jag kom som tf. lagman till förvaltningsrätten hade jag svårt att få grepp om hur skyldigheten i 14 § första stycket förordningen med förvaltningsrättsinstruktion uppfylldes. Enligt nämnda bestämmelse ska det för varje mål vid varje tidpunkt finnas en ansvarig domare. Rådmännen och fiskalerna på förvaltningsrätten hade beredningsansvar för olika måltyper men inkorgsgranskningen och den fortsatta beredningen av målen sköttes av föredragande. Det var föredragande som bestämde när målen skulle sättas upp och vilken domare som skulle döma i målet. Domarna hade litet eller inget inflytande över vilka mål som skulle drivas framåt mot avgörande eller i vilken ordning målen skulle avgöras. För att ge domarna möjlighet att ansvara för sina mål så lottas alla mål från och med den 1 februari 2022 på den domare som ansvarar för målet. Genom direktinlottningen ges domarna möjlighet att få överblick över sina mål och har också möjlighet att driva sina mål framåt.

text: Omorganisation av den dömande verksamheten Förvaltningsrätten var före den 1 februari 2023 organiserad i en dömande enhet, en beredande enhet och en kanslienhet. På den dömande enheten arbetade rådmän, fiskaler och notarier. De hade lagmannen som chef. På den beredande enheten arbetade föredragande. Enheten leddes av den administrativa chefen. På kanslienheten arbetade domstolshandläggare under ledning av en kanslienhetschef. Jag kunde konstatera att indelningen mellan domare/notarier och föredragande på olika enheter inte gynnade ett gott samarbete på domstolen. De olika yrkeskategorierna tenderade att se till sitt eget bästa i stället för vad som var bäst för verksamheten och den rättssökande allmänheten. Jag bedömde även att målhanteringen behövde effektiviseras. All kommunicering i målen sköttes t.ex. av föredragande under s.k. kommuniceringsveckor där en föredragande ansvarade för hela domstolens kommunicering inom en viss målkategori. Det var således en person som kommunicerade allmänna mål, socialförsäkringsmål eller skattemål under en vecka och en annan person som utförde arbetsuppgiften nästa vecka. Arbetssättet innebar att nya personer ständigt måste sätta sig in i målen när de hade kommuniceringsvecka. Målen blev ofta överkommunicerade och emellanåt underkommunicerade.

text: För att åstadkomma ett bättre samarbete mellan olika yrkeskategorier och en effektivare målhantering tillsattes en arbetsgrupp med representanter från alla personalkategorier på domstolen i september 2022. Arbetsgruppen presenterade ett förslag till en ny organisation precis före jul 2022. Den 1 februari 2023 trädde vår nya organisation i kraft. Den dömande personalen är nu indelad i två enheter, den ena med inriktning mot skatt- och LOU-mål och den andra med inriktning mot socialförsäkringsmål. Enheterna leds av en rådman som också är enhetschef. På enheterna arbetar rådmän, fiskaler, föredragande och notarier. Genom den nya organisationen har beslutsvägarna blivit kortare och medarbetarna på enheterna har fått närmare till sin chef. Det är ännu för tidigt att utvärdera om domstolens nya organisation har fått de effekter på målavverkningen som den syftade till. Ett gott samarbete mellan olika yrkeskategorier, där domaren har ansvar för att målen drivs fram mot avgörande och prioriterar vilka mål som ska sättas upp och dömas får dock antas leda till en effektivare målhantering.

text: Inkorgsgranskning av målen samt direktfördelning på föredragande Inkorgsanalysen har flyttats från föredragande till domarna. Det är således domarna som nu granskar sina mål. På så sätt blir det lättare för domaren att identifiera de mål som är klara för uppsättning direkt när de kommer in eller som blir det efter en kortare kommuniceringsrunda. Vår ambition på domstolen är att alla mål som typiskt sett är av enkel beskaffenhet ska sättas upp och avgöras så snart det kan ske. Mål som är lite mer tidskrävande, som t.ex. kräver rättsutredning, föredragning för nämnd eller muntlig förhandling (inte förtursmålen) ska avgöras inom sex månader och de mål som är mer tidskrävande, t.ex. mål som är omfattande och komplexa där mer omfattande rättsutredning krävs, ska avgöras inom ett år. Mål som generellt sett kräver mer beredning, såsom t.ex. skattemål, LOU-mål och socialförsäkringsmål fördelas direkt på en föredragande när målet kommer in. På så sätt har domaren en utpekad person att vända sig till vid handläggningsåtgärder och när målet ska sättas upp. Innan omorganisationen hamnade målet i en s.k. beredningsgrupp och domarna upplevde att de inte visste vem de skulle vända sig till om ett mål snabbt behövde sättas upp eller om de behövde hjälp med handläggningsfrågor.

text: Införande av bottenplatta och hur domstolen arbetar med denna För att få bättre kontroll på domstolens typiskt sett enklare mål och fånga upp dem så snart de är klara för uppsättning så har mål förts samman i en s.k. bottenplatta. I bottenplattan ingår mål enligt

text: socialtjänstlagen

text: , trafikmål, kriminalvårdsmål, studiestödsmål och folkbokföringsmål. Målen fördelas, som alla andra mål, på en domare när de kommer till förvaltningsrätten, men fördelas inte direkt på föredragande eller notarier. I stället fördelas de, på i första hand notarier, när de är klara att sättas upp. Efter avstämning med mig där vi gemensamt kontrollerar verksamhetens behov och arbetsläget hos enskilda medarbetare ser den administrativa föredraganden till att målen delas ut för uppsättning. Därefter ska de dömas av så snart det kan ske. Vår planering är att vi framöver så gott som alltid ska kunna dela ut färska mål för uppsättning i dessa målkategorier, men vi har även inom detta område haft en del mål, företrädesvis folkbokföring, som har blivit liggande overksamma allt för länge och som vi därför har behövt prioritera.

text: Tertialuppföljningar I samband med omorganisationen har jag också infört tertialuppföljningar med enhetscheferna. Vi går igenom enheternas gamla mål, mål som har legat KFU (klart för uppsättande) i mer än fyra månader och tittar på enheternas balansläge. Enhetscheferna följer sedan upp på sina enheter att de mål som bör prioriteras avgörs.

text: Förstärkningsdomare och nyrekryteringar m.m. Under våren 2022 hade jag kontakt med den s.k. Förstärkningsstyrkan vid Domstolsverket i syfte att få tillskott på domarkraft inom skatteområdet. Sedan

text: den 1 november 2022 har vi en assessor som avlastar oss med att sätta upp och döma i gamla skattemål, vilket har varit till mycket stor hjälp på domstolen. Just nu så arbetar de ansvariga domarna tillsammans med förstärkningsassessorn med att avgöra de gamla skattemålen. Det gör att omloppstiderna inom denna målkategori är höga, men bedömningen är att det kommer att se mycket bättre ut på sikt. På förvaltningsrätten har vi dock generellt sett ett bekymmersamt läge när det gäller rekryteringen av kompetent personal. På domarsidan har två ordinarie rådmän slutat det senaste halvåret. Den ena tjänsten har ersatts med en tf. rådman och den andra tjänsten kommer att tillsättas den 1 juni 2023 med en ordinarie rådman. Det tar dock viss tid innan ny domarpersonal har kommit in i arbetet och kan prestera på den nivå som krävs för att balanser och omloppstider ska kunna hållas. Ännu svårare har det varit att attrahera kvalificerade föredragande till tjänster vid domstolen. Trots mer eller mindre kontinuerliga rekryteringsprocesser så har domstolen haft svårt att locka lämpliga sökande till våra föredragandetjänster. Under det senaste året har vi också förlorat ett antal erfarna föredragande samt varit tvungna att avsluta några provanställningar. Just nu annonserar vi åter igen efter både kvalificerade föredragande och nyutexaminerade jurister, s.k. juniora föredragande. I denna rekryteringsomgång har vi också tagit emot hjälp från Domstolsverket för att förbättra och förfina vår rekryteringsprocess.

