title: Fråga om brott mot efterforsknings- och repressalieförbudet i tryckfrihetsförordningen

text: Justitiekanslern beslutar att inte inleda förundersökning och att inte heller i övrigt vidta några åtgärder med anledning av anmälan.

text: Ärendet

text: Upsala Nya Tidning innehöll lördagen den 15 december 2001 flera artiklar om arbetsmiljöproblem på Avfallsenheten vid Tekniska kontoret i Uppsala kommun. Huvudrubriken på artikelserien löd "Tufft arbetsklimat på tekniska kontoret".

text: I en av artiklarna redovisades hur en person, som varit sjukskriven en längre tid på grund av arbetsförhållandena vid enheten, blivit bemött vid ett rehabiliteringssamtal med den tekniske direktören JG. Samtalet ägde rum under hösten år 2000. I artikeln redovisades bl.a. följande:

text: "G sa att jag skulle få problem med att återgå till min arbetsplats. Han hänvisade till en artikel i personaltidningen Luppen, där en kommunanställd uttalat sig anonymt om arbetsmiljöproblem på en icke namngiven arbetsplats. Enligt JG hade personalen på va-avdelningen känt igen sig och tagit mycket illa vid sig av artikeln.

text: - Jag blev väldigt förvånad över att han inledde ett rehabiliteringssamtal på detta sätt. Hans reaktion var inte att han borde åtgärda problemet, i stället försökte han efterforska källan till artikeln."

text: Enligt artikeln har JG på förfrågan från tidningen uppgett att han bara har vaga minnen av händelsen. Han uppger att han aldrig haft syftet att efterforska någon källa.

text: Justitiekanslern har i ett beslut den 21 december 2001 utifrån dessa uppgifter prövat en anmälan avseende misstanke om brott mot efterforskningsförbudet i

text: 3 kap. 4 §

text: TF (dnr

text: ). Justitiekanslern beslutade att inte vidta någon åtgärd eftersom det inte framkommit något som gav anledning att anta att någon uppsåtligen efterforskat källan till artikeln i personaltidningen Luppen.

text: Anmälan

text: GR har i en anmälan hit dels klargjort att det var han som uttalade sig i Luppen och Upsala Nya Tidning, dels gjort gällande att JG vid rehabiliteringsmötet den 21 september 2000 efterforskade källan till de uppgifter som publicerats. Han har vidare påstått att JG brutit mot repressalieförbudet genom att hota honom med rättsliga åtgärder för de uppgifter han öppet lämnat för publicering i artikeln i Upsala Nya Tidning den 15 december 2001.

text: GR har gett in de aktuella tidningsartiklarna, e-postkorrespondens mellan honom och JG m.m.

text: Gällande regler

text: Enligt

text: 1 kap. 1 § tredje stycket tryckfrihetsförordningen

text: (TF) skall det stå envar fritt att meddela uppgifter och underrättelser i vilket ämne som helst för offentliggörande i tryckt skrift till bl.a. tidningsredaktioner i alla de fall då något annat inte är föreskrivet i förordningen (meddelarfrihet). För innehållet i en tidning svarar den ansvarige utgivaren. En enskild person som lämnar uppgifter till tidningen är däremot i princip inte ansvarig för innehållet. Undantag från meddelarfriheten finns, men någon sådan situation är det inte fråga om här.

text: I

text: 3 kap. 4 §

text: TF föreskrivs att myndigheter eller andra allmänna organ inte får efterforska den som lämnat ett meddelande för offentliggörande i tryckt skrift i vidare mån än som erfordras för åtal eller annat ingripande mot honom som inte står i strid med

text: tryckfrihetsförordningen

text: . För uppsåtlig efterforskning i strid med denna föreskrift döms enligt

text: 5 § andra stycket

text: i samma kapitel till böter eller fängelse i högst ett år.

text: Enligt

text: 1 kap. 3 §

text: TF får ingen tilltalas eller dömas till ansvar eller åläggas skadeståndsskyldighet för missbruk av tryckfriheten eller medverkan därtill i annan ordning eller i annat fall än

text: tryckfrihetsförordningen

text: medger. Härav anses följa att en myndighet inte får vidta någon form av sanktioner eller repressalier mot en anställd som utnyttjat sin meddelarfrihet.

text: Justitiekanslerns bedömning

text: När det till en början gäller påståendet att JG vid rehabiliteringsmötet i september 2000 skulle ha efterforskat källan till de uppgifter som publicerats i personaltidningen Luppen gör jag inte nu någon annan bedömning än den jag gjorde i beslutet den 21 december 2001. Det har enligt min mening inte framkommit något som ger anledning att anta att JG uppsåtligen skulle ha efterforskat uppgiftslämnaren. Någon förundersökning skall därför inte inledas i den delen.

text: När det därefter gäller påståendet att JG skulle ha utsatt GR för repressalier för att denne lämnat vissa uppgifter till Upsala Nya Tidning gör jag följande bedömning.

text: Av den e-post-korrespondens som förekommit mellan JG och GR framgår att G upprepade gånger frågat R om de uppgifter som denne lämnat till tidningen och att han uppgett att hans avsikt med frågorna var att skaffa sig ett underlag för frågan om han skulle polisanmäla uttalandena såsom falsk tillvitelse.

text: GR har uppgett att han uppfattat G:s frågor och svar som obehagliga och hotfulla.

text: Bestämmelsen om repressalieförbud i

text: 1 kap. 3 §

text: TF skyddar en meddelare från i första hand åtal och straffrättsligt ansvar. Som nämnts ovan anses den emellertid också ge uttryck för ett allmänt sanktions- och repressalieförbud av innebörd att myndigheter och personal hos myndigheter inte får vidta några för en enskild negativa tjänsteåtgärder på grund av den enskildes bruk av tryck- eller meddelarfriheten (se t.ex. JO 1975/76 s. 314 och 1987/88 s. 193 samt

text: SOU 1990:12 s. 63

text: ). Någon bestämmelse om straffansvar för en person som åsidosätter sanktions- och repressalieförbudet finns dock inte i TF, utan ansvar för sådana åtgärder kan i förekommande fall vara att bedöma som tjänstefel enligt

text: 20 kap. 1 § brottsbalken

text: eller som ett förfarande som kan föranleda disciplinpåföljd.

text: När det gäller att bedöma om det finns anledning anta att JG gjort sig skyldig till tjänstefel gäller som en förutsättning att åsidosättandet skall ha skett vid myndighetsutövning. Av den korrespondens som getts in i ärendet kan det antas att JG övervägt att göra en polisanmälan riktad mot GR med anledning av innehållet i artikeln i Upsala Nya Tidning. En sådan åtgärd mot en anställd skulle inte kunna anses utgöra myndighetsutövning. Ansvar för tjänstefel är redan på grund härav uteslutet.

text: Vad som framkommit i ärendet ger sålunda enligt min mening inte anledning att anta att något brott begåtts. Någon förundersökning skall därför inte inledas.

text: Det som GR lagt JG till last är att denne ett flertal gånger frågat om GR varit rätt citerad i tidningen och att han i ett e-post- meddelande till GR uppgett att han övervägde att vidta åtgärder med anledning av falsk tillvitelse. Även om jag kan ha förståelse för att GR upplevt sin chefs åtgärder som obehagliga ger utredningen inte stöd för att JG i tjänsten vidtagit någon för GR negativ åtgärd som kan utgöra ett brott mot repressalieförbudet. Jag vidtar därför inte heller någon åtgärd inom ramen för min tillsynsverksamhet.

text: Jag vill emellertid avslutningsvis anföra att JG:s motivering till att han ställt frågor kring uppgifterna i artikeln talar för att han saknar de grundläggande kunskaper om meddelarfrihet som en chef bör ha. Några rättsliga åtgärder mot GR för dennes medverkan i tidningen får över huvud taget inte förekomma mot bakgrund av bestämmelserna om meddelarfrihet. JG:s agerande framstår som anmärkningsvärt med beaktande av dels den kritik Justitiekanslern riktat mot VA- och Avfallsavdelningarna vid Tekniska kontoret i Uppsala kommun i ett beslut den 24 augusti 2001 (dnr

text: ), dels de uttalanden som Arbetsmiljöverket gjort i ett beslut den 26 januari 2001 (dnr 99/6567 03-11713).

text: Med dessa synpunkter avslutas ärendet.


publisher: Justitiekanslern

title: Betänkandet Grundlagsskadestånd – ett rättighetsskydd för enskilda (SOU 2020:44)

org: jk

text: ( Departementets diarienummer Ju2020/02922 )

type: stycke

text: Allmänna synpunkter

type: rubrik

text: Jag delar kommitténs bedömning att det finns ett behov av att tydliggöra rättsläget i fråga om det allmännas skadeståndsrättsliga ansvar för överträdelser av de grundläggande fri- och rättigheterna i

text: 2 kap.

text: regeringsformen

text: . Jag delar även kommitténs bedömning att den föreslagna regleringen kommer att öka

text: regeringsformens

text: genomslag i rättsbildningen. Den kommer också att underlätta förfarandet för enskilda personer som vill begära ersättning vid sådana överträdelser. Ur ett rättssäkerhetsperspektiv framstår därför den föreslagna grundlagsändringen som en klar förbättring i förhållande till den nuvarande ordningen som bygger på principer som har vuxit fram genom rättspraxis. Jag ställer mig alltså i princip positiv till kommitténs förslag.

text: Jag har emellertid vissa anmärkningar vad gäller den föreslagna lagregelns närmare utformning. Därutöver anser jag det vara befogat att redogöra för några erfarenheter i fråga om rätten till ersättning vid överträdelser av

text: 2 kap.

