avgjordAv: Mats Melin

nyckelord:
Långsam handläggning
Processledning

title: Anmälan mot Gällivare tingsrätt m.fl. med anledning av handläggningstiden i ett tvistemål

text: Anmälan

text: I en anmälan, som kom in till JO den 13 april 2005, framförde AA klagomål mot Gällivare tingsrätts handläggning av ett tvistemål. Han anförde bl.a. att målet hade anhängiggjorts vid dåvarande Bodens tingsrätt under år 1998 men att det ännu inte var avgjort.

text: Utredning

text: Dagboksbladen i Bodens tingsrätts mål T 207-98 och det till Gällivare tingsrätt överflyttade målet T 78-02 infordrades och granskades. Vidare inhämtades domen i målet som meddelades den 12 maj 2005.

text: Ärendet remitterades till tingsrätten för upplysningar och yttrande över handläggningstiden i målet. Tingsrätten (lagmannen BB) inkom med ett yttrande vari bl.a. följande anfördes (upplysningar angående domstolarnas handläggning, se bilaga).

text: Synpunkter

text: Ang. handläggningen vid Bodens tingsrätt Handläggningen av målet synes inte ha drivits med tillbörlig kraft; bland annat dröjde det över ett år innan domstolen höll det första sammanträdet i målet. En förklaring till detta kan emellertid vara att svarandepartens ombud, advokaten CC, våren 1999 drabbades av ohälsa och blev sjukskriven i september samma år; han har därefter arbetat endast några dagar på sin förutvarande arbetsplats och är alltjämt sjukskriven. En ytterligare förklaring kan vara att rådmannen DD, den domare som inledningsvis handlade målet, till följd av ryggbesvär var sjukskriven under några månader 2001, varvid t.f. lagmannen EE (nuvarande rådman i Luleå tingsrätt) tidvis var ensam domare på tingsrätten. – DD lämnade domarbanan kort efter omorganisationen 2002 och är nu verksam som advokat i Boden. Ang. handläggningen vid Gällivare tingsrätt Problemen med ohälsa hos domare som skulle handlägga målet fortsatte tyvärr sedan målet hade överlämnats till Gällivare tingsrätt och förvärrades även. Vid tiden för omorganisationen i januari 2002 bestod tingsrätten av lagmannen FF och tre rådmän. FF, på vilkens rotel målet hade lottats, avled emellertid hastigt i

text: april 2002 och i juni samma år blev en av rådmännen sjukskriven för cancer; hon har därefter inte återkommit i tjänst och är numera sjukpensionerad. Situationen i tingsrätten hösten 2002 var således den att bemanningen på domarsidan bestod av endast två rådmän. Sedan det misslyckats att tillsätta den vakanta anställningen som lagman åtog jag mig att, vid sidan av min anställning som lagman i Luleå tingsrätt, upprätthålla anställningen som lagman i Gällivare tingsrätt; jag förordnades av regeringen att göra detta fr.o.m. den 1 april 2003. Jag fördelade därvid – inledningsvis – min arbetstid på så sätt att 60 % hänfördes till Luleå tingsrätt och 40 % till Gällivare tingsrätt och jag kom att tjänstgöra i Gällivare två dagar per vecka. Sommaren 2003 uppmärksammade jag att en av de två kvarvarande rådmännen inte orkade med sitt arbete och han blev sjukskriven i september; han återkom i tjänst först hösten 2004. Tingsrättens ordinarie domarpersonal var således härefter endast jag och en rådman; min arbetstid fördelades då med 50 procent på vardera domstolen. Därutöver hade domstolen tillfälliga förstärkningar i form av pensionerade domare samt fiskaler. I mars 2004 blev den ende kvarvarande rådmannen sjukskriven för bland annat hjärtproblem; även han återkom i tjänst först hösten 2004. Den ende ordinarie domaren i tingsrätten var således härefter jag, nu med 60 procent för Gällivare tingsrätt och 40 procent för Luleå tingsrätt. En anställning som t.f. rådman utlystes men lockade inga sökande. De tillfälliga personalförstärkningar på domarsidan som tingsrätten lyckades ordna var otillräckliga och de fick huvudsakligen tas i anspråk för akuta mål, såsom mål med häktade, familjemål och mål med unga lagöverträdare. Hösten 2004 återgick två av de sjukskrivna rådmännen successivt i tjänst och tingsrätten lyckades även få en tjänst som t.f. rådman besatt med en kompetent sökande. Först då blev det möjligt att ta tag i de alltför gamla tvistemål som hade blivit liggande. Naturligtvis är det i högsta grad otillfredsställande att tingsrätten först i maj 2005 förmådde att avgöra ett mål som hade överlämnats till domstolen i februari 2002. Jag anser trots detta att någon allvarlig kritik inte bör riktas mot tingsrätten. Domstolen var hösten 2003 och våren 2004 i det närmaste ”utsuddad från den juridiska kartan” och situationen var nästan kaotisk. Varken Domstolsverket eller Justitiedepartementet förmådde att i någon egentlig mening ge stöd och den hjälp som hovrätten lämnade var välvillig men helt otillräcklig. Någon beredskap för att hjälpa en domstol i personell kris fanns inte. En mycket stor del av min tid gick därför åt att bedriva aktivt rekryteringsarbete. Jag kan inte nu underlåta att göra den anmärkningen, att det fanns stunder då jag frågade mig hur länge jag skulle orka med min arbetsbörda. Avslutningsvis vill jag dock framhålla att situationen i tingsrätten nu avsevärt har förbättrats och att huvuddelen av domstolens ”gamla” mål har avgjorts; balanssituationen kan betecknas vara tillfredsställande.

text: AA kommenterade remissvaret.

text: Bedömning

text: Målet inleddes genom att AA den 29 september 1998 ansökte om stämning mot GG vid Bodens tingsrätt. I januari 2002 överlämnades målet till Gällivare tingsrätt. Dom i målet meddelades den 12 maj 2005. Målets handläggningstid kom således att uppgå till drygt sex och ett halvt år. En så lång handläggningstid är i det närmaste aldrig försvarbar.

text: Handläggningen vid Bodens tingsrätt Sedan stämning utfärdats förekom en förhållandevis omfattande skriftväxling mellan parterna. Part förelades då att skriftligen yttra sig över vad motparten hade

text: anfört vid ett antal tillfällen fram till den 23 februari 2000 då ett sammanträde för muntlig förberedelse ägde rum. Rätten beviljade under den tiden parterna upprepade anstånd med att inkomma med begärda yttranden och behövde vid ett par tillfällen påminna ett ombud om att ett föreläggande inte hade följts. Tingsrätten utfärdade också i juli 1999 ett s.k. stupstocksföreläggande enligt

text: 42 kap. 15 § rättegångsbalken

text: (RB) för svaranden. Efter sammanträdet i februari 2000 fortsatte skriftväxlingen på till synes samma sätt som tidigare. Bl.a. kan konstateras att svarandeombudet efterkom det föreläggande som utfärdades vid sammanträdet i februari 2000 först den 19 januari 2001 efter att vid flera tillfällen sökt anstånd och däremellan påmints av tingsrätten. Det skall dock noteras att under perioden 18 oktober 2000 - 5 januari 2001 var målet vilandeförklarat sedan parterna begärt det med hänsyn till de förlikningsförhandlingar som fördes. I oktober 2001 hölls ytterligare ett sammanträde för muntlig förberedelse.

text: Enligt

text: 42 kap. 6 § tredje stycket

text: RB åligger det rätten att driva förberedelsen med inriktning på ett snabbt avgörande. Bestämmelsen är en kodifiering av en redan tidigare gällande princip som innebär att ansvaret för att målets handläggning fortskrider ligger på rätten. Det är av stor vikt att en domare agerar med fasthet vid utövandet av den formella processledningen och att han eller hon hela tiden är aktiv under förberedelsen (Fitger,

text: Rättegångsbalken

text: , del 3, s. 42:21 f.). Av

text: artikel 6 i Europakonventionen

text: framgår bl.a. att var och en vid prövning av hans civila rättigheter och skyldigheter skall vara berättigad till en rättvis och offentlig förhandling inom skälig tid. Vilka krav som ställs på domarens formella processledning beror bl.a. på målets karaktär och på det sätt på vilket parterna utför sin talan.

text: När ett skriftligt svaromål har kommit in till rätten skall sammanträde hållas så snart som möjligt, om det inte med hänsyn till målets beskaffenhet är lämpligare med fortsatt skriftväxling (

text: 42 kap. 9 § tredje stycket

text: RB). Det råder alltså en presumtion för att förberedelsen skall vara muntlig sedan skriftligt svaromål inkommit. I målet kom det att dröja ett och ett halvt år efter det att stämning utfärdades innan det första sammanträdet hölls. Mot bakgrund av vad som ovan anförts bl.a. om problemen med att få ombuden att inkomma med yttranden finns det anledning att tro att handläggningen hade kunnat förkortas avsevärt om ett sammanträde hade hållits tidigare.

text: Om förberedelsen i stor utsträckning bedrivs på det sättet att en skrivelse från den ena parten översänds till motparten med föreläggande att inkomma med skriftligt yttrande inom viss angiven tid finns det en risk att domstolen endast blir en ”brevlåda” för parternas skriftväxling (se t.ex.

text: JO 2004/05 s. 58

text: ). Mål där parterna eller deras ombud inte medverkar på önskvärt sätt ställer ofta särskilda krav på att rätten agerar med fasthet i fråga om främst formell men även materiell processledning. Om så inte sker, utan parterna endast växelvis yttrar sig över varandras skrivelser, är risken uppenbar att processen kompliceras ytterligare i stället för att drivas framåt.

text: Det är vidare viktigt att rätten vid behov använder sig av de verktyg som

text: rättegångsbalken

text: tillhandahåller. I målet kom tingsrätten redan i juli 1999 att

text: utfärda ett s.k. stupstocksföreläggande. Det bör emellertid framhållas att när rätten väl använt sig av ett sådant föreläggande är det ett oavvisligt krav att målet därefter effektivt drivs vidare fram mot ett avgörande. Att som i förevarande fall meddela ett stupstocksföreläggande och sedan låta förberedelsen fortgå i två och ett halvt år får inte ske.

text: Handläggningen vid Gällivare tingsrätt I januari 2002 överflyttades målet till Gällivare tingsrätt i samband med att Bodens tingsrätt sammanlades med Luleå tingsrätt.

text: Av dagboksanteckningarna framgår att även Gällivare tingsrätt beviljade parterna upprepade anstånd med att komma in med begärda yttranden eller uppgifter. T.ex. förelades svarandens ombud den 11 april 2002 att komma in med slutlig uppgift om vilka bevis som åberopades. Det kom sedan att dröja till den 30 september 2003 innan den begärda uppgiften kom in. I och för sig hade svarandens ombud avträtt under den perioden och svaranden så småningom angett att hon avsåg att föra sin egen talan men en sådan tidsåtgång för att få in en bevisuppgift är inte rimlig. I denna del får jag hänvisa till vad jag ovan har anfört om rättens skyldighet att se till att handläggningen av ett mål inte i onödan drar ut på tiden och att rätten skall driva förberedelsen med inriktning på ett snabbt avgörande av målet (

text: 42 kap. 6 § tredje stycket

text: RB).

text: Därutöver har från bl.a. juli 2002 till mars 2003 samt från september 2003 till mars 2004 handläggningen avstannat. Det är givetvis inte acceptabelt.

text: Det är – som tingsrätten har konstaterat i sitt remissvar – i hög grad otillfredsställande att tingsrätten först i maj 2005 förmått att avgöra ett mål som i februari 2002 överlämnades dit, särskilt som målet då redan under mer än tre års tid handlagts vid Bodens tingsrätt. Av tingsrättens yttrande framgår emellertid att arbetssituationen vid tingsrätten fr.o.m. våren 2002 t.o.m. hösten 2004 var mycket speciell och ansträngd. Detta till följd av en rad olyckliga omständigheter såsom dödsfall och sjukdom. Tingsrätten synes därvid ha haft kontakter med hovrätten, Domstolsverket och Justitiedepartementet för att få till stånd en lösning på de bemanningsproblem som tingsrätten hade under den aktuella perioden. Ingen av dessa instanser kunde dock enligt tingsrätten på något avgörande sätt medverka till att lösa problemen. – – –

text: Sammanfattningsvis skulle handläggningstiden enligt min mening ha kunnat förkortas avsevärt genom en mer aktiv och handlingskraftig processledning när målet handlades vid Bodens tingsrätt. Detta även med beaktande av att sjukdom hos svarandens första ombud och hos rotelinnehavaren i någon mån kan ha påverkat handläggningstiden. När målet överlämnades till Gällivare tingsrätt hade handläggningen redan pågått i drygt tre år och det borde då ha varit avgjort.