text: Prognos för domstolens handläggningstider

text: Jag kan tyvärr konstatera att omloppstiderna har ökat och att balanserna vid domstolen stigit något, cirka 100 mål, sedan årsskiftet trots de åtgärder som beskrivits ovan och trots ett vikande målinflöde, vilket ger anledning till viss oro. Det är naturligt att en omorganisation gör att avverkningstakten sjunker när medarbetare ska samverka i nya konstellationer och arbetet ska utföras på ett delvis nytt sätt. Domstolens svårigheter att rekrytera och personalomsättningen har också bidragit till att målbalanserna har ökat. I domstolens verksamhetsplan för 2023 har vi som målsättning att uppfylla regeringens mål om att 75 procent av målen, exklusive förtursmål, ska ta högst sex månader att avgöra. För skattemål har vi bedömt att 75 procent av målen ska ta högst 12 månader att avgöra. För mål enligt

text: socialtjänstlagen (2001:453)

text: ska 75 procent av målen ta högst 3 månader att avgöra. Övriga målkategorier, exklusive förtursmål, ska avgöras i enlighet med regeringens mål. Under våren 2023 har domstolen fokuserat mycket på att avgöra gamla mål, vilket har bidragit till höga omloppstider. Min bedömning är dock att domstolen har möjlighet att klara de mål som anges i verksamhetsplanen under förutsättning att vi kan locka kompetent personal till domstolen.

text: Rådmannen CC anförde följande:

text: Inledningsvis får jag framföra att det är beklagligt att handläggningstiden i mål nr 1806–1807-20 respektive 4464-21 blivit lång. Mål nr 1806–1807-20 kom in till domstolen den 30 mars 2020 och bedömdes vara klart för uppsättande den 28 augusti 2020. Anledningen till att arbetet med målen inte påbörjades i anslutning till att skriftväxlingen avslutades är domstolens underbemanning på skatteområdet. Tidigare arbetade vi som huvudregel med målen i den ordning som de kom in och det fanns vid tidpunkten äldre mål som prioriterades först. Den 9 september 2021 kom mål nr 4464-21 in till oss och eftersom det berörde i stort sett samma personkrets som mål nr 1806–1807-20 bedömdes det mest ändamålsenligt att avgöra samtliga tre mål vid samma tillfälle. Det framstod vid angivna förhållanden inte som tidseffektivt att inleda arbetet med 1806–1807-20 innan beredningen av mål nr 4464-21 var avslutad. Det har pågått skriftväxling i mål nr 4464-21 under en längre tid, ett yrkande om muntlig förhandling kom in den 25 februari 2022 och målet bedömdes vara klart för utsättande till muntlig

text: förhandling första gången den 14 juni 2022. Skriftväxlingen fortsatte sedan genom skrivelser som kom in till oss från klaganden och dennes ombud AA under sensommaren och hösten 2022 och pågick fram till dess att målet sattes ut till muntlig förhandling i mars 2023. Arbetet med mål nr 1806–1807-20 påbörjades den 3 december 2022 för att förbereda för ett avgörande vid samma tidpunkt som avgörandet i mål nr 4464-21. I december 2022 anmälde sig AA som ombud även i mål nr 1806–1807-20 och den 1 mars 2023 kom han in med ett yrkande om muntlig förhandling även i dessa mål. De senaste handlingarna i målen skickades in till oss från AA den 11 april 2023. Förvaltningsrätten har hållit muntlig förhandling i alla tre mål den 13 april 2023 och parterna underrättades då om att respektive dom kommer att meddelas inom fyra veckor från förhandlingsdagen. När det gäller AA:s uppgifter om att domstolen inte besvarat hans frågor i målen, har jag inte någon närmare information om vilka svar från oss som han upplever att han saknar och kan därför inte redogöra för vad som skulle kunna vara orsaken till det. I sammanhanget får jag dock anföra att han inte varit anträffbar på det telefonnummer som domstolen haft tillgång till, men att föredraganden i målen haft mailkontakt med honom. Angående det han skriver om att det skulle hållas muntlig förhandling i mål nr 4464-21 under år 2022 får jag förtydliga att detta var vår ambition. På grund av olika orsaker som till exempel den fortsatta handläggningen av mål nr 1806–1807-20 och 4464-21 samt arbetet med domstolens övriga skattemål, som med anledning av den tidigare nämnda bristen på personal medförde en fördröjning av beredningen av nu aktuella mål, kunde jag inte planera in den muntliga förhandlingen tidigare än till den 13 april 2023 som det slutligen blev.

text: AA kommenterade remissvaret.

text: JO hämtade därefter in uppgifter om att förvaltningsrätten meddelade domar i mål nr 1806-20 och 4464-21 den 9 maj 2023.

text: Rättsliga utgångspunkter

text: Förvaltningsrätten har redogjort för den relevanta rättsliga regleringen. Det kan tilläggas att det mål som regeringen har beslutat om att 75 procent av målen i förvaltningsrätt, exklusive förturs- och migrationsmål, ska ta högst sex månader att avgöra gällde även under 2020–2022.

text: Bedömning

text: Handläggningen av de aktuella målen I mål nr 1806-20, som handlades gemensamt med mål nr 1807-20 och senare även med mål nr 4464-21, uppgick handläggningstiden till drygt tre år. Av dagboksbladet framgår att domstolen inte vidtog några aktiva handläggningsåtgärder under cirka två och ett halvt år, mellan den 10 juni 2020 och den

text: 3 december 2022. Jag kan konstatera att handläggningstiden klart har överskridit vad som är rimligt och acceptabelt.

text: Handläggningstiden i mål nr 4464-21 uppgick till ett år och åtta månader. Av dagboksbladet framgår att det pågick skriftväxling under en stor del av handläggningstiden. Rådmannen CC har i sitt yttrande förklarat att målet var klart att sättas ut till muntlig förhandling i juni 2022, men att den fortsatta

text: handläggningen av mål nr 1806-20, 1807-20 och 4464-21 samt arbetet med andra mål medförde att förhandlingen kunde genomföras först i april 2023.

text: Jag instämmer i förvaltningsrättens bedömning att även handläggningstiden i mål nr 4464-21 har varit för lång. Även om domstolen inte kan lastas för hela fördröjningen borde den enligt min mening ha vidtagit åtgärder för att driva målet framåt och säkerställa en kortare handläggningstid.

text: Jag förstår att förvaltningsrätten hade en ansträngd arbetssituation. Domstolen förtjänar dock trots detta allvarlig kritik för den anmärkningsvärt långsamma handläggningen av mål nr 1806-20. Förvaltningsrätten får även kritik för handläggningstiden i mål nr 4464-21.