text: regeringsformen

text: samt lämna vissa mer konkreta synpunkter på betänkandet.

text: Justitiekanslerns erfarenheter

text: Justitiekanslern har – framförallt sedan Högsta domstolens dom i Medborgarskapet I – handlagt ett antal ärenden inom ramen för statens frivilliga skadereglering som har avsett skadestånd för olika överträdelser av grundlag. På samma sätt som vid påstådda konventionsöverträdelser utgör påståenden om överträdelser av grundlag ofta en av flera alternativa grunder för begäran om skadestånd. Det är därför svårt att närmare ange hur vanligt förekommande påståenden om grundlagsöverträdelser är i samband med att enskilda begär skadestånd av staten.

text: I den frivilliga skaderegleringen har Justitiekanslern beträffande ett flertal fri- och rättigheter i

text: regeringsformen

text: konstaterat att dessa inte kan anses vara direkt skadeståndssanktionerade enligt gällande rätt. Domen i Medborgarskapet I har av Justitiekanslern inte ansetts innebära att det finns någon allmän princip om rätt till ideell ersättning för överträdelser av grundlag eller specifikt för överträdelse av fri- och rättigheterna i

text: regeringsformen

text: . Ärendena har i de flesta fall avsett påstådda överträdelser av

text: 2 kap.

text: och

text: 17 §§

text: regeringsformen

text: . Denna hållning har vunnit stöd i de domar som meddelats av tingsrätter och hovrätter efter Medborgarskapet I.

text: Sedan domen i Medborgarskapet I finns ett flertal fall där skadeståndsprocesser inletts i domstol med åberopande av överträdelser av

text: regeringsformen

text: i första hand och Europakonventionen först i andra hand. Det finns således en tydlig vilja hos en del kärande att få prövat frågan om överträdelse av

text: regeringsformen

text: . Som konstateras i betänkandet leder detta ofta till att samma situation måste bedömas utifrån två metoder. Hittills har bedömningen av överträdelser av

text: regeringsformen

text: i flera fall stannat vid ett konstaterande att sådan överträdelse inte medför någon självständig rätt till skadestånd. Inte i något fall har domstol funnit att skadestånd ska betalas ut enbart grundat på en grundlagsöverträdelse.

text: Oaktat Justitiekanslerns och underrätternas syn på gällande rätt i den här frågan kan påstådda grundlagsöverträdelser föranleda komplicerade bedömningar både inom ramen för statens frivilliga skadereglering och i processer. Nämnas kan Justitiekanslerns beslut om identitetskontroller vid resor mellan Danmark och Sverige (5943-16-40 m.fl.) och Stockholms tingsrätts dom den 3 december 2019 om en påstått felaktig utmätning (FT 4398-19).

text: Förslagets närmare innebörd

text: Den föreslagna regleringen ger skadelidande en uttrycklig rätt till skadestånd vid överträdelser av de grundläggande fri- och rättigheterna i

text: 2 kap.

text: regeringsformen

text: . Enligt min mening är det tydligt att detta innebär att det allmännas ansvar utvidgas i förhållande till gällande rätt. En del skrivningar i betänkandet kan ge intrycket att den föreslagna lagstiftningen utgör ett förtydligande av gällande rätt eller ett försök till kodifiering av den sparsamma praxis som finns på området. Jag anser det angeläget att påtala att det enligt min uppfattning inte förhåller sig på det sättet. Fastmer skulle den föreslagna regleringen tillskapa ett nytt rättsläge.

text: Vidare kan noteras att den föreslagna regleringen är allmänt hållen samtidigt som de aktuella grundlagsbestämmelserna och deras räckvidd kan vara svåra att tolka. Det får till följd att ansvarsgrunderna blir förhållandevis otydliga och att skadeståndskraven kan bli svårbedömda. Möjligen skulle förhållandena klarna med en tydligare genomgång av de närmare förutsättningarna för skadestånd beträffande respektive fri- eller rättighet (jfr Bengtsson, SvJT 2011 s. 605).

text: Skadestånd vid överträdelser av

text: tryckfrihetsförordningen

text: (TF) och

text: yttrandefrihetsgrundlagen

text: (YGL)

text: Enligt kommittén framstår det som motiverat att i lämpligt sammanhang utreda frågan om det finns skäl att införa en motsvarighet till grundlagsskadestånd och konventionsskadestånd vid det allmännas överträdelser av

text: tryckfrihetsförordningen

text: (TF) och

text: yttrandefrihetsgrundlagen

text: (YGL). Som kommittén framhåller utskiljer sig dock TF och YGL på det sättet att det är fråga om en detaljerad reglering på grundlagsnivå av process- och ansvarsregler som också innefattar en stor mängd föreskrifter av mer teknisk natur. Till detta kommer att överträdelser av vissa av bestämmelserna som riktar sig mot det allmänna är straffsanktionerade. Mot den bakgrunden framstår en utredning av frågan enligt min uppfattning inte som angelägen.

text: Nödvändighetskravet m.m.

text: Jag delar slutsatsen i betänkandet att det finns många fördelar med att en lagreglering av grundlagsskadeståndet utformas på ett sådant sätt att bedömningarna motsvarar de som görs vid konventionsskadestånd. Jag delar också ställningstagandet att det är lämpligt att låta det nödvändighetskrav som gäller vid konventionsöverträdelser utgöra förebild för avgränsningen av skadeståndsansvaret.

text: Jag anser i likhet med kommittén att det på många sätt skulle vara tilltalande att låta det nu gällande nödvändighetskravet omfatta även grundlagsskadestånd. De argument som i betänkandet förs fram mot en sådan lösning är inte helt övertygande. I betänkandet eftersträvas genomgående en enhetlighet mellan grundlagsskadestånd och konventionsskadestånd samt en enkelhet i tillämpningen. Frågan är om inte dessa förhållanden bör ges företräde framför de systematiska och lagtekniska invändningar som lyfts fram i betänkandet (se s. 259). Det framstår som otillfredsställande att i lagtexten ge olika benämning och beskrivning av en prövning som i förarbetena förutsätts vara densamma.

text: Rent språkligt kan det inte heller anses felaktigt att även i fråga om överträdelser av

text: regeringsformen

text: tala om att skadestånd med stöd av bestämmelsen endast ska utges ”i den utsträckning det är nödvändigt för att gottgöra överträdelsen”. Att ordet ”nödvändigt” beträffande konventionsskadestånd syftar på Sveriges uppfyllande av folkrättsliga förpliktelser bör inte hindra att samma ord beträffande grundlagsskadestånd syftar på något annat, nämligen att det behövs/är nödvändigt för den enskildes gottgörelse. Det framstår som mer ändamålsenligt att ge nödvändighetskravet två betydelser men en gemensam tillämpning snarare än att ha ett nödvändighetskrav och ett behovskrav som ska tillämpas i princip identiskt. Risken med den i betänkandet förordade ordningen är att det krav som ställs upp inte beskriver den prövning som egentligen ska göras, vilket leder till en mindre konkret och tillämpbar lagstiftning.

text: Även det skälet att ledning för nödvändighetskravet/behovskravet för grundlagsöverträdelser föreslås ska hämtas i kommande praxis från Europadomstolen medför att det är mer ändamålsenligt att låta det vara ett och samma rekvisit i lagtexten.

text: Jag förordar att närmare överväganden görs beträffande lagtextens utformning i detta avseende. Möjligen finns det skäl att i lagtexten närmare ange vilka omständigheter som framförallt ska beaktas vid en nödvändighetsprövning om den terminologin väljs även för grundlagsskadestånd, på motsvarande sätt som nu föreslås för behovsprövningen.

text: En fråga som inte berörs närmare i betänkandet är den inbördes relationen mellan konventionsskadestånd och grundlagsskadestånd. Ska nödvändighetskravet beträffande konventionsskadestånd uppfattas så att det utesluter rätt till skadestånd om den drabbade inte sökt skadestånd för överträdelse av motsvarande fri- eller rättighet i

text: regeringsformen

text: (jfr beträffande förhållandena mellan konventionsskadestånd och skadestånd enligt

text: 3 kap. 2 §

text: SOU 2010:87 s. 348).

text: Övergångsbestämmelser

text: Enligt förslaget ska bestämmelserna om grundlagsskadestånd i 3 kap. 4 §, enligt allmänna skadeståndsrättsliga principer, tillämpas på skadefall som inträffar efter ikraftträdandet (se s. 285 med hänvisning till

text: prop. 1972:5 s. 293

text: ). Jag delar den bedömningen och anser i likhet med kommittén att det inte behövs några övergångsbestämmelser.

text: Det framhålls i betänkandet att det kan finnas ett utrymme för domstolarna att i en del fall döma ut skadestånd trots att rättighetsöverträdelsen i fråga helt eller delvis ägt rum före ikraftträdandet. Enligt kommittén får det nämligen antas att det även då, under vissa förutsättningar, har funnits en rätt till skadestånd och annan ersättning också vid det allmännas överträdelser av

text: regeringsformen

text: . På det sättet ska det faktum att det saknas en övergångsbestämmelse i stället ge domstolarna utrymme att göra en bedömning i det enskilda fallet som ska vara förhållandevis generös gentemot den enskilde. Någon ledning för tillämpningen i övrigt lämnas inte i den allmänna motiveringen (avsnitt 7) eller i författningskommentaren. Det finns anledning att här återigen framhålla att den praxis som finns på området inte ger någon klar bild av vilka rättigheter som kan komma ifråga för att med framgång åberopas i ett skadeståndsmål. Tvärtom är den sparsamma praxis som finns tydligt in casu-betonad. Därmed är det inte möjligt att, såsom kommittén föreslår, bedöma frågan på motsvarande sätt som om den påstådda överträdelsen hade gällt Europakonventionen.