text: När det sedan gäller handläggningstiden vid Gällivare tingsrätt har jag inte underlag för att bedöma om tingsrätten, under de speciella omständigheter som

text: rådde, gjorde sådana felprioriteringar vid handläggningen av målet att det finns anledning att rikta kritik mot någon enskild befattningshavare. Jag vill endast erinra om vikten av att tingsrätten i en situation då det på grund av oförutsedda händelser inte går att driva verksamheten på ett författningsenligt sätt handlägger mål, förutom förtursmålen, med beaktande av deras ålder.

text: Om handläggningen av ett mål drar ut på tiden på grund av tingsrättens bristande processledning erhåller part inte den skyndsamma prövning av sin sak som denne enligt

text: rättegångsbalken

text: och Europakonventionen har rätt till. Det är också så att en utdragen handläggningstid förorsakar parterna betydligt större rättegångskostnader än vad som varit befogat med hänsyn till tvistens omfattning och svårhetsgrad.

text: Med dessa uttalanden avslutar jag ärendet.

text: Bilaga till JO:s beslut i ärende dnr 1718-2005

text: Lagmannen BB

text: Upplysningar angående domstolarnas handläggning

text:  Den 29 september 1998 inkom ansökan om stämning till dåvarande Bodens tingsrätt. Målet lottades på dåvarande rådmannen DD.  Den 2 oktober 1998 utfärdade tingsrätten stämning i målet.  Den 19 oktober 1998 anmälde advokaten CC, Luleå, sig som ombud för svaranden, GG.  Den 9 november 1998 inkom svaromål från GG (CC).  Den 11 februari 1999 kom yttrande från AA:s ombud, advokaten HH, Kiruna.  Den 5 mars 1999 inkom yttrande från GG (CC).  Den 23 april 1999 inkom yttrande från AA (HH). Ett tämligen stort antal handlingar ingavs även som sedermera kom att åberopas som skriftlig bevisning.  Den 14 juli 1999 utfärdade tingsrätten ett ”stupstocksföreläggande” enligt

text: 42 kap 15 § rättegångsbalken

text: mot GG (CC); tidsfristen var satt till den 31 augusti 1999.  Den 30 augusti 1999 inkom yttrande jämte ett tämligen stort antal handlingar från GG (CC).  Den 22 november 1999 inkom yttrande från AA (HH). Ytterligare ett stort antal handlingar ingavs.  Den 23 februari 2000 höll tingsrätten muntlig förberedelse i målet. CC hade då avträtt som ombud för GG och hon företräddes i stället av advokaten JJ, Helsingborg.  Den 10 oktober 2000 utfärdade tingsrätten kallelser till fortsatt muntlig förberedelse i målet den 19 oktober 2000.  Den 18 oktober 2000 ställde tingsrätten in sammanträdet och förklarade målet vilande t.o.m. den 5 januari 2001; detta sedan parterna anmält att de förde förlikningsdiskussioner samt begärt vilandeförklaring.  Den 19 juni 2001 utfärdade tingsrätten kallelser till ny fortsatt muntlig förberedelse den 3 september 2001.

text:  Den 24 oktober 2001 höll tingsrätten – sedan ändringskallelser utfärdats – fortsatt muntlig förberedelse. AA förelades därvid att inkomma med bevisuppgift senast den 28 november 2001.  Den 28 januari 2002 sammanlades Bodens tingsrätt med Luleå tingsrätt, varvid Jokkmokks kommun överfördes till Gällivare tingsrätt. Målet överflyttades därvid till Gällivare tingsrätt och lottades på lagmannen FF:s rotel.  Den 9 april 2002 inkom AA (HH) med bevisuppgift.  Den 11 april 2002 förelades GG att senast den 2 maj inkomma med slutlig bevisuppgift.  Den 3 juli 2003 anmälde JJ att han inte längre företrädde GG  Den 29 augusti 2003 anmälde jur. kand. KK, Luleå, sig som nytt ombud för GG  Den 2 september 2003 anmälde KK att han inte längre företrädde GG  Den 29 september 2003 inkom slutlig bevisuppgift från GG, som då inte längre företräddes av något ombud. Hon ingav därvid ett stort antal handlingar.  Den 10 november 2004 tillställde tingsrätten parterna, dels ett föreläggande bilaga 1 (här utelämnad, JO:s anmärkning) och dels en sammanfattning enligt

text: 42 kap 16 § rättegångsbalken

text: (i form av ett preliminärt ”tryck”).  Den 25 november 2004 tillställde tingsrätten parterna – i anledning av begäran om anstånd från HH – ett nytt föreläggande: bilaga 2 (här utelämnad, JO:s anmärkning).  Den 13 december 2003 anmälde GG att hon skulle företrädas av T.O. som ombud.  Den 29 februari 2005 kallade tingsrätten till huvudförhandling den 20 april 2005.  Den 20 april 2005 höll tingsrätten huvudförhandling i målet under mitt ordförandeskap (ensamdomare).  Den 12 maj 2005 meddelade tingsrätten dom i målet, se.bilaga3 (här utelämnad, JO:s anmärkning). Domen har överklagats av GG


avgjordAv: Kerstin André

publisher: Justitieombudsmannen

title: Fråga bl.a. om ansvar för tjänstefel enligt 20 kap. 1 § brottsbalken med anledning av att en flicka under viss tid har beretts vård vid en låsbar enhet inom ett s.k. särskilt ungdomshem, utan att det förelegat rättslig grund för detta

org: jo

text: Bakgrund

type: rubrik

text: Socialnämnden i Alingsås kommun ansökte vid Länsrätten i Vänersborg om att AA, född 1993, skulle beredas vård med stöd av 1, 2 och 3 §§ LVU. I en dom den 7 oktober 2005 biföll länsrätten nämndens ansökan om vård och förordnade att AA skulle beredas vård med stöd av 1 och 2 §§ LVU. Under rubriken Domskäl anförde länsrätten bl.a. att AA:s eget beteende inte i sig motiverade vård enligt

text: 3 §

text: LVU. Länsrättens dom innebar således, även om det inte kom till direkt uttryck i själva domslutet, att nämndens yrkande om vård enligt

text: 2 §

text: LVU vann bifall men att yrkandet om vård enligt

text: 3 §

text: LVU ogillades.

type: stycke

text: Socialnämnden i Alingsås kommun handlade efter länsrättens dom ärendet som om AA var föremål för vård enligt både 2 och 3 §§ LVU.

text: Den 7 februari 2006 placerades AA vid Nytorp HVB AB. I januari 2007 meddelade hemmet till socialförvaltningen att AA behövde omplaceras.

text: Den 17 januari 2007 beslutade en ledamot av socialnämnden att AA skulle placeras på behandlingshemmet Brättegården, som är ett särskilt ungdomshem och drivs av Statens institutionsstyrelse (SiS).

text: Under tiden den 17–24 januari 2007 var AA placerad på en låst avdelning på Brättegården. Den 23 januari 2007 uppmärksammade handläggare vid socialförvaltningen att AA inte var föremål för vård enligt

text: 3 §

text: LVU. Brättegården meddelades detta följande dag. AA överfördes då till en öppen avdelning på behandlingshemmet. Den 26 januari 2007 skrevs hon ut från Brättegården och placerades i ett familjehem.

text: Anmälan

text: I en anmälan, som kom in till JO den 26 mars 2008, anförde AA:s mor BB bl.a. att AA hade placerats på en låst avdelning vid en SiS-institution utan laglig grund.

text: Utredning

text: Utredningsåtgärder Inledningsvis inhämtades vissa handlingar från socialförvaltningen i Alingsås kommun och Brättegården.

text: Mot bakgrund av vad som kom fram genom de inhämtade handlingarna fann JO André anledning att anta att befattningshavare som stod under JO:s tillsyn hade gjort sig skyldig till tjänstefel enligt

text: 20 kap. 1 § brottsbalken

text: . JO André beslutade därför den 15 maj 2008 att inleda förundersökning angående sådant brott.

text: Den 3 juni 2008 hade tjänstemän från JO ett informationsmöte med representanter för SiS. Närvarande från SiS var chefsjuristen CC och enhetschefen DD. Från JO:s sida deltog byråchefen EE, kammaråklagaren FF och kammarrättsassessorn GG.

text: Under förundersökningen hölls förhör med socialsekreteraren HH och enhetschefen JJ vid socialförvaltningen i Alingsås kommun, socialsekreteraren KK, som tidigare varit anställd vid förvaltningen, samt avdelningsföreståndarna LL och MM vid Brättegården. Vid förhören underrättades de om att de var skäligen misstänkta för att ha gjort sig skyldiga till tjänstefel enligt

text: 20 kap. 1 § brottsbalken

text: Alla förnekade att de gjort sig skyldiga till tjänstefel.

text: Under förundersökningen hölls även förhör enligt

text: 23 kap. 6 § rättegångsbalken

text: med avdelningschefen NN, assistenten OO och 1:e socialsekreteraren PP, samtliga vid socialnämnden.

text: Vissa handlingar inhämtades från Länsrätten i Vänersborg och Länsstyrelsen Västra Götalands län.

text: Den 28 november 2008 beslutade JO André att avföra HH, LL och MM som misstänkta från förundersökningen. I ett beslut den 9 januari 2009 avfördes JJ som misstänkt.

text: JO André beslutade den 20 februari 2009 att väcka åtal mot socialsekreteraren KK för tjänstefel. Hon uppdrog åt kammaråklagaren FF vid JO:s expedition att föra JO:s talan i målet.

text: Alingsås tingsrätt ogillade åtalet mot KK i en dom den 17 juni 2009 (tingsrättens mål nr B 1182-08).

text: Vid sidan av den fråga som omfattades av åtalet anmodades socialnämnden och SiS att yttra sig över deras respektive handläggning av AA:s ärende.

text: Socialnämnden anmodades att yttra sig över om det förhållandet att AA inte var föremål för vård med stöd av

text: 3 §

text: LVU borde ha uppmärksammats av nämnden eller förvaltningen tidigare än vad som blev fallet. Yttrandet borde även belysa rutinerna vid nämndens förvaltning när det gäller dels kontroll av underlaget för

text: övervägande/omprövning av vård enligt LVU, dels vilken genomgång som görs av ett ärende när ansvaret för handläggningen tas över av en ny handläggare.

text: Socialnämnden ingav som sitt remissvar ett yttrande undertecknat av avdelningschefen NN.

text: SiS anmodades att yttra sig över frågan om huruvida Brättegården hade brustit i sin kontroll av om det fanns förutsättningar för att ta emot AA och att placera henne vid en enhet inom behandlingshemmet som var låsbar eller på annat sätt inrättad för särskilt noggrann tillsyn. SiS yttrande borde även belysa vilka rutiner som SiS behandlingshem har i de fall socialnämnden inte till sin ansökan i enlighet med

text: 3 kap. 10 § socialtjänstförordningen (2001:937)

text: om inskrivning av en person som är omhändertagen enligt LVU bifogar sådana handlingar som avses i 13 § samma kapitel.

text: SiS ingav som sitt remissvar ett yttrande som hade beslutats av generaldirektören QQ.

text: BB fick del av remissvaren och yttrade sig över dessa. I samband därmed framförde även AA vissa synpunkter.

text: Informationsmötet med SiS Av JO:s minnesanteckningar från mötet framgår bl.a. följande.