text: Enligt AA lämnade inte förvaltningsrätten honom information om målen. Han har dock inte preciserat vilken information som han efterfrågade eller när han begärde information. CC har förklarat att AA inte kunde nås på telefon, men att det förekom mailkontakt. Enligt min uppfattning saknas det anledning att utreda frågan ytterligare för att försöka få klarhet i saken.

text: Det som i övrigt har kommit fram om målens handläggning ger inte anledning till någon åtgärd eller något uttalande från min sida.

text: Handläggningstiderna generellt vid domstolen Förvaltningsrätten har redovisat omloppstider under årets första fyra månader i s.k. allmänna mål. Enligt min mening hade särskilt skattemålen, men även socialförsäkringsmålen, för långa handläggningstider generellt under denna period. Domstolen har dock redogjort för flera åtgärder som nyligen genomförts för att minska handläggningstiderna. Det är positivt att domstolen aktivt arbetar för att korta handläggningstiderna generellt och att avgöra äldre skattemål.

text: Förvaltningsrättens prognos är att handläggningstiderna kommer att förbättras. Det är dock oroande att både omloppstider och balanser ökade under årets första månader. Det är också bekymmersamt att prognosen är beroende av att man lyckas locka kompetent personal till domstolen, något som man tidigare har haft svårt att nå framgång med. Jag vill understryka vikten av att arbetet för att nå kortare handläggningstider fortsätter samt att uppföljning sker kontinuerligt.

text: Eftersom det ytterst är riksdagen och regeringen som har ansvaret för att domstolarna klarar sina uppgifter och att de kan uppfylla de krav som ställs i

text: 2 kap. 11 § regeringsformen

text: lämnar jag över detta beslut till riksdagen, regeringen och Domstolsverket för kännedom.

text: Ärendet avslutas.

text: Erik Nymansson

type: avgorande


title: Åtal mot f.d. polismästare för myndighetsmissbruk (underlåtenhet att frige frihetsberövade)

text: Vid inspektion av polismyndigheten i Uddevalla i april 1989 iakttogs att nio personer den 4 maj 1988 hade omhändertagits med stöd av

text: 13 § polislagen (1984:387)

text: och att omhändertagandena bestått mer än sex timmar. Enligt noteringar på omhändertagandebladen hade dåvarande polismästaren AA beslutat om tidpunkten för frigivning.

text: Sedan förundersökning genomförts beslutade chefsJO Eklundh att väcka åtal vid Uddevalla tingsrätt mot AA för myndighetsmissbruk alternativt vårdslös myndighetsutövning enligt följande gärningsbeskrivning.

text: Den 4 maj 1988 kl 06.20 - 06.50 omhändertogs nio personer inom hamnområdet i Uddevalla i samband med en demonstration. De fördes till polisstationen i Uddevalla där de sattes in i arrest. I sin dåvarande tjänst som polismästare beslutade AA omkring klockan 11.45 att samtliga nio personer skulle friges först klockan 15.00, trots att han var medveten om att den längsta tid de lagligen kunde hållas frihetsberövade därigenom överskreds. Gärningen har för de omhändertagna inneburit förfång som inte är ringa. Alternativt görs gällande att AA vid sitt beslut ådagalagt grov oaktsamhet genom att inte i tillräcklig utsträckning sätta sig in i den aktuella situationen och gällande regler.

text: Tingsrätten dömde den 15 juni 1990 AA för myndighetsmissbruk till 60 dagsböter. I domskälen antecknades bl.a. följande.

text: Åklagaren har som bakgrund till åtalet anfört bl.a.: Natten till den 4 maj 1988 fanns i Uddevalla hamn uppställda järnvägsvagnar med last av Bofors-vapen, som skulle lastas på fartyg för export till Indien. Hamnområdet i Uddevalla är inhägnat. Låsta grindar öppnas automatiskt varje arbetsdag kl. 6. Strax efter kl. 6 den 4 maj 1988 upptäcktes att nio personer placerat sig på den sista vagnen i ett tågsätt med vapen. Några hade kedjat fast sig vid vagnen. Efter anmälan från hamnkontoret inställde sig tre polismän i hamnen. Demonstranterna fick uppmaning att lämna platsen men förklarade att de inte avsåg att bege sig därifrån. Vakthavande befäl på polisstationen i Uddevalla kriminalinspektören BB gav på telefon order om att demonstranterna skulle gripas. De fördes till Uddevalla polisstation och insattes i arrest under tiden kl. 6.20 - 6.50 såsom misstänkta för olaga intrång. Olaga intrång är bötesbrott som ej kan grunda anhållande eller häktning. I upprättade blanketter över omhändertagande och förvarstagande är för envar av de nio demonstranterna markerat att åtgärderna skett med stöd av

text: 13 § polislagen

text: . Sådant omhändertagande är enligt 16 § 2 st

text: samma lag tidsbegränsat till maximalt sex timmar. BB torde med sitt beslut ha avsett gripande för brott enligt

text: 24 kap

text: och

text: 8 §§

text: rättegångsbalken

text: . Innan BB omkring kl. 8 avslutade tjänstgöringen som vakthavande befäl avrapporterade han gripandena till chefen för kriminalavdelningen vid polisen i Uddevalla, kommissarien CC. BB torde därvid ha förutsatt att CC skulle tillse att åklagare blev underrättad om gripandena. BB blev som vakthavande befäl avlöst av polisinspektören DD. Denne tog saken lugnt i vetskap om att gripandena var rapporterade till kriminalavdelningen vilket i sin tur skulle leda till åklagarinträde. Förhör under några minuter med envar av de gripna skedde vid 10-1l-tiden och i intet fall senare än kl. 12. Demonstrationen i hamnen och gripandena rönte intresse från massmedia. AA blev informerad medan han deltog i ett ledningsgruppssammanträde med polispersonal. Han fattade till en början inte något särskilt beslut med anledning av gripandena. Vid 11.45-tiden blev det emellertid ifrågasatt om alla förhör skulle kunna bli slutförda inom sextimmarsfristen och AA fick också uppgift om att demonstranter sagt sig skola fortsätta med sin aktion i hamnen så snart de blev frisläppta. AA beslöt då kl. 11.45 att ingen av de nio omhändertagna skulle friges före kl. 15.00. Hamnpersonal hade meddelat att lastningen kunde väntas vara slutförd till den tiden. Frigivningarna skedde i verkligheten först mellan kl. 15.10 och 15.55. AA:s beslut att kvarhålla de omhändertagna längre tid än sex timmar saknar laga grund. Sextimmarsfristen i

text: 16 § polislagen

text: är absolut. Varje påtvingat frihetsberövande måste för en samhällsmedborgare framstå som ett inte ringa förfång. Hörd över åtalet har AA uppgivit bl.a.: Han var polismästare i Uddevalla intill utgången av år 1988, då han pensionerades. Onsdagen den 4 maj 1988 deltog han i ett ledningsgruppsmöte med polisbefäl. Mötet ägde rum i poliskommissarie EE:s tjänsterum i polishuset vid Kilbäcksgatan i Uddevalla och började vid åttatiden. Efter någon halvtimma rapporterade EE, som var chef för polisdistriktets ordningsavdelning, att ett antal fredsaktivister samma morgon hade frihetsberövats efter demonstration i Uddevalla hamn. AA antog att frihetsberövandena hade skett med stöd av

text: 13 § polislagen

text: . Han fattade i det skedet intet beslut i ärendet. Vid elva-tiden avbröts ledningsgruppsmötet av att ett telefonsamtal kopplades in till EE från biträdande hamndirektören FF. Denne uttryckte stora bekymmer över att demonstranterna skulle återvända till hamnen och hindra lastningen. AA uppsökte då i polishuset vakthavande befäl, som vid den tidpunkten var polisinspektören DD. Denne hade avlöst BB från kl. 8. DD berättade att det var ont om polispersonal i tjänst och att det rådde viss oenighet mellan jourhavande personal, vakthavande inspektören och de tjänstgörande på kriminalavdelningen om vem som skulle handlägga frågan om frihetsberövandet. AA antog fortfarande att det var fråga om omhändertaganden enligt

text: 13 § polislagen

text: . Enligt den jourhavande inspektören var förhör genomförda enligt 16 § i den lagen.