text: Preskription

text: En annan fråga som överlämnas till rättstillämpningen är tidpunkten för när preskriptionsfristen börjar löpa. Frågan har legat utanför kommitténs uppdrag. Inte desto mindre framstår det som angeläget, särskilt med hänsyn till bedömningen i Medborgarskapet II, att frågan blir föremål för en närmare analys. Det kan förutskickas att liknande överväganden kommer att aktualiseras vid prövning av det allmännas ansvar för överträdelser av

text: regeringsformen

text: Ökat antal skaderegleringsärenden och processer

text: I betänkandet görs antagandet att en eventuell ökning av antalet mål och antalet skaderegleringsärenden bedöms vara marginell (se s. 288). Slutsatsen baseras bl.a. på en redogörelse för antalet mål och ärenden som grundas på den nya bestämmelsen i

text: 3 kap. 4 § skadeståndslagen

text: . Jämförelsen med ökningen av antalet ärenden och processer efter införandet av konventionsskadestånd i

text: skadeståndslagen

text: framstår emellertid inte som helt adekvat. För konventionsskadeståndet utgjorde införandet i

text: skadeståndslagen

text: endast en kodifiering av en sedan många år fast rättspraxis. Att antalet ärenden hos Justitiekanslern och antalet mål i domstol inte ökat kraftigt efter införandet av en bestämmelse om konventionsskadestånd i

text: skadeståndslagen

text: framstår mot den bakgrunden inte som särskilt förvånande.

text: När det gäller det föreslagna grundlagsskadeståndet är situationen emellertid en helt annan. Som redan anförts utgör den föreslagna lagstiftningen inte någon kodifiering av praxis utan en klar utökning av möjligheten till ideellt skadestånd vid överträdelser av grundlag. Den framskjutna roll som

text: regeringsformen

text: får med den föreslagna lagstiftningen, i fråga om ersättning för ideella skador, kan mycket väl bidra till att ytterligare driva utvecklingen mot ett ökat fokus på skadestånd i relation till fri- och rättigheter. Detta kan, i vart fall på sikt, komma att leda till en ökning av antalet ärenden hos Justitiekanslern och även av antalet domstolsprocesser mot staten.

text: Därtill kommer att den närmare tillämpningen i de frågor som ovan har lyfts inte klargörs, utan överlämnas till rättstillämpningen. Detta kan i sin tur innebära dels att ett ökat antal ”äldre” ärenden får hanteras inom ramen för Justitiekanslerns frivilliga skadereglering och vid domstolsprocesser, dels att det inleds ärenden som syftar till att få ett klarläggande av rättsläget samt att dessa ärenden ofta kan behöva drivas till högsta instans.

type: avgorande


title: Granskning av en barn- och ungdomspsykiatrisk kliniks handläggning av frågor om utfående av allmänna handlingar m.m.

text: Justitiekanslern uttalar att en begäran om utfående av statistik borde ha hanterats mer skyndsamt av Örebro läns landstings Barn- och ungdomspsykiatriska klinik. Därtill borde ett enkätsvar ha lämnats ut fastän det inte uttryckligen hade begärts. Utöver den tillrättavisning som ligger i det sagda finner Justitiekanslern inte skäl till någon kritik.

text: Ärendet

text: Klagomålet

text: JR har i en anmälan hit begärt att Justitiekanslern granskar hur Barn- och ungdomspsykiatriska kliniken (BUP) i Örebro läns landsting (ÖLL) har hanterat hans begäran om att få del av statistik på diagnosen ADHD, framför allt hos flickor. Han har även velat att Justitiekanslern uttalar sig om huruvida det är rimligt att BUP också redovisar vid vilken ålder tjugo ADHD-patienter har diagnostiserats för första gången. Vidare har han begärt att Justitiekanslern uttalar sig om det förhållandet att BUP har redovisat statistik till Statens Beredning för medicinsk utvärdering (SBU) men avfärdat hans förfrågan när han har begärt att BUP till honom skall redovisa i princip samma sak.

text: JR har anfört följande.

text: Hans dotter har behandlats på BUP i Örebro. I ett brev den 2 januari 2005 skrev han till en terapeut på BUP i Örebro och bad om synpunkter på behandlingen av hans dotter. Han ville även bl.a. att man skulle redovisa statistik på antalet ADHD-diagnoser som hade ställts på kliniken. Med anledning av brevet erbjöds han ett möte med behandlande terapeut och psykolog. Vid mötet, den 7 mars 2005, redovisades inte några skriftliga kommentarer eller statistik.

text: Han skrev ett nytt brev den 24 mars, adresserat till chefsöverläkaren SB på BUP, i vilket han begärde att kliniken skulle redovisa statistik över antalet ADHD-diagnoser. Den 12 april skrev han åter till SB och bad denne besvara breven och redovisa statistik.

text: Den 19 juni blev han uppringd av SB men samtalet blev kort på grund av dåliga mottagningsförhållanden. Han skickade e-post till SB den 27 juni och framförde att dennes telefonsamtal inte kunde ersätta den skriftliga information och statistik som han hade begärt.

text: Han fick kort därefter ett skriftligt svar från SB, daterat den 20 juni. Brevet innehöll de kommentarer som han hade begärt angående den medicinska bedömningen och behandlingen av hans dotter. Vad gäller begäran om statistik kommenterade SB detta, enligt JR, på följande sätt. ”Några aktuella siffror eller procenttal har jag varken tid eller möjlighet att redogöra för, men det är naturligtvis mycket färre flickor som får denna diagnos precis som i övriga sjukvårdsregioner i landet.”

text: Den 30 juni besvarade JR brevet, dels med kommentarer kring det medicinska utlåtandet, dels med ett förtydligande av sin begäran om att få del av statistik genom att i rubriken ange ”Begäran om att ta del av offentlig handling”. Enligt JR avslutades brevet med följande.

text: ”Med hänvisning till offentlighetsprincipen begär jag alltså att från BUP Örebro få uppgifter om

text: a) hur många flickor diagnostiserades med ADHD på BUP i Örebro under åren 2000 – 2004.

text: b) Redovisa dem med antal per år och redogör för när dessa flickor är födda (flickornas ålder när de får diagnosen).

text: c) Redovisa på samma sätt statistiken för pojkar.

text: Rimlig svarstid på att redovisa statistiken kan vara 14 dagar.”

text: Den 28 juli samtalade JR med ÖLL:s kanslichef PO, som lovade att stöta på BUP om begäran. Samma dag skrev han även till BUP:s klinikchef EN.

text: Den 29 juli ringde SB honom. Denne sade bl.a. att han var införstådd med att kliniken var skyldig att redovisa den statistik som var något så när lätt att ta fram.

text: I mitten av augusti fick han skriftligt svar från EN, daterat den 9 augusti, som redovisade klinkens arbete med olika patientregistersystem och att brister fanns i möjligheten att redovisa statistik.

text: Den 15 augusti skrev han på nytt till SB och tackade för att denne hade börjat arbeta med den statistik han hade begärt och förtydligade återigen begäran.

text: Den 19 augusti besvarade han brevet från EN. Svaret hade rubriken ”Begäran om att få ta del av allmän handling och offentlig statistik”.

text: I ett brev från SB, daterat den 19 augusti, redovisades det totala antalet patienter som var inskrivna under år 2004. Enligt SB hade kliniken inte möjlighet att redovisa vilka som hade fått diagnosen under år 2004 och vilka som fått den tidigare år. SB svarade vidare att JR inte kunde få svar på samtliga de uppgifter han önskade besked om och att han kunde komma in med en begäran om ett formellt avslagsbeslut.

text: JR svarade på brevet den 29 augusti. Han meddelade bl.a. att han ännu inte behövde något formellt avslagsbeslut eftersom han väntade på liknande uppgifter från andra landsting och från SBU.

text: Genom SBU:s rapport ”ADHD hos flickor” fick JR kännedom om att SBU hade gått ut med en enkät till ett antal olika BUP-kliniker i olika landsting. SBU:s förfrågan till BUP i Örebro var daterad den 2 mars 2005 och hade, vad gäller antal diagnoser under 2003 och 2004 och uppdelningen på pojkar och flickor, i princip samma lydelse som hans egen begäran om statistik. Utöver dessa frågor hade han även bett BUP att redovisa ålder på flickorna när de fick diagnosen.

text: I det enkätsvar som SBU skickade honom kopior av framgår det att BUP i Örebro, genom EN, hade besvarat enkäten den 29 mars 2005.

text: Den 5 september 2005 skrev JR till SB och påpekade att BUP hade besvarat enkäten och således redan tidigare hade samlat in och redovisat samma typ av statistik som han hade begärt att få ut. Han framförde även en formell begäran om utfående av statistik och en begäran om att ett eventuellt avslagsbeslut skulle motiveras.

text: Eftersom JR inte fick något svar på brevet ringde han den 22 september förvaltningschefen SF. Denne upplyste om att EN hade slutat. I stället skulle länspsykiatrichefen AM kontakta honom. De talades vid den 27 september och i ett brev den 11 oktober återkom AM med i princip samma statistik som hade redovisats tidigare med ett tillägg att ”ytterligare precisering av materialet kan inte ske genom befintliga register”.

text: JR besvarade brevet den 18 oktober 2005.

text: Landstingets yttrande

text: Örebro läns landsting har på Justitiekanslerns begäran yttrat sig. Av yttrandet framgår bl.a. följande.

