nyckelord:
Beslutsmotivering, utformning av beslut
Part
Serviceskyldighet
Underrättelse

title: Pensionsmyndigheten kritiseras för brister vid ett partsbesked om felaktigt utbetald ersättning

sammanfattning: Pensionsmyndigheten hade i ett meddelande till en enskild begärt att den enskilde skulle betala tillbaka ett större belopp som betalats ut av misstag. JO konstaterar att meddelandet var ett partsbesked, dvs. ett beslut där myndigheten redovisar sitt ställningstagande i en fråga av civilrättslig karaktär. Ett partbesked är inte rättsligt bindande och den enskilde är heller inte att betrakta som part i ärendet. Detta medför att förvaltningslagens bestämmelser om t.ex. kommunikation inför beslut respektive motivering av beslut inte är tillämpliga. En utgångspunkt för förvaltningslagen är att den moderna förvaltningen bör präglas av ett tydligt medborgarperspektiv med högt ställda krav på god service. JO uttalar att serviceskyldigheten i förvaltningslagen kan ställa krav på kommunikation och motivering även vid ett partsbesked. JO kritiserar Pensionsmyndigheten för att flera relevanta uppgifter saknades i meddelandet som skickades till den enskilde, bl.a. en tillräckligt tydlig motivering till kravet på återbetalning och namnet på beslutsfattaren, och för att myndigheten inte kommunicerade några uppgifter innan beslutet fattades.

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO förde AA fram bl.a. att BB hade fått ett meddelande om att hon skulle betala tillbaka sammanlagt 113 216 kronor till Pensionsmyndigheten eftersom hon fått pengarna av misstag. Meddelandet innehöll inte någon information om varför de felaktiga utbetalningarna gjorts och det gick inte heller att härleda dem till BB:s konto. Det saknades dessutom information om vem som hade fattat beslutet om återbetalning. Meddelandet från Pensionsmyndigheten hade föregåtts av ett telefonsamtal som BB närmast hade uppfattat som ett försök till bedrägeri.

text: Utredning

text: JO begärde in Pensionsmyndighetens handlingar i ärendet. Av handlingarna framgick bl.a. att Pensionsmyndigheten i en journalanteckning den 14 augusti

text: 2020 antecknat att det upptäckts att BB fått felaktiga utbetalningar eftersom

text: hennes konto av misstag registrerats på en annan kund och att barnpension hade betalats ut från juni 2014 till augusti 2020. Det framgick också vem som skapat anteckningen och att ett meddelande skickats till BB den 15 september 2020. Av meddelandet framgick bl.a. följande:

text: Du får det här meddelandet därför att du har fått felaktiga utbetalningar från Pensionsmyndigheten.

text: Pensionsmyndigheten har av misstag betalat ut sammanlagt 113 216 kronor till dig. Utbetalningarna har gjorts under perioden juni 2014 till augusti 2020. Utbetalningen har skett till ditt bankkonto […]. Vi uppmanar dig att betala tillbaka pengarna senast den 15 oktober 2020 eftersom du inte hade rätt till ersättningen.

text: Meddelandet innehöll vidare en upplysning om att fordringen lämnats till fordringshanteringen hos Försäkringskassan. Det var undertecknat ”Med vänlig hälsning Pensionsmyndigheten” och saknade således uppgift om vem som varit beslutsfattare. Därefter följde uppgifter om till vilket konto pengarna skulle betalas tillbaka, hur BB kunde göra om hon ville dela upp betalningen samt kontaktuppgifter till Pensionsmyndighetens kundservice och till Försäkringskassans fordringsenhet.

text: JO uppmanade Pensionsmyndigheten att yttra sig över anmälan. I sitt remissyttrande uppgav Pensionsmyndigheten att orsaken till att efterlevandestöd och pension felaktigt betalats ut till BB:s bankkonto var att två konton hade blandats ihop och att BB:s kontonummer hade registrerats för en annan person. Pensionsmyndigheten angav vidare att myndigheten kontaktade BB per telefon den 11 september 2020 för att förbereda henne på det brev som skulle skickas till henne med en begäran om återbetalning. Myndigheten anförde därutöver i huvudsak följande:

text: Återbetalningen Det rör sig i det aktuella ärendet om en så kallad misstagsutbetalning som gått till ett konto som innehades av annan än den som skulle få utbetalningarna. Det finns därför inget samband mellan Pensionsmyndighetens beslut om utbetalning och den som fått utbetalningarna.

text: Socialförsäkringsbalkens

text: regler kring återkrav är därför inte tillämpliga. Istället har Pensionsmyndigheten tillämpat den civilrättsliga principen om condictio indebiti. Vi menar därför att det inte finns någon skyldighet för Pensionsmyndigheten att upprätta ett förvaltningsbeslut eller att kommunicera vårt kommande krav på återbetalning med BB i enlighet med

text: förvaltningslagens

text: regler om detta. Beslutet om begäran är dock dokumenterat i ärendejournalen. Vi valde också att ringa till BB några dagar innan vi skickade brevet, för att förbereda henne. Eftersom det krav vi hade på BB var civilrättsligt fanns inget förvaltningsbeslut som hon kunde begära omprövning av eller överklaga till förvaltningsdomstol enligt

text: socialförsäkringsbalkens

text: eller

text: förvaltningslagens

text: regler. Pensionsmyndigheten lämnade därför inte heller någon omprövnings- eller överklagandehänvisning. Pensionsmyndigheten anser att vi har följt gällande regler och att handläggarna i ärendet har följt våra interna regler när det gäller bedömning av grunden för begäran om återbetalning.

text: I förhållande till Pensionsmyndighetens allmänna serviceskyldighet finns det däremot anledning för oss att vara självkritiska när det gäller hur vi förklarade bakgrunden till vårt krav och hur vi informerade BB om omständigheterna kring kravet. Av det brev som vi skickade till BB går det inte att utläsa varför vi ville att pengarna skulle återbetalas. Pensionsmyndigheten kan också konstatera att den tjänsteanteckning som handläggaren har gjort i samband med vårt ställningstagande är bristfällig. Vi beklagar att det brev som vi skickade till BB inte var tillräckligt tydligt.

text: Brevets underskrift Det stämmer att Pensionsmyndighetens brev till BB inte är undertecknat av en handläggare. Vi vill här hänvisa till vårt yttrande i JO:s ärende med dnr 3869- 2019. Det ärendet rörde underskrift av förvaltningsbeslut, men vi menar att resonemanget kring sådan underskrift har bäring även på den typ av brev som vi skickat till BB I yttrandet anförde vi bland annat följande: […]

text: Den 29 mars 2016 beslutade Pensionsmyndigheten dåvarande generaldirektör Riktlinjer för kommuniceringsbrev och beslutsbrev i Pensionsmyndighetens försäkringsärenden, i dagligt tal Beslutsmodellen. Syftet med Beslutsmodellen är bland annat att skapa förutsättningar för att Pensionsmyndighetens kommuniceringsbrev och beslutsbrev ska vara lätta att läsa och förstå för mottagare. De ska också hålla en hög rättslig kvalitet och uppfylla kraven på god förvaltningsstandard. Slutligen ska modellen skapa enhetliga och likformiga beslutsbrev. Pensionsmyndigheten har under en längre tid haft problem med långa handläggningstider. Framför allt gäller det i våra ärenden om bostadstillägg samt återkrav. Vi har därför arbetat med att ta fram olika metoder för att underlätta och förkorta handläggningen av dessa ärenden. Vi försöker bland annat i görligaste mån att automatisera handläggningen. För att inte ett ärende ska vara beroende av en särskild person, kan även fler än en handläggare vara del av handläggningen av ett ärende. Det är viktigt att den enskilde har möjlighet att ta kontakt med beslutsfattaren i ett ärende. Den enskilde har därför alltid rätt att få del av uppgiften om vem som har beslutat i hens ärende samt vilka andra som har haft ett avgörande inflytande i ärendet. Pensionsmyndigheten har dock tolkat lagstiftningen så att vi inte alltid behöver ange beslutsfattaren i det beslut som vi skickar till den enskilde. Beslutsfattaren kan istället antecknas digitalt i journalen, vilket har skett i det nu aktuella ärendet. Pensionsmyndigheten menar även i det här ärendet att vi har följt gällande lagstiftning vad gäller underskrift av beslut och andra handlingar. BB har alltså möjlighet att få del av vem som har gjort ställningstagandet om krav på återbetalning i hennes ärende genom att kontakta vår kundservice.

text: AA kommenterade yttrandet och framförde bl.a. uppfattningen att bestämmelserna om återkrav i

text: socialförsäkringsbalken

text: inte kan väljas bort när det är fråga om återbetalning av ersättning enligt balken. AA anförde vidare att beslutet borde ha innehållit en klargörande motivering eftersom det påverkade BB:s situation på ett inte obetydligt sätt.

text: Rättslig reglering

text: Förvaltningslagen

text: Av

text: 1 § förvaltningslagen

text: (FL) framgår att lagen gäller för handläggning av ärenden hos förvaltningsmyndigheterna. Bestämmelserna i

text: 8 §§

text: FL, som utgör grunderna för god förvaltning, gäller även i annan förvaltningsverksamhet

text: hos myndigheterna. En myndighet ska vara saklig och opartisk i sin verksamhet (5 §). En myndighet ska också se till att kontakterna med enskilda blir smidiga och lämna den enskilde sådan hjälp som han eller hon behöver för att ta till vara sin rätt (6 §). Myndigheten ska vidare vara tillgänglig för kontakter med enskilda (7 §).

text: Enligt

text: 25 §

text: FL ska en myndighet, innan den fattar ett beslut i ett ärende, underrätta den som är part om allt material av betydelse för beslutet och ge parten tillfälle att inom en bestämd tid yttra sig över materialet, om det inte är uppenbart obehövligt. Myndigheten får i vissa fall avstå från sådan kommunikation.

text: Enligt

text: 31 §

text: FL ska det för varje skriftligt beslut finnas en handling som visar dagen för beslutet, vad beslutet innehåller, vem eller vilka som har fattat beslutet, vem eller vilka som har varit föredragande och vem eller vilka som har medverkat vid den slutliga handläggningen utan att delta i avgörandet.

text: Av

text: 32 § första stycket

text: FL framgår att ett beslut som kan antas påverka någons situation på ett inte obetydligt sätt ska innehålla en klargörande motivering, om det inte är uppenbart obehövligt. En sådan motivering ska innehålla uppgifter om vilka föreskrifter som har tillämpats och vilka omständigheter som har varit avgörande för myndighetens ställningstagande.

text: Enligt

text: 33 § första stycket

text: FL ska en myndighet som meddelar ett beslut i ett ärende så snart som möjligt underrätta den som är part om det fullständiga innehållet i beslutet, om det inte är uppenbart obehövligt. Av andra stycket framgår bl.a. att en part som får överklaga beslutet även ska underrättas om hur det går till. Det är, enligt tredje stycket, myndigheten som bestämmer hur underrättelsen ska ske. Den ska dock alltid vara skriftlig om en part begär det.

text: Bedömning

text: Det var inte fel att kräva återbetalning på civilrättslig grund Av utredningen i ärendet framgår att Pensionsmyndigheten blandat ihop två kontonummer och av misstag betalat ut en annan persons ersättning till BB I

text: 108 kap. 2 § socialförsäkringsbalken

text: regleras myndighetens möjligheter att besluta om återbetalning av ersättning om utbetalningen har orsakats av att den enskilde bl.a. har lämnat felaktiga uppgifter. Myndigheten har dock i det här fallet bedömt att återkravsreglerna i

text: socialförsäkringsbalken

text: inte var tillämpliga och har i stället fört fram återkravet på civilrättslig grund enligt läran om condictio indebitit (betalning utan rättsgrund).