text: Polislagen

text: är en lag av förvaltningsrättslig karaktär som har avseende på polisens verksamhet för att förebygga och hindra brott. Förhör enligt

text: polislagen

text: ska ske enbart för att pröva om förutsättningar för ett omhändertagande föreligger. Sådant förhör kan ge tre resultat. 1. Det kan leda till omedelbar frigivning. 2. Om fara för straffbelagd handling är akut kan frihetsberövandet få bestå, dock längst sex timmar. 3. Om det finns anledning anta att den omhändertagne förövat brott som faller under allmänt åtal kan förhöret leda till att förundersökning skall inledas. I detta fall förelåg misstanke om olaga intrång. AA hade fått besked om att i vart fall några av demonstranterna hade uttalat att de så snart de blev frigivna skulle återvända till hamnen och återuppta sin demonstration. Vad gällde misstanken om olaga intrång förelåg ingen målsägandeangivelse från Uddevalla hamn och det var heller inte klart huruvida hamnområdet utgjorde allmän eller enskild plats. Åklagare var inte underrättad om att inleda förundersökning. AA kände en skyldighet att så långt som möjligt avvärja de nya brott som demonstranter uttalat avsikt att begå. Han ansåg sig skyldig att se till att aktivisterna inte utsatte sig för personskador genom att återvända till hamnområdet. Den verksamhet som

text: bedrivs i hamnen kan nämligen vara farlig för obehöriga särskilt i detta fall där deras uttalade avsikt var att sätta sig till hinder för arbetet. Försenad avlastning skulle kunnat leda till ekonomisk skada, för vilken aktivisterna kunde bli ansvariga. Vid ett eventuellt nytt omhändertagande i hamnen under pågående arbete där hade det förelegat en uppenbar risk för skador. AA beslutade därför kl. 11.45 att samtliga nio omhändertagna personer skulle kvarhållas till kl. 15, då lastningen i hamnen av vapen beräknades vara slutförd. Han kan inte förklara varför kvarhållanden kom att ske även efter kl. 15. Han anser att det under rådande förhållanden var angeläget att förundersökning fick inledas och så långt möjligt slutföras och att det förelåg synnerliga skäl att enligt 23 kap 9 § l st rättegångs- balken hålla de omhändertagna kvar för fortsatta förhör. Huvudsyftet med hans beslut om att frigivande inte skulle ske före kl.15 var att utnyttja tiden till att slutföra utredningen. Han anser sig ha haft rätt att besluta om ett sådant kvarhållande för förhör utöver de sex timmar som utgör gräns enligt

text: polislagen

text: . Han har i vart fall saknat uppsåt till handlande som skulle medföra förfång för det allmänna eller någon enskild. Hans beslut har i realiteten heller inte medfört något otillbörligt förfång. Om aktivisterna återvänt till hamnen hade polisen nämligen med säkerhet nödgats ingripa emot dem på nytt och aktivisterna hade då drabbats av tidsförlust och besvär genom att senare behöva infinna sig på polisstationen för fortsatta utredningar. Hans beslut om kvarhållande skall i allt fall vara straffritt enligt

text: 24 kap 4 § brottsbalken

text: eftersom han handlat i nöd. Hamnen var utsatt för hot om sabotage genom att aktivisterna skulle hindra det för folkförsörjningen viktiga utlastningsarbetet där och ett frisläppande av aktivisterna hade varit att provocera fram fortsatt brott från deras sida. – – –

text: Hamndirektören GG och biträdande hamndirektören FF har såsom vittnen bl.a. bekräftat att det var förenat med fara för de obehöriga att vistas i Uddevalla hamn när arbetet pågick där och att fortsatta demonstrationer den 4 maj 1988 skulle ha kunnat föranleda avbrott i utlastningen med därav följande ekonomiska konsekvenser. – – –

text: Enligt de av åklagaren åberopade omhändertagandebesluten blev målsägandena omhändertagna den 4 maj 1988 med stöd av

text: 13 § polislagen

text: . Enligt AA:s egen berättelse har han också själv varit av den uppfattningen att omhändertagande skett på denna grund. Utrymmet för sådant omhändertagande är tidsbegränsat till maximalt sex timmar. Den gränsen är absolut. Lagen lämnar i det avseendet inte utrymme för några överväganden av skälighet eller lämplighet. AA har likväl beslutat att de omhändertagna skulle friges först flera timmar efter sextimmarsfristens utgång. AA underrättade sig vid tiden för sitt beslut inte om huruvida frihetsberövandena var anmälda till åklagare. Hans invändning i rättegången att de förlängda frihetsberövandena varit grundade på stadgandet i

text: 23 kap 9 § rättegångsbalken

text: , vilken avser förundersökning i brottmål, framstår vid dessa förhållanden som ren efterhandskonstruktion. AA:s invändningar att flera timmars förlängt frihetsberövande inte varit till förfång för målsägandena och att han vid sitt beslut om förlängt frihetsberövande handlat av nöd måste lämnas utan allt avseende. Genom att i sin myndighetsutövning som ledande polisbefäl i Uddevalla polisdistrikt ha åsidosatt vad som till följd av

text: polislagen

text: gäller om längsta tid för omhändertagande och då de av honom beslutade förlängda frihetsberövandena avsett flera timmar och därför uppenbarligen vållat målsägandena förfång som inte varit ringa har AA gjort sig skyldig till myndighetsmissbruk. Åklagaren har inte ifrågasatt annan påföljd än böter. Tingsrätten delar den uppfattningen. Vid straffmätningen beaktar tingsrätten såsom mildrande AA:s ambition att i ett beträngt läge värna om säkerhet och ordning och förhindra

text: fortsatta provokationer mot Uddevalla hamn och polismyndigheten samt att AA inte längre är i aktiv tjänst.

text: AA överklagade domen till hovrätten för Västra Sverige och yrkade i första hand att åtalet skulle ogillas och i andra hand att gärningen skulle bedömas som vårdslös myndighetsutövning. Vidare yrkade han straffnedsättning.

text: I dom den 27 februari 1991 ändrade hovrätten tingsrättens dom på så sätt att AA dömdes för vårdslös myndighetsutövning till 40 dagsböter. I domskälen uttalade hovrätten bl.a. följande.