text: ”Kontakterna mellan JR och BUP samt mellan JR och Primärvård, psykiatri och habilitering har efter avslutad behandling av dottern ägt rum vid sammanlagt tjugo tillfällen under perioden den 2 januari 2005 till den 26 oktober 2005, varvid huvudsakligen chefsläkare varit involverad, men också klinikchef, länspsykiatrichef och förvaltningschef. Inledningsvis uppfattades kontakten som ett efterarbete på behandlingskontakten, snarare än en begäran om utlämnande av allmän handling. Detta speglar sig i klinikens diarieföring som började i och med att patientnämnden kontaktades av JR.

text: Någon allmän handling som besvarar de frågor som JR ställer finns inte upprättad. Uppgifter om enskilda patienter finns i respektive journal, vilka lyder under sekretess. Däremot har sökningar genomförts i de datoriserade register som infördes vid kliniken i juni 2003. Anmälaren har därefter fått uppgifter om hur många flickor (fördelat på två åldersgrupper) som varit aktuella med diagnosen ADHD (och närliggande diagnoser) under 2004. Statistiken visar dock inte vid vilken ålder flickorna har diagnostiserats, då registerprogrammet inte kan besvara den frågan. Dessa uppgifter har lämnats till anmälaren i brev den 19 augusti 2005. Uppgifterna har preciserats ytterligare något i brev den 11 oktober 2005.

text: JR har parallellt på eget initiativ tagit del av klinikens svar den 29 mars 2005 på frågor från Statens beredning för medicinsk utvärdering, SBU. Denna handling besvarar inte heller den huvudfråga som anmälaren har ställt, nämligen nydiagnostiserade flickor. Även i svaret till SBU anges flickor som varit aktuella under året som fått diagnosen ADHD (och intilliggande diagnoser). Dessa uppgifter säger inget om när dessa flickor fick diagnosen första gången, bara att de gjort besök på kliniken under året och då beskrivits ha en ADHD-problematik.

text: Krav på hur hälso- och landstingsverksamheter skall föra patientregister ställs av vårdgivaren, dvs. landstinget.

text: De uppgifter som inte lämnats ut till JR återfinns i ett stort antal manuellt förda journaler. Med hänsyn till den omfattande arbetsinsats som JR:s begäran kräver, kan det inte anses falla inom landstingets förpliktelser att göra en sådan sammanställning och därmed upprätta en ny handling. Landstinget har upplyst JR om detta i avslagsbeslut av den 26 oktober 2005.”

text: JR har inkommit med synpunkter på yttrandet.

text: Justitiekanslerns bedömning

text: Rättslig reglering

text: Bestämmelser om allmänna handlingars offentlighet m.m. finns i

text: 2 kap.

text: tryckfrihetsförordningen

text: . Enligt 2 kap. 3 § första stycket är en handling allmän om den förvaras hos en myndighet och enligt 6 och 7 §§ är att anse som inkommen till eller upprättad hos myndigheten. I sekretesslagen anges närmare bl.a. under vilka förutsättningar en myndighet får vägra att lämna ut allmänna handlingar med hänvisning till sekretess. Där föreskrivs också hur frågor om utlämnande av allmänna handlingar skall handläggas.

text: Enligt

text: 2 kap. 12 §

text: TF skall en allmän handling som inte omfattas av någon sekretessbestämmelse lämnas ut på begäran genast eller så snart det är möjligt. Om en framställning inte kan tillmötesgås fullt ut, skall den som begär handlingen underrättas om detta. Han skall också enligt 15 kap. 6 § andra stycket sekretesslagen underrättas om att han kan begära att frågan hänskjuts till myndigheten och att ett beslut av myndigheten krävs för att ett avgörande skall kunna överklagas. Överklagande av myndighetens beslut kan ske enligt 15 kap. 7 § sekretesslagen.

text: Bestämmelserna om handlingsoffentlighet innefattar inte någon skyldighet för en myndighet att med anledning av en begäran om utlämnande upprätta en handling som innehåller en sammanställning av uppgifter.

text: Undantaget från detta är om uppgifterna finns i ett dataregister. Huvudprincipen är att allmänheten skall ha tillgång till en upptagning i samma utsträckning som den är tillgänglig för myndigheten. Det innebär att det befintliga datasystemet måste användas för att ta fram uppgifter, även om det innebär bearbetning av information. Om den begärda framställningen inte kan göras genom mer rutinbetonade åtgärder anses den inte vara en för myndigheten tillgänglig handling.

text: Man skall inte förväxla en begäran om handlingsutlämnande med en begäran om utfående av uppgifter ur en allmän handling. Den sistnämnda typen av begäran regleras i 15 kap. 4 § sekretesslagen. Enligt bestämmelsen skall en myndighet på begäran av en enskild lämna uppgift ur en allmän handling om hinder inte möter på grund av sekretess eller av hänsyn till arbetets behöriga gång. Det förutsätts, för att en myndighet skall ha skyldighet att lämna ut en uppgift ur en allmän handling att uppgiften är tillgänglig för myndigheten utan någon vidlyftigare efterforskning. Några närmare föreskrifter angående inom vilken tidrymd sådana uppgifter skall lämnas finns inte i lagen; dock skall bestämmelsen förstås så att det skall ske så snabbt som möjligt. Ett beslut om att inte lämna ut uppgifter ur en allmän handling kan inte överklagas.

text: Regleringen skiljer sig således åt när det gäller utlämnande av allmänna handlingar och lämnande av uppgifter ur handlingar. Vilket regelsystem som skall tillämpas får avgöras utifrån den framställning som den enskilde har gjort. Vid oklarhet skall myndigheten försöka ta reda på vad som avses.

text: Utgångspunkt för bedömningen

text: Varken i anmälan eller i remissvaret har distinktionen mellan begäran om utfående av en allmän handling och begäran om uppgifter ur en allmän handling berörts. JR har formulerat sin begäran som en begäran om utfående av en allmän handling. BUP tycks också ha uppfattat begäran på detta vis.

text: Enligt de uppgifter som har lämnats JR och som även har lämnats till Justitiekanslern finns det ingen allmän handling med exakt det innehåll han har begärt. Det har således inte funnits möjlighet att lämna ut en sådan. Det finns inte heller någon skyldighet att sammanställa en handling utifrån innehållet i andra allmänna handlingar.

text: Uppgifter ur dataregistret

text: Det är klarlagt att vissa uppgifter har funnits i ett dataregister hos BUP. Sådana uppgifter som med rutinbetonade åtgärder har kunnat sammanställas ur registret har BUP varit skyldig att sammanställa. Av brevet från SB den 19 augusti 2005 framgår att det ur datasystemet endast var möjligt att få fram uppgifter om antalet individer år 2004 med ADHD-diagnos fördelat på kön och ålder. Det saknas anledning att ifrågasätta denna information. De framtagna uppgifterna redovisades i brevet. JR har således fått del av de uppgifter som funnits tillgängliga i dataregistret.

text: Det kan dock konstateras att JR framställde sin begäran om statistik redan våren 2005. Oavsett om JR:s begäran skall ses som en begäran om utfående av en allmän handling eller av uppgifter ur en allmän handling borde den rimligen ha hanterats snabbare än som skedde. Med hänsyn till innehållet i den dialog som förevar och de oklarheter som må ha förekommit, finner jag inte skäl till någon kritik utöver den tillrättavisning som ligger i detta uttalande.

text: Uppgifter i enkätsvaret till SBU

text: JR har ifrågasatt det förhållandet att BUP i ett enkätsvar till SBU hade sammanställt sådan statistik som han hade efterfrågat men att han själv ändå inte fått den utlämnad till sig.

text: Av 11 kap. 5 § sekretesslagen framgår att en myndighet på begäran av en annan myndighet skall lämna en uppgift som den förfogar över i den mån hinder inte möter på grund av en bestämmelse om sekretess eller av hänsyn till arbetets behöriga gång. Skyldigheten att lämna information till andra myndigheter är mer långtgående än skyldigheten gentemot allmänheten. Skyldigheten att lämna uppgifter till en annan myndighet kan också följa av särskilda föreskrifter (jfr 14 kap. 1 § sekretesslagen).

text: Detta innebär att det inte behöver vara fel av en myndighet att hantera en begäran om utfående av uppgifter på olika sätt beroende på om det är en enskild eller en myndighet som begär det. Justitiekanslern kan inte finna att det förhållandet att BUP hade sammanställt viss statistik för SBU:s räkning medför att JR hade samma rätt att få en sammanställning gjord.

text: Emellertid bör det beaktas att det enkätsvar som lämnades till SBU är daterat den 29 mars 2005. Enligt reglerna i

text: 2 kap. 7 §

text: TF om allmänna handlingar blev sammanställningen senast i samband med att den expedierades en allmän handling. JR:s begäran om utfående av statistik omfattade till stor del sådana uppgifter som fanns i enkätsvaret. Hans begäran får anses ha varit så preciserad att BUP borde ha kopplat den till enkätsvaret och lämnat ut detta till honom när han begärde statistiken, såvida det inte omfattades av sekretess vilket inte tycks ha varit fallet.

text: Uppgifter om när flickorna fick sin diagnos

text: JR har fortfarande inte fått ut uppgifter om hur gamla flickorna var när de diagnostiserades. BUP har anfört att det inte kan anses falla inom landstingets förpliktelser att göra en sammanställning över detta och därmed upprätta en ny handling.

text: Justitiekanslern instämmer i BUP:s bedömning men vill tillägga följande i denna del. JR:s begäran kan rimligtvis även tolkas som en begäran om att utfå uppgifter ur allmänna handlingar. Vad gäller en sådan begäran finns det som framgått ingen ovillkorlig rätt att få ut uppgifter. Myndigheten kan vägra att lämna ut uppgifter om hinder möter av hänsyn till arbetets behöriga gång. I ärendet har framkommit att de uppgifter som efterfrågas finns i tjugo manuellt förda journaler som finns på olika platser inom landstinget. Med hänsyn till detta är Justitiekanslern av uppfattningen att det inte kunde krävas av BUP att dessa uppgifter lämnades ut.