text: Ansvarig handläggare hos socialförvaltningen ansöker hos SiS:s placeringsenhet om en plats med hjälp av en blankett. Handläggaren fyller i vilket behov den unge har, lagrum för omhändertagandet och aktuell orsak m.m. Placeringsenheten beslutar genom att ge en platsanvisning. Beslutet skrivs in i SiS:s datasystem KIA. SiS:s placeringsenhet är öppen även under viss jourtid. När placeringsenheten är stängd finns det alltid en anvisad jourinstitution som socialförvaltningarna kan vända sig till. Det är sedan den enskilda institutionen som beslutar om inskrivning av den unge. I samband med inskrivningen börjar debiteringen för platsen. Institutionen fattar även beslut om intagning. Detta görs när den unge rent fysiskt är på plats. Vid inskrivningen ska underlaget finnas på plats på institutionen. Den som fattar beslutet ska förvissa sig om att alla förutsättningar finns för inskrivning. I undantagsfall kan det räcka med muntlig information. Det är institutionschefen eller den tillförordnade institutionschefen som fattar beslut om inskrivning (eller den som har beredskap vid jour). Institutionscheferna har fått delegation från SiS om att fatta dessa beslut. De kan i sin tur inte vidaredelegera inskrivningsbesluten. Enligt SiS:s uppfattning ska inte unga som är omhändertagna enligt 2 §LVU vara på en låsbar enhet. De rutiner som finns för institutionerna är de ”råd och riktlinjer” som SiS utarbetat. SiS har stramat upp rutinerna vad avser omedelbara omhändertaganden och underställningar. SiS ger återkommandeinformation om gällande regler för institutionerna. Vid sin tillsyn kontrollerar SiS att det finns beslut om omhändertagandet avseende de unga. I riktlinjerna sägs återkommande att institutionerna måste se till att det finns underlag för besluten om inskrivning. Riktlinjerna har gjorts tillgängliga för institutionerna genom brev, mail och SiS:s hemsida. Brättegården tar emot unga som är omhändertagna enligt 2 och/eller 3 §§ samt enligt

text: socialtjänstlagen

text: . Det finns 30 platser på Brättegården varav 26 är låsbara platser och 4 är öppna.

text: För det fall den unge inte tidigare varit aktuell inom SiS placeras han/hon oftast på en akutavdelning. En sådan avdelning är så gott som alltid en låsbaravdelning. Det är inte alltid en inskrivning görs på en avdelning utan endast på institution. Rutinerna hos institutionerna ska vara att senast när man gör den faktiska intagningen på avdelning ska den som beslutar om intagning vara säker på att det finns underlag för ett sådant beslut, att det går rätt till.

text: Åtalet mot KK

text: Ansvarsyrkandet

text: JO yrkade ansvar för KK enligt följande gärningsbeskrivning.

text: Genom att inte med tillräcklig noggrannhet ta del av Länsrättens i Vänersborg dom den 7 oktober 2005 har KK uppsåtligen eller av oaktsamhet åsidosatt vad som gällt för uppgiften som socialsekreterare. Till följd av bl.a. detta har vårdtagaren under tiden den 17–24 januari 2007 kommit att placeras på en låst avdelning på institutionen Brättegården utan att det fanns lagligt stöd för en sådan placering.

text: KK:s inställning till åtalet

text: KK vitsordade samtliga faktiska omständigheter men förnekade brott. Han gjorde gällande att gärningen, för det fall den kunde betecknas som tjänstefel, skulle bedömas som ringa och att den därmed inte kunde grunda ansvar. KK hördes i tingsrätten över åtalet. I tingsrättens dom finns följande antecknat från förhöret.

text: [– – –] Han inser att det är viktigt att läsa domskälen och oerhört viktigt att läsa även domslutet. Han brukar göra detta. Han minns dock inte om han har läst domen rörande AA ”men har väl klart gjort det”. Det har gått fyra år sedandess. Han har haft domen i sin hand, registrerat den och lagt den i akten. Han visste vad socialnämnden hade ansökt om och hade fått besked om att ansökan hade bifallits. Han borde ha sett att länsrätten inte hade bifallit ansökan om vård enligt

text: 3 §

text: LVU. Han har missat detta och gått på det som stod i journalen, vilket byggde på beskedet per telefon från länsrätten. Han tänkte inte på att det kunde bli fel och trodde därför att det räckte. Efteråt har han insett att det naturligtvis kan bli fel även vid en domstol. Han kände till att den unge vid vård enligt

text: 3 §

text: LVU kunde bland annat bli inlåst och få sin post kontrollerad. Inför omprövningen läste han journalanteckningar samt talade med AA, hennes vårdnadshavare och företrädare för familjehemmet. Han utgick från tidigare grundutredning och ansökan om LVU. Det var av intresse att se om något hade förändrats. Han borde nog också ha läst domen. Han har gått på domslutet, med vilket han menar beskedet per telefon från länsrätten. [– – –]

text: Tingsrättens domskäl

text: I tingsrättens dom finns följande antecknat under rubriken Tingsrättens bedömning.

text: Det är utrett att socialnämndens ansökan avsåg vård enligt 1, 2 och 3 §§ LVU. Enligt länsrättens domslut biföll länsrätten ansökan och förordnade att AA skulle beredas vård med stöd av 1 och 2 §§ LVU. Det står inte uttryckligen attansökan avslogs såvitt gäller vård enligt

text: 3 §

text: LVU. Av länsrättens dagbok framgår att där felaktigt förts in att domen inneburit helt bifall till socialnämndens ansökan. En förklaring till detta kan vara utformningen av domslutet. KK har uppgivit att någon tagit kontakt med länsrätten den7 oktober för att ta reda på utgången och då fick beskedet att ansökan hade bifallits helt. Att så kan ha varit fallet får stöd av journalanteckningarna. Det har ålegat KK att noggrant läsa igenom länsrättens dom och inte enbart förlita sig på uppgifter som har lämnats muntligen. Det har inte gått att klarlägga ifall KK över huvud taget har läst domen när den kom in tre dagar senare. Det är i och för sig inte märkligt om han, till följd av den långa tid som har förflutit, inte minns hur det förhållit sig. Det får dock hållas för visst att han, om han

text: läst domen med tillbörlig noggrannhet, skulle ha upptäckt att ansökan om vård enligt

text: 3 §

text: LVU inte hade bifallits. Detta framgår tydligt av domskälen och framgår även av domslutet, där angivet lagrum inte nämns. Dessa delar av domen är kortfattade och skulle inte ha tagit långtid att läsa igenom. Inte ens ett pressat arbetsläge borde ha hindrat att så skett. Tingsrätten delar KK:s uppfattning att man vanligen bör kunna lita på uppgifter som har lämnats av en person som är anställd vid en domstol. Trots detta kan det hända att uppgifterna inte är korrekta, vilket har varit fallet i detta mål. Det finns inte någon omständighet som talar för att sannolikheten för att uppgifterna var felaktiga var mycket stor. KK kan därför inte anses uppsåtligen ha åsidosatt vad som gällt för uppgiften som socialsekreterare men väl gjort det av oaktsamhet. Det återstår att pröva om oaktsamheten är straffbar eller om den bör bedömas som ringa och därmed leda till ansvarsfrihet. Lika med justitieombudsmannen finner tingsrätten att det har funnits risk för att AA hade kunnat bli föremål för vård enligt

text: 3 §

text: LVU i nära anslutning till att domen hade meddelats i länsrätten. Som har framkommit ovan dröjde det dock drygt 15 månader innan så blev fallet. Under mellantiden har flickan vårdats på sådant boende där vård kan beredas med stöd av

text: 2 §

text: LVU. När en andra omprövning av vården skulle ske, hade KK lämnat sin tjänst och ärendet hade tagits över av en annan handläggare. Utredningen talar för att handläggaren då inte har tagit fram och läst igenom domen från länsrätten utan gått på anteckningen i journalen. Detsamma torde ha varit fallet när ansökan gavs in till SiS trots att underlaget för denna borde ha bifogats. Tingsrätten anser att dessa omständigheter liksom det faktum att man vid socialförvaltningen har fått ett felaktigt besked från länsrätten gör att oaktsamheten bör bedömas som ringa. Åtalet skall därför ogillas.

text: Socialnämndens remissvar De omnämnda bilagorna har här utelämnats.

text: Sammanfattning

text: Vid genomgång av handlingar i ärendet framkommer följande; 050912 ansökte socialnämnden i Alingsås om vård för AA enligt 1, 2 och 3 §§ LVU vid Länsrätten i Vänersborg. I länsrättens dom den 7 oktober 2005 står att läsa i domslutet att länsrätten bifaller socialnämndens ansökan och förordnar att AA skall beredas vård med stöd av 1 och 2 §§ LVU. I domslutet har länsrätten inte avslagit yrkandet om vård enligt

text: 3 §

text: LVU. Handläggaren KK kan man förmoda ha uppfattat att länsrätten förordnade om vård enligt både 1, 2 och 3 §§ LVU och domen kom felaktigt att skrivas in i journalanteckning. Då KK slutade sin anställning kom handläggare HH att ta över ärendet. HH tog endast del av det senast gjorda övervägandet/omprövningen i ärendet och förutsatte att detta stämde med vad som stod i domen. HH läste inte domen då hon tog över ärendet. Under tiden den 17–24 januari 2007 vårdades AA på Brättegårdens behandlingshem. Anledningen till att AA omplacerades till Brättegården från Nytorps HVB, Uddevalla, var att hon tillsammans med en annan flicka på behandlingshemmet hade hällt bensin på husväggen och tänt på mitt i natten. Detta beteende bedömdes vara skadligt både för henne själv och hennes omgivning och Brättegårdens behandlingshem bedömdes vara den vårdform som då bäst kunde tillgodose AA:s behov av vård. Att det saknades laglig grund för denna typ av vårdform var vid tillfället inte känt för handläggare HH. Hade det varit känt för handläggaren att AA inte vårdades enligt

text: 3 §

text: LVU hade ett omedelbart omhändertagande enligt

text: 6 §

text: LVU skett utifrån rådandesituation kring AA. Med största sannolikhet hade länsrätten fastställt beslutet enligt

text: 6 §

text: LVU. Här bör påpekas att inte heller vårdnadshavarna eller AA:s ombud som tagit del av alla handlingar i ärendet inte heller uppmärksammade den lagmässigt felaktiga handläggningen i ärendet. När det uppdagades att det saknades lagliga förutsättningar för AA att vårdas på Brättegården skedde omgående en omplacering till annan vårdform av AA. Den

text: bedömning som då gjordes var att det inte längre förelåg grunder för ett omedelbart omhändertagande enligt

text: 6 §

text: LVU. Därför gjordes ingen ansökan om vård. Det skall framhållas att AA utifrån faktiska omständigheter inte har behandlats felaktigt ur ett vårdperspektiv och därför inte heller bedöms lidit någon skada utifrån det som inträffat. Hon har sammanlagt vårdats åtta dagar på Brättegårdens behandlingshem på felaktiga grunder, men hade handläggaren känt till att vård inte var beslutad enligt

text: 3 §

text: LVU hade handläggaren agerat därefter och ett omedelbart omhändertagande enligt

text: 6 §

text: LVU hade skett och resultatet hade blivit detsamma för AA. I länsstyrelsens beslut (dnr nr 701-54320-2008) under ”Länsstyrelsens bedömning” står att läsa följande; ”Oavsett att LVU-vården för AA inte var beslutad enligt lagens 3 § har hon haft svårigheter som har med hennes person och beteende att göra. Länsstyrelsen framhåller att det istället kunde ha inneburit bristande vård om nämnden bortsett från dessa svårigheter.”