text: Hovrätten finner att i vart fall vid tidpunkten för AA:s beslut frihetsberövandet avsett ett omhändertagande enligt

text: 13 § polislagen

text: , att fog för fortsatt frihetsberövande enligt 23 kap 91

text: rättegångsbalken

text: ej förelegat samt att med hänsyn till dessa förhållanden ett frihetsberövande under längre tid än sex timmar inte varit lagligen grundat. Lika med tingsrätten lämnar hovrätten utan avseende vad AA invänt om att frihetsberövandet inte varit till förfång och att han handlat av nöd. AA har således genom sitt beslut åsidosatt vad som till följd av lag gällde om längsta tid för omhändertagande och det är uppenbart att hans beslut för de omhändertagna inneburit förfång som inte varit ringa. AA har inte ens i efterhand kunnat lämna en klar redogörelse för de ställningstaganden som låg till grund för hans beslut. Hovrätten finner att det med hänsyn till omständigheterna inte kan anses utrett att AA i den situation som rådde hade fullt klart för sig vilka regler som gällde beträffande möjligheten till fortsatt frihetsberövande. Han bör därför inte fällas till ansvar for uppsåtligt brott. Däremot måste han anses ha ådagalagt grov oaktsamhet varför gärningen skall bedömas som vårdslös myndighetsutövning.

text: Hovrättens dom har vunnit laga kraft.


avgjordAv: Justitieombudsmannen Per Lennerbrant

nyckelord:
Ansökan
Långsam handläggning

title: Granskning av Migrationsverkets handläggningstider (medborgarskapsärenden)

text: Besluten i korthet: Sedan flera år är det många som vänder sig till JO med klagomål på långsam handläggning hos Migrationsverket. Under första halvåret 2019 beslutade JO att utreda nio ärenden som rörde långa handläggningstider inom ärendeslagen medborgarskap, anknytning och asyl, varav två asylärenden där Säkerhetspolisen varit remissinstans. Resultatet av granskningen redovisas i fyra separata beslut, varav detta beslut är ett. JO har flera gånger tidigare granskat handläggningstiderna hos Migrationsverket. I de granskningar som gjorts efter den kraftiga ökning av migrationen som inleddes under andra halvåret 2015 har JO hittills inte uttalat någon kritik mot verket för långa handläggningstider. JO har i stället uttalat att det ytterst är en fråga för regering och riksdag att se till att Migrationsverket har resurser för att fatta beslut inom rimlig tid. Utgångspunkten för den granskning som nu redovisas har varit att den kraftiga ökningen av migrationen har klingat av och att Migrationsverket har haft tid att anpassa sin verksamhet efter de nya förhållandena. Trots att det fortfarande kan finnas vissa kvardröjande effekter går det enligt JO:s mening inte längre att ursäkta långa handläggningstider hos Migrationsverket med hänvisning till den situation som uppstod 2015. JO kritiserar Migrationsverket för långsam handläggning i samtliga granskade ärenden och för passivitet under handläggningen i de flesta av ärendena. JO gör i ett av besluten uttalanden om Säkerhetspolisens handläggningstider i ärenden som remitterats från Migrationsverket. Med anledning av det som Migrationsverket och Säkerhetspolisen har uppgett om bl.a. behovet av resurser överlämnar JO sina beslut till Justitiedepartementet för kännedom.

text: Anmälningarna och bakgrund

text: I varsin anmälan till JO förde AA och BB i januari 2019 fram klagomål mot Migrationsverket bl.a. för att handläggningen av deras medborgarskapsärenden tagit lång tid.

text: AA, som var tysk medborgare, ansökte om svenskt medborgarskap den

text: 4 januari 2017. Den 18 juni 2019 beslutade Migrationsverket att bevilja henne svenskt medborgarskap. (JO:s dnr 130-2019)

text: BB, som är irakisk medborgare, ansökte om svenskt medborgarskap den

text: 10 oktober 2016. Den 26 februari 2019 avslog Migrationsverket BB:s ansökan. (JO:s dnr 554-2019)

text: Utredning

text: Migrationsverket uppmanades att yttra sig över anmälningarna. Yttrandet skulle också avse bl.a. följande:

text: • en beskrivning av hur ett medborgarskapsärende handläggs • en beskrivning av Migrationsverkets organisation vad avser hanteringen av medborgarskapsärenden • prioriteringsordningen mellan olika typer av medborgarskapsärenden • hur medborgarskapsärenden prioriteras i förhållande till andra ärendekategorier hos Migrationsverket • Migrationsverkets plan för hur medborgarskapsärenden ska hanteras framöver.

text: Migrationsverket (generaldirektören CC) yttrade sig till JO den 10 april 2019, efter att ha låtit bl.a. berörd region och enhet få ta del av remissen.

text: Migrationsverket redovisade följande bakgrund.

text: Utvecklingen inom medborgarskapsprövningen har under de senaste tio åren präglats av en kontinuerlig ökning av antalet inkomna ansökningar från ca 20 000 - 30 000 ansökningar per år till ca 90 000 per år. Ökningen har accelererat särskilt kraftigt under de senaste fem åren. Även om antalet avgjorda ärenden i huvudsak har ökat under samma period har det inte skett i samma takt som antalet inkomna ansökningar vilket resulterat i en växande ärendebalans. I april 2019 hade Migrationsverket ca 90 000 öppna medborgarskapsärenden varav ca 40 000 var äldre än sex månader. I de äldre ärendena har det inkommit ett flertal begäran om avgörande enligt

text: 12 § förvaltningslagen

text: , ca 2 000 - 2 500 begäran per månad, vilket resulterat i en ökad administration och en svårighet att arbeta med ärendena i rätt ordning. Den kraftigaste ökningen av medborgarskapsärenden har skett under en period då Migrationsverkets förvaltningsanslag har minskat med drygt 800 mnkr från 2017 till 2018 och med ytterligare drygt 600 mnkr från 2018 till 2019. De tillgängliga medlen har under dessa år inte motsvarat Migrationsverkets behov. Det stora antalet inkomna ansökningar förväntas hålla i sig. Under innevarande år och de kommande tre åren förmodas antalet inkomna ansökningar befinna sig på ca 100 000 per år. Under 2019 förväntas ca 81 000 medborgarskapsärenden kunna avgöras vilket understiger antalet inkomna ansökningar. Inom befintlig budgetram planerar Migrationsverket att ge resurser till och utveckla medborgarskapsprövningen för att motverka den växande ärendebalansen. Med ett förvaltningsanslag som inte motsvarar behovet kommer emellertid Migrationsverket under den närmaste tiden inte kunna dimensionera medborgarskapsprövningen för att klara av inkommande ansökningar och samtidigt minska antalet öppna ärenden till en hanterbar nivå. Antalet öppna ärenden väntas därför fortsatt ligga på en hög nivå de kommande åren.

text: Migrationsverket redovisade bl.a. följande generella beskrivning av handläggningen av ett medborgarskapsärende.