text: Huruvida ett krav på återbetalning kan grundas på

text: socialförsäkringsbalkens

text: regler är en bedömningsfråga där det kan finnas utrymme för olika slutsatser. När de reglerna inte bedöms tillämpliga kan det i vissa fall vara möjligt att begära återbetalning på civilrättslig grund. Den bedömning som Pensionsmyndigheten gjorde i det här fallet framstår inte som felaktig och ger därför inte anledning till någon kritik från min sida.

text: Meddelandet var inte bindande men avsett att påverka den enskilde Det meddelande om återbetalning som Pensionsmyndigheten skickade till BB var ett partsbesked, dvs. ett beslut där myndigheten redovisar sitt ställningstagande i en fråga av civilrättslig karaktär (se

text: prop. 2016/17:180 s. 260

text: Partsbesked är en särskild beslutstyp och det har i flera avseenden betydelse om myndighetens ställningstagande ska anses utgöra ett sådant besked. Ett partsbesked har inte en rättsligt bindande karaktär och den som angelägenheten rör är inte att betrakta som part i ett sådant ärende (se samma proposition s. 55). Det innebär att flera av

text: förvaltningslagens

text: bestämmelser inte är tillämpliga. Det gäller exempelvis bestämmelsen i

text: 25 §

text: om att myndigheten som huvudregel är skyldig att underrätta en part om allt material av betydelse för beslutet och ge parten tillfälle att yttra sig över materialet (kommunikationsskyldighet). Ett partsbesked omfattas t.ex. inte heller av bestämmelsen om motivering av beslut i

text: 32 §

text: FL (se samma proposition s. 321).

text: I beskedet om återbetalning underrättades BB om att hon hade fått utbetalningar som hon inte hade rätt till och hon uppmanades att betala tillbaka ett betydande belopp. Formellt sett var meddelandet inte bindande utan rörde endast Pensionsmyndighetens hållning i den bakomliggande civilrättsliga frågan. Syftet var dock att påverka BB:s handlande på ett sådant sätt att hon betalade tillbaka de aktuella medlen.

text: Serviceskyldigheten ställer krav även vid partsbesked En utgångspunkt för

text: förvaltningslagen

text: är att den moderna förvaltningen bör präglas av ett tydligt medborgarperspektiv med högt ställda krav på god service. Ett effektivt och rättssäkert förfarande tillsammans med myndigheternas förmåga att även i övrigt ge god service till enskilda är av avgörande betydelse för allmänhetens tilltro till förvaltningen. (Se samma proposition s. 20 f.) Detta ska alltså genomsyra myndigheternas handläggning i förhållande till enskilda.

text: Det har i anmälan inte förts fram något klagomål mot att Pensionsmyndigheten inte kommunicerade med BB innan beslutet om återbetalning fattades. Jag vill ändå uttala mig om detta.

text: Beslutet om återbetalning var visserligen inte rättsligt bindande, men det var ändå betydelsefullt för BB Mot bakgrund av den allmänna serviceskyldigheten i

text: 6 § förvaltningslagen

text: , som är tillämplig också vid partsbesked, borde Pensionsmyndigheten ha gett BB information om relevanta uppgifter och möjlighet att yttra sig över dem innan myndigheten slutligt tog ställning till frågan om återbetalning.

text: Det förhållandet att

text: förvaltningslagens

text: bestämmelse om motivering av beslut inte gäller i fråga om partsbesked innebär givetvis inte att det inte ställs några krav på en myndighet att förklara sitt ställningstagande. Av den allmänna serviceskyldigheten följde även ett krav på Pensionsmyndigheten att tydligt

text: motivera varför myndigheten ansåg att BB var återbetalningsskyldig. Motiveringen har betydelse inte bara för att BB skulle förstå vad som hänt utan också för att hon skulle kunna göra en egen bedömning av bärkraften i argumenten och i förlängningen förutsättningarna för en rättegång i allmän domstol. En fullgod motivering har också betydelse för tilltron till myndigheten. Beslutsfattarens namn borde ha framgått av partsbeskedet En ytterligare fråga som aktualiserats i ärendet är om namnet på den tjänsteman som enligt tjänsteanteckningen beslutade att begära återbetalning från BB skulle ha framgått av meddelandet. Ställningstagandet att myndigheten skulle begära att pengarna betalades tillbaka är ett beslut i

text: förvaltningslagens

text: mening.

text: Jag har i ett annat beslut denna dag funnit att varken 31 eller

text: 33 §

text: FL, och inte heller förarbetena till dessa bestämmelser, innehåller något uttryckligt krav på att beslutsfattarens namn ska framgå av en beslutsunderrättelse som skickas till den enskilde men att det ändå kan finnas goda skäl för en sådan ordning (se JO:s ärende med dnr 3869-2019).

text: Förvaltningslagens

text: bestämmelser utgör nämligen en miniminivå som det ibland är lämpligt att myndigheter går utöver.

text: Som jag framhöll i beslutet bör vid bedömningen av om beslutfattarens namn ska anges i beslutsunderrättelsen vikt läggas vid

text: förvaltningslagens

text: primära syfte att värna den enskilde och vad som följer av principen om god förvaltning. Jag gjorde bedömningen att det inte är förenligt med

text: förvaltningslagen

text: att utelämna beslutfattarens namn i ett återkravsbeslut som fattats med tillämpning av

text: socialförsäkringsbalkens

text: regler. Jag betonade flera faktorer som är karaktäristiska för ett sådant beslut, såsom att det är betungande för den enskilde, att det förutsätter en individuell prövning i det enskilda fallet och att det innehåller en bedömning bl.a. av vad den enskilde insett eller borde ha insett om den ursprungliga utbetalningen.

text: Även ett meddelande om krav på återbetalning på civilrättslig grund föregås av en prövning i det enskilda fallet och syftar också till att påverka den enskildes agerande i förhållande till myndigheten. För BB:s del innebar meddelandet en uppmaning att återbetala ett betydande belopp.

text: Med utgångspunkt i den enskildes perspektiv gör sig väsentligen samma intressen gällande oavsett om det rör sig om ett krav på återbetalning på civilrättslig grund eller om ett formellt återkravsbeslut enligt

text: socialförsäkringsbalkens

text: regler. Det är mot bakgrund av det medborgarperspektiv som ska prägla den offentliga förvaltningen inte förenligt med

text: förvaltningslagen

text: att utelämna namnet på beslutsfattaren i ett partsbesked med krav på återbetalning.

text: Pensionsmyndigheten kritiseras Det aktuella meddelandet till BB innehöll uppgifter om vilket totalbelopp Pensionsmyndigheten ansåg att hon skulle betala tillbaka samt under vilken tidsperiod de felaktiga utbetalningarna gjorts. Det saknades dock preciserade

text: uppgifter om utbetalningsdatum och delbelopp och vad felaktigheten bestått i. Meddelandet saknade också en tillräckligt tydlig motivering till varför myndigheten ansåg att BB var återbetalningsskyldig. Det fanns inte någon information om vad BB kunde göra om hon inte delade Pensionsmyndighetens bedömning om återbetalningsskyldighet. Pensionsmyndighetens krav på återbetalning borde ha innehållit åtminstone dessa uppgifter liksom namnet på beslutsfattaren. Pensionsmyndigheten kritiseras för att uppgifterna saknades och för att myndigheten inte kommunicerade några uppgifter med BB innan beslutet att kräva tillbaka de felaktigt utbetalda medlen fattades.

text: Vad AA anfört i övrigt ger inte anledning till något uttalande från min sida.

text: Ärendet avslutas.


nyckelord: Information Integritet Sekretess

publisher: Justitieombudsmannen

title: Kritik mot vårdcentralen Nävertorp inom Region Sörmland för att på begäran av en annan myndighet ha lämnat ut journaluppgifter utan att kontrollera att patienten samtyckte till det

org: jo

sammanfattning: En anställd vid en vårdcentral lämnade vid ett telefonsamtal ut vissa uppgifter från en patientjournal till en socialsekreterare sedan denna uppgett att den enskilde samtyckte till utlämnandet. Enligt en standardiserad handling som den enskilde hade undertecknat fick socialnämnden hämta in och lämna ut information som rörde den enskildes ärende och som behövdes för handläggning av hennes ärende från bl.a. ”Landstinget”. Av handlingen framgick varken vilket ärende eller vilket landsting som avsågs. ChefsJO uttalar att hon har stor förståelse för att myndigheter i det dagliga arbetet som utgångspunkt måste kunna lita på uppgifter från andra myndigheter. När det gäller utlämnande av uppgifter från en patientjournal, som typiskt sett är integritetskänsliga, bör dock vårdgivaren noga försäkra sig om att den enskilde har samtyckt till utlämnandet. Det kan ske genom att vårdgivaren hämtar in och kontrollerar det dokumenterade samtycket eller tar direktkontakt med den enskilde i frågan. ChefsJO är kritisk till att vårdgivaren i detta fall inte vidtog några åtgärder för att försäkra sig om att den enskilde hade samtyckt till utlämnandet av journaluppgifterna. Vidare anser chefsJO att det dokumenterade samtycket i detta fall getts ett så generellt innehåll att den enskilde svårligen kunde få information om – och överblicka – omfattningen och konsekvenserna av medgivandet. I en situation där ett dokumenterat samtycke framstår som alltför generellt bör enligt chefsJO den myndighet som överväger att lämna ut uppgifter som omfattas av sekretess ta kontakt med den enskilde för att försäkra sig om att denne samtycker till utlämnandet i det enskilda fallet.

text: Anmälan

type: rubrik

text: I en anmälan som kom in till JO den 7 november 2018 framförde AA klagomål mot en undersköterska vid vårdcentralen Nävertorp inom Region Sörmland. AA anförde i huvudsak följande:

type: stycke

text: I hennes patientjournal på 1177.se angavs att undersköterskan BB den 13 september 2018 hade lämnat ut uppgifter från hennes patientjournal till socialtjänsten i Katrineholms kommun. Socialtjänsten hade inte fått hennes tillstånd att ta del av journalerna.

text: Enligt AA angavs i huvudsak följande i den aktuella journalanteckningen (de personer som nämns i journalanteckningen har pseudonymiserats av JO):

text: Rehabsamverkan Antecknad av BB undersköterska på VNA Vårdcentralen Nävertorp, Katrineholm, 2018-09-13 10:08 Telefonkontakt CC från Soc förv ringer mig och undrar lite över AA:s besök hos vår arbter DD. CC har OK från AA att följa upp henne hos oss. Åtgärd Jag medd henne att första besöket hos arbter DD var den 29/8 och att hon fått grundlig genomgång och träningsprogram samt handledsskydd. Återbesök för uppföljning är bokat till den 3/12.