text: Idag finns tydliga rutiner för att förebygga att liknande situationer skallhända i framtiden. Justitieombudsmannen begär nu yttrande från socialnämnden i Alingsås över de lagmässiga felaktigheter som gjorts i samband med handläggningen gällande AA. Av yttrandet skall särskilt framgå om det förhållandet att AA inte varit föremål för vård med stöd enligt 3 § lagen med särskilda bestämmelser om vård av unga (LVU) borde ha uppmärksammats av nämnden eller av förvaltningen. Vidare skall yttrandet belysa rutinerna vid nämndens förvaltning när det gäller kontroll av övervägande/omprövning av LVU, dels vilken genomgång som görs av ett ärende när ansvaret tas över av ny handläggare. – – –

text: Handläggningen

text: Socialsekreterare KK var handläggare i ärendet AA. Socialnämnden ansökte om vård enligt 1, 2 och 3 §§ vid Länsrätten i Vänersborg. I dom den 7 oktober 2005 förordnade länsrätten att AA skulle beredas vård enligt1 och 2 §§ LVU. Ärendet handlades därefter vid socialförvaltningen som om länsrätten även hade bifallit nämndens ansökan om att AA skulle beredas vård enligt

text: 3 §

text: LVU. När denna dom inkom till socialförvaltningen lades den i handläggaren KK:s postfack. Enligt den rutin som fanns vid denna tidpunkt så lades samtliga inkomna handlingar direkt till handläggaren i pågående ärende. KK hade ansvaret för och skrev sedan in i journalanteckning att AA skulle beredas vård enligt 1, 2 och 3 §§ LVU. Denna anteckning fördes in i journal av OO efter uppmaning av KK. Varken enhetschef eller 1:e socialsekreterare läste domen (se bil 1”Registrering av allmänna handlingar, ärenderegistrering). KK bedömdes vara en kompetent och erfaren socialsekreterare, det fanns inte något skäl att frångå den rutin som fanns och det fanns inte heller något speciellt skäl till att göra någon extra kontroll/genomläsning av just den domen. Vid det aktuella tillfället delgavs inte denna typ av domar nämndens ledamöter utan endast domar i överklagade beslut gick till nämndens ledamöter så någon kontroll skedde inte heller där. Då KK slutade sin anställning på socialförvaltningen togs ärendet över av handläggare RR under tre månader med planering att ärendet sedan skulle handläggas av HH då hon kom åter från föräldraledighet. De journalanteckningar, utredningar, omprövningar/överväganden som gjorts i ärendet och som lästes av handläggare HH förutsattes självklart överensstämma med domen. Det var inte något anmärkningsvärt med detta ärende jämförelsevis med andra ärenden av samma innehåll som skulle föranleda extra kontroll. Vid överflyttning av ärenden ges muntlig information av handläggare i ärendet till ny handläggare i ärendet, detta sker ibland tillsammans med 1:e socialsekreterare.

text: Ibland är dessa överlämningar inte möjliga på grund av olika praktiska skäl. Information om ärendet ges då i första hand av 1:e socialsekreterare eller enhetschef. Informationen innehåller uppgifter om vad som ska göras i varje enskilt fall, exempelvis tid för nästa omprövning eller övervägande eller vilka andra som jobbar med familjen/barnet/ungdomen så som familjepedagoger eller ungdomsbehandlare. I detta fall fick HH information om ärendet av 1:e socialsekreterare och enhetschef då KK inte fanns kvar i tjänst. Vid omprövning/övervägande av ärendet vid nämndens möten den 8 juni och den 28 november 2006 uppmärksammades heller inte då den felaktiga grunden för vård. Att det inte uppmärksammades vid dessa tillfällen beror på att handläggaren förutsatt att grunderna för LVU har överensstämt med dom och inte heller har nämndens ledamöter vid dessa tillfällen tagit del av domen. Det bör tilläggas att inte heller AA:s vårdnadshavare har uppmärksammat den felaktiga handläggningen. Likaså gäller det för AA:s ombud. De har fått domen tillhanda, likaså har de fått underlaget för omprövning av vården enligt § 3 LVU för kommunicering innan beslut togs vid nämndens möten den 8 juni och den 28 november 2006. Den 17 januari 2007 beslutade ledamot i nämnden att AA skulle omplaceras till Brättegårdens behandlingshem. Beslutet fattades då med den felaktiga utgångspunkten att AA var föremål för vård enligt både 2 och 3 §§ LVU. Under tiden 17–24 januari 2007 var AA placerad på låst avdelning på Brättegården. I samband med att domen som låg till grund för beslutet skulle skickas till Brättegården uppdagades det vid genomläsning av domen att lagliga förutsättningar saknades för att ha AA placerad på låst avdelning på Brättegården. AA omplacerades omgående till annan vårdform. I den situation som då rådde fanns inte skäl att göra ett omedelbart omhändertagande enligt § 6 LVU med avsikt att göra en ansökan om vård enligt

text: 3 §

text: LVU. Handläggare och enhetschef informerade omgående vårdnadshavare och överordnade chefer på socialförvaltningen om de felaktigheter som begåtts. Nämndens ledamöter i arbetsutskottet informerades också om felaktigheterna i handläggningen i samband med nämndens nästkommande övervägande.

text: Rutiner

text: Efter denna händelse har rutinerna ändrats, alla domar lämnas för genomläsning till enhetschef och till 1:e socialsekreterare. 1:e socialsekreterare eller enhetschef går igenom dom med handläggare (se bil 2 ”Ansökan om vårdenligt 1, 2 och 3 §§ LVU”). Någon sådan rutin fanns inte vid det aktuella tillfället. Det fanns en rutin för registrering av individärenden som ansökan, anmälan, överklagan, utredningar och beslut samt andra handlingar. I denna rutin framgår att beslut (läs dom) lämnas till handläggare i pågående ärende(se bil 1). Vidare delges nu socialnämnden samtliga domar från förvaltningsdomstol. I samband med att ärende tas över av ny handläggare läses numera alltid dom av mottagande handläggare och gås igenom med 1:e socialsekreterare.

text: Bedömning

text: De rutiner som fanns vid den aktuella tidpunkten följdes. Inkomna handlingar i pågående ärenden lämnades av registerpersonal till handläggaren. Att sedanhandläggaren KK uppenbarligen uppfattade innehållet i domen felaktigt och att det sedan fördes in fel lagrum i journalanteckningarna är mer än beklagligt men får också ses mot bakgrund av flera olyckliga omständigheter där den mänskliga faktorn är inblandad. Vid överlämning av ärendet borde misstaget ha uppmärksammats, ny handläggare borde läst igenom domen som låg till grund för beslutet av tvångsvård. Det fanns ingen rutin för att man som handläggare skulle gå igenom domar. Det fanns ingen egentlig anledning för mottagande handläggare att kontrollera att

text: journalanteckningarna i ärendet överensstämde med domen. Utifrån att KK var en erfaren socialsekreterare fanns det inte någon oro eller farhåga från enhetschef eller 1:e socialsekreterare att det skulle vara felaktigheter i någon del av handläggningen. Vid mottagande av nytt ärende finns nu som rutin att handläggare går igenom den dom som ligger till grund för vård enligt LVU tillsammans med 1:e socialsekreterare eller enhetschef. Det bör poängteras att den bedömning som gjordes i samband med att AA placerades på Brättegården var adekvat och noga övervägd. Om handläggare och enhetschef känt till att det saknades laglig grund för att placera AA på Brättegården hade beslut fattats om ett omedelbart omhändertagande enligt§ 6 LVU med trolig planering att ansöka om vård enligt § 3 LVU.

text: SiS:s remissvar Med undantag för institutionschefen SS:s redogörelse har omnämnda bilagor här utelämnats.

text: Utredning

text: Remissen från JO har inom SiS remitterats till Brättegården för yttrande. Yttrande har avgetts av institutionschefen SS, bilaga 1.

text: Yttrande

text: Bakgrund Fredagen den 12 januari 2007 kontaktades placeringsenheten per telefon aven socialsekreterare vid Alingsås kommun angående en placering på ett särskilt ungdomshem för en flicka, AA. Ett underlag för placering upprättades. Socialsekreteraren uppgav i telefon grunden för placering, 2 och 3 §§ lagen(

text: ) om vård av unga, LVU. Senare samma dag (kl. 16:41) inkom, per fax, en skriftlig anmälan om behov av plats på särskilt ungdomshem för AA till placeringsenheten med samma paragrafhänvisningar, bilaga 2. Anmälan översändes från placeringsenheten, per fax, måndagen den 15 januari 2007 till Brättegården. Avdelningsföreståndaren på avdelning Höjden tog kontakt med handläggaren vid socialtjänsten och begärde in domen från länsrätten och ficktill svar att den skulle skickas snarast. Mot bakgrund av platsanmälan och socialnämndens beslut om placering enligt LVU (placeringsbeslut enligt

text: 11 §

text: LVU), bilaga 3 på vilka det båda var angivet

text: och

text: 3 §§

text: LVU som placeringsgrund, fattade avdelningsföreståndaren ett beslut om inskrivning den 17 januari 2007. Senare samma dag kom AA till avdelningen och beslut om intagning fattades samtidigt som ett beslut om vård på låsbar enhet. Avdelningsföreståndaren kontaktade socialtjänstens handläggare ett flertalgånger med uppmaning om att skicka länsrättsdomen. Den 24 januari 2007, dvs. åtta dagar efter inskrivning, meddelade socialtjänsten att aktuellt lagrum för vård för AA enbart var med stöd av

text: 2 §

text: LVU. Brättegården fattade med anledning av de nya uppgifterna omedelbart ett beslut om omplacering av AA till en öppen avdelning. AA skrevs sedermera ut från institutionen den 26 januari 2007.

text: Rättslig reglering och SiS placeringsrutiner Av

text: 11 § första stycket

text: LVU följer bl.a. att socialnämnden bestämmer hur vården av den unge ska ordnas och var han eller hon ska vistas under vårdtiden. I

text: 12 § första stycket

text: LVU anges att det för vård av unga som på någon grund som anges i 3 § behöver stå under särskilt noggrann tillsyn ska finnas särskilda ungdomshem. I andra stycket sägs att om socialnämnden beslutat att den unge ska vistas i ett hem som avses i första stycket ska SiS anvisa plats i ett sådant hem.

text: I

text: 3 kap. 10 § första stycket socialtjänstförordningen (2001:937)

text: , SoF, anges att SiS beslutar om inskrivning i särskilda ungdomshem. Enligt SiS arbets- och delegationsordning är det institutionschefen vid berörd institution som beslutar om inskrivning. Enligt 3 kap. 13 § SoF ska, om det för den som ansökan avser finns ett beslut om omhändertagande eller vård enligt LVU, socialnämnden bifoga en kopia av eller annan underrättelse om det verkställbara beslutet till ansökan. I SiS Råd & Riktlinjer/Juridik (

text: ) LVU, flik 3 från den 1 juli 2005,anges att placeringsprocessen vid SiS lämpligen inleds med att socialtjänstens handläggare tar telefonkontakt med placeringsgruppen för att rådgöra om lämpligt placeringsalternativ. En skriftlig ansökan görs därefter på en särskild blankett. Vid behov av akut placering utanför kontorstid kan socialtjänsten vända sig till huvudkontorets jourtjänst eller, när denna inte är öppen, direkttill närmaste jourinstitution. Efter placeringsanvisning fattar socialnämnden beslut om placering enligt

text: 11 §

text: LVU. (Bilaga 4) I flik 4, från den 17 maj 2002, ovan nämnda riktlinjer, sägs att institutionschefen, innan ett inskrivningsbeslut fattas, ska förvissa sig om att SiS platsanvisning samt giltiga beslut om omhändertagande eller vård och nämndens beslut om placering enligt

text: 11 §

text: LVU föreligger. (Bilaga 5)

text: SiS bedömning De ungdomar som tas in på SiS särskilda ungdomshem är föremål för långtgående tvångsåtgärder. Att SiS får rätt information från socialtjänsten om de ungdomar som ska tas in på institutionerna är därför av största vikt. I aktuellt ärende har SiS fått både muntlig och skriftlig information om att lagrum för omhändertagande av AA var med stöd av 2 och 3 §§ LVU. Någon dom bifogades emellertid inte. Avdelningsföreståndaren vid avdelning Höjden begärde, vid ett flertal tillfällen, att handläggaren vid socialtjänsten skulle skicka domen och handläggaren lovade att se till att den kom in till institutionen. När det uppdagades att grunden för LVU för flickan enbart var med stöd av

text: 2 §

text: LVU vidtog institutionen omedelbart adekvata åtgärder och överförde henne till en öppen avdelning. Socialnämnden ansvarar för att ansökan om placering är fullständig enligt3 kap. 13 § SoF. Finns ett beslut om vård enligt LVU ska det till ansökan fogas en kopia av eller annan underrättelse om det verkställbara beslutet tillansökan. I praktiken kan kravet att bifoga domen i samband med inskrivningsbeslutet, enligt SiS mening, medföra en del praktiska svårigheter, t.ex. under jourtid, eftersom en placering av den unge ofta grundar sig på brådskande och akuta åtgärder. Socialtjänsten måste i praktiken i dessa fall ges skälig tid att komma in med övriga handlingar, t.ex. en länsrättsdom, utöver ansökan och placeringsbeslut. I sådana fall anser SiS att ”annan underrättelse” kan godtas. Även om huvudregeln är att domen ska bifogas kan, i undantagsfall, myndigheten godta ett muntligt besked (jfr JO:s beslut 1995/96 s. 320). Institutionen måste emellertid infordra domen så snart det kan ske, vilket också skedde i aktuellt fall. För att minimera risken för att en intagen frihetsberövas utan laglig grund har också SiS genom åren förtydligat sina interna föreskrifter, bilagor 6–7).