text: Ett initialteam screenar inkomna ärenden och sorterar in dem i två kategorier. En av kategorierna består av kompletta ansökningar i vilka beslut vanligtvis kan fattas omedelbart och den andra avser ärenden som är i behov av komplicerade utredningsåtgärder och därför fördelas till en gemensam ärendebalans för vidare åtgärder. Ett beslut om att bevilja ett svenskt medborgarskap är inte möjligt att återkalla vilket innebär att utredningen och handläggningen är mer omfattande jämfört med andra ärendeslag vid Migrationsverket. Det finns ett antal myndigheter som Migrationsverket måste remittera en ansökan till och invänta svar från innan verket kan fortsätta handläggningen och fatta beslut i ansökan.

text: Migrationsverket redovisade följande prioriteringsordning mellan olika typer av medborgarskapsärenden.

text: I chefen för planeringsavdelningens administrativa beslut den 11 februari 2019 A-11/2019, fattat mot bakgrund av generaldirektörens beslut den 27 december 2018 om inriktning för det fortsatta planeringsarbetet inför 2019, A-110/2018, beslutar planeringschefen avseende tillståndsärenden bl.a. att ”ärendeslag med koppling till eventuellt Brexit ska prioriteras så att handläggningstider kan hållas i enlighet med framtida förordning och serviceåtaganden”. Som komplement till myndighetens nationella riktlinjer för ärendehantering har medborgarskapsenheterna beslutat om egna prioriteringar i handläggningen av ärendena enligt följande. 1. Begäran om att myndigheten ska avgöra ärendet enligt

text: 12 § förvaltningslagen

text: 2. Anmälningsärende (barn under 18 år samt vuxna 18 - 20 år) 3. Handläggning av kompletta och beslutsklara ärenden 4. Övriga ärenden

text: Migrationsverket redovisade följande om hur medborgarskapsärenden prioriteras i förhållande till andra ärendekategorier.

text: I de senaste årens regleringsbrev har det inte funnits några särskilda mål eller återrapporteringskrav avseende medborgarskapsärenden så som det funnits för till exempel asyl- och arbetsmarknadsärenden. Migrationsverket har i sin planering i första hand lagt resurser på att klara av de mål som uppdragsgivaren lyft fram i regleringsbrevet. Med beaktande av tillgängliga medel har dock Migrationsverket i verksamhetsplanen och interna styrdokument satt upp egna mål för medborgarskapsprövningen. I Migrationsverkets verksamhetsplan för 2019 framkommer bl.a. att Migrationsverket ska inrikta sig på att öka produktiviteten avseende medborgarskapsärenden och därför tillföra resurser i syfte att stärka såväl produktiviteten som produktionen. I chefen för planeringsavdelningens administrativa beslut den 11 februari 2019 A-11/2019, fattat mot bakgrund av generaldirektörens beslut den 27 december 2018 om inriktning för det fortsatta planeringsarbetet inför 2019, A-110/2018, beslutar planeringschefen om bl.a. inriktning och ökad produktivitet av medborgarskapsärenden. Migrationsverket har i januari 2019 fört över 30 årsarbetskrafter från annan verksamhet (tillståndsprövning) till medborgarskapsprövningen. Sedan januari 2019 arbetar 120 årsarbetskrafter med medborgarskapsärenden.

text: Migrationsverket redovisade följande plan för hur medborgarskapsärenden ska hanteras.

text: Den nuvarande ärendehanteringen är i betydande omfattning manuell och Migrationsverket prioriterar en fortsatt utveckling av digitalisering och effektivisering av bl.a. medborgarskapsärenden framförallt under 2019-2020 för att kunna möta ett ökat antal ansökningar om medborgarskap. Målsättningen är att skapa ett enhetligt processbaserat arbetssätt med ett modernt digitalt handläggningsstöd. Sedan oktober 2018 har det pågått ett projekt med syfte att digitalisera processen för att bl.a. förkorta handläggningstiderna. När det digitala arbetssättet är utbyggt för att hantera även bifallsbeslut uppskattar verket att 50 % av anmälningsärendena ska kunna hanteras automatiskt och resterande i hög utsträckning. I enlighet med tillgängliga medel för Migrationsverket 2020-2022 skulle myndigheten behöva minska antalet årsarbetare som arbetar inom tillstånds- och medborgarskapsprövningen. För att undvika en situation där antalet öppna ärenden når en okontrollerbar nivå planerar Migrationsverket att ge resurser till medborgarskapsprövningen så att det blir möjligt att motverka en växande ärendebalans. Bemanningen väntas dock inte motsvara behovet och antal öppna ärenden väntas därför fortsatt vara på en hög nivå vid periodens slut. Om Migrationsverket tilldelas medel enligt verkets behov för 2020-2022 kommer däremot medborgarskapsprövningen kunna erhålla det antal medarbetare som behövs för att fatta beslut i ärendena inom 6 månader.

text: Migrationsverket redovisade följande bedömning av handläggningen av AA:s och BB:s ärenden.

text: Ärenden avseende ansökningar om medborgarskap är sedan en längre tid den största ärendegruppen vid Migrationsverket och förväntas vara det även framöver. Verkets balanser med ärenden har ökat betydligt under de senaste åren. Under 2018 ökade antalet inkomna ansökningar med 17 % jämfört med året innan och Migrationsverket registrerar i genomsnitt omkring 1600–1 800 inkommande ansökningar varje vecka. Vid den initiala screeningen av inkomna ärenden sorterar medborgarskapsenheten ärendena i olika flöden och gör därefter en bedömning i varje ansökan, t.ex. om det finns behov av ytterligare utredning eller att inhämta uppgifter från en annan myndighet eller sökanden. I ansökningar som är i behov av utredning uppgår väntetiden för närvarande upp till 29 månader vilket tillsammans med det stora inflödet av ansökningar orsakade handläggningstiden i ärendet avseende BB. I ärendet avseende AA bedömde Migrationsverket inledningsvis att det fanns behov av ytterligare utredning och ärendet fick därmed invänta fortsatt handläggning. Efter att AA fått tillbaka sitt pass i november 2017 har myndigheten tyvärr inte vidtagit några utredningsåtgärder i ärendet på grund av antalet ärenden som är i behov av utredning.

text: JO har hämtat in handlingar från Migrationsverket. JO har också tagit del av Migrationsverkets regleringsbrev för 2020 och 2021 samt verkets verksamhetsoch utgiftsprognos från oktober 2020.

text: Tidigare granskningar av handläggningstider hos Migrationsverket

text: JO har under flera år hanterat ett mycket stort antal klagomål mot Migrationsverket om långa handläggningstider. Med anledning av antalet klagomål under 2013 gjorde JO en granskning av Migrationsverkets handläggningstider under perioden 2011–2013. Klagomålen gällde framför allt ärenden om uppehållstillstånd på grund av anknytning men även bl.a. ärenden om uppehållstillstånd på grund av arbete och ärenden om uppehållskort. Av granskningen framgick att handläggningstiderna i dessa ärendeslag i många fall

text: var orimligt långa och inte sällan kraftigt överskred tidsfrister som finns i utlänningsförordningen. Migrationsverket kritiserades för de långa handläggningstiderna och för att författningsreglerade tidsfrister regelmässigt överskreds. (Se JO 2015/16 s. 326.)