text: Ärendet avslutas härmed.


title: Ett avdrag på en frihetsberövads pension enligt 14 kap. 9 § lagen (1998:674) om inkomstgrundad pension har ersatts som en utgift och inte som förlorad arbetsförtjänst

text: Ersättning ska utgå till ÅSE med 13 000 kr för lidande, 880 kr för utgifter och 1 351 kr för ombudskostnader.

text: Ersättningen ska betalas ut av Justitiekanslern.

text: Anspråk m.m.

text: ÅSE har varit berövad friheten som anhållen och häktad under tiden den 1 – 15 augusti 2008 på grund av misstanke om bl.a. misshandel och olaga hot. Förundersökningen har avslutats utan att åtal har väckts.

text: ÅSE har begärt ersättning för lidande med 30 000 kr och för ett avdrag som gjorts på hans ålderspension med 880 kr. Han har vidare begärt ersättning för ombudskostnader med 1 351 kr.

text: Åklagarmyndigheten har avgett ett yttrande.

text: Justitiekanslerns bedömning

text: Allmänna utgångspunkter

text: Ersättning enligt lagen (

text: ) om ersättning vid frihetsberövanden och andra tvångsåtgärder(frihetsberövandelagen) kan utgå endast för skador som har vållats genom själva frihetsberövandet. Utanför det ersättningsgilla området faller således skador som har vållats genom brottsmisstanken som sådan, brottsutredningen eller andra moment i det rättsliga förfarandet.

text: Ersättning för lidande

text: ÅSE är med dessa utgångspunkter berättigad till ersättning för det lidande som frihetsberövandet får antas ha inneburit för honom.

text: Det belopp som ÅSE har begärt överstiger vad som brukar utgå vid frihetsberövanden av motsvarande varaktighet. Omständigheterna i ärendet är dock inte sådana att det enligt här tillämpad praxis finns förutsättningar att utge en förhöjd ersättning. Ersättning ska därför utgå med normalbeloppet 13 000 kr.

text: Ersättning för avdraget på ålderpensionen

text: ÅSE har gett in ett brev från Försäkringskassan som visar att för tiden den 5 – 15 augusti 2008 har Försäkringskassan gjort avdrag på hans ålderspension med 80 kr per dag. Avdraget har skett med stöd av 14 kap. 9 § lagen om inkomstgrundad pension (

text: ). Enligt

text: första stycket

text: i nämnda bestämmelse ska den som är pensionsberättigad betala för sitt uppehälle för varje dag som han eller hon är häktad, och betalningen ska ske genom att Försäkringskassan, efter avdrag för skatt enligt

text: skattebetalningslagen (1997:483)

text: , gör avdrag från ålderspensionen när denna betalas ut. Enligt bestämmelsens andra stycke ska detta avdrag uppgå till 80 kr per dag.

text: Justitiekanslern har i sin tidigare praxis, se bl.a. ett beslut den 12 maj 2008 med dnr

text: , bedömt ett avdrag från pensionen som likställt med förlorad arbetsförtjänst. Justitiekanslern har emellertid funnit anledning att revidera denna praxis. Som har framgått av redogörelsen för 14 kap. 9 § lagen om inkomstgrundad pension görs avdraget från ålderspensionen först efter det att avdraget för skatt enligt

text: skattebetalningslagen

text: har skett. Betalningen för uppehälle under häktestiden görs alltså från redan beskattade medel, vilket innebär att avdraget bör betraktas som en utgift som den frihetsberövade har haft. I och med att denna utgift har föranletts av själva frihetsberövandet bör den anses ersättningsgill enligt frihetsberövandelagen trots att den i huvudsak avser mat. Annars skulle pensionärer behandlas sämre i detta hänseende än andra frihetsberövade, som inte behöver betala för sitt uppehälle under tiden som frihetsberövad. Mot bakgrund härav ska anspråket godtas.

text: Ombudskostnader

text: Begärd ersättning för ombudskostnader är skälig och godtas.


title: Ersättning för lidande till en person som frikänts från ansvar för mord har jämkats till en fjärdedel på grund av eget beteende

text: Ersättning skall utgå till LA med 50 000 kr för lidande och 1 500 kr för ombudskostnader.

text: Anspråk m.m.

text: LA var berövad friheten som anhållen och häktad under tiden den 19 november 2005 – 10 april 2006 på grund av misstanke om anstiftan till mord. Hon åtalades för i första hand mord, i andra hand anstiftan och medverkan till mord och i tredje hand för att hon underlåtit att hindra sin underårige son att begå mordet. Frikännande dom har meddelats. Domen har vunnit laga kraft.

text: LA har begärt ersättning för lidande utan att ange något belopp. Hon har vidare begärt ersättning för ombudskostnader med 1 500 kr.

text: Åklagarmyndigheten har avgett yttrande.

text: LA har beretts tillfälle att komplettera utredningen.

text: Justitiekanslern har tagit del av Kalmar tingsrätts dom den 26 april 2006 (mål nr B 4146-05) och Göta hovrätts dom den 26 juni 2006 (mål nr B 1339-06).

text: Justitiekanslerns bedömning

text: Lidande

text: Enligt

text: 2 § lagen (1998:714)

text: om ersättning vid frihetsberövanden och andra tvångsåtgärder (frihetsberövandelagen) har den som varit anhållen och häktad på grund av misstanke om brott rätt till ersättning om förundersökningen avslutas utan att åtal väcks eller om frikännande dom meddelas. Ersättning kan utgå endast för skador som har vållats genom själva frihetsberövandet. Utanför det ersättningsgilla området faller således skador som har vållats genom brottsmisstanken som sådan, brottsutredningen eller andra moment i det rättsliga förfarandet. LA har frikänts från ansvar för den påstådda brottsligheten och är därmed i princip berättigad till ersättning för det lidande som frihetsberövandet får antas ha inneburit för henne.

text: LA har gjort gällande att frihetsberövandet har uppmärksammats i medierna och att en förhöjd ersättning därför skall utgå. Justitiekanslern är medveten om att frihetsberövandet och den därpå följande rättegången har ådragit sig ett omfattande massmedialt intresse. Det får också antas att frihetsberövandet av LA har uppmärksammats på ett sådant sätt att hon har kunnat identifieras av en vidare krets personer. En förhöjd ersättning skall därför utgå av den anledningen.

text: Vid bestämmande av ersättningens storlek tar Justitiekanslern vidare hänsyn till de allvarliga brottsmisstankar som riktats mot LA och finner att hennes ersättning av den anledningen bör utgå med ett väsentligen förhöjt belopp.

text: I 6 § frihetsberövandelagen föreskrivs emellertid att statens ersättningsskyldighet kan falla bort eller sättas ned i vissa fall. En nedsättning skall då ske efter en skälighetsbedömning. I vissa fall utgår inte någon ersättning över huvud taget.

text: En situation där det görs undantag från ersättningsrätten gäller det fallet då den skadelidandes eget beteende har föranlett beslutet om frihetsinskränkning eller då det med hänsyn till övriga omständigheter är oskäligt att ersättning lämnas. Detta kan komma i fråga t.ex. om en person har begått något brott som har samband med misstanken. Han eller hon får då ofta finna sig i att bli misstänkt även för annat. Också den som har deltagit aktivt i ett agerande som har innefattat brott men som inte själv har gjort sig skyldig till något brottsligt får ibland anses ha föranlett sitt frihetsberövande. Enligt Justitiekanslerns praxis kan det också komma i fråga att i vissa fall vägra ersättning, eller sätta ned beloppet, när den frihetsberövade enbart har varit närvarande vid händelser som innefattar brott eller som leder till brott (se t.ex. Justitiekanslerns beslut 2002-02-27 i ärende 1154-01-41, www.justitiekanslern.se). Ersättning får i sådana situationer dock inte vägras eller sättas ned enbart på den grunden att misstanke om brott kvarstår utan att skuldfrågan är klarlagd (6 § tredje stycket frihetsberövandelagen).

text: Justitiekanslern prövar med dessa utgångspunkter om ersättningen till LA skall vägras eller sättas ned på grund av hennes eget beteende.

text: Av utredningen i ärendet framgår att en man bragts om livet av flera gärningsmän i en lägenhet. Det är klarlagt att LA:s son var en av gärningsmännen. Den avlidne hade utsatts för ett omfattande våld, bland annat hade ett stort antal knivhugg utdelats och upphettad majsolja hade kastats över denne. Hovrätten har funnit det utrett att LA uppehöll sig i den lägenhet där mannen dödades under i vart fall delar av gärningen. LA har själv uppgett att hon hörde oljud från lägenheten och att hon därför gick dit. I hallen såg hon sin son som höll en kniv i handen och den person som senare kom att dödas. Hon, LA, försökte sära dem åt men mottog då ett hugg över handen. Hon lämnade därpå lägenheten. Hon begav sig strax därefter till Danmark tillsammans med sin familj.

text: LA har således under i vart fall delar av gärningen befunnit sig i den lägenhet där en person bragts om livet. Hon har därtill haft insikt om att den avlidne utsattes för ett brottsligt förfarande, även om hon inte själv gjorde sig skyldig till brott. Vidare lämnade hon landet tillsammans med sin familj i nära anslutning till händelsen. Under sådana förhållanden får hon genom sitt eget beteende anses ha föranlett frihetsberövandet.