text: Institutionschefen SS:s redogörelse

text: Flickans placering på akutavdelningen Höjden följde gängse riktlinjer och rutiner i stort. Placeringsenheten tar kontakt med avdelningsföreståndaren på Höjden i samband med att en platsansökan inkommer från Alingsås socialtjänst. Placeringssekreteraren redogör för flickans problematik och för placeringsgrunden 2 och 3 §§ lagen om vård av unga (LVU). Handläggaren från socialtjänsten beskriver ärendet mer ingående och förmedlar i första skedet att flickan omhändertagits enligt

text: 6 §

text: LVU. När beslutet enligt

text: 11 §

text: LVU inkommer till institutionen står det dock att placeringsgrunden är 2 och 3 §§ LVU. Avdelningsföreståndaren tar kontakt med handläggaren som förmedlar att hon hade fel och att det är korrekt med 2 och 3 §§

text: LVU. Avdelningsföreståndaren begär in länsrättsdomen och får till svar att den skall skickas snarast. Avdelningsföreståndaren tillika ställföreträdande institutionschef tar beslut om att skriva in AA på Höjden. Platsansökan och platsanvisning med placeringsgrunderna 2 och 3 §§ LVU samt placeringsbeslut enligt

text: 11 §

text: LVU med2 och 3 §§ LVU som placeringsgrund har inkommit till institutionen. Senare samma dag 2007-01-17 kommer AA till Höjden och intagningsbeslut fattas av institutionschef i beredskap, samt beslut om vård på låsbar enhet. Vid upprepade tillfällen under dagarna som följer kontaktar avdelningsföreståndaren socialtjänstens handläggare och uppmanar henne att omgående skicka länsrättsdomen. 2007-01-24 ringer handläggaren från socialtjänsten till avdelningsföreståndaren på Höjden och uppger att

text: 3 §

text: LVU ej föreligger utan enbart

text: 2 §

text: LVU. Institutionen fattar omedelbart beslut om att omplacera AA till den öppna avdelningen Ängen. AA skrivs ut 2007-01-26 då socialtjänstens handläggare kommer och hämtar henne. – – – Enligt SIS råd och riktlinjer skall institutionschefen eller dennes företrädare förvissa sig om att rätt placeringsgrund föreligger vid inskrivning av ungdomar till institutionen. Det är socialnämndens skyldighet att underställa institutionen grunden för omhändertagandet. Socialnämnden skall ges ”skälig handräckningstid” för att inkomna med gällande dom och det är i det akuta skedet tillräckligt med placeringsbeslut enligt

text: 11 §

text: LVU och platsanvisning. Då avdelningsföreståndaren vid inskrivningen och senare vid upprepade tillfällen begärt in domen och fått besked att den kommer, bedömer jag att ansvariga handlat efter gällande riktlinjer och rutiner.

text: I ett beslut den 22 juni 2010 anförde JO André följande.

text: Rättslig reglering

text: Insatser inom socialtjänsten för barn och ungdomar ska göras i samförstånd med den unge och hans eller hennes vårdnadshavare enligt bestämmelserna i

text: socialtjänstlagen (2001:453)

text: . Barn och ungdomar kan under vissa förutsättningar beredas vård utan samtycke med stöd av LVU. Sådan vård kan beslutas på grund av brister i ett barns hemmiljö (

text: 2 §

text: LVU) eller den unges eget beteende (

text: 3 §

text: LVU).

text: Beslut om vård med stöd av LVU meddelas av förvaltningsrätten, tidigare länsrätten, efter ansökan av socialnämnden (

text: 4 §

text: LVU).

text: Socialnämnden får med stöd av

text: 6 §

text: LVU besluta att den som är under 20 år omedelbart ska omhändertas, om det är sannolikt att den unge behöver beredas vård med stöd av LVU och rättens beslut om vård inte kan avvaktas med hänsyn till risken för den unges hälsa eller utveckling eller till att den fortsatta utredningen allvarligt kan försvåras eller vidare åtgärder hindras.

text: Vård enligt LVU ska anses påbörjad när den unge på grund av ett beslut om omedelbart omhändertagande eller om vård har placerats utanför sitt eget hem (

text: 10 §

text: LVU). Socialnämnden bestämmer hur vården av den unge ska ordnas och var han eller hon ska vistas under vårdtiden (

text: 11 §

text: LVU).

text: För vård av unga som på någon grund som anges i

text: 3 §

text: LVU behöver stå under särskilt noggrann tillsyn ska det finnas särskilda ungdomshem (

text: 12 §

text: LVU). SiS

text: leder verksamheten vid de särskilda ungdomshemmen. Om den unge vårdas vid ett sådant hem på någon grund som anges i

text: 3 §

text: LVU får han eller hon hindras att lämna hemmet och i övrigt underkastas den begränsning av rörelsefriheten som är nödvändig för att vården ska kunna genomföras (

text: 15 §

text: LVU). Den intagne får med stöd av

text: 15 b §

text: LVU beredas vård vid en enhet inom hemmet som är låsbar eller på annat sätt inrättad för särskilt noggrann tillsyn, om det är nödvändigt med hänsyn till den intagnes, övriga intagnas eller personalens säkerhet, eller om det är nödvändigt för att förhindra att den intagne avviker eller för att i övrigt genomföra vården.

text: Det finns inte något formellt hinder för att den som vårdas med stöd av

text: 2 §

text: LVU placeras vid ett särskilt ungdomshem. Vissa särskilda ungdomshem kan även ta emot ungdomar som vårdas på frivillig grund med stöd av bestämmelserna i

text: socialtjänstlagen

text: . Beträffande barn och ungdomar som är placerade vid ett särskilt ungdomshem med stöd av

text: 2 §

text: LVU eller

text: socialtjänstlagen

text: gäller enligt

text: 18 §

text: LVU bestämmelserna i

text: 16 §

text: LVU om förbud mot att vid hemmet inneha viss angiven egendom och

text: 17 §

text: LVU om kroppsvisitation och ytlig kroppsbesiktning. Däremot gäller inte bl.a. bestämmelserna i

text: 15 b §

text: LVU om vård vid en låsbar enhet om den intagne inte vårdas på grund av sådana omständigheter som avses i

text: 3 §

text: LVU.

text: När en socialnämnd ansöker om inskrivning vid ett särskilt ungdomshem enligt

text: av en person som är omhändertagen enligt LVU ska, i enlighet med 13 § samma kapitel, en kopia av eller annan underrättelse om det verkställbara beslutet fogas till ansökan.

text: Bedömning

text: Av länsrättens dom framgår att AA skulle beredas vård med stöd av

text: 2 §

text: LVU men att länsrätten inte biföll nämndens yrkande om att AA skulle vårdas även enligt

text: 3 §

text: LVU.

text: I socialförvaltningens dokumentationssystem registrerades beträffande AA felaktigt att länsrätten beslutat att AA skulle beredas vård enligt både 2 och 3 §§ LVU. Utredningen talar starkt för att den anteckningen gjordes efter att någon vid förvaltningen per telefon hade talat med länsrätten och då felaktigt fått uppgift om att länsrätten hade bifallit nämndens ansökan fullt ut. När domen kom in till socialförvaltningen uppmärksammades inte det rätta förhållandet. Den felaktiga registreringen ändrades därför inte.

text: Efter länsrättens dom var AA placerad vid familjehem respektive HVB-hem. I januari 2007 var hon placerad vid Nytorp HVB. Hemmet meddelade att AA på grund av en händelse vid hemmet behövde omplaceras.

text: En ledamot av socialnämnden beslutade den 17 januari 2007 att AA skulle placeras på Brättegården. Beslut om inskrivning och intagning av AA vid en låsbar avdelning på behandlingshemmet fattades samma dag. Hon vistades på avdelningen under tiden 17–24 januari 2007. Eftersom det inte fanns något beslut

text: om ett ingripande på grund av sådana omständigheter som avses i

text: 3 §

text: LVU innebar placeringen av AA på en låsbar enhet objektivt sett ett olaga frihetsberövande.

text: På kvällen den 23 januari 2007 uppmärksammade socialförvaltningen att AA inte var föremål för vård enligt

text: 3 §

text: LVU. Den 24 januari 2007 meddelades Brättegården och AA överfördes då omedelbart till en öppen avdelning vid behandlingshemmet. Socialnämnden beslutade den 26 januari 2007 att placera AA i ett familjehem.

text: Det uppkom fråga om någon tjänsteman vid socialförvaltningen i Alingsås kommun eller Brättegården hade gjort sig skyldig till tjänstefel enligt

text: 20 kap. 1 § brottsbalken

text: . Enligt denna bestämmelse kan den som uppsåtligen eller av oaktsamhet vid myndighetsutövning genom handling eller underlåtenhet åsidosätter vad som gäller för uppgiften dömas för tjänstefel. Om gärningen med hänsyn till gärningsmannens befogenheter eller uppgiftens samband med myndighetsutövningen i övrigt eller till andra omständigheter är att anse som ringa, ska inte dömas till ansvar.

text: När det gäller frågan rent allmänt om hur oaktsamhet enligt

text: 20 kap. 1 § brottsbalken

text: ska bedömas är utgångspunkten för tjänstefelsansvaret att det av hänsyn till rättssäkerheten bör ställas särskilda krav på noggrannhet och omsorg på områden inom den offentliga verksamheten där det är fråga om myndighetsutövning. Av allmänna principer följer dock att straffrättsligt ansvar inte ska komma i fråga för varje avvikelse från den eftersträvade normen; en viss marginal föreligger alltid mellan det helt aktsamma och det oaktsamma. Vid bedömningen av huruvida en offentlig befattningshavare har handlat oaktsamt är det i första hand av betydelse vilka krav på noggrannhet och omsorg som uppgiften har innefattat. Detta får, som i andra motsvarande sammanhang, vägas mot omständigheter som hänför sig till den enskilde personligen, t.ex. hans kunnighet, utbildning och erfarenhet eller att denne har handlat under tidspress (se bl.a.

text: NJA 2002 s. 188

text: Jag fann skäl att väcka åtal mot socialsekreteraren KK för tjänstefel. När det gällde de övriga tjänstemän som jag hade delgett misstanke om brott fullföljde jag inte förundersökningen och de avfördes från utredningen. Detta innebär inte att deras agerande har varit fritt från invändningar.

text: Handläggningen av ärendet i samband med länsrättens dom i oktober Det är ostridigt att socialförvaltningen den 7 oktober 2005 felaktigt registrerade att AA efter beslut av länsrätten vårdades med stöd av både 2 och 3 §§ LVU. Registreringen gjordes innan länsrättens dom kommit förvaltningen till handa i pappersform, förmodligen efter ett samtal per telefon med länsrätten. Det är mycket som talar för att socialförvaltningen då kan ha fått ett besked som kunde förstås så att länsrätten beslutat om vård enligt både 2 och 3 §§ LVU. Domen inkom till förvaltningen den 10 oktober 2005. I enlighet med förvaltningens rutiner lämnades den till KK. Det var han som var handläggare av ärendet och bl.a. hade ansvar för att ta del av domen.