text: JO ägnade därefter fortsatt uppmärksamhet åt dessa frågor och genomförde 2016 en särskild uppföljning av de åtgärder som Migrationsverket vidtagit för att komma till rätta med handläggningstiderna. Uppföljningen avsåg handläggningstiderna under 2015 och en del av 2016. Migrationsverket uppgav i det sammanhanget att den kraftigt ökade migrationen under andra hälften av 2015 inneburit betydande utmaningar för myndigheten. JO presenterade resultatet av uppföljningen i ett beslut i juni 2016, där JO uttalade att Migrationsverkets möjlighet att förkorta handläggningstiderna påverkades av den omfördelning av resurser till mottagningssystemet som myndigheten varit tvungen att genomföra under hösten 2015. JO bedömde att de långa handläggningstiderna under 2015 och 2016 till stor del berodde på omständigheter utanför Migrationsverkets kontroll och konstaterade att det yttersta ansvaret för att Migrationsverket kan fatta beslut inom rimlig tid och inom författningsreglerade tidsfrister ligger hos regering och riksdag. Någon kritik mot Migrationsverket uttalades därför inte för de långa handläggningstiderna under 2015 och 2016. (Se JO 2016/17 s. 646.)

text: JO fortsatte att följa utvecklingen av Migrationsverkets handläggningstider huvudsakligen i de ärendeslag som rör rätten att vistas i Sverige och medborgarskap. Fem klagomål om långsam handläggning blev föremål för en utredning. Klagomålen avsåg fyra ärenden om uppehållstillstånd på grund av anknytning och ett ärende om uppehållstillstånd på grund av arbete. Utredningen ledde fram till ett beslut i september 2017, i vilket JO upprepade att det ytterst är en fråga för regering och riksdag att se till att Migrationsverket har resurser för att fatta beslut inom rimlig tid och inom gällande tidsfrister. (Se

text: JO 2018/19 s. 629

text: I november 2017 träffade JO Migrationsverkets ledning för att bl.a. följa upp verkets åtgärder för att komma till rätta med långa handläggningstider. Migrationsverket uppgav då att man under 2018 skulle anpassa verksamheten till ett minskat asylmottagande men att neddragningen inte skulle påverka prognoserna för ärendebalanserna och handläggningstiderna om ärendetillströmningen låg kvar på förväntade nivåer. (Se protokoll den 29 januari 2018 i JO:s ärende 6857-2017.)

text: I ett beslut i januari 2018, som rörde handläggningstiden i ett asylärende, upprepade JO på nytt att det ytterst är en fråga för regering och riksdag att se till att Migrationsverket har resurser för att fatta beslut inom rimlig tid. JO uttalade också en avsikt att fortsatt följa utvecklingen mot bakgrund av att de åtgärder som Migrationsverket vidtagit ännu inte hade fått fullt genomslag och att Migrationsverket ännu inte kommit tillrätta med handläggningstiderna. (Se

text: JO 2018/19 s. 634

text: JO har alltså flera gånger granskat handläggningstiderna hos Migrationsverket. I de granskningar som gjorts efter den kraftiga ökning av migrationen som inleddes under andra halvåret 2015 har JO inte uttalat någon kritik mot verket, trots att handläggningstiderna inte varit acceptabla, utan istället betonat att det ytterst är en fråga för regering och riksdag att se till att Migrationsverket har resurser för att fatta beslut inom rimlig tid.

text: Även Justitiekanslern (JK) har under senare år vid flera tillfällen uttalat sig om Migrationsverkets handläggningstider (se bl.a. JK:s beslut den 8 oktober 2018, dnr 11423-17-2.1).

text: Bedömning

text: Utgångspunkter för den aktuella granskningen Under mötet med JO i november 2017 förklarade Migrationsverket att verket fr.o.m. 2018 skulle anpassa verksamheten till ett minskat asylmottagande. Antalet klagomål till JO om långsam handläggning hos Migrationsverket har dock fortsatt att vara högt. JO har inte utrett alla dessa ärenden men har sedan hösten 2018 i de fall det varit motiverat erinrat verket om de krav som ställs på en skyndsam handläggning enligt

text: förvaltningslagen

text: . JO har även, i förekommande fall, erinrat om författningsreglerade tidsfrister.

text: Den kraftiga ökning av migrationen som inleddes under andra halvåret 2015 har klingat av och Migrationsverket har haft tid att anpassa sin verksamhet efter de nya förhållandena. Under första halvåret 2019 beslutade JO därför att utreda ett antal ärenden som rörde långa handläggningstider hos Migrationsverket och begärde att verket skulle yttra sig. Bland dessa ärenden finns de två medborgarskapsärenden som är föremål för JO:s bedömning i detta beslut. De övriga ärendena där Migrationsverket skulle yttra sig rörde handläggningstiderna i ärenden om uppehållstillstånd på grund av anknytning och asyl, se nedan under Övergripande synpunkter.

text: Det kan naturligtvis fortfarande finnas vissa kvardröjande effekter, men enligt min mening går det inte längre att ursäkta långa handläggningstider hos Migrationsverket med hänvisning till den situation som uppstod 2015. Det är med denna utgångspunkt som jag granskar de nu aktuella ärendena om långa handläggningstider.

text: Krav på skyndsam och effektiv handläggning Ett ärende ska handläggas så enkelt, snabbt och kostnadseffektivt som möjligt utan att rättssäkerheten eftersätts (se

text: 9 § första stycket förvaltningslagen

text: [2017:900], FL). En motsvarande bestämmelse fanns i

text: 7 § förvaltningslagen (1986:223)

text: som gällde till den 1 juli 2018.

text: Migrationsverkets beslut i ärenden om medborgarskap har stor betydelse för dem som berörs. Långa handläggningstider kan få flera negativa konsekvenser, t.ex. genom att sökanden inte kan komma i fråga för vissa anställningar eller utbildningar. Ett försenat beslut om medborgarskap påverkar också möjligheten

text: att få rösta i allmänna val och kan i vissa fall medföra begränsade möjligheter att resa utomlands. Jag vill därför framhålla det som JO har understrukit flera gånger tidigare, nämligen vikten av att ärenden som har stor inverkan på enskildas liv avgörs inom rimlig tid (se bl.a.

text: JO 2018/19 s. 634

text: ). Detta framhålls också i förarbetena till den nya

text: förvaltningslagen

text: (se

text: prop. 2016/17:180 s. 106

text: Det kan behöva accepteras att en myndighet, exempelvis till följd av händelser i omvärlden, gör en prioritering mellan olika ärendeslag. Det kan också vara godtagbart att prioriteringar görs inom ett ärendeslag. Vad som däremot inte kan accepteras är att vissa ärendeslag under en längre tid i praktiken prioriteras ned eller att enkla och lättutredda ärenden i alltför stor utsträckning blir avgjorda på bekostnad av att handläggningen av mer omfattande eller komplicerade ärenden avstannar. En myndighet kan inte heller organisera sin verksamhet så att nedprioriterade ärenden får en oacceptabelt lång handläggningstid, även om den totala mängden ärenden minskar.

text: Den tid det tar att handlägga ett ärende är beroende av bl.a. ärendets karaktär och behovet av utredningsinsatser. Det går därför inte att generellt uttala vad som är en godtagbar handläggningstid. En fullständig passivitet från myndighetens sida är i princip aldrig acceptabelt. Det är inte heller en längre tids frånvaro av åtgärder som på ett effektivt sätt driver handläggningen framåt.