text: Enligt den praxis som Justitiekanslern tillämpar betalas i sådana fall ofta ingen ersättning alls ut (jfr t.ex. Justitiekanslerns ovan nämnda beslut). I ett liknande fall har emellertid ansetts att en fullständig jämkning av ersättningen skulle föra för långt med hänsyn till längden av frihetsberövandet och brottsmisstankarnas synnerligen allvarliga art, varför ersättningen satts ned till ca en fjärdedel av vad som annars skulle ha utgått (se Justitiekanslerns beslut 2003-03-28 i ärende 693-03-41, www.justitiekanslern.se).

text: Efter en sammantagen bedömning anser Justitiekanslern att LA:s ersättning bör sättas ned till ca en fjärdedel av vad som annars skulle ha utgått. En skälig ersättning uppgår då till 50 000 kr.

text: Ombudskostnader


title: Frågan om det redaktionella ansvaret för bloggar på en hemsida

text: Justitiekanslern inleder inte någon förundersökning.

text: Ärendet

text: Åklagarmyndigheten, City åklagarkammare i Stockholm, har hit överlämnat en anmälan för bedömning huruvida anmälan omfattas av Justitiekanslerns behörighet när det gäller tryck- och yttrandefrihetsbrott.

text: Anmälaren har gjort gällande att en närmare angiven person i sin blogg på hemsidan www.stureplan.se har publicerat anmälarens e-postadress och ip-nummer samt utlovat sina läsare hittelön om de tar reda på vilken eller vilka personer som ligger bakom e-postadressen och ip-numret. Till följd därav har några läsare tagit reda på och angett anmälarens namn, hemadress och telefonnummer i sina inlägg i anslutning till den aktuella bloggen.

text: De brott som kan komma i fråga är – som Justitiekanslern har uppfattat anmälan – uppvigling och/eller brott enligt

text: 49 § personuppgiftslagen (1998:204)

text: , PuL. Uppvigling är ett yttrandefrihetsbrott (se

text: 5 kap. 1 §

text: YGL jämförd med

text: 7 kap. 4 § 10 tryckfrihetsförordningen

text: och

text: 16 kap. 5 § brottsbalken

text: Från Radio- och TV-verket har Justitiekanslern inhämtat att utgivningsbevis enligt

text: 1 kap. 9 § andra stycket yttrandefrihetsgrundlagen

text: (YGL) har utfärdats för hemsidan www.stureplan.se.

text: Justitiekanslern har besökt den aktuella hemsidan och tagit del av den anmälda bloggen med läsarkommentarer. Den juridiske rådgivaren för det företag som har utgivningsbevis till den aktuella hemsidan har informerat Justitiekanslern om att det inte sker någon förhandsgranskning av läsarinläggen på hemsidans bloggar.

text: Justitiekanslerns bedömning

text: Justitiekanslern är ensam åklagare när det gäller tryck- och yttrande-frihetsbrott. En förutsättning för att Justitiekanslern ska vara behörig är att den fråga som saken gäller omfattas av regleringen i

text: tryckfrihetsförordningen

text: (TF) eller YGL. Anmälningar som faller utanför det tryck- och yttrande-frihetsrättsliga området ankommer det på allmän åklagare att handlägga.

text: Hemsidor utgör självständiga databaser. Innehållet i databaser på Internet faller som huvudregel utanför YGL:s tillämpningsområde. Enligt den s.k. databasregeln i

text: 1 kap. 9 §

text: YGL kan emellertid en databas under vissa förutsättningar falla under den yttrandefrihetsrättsliga regleringen. Det är fråga om sådana databaser som tillhandahålls av t.ex. massmedier eller sådana för vilka det har utfärdats ett utgivningsbevis. Grundlagsskydd föreligger dock bara i den mån innehållet i databasen inte kan ändras av någon annan än den som driver verksamheten.

text: Med hänsyn till att det har utfärdats ett utgivningsbevis för den aktuella hemsidan ankommer det på Justitiekanslern att pröva anmälan mot yttranden på hemsidan.

text: Frågan är då om det ingår i hemsidans verksamhet att publicera de bloggar som finns som undermenyer på denna. Justitiekanslern har uppfattat att de bloggar som finns att tillgå på hemsidan utgör en del i hemsidans verksamhet. De omfattas därmed av utgivningsbeviset och utgivaren ansvarar för innehållet i de inlägg som publiceras av de personer som bloggar. En annan sak är att kommentarer i anslutning till bloggarna publiceras utan redaktionell kontroll och därför inte omfattas av utgivningsbeviset och utgivaransvaret.

text: Eftersom anmälan avser yttranden på bloggen, inte kommentarerna, ankommer det med hänsyn till det anförda på Justitiekanslern att pröva huruvida ett yttrandefrihetsbrott har begåtts.

text: Vad som har förekommit i de anmälda inläggen innefattar inte yttrandefrihetsbrottet uppvigling eller något annat yttrandefrihetsbrott. Någon förundersökning ska därför inte inledas.


title: Skadeståndsanspråk med anledning av att alkohollagens förbud mot privatimport har stått i strid med gemenskapsrätten

text: Justitiekanslern avslår Din begäran om ersättning.

text: Ärendet

text: EG-domstolen fann i en dom den 5 juni 2007 i

text: mål C-170/04

text: , Rosengren, att förbudet mot privatimport av alkoholdrycker i

text: 4 kap. 2 § första stycket alkohollagen (1994:1738)

text: utgjorde en kvantitativ importrestriktion i den mening som avses i artikel 28 EG-fördraget. EG-domstolen fann vidare att restriktionen inte kunde rättfärdigas med hänsyn till intresset att skydda människors liv och hälsa enligt artikel 30 i fördraget.

text: Sveriges hållning intill dess att domen föll var att förbudet rörde det svenska detaljhandelsmonopolet för alkoholdrycker och detta monopols funktions-sätt. Förbudet skulle därför bedömas mot bakgrund av fördragets artikel 31, som är den specialbestämmelse som är tillämplig på statliga handels-monopols utövande av sin ensamrätt. Vid en sådan bedömning ansåg staten att förbudet inte stred mot gemenskapsrätten. För det fall förbudet däremot inte skulle bedömas utifrån artikel 31, utan i stället artikel 28, ansåg staten att förbudet kunde rättfärdigas med hänsyn till intresset av skydd för liv och hälsa enligt artikel 30.

text: Du har i en skrivelse begärt ersättning för den skada Du anser Dig ha lidit till följd av att förbudet har upprätthållits i strid med gemenskapsrätten.

text: Justitiekanslerns bedömning

text: Enligt den så kallade Francovich-doktrinen kan skadeståndsskyldighet uppstå för staten vid överträdelser av gemenskapsrätten under förutsättning att följande tre kriterier är uppfyllda.

text: EG-domstolen har i sin praxis funnit att artikel 28 är en sådan regel som är avsedd att skapa rättigheter för enskilda och som därför kan göras gällande i skadeståndssammanhang. En överträdelse av artikel 28 har konstaterats iRosengren och det finns anledning att utgå från att ett mycket stort antal personer därmed kan hävda att deras rättigheter enligt artikeln har kränkts.

text: Justitiekanslern har valt att inte göra någon närmare utredning av huruvida Du kan hävda rättigheter enligt artikeln, utan lämnar av praktiska skäl frågan åt sidan.

text: För att skadeståndsskyldighet skall föreligga enligt Francovich-doktrinen, räcker det som sagt inte med att en överträdelse har skett och att denna överträdelse har medfört en faktisk kränkning av den enskildes rättigheter enligt den överträdda regeln. Överträdelsen måste även vara tillräckligt klar. Domstolen har klargjort att i en situation där en medlemsstat åtnjuter ett utrymme för skönsmässiga bedömningar, överträdelsen för att grunda skadeståndsskyldighet måste ha inneburit att medlemsstaten uppenbart och allvarligt har missbedömt gränserna för detta utrymme (se EG-domstolens dom i de förenade målen

text: och

text: , Brasserie du Pêcheur och Factortame III, punkt 55).

text: Domstolen har vidare uttalat att "[f]ör att fastställa huruvida ett sådant åsidosättande av gemenskapsrätten utgör en tillräckligt klar överträdelse, skall den nationella domstol som skall avgöra ett skadeståndsyrkande ta hänsyn till alla kriterier som kännetecknar situationen i fråga.Till dessa kriterier hör särskilt den överträdda regelns grad av klarhet och precision, fördragsbrottets eller den vållade skadans avsiktliga eller oavsiktliga karaktär, den ursäktliga eller oursäktliga karaktären av en eventuell rättsvillfarelse, den omständigheten att en av en gemenskapsinstitution intagen ståndpunkt har kunnat bidra till antagandet eller upprätthållandet av bestämmelser eller nationell praxis som strider mot gemenskapsrätten." (EG-domstolens dom i

text: mål C-424/97

text: , Haim, punkterna 42 och 43)

text: Vad gäller statens hållning att förbudet mot privatimport kunde godtas mot bakgrund av artikel 31 har bedömningen skett utifrån EG-domstolens dom i

text: mål C-189/95

text: , Franzén. EG-domstolen uttalade där att ”bestämmelserna om monopolet och dess funktionssätt [skall] undersökas mot bakgrund av fördragets artikel [31]” (punkt 35 i domen) och fann bl.a. att en regel som rörde importen av alkohol (

text: 5 kap. 5 § alkohollagen

text: ) var en sådan bestämmelse. EG-domstolen fann inte heller skäl att rikta någon kritik mot regleringen (punkterna 50 och 52).