text: Enligt domslutet hade länsrätten bifallit nämndens ansökan och förordnat om att AA skulle beredas vård enligt 1 och 2 §§ LVU. Om KK läst domen skulle han ha förstått att ansökan om att AA skulle beredas vård enligt

text: 3 §

text: LVU inte hade bifallits. Tingsrätten anförde i sin dom att KK av oaktsamhet åsidosatt vad som gällt för uppgiften som socialsekreterare men att ”oaktsamheten bör bedömas som ringa”.

text: Jag fann, efter viss tvekan, inte skäl att överklaga domen. Tingsrättens dom vann således laga kraft. Den straffrättsliga prövningen är därmed avslutad. Jag vill dock rent allmänt framhålla att i ett ärende som rör tvångsvård är det givetvis viktigt att en handläggare är noggrann. Mot denna bakgrund är det allvarligt att KK inte tillräckligt noga läste länsrättens dom. Även om hans oaktsamhet inte var straffbar finns det anledning att rikta allvarlig kritik mot honom.

text: Handläggningen av ärendet i tiden efter länsrättens dom fram till januari 2007 Ärendet handlades i formellt hänseende vid nämnden som om AA vårdades med stöd av både 2 och 3 §§ LVU. Den 8 juni och den 28 november 2006 fattade således nämnden, genom dess arbetsutskott, enligt

text: 13 § tredje stycket

text: LVU beslut om att vården med stöd av

text: 3 §

text: LVU skulle bestå. AA eller någon annan framförde inte någon invändning mot besluten.

text: I sak innebar socialnämndens handläggning under den aktuella tiden inte något egentligt men för AA. Den omständigheten att nämnden felaktigt utgått från att AA vårdades med stöd av både 2 och 3 §§ LVU har emellertid givetvis medfört en risk för att AA, som ju också blev fallet i januari 2007, kunde bli föremål för sådant tvång som förutsatte att det fanns beslut om vård enligt

text: 3 §

text: LVU. Fråga uppkommer om någon vid socialförvaltningen under tiden efter länsrättens dom i oktober 2005 till mitten av januari 2007 borde ha uppmärksammat att länsrätten hade ogillat yrkandet om vård enligt

text: 3 §

text: LVU och att AA därför inte var föremål för vård enligt den bestämmelsen.

text: KK ansvarade för handläggningen av ärendet angående AA fram till dess att han slutade vid socialförvaltningen i juli 2006. Han hade misstagit sig angående grunden för vården av AA, vilket han erhållit allvarlig kritik för. Det har emellertid inte framkommit något som tyder på att han hade anledning att ifrågasätta uppgifterna i akten om grunden för vården under tiden efter länsrättens dom fram till sommaren 2006. Han bör därför inte särskilt lastas för att han inte upptäckte felet innan han slutade sin anställning.

text: JJ hade som enhetschef mellan åren 2005 och 2007 ett övergripande ansvar för handläggningen av AA:s ärende. Såvitt har kommit fram i ärendet har hon emellertid inte haft till uppgift att granska domar från länsrätten utan det var en uppgift som handläggarna själva hade ansvar för.

text: Inför arbetsutskottets omprövningar den 8 juni och 28 november 2006 har JJ undertecknat de underliggande utredningarna. När arbetsutskottet bl.a. fattade sitt omprövningsbeslut den 8 juni 2006 var JJ närvarande vid sammanträdet.

text: JJ har i förhör uppgett att det förhållandet att hon undertecknar utredningarna är att se som ett kvitto på att hon faktiskt har tagit del av handlingen. Hon kontrollerar emellertid inte innehållet i utredningarna. Avseende utredningen rörande AA inför arbetsutskottets omprövning den 8 juni 2006 har JJ uppgett att hon utgått från att bedömningen var korrekt med anledning av att KK, som ansvarig handläggare, gått igenom utredningen med 1:e socialsekreteraren och JJ hade stort förtroende för dem båda.

text: En offentlig befattningshavare som undertecknar ett förslag till beslut och kanske t.o.m. föredrar ärendet för beslutsfattaren får som regel antas ha ett ansvar för innehållet i det underlag som han eller hon presenterar. JJ:s uppgift att hon inte haft någon skyldighet att närmare sätta sig in i ärendet kan därför diskuteras. Ytterst får det dock ankomma på nämnden att bestämma vilket ansvar som olika handläggare ska ha inför att ett ärende behandlas i utskottet. Eftersom nämnden synes ha ansett att JJ som enhetschef inte själv har behövt ta del av underlaget för förslaget till beslut kan ansvaret för eventuella fel i utredningen inte läggas henne till last. Däremot vill jag rent allmänt framhålla vikten av att nämnden i framtiden för tjänstemännen vid förvaltningen tydligt anger vilka kontroller m.m. som en tjänsteman måste göra inför att nämnden ska fatta beslut i ett ärende.

text: HH tog över ansvaret som handläggare i oktober 2006.

text: I förhör har HH uppgett att hon fick ärendet föredraget för sig muntligt av 1:e socialsekreteraren samt att hon i samband med övertagandet läste igenom den senaste omprövningen. Hon träffade även familjen ganska omgående och kunde bilda sig en egen uppfattning. Hon läste inte länsrättens dom i samband med övertagandet av AA:s ärende. Inte heller fick hon någon information om innehållet i domen. Domen fanns inte i den mapp hon fick utan den var arkiverad tillsammans med äldre handlingar avseende AA.

text: Under tiden fram till dess att Brättegården efterfrågade domen (se nästa avsnitt) tog HH inte del av domen. Det synes ha varit en allmän rutin vid förvaltningen att äldre handlingar, dit den aktuella domen räknades, arkiverades. HH hade således inte omedelbar tillgång till domen. Hon förlitade sig på de uppgifter som fanns tillgängliga i ärendet. Jag delar uppfattningen som förts fram i utredningen om att man som handläggare måste kunna lita på de uppgifter som införts i ärendet av tidigare handläggare, i vart fall om inte särskilda skäl föranleder något annat. En dom, som innehåller de grundläggande förutsättningarna för vård enligt LVU och som utgör utgångspunkten för hur vården ska bedrivas, bör emellertid under hela handläggningen av ärendet vara direkt åtkomlig för handläggaren. Den omständigheten att domen i detta fall var av äldre datum ändrar inte den bedömningen. Jag anser att HH borde ha efterfrågat domen i samband med att hon

text: tog över ansvaret för ärendet, men jag lämnar saken med det påpekandet. I sammanhanget bör noteras att förvaltningen efter det som inträffat har ändrat rutinerna när en ny handläggare tar över ansvaret för ett ärende. Den nya handläggaren ska numera alltid läsa domen och gå igenom den med 1:e socialsekreteraren. Handläggningen i samband med placeringen av AA på Brättegården Av

text: 3 kap. 10 § socialtjänstförordningen

text: framgår att det är SiS som beslutar om inskrivning i ett sådant hem för särskild tillsyn som avses i

text: 12 §

text: LVU. Beslut i sådana frågor är delegerade till institutionscheferna vid de särskilda ungdomshemmen. Innan ett beslut om inskrivning i ett särskilt ungdomshem fattas ska institutionschefen enligt SiS råd och riktlinjer 2002:1, LVU, ”förvissa sig om att SiS platsanvisning samt giltiga beslut om omhändertagande eller vård och nämndens beslut om placering enligt

text: 11 §

text: LVU föreligger”. Om det finns ett beslut om omhändertagande eller om vård enligt LVU ska en kopia av eller annan underrättelse om beslutet fogas till nämndens ansökan (

text: 3 kap. 13 § socialtjänstförordningen

text: Socialförvaltningen

text: I januari 2007 meddelade Nytorp HVB att AA inte kunde vara kvar där på grund av att AA varit inblandad i en allvarlig händelse. Socialförvaltningen vände sig till SiS och anmälde behov av plats för AA vid ett särskilt ungdomshem. I anmälan angav förvaltningen att det var 2 och 3 §§ LVU som låg till grund för vården. Av anmälan framgår bl.a. också att det är fråga om en akut placering och att det helst ska vara en ”öppen” plats.

text: SiS anvisade den 17 januari 2007 en plats vid en låsbar avdelning på behandlingshemmet Brättegården. Efter föredragning av HH fattade en ledamot av nämnden samma dag beslut om att AA skulle placeras på Brättegården. Behandlingshemmet beslutade om inskrivning av AA och senare denna dag skjutsades AA till Brättegården och hemmet fattade beslut om intagning av AA.

text: HH har uppgett att hon inför inskrivningen på Brättegården per telefax till behandlingshemmet översände bl.a. nämndens placeringsbeslut. Däremot översände hon inte länsrättens dom. Enligt hennes uppfattning är det inte rutin från behandlingshemmens sida att begära in domar utan det kan skilja från institution till institution och även mellan olika tjänstemän.

text: När HH på kvällen den 23 januari 2007 hämtade domen från arkivet upptäckte hon att länsrätten endast förordnat om att AA skulle beredas vård enligt

text: 2 §

text: LVU. Hon underrättade 1:e socialsekreteraren om saken. Behandlingshemmet informerades nästa morgon.

text: Det föreligger olika uppgifter om när Brättegården frågade efter domen. HH har uppgett att Brättegården bad att få domen först den 23 januari 2007. LL vid Brättegården har uppgett att hon vid kontakt med socialförvaltningen redan den 17 januari 2007 bad att få en kopia av domen om vård enligt LVU. Det har inte varit

text: möjligt för mig att klarlägga vilka diskussioner som socialförvaltningen och Brättegården fört om domen.

text: Oavsett vad som förekommit har det, enligt bestämmelsen i

text: 3 kap. 13 § socialtjänstförordningen

text: , ankommit på HH att i samband med inskrivningen av AA vid Brättegården ha sett till att länsrättens dom om vård enligt LVU översändes till behandlingshemmet. Att så inte skedde är en brist i handläggningen.

text: Brättegården

text: Det har konstaterats att AA bereddes vård vid en låsbar avdelning på Brättegården utan att det fanns laglig grund för detta. Brättegården hade emellertid erhållit information från socialförvaltningen om att AA vårdades enligt både 2 och 3 §§ LVU och att tvångsvården pågått sedan 2005. Det fanns inga uppgifter som borde ha föranlett Brättegården att ifrågasätta riktigheten av den mottagna informationen. Hemmet hade således i det nu aktuella fallet skäl att utgå från att det fanns förutsättningar för att bereda AA vård på en låsbar avdelning. Likväl är det av vikt att ett särskilt ungdomshem förvissar sig om att det finns rättslig grund för att ta in en person vid hemmet, inte minst när det gäller en låsbar avdelning.

text: Eftersom nämnden inte i enlighet med bestämmelsen i

text: 3 kap. 13 § socialtjänstförordningen

text: hade skickat domen om vård enligt LVU till SiS borde hemmet omgående ha vidtagit åtgärder för att få den. Som framgår av det tidigare anförda har det i ärendet inte gått att klarlägga vilka kontakter som förekommit mellan socialförvaltningen och Brättegården om domen. LL har uppgett att hon frågade efter domen den 17 januari 2007. Med utgångspunkt från den uppgiften kan det diskuteras om LL kunnat nöja sig med att påminna handläggaren vid socialförvaltningen eller om hon borde ha övervägt andra möjligheter för att få in domen när hemmet följande dag inte fick den. När domen inte utan dröjsmål tillställdes hemmet, hade hemmet ytterst haft att överväga om AA över huvud taget kunde beredas vård vid den låsta avdelningen.

text: När det gäller de kontakter som LL har uppgett att hon haft med socialförvaltningen i denna fråga har dessa inte dokumenterats. Med anledning av vikten av att behandlingshemmet tillser att nödvändiga handlingar kommer hemmet till handa kan LL inte undgå kritik för att inte ha dokumenterat de kontakter hon uppgett sig haft.