text: Utredning

text: Handlingar i ärendet hämtades in från vårdcentralen Nävertorp och socialnämnden i Katrineholms kommun. Därefter begärde JO att regionstyrelsen i Region Sörmland skulle yttra sig över klagomålen. I sitt remissvar anförde regionstyrelsen i huvudsak följande:

text: En internutredning har genomförts på berörd vårdcentral och verksamhetschefen har återfört JO-anmälan till berörd undersköterska som kommer ihåg det aktuella samtalet med tjänsteperson från socialtjänsten i Katrineholms kommun. Enligt undersköterskan uppgav tjänstepersonen som ringde från socialtjänsten tydligt att det fanns ett medgivande från patienten att inhämta information från vården. Undersköterskan var noga med att muntligen säkerställa att medgivande fanns och har dokumenterat detta i patientens journal. Verksamhetschefen för den aktuella vårdcentralen har i samband med internutredningen kontaktat aktuell tjänsteperson på socialtjänsten som bekräftar att det finns en skriftlig generell fullmakt hos socialtjänsten där kontakt med vården står med. Patienten skrev enligt uppgift på fullmakten den 18 maj 2018 och den gäller i ett år. Internutredningen har således säkerställt att den muntliga uppgiften om ett medgivande finns skriftligt hos socialtjänsten och är giltig för den aktuella tidpunkten. I detta fall gäller sekretess inom hälso- och sjukvården enligt 25 kap. l § OSL [offentlighets- och sekretesslagen, JO:s anm.]. Möjligheten till samtycke och att efterge sekretessen finns reglerat i 10 kap. l § OSL som hänvisar till

text: 12 kap. 2 §

text: OSL. All vårdpersonal inom region Sörmland ska vara väl förtrogna med offentlighetsoch sekretesslagens bestämmelser och genomgår i samband med anställning bl.a. en obligatorisk webbutbildning som finns tillgänglig på regionens kompetensportal. Verksamhetschefen får återkoppling att de anställda genomfört de olika obligatoriska kurserna som krävs för att få arbeta i region Sörmland. Offentlighet och sekretess diskuteras ofta ute i verksamheterna och löpande informationsinsatser sker. Det finns också skriftlig information om vad som gäller för sekretess och tystnadsplikt på regionens intranät.

text: Regionstyrelsens bedömning

text: Regionstyrelsens uppfattning är att man från berörd vårdcentral har agerat i enlighet med de lagregler och anvisningar som gäller. I det dagliga arbetet myndigheter emellan måste man kunna lita på de uppgifter som andra myndig-

text: heter uppger, om det inte finns särskild anledning i ett specifikt fall att ifrågasätta en given uppgift. I detta fall har undersköterskan muntligen förvissat sig om att samtycke fanns för att lämna begärda sekretessbelagda uppgifter och hen har noterat detta i patientens journal. Regionstyrelsens yttrande till JO har delgetts berörd undersköterska.

text: AA gavs möjlighet att kommentera remissvaret men hördes inte av.

text: Bedömning

text: Inom hälso- och sjukvården gäller sekretess för uppgift om en enskilds hälsotillstånd eller andra personliga förhållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon närstående till denne lider men (

text: 25 kap. 1 §

text: OSL). Innehållet i en patientjournal är ofta av integritetskänslig natur och omfattas som regel av sekretess. Som regionstyrelsen har anfört kan en patient helt eller delvis efterge sekretessen (10 kap. 1 § och 12 kap. 2 § OSL).

text: För att en myndighet som har vården om journalhandlingar ska vara säker på att den som påstår sig ha patientens samtycke att få ta del av journalen verkligen har sådant samtycke, krävs enligt ett tidigare uttalande från JO som regel att den som åberopar samtycket kan visa upp en skriftlig fullmakt från patienten (se JO 1983/84 s. 238). Vidare har JO, när det gäller samverkansmöten mellan olika myndigheter, uttalat att det inte kan godtas att en myndighet lämnar ut sekretesskyddade uppgifter med hänvisning till att den enskilde vid kontakt med en annan myndighet har lämnat någon form av generellt samtycke till att hans eller hennes rehabilitering diskuteras vid ett samverkansmöte. Utgångspunkten måste i stället vara att varje berörd myndighet själv ska inhämta den enskildes inställning i saken (se

text: JO 2011/12 s. 557

text: I detta fall nöjde sig den aktuella undersköterskan med en muntlig uppgift från en socialsekreterare om att AA hade samtyckt till att uppgifter från hennes patientjournal lämnades till socialsekreteraren. Enligt regionstyrelsen var detta agerande förenligt med bl.a. gällande anvisningar. Jag har förståelse för regionstyrelsens uppfattning att myndigheter i det dagliga arbetet som utgångspunkt måste kunna lita på uppgifter från andra myndigheter. När det gäller utlämnande av uppgifter från en patientjournal, som typiskt sett är integritetskänsliga, bör emellertid vårdgivaren noga försäkra sig om att den enskilde har samtyckt till utlämnandet. Så kan ske genom att vårdgivaren hämtar in och kontrollerar det dokumenterade samtycket eller tar direktkontakt med den enskilde i frågan. Jag är kritisk till att vårdgivaren i detta fall inte vidtog några åtgärder för att försäkra sig om att AA samtyckte till utlämnandet av journaluppgifterna.

text: Av utredningen framgår att AA hade undertecknat en standardiserad handling, rubricerad fullmakt, som var upprättad av Katrineholms kommun. Enligt handlingen fick kommunens socialnämnd hämta in och lämna ut information som rörde AA:s ärende och som behövdes för handläggning av hennes ärende

text: från bl.a. ”Landstinget”. Jag noterar att det av handlingen varken framgår vilket ärende eller vilket landsting som avsågs. Enligt min mening har det dokumenterade samtycket getts ett så generellt innehåll att AA svårligen kunde få information om – och överblicka – omfattningen och konsekvenserna av medgivandet. Jag har tidigare ifrågasatt i vilken utsträckning ett generellt samtycke till utlämnande av uppgifter som omfattas av hälso- och sjukvårdssekretess kan anses ha någon rättsverkan (se JO 2019/20 s. 236). I en situation där ett dokumenterat samtycke framstår som alltför generellt bör den myndighet som överväger att lämna ut uppgifter som omfattas av sekretess ta kontakt med den enskilde för att försäkra sig om att denne samtycker till utlämnandet i det enskilda fallet.

text: Ärendet avslutas.

type: avgorande


title: Uttalanden om en migrationsdomstols handläggningstider generellt

sammanfattning: I juni 2019 kritiserade JO Förvaltningsrätten i Göteborg, migrationsdomstolen, för långsam handläggning av ett mål om uppehållstillstånd enligt utlänningslagen. Vidare uttalade JO att domstolens generella handläggningstider i mål om uppehållstillstånd av skydds- eller asylskäl samt besök eller bosättning var betydligt längre än vad som var rimligt och acceptabelt. I juni 2021 riktade dåvarande chefsJO åter kritik mot domstolen för långsam och passiv handläggning av tre mål om uppehållstillstånd enligt utlänningslagen och konstaterade även att de generella handläggningstiderna hade försämrats ytterligare sedan den senaste granskningen. I detta beslut får domstolen på nytt kritik för långsam och passiv handläggning av ett mål om uppehållstillstånd enligt utlänningslagen som bl.a. gäller utvisning. Handläggningstiden uppgick till nästan ett år och sju månader. ChefsJO kan konstatera att det har skett en liten förbättring av domstolens handläggningstider i mål om uppehållstillstånd av skydds- eller asylskäl samt besök eller bosättning men att de fortfarande är långt ifrån rimliga eller acceptabla. ChefsJO är bekymrad över att domstolen inte är i närheten av att nå regeringens mål och understryker att det är viktigt att domstolen fortsätter att arbeta aktivt för att hitta arbetssätt och andra lösningar som förkortar handläggningstiderna och förbättrar målbalanserna. Beslutet lämnas över till riksdagen, regeringen och Domstolsverket för kännedom.

text: Bakgrund

text: I ett beslut den 5 juni 2019 kritiserade dåvarande JO Lars Lindström Förvaltningsrätten i Göteborg, migrationsdomstolen, för långsam handläggning av ett mål om uppehållstillstånd enligt

text: utlänningslagen (2005:716)

text: . I beslutet uttalade JO även att domstolens handläggningstider i migrationsmål generellt var betydligt längre än vad som var rimligt och acceptabelt (se JO 2019/20 s. 108).

text: Dåvarande chefsJO Elisabeth Rynning riktade förnyad kritik mot domstolen för långsam och passiv handläggning av mål om uppehållstillstånd enligt

text: utlänningslagen

text: i ett beslut den 18 juni 2021. Även i detta beslut berördes domstolens generella handläggningstider i migrationsmål. ChefsJO kunde konstatera att handläggningstiderna hade försämrats ytterligare och att de

text: fortfarande var betydligt längre än vad som var rimligt och acceptabelt. Av beslutet framgår bl.a. att domstolen i september 2020 bedömde att resurstillskott och en omorganisation skulle kunna leda till kortare handläggningstider på sikt (se JO 2021/22 s. 104).

text: Anmälan

text: I en anmälan och en kompletterande skrivelse som kom in till JO i september 2022 framförde AA klagomål mot Förvaltningsrätten i Göteborg, migrationsdomstolen, för långsam handläggning av ett mål om uppehållstillstånd enligt

text: utlänningslagen

text: . Han anförde i huvudsak följande.

text: Det har gått ca 17 månader sedan han överklagade Migrationsverkets beslut att avslå hans asylansökan. Han ansökte om förtursförklaring men fick avslag. Domstolen avslog även hans begäran om muntlig förhandling. Domstolen handlägger inte hans ärende utan målet ligger och väntar utan skälig motivering, och han lider av väntetiden. JO har vid flera tillfällen granskat och riktat kritik mot domstolens handläggningstider men det verkar inte som att domstolen tar del av kritiken.

text: Utredning

text: JO hämtade inledningsvis in dagboksbladet i det aktuella målet.

text: Den 21 oktober 2022 tog JO del av den information som förvaltningsrätten lagt ut på sin webbplats om hur lång tid det tog att handlägga ett mål vid domstolen. I fråga om mål vid migrationsdomstolen framgick följande (samma uppgifter anges på webbplatsen den 12 juni 2023):

text: a) Mål om uppehållstillstånd av skydds- eller asylskäl: 23–29 månader.

text: b) Mål om uppehållstillstånd för besök eller bosättning: 15–19 månader.

text: c) Viseringsmål: 2–8 veckor.

text: JO uppmanade Förvaltningsrätten i Göteborg, migrationsdomstolen, att yttra sig över det som framförts i AA:s anmälan om långsam handläggning. Yttrandet skulle också innehålla en redogörelse för handläggningstiderna generellt i migrationsmål vid domstolen (bl.a. handläggningstiderna för mål om uppehållstillstånd av skydds- eller asylskäl samt för mål om uppehållstillstånd för besök eller bosättning), vilka åtgärder som vidtagits sedan domstolens yttrande den 8 maj 2020 och en prognos för domstolens handläggningstider i migrationsmål framöver.