text: Det fanns med andra ord goda skäl för staten att utgå från att även förbudet mot privatimport, som har en naturlig koppling till regeln i

text: 5 kap. 5 § alkohollagen

text: , var en sådan bestämmelse som skulle bedömas enligt artikel 31. Det faktum att EG-domstolens egna generaladvokater i Rosengren, och därtill Norge och Finland,drog samma slutsats som staten i detta hänseende, talar också för att denna tolkning framstod som giltig. Ingen av de båda generaladvokaterna ansåg vidare att förbudet mot privatimport vid en sådan bedömning i sig stred mot artikel 31, medan en av dem ansåg att förbudet samläst med en tidigare lydelse av

text: 5 kap. 5 § alkohollagen

text: stred mot artikeln. Mot denna bakgrund framstår statens ”feltolkning” av rättsläget efter Franzén som såväl oavsiktlig som ursäktlig (jfr här EG-domstolens resonemang i

text: mål C-392/93

text: , BritishTelecommunications, punkterna 43-45, och

text: mål C-278/05

text: , Robins, punkterna 69-82).

text: Därutöver hade staten goda grunder för sin hållning att, för det fall det skulle visa sig att artikel 31 inte var tillämplig på regeln, förbudet kunde rättfärdigas med hänsyn till intresset av skydd för liv och hälsa enligt artikel 30.

text: Statens överträdelse av gemenskapsrätten har alltså enligt Justitiekanslerns bedömning inte varit av ett sådant slag att skadeståndsskyldighet kan ha uppkommit. Under sådana omständigheter saknas det anledning för Justitiekanslern att pröva om det föreligger något direkt orsakssamband mellan statens överträdelse och den skada som Du anser Dig ha lidit. Ditt anspråk skall alltså avslås.

text: Justitiekanslern vill göra Dig uppmärksam på att frågan om statens skadeståndsskyldighet på grund av

text: alkohollagens

text: förbud mot privatimport har väckts i Stockholms tingsrätt (mål nr T 13125-05) och i Nacka tingsrätt (mål nr T 1286-07). I händelse av en lagakraftvunnen dom med innebörd att staten har gjort sig skyldig till en skadeståndsgrundande överträdelse, står det Dig naturligtvis fritt att återkomma med Ditt anspråk.


title: Remissyttrande - Behandling av personuppgifter vid Försvarsmakten och Försvarets radioanstalt (SOU 2018:63)

text: Justitiekanslern ska vaka över tryck- och yttrandefriheten samt värna integriteten och rättssäkerheten i den offentliga verksamheten. I Justitiekanslerns uppdrag ingår även att bevaka statens rätt och att medverka till att rättstillämpningen är effektiv och av hög kvalitet.

text: Genomgången av de förslag som läggs fram i betänkandet och de överväganden som görs där har skett med de utgångspunkter som Justitiekanslern, utifrån sitt uppdrag, främst har att beakta.

text: Med beaktande av dessa utgångspunkter har Justitiekanslern i huvudsak inte några invändningar mot förslagen. Följande ska dock framhållas.

text: Betänkandets förslag innebär bland annat ökade möjligheter till direktåtkomst till personuppgifter. Vid en sådan förändring måste skyddet för den personliga integriteten beaktas. I betänkandet redovisas förhållandevis utförliga analyser både av behovet av att införa direktåtkomst och det integritetsintrång det kan väntas medföra. Justitiekanslern finner inte skäl att invända mot den huvudsakliga intresseavvägning som betänkandet har presenterat. I den fortsatta beredningen finns det dock skäl att tydligare belysa hur avvägningen mellan behovet och integritetsskyddet har gjorts, detta särskilt i förhållande till den direktåtkomst som föreslås regleras i förordningsform. Vidare kan mer ingående redogöras för vilka överväganden som har gjorts i fråga om behovet av säkerhetsåtgärder som minskar riskerna för den personliga integriteten.


title: Ifrågasatt yttrandefrihetsbrott (hets mot folkgrupp)

text: Justitiekanslern vidtar inte någon ytterligare åtgärd i ärendet såvitt avser anmälningarna mot hemsidorna www.sverigedemokraterna.se, www.youtube.com och www.medievarlden.se.

text: Förundersökning inleds inte i anledning av de anmälningar som gjorts såvitt avser sidorna www.sdkuriren.se, www.resume.se och www.dagensmedia.se.

text: Justitiekanslern kommer att i ett särskilt ärende behandla den omständigheten att skyldigheten att göra en databasanmälan inte synes ha iakttagits beträffande hemsidan www.dagensmedia.se.

text: Ärendet

text: Till Justitiekanslern har inkommit ett flertal anmälningar mot Sverigedemokraternas valfilm 2010 såsom den har gjorts tillgänglig för allmänheten via internet på hemsidorna www.sverigedemokraterna.se, www.sdkuriren.se, www.youtube.com, www.medievarlden.se, www.resume.se och www.dagensmedia.se. Anmälarna har ifrågasatt om filmens innehåll är sådant att tillhandahållandet av filmen på sidorna utgör yttrandefrihetsbrottet hets mot folkgrupp.

text: Justitiekanslern har tagit del av filmen.

text: Det har vid kontakt med Myndigheten för radio och tv framkommit att det finns databasanmälningar gjorda för hemsidorna www.sdkuriren.info, www.resume.se samt www.medievarlden.se. För övriga hemsidor saknas någon databasanmälan. Utgivningsbevis saknas för alla de nu aktuella hemsidorna. Från Patent och registreringsverkets (PRV) hemsida har inhämtats uppgift att det för papperstidningarna Dagens Media, SD-kuriren, Medievärlden och Resumé finns utgivningsbevis. Besked har erhållits från webbtidningen Medievärlden att någon tidning med namnet Medievärlden för närvarande inte ges ut i tryckt skrift.

text: Justitiekanslerns bedömning

text: Vilka av de aktuella hemsidorna omfattas av grundlagsskydd?

text: Innehållet på en hemsida på Internet faller i princip utanför både

text: tryckfrihetsförordningens

text: (TF) och

text: yttrandefrihetsgrundlagens

text: (YGL) tillämpningsområden. Enligt den s.k. databasregeln i

text: 1 kap. 9 §

text: YGL är emellertid grundlagens föreskrifter om radioprogram tillämpliga också när en redaktion för en tryckt periodisk skrift eller för ett radioprogram, ett företag för yrkesmässig framställning av tryckta eller därmed enligt

text: tryckfrihetsförordningen

text: jämställda skrifter eller av tekniska upptagningar, eller en nyhetsbyrå med hjälp av elektromagnetiska vågor på särskild begäran tillhandahåller allmänheten upplysningar direkt ur en databas. Det gäller under förutsättning att mottagaren inte kan ändra innehållet i databasen. Regeln tillämpas även på andra databaser än de nämnda om de har utgivningsbevis från Myndigheten för radio och tv (tidigare Radio och TV-verket).

text: Grundlagsskyddet innebär bl.a. att Justitiekanslern är ensam åklagare i mål som avser yttrandefrihetsbrott. Om

text: yttrandefrihetsgrundlagen

text: inte är tillämplig på en webbsida är det i stället en uppgift för allmän åklagare att pröva frågan om förundersökning ska inledas med anledning av det material som har lagts ut på hemsidan.

text: Justitiekanslern har i tidigare ärenden bedömt att hemsidorna www.sverigedemokraterna.se och www.youtube.com inte faller under YGL:s tillämpningsområde (se t.ex JK:s beslut 2005-12-22 i ärende med dnr

text: och 2004-10-22 i ärende med dnr

text: respektive beslut 2010-03-03 i ärendet med dnr

text: och 2010-01-11 i ärende med dnr

text: ). Det saknas skäl att nu göra en annan bedömning. Justitiekanslern är således inte behörig att pröva anmälan mot innehållet på dessa hemsidor och vidtar därför ingen åtgärd beträffande dessa anmälningar.

text: När det gäller www.medievarlden.se visar utredningen i ärendet att en databasanmälan är gjord. Vidare har framkommit att det tidigare har utgivits en papperstidning med namnet Medievärlden för vilken utgivningsbevis alltjämt finns. Det har dock upplysts att det för närvarande inte utges någon papperstidning. Webbtidningen www.medievarlden.se tillhandahålls av branschorganisationen TU (Tidningsutgivarna) Service AB. Därmed kan hemsidan inte anses tillhandahållen av ett massmedieföretag eller nyhetsbyrå eller företag som yrkesmässigt framställer tryckta eller därmed jämställda skrifter. Databasregeln bedöms därför inte vara tillämplig. Justitiekanslern är således inte behörig att pröva anmälan mot innehållet på hemsidan och vidtar därför ingen åtgärd beträffande denna anmälan.

text: När det gäller www.dagensmedia.se har som ovan anförts framkommit att det finns utgivningsbevis beviljat av PRV för en papperstidning med samma namn, Dagens Media. Någon databasanmälan för hemsidan har emellertid inte gjorts. Det finns dock skäl att anta att det är samma redaktion eller samma företag som tillhandahåller uppgifterna på hemsidan som utger papperstidningen. Hemsidan ska därför anses omfattad av YGL enligt databasregeln i

text: 1 kap. 9 §

text: YGL. Det åligger därmed Justitiekanslern att ta ställning till anmälan såvitt avser hemsidan www.dagensmedia.se.

text: När det gäller www.resume.se har som ovan anförts framkommit att det finns utgivningsbevis beviljat från PRV för en papperstidning med samma namn, Resumé. En databasanmälan har också gjorts för hemsidan. Det finns skäl att anta att det är redaktionen för den tryckta periodiska skriften Resumé som publicerar artiklar också via hemsidan. Det åligger därför Justitiekanslern att ta ställning till anmälan såvitt avser denna hemsida.