text: SiS anför i sina råd och riktlinjer att hemmet måste förvissa sig om att det finns lagliga förutsättningar för att ta emot en person för tvångsvård vid hemmet. Det kan diskuteras i vilket skede av förfarandet som den kontrollen måste ske, dvs. om den ska göras när beslut om inskrivning fattas och/eller när den enskilde rent faktiskt tas in vid hemmet. Denna fråga har visst samband med frågeställningen i ett ärende som jag för närvarande utreder och som rör inskrivning och intagning av en person vid ett LVM-hem (JO:s dnr 6513-2009). Jag vill inte föregripa mitt ställningstagande i det ärendet och går därför inte här närmare in på frågan. Det finns dock sannolikt skäl för mig att återkomma till saken.

text: Avslutande synpunkter Som framgår ovan har socialnämnden placerat AA på SiS behandlingshem Brättegården och behandlingshemmet har mottagit AA vid en låsbar avdelning utan att det fanns formella förutsättningar för vård enligt

text: 3 §

text: LVU. Detta innebär objektivt sett att AA varit olaga frihetsberövad under tiden den 17–24 januari 2007. Jag ser mycket allvarligt på det inträffade. Omständigheterna har dock varit sådana att det har visat sig vara svårt att lasta någon enskild tjänsteman för själva frihetsberövandet. Av utredningen har emellertid framkommit att det har brustit i handläggningen vid både socialförvaltningen och SiS.

text: Jag finner skäl att tillställa Socialstyrelsen, som har tillsyn över bl.a. de här aktuella områdena, en kopia av detta beslut.


avgjordAv: Justitieombudsmannen Stefan Holgersson

title: Kritik mot Gymnasienämnden i Huddinge kommuns ordförande för att ha kränkt en anställds yttrandefrihet

sammanfattning: Hösten 2015 gillade en kurator, som var anställd vid en av Huddinges kommunala skolor, en bild på sin privata Facebooksida. Facebookinlägget återpublicerades och kommenterades sedan av Antifascistisk Aktion Stockholm (AFA). Inlägget bestod av bilder på två av de personer som avled under skolattacken i Trollhättan och en uppmaning att hålla namngivna borgerliga politiker och journalister ansvariga. Med anledning av det inträffade kontaktade Gymnasienämnden i Huddinge kommuns ordförande, AA (tillika ledamot av kommunfullmäktige), rektorn på den skola där kuratorn arbetade. AA hade ett möte med rektorn den 24 oktober 2015. I november 2015 ställde politikern BB en s.k. enkel fråga till Kommunfullmäktige i Huddinge kommun där han undrade om det var i linje med skolans och kommunens värderingar att en kurator på en av kommunens gymnasieskolor offentligt instämde med AFA att kalla vissa borgerliga debattörer och journalister för mördare. Han ville undersöka om kuratorn skulle skiljas från sitt uppdrag. I en skrivelse den 4 december 2015 svarade AA på BB:s fråga och anförde bl.a. att kuratorns inlägg var ”uppenbart olämpligt”. Enligt JO utgjorde inte AA:s möte med rektorn i sig någon repressalie. JO anser däremot att AA:s uttalande, i skrivelsen den 4 december 2015, om att kuratorns inlägg var ”uppenbart olämpligt”, innefattade en form av tillrättavisning som innebar att kuratorns yttrandefrihet enligt 2 kap. 1 § 1 regeringsformen kränktes. JO är därför kritisk till utformningen av skrivelsen.

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO framförde CC klagomål bl.a. mot Gymnasienämnden i Huddinge kommuns ordförande, AA. Han uppgav i huvudsak följande:

text: Hösten 2015 gillade en kurator, som var anställd vid en av Huddinges kommunala skolor, en bild på sin privata Facebooksida. Facebookinlägget återpublicerades och kommenterades sedan av Antifascistisk Aktion Stockholm (AFA). Inlägget bestod av bilder på två av de personer som avled under skolattacken i Trollhättan och en uppmaning att hålla namngivna borgerliga politiker och journalister ansvariga. En av de namngivna journalisterna, DD, publicerade senare namn och bild på några av de personer som hade gillat

text: Facebookinlägget på sin hemsida. Bland dem fanns den ovan nämnda kuratorn. DD offentliggjorde även var kuratorn arbetade inom Huddinge kommun. DD:s publicering spreds senare vidare av sajten Avpixlat.

text: I slutet av november 2015 ställde politikern BB en s.k. enkel fråga till Kommunfullmäktige i Huddinge kommun där han undrade om det var i linje med skolans och kommunens värderingar att en kurator på en av kommunens gymnasieskolor offentligt instämde med AFA att kalla vissa borgerliga debattörer och journalister för mördare. Han ville undersöka om kuratorn skulle skiljas från sitt uppdrag.

text: Gymnasienämndens ordförande AA, som även var ledamot i kommunfullmäktige, kontaktade därefter rektorn på den skola där kuratorn arbetade för att förhöra sig om kuratorns lämplighet.

text: I en skrivelse den 4 december 2015 svarade AA följande på BB:s fråga: Jag har kontrollerat fakta i detta och säkerställt att inlägg på sociala medier har gjorts av berörd person. Faktakontroll är viktigt då det förekommer inlägg som är ”kapade” mm, som gör att medborgare gömmer sig bakom annans identitet. Detta inlägg är uppenbart olämpligt och ger utrymme för tolkningar. Kommunen, här representerad av BUF [barn- och utbildningsförvaltningen; JO:s anmärkning], har den Pedagogiska plattformen, som värdegrund. Den tydliggör kommunens uppfattning om vad som förväntas av BUF:s medarbetare, ex. ”utmärks av en arbetsmiljö och förhållningssätt, som visar på tolerans och respekt för medmänniskor”. Jag har besökt skolan och diskuterat frågan med rektor. Rektor informerar om att sociala medier och andra kommunikativa ytor har diskuterats på ett personalmöte. Rektor uttalade också sitt förtroende för denna person. Jag, som gymnasienämndens ordförande, finner därmed inte anledning att agera vidare i denna fråga. Den 7 december 2015 höll kommunfullmäktige sammanträde och AA besvarade frågan om kuratorns lämplighet muntligt. Mötet skedde inför öppna dörrar och direktsändes i lokalradion.

text: CC ansåg att AA genom sitt agerande bl.a. hade målat ut kuratorn som någon vars anställning det fanns skäl att ifrågasätta. AA hade vidare framställt kuratorn som författaren av det ”olämpliga” inlägget och inte enbart den som hade gillat det. Hon hade också antytt att kuratorn hade begått ett brott mot gymnasienämndens värdegrund.

text: Utredning

text: JO begärde att Gymnasienämnden i Huddinge kommun skulle yttra sig över CC:s anmälan. Yttrandet skulle innehålla en redogörelse för handläggningen och myndighetens bedömning av denna.

text: Gymnasienämnden beslutade att som sitt remissvar till JO ge in ett yttrande från AA (de omnämnda bilagorna är utelämnade). I yttrandet anfördes bl.a. följande:

text: Under hösten 2015 kommenterades de fasansfulla morden på en skola i Trollhättan flitigt i sociala medier. I ett inlägg skrivet av en privatperson på Facebook kommenterades mordet med inriktningen att två svenska partiledare samt två journalister var de som egentligen skulle hållas ansvariga. Detta föranledde att en av de två namngivna journalisterna, DD, kommenterade såväl inlägget som de personer som hade gillat och delat detsamma. I detta inlägg uppmärksammade DD bland annat en kurator anställd i Huddinge kommun och ställde sig frågande till dennes lämplighet i sin roll som kurator kopplat till att hon hade ”gillat” ovan nämnda inlägg.

text: Första gången jag hörde talas om detta var när jag blev kontaktad av upprörda medborgare/föräldrar till barn i den aktuella skolan som undrade vad som pågick efter att ha läst DD:s blogg och sett kontaktuppgifterna till kuratorn. Jag får bland annat frågor som; ”Hur arbetar Huddinge kommun med säkerheten i sina skolor?”, ”Vad tycker du i din roll som ordförande i gymnasienämnden om kuratorns agerande?”, ”Vad gör skolan i allt detta?” och så vidare.

text: Jag kände överhuvudtaget inte till ärendet före det att jag blev kontaktad enligt ovan. Jag hade vid det tillfället varken observerat inlägget eller det inlägg som följde på DD:s blogg. Då jag inte var bekant med ärendet och det var kopplat till sociala medier ville jag säkerställa 1. Att det var kuratorn som hade ”gillat” statusen och det inte var så att hennes konto hade blivit kapat. 2. Boka en tid med rektorn för den aktuella skolan samt gymnasiechefen för att säkerställa att skolan hanterar situationen som en professionell arbetsgivare. Under mitt möte med rektor samt gymnasiechef, den 24 oktober 2015, framgår att skolan hanterar situationen utifrån den värdegrund vi fastställt för utbildningsarbetet i Huddinge kommun. Rektorn har också, då han också blivit kontaktad av upprörda föräldrar och medborgare, tydligt tagit avstånd från ovan refererade inlägg samt försäkrat att skolan inte står bakom ett sådant uttalande. Rektorn har vidare, under ett personalmöte, pratat med samtlig personal om hur användandet i sociala medier kan uppfattas. Rektorn informerar mig också, under mötet, att den aktuella kuratorn sökt upp honom för att diskutera den uppkomna situationen. Denne har sedermera beslutat att sjukskriva sig då den uppkomna situationen blivit långt mer uppmärksammad än vad denne avsett. Den 2 november 2015 får jag, i min roll som gymnasienämndens ordförande, en enkel fråga adresserad till mig under kommunfullmäktiges sammanträde från en annan ledamot, BB (se bilaga 1). I Huddinge kommun har vi, enligt vår interna praxis, som regel att samtliga enkla frågor och interpellationer också ska besvaras. Vid denna tidpunkt hade jag haft mitt möte med rektor och gymnasiechef enligt ovan och säkerställt fakta varpå jag också besvarade frågan vid kommunfullmäktige den 7 december 2015. Som framgår av mitt svar (se bilaga 2) framhåller jag att rektorn har personalansvaret på skolan och har meddelat ett fullt förtroende för personalen i fråga och att jag därmed ser saken som utagerad. Jag markerade även muntligt att jag inte ville ha en dialog kring personalfrågor i talarstolen. Mitt syfte med mitt möte med skolan var inte att efterforska en enskilds personals privata förehavanden på Facebook; däremot är det viktigt att jag i min roll som förtroendevald har tillgång till korrekt fakta när jag ska bemöta frågor och påståenden från invånare i den kommun jag representerar. Enligt

text: 2 kap. 4 § yttrandefrihetsgrundlagen

text: (YGL) får ingen myndighet eller annat allmänt organ efterforska upphovsmannen till en framställning som har offentliggjorts eller varit avsedd att offentliggöras i ett radioprogram eller teknisk upptagning eller den som har framträtt i en sådan framställning.

text: Justitiekanslern har i beslut 2011-06-14 anfört ”Innehållet på en hemsida på internet faller som huvudregel utanför YGL:s tillämpningsområde. Enligt den s.k. databaslagen i

text: 1 kap. 9 §

text: YGL kan visserligen en hemsida under vissa förutsättningar omfattas av den yttrandefrihetsrättsliga regleringen. Det har dock inte framkommit några omständigheter som talar för att dessa förutsättningar är uppfyllda när det gäller Facebook”. Med anledning av JK:s yttrande den 14 juni 2011 kan man således ifrågasätta huruvida efterforskningsförbudet enligt TF och YGL överhuvudtaget är tillämpligt i ett fall som detta. Här tillkommer också det faktum att jag inte aktivt eftersökt någon information utan den har presenterats för mig. Avslutningsvis vill jag framhålla att syftet inte har varit att ”hänga ut” en enskild tjänsteman; jag har inte i något sammanhang talat om personens namn eller lämnat ut några som helst personuppgifter. Varje medborgare är, enligt

text: 2 kap. 1 § 1

text: RF, tillförsäkrad yttrandefrihet innefattande frihet att i tal, skrift eller bild eller annat sätt meddela upplysningar samt uttrycka tankar, åsikter och känslor. Jag har enbart sökt säkerställa att skolan haft en plan för hur den uppkomna situationen skulle hanteras då den berörda kuratorns agerande gjort ett antal föräldrar och medborgare upprörda och oroliga. Det ingår i min roll att kunna besvara allmänna frågor kring hur vi hanterar olika situationer som uppkommer och mitt syfte med att träffa berörd rektor samt gymnasiechefen var inte att ge kuratorn några repressalier utan att helt enkelt säkerställa att situationen var under kontroll. Några repressalier har inte heller utdelats. CC kommenterade remissvaret och uppgav bl.a. följande:

text: Rektorn på kuratorns arbetsplats meddelade den 23 oktober 2015 att AA skulle komma på besök dagen därpå. AA skulle under besöket diskutera kuratorns förehavanden med rektorn och försäkra sig om att skolan tog avstånd från det aktuella inlägget. Hon skulle även ha ett personligt möte med kuratorn. Mötet mellan AA och kuratorn ägde dock aldrig rum då rektorn beordrade kuratorn att arbeta hemifrån.