text: I sitt remissvar den 13 december 2022 anförde förvaltningsrätten, genom lagmannen BB, i huvudsak följande:

text: Handläggningen och handläggningstiden i det aktuella målet

text: Målets handläggning, handläggningstiden och domstolens bedömning Målet kom in till domstolen den 14 april 2021 och avgjordes den 10 november 2022. Ansvarig domare har inledningsvis varit chefsrådmannen CC. Som ett led i domstolens arbete med att jämna ut målens åldersstruktur och arbetsbörda mellan avdelningarna har målet den 14 september 2022 omfördelats. Från och med den 23 september 2022 har ansvarig domare varit rådmannen DD. Handläggningstiden för målet har uppgått till drygt ett år och sju månader. Det kan konstateras att målet har avgjorts inom de ungefärliga handläggningstider som för närvarande anges på domstolens hemsida för den aktuella måltypen. Handläggningstiden har dock varit lång i förhållande till regeringens målsättning att 90 procent av asylmålen ska avgöras inom fyra månader. Domstolen beklagar den långa handläggningstiden. Anledningen till att det har tagit så lång tid att avgöra målet är enligt domstolens bedömning dels ett resultat av domstolens resurser, sett i förhållande till domstolens arbetsbelastning, dels kopplat till omständigheterna i det aktuella målet. Som framgår av berörda befattningshavares yttranden har handläggningstiden i målet blivit något förlängd med hänsyn till den föränderliga och snabbt accelererande och försämrade säkerhetssituationen i klagandens hemland, vilken krävt kompletteringar i målet. Handläggningstiden har också förlängts på grund av i målet begärda anstånd och den nya bevisning samt det i övrigt nya material som åberopats vid domstolen. Enligt domstolens bedömning har målet drivits framåt och några längre perioder av inaktivitet har inte förelegat från domstolens sida. Enligt domstolens bedömning har handläggningstiden i målet inte fördröjts genom domstolens agerande.

text: Tillsammans med remissvaret lämnades yttranden från chefsrådmannen CC och rådmannen DD om handläggningen av målet. Av yttrandena framgick i huvudsak följande:

text: Överklagande i målet kom in till migrationsdomstolen den 14 april 2021 och den 20 april 2021 yrkade klaganden muntlig förhandling. Därefter följde kommunicering och domstolen tillförde målet kompletterande landinformation som Migrationsverket yttrade sig över den 10 september 2021. Klaganden inkom med kompletteringar och begärde förtursförklaring i december 2021. Begäran om förtursförklaring avslogs av domstolen. Den 17 januari inkom ett yttrande från Migrationsverket där myndigheten bl.a. hänvisade till ett nytt rättsligt ställningstagande, vilket det offentliga biträdet bereddes tillfälle att yttra sig över. Den 22 februari 2022 avslog domstolen begäran om muntlig förhandling. Den 17 mars 2022 inkom biträdet med yttrande i målet och åberopade ny landinformation. Migrationsverket yttrade sig över detta den 5 april 2022. Målet bedömdes den 6 april 2022 klart för avgörande. Klaganden kom in med ytterligare kompletteringar i augusti 2022 och i september överfördes målet till en annan avdelning för vidare handläggning. Föredraganden i målet började arbeta med målet i mitten av oktober 2022 och målet var uppsatt den 4 november 2022. Målet föredrogs den 10 november 2022 och avslutades därefter senare samma dag. CC uppgav bl.a. även att målet har handlagts enligt gällande rutiner och förts fram mot avgörande i den turordning som gäller enligt domstolens arbetsordning och med beaktande av tillgängliga resurser. Handläggningstiden har dock blivit något förlängd med hänsyn till den föränderliga och snabbt accelererande och försämrade säkerhetssituationen i klagandens hemland, vilken krävt kompletteringar i målet. Handläggningstiden har också förlängts p.g.a. begärda anstånd och den nya bevisning samt det i övrigt nya material som åberopats vid domstolen.

text: Handläggningen och handläggningstiderna generellt i domstolens migrationsmål

text: De generella handläggningstiderna i migrationsmål vid domstolen Angående domstolens handläggningstider efter den 8 maj 2020 kan följande konstateras. År 2020 kom det in totalt 10 920 migrationsmål till domstolen. År 2021 var samma siffra 6 583. Fram till och med den 31 oktober 2022 har det kommit in 8 673 migrationsmål till domstolen. År 2020 avgjordes totalt 11 246 migrationsmål, år 2021 avgjordes 8 151 migrationsmål och fram till och med den 31 oktober 2022 har det avgjorts 9 715 migrationsmål. Domstolen arbetar systematiskt för att hantera en ökad målmängd och för att förbättra de långa omloppstiderna samt minska befintliga balanser. Det ska noteras att de handläggningstider som publiceras på hemsidan påverkas av att domstolen för närvarande aktivt arbetar med att avgöra äldre asylmål. Domstolen har från och med den 1 januari 2021 fått ett mindre inflöde av viseringsmål till följd av ändrade forumregler. Samtidigt har domstolen under år 2021 i stället fått nya måltyper i form av medborgarskapsmål och mål avseende dröjsmålstalan. Omloppstiderna för migrationsmål under åren 2020, 2021 och 2022 framgår av tabellen nedan (mått 90:e percentilen, avseende perioden 1 jan- 31 okt).

text: Måltyp År 2020 År 2021 År 2022*

text: Medborgarskapsmål - 0,1 4,6 Mål om uppehållstillstånd pga skydds- eller asylskäl 27,8 31,1 25,6 Mål om uppehållstillstånd för besök eller bosättning 18,2 17,5 18,8 Viseringsmål 1 1,5 0,8

text: Domstolens möjlighet att påverka handläggningstiderna är till stor grad beroende av möjligheten att anställa och behålla personal. Tabellen nedan visar domstolens tilldelade medel under åren 2020, 2021 och 2022.

text: Till följd av att domstolen mellan åren 2021 och 2022 fått en kraftigt sänkt budget har domstolen de senaste åren dessvärre inte kunnat tillsvidareanställa personal i någon större utsträckning. Detta har medfört att domstolen inte har kunnat minska omloppstiderna i den utsträckning som varit önskvärd. Diagrammet nedan visar hur antalet årsarbetskrafter har minskat sedan år 2020. [Diagrammet har här utelämnats. Av diagrammet framgår bl.a. att antalet årsarbetskrafter 2020 var 269,4 och 2023 223,1, JO:s anm.] Trots att de tilldelade medlen i stort sett var oförändrade mellan åren 2020 och 2021 minskade antalet årsarbetskrafter år 2021. Detta berodde på att domstolen var tvungen att bromsa för att klara omställningen inför år 2022, när tilldelade medel sänktes med 35 miljoner kronor. Regeringen har dock nyligen lämnat besked om bland annat ökade anslag till migrationsdomstolarna under åren 2023–2025. Det är ett positivt besked som

text: signalerar att domstolen får bättre förutsättningar för att planera och bemanna verksamheten. Domstolen har under flera års tid arbetat utifrån snabba och kortsiktiga budgetbesked vilket gjort det svårt att få kontinuitet i organisationen. Nu finns det förhoppningsvis bättre förutsättningar för att kunna rekrytera i något större utsträckning än planerat. Domstolen har även haft stora balanser av mål där det ska hållas muntlig förhandling. Domstolen har haft för få förhandlingssalar och Domstolsverket har drivit ett projekt om att bygga ut antalet salar i flera år. Domstolen har under tiden inte kunnat hålla muntliga förhandlingar i önskvärd utsträckning, vilket har påverkat omloppstiderna. Riksrevisionen har granskat om migrationsdomstolarnas hantering av asylmål är effektiv samt om Domstolsverket och regeringen har givit domstolarna förutsättningar för en effektiv verksamhet, se bilaga 3 [bilagan har här utelämnats, JO:s anm.]. Riksrevisionen konstaterar i sin rapport bland annat att domstolen slagit i taket vad gäller det antal muntliga förhandlingar domstolen mäktat med att hålla, sett till resurser i form av personal och lokaler. När det gäller mål med muntlig förhandling konstaterar Riksrevisionen också att de långa liggtiderna till trots, visar inte undersökningens resultat på tydliga effektivitetsbrister vid domstolen. Snarare bedöms i rapporten att liggtiderna beror på bristande förutsättningar för domstolen. Det framgår vidare av Riksrevisionens rapport att Domstolsverket har underskattat antalet inkommande asylmål till domstolen från år 2017 och framåt. En bidragande orsak till differens mellan prognos och utfall är att Migrationsverket flyttar handläggningen av asylärenden mellan olika regioner. Migrationsverkets omfördelning av ärenden anges vara ett skäl till att domstolen har fått särdeles stor tillströmning av mål, och som följd av detta längre handläggningstider. I granskningen har det även framkommit att Domstolsverket saknar information om fördelningen av asylsökande från olika länder i domstolarnas respektive asylmål och att sådan information är viktig i prognosarbetet.

text: Domstolens åtgärder efter den 8 maj 2020

text: Domstolen har under år 2020 påbörjat ett arbete med en översyn av domstolens dömande organisation. Målet med översynen har varit att domstolen ska ha en robust och flexibel organisation för den dömande verksamheten som är anpassad till domstolens målinflöde och ekonomiska förutsättningar. Domstolens nya organisation trädde i kraft under november 2021. Den nya organisationen har bl.a. inneburit att domstolen lättare kan anpassa verksamheten efter svängningar i måltillströmningen. Exempelvis hanteras migrationsmålen numera av alla domstolens dömande avdelningar. Domstolen har, för att förbättra handläggningstiderna, löpande sedan år 2020 lämnat över migrationsmål till andra domstolar. Under år 2020 lämnades totalt 1 097 migrationsmål över till andra domstolar och under år 2021 totalt 664. Under år 2022, fram till och med den 31 oktober, har domstolen lämnat över totalt 84 migrationsmål till andra domstolar. Domstolen har därutöver även förordnat annan förvaltningsrätt att döma i ett mindre antal allmänna mål. Domstolen har också haft övertidsprojekt i olika omgångar. Domstolen har under åren 2020–2022 även tagit del av resurser från Domstolsverkets så kallade förstärkningsstyrka. Under år 2022 inledde domstolen ett avarbetningsprojekt av domstolens äldre asylmål tillsammans med förstärkningsstyrkan och Förvaltningsrätten i Stockholm. De åtgärder som domstolen hittills har vidtagit har resulterat i att domstolen nu avgör fler mål än vad som kommer in och att domstolens migrationsbalanser har minskat, främst avseende mål om uppehållstillstånd på grund av skydds- eller asylskäl. Bilaga 4 visar domstolens balansutveckling avseende migrationsmål från maj 2020 till oktober 2022. [Bilagan har här utelämnats. Av bilagan

text: framgår bl.a. att antalet balanserade migrationsmål i oktober 2020 var 5 660, i oktober 2021 5 002 och i oktober 2022 3 250, JO:s anm.] Domstolen arbetar också aktivt med att jämna ut åldersstrukturen mellan avdelningarna. Enligt förvaltningsrättens verksamhetsplan för 2022 är ett av målen för domstolen innevarande år att fokusera på att avgöra mål och arbeta för att få en bättre åldersstruktur och minska balanserna. Detta innebär bl.a. att äldre migrationsmåls prioritet ska beaktas vid fördelning av mål och resurser. På grund av domstolens fokus på att avgöra äldre asylmål påverkas omloppstiderna för närvarande negativt, men allt eftersom de äldsta målen avgörs kommer omloppstiderna successivt att förbättras. Bilaga 5 visar hur de balanserade migrationsmålens åldersstruktur har förbättrats samt att balanserna har minskat. [Bilagan har här utelämnats. I bilagan anges bl.a. att antalet balanserade migrationsmål vid domstolen minskade med drygt 1 750 mål den 31 oktober 2021–31 oktober 2022. Även åldersstrukturen har förbättrats sett till andelen mål som är 12 månader eller äldre, JO:s anm.] Vidare är arbetet med nya förhandlingssalar påbörjat och byggstart är för närvarande beräknad till senast augusti 2023. Nya förhandlingssalar kommer innebära större flexibilitet för domstolen. Domstolen följer även löpande upp verksamheten vad gäller omloppstider, balanser och åldersstruktur både på avdelningsnivå och på övergripande domstolsnivå.