text: Justitiekanslern har i tidigare beslut konstaterat att det finns en sådan koppling mellan den periodiska skriften SD-kuriren och hemsidan www.sd-kuriren.se, att den senare har grundlagsskydd (se t.ex. Justitiekanslerns beslut den 30 oktober 2009 i ärendet med dnr

text: ). Det finns inte anledning att nu göra en annan bedömning i denna fråga. Det åligger därför Justitiekanslern att ta ställning till anmälan såvitt avser denna hemsida.

text: Ska förundersökning inledas på grund av misstanke om hets mot folkgrupp?

text: Justitiekanslern är således inte behörig att pröva anmälningarna mot hemsidorna www.youtube.com, www.sverigedemokraterna.se och www.medievarlden.se. Dessa anmälningar ska därför lämnas utan åtgärd. Justitiekanslern har däremot att pröva anmälningarna mot www.dagensmedia.se, www.resume.se och www.sdkuriren.se.

text: Det kan konstateras att filmen på de tre hemsidor som omfattas av Justitiekanslerns prövning synes härstamma från YouTube. Eftersom filmerna kan spelas upp direkt på de aktuella hemsidorna är det Justitiekanslerns bedömning att de därmed omfattas av dessa sidors grundlagsskydd (jfr. JKs beslut 2009-10-30 i ärende med dnr

text: Det yttrandefrihetsbrott som skulle kunna komma ifråga är hets mot folkgrupp. Enligt

text: 5 kap. 1 § yttrandefrihetsgrundlagen

text: jämförd med

text: 7 kap. 4 § 11 tryckfrihetsförordningen

text: och

text: 16 kap. 8 § brottsbalken

text: ska det anses som ett yttrandefrihetsbrott – hets mot folkgrupp – när någon i ett grundlagsskyddat medium hotar eller uttrycker missaktning för en folkgrupp eller en annan sådan grupp av personer med anspelning på ras, hudfärg, nationellt eller etniskt ursprung, trosbekännelse eller sexuell läggning.

text: Den genom YGL grundlagsfästa principen om yttrandefrihet utgör en viktig grundval för fri debatt och åsiktsbildning. Syftet med lagstiftningen om hets mot folkgrupp har inte varit att motverka debatt eller kritik av skilda företeelser. Av förarbetena framgår att begreppet missaktning måste tolkas med viss försiktighet och att inte alla förnedrande eller nedsättande uttalanden ska innefattas. Även för sådana yttranden som av en bred allmänhet uppfattas som stötande eller direkt missvisande måste det finnas ett vidsträckt utrymme. I detta ligger också att sådana påståenden som bäst bemöts eller tillrättaläggs i en fri och öppen debatt inte ska omfattas av kriminaliseringen (jfr Holmqvist m.fl.,

text: Brottsbalken

text: – En kommentar, s. 16:36 f., och Axberger, Tryckfrihetens gränser, s. 209 f.)

text: Bedömningen av om ett yttrande eller något annat meddelande utgör straffbart hets mot folkgrupp ska göras med tillämpning av de principer och bedömningar som Europadomstolen har utvecklat i sin praxis (jfr

text: NJA 2007 s. 805

text: I och II). Det innebär bl.a. att ett yttrande inte kan anses brottsligt om detta skulle innebära ett oproportionerligt intrång i yttrandefriheten.

text: Utöver meddelandets innehåll ska särskilt beaktas vem det riktar sig till, dess syfte samt i vilket sammanhang det sprids. Yttrandefriheten är i princip starkare när ett meddelande har spritts i ett grundlagsskyddat medium än annars. Och yttrandefriheten är särskilt stark när det gäller politiska yttranden och debatt i frågor av allmänt intresse.

text: I

text: 1 kap. 5 § yttrandefrihetsgrundlagen

text: finns dessutom den s.k. instruktionen. Instruktionen har följande lydelse: ”Den som skall döma över missbruk av yttrandefriheten eller på annat sätt vaka över att denna grundlag efterlevs bör betänka att yttrandefriheten är en grundval för ett fritt samhällsskick. Han bör alltid uppmärksamma syftet mera än framställningssättet. Om han är tveksam, bör han hellre fria än fälla.”

text: Som vissa anmälare gett uttryck för kan den anmälda filmen uppfattas ge uttryck för missaktning – i vanlig språklig bemärkelse – mot gruppen invandrare och i synnerhet invandrare med muslimsk trosuppfattning. Som ovan anförts är emellertid inte alla nedsättande uttalanden straffbara och också stötande och direkt missvisande yttranden kan ofta bäst bemötas och tillrättaläggas i en fri och öppen debatt. Vid en samlad bedömning och särskilt med beaktande av instruktionen i YGL anser jag att den aktuella filmen inte utgör yttrandefrihetsbrottet hets mot folkgrupp. Tillgängliggörandet av filmen kan inte heller anses innefatta något annat yttrandefrihetsbrott.

text: Någon förundersökning ska därför inte inledas.


title: Skadeståndsanspråk med anledning av ett trasigt pass. Fråga om bevislättnad för den enskilde

text: Justitiekanslern tillerkänner SA ersättning med 400 kr och uppdrar åt Rikspolisstyrelsen att betala ut pengarna till henne.

text: Ärendet

text: Anspråket

text: SA har i en skrivelse till Polismyndigheten i Stockholms län begärt skadestånd av staten med 400 kr. Hon har som grund för anspråket anfört följande. Hon hade ett pass som gick sönder. Eftersom hon hade hört att hennes typ av pass hade ett tillverkningsfel kontaktade hon polismyndigheten. Per telefon fick hon upplysning om att hon skulle få ett nytt pass utan kostnad när hon uppsökte passexpeditionen. På passexpeditionen avkrävdes hon dock en ansökningsavgift om 400 kr. Skälet till detta var enligt handläggaren att hon hade använt passet som legitimation och därmed hade slitit ut det. Hon har aldrig varit ovarsam med sitt pass och anser att hon borde ha fått ett nytt pass kostnadsfritt.

text: Utredningen

text: Med hänvisning till att yrkandet får anses grunda sig på ett påstående om underlåtenhet att meddela beslut om indragning av passet har Rikspolisstyrelsen överlämnat ärendet hit tillsammans med ett eget yttrande och ett yttrande från Polismyndigheten i Stockholms län.

text: Av polismyndighetens yttrande framgår bl.a. följande. Handläggaren vid passexpeditionen gjorde bedömningen att passet hade utsatts för stort slitage och att felet inte endast gick att härleda till ett tillverkningsfel. Med anledning av detta bedömde handläggaren att det inte fanns någon anledning att dra in passet. SA informerades om möjligheten att skicka in det trasiga passet till Rikspolisstyrelsen för bedömning och eventuell återbetalning av ansökningsavgiften. SA har inte skickat in passet.

text: Av Rikspolisstyrelsens yttrande framgår bl.a. följande.

text: ”Enligt

text: 27 § passförordningen (1979:664)

text: får en polismyndighet dra in ett trasigt pass. Innehavaren är i sådana fall berättigad att erhålla ett nytt pass utan avgift.

text: I detta fall kan inte Rikspolisstyrelsen finna det visat att SA:s pass skadats pga. tillverkningsfel eller att polismyndigheten orsakat skadan. Då det heller inte finns någon skyldighet för polisen att utfärda ett nytt pass utan kostnad när ett pass skadats kan Rikspolisstyrelsen inte finna att polismyndighetens beslut varit felaktigt eller försumligt i

text: skadeståndslagens

text: mening. Rikspolisstyrelsen avstyrker därför bifall till ersättningsanspråket.”

text: Justitiekanslerns bedömning

text: Staten skall enligt

text: 3 kap. 2 § skadeståndslagen

text: ersätta personskada, sakskada eller ren förmögenhetsskada som vållas genom fel eller försummelse vid myndighetsutövning i sådan verksamhet som staten svarar för.

text: Justitiekanslern har i tidigare ärenden här (jfr bl.a. JK dnr

text: ) konstaterat att utfärdande av pass får anses utgöra sådan myndighetsutövning som vid fel eller försummelse kan medföra skadeståndsskyldighet för staten. I ärendena konstaterades vidare att frågor rörande ett pass materiella kvaliteter får anses ha ett sådant naturligt samband med ett passärende att staten kan bli skadeståndsskyldig enligt

text: 3 kap. 2 § skadeståndslagen

text: om det förekommer brister i det hänseendet.

text: I detta fall har SA gjort gällande att passet har gått sönder till följd av ett tillverkningsfel medan Rikspolisstyrelsen har menat att orsaken har varit att passet har utsatts för ett stort slitage. Rikspolisstyrelsen har dock inte ifrågasatt att SA:s pass har varit av ett sådant slag som tidigare har bedömts vara av undermålig kvalitet och som har medfört skadeståndsskyldighet för staten.

text: Det går inte att av utredningen i ärendet dra någon säker slutsats om vad som har föranlett skadan på passet. Emellertid saknas det anledning att ifrågasätta att passet har varit av sådant slag som har varit behäftat med tillverkningsfel. Det finns därför skäl att tro att detta har varit åtminstone en bidragande effekt till att passet gick sönder. Med hänsyn till detta och till det ansvar som staten har ansetts ha för passens materiella kvalitet anser Justitiekanslern att det inte bör ställas krav på den enskilde att visa att staten har vållat skadan.

text: SA bör därför tillerkännas ersättning för de kostnader som hon har drabbats av på grund av att passet gick sönder. I det här fallet drabbades hon av kostnaden för ett nytt pass. Hon bör därför ersättas med det begärda beloppet.

text: Med anledning av vad Rikspolisstyrelsen har anfört i sitt yttrande bör tilläggas att ersättning inte utgår på den grunden att polismyndigheten skulle ha gjort något fel i samband med att SA ansökte om att få sitt gamla pass utbytt. Ersättning utgår i stället på grund av det gamla passets – som det får antas – bristfälliga kvalitet.