text: Rättslig reglering m.m.

text: Enligt

text: 2 kap. 1 § 1 regeringsformen

text: , RF, är varje medborgare gentemot det allmänna tillförsäkrad yttrandefrihet. Med yttrandefrihet avses frihet att i tal, skrift eller bild eller på annat sätt meddela upplysningar samt uttrycka tankar, åsikter och känslor.

text: Den som brukar sin yttrandefrihet i någon av de former som är särskilt reglerade i

text: tryckfrihetsförordningen

text: och

text: yttrandefrihetsgrundlagen

text: får inte utsättas för andra sanktioner från det allmännas sida än sådana som är uttryckligt angivna i dessa grundlagar, det s.k. repressalieförbudet. Detta förbud innebär att i princip varje åtgärd som medför negativa konsekvenser för en offentligt anställd person och som grundar sig på hans eller hennes medverkan i en tryckt skrift eller i något annat grundlagsskyddat medium är otillåten.

text: Repressalieförbudet innefattar varje form av repressiv åtgärd mot den enskilde, från tillrättavisningar till de särskilt ingripande åtgärder som är straffbelagda (se Axberger,

text: Tryckfrihetsförordningen

text: [1949:105], kommentaren till

text: 3 kap. 4 §

text: , Karnov 1 januari 2017).

text: Förbudet förutsätter för sin tillämpning i princip att det finns någon form av lydnads- eller beroendeförhållande mellan den enskilde och företrädaren för myndigheten eller det allmänna. I typfallet rör det sig om en person med överordnad tjänsteställning som tillrättavisar en underordnad, alltså någon med en reell möjlighet att utsätta den andre för någon form av negativa verkningar.

text: Även när den enskilde har gjort bruk av sin yttrandefrihet i andra former än de som regleras i

text: tryckfrihetsförordningen

text: eller

text: yttrandefrihetsgrundlagen

text: , dvs. icke grundlagsskyddade medium, anses ett skydd mot repressalieåtgärder följa av

text: 2 kap. 1 § 1

text: RF (se bl.a. JO 2010/11 s. 605, dnr

text: samt Justitiekanslerns beslut den 20 september 2011, dnr

text: I det nyss nämnda beslutet uttalade JO även bl.a. följande:

text: Innebörden av yttrandefriheten är bl.a. att det allmänna som arbetsgivare inte får lägga sig i vilka åsikter de anställda har eller hur de brukar sin yttrandefrihet. En offentlig arbetsgivare kan inte kräva av sina anställda att de utanför tjänsten avhåller sig från att ge uttryck för en viss typ av värderingar. Det gäller även när dessa kan synas helt avvika från det som arbetsgivaren står för. Eventuella anspråk från en myndighet på att dess anställda som privatpersoner ska omfatta en viss värdegrund strider mot grundlagens krav på respekt för den enskildes yttrande- och åsiktsfrihet.

text: Principen att en tjänstemans offentligt uttalade åsikter är en privatsak kan dock inte upprätthållas fullständigt undantagslöst. Man måste räkna med att exempelvis en beslutfattare, vars personliga åsikter har tilldragit sig uppmärksamhet, i allmänhetens ögon kan framstå som mindre lämpad att handlägga vissa typer av ärenden och att detta någon gång kan ge en myndighet rätt att vidta åtgärder. Det handlar då om att förebygga förtroendeskador av ungefär samma slag som de som riskerar att uppkomma vid jävsförhållanden.

text: Bedömning

text: Som gymnasienämndens ordförande får AA anses ha haft en sådan överordnad roll i förhållande till kuratorn att en tillämpning av repressalieförbudet kan aktualiseras.

text: Enligt min bedömning utgjorde inte AA:s möte med rektorn på den skola där kuratorn var anställd i sig någon repressalie. Vad som närmare förevarit inför mötet och vid mötet – t.ex. om AA hade för avsikt att träffa även kuratorn – är inte utrett. Jag finner inte tillräckliga skäl att vidta någon ytterligare utredningsåtgärd i saken.

text: När det sedan gäller skrivelsen den 4 december 2015 konstaterar jag att AA i den anförde bl.a. att kuratorns inlägg var ”uppenbart olämpligt”. Även om AA inte hade någon kontakt med kuratorn anser jag att detta uttalande innefattade en form av tillrättavisning som innebar att kuratorns yttrandefrihet kränktes. Jag är därför kritisk till utformningen av skrivelsen.

text: Vad som i övrigt har kommit fram föranleder inga ytterligare åtgärder eller uttalanden från min sida. Med dessa uttalanden avslutas ärendet.

type: avgorande


avgjordAv: Cecilia Nordenfelt

title: Anmälan mot Regeringskansliet, Näringsdepartementet, om bristfälliga rutiner för diarieföring av allmänna handlingar m.m.

text: Anmälan

text: I en anmälan, som kom in till JO den 25 mars 2009, framförde AA kritik mot Näringsdepartementet. Han uppgav att han hade efterfrågat diarienummer på tre skrivelser som han sänt till departementet och att han därvid hade fått besked om att handlingarna inte kunde återfinnas. AA uppgav vidare att han av registrator på departementet hade fått veta att mindre viktiga brev enligt gällande rutiner inte diariefördes. Enligt AA hade han därefter, den 10 mars 2009, skickat en skriftlig förfrågan till expeditionschefen vid departementet, BB, om rutinerna för diarieföring, men vid tidpunkten för anmälan ännu inte fått något svar.

text: AA bifogade en kopia av sin skriftliga förfrågan till departementet.

text: Utredning

text: Näringsdepartementet anmodades att yttra sig över anmälan. I sitt remissvar anförde expeditionschefen CC bl.a. följande. (Den i remissvaret angivna bilagan har utelämnats här)

text: Handläggningen

text: Under februari 2009 inkom till Regeringskansliet (Näringsdepartementet) två skrivelser från AA, den ena den 9 februari och den andra den 24 februari. Skrivelserna, som båda innehöll en och samma begäran om att utfå allmän handling, inkomststämplades av departementets registrator och överlämnades till berörd enhet – enheten för statligt ägande (SÄ) – utan att registreras i departementets diarium. I början av mars kontaktade AA registratorskontoret per telefon och undrade vad som hänt med de tre handlingar, daterade den 6, 17 och 23 februari 2009, som han uppgav att han skickat till departementet. Registratorskontoret kunde inte ge något besked, utan hänvisade AA till expeditionschefen BB. Den 9 mars 2009 kontaktade AA expeditionschefen BB per telefon för att få reda på om handlingarna hade diarieförts. Utan kännedom om handlingarnas innehåll kontrollerade expeditionschefen BB under samtalet i det elektroniska diariet, men hittade inte någon av handlingarna. Han lovade att undersöka vad som kunde ha inträffat och bad att få återkomma. Det visade sig att två av de skrivelser som AA efterfrågade fanns hos en handläggare på enheten SÄ. Expeditionschefen BB uppmanade handläggaren att se till att de två inkomna handlingarna registrerades och att omgående kontakta AA. Dagen därpå kontaktade

text: AA expeditionschefen BB per telefon på nytt, varvid han hänvisades till enheten. Handläggaren sökte senare samma dag AA per telefon och lämnade ett meddelande på hans telefonsvarare.

text: Kommentar till handläggningen

text: Huvudregeln är att handlingar registreras samma dag som de kommer in till Näringsdepartementet. När det gäller handlingar som endast innehåller en begäran om utlämnande av allmän handling finns dock särskilda, skriftliga rutiner som innebär avvikelser från huvudregeln, se bilaga. Som framgår av rutinerna inkomststämplas en skriftlig förfrågan om att få ut en allmän handling, som inkommer till Näringsdepartementet av registrator och den berörda enheten underrättas om beställningen. Enheten bekräftar beställningen till registrator. Den hålls sedan ordnad på registratorskontoret och tillförs uppgiften om när den begärda handlingen lämnats ut. I den mån beställningen måste prövas och därför inte kan expedieras utan dröjsmål, ber enheten registrator att diarieföra beställningen. Tjänstemännen i departementet är väl förtrogna med gällande rutiner för registrering av inkomna handlingar. Det sker återkommande genomgångar i ärendehantering och liknande där dessa rutiner gås igenom. I handläggningen av just detta ärende har det dock brustit i kommunikationen mellan registrator och den handläggande enheten genom att registratorskontoret inte kontaktade enheten på annat sätt än att de inkomna handlingarna översändes med internposten. Enheten har inte heller bekräftat beställningen till registratorskontoret. Vidare har inte beställningen hållits ordnad på registratorskontoret. Det inträffade är högst beklagligt. Undertecknad har diskuterat det inträffade med de inblandade för att säkerställa att i bilagan beskrivna rutiner fortsättningsvis tillämpas på ett korrekt sätt.

text: AA kommenterade remissyttrandet.

text: Bedömning

text: Sekretesslagen (1980:100)

text: har den 30 juni 2009 ersatts av offentlighets- och

text: sekretesslagen (2009:400)

text: . I det följande hänvisar jag till offentlighets- och

text: sekretesslagen

text: som i aktuella hänseenden inte har inneburit några sakliga ändringar.

text: Enligt huvudregeln i

text: 5 kap. 1 § offentlighets- och sekretesslagen

text: ska allmänna handlingar registreras så snart de har kommit in till eller upprättats hos en myndighet. Handlingar som inte omfattas av sekretess behöver dock inte registreras om de hålls ordnade så att det utan svårighet kan fastställas om de har kommit in eller upprättats. Om det är uppenbart att en allmän handling är av ringa betydelse för myndighetens verksamhet, behöver den varken registreras eller hållas ordnad.

text: Innebörden av bestämmelsen är bl.a. att en ovillkorlig registreringsskyldighet föreligger endast beträffande handlingar för vilka sekretess gäller. När det gäller allmänna handlingar som inte innehåller sekretessbelagda uppgifter kan myndigheten välja mellan att registrera handlingarna och att hålla dem ordnade. Vidare innebär bestämmelsen att handlingar vilka uppenbarligen är av ringa betydelse för myndighetens verksamhet varken behöver registreras eller i övrigt hållas ordnade. Bedömningen av om en handling är av sådan ringa betydelse som avses får göras från fall till fall, men några kategorier av handlingar som typiskt sett kan höra dit är t.ex. pressklipp, reklamtryck och skrifter från enskilda med meningslöst eller obegripligt innehåll (jfr

text: prop. 1979/80:2

text: Del A s. 357 f.).

text: Mot bakgrund av det anförda har jag inte några invändningar mot att Näringsdepartementet inte diarieför handlingar genom vilka allmänna handlingar har begärts utlämnande. I det aktuella fallet har dock inte rutinerna som ska säkerställa en korrekt hantering följts. Det är jag kritisk till. Jag utgår från att det inträffade inte upprepas.

text: AA har i sitt yttrande över remissvaret anfört att Näringsdepartementet inte tagit upp frågan om hanteringen av hans begäran om att få ta del av en allmän handling. Jag konstaterar emellertid att AA i sin anmälan klagade på diarieföringen och att det således var denna fråga som JO:s remiss rörde. Jag förutsätter att departementet numera har behandlat utlämnandefrågan och finner mot den bakgrunden inte skäl att gå vidare i saken.

text: Ärendet avslutas.