text: Prognos

text: Som framhållits i tidigare remissvar till JO angående domstolens handläggningstider (dnr 1030-2020 m.fl.) är en förutsättning för att kunna hantera den stora målmängden, förbättra omloppstiderna och minska balanserna att det finns tillräckliga resurser för verksamheten. En prognos av handläggningstiderna i migrationsdomstolen är beroende av ett antal externa faktorer, såsom tillgången till personal och domstolens måltillströmning. Domstolens förutsättningar och möjligheter att planera för kommande år påverkas av flera för närvarande osäkra faktorer. Som påpekats ovan medför Migrationsverkets omfördelning av ärenden att det är svårt att förutse hur måltillströmningen till domstolen kommer att utvecklas. Antalet inkomna mål till domstolen kan även påverkas av eventuella förändringar i migrationspolitiken och av omvärldsläget, såsom kriget i Ukraina. Om måltillströmningen ligger kvar på den nuvarande nivån är emellertid domstolens prognos att handläggningstider och balanser förväntas förbättras under år 2023. Detta med beaktande av domstolens fokus på att aktivt arbeta för att förkorta handläggningstiderna och minska balanserna samt det besked om ökade anslag till migrationsdomstolarna som föreslagits i budgetpropositionen för år 2023.

text: AA fick tillfälle att yttra sig över remissvaret. JO inhämtade sedan det slutliga avgörandet i målet.

text: Rättsliga utgångspunkter

text: I

text: 2 kap. 11 § andra stycket regeringsformen

text: anges att en rättegång ska genomföras inom skälig tid.

text: Av

text: 17 § förordningen (1996:382)

text: med förvaltningsrättsinstruktion framgår att ett mål ska avgöras så snart det kan ske. Ett mål eller en fråga som har kommit upp i ett mål ska handläggas med förtur, om målet eller frågan av någon särskild anledning bör avgöras skyndsamt. Vilka mål som är förtursmål bestäms i arbetsordningen.

text: Av

text: 16 kap. 4 § utlänningslagen

text: följer bl.a. att mål om avvisning eller utvisning ska handläggas skyndsamt. Skyndsamhetskravet innebär att målen bör handläggas som förtursmål.

text: Genom regleringsbreven för budgetåren 2021 och 2022 för Sveriges Domstolar beslutade regeringen som mål att 90 procent av avlägsnandemålen som inte avser ensamkommande barn i migrationsdomstolarna ska ta högst fyra månader att avgöra.

text: Bedömning

text: Handläggningen av det aktuella målet Det aktuella målet gäller bl.a. utvisning och ska enligt

text: utlänningslagen

text: handläggas skyndsamt. AA:s överklagande kom in till förvaltningsrätten den 14 april 2021, och sex dagar senare yrkade han muntlig förhandling. Yrkandet avslogs den 22 februari 2022 efter skriftväxling, och målet ansågs klart för avgörande den 6 april 2022. Den jurist som föredrog målet började att arbeta med det i mitten av oktober 2022 och målet avslutades den 10 november 2022.

text: Målets handläggningstid uppgick således till nästan ett år och sju månader, vilket inte är acceptabelt. Förvaltningsrätten har som skäl för dröjsmålet bl.a. fört fram begärda anstånd, den nya bevisningen samt övrigt nytt material som åberopats. Jag har tidigare, i linje med tidigare uttalanden från JO, framhållit att en part inte förfogar över en process utan att det är domstolen som under alla förhållanden har skyldighet att verka för att målet förs fram till ett slutligt avgörande (se protokoll från min inspektion av Förvaltningsrätten i Jönköping, dnr 7336-2022). Detta ansvar gäller även om den som är part i ärendet själv har bidragit till att handläggningen blivit utdragen (jfr

text: JO 2000/01 s. 409

text: ). Jag kan vidare konstatera att domstolen såvitt framgår inte har vidtagit några aktiva handläggningsåtgärder i målet under en period om drygt sju månader. Domstolen förtjänar kritik för den långsamma och passiva handläggningen.

text: Handläggningstiderna generellt i migrationsmål vid domstolen JO har vid två tidigare tillfällen granskat domstolens generella handläggningstider i migrationsmål. Vid den första granskningen i juni 2019 tog domstolens mål om uppehållstillstånd av skydds- eller asylskäl normalt 17–21 månader att avgöra och mål om uppehållstillstånd för besök eller bosättning 12– 16 månader. Vid JO:s förnyade granskning kunde det konstateras att handläggningstiderna hade försämrats ytterligare. I maj 2021 handlades mål om uppehållstillstånd av skydds- eller asylskäl normalt i 26–32 månader och mål om uppehållstillstånd för besök eller bosättning i 14–18 månader.

text: Nu uppgår domstolens handläggningstider för mål om uppehållstillstånd av skydds- eller asylskäl normalt till 23–29 månader och för mål om uppehållstillstånd för besök eller bosättning till 15–19 månader. Domstolen har i sitt remissvar framhållit att handläggningstiderna påverkas av att domstolen aktivt arbetar med att avgöra äldre asylmål. Domstolen har redogjort för sina

text: omloppstider enligt 90:e percentilen för perioden den 1 januari–31 oktober 2022. Det framgår att under den perioden tog 90 procent av målen om uppehållstillstånd av asyl- eller skyddsskäl 25,6 månader att avgöra. För mål om uppehållstillstånd för besök eller bosättning var motsvarande siffra 18,8 månader. Antalet balanserade mål har minskat med drygt 1 750 mål mellan den 31 oktober 2021 och 31 oktober 2022. Domstolen har även framhållit att åldersstrukturen har förbättrats sett till andelen mål som är 12 månader eller äldre. Domstolen har vidare redovisat de åtgärder som vidtagits för att minska handläggningstiderna.

text: Jag kan konstatera att det har skett en liten förbättring av domstolens handläggningstider i mål om uppehållstillstånd enligt

text: utlänningslagen

text: sedan JO:s senaste granskning. Även de balanserade målens antal och åldersstruktur har förbättrats. Detta är givetvis positivt, och jag är även positiv till att domstolen aktivt arbetar med att avgöra de äldsta asylmålen. Handläggningstiderna är dock fortfarande långt ifrån acceptabla eller rimliga. Domstolen har under flera år haft för långa handläggningstider, och omloppstiderna har varit längre än vid övriga migrationsdomstolar. Jag är bekymrad över att domstolen fortfarande inte är i närheten av att nå regeringens mål. Detta kan påverka förtroendet för domstolens verksamhet och för rättssystemet i stort.

text: I likhet med tidigare har domstolen sedan den senaste granskningen haft svårigheter att behålla och anställa ny personal. Jag har förståelse för att den minskade tilldelningen av medel för 2022 försämrade förutsättningarna för domstolen att minska sina handläggningstider. Det besked som domstolen har fått om tilldelning av medel för kommande år är därför glädjande eftersom det förhoppningsvis ger förutsättningar för att långsiktigt planera verksamheten.

text: Domstolens prognos för 2023 är att handläggningstider och balanser av migrationsmål förväntas förbättras under förutsättning att det finns tillräckliga resurser för verksamheten och att måltillströmningen ligger kvar på den nuvarande nivån. Domstolen för även fram ett antal andra externa omständigheter som kan komma att påverka domstolens förutsättningar negativt.

text: Det är bekymmersamt att domstolens prognos för 2023 i stor utsträckning är beroende av yttre faktorer. Det är även otillfredsställande att domstolen såvitt framgår inte inom en snar framtid kommer att ha tillgång till tillräckligt många förhandlingssalar för att täcka sitt behov. Jag vill därför understryka att det är viktigt att domstolen fortsätter att arbeta aktivt för att hitta arbetssätt och andra lösningar som förkortar handläggningstiderna och förbättrar målbalanserna.

text: Som JO tidigare har konstaterat är det ytterst riksdagen och regeringen som har ansvaret för att domstolarna klarar sina uppgifter och att de kan uppfylla de krav som ställs i

text: 2 kap. 11 § regeringsformen

text: . Domstolsverket har även ett ansvar för att säkerställa att domstolen får bästa möjliga förutsättningar för att uppfylla sitt

text: Erik Nymansson Ärendet har föredragits av Maria Jacobsson. Byråchefen Dan Johansson har deltagit i beredningen.


avgjordAv: Justitieombudsmannen Per Lennerbrant

title: Allvarlig kritik mot Norrköpings kommun för att utan stöd i lag ha övervakat och kartlagt enskildas personliga förhållanden i utredningar av misstänkt felaktiga utbetalningar av ekonomiskt bistånd enligt socialtjänstlagen

sammanfattning: JO har granskat hur Norrköpings kommun i vissa fall utreder misstänkt felaktiga utbetalningar av ekonomiskt bistånd enligt socialtjänstlagen. De granskade utredningsmetoderna har bestått bl.a. i att enskilda biståndstagare i det dolda har observerats av en anställd säkerhetsutredare. Säkerhetsutredarens observationer dokumenterades i text och i flera fall också med bild. JO:s utredning har riktat sig mot kommunstyrelsen och mot den nämnd som använt sig av utredarens tjänster. JO har i granskningen kunnat konstatera att levnadsmönstret hos de observerade personerna har dokumenterats på ett detaljerat sätt. Observationerna har i flera fall ägt rum under en längre tidsperiod. Enligt JO kan detta inte uppfattas som något annat än vad som med normalt språkbruk kan benämnas som spaningsmetoder, som i princip är förbehållna de brottsutredande myndigheterna. JO anser att utredningsmetoderna i form av dolda observationer och dokumentationen av dem har inneburit övervakning och kartläggning av enskildas personliga förhållanden och utgjort ett sådant betydande intrång i den personliga integriteten som enligt regeringsformen kräver lagstöd. De vidtagna åtgärderna har också kränkt det skydd för privatlivet som garanteras i artikel 8 i Europakonventionen. Med beaktande av det sätt på vilket uppgifterna har samlats in har det saknats lagstöd för åtgärderna. De har därför inte varit lagliga. Vidare är JO tveksam till om den personuppgiftsbehandling som förekommit haft det stöd i rättsordningen som dataskyddsregleringen kräver. Granskningen visar att det inte gjordes några egentliga överväganden om de rättsliga förutsättningarna innan utredningsmetoderna började användas. Enligt JO är det mycket anmärkningsvärt. Sammantaget är JO mycket kritisk till vad som kommit fram i granskningen. Kommunstyrelsen och den berörda nämnden får därför allvarlig kritik. I den del beslutet rör personuppgiftsbehandling översänds beslutet till Integritetsskyddsmyndigheten för kännedom.

text: Bakgrund och initiativ

text: I juni 2022 fick JO in två klagomål mot Norrköpings kommun (JO:s ärenden med dnr 4698-2022 och 4748-2022). Av klagomålen och JO:s inledande utredning i ärendena framgick att säkerhetsenheten (numera säkerhetsavdelningen) vid kommunstyrelsens kontor hade anställt en säkerhetsutredare för att bl.a. utveckla metoder för att motverka och upptäcka brott mot välfärdssystemen. I säkerhetsutredarens arbetsuppgifter ingick också att göra observationer av biståndstagare. Detta skedde bl.a. efter kontakt med arbetsmarknads- och vuxenutbildningskontoret, som arbetar på uppdrag av arbetsmarknads- och vuxenutbildningsnämnden (numera kompetensförsörjningskontoret respektive kompetensförsörjningsnämnden). Inom Norrköpings kommun ansvarar denna nämnd för bl.a. ekonomiskt bistånd enligt

text: socialtjänstlagen

text: . Kommunen lämnade till JO dokumentation över säkerhetsutredarens observationer i sju enskilda ärenden om ekonomiskt bistånd.