text: För att åstadkomma ett effektivt flöde är det viktigt att myndigheten i ett tidigt skede av handläggningen uppmärksammar behovet av eventuella kompletteringar och gör en bedömning av ärendets fortsatta handläggning. Det kan vara lämpligt att redan då upprätta en plan för ärendets avgörande. Myndigheten bör också regelbundet gå igenom äldre ärenden och följa upp gjorda tidsplaner för att kunna vidta åtgärder om handläggningen riskerar att dra ut på tiden. Detta är särskilt viktigt i pressade lägen när prioriteringar behöver göras. Ansvaret för att detta blir utfört ligger hos cheferna inom myndigheten och ytterst hos dess ledning.

text: Handläggningen av AA:s respektive BB:s ärende

text: Av utredningen framgår bl.a. följande om handläggningen av de remitterade ärendena.

text: I anslutning till att AA:s ansökan kom in i januari 2017 gjorde Migrationsverket vissa inledande rutinmässiga kontroller. Därefter gjordes ytterligare några rutinmässiga kontroller i maj respektive juni 2019 innan ärendet avgjordes i juni 2019.

text: BB ansökte om medborgarskap i oktober 2016. Migrationsverket gjorde vissa rutinmässiga kontroller i november respektive december 2018. Efter att det kommit fram att BB förekom i misstankeregistret ställde Migrationsverket i december 2018 en fråga till Polismyndigheten om verket kunde kommunicera den uppgiften med BB. I februari 2019 fick verket besked från Polismyndigheten att uppgiften kunde kommuniceras, varefter BB gavs tillfälle att kommentera den. I slutet av februari 2019 avslog verket BB:s ansökan om medborgarskap.

text: Såvitt framgår av utredningen var varken AA:s eller BB:s ärende av särskilt komplicerad karaktär. Trots det var handläggningstiden drygt två år och fem månader i AA:s ärende och drygt två år och fyra månader i BB:s ärende. Under lång tid låg handläggningen nere utan att verket vidtog några åtgärder som förde ärendena framåt mot ett beslut. Migrationsverket har förklarat de långa handläggningstiderna i AA:s och BB:s ärenden med det stora antalet medborgarskapsärenden, särskilt antalet ärenden i behov av utredning, och att kompletta och beslutsklara medborgarskapsärenden prioriteras framför ärenden som kräver ytterligare utredning.

text: Det framstår som att AA:s respektive BB:s ärende lades åt sidan i ett initialt skede för att verket bedömde att det krävdes ytterligare utredningsåtgärder. Migrationsverkets prioritering av enkla och beslutsklara ärenden har enligt min mening gått ut över AA:s respektive BB:s ärende på ett oacceptabelt sätt. Migrationsverket borde redan i samband med att ärendena kom in till myndigheten ha tagit itu med de utredningsåtgärder som krävdes för att driva handläggningen framåt.

text: Såväl de långa handläggningstiderna i sig som Migrationsverkets passivitet strider mot

text: förvaltningslagens

text: krav att ett ärende ska handläggas så snabbt och kostnadseffektivt som möjligt utan att rättssäkerheten eftersätts.

text: Migrationsverket kritiseras för den långsamma och passiva handläggningen.

text: Övergripande synpunkter Vid JO:s möte med Migrationsverkets ledning i november 2017 uppgav verket att medborgarskapsärendena inte prioriterades vid den tidpunkten, att ärendena därför ökade i balans trots att man genom processförbättringar kunnat öka effektiviteten i handläggningen, och att det skulle dröja cirka ett år innan medborgarskapsärendena skulle kunna prioriteras.

text: I sitt yttrande till JO inom ramen för de nu aktuella klagomålsärendena har verket uppgett att personella resurser tillfördes medborgarskapshanteringen i januari 2019 men att resurserna inte väntas motsvara behovet. Verket har beskrivit en situation med ett mycket stort antal inkommande medborgarskapsärenden och växande balanser samtidigt som myndighetens förvaltningsanslag minskat.

text: Jag gjorde i mars 2020 en inspektion av Migrationsverkets medborgarskapsenhet i Norrköping. I protokollet efter inspektionen redovisas bl.a. medborgarskapsenhetens organisation och handläggning av medborgarskapsärenden (se protokoll den 14 september 2020 i JO:s ärende 1331-2020).

text: De långa handläggningstiderna i medborgarskapsärenden har, som jag nämnt, under en lång tid varit föremål för ett mycket stort antal klagomål hos JO. Även om det under inspektionen i mars 2020 framkom att Migrationsverket numera prioriterar medborgarskapsprövningen, att medborgarskapsenheten har tillförts ytterligare personalresurser och att verket arbetar kontinuerligt för att utveckla och effektivisera arbetssätten vad gäller medborgarskapsärendena finns det utifrån hur Migrationsverket beskrivit situationen för medborgarskapsprövningen anledning till oro.

text: I den verksamhets- och utgiftsprognos som Migrationsverket gjorde i oktober 2020 angavs att författningsstyrda handläggningstider beräknas nås i slutet av 2023 inom ärendeslaget medborgarskap. För detta ärendeslag finns visserligen ingen särskild författningsreglerad handläggningstid. Enligt verkets medborgarskapsenhet är målsättningen dock att beslut i medborgarskapsärenden ska vara fattade inom sex månader från ansökan. Enligt prognosen kommer det alltså att dröja ytterligare nästan tre år innan man kan förvänta sig att medborgarskapsärendena avgörs inom sex månader.

text: Om inte kraftfulla åtgärder vidtas befarar jag att de alltför långa handläggningstiderna för medborgarskapsärendena blir ett normalläge. Migrationsverket måste fortsätta att arbeta aktivt för att komma tillrätta med de långa handläggningstiderna.

text: I sitt yttrande till JO i april 2019 har Migrationsverket anfört att det i verkets regleringsbrev de senaste åren saknats särskilda mål och återrapporteringskrav för medborgarskapsärenden och att verket av det skälet prioriterat de områden som regeringen ställt upp mål eller återrapporteringskrav för, exempelvis asyloch arbetsmarknadsärenden. En myndighet ansvarar dock för att dess verksamhet bedrivs med iakttagande av de krav som bl.a.

text: förvaltningslagen

text: ställer även i fråga om ärendeslag som inte särskilt har prioriterats från regeringens sida (se JO 2010/11 s. 146).

text: Jag noterar att det i Migrationsverkets regleringsbrev för 2020 angavs att arbetet med att effektivisera prövningsverksamheten skulle fortsätta med särskilt fokus på bl.a. medborgarskapsärenden, och att det i verkets regleringsbrev för 2021

text: anges att verket – särskilt vad gäller prövningen av bl.a. ansökningar om medborgarskap – ska förkorta kötiderna för öppna ärenden och öka andelen beslut som fattas inom författningsstyrd tid.

text: Mot bakgrund av vad verket anfört om hur man prioriterar sin verksamhet och om behovet av resurser översänder jag en kopia av detta beslut till Regeringskansliet.

text: Jag kan avslutningsvis nämna att jag denna dag också fattat beslut i ärenden som rör Migrationsverkets handläggningstider i ärenden om uppehållstillstånd på grund av anknytning (se JO:s ärenden med dnr 8843-2018, 335-2019 och 447-2019) och ärenden om asyl (se JO:s ärenden med dnr 659-2019, 790-2019, 2079-2019 och 2878-2019).

text: Ärendena avslutas.