text: Med anledning av det som kom fram beslutade jag att i två initiativärenden, ett mot Kommunstyrelsen i Norrköpings kommun (JO:s ärende med dnr 7507- 2022) och ett mot Kompetensförsörjningsnämnden i Norrköpings kommun (JO:s ärende med dnr 7508-2022), utreda frågor med koppling till detta.

text: Utredning

text: JO uppmanade kommunstyrelsen och kompetensförsörjningsnämnden att göra en utredning och yttra sig.

text: Av yttrandena skulle framgå bl.a. vilket rättsligt stöd det finns för att bedriva utredningsarbetet samt hur arbetsformerna förhåller sig till bestämmelsen i

text: 2 kap. 6 § andra stycket regeringsformen

text: om skydd för den personliga integriteten och

text: artikel 8 i Europakonventionen

text: om rätten till skydd för privatoch familjeliv. I yttrandena skulle också anges hur utredningsarbetet förhåller sig till bestämmelserna i EU:s dataskyddsförordning och offentlighets- och sekretesslagen.

text: Kommunstyrelsen och nämnden yttrade sig till JO under slutet av 2022 och början av 2023. Yttrandena är relativt omfångsrika och redovisas i det följande endast i sammanfattning.

text: Av utredningen framgår bl.a. följande. Anställningen av säkerhetsutredaren och utformningen av uppdraget I april 2020 fattade kommunstyrelsen beslut om att intensifiera arbetet mot fusk och bedrägerier i de kommunala välfärdssystemen. Kommundirektören fick i uppdrag att organisera och genomföra detta arbete.

text: På uppdrag av kommundirektören rekryterade säkerhetsavdelningen en säkerhetsutredare. Denne skulle användas som resurs av kommunens verksamheter där det fanns behov av kvalificerat utredningsarbete.

text: Utredningsarbetet skulle regleras inom ramen för varje enskilt uppdrag. Vid tidpunkten för yttrandena till JO var kompetensförsörjningskontoret den enda verksamhet som hade efterfrågat utredarens tjänster. Kontoret använde sig av säkerhetsutredaren i arbetet med att upptäcka och ingripa mot felaktiga utbetalningar av ekonomiskt bistånd.

text: Kommunstyrelsen informerades av kommunens säkerhetsdirektör om säkerhetsutredarens arbetssätt och metoder. Av den information som lämnades framgick bl.a. att säkerhetsutredaren skulle bedriva vad som benämndes som fysisk spaning. Säkerhetsutredarens arbete och hanteringen av inhämtad information Säkerhetsutredaren inledde arbetet med observationer på uppdrag av kompetensförsörjningskontoret i maj 2021.

text: Säkerhetsutredaren kunde anlitas av kontoret för att utreda misstankar om att uppgifter som en enskild lämnat i samband med en ansökan om ekonomiskt bistånd var oriktiga. Det kunde exempelvis röra sig om en misstanke om felaktigt redovisade familjeförhållanden eller om att sökanden hade inkomster från arbete som inte redovisats. Säkerhetsutredaren involverades i utredningsarbetet i de fall där misstanken inte kunnat styrkas eller motbevisas genom underlag från biståndstagaren själv eller genom offentliga register eller andra öppna källor.

text: Utöver biståndstagaren kunde observationerna omfatta den som ingick i samma hushåll som biståndstagaren samt den som besökte hushållet. I undantagsfall kunde även den som befann sig i närheten av en biståndstagare komma att omfattas av observationen.

text: Säkerhetsutredarens uppdrag utfördes genom att denne tog sig till en allmän plats där man kunde förväntas göra observationer av avgörande betydelse för ärendet. Vanligtvis handlade det om entréporten och/eller parkeringsplatsen vid den observerades bostad. Iakttagelser som säkerhetsutredaren bedömde vara relevanta för ärendet antecknades. I de fall det bedömdes som skäligt fotodokumenterades också iakttagelsen. Det förekom även att säkerhetsutredaren från allmän plats fotograferade personer när de var synliga i ett fönster eller på en balkong.

text: Den information som säkerhetsutredaren hämtade in och som kunde omfattas av sekretess eller på annat sätt var känslig fick på säkerhetsavdelningen hanteras endast av säkerhetsutredaren själv. Informationen förvarades på ett säkert sätt. Säkerhetsutredaren sammanställde sedan observationerna och lämnade materialet till handläggaren vid kontoret.

text: Om misstanken om felaktiga uppgifter kvarstod eller stärktes efter säkerhetsutredarens observationer kallades den enskilde till ett möte för att informeras om vad som kommit fram vid observationerna. Detta skedde innan

text: observationerna lades till grund för en bedömning av rätten till ekonomiskt bistånd. Vid behov av att visa varifrån uppgifterna kom redovisades observationerna och eventuellt bildmaterial vid mötet.

text: Om biståndstagaren inte kom till mötet lämnades som regel ingen information om observationerna. Detsamma gällde om observationerna ledde till att misstanken om oriktiga uppgifter skrevs av. Information om genomförda observationer lämnades inte till någon annan än den som varit föremål för utredningen.

text: Totalt har observationer förekommit i 33 ärenden. Eftersom observationer i vissa fall har riktats mot sökandens familjemedlemmar är antalet personer som observerats något fler än så. Vid tidpunkten för yttrandena till JO hade säkerhetsutredarens observationer bidragit till hel- eller delavslag på biståndsansökan i åtta ärenden samt till återkrav av ekonomiskt bistånd i sex ärenden. Observationerna ingick vidare i beslutsunderlaget vid sex beslut att polisanmäla misstänkt bidragsbrott. Kommunens bedömning av utredningsmetodernas stöd i lag Anledningen till att utredningsmetoderna började användas var att felaktiga utbetalningar av bidrag, ersättningar och andra förmåner är ett omfattande samhällsproblem. Riksdagen har nyligen antagit ett mål om att andelen felaktiga utbetalningar från välfärdssystemen ska minska och att fel ska motverkas. Kommunen har ett ansvar för att utbetalningar sker på ett rättssäkert sätt och med stöd av tillämplig lagstiftning. Vidare är kommunen skyldig att polisanmäla misstänkta bidragsbrott. Observationer av enskilda som misstänks söka ekonomiskt bistånd på felaktiga grunder har genomförts som ett led i kommunens arbete med att bl.a. motverka felaktiga utbetalningar från välfärdssystemen och bidragsbrott.

text: Någon analys av utredningsmetodernas förenlighet med

text: och

text: artikel 8 i Europakonventionen

text: genomfördes inte innan säkerhetsutredaren påbörjade sitt arbete. I efterhand gör kommunstyrelsen och nämnden bedömningen att det – enligt den utredningsskyldighet som följer av

text: förvaltningslagen

text: och

text: socialtjänstlagen

text: – har funnits ett visst rättsligt stöd för att inskränka skyddet för den personliga integriteten enligt

text: regeringsformen

text: och Europakonventionen. Det har funnits rättslig grund i EU:s dataskyddsförordning för behandlingen av personuppgifter.

text: Det bedöms dock inte ha funnits något uttryckligt rättsligt stöd för att använda fotografering i utredningssyfte. Av den anledningen har fotografering av enskilda upphört som utredningsmetod vid misstanke om felaktiga utbetalningar. Av yttrandena till JO framgår också att det beslutats att inga nya uppdrag som innebär observationer av enskilda ska lämnas till säkerhetsavdelningen under den tid som JO:s utredning pågår.

text: Det har i yttrandena framhållits att någon spaning mot enskilda inte har bedrivits, eftersom spaning är en polisiär term som innefattar systematisk kartläggning av personers vardag i syfte att utreda och motverka brott. I stället för spaning har i yttrandena använts begreppet observation.

text: Rättslig reglering

text: Grundläggande regler om skydd för den enskildes integritet och privatliv

text: Regeringsformen

text: All maktutövning ska vara grundad på lag eller annan föreskrift (se

text: 1 kap. 1 § tredje stycket regeringsformen

text: ). En myndighet får alltså endast vidta åtgärder som har stöd i rättsordningen (se även

text: 5 § första stycket förvaltningslagen

text: Enligt

text: 1 kap. 2 § regeringsformen

text: gäller att den offentliga makten ska utövas med respekt för bl.a. den enskilda människans värdighet och att det allmänna ska värna den enskildes privatliv.

text: Av

text: följer att var och en gentemot det allmänna är skyddad mot betydande intrång i den personliga integriteten som sker utan samtycke och som innebär övervakning eller kartläggning av den enskildes personliga förhållanden. Avgörande för om en åtgärd ska anses innebära övervakning eller kartläggning är inte dess huvudsakliga syfte utan vilken effekt som åtgärden har. Vad som avses med övervakning eller kartläggning får bedömas med utgångspunkt från vad som enligt normalt språkbruk läggs i dessa begrepp. (Se

text: prop. 2009/10:80 s. 250

text: När det gäller kartläggning kan även en åtgärd från det allmännas sida som vidtas primärt i syfte att ge myndigheterna underlag för beslutsfattande i enskilda fall, exempelvis insamling av uppgifter av visst slag för beslut om t.ex. beskattning eller liknande, i många fall anses innebära kartläggning av enskildas förhållanden även om avsikten inte varit detta (se

text: a. prop. s. 180

text: Vid bedömning av vilka åtgärder som kan anses utgöra ett betydande intrång ska både åtgärdens omfattning och arten av det intrång som åtgärden innebär beaktas. Även åtgärdens ändamål och andra omständigheter kan ha betydelse för bedömningen. Bestämmelsen omfattar endast sådana intrång som på grund av åtgärdens intensitet eller omfattning eller av hänsyn till uppgifternas integritetskänsliga natur eller andra omständigheter innebär ett betydande ingrepp i den enskildes privata sfär. (Se

text: a. prop. s. 250

text: Europakonventionen

text: Utöver nämnda bestämmelser i

text: regeringsformen

text: följer av

text: artikel 8 i Europakonventionen

text: att var och en har rätt till respekt för bl.a. sitt privat- och familjeliv (se även

text: artikel 7 i EU-stadgan

text: om de grundläggande rättigheterna).

text: Övervakning av enskilda och insamling av uppgifter om enskildas personliga förhållanden från statens sida har – då detta skett systematiskt – ansetts omfattas av skyddet för privatliv enligt artikel 8 i konventionen. Vid bedömning av om

text: det har varit fråga om en kränkning av privatlivet har det ansetts ha betydelse bl.a. om det funnits ett tydligt lagstöd för åtgärden, om den enskilde hade kunnat förvänta sig att en sådan åtgärd skulle komma att vidtas samt om det funnits kontrollmekanismer till skydd för den enskilde. (Se t.ex. Europadomstolens domar Rotaru v. Romania, no. 28341/95, § 43, 4 May 2000, och Benedik v. Slovenia, no. 62357/14, §§ 101–103, 24 April 2018, samt Danelius, Mänskliga rättigheter i europeisk praxis, 6 uppl. s. 465 f.)

text: Rättigheterna kan begränsas genom lag

text: Skyddet som följer av

text: och

text: artikel 8 i Europakonventionen

text: får endast – under vissa närmare angivna förutsättningar – begränsas genom lag (se

text: 2 kap.

text: och

text: 21 §§

text: regeringsformen

text: samt

text: artikel 8.2 i Europakonventionen

text: EU:s dataskyddsförordning

text: Även EU:s dataskyddsförordning ger ett skydd för den enskildes grundläggande fri- och rättigheter, särskilt när det gäller rätt till skydd av personuppgifter (se också

text: artikel 8 i EU-stadgan

text: om de grundläggande rättigheterna). Enligt dataskyddsförordningen ska personuppgifter samlas in för särskilda, uttryckligt angivna och berättigade ändamål (se artikel 5.1 b). I artikel 6 anges förutsättningarna för att en behandling av personuppgifter ska vara laglig. Behandlingen kan vara laglig bl.a. om den är nödvändig för att utföra en uppgift av allmänt intresse eller som ett led i myndighetsutövningen (se artikel 6.1 e och även 6 § första stycket lagen om behandling av personuppgifter inom socialtjänsten). Den personuppgiftsansvarige ska enligt EU:s dataskyddsförordning ansvara för och kunna visa att uppgifterna behandlas lagligt och korrekt (se artikel 5.2).

text: Grunden för behandlingen som avses i artikel 6.1 e i EU:s dataskyddsförordning ska fastställas i enlighet med unionsrätten eller medlemsstatens nationella rätt (se artikel 6.3 första stycket). Detta innebär att grunden för behandlingen ska ha stöd i rättsordningen (se 2 kap. 2 § lagen med kompletterande bestämmelser till EU:s dataskyddsförordning och

text: prop. 2017/18:105 s. 48

text: f.). Med behandling av en personuppgift avses bl.a. insamling, registrering och lagring (se artikel 4.2).

text: Offentlighets- och sekretesslagen

text: Uppgifter om enskildas personliga förhållanden kan också skyddas enligt offentlighets- och sekretesslagen. Den grundläggande bestämmelsen för sekretess inom socialtjänsten finns i 26 kap. 1 §. Enligt denna bestämmelse gäller sekretess för uppgift om en enskilds personliga förhållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon närstående till denne lider men.

text: Sekretessen gäller som huvudregel både mellan myndigheter och mellan olika verksamhetsgrenar inom en myndighet – t.ex. en kommun – när de är att

text: betrakta som självständiga i förhållande till varandra (se

text: 8 kap.

text: och

text: 2 §§

text: offentlighets- och sekretesslagen

text: Regler om en myndighets utredningsåtgärder

text: En myndighet har ett utredningsansvar

text: Förvaltningsmyndigheter, däribland kommunala nämnder, har ett ansvar att se till att de ärenden som de handlägger blir tillräckligt utredda. Denna princip, som brukar kallas officialprincipen och kommer till uttryck i

text: 23 § förvaltningslagen

text: , innebär att det är myndigheten som har det yttersta ansvaret för att underlaget i ett ärende är sådant att det leder till ett materiellt riktigt beslut. Kravet på omfattningen av myndighetens utredningsåtgärder kan variera med hänsyn till ärendets karaktär. (Se Lundmark & Säfsten,

text: Förvaltningslagen

text: , 6 maj 2022, version 1A, JUNO, kommentaren till

text: 23 §

text: Ärenden om ekonomiskt bistånd

text: Den som inte själv kan tillgodose sina behov eller kan få dem tillgodosedda på annat sätt har rätt till bistånd av socialnämnden – eller den eller de nämnder som kommunfullmäktige bestämmer – för sin försörjning och för sin livsföring i övrigt (se

text: 2 kap. 4 §

text: och

text: 4 kap. 1 § första stycket

text: socialtjänstlagen

text: ). Bistånd kan ges genom ekonomiskt bistånd. Nämnden ska utan dröjsmål inleda en utredning när någon har ansökt om bistånd (se

text: 11 kap. 1 § första stycket socialtjänstlagen

text: En utredning om bistånd ska genomföras med respekt för den enskildes självbestämmanderätt och integritet. Utgångspunkten är att den sökande medverkar i utredningen och att den genomförs tillsammans med den enskilde. (Se

text: 1 kap. 1 § tredje stycket

text: och

text: 3 kap. 5 §

text: socialtjänstlagen

text: .) Dessa principer är av grundläggande betydelse för socialtjänstens arbete. I utredningen ska kontinuerligt vägas det intrång i den personliga integriteten som en utredning medför för den enskilde mot de intressen som myndigheten ska tillgodose. Uppgifter till grund för beslutet bör därför främst hämtas in från den enskilde själv. Information från utomstående – en enskild eller en myndighet – bör primärt inte hämtas in om inte sökanden samtycker till det. (Se

text: prop. 1979/80:1

text: del A s. 400 f. och t.ex. JO 2015/16 s. 403, dnr

text: I viss utsträckning kan dock uppgifter som den enskilde lämnat kontrolleras genom att uppgifter hämtas ur offentliga register. Sådana uppgifter har ansetts kunna hämtas in utan den enskildes samtycke. Vidare finns lagregler som gör det möjligt att under vissa förutsättningar hämta in uppgifter från andra myndigheter om en enskild. I de fall där samtycke inte krävs bör socialtjänsten ändå informera den enskilde om att man avser eller kan komma att hämta in eller kontrollera uppgifter och om varifrån det i sådana fall kan komma att sökas eller hämtas information. (Se t.ex. JO 2015/16 s. 403.)

text: Enligt

text: 11 kap. 5 § socialtjänstlagen

text: ska handläggning av ärenden som rör enskilda samt genomförande av beslut om bl.a. stödinsatser dokumenteras.

text: Dokumentationen ska utvisa beslut och åtgärder som vidtas i ärendet samt faktiska omständigheter och händelser av betydelse.

text: Återkrav av ekonomiskt bistånd

text: Av

text: 9 kap. 1 § första stycket socialtjänstlagen

text: följer att om någon genom oriktiga uppgifter eller genom underlåtenhet att lämna uppgifter eller på annat sätt har förorsakat att ekonomiskt bistånd betalats ut obehörigen eller med för högt belopp, får nämnden återkräva vad som har betalats ut för mycket. Om sådana förhållanden kommer till nämndens kännedom ska en utredning inledas (se

text: ). Även en sådan utredning ska bedrivas enligt de tidigare behandlade principerna för socialtjänstens arbete.

text: Skyldighet att polisanmäla ett misstänkt bidragsbrott

text: En kommun är enligt

text: 6 § bidragsbrottslagen

text: skyldig att anmäla till Polismyndigheten om det kan misstänkas att det har begåtts brott enligt lagen. Kommunen måste göra en preliminär bedömning av om brottsrekvisiten är uppfyllda. Anmälan bör göras när det finns en välgrundad anledning att anta att brott har begåtts. (Se

text: prop. 2006/07:80 s. 90

text: Bedömning

text: Granskningens inriktning Min granskning har avsett kommunens utredningsmetoder i form av observationer av enskilda, hur observationerna har dokumenterats och hur detta förhåller sig till grundläggande bestämmelser om skydd för den enskildes integritet och privatliv.

text: Mina uttalanden är inriktade på det sammantagna utredningsarbetet och jag gör ingen bedömning av varje enskilt ärende för sig. Det har i samtliga fall gällt ärenden om ekonomiskt bistånd enligt

text: socialtjänstlagen

text: . Enligt en uppgift från kommunen har någon ytterligare dokumentation om vidtagna utredningsåtgärder inte funnits än den som inledningsvis lämnades till JO. Allmänna utgångspunkter För att lagstiftarens intentioner ska få genomslag och välfärdssystemen användas på det sätt som är avsett, är det viktigt att beslut om ekonomiskt bistånd enligt

text: socialtjänstlagen

text: är korrekta. Beslutsmyndigheten ska därför se till att ha ett så bra underlag som möjligt. På motsvarande sätt är det viktigt att ett beslut om ekonomiskt bistånd som vilar på ett oriktigt eller ofullständigt underlag kan rättas till i efterhand, enligt vad som föreskrivs i

text: socialtjänstlagen

text: . En myndighets utredningsåtgärder måste alltid ha stöd i rättsordningen och vara förenliga med bl.a. regler till skydd för enskildas integritet och privatliv och tillämpliga bestämmelser om behandling av personuppgifter.

text: För brottsutredande verksamhet gäller straffprocessuella regler, som bl.a. syftar till att säkerställa den enskildes rättssäkerhet och integritetsskydd. Det får inte förekomma att bidragsbeviljande myndigheter kringgår dessa regler genom att

text: på egen hand bedriva brottsutredningsliknande verksamhet. (Se JO 2009/10 s. 398, dnr

text: , samt även JO 2014/15 s. 373, dnr

text: , och JO 1985/86 s. 359.) Utredningsmetoderna har inte varit lagliga Av utredningen framgår att säkerhetsutredaren, som varit anställd vid kommunstyrelsens kontor men arbetat på uppdrag av kompetensförsörjningsnämnden, genomfört observationer i det dolda av enskilda. Observationerna har skett när det funnits en misstanke om att en enskild lämnat oriktiga uppgifter i en ansökan om ekonomiskt bistånd, men misstanken inte kunnat styrkas eller motbevisas genom underlag från biståndstagaren själv eller genom offentliga register eller andra öppna källor. Syftet har varit att ge underlag inför ett beslut om en ansökan eller i ett ärende om återkrav. Observationerna har också utgjort underlag vid beslut om att polisanmäla bidragsbrott.

text: Säkerhetsutredaren har bedrivit sitt arbete från maj 2021 till i vart fall oktober 2022, då JO inledde sin utredning. Totalt har det rört sig om 33 ärenden.

text: Observationerna har huvudsakligen skett vid eller i närheten av de enskildas hem och har i flera fall ägt rum under en längre tidsperiod. I JO:s granskning förekommer exempelvis ett fall där utredningen pågick i fem månader. Observationerna har dokumenterats i text och i ett antal fall även med bild. Levnadsmönstret hos de berörda personerna, och i vissa fall också hos deras anhöriga, har dokumenterats på ett detaljerat sätt. Det förekommer fotografier på minderåriga barn och fotografier som visar enskilda kroppsdelar, t.ex. för att dokumentera att den berörda personen har en vigselring. Personerna har inte på förhand informerats om att utredningsmetoderna skulle kunna komma att användas. Observationerna har som nämnts i stället skett i det dolda. Information om observationerna har lämnats först i efterhand, och endast om de kommit att läggas till grund för en bedömning av rätten till ekonomiskt bistånd. Jag kan sammantaget inte uppfatta tillvägagångssättet som annat än vad som med normalt språkbruk kan benämnas som spaningsmetoder, som i princip är förbehållna de brottsutredande myndigheterna.

text: Det uttalade syftet med observationerna har varit att ifrågasätta det underlag som enskilda har lämnat inom ramen för en utredning om rätten till bistånd. Uppgifterna om biståndstagarna som säkerhetsutredaren dokumenterat har varit av integritetskänslig karaktär. Särskilt integritetskänslig har fotograferingen av enskilda varit men även de observationer som dokumenterats i skrift har varit av integritetskänslig karaktär. Vidare framgår av utredningen att säkerhetsutredaren inte har fått några särskilda direktiv eller begränsningar i sitt uppdrag som syftat till att skydda de enskildas integritet och privatliv. Det har inte heller funnits några särskilda kontrollmekanismer som kommunen ställt upp för att tillgodose ett sådant syfte.

text: Vid en samlad bedömning av det som kommit fram genom utredningen anser jag att utredningsmetoderna i form av dolda observationer och dokumentationen av dem har inneburit en övervakning och kartläggning av enskildas personliga förhållanden som varit av en sådan art och omfattning att det varit fråga om ett betydande intrång i den personliga integriteten i

text: regeringsformens

text: mening. Något samtycke från de berörda personerna har inte funnits. De vidtagna åtgärderna har också kränkt det skydd för privatlivet som garanteras i

text: artikel 8 i Europakonventionen

text: . Med beaktande av det sätt på vilket uppgifterna samlats in har lagstöd för åtgärderna inte kunnat hämtas i vare sig

text: förvaltningslagen

text: eller

text: socialtjänstlagen

text: , eller i rättsordningen i övrigt. Utredningsmetoderna har alltså inte varit lagliga.

text: Utredningsmetoderna och dokumentationen av dem har också inneburit att personuppgifter om enskilda har behandlats, både i fråga om personer som mer direkt omfattats av utredningen och om utomstående. Jag är tveksam till om personuppgiftsbehandlingen haft det stöd i rättsordningen som dataskyddsregleringen kräver. JO:s tillsyn är extraordinär. Ordinarie tillsynsmyndighet enligt EU:s dataskyddsförordning är Integritetsskyddsmyndigheten (IMY). Jag gör därför inga ytterligare uttalanden om personuppgiftsbehandlingen utan skickar en kopia av detta beslut till IMY för kännedom.

text: En avslutande fråga gäller om bestämmelserna i offentlighets- och sekretesslagen har följts när det gäller hanteringen av uppgifter om enskilda. Jag får dock konstatera att utredningen inte är tillräcklig för att jag ska kunna göra några uttalanden i den delen. Jag vill emellertid rent allmänt understryka att det alltid måste göras noggranna överväganden av sekretessaspekterna innan uppgifter lämnas ut av en nämnd till en annan nämnd och att övervägandena kan behöva dokumenteras. Avslutande synpunkter och kritik De utredningsmetoder som använts har således stått i strid med det grundlagsfästa skyddet för den personliga integriteten och rätten till privatliv. Det är mycket anmärkningsvärt att det inte gjordes några egentliga överväganden om de rättsliga förutsättningarna innan metoderna började användas.

text: Jag är naturligtvis medveten om den belastning för samhället som felaktiga utbetalningar från välfärdssystemen innebär och att kommunerna har ett ansvar att motverka detta. Ett beslut om ekonomiskt bistånd ska självfallet vila på ett så korrekt underlag som möjligt. Detsamma gäller underlaget inför ett ställningstagande om ett återkrav respektive brottsanmälan enligt

text: bidragsbrottslagen

text: . Det är också väl känt för mig att det i olika sammanhang har påtalats att Polismyndigheten saknar resurser för att prioritera bidragsbrott i den omfattning som de beslutsfattande aktörerna förväntar sig (se t.ex.

text: SOU 2022:37 s. 23

text: och även mitt beslut den 7 mars 2023, dnr 1994-2022).

text: Det sagda får dock naturligtvis inte medföra att skyddet för den enskildes integritet och rätten till privatliv, så som de rättigheterna kommer till uttryck i

text: regeringsformen

text: respektive Europakonventionen, inte respekteras. Kommunstyrelsen och kompetensförsörjningsnämnden förtjänar allvarlig kritik för det som har kommit fram i min granskning. Ärendet avslutas.

text: Per Lennerbrant

text: Ärendet har föredragits av Lovisa Svenaeus. Byråchefen Stefan Nyman har deltagit i beredningen.


avgjordAv: Kerstin André

title: En tjänsteman gick en utbildning i familjeterapi och skulle i utbildningen ha ett klientsamtal där hennes lärare skulle närvara. Fråga om tjänstemannen själv borde ha valt ut och frågat en klient om denne ville medverka i ett sådant samtal

text: Justitieombudsmannen Kerstin André

text: En tjänsteman gick en utbildning i familjeterapi och skulle inom ramen för utbildningen ha ett s.k. klientsamtal vid vilket bl.a. hennes lärare skulle vara närvarande. Fråga om tjänstemannen själv borde ha valt ut och kontaktat en klient för att fråga om denne ville medverka i ett sådant samtal

text: Anmälan

text: AA framförde i en anmälan, som inkom till JO den 14 februari 2006, klagomål i olika hänseenden mot socialförvaltningen i Österåkers kommun. Klagomålen avsåg handläggningen av två s.k. barnavårdsutredningar enligt

text: 11 kap. 1 § socialtjänstlagen (2001:453)

text: , SoL, rörande hennes barnbarn BB. AA gjorde gällande bl.a. att utredningarna var bristfälliga och att de tjänstemän som ansvarade för utredningarnas genomförande inte hade förhållit sig neutrala. AA anförde vidare bl.a. att en tjänsteman vid förvaltningen, samordnaren CC, hade talat med BB:s far, DD, inom ramen för en utbildning som hon genomgick och att vad som hade kommit fram vid det samtalet hade använts i arbetet med barnavårdsutredningarna.

text: Till anmälan fogade AA kopior av bl.a. de ifrågavarande utredningarna gällande BB och en skrivelse, daterad den 6 september 2004, från CC till DD. I skrivelsen anförde CC följande.

text: – – – Hoppas du har det någorlunda okey?! Du är välkommen hit på ytterligare samtal tisdagen den 14 september kl. 13.30 så får jag höra hur det har gått med allt och hur det fungerar för dig och BB just nu. Jag går f.n. en utbildning i familjeterapi (3:e året). I denna utbildning ska vi ha samtal med personer, eller familjer, i vårt arbete. Då är min handledare/lärare samt 5–6 stycken andra som går utbildningen närvarande och sitter och lyssnar. Alla arbetar med människor på detta sätt och alla har tystnadsplikt. Jag undrar om du kan tänka dig att ställa upp, ”för mig”, i ett sådant samtal. Du behöver inte göra något annat än att ”vara dig själv”. Det positiva är att jag får ytterligare hjälp hur jag kan hjälpa dig. Våra lärare (2 män)/handledare är oerhört kunniga och erfarna. Ingen kommer att fråga ut dig på något sätt. För de familjer/personer som fått möjlighet att vara med om detta, har det blivit ”ett lyft”. Det är dock bara jag som är din ”terapeut” i sammanhanget. Ställs det frågor, så ställs de till mig. – – –

text: AA kompletterade sin anmälan med en skrivelse, som inkom till JO den 21 mars 2006.

text: Utredning

text: Inledningsvis inhämtades vissa upplysningar per telefon från enhetschefen EE, barn- och familjeenheten vid socialkontoret i Österåkers kommun.

text: Socialnämnden i Österåkers kommun anmodades därefter att göra en utredning och yttra sig över vad AA i anmälan hade anfört om CC:s förfrågan till DD om dennes medverkan vid samtalet inom ramen för hennes utbildning.

text: Socialnämnden överlämnade som sitt remissvar ett av EE upprättat tjänsteutlåtande. I utlåtandet anfördes följande.

text: Aktuell situation

text: CC träffade DD under flera samtal under gällande period. I samtalen var det svårt att få DD att prata om någonting annat än om sin ilska gentemot BB, och hennes familj. Målet var att få DD att mer fokusera på dottern BB:s väl och ve och vad som var bäst för henne. CC inbjöd därför DD att deltaga i en handledning/utbildningssammankomst i syfte att CC skulle få hjälp med att på bästa sätt hjälpa DD att se sin dotter/fokusera på sin dotter. DD upplystes att det var en utbildningsgrupp bestående av två familjeterapeuter/lärare, varav en var enhetens handledare, samt 5–6 socionomer. DD tackade ja till inbjudan.

text: Bedömning

text: Socialtjänsten träffar i sin yrkesutövning människor i utsatta lägen med olika svårigheter i livet. Det är inte alltid lätt att hitta rätt väg att ”nå fram” till en konstruktiv dialog. Därför har socialtjänstemän handledning av utifrån kommande handledare. Ibland inbjuds berörda parter att närvara under en sådan handledning. I detta fall rörde det sig om ett utbildningstillfälle i den utbildning som CC deltog i för att bli familjebehandlare. CC arbetar idag som familjebehandlare inom socialförvaltningen. Att inbjuda klienter till att deltaga i den här typen av utbildning är lika naturligt som att t.ex. läkare träffar patienter under sin utbildning. Jag kan inte se hur detta skulle ha påverkat CC:s arbete negativt i den utredning som pågick. AA yttrade sig över remissvaret.

text: I ett beslut den 20 februari 2007 anförde JO André följande.

text: Bedömning

text: Jag har tagit del av de ifrågavarande barnavårdsutredningarna som AA har bifogat anmälan. Vad som har kommit fram angående handläggningen av utredningarna föranleder inte något uttalande från min sida.

text: När det gäller förfrågan till DD om medverkan vid ett samtal som ett led i CC:s vidareutbildning vill jag anföra följande.

text: Den 6 september 2004 skickade CC en skrivelse till DD med förfrågan om han kunde tänka sig att delta vid ett samtal inom ramen för hennes utbildning i familjeterapi. Den utredning enligt

text: 11 kap. 1 §

text: SoL, gällande DD:s dotter BB, som hade inletts den 29 juli 2004 pågick alltjämt vid denna tidpunkt. Ansvarig handläggare för utredningen var socialsekreteraren FF. Det har inte framgått i vad mån CC tog aktiv del i själva utredningsarbetet. Enligt remissvaret förekom dock flera samtal mellan henne och DD under aktuell period och det var hon som den 27 november 2004, i egenskap av 1:e socialsekreterare, fattade beslut om att utredningen skulle avslutas. Det får således förutsättas att hon har varit involverad i ärendet. Det är mot denna bakgrund som man skall bedöma lämpligheten av hennes förfrågan till DD om medverkan vid det samtal som hon önskade ha med honom inom ramen för sin vidareutbildning.

text: Nämnden har i remissvaret framfört att en inbjudan om att låta en enskild delta i en sådan utbildning av förvaltningens tjänstemän som här är aktuell är fullt naturlig och att detta inte skulle ha påverkat CC:s arbete i den pågående utredningen negativt.

text: I

text: 3 kap. 3 §

text: SoL stadgas att insatser inom socialtjänsten skall vara av god kvalitet och att det för utförandet av socialnämndens uppgifter skall finnas personal med lämplig utbildning och erfarenhet. Vidare skall kvaliteten i verksamheten systematiskt och fortlöpande utvecklas och säkras. Personalens kompetens- och kunskapsutveckling är av central betydelse för socialtjänstens möjligheter att erbjuda insatser av god kvalitet. Ansvaret för detta vilar till stor del på den som är ansvarig för verksamheten, dvs. arbetsgivaren. Det får antas att en socialnämnd ser till att nyanställd personal får erforderlig introduktion och handledning. Senare under anställningen kan det bli fråga om att erbjuda den anställde vidareutbildning för att han eller hon skall kunna utföra uppgifter som kräver expertkunskaper. Sådan fortbildning kan utgöras av t.ex. interna kurser, handledning av externa konsulter eller utbildningar som anordnas inom ramen för högskolornas verksamhet.

text: Jag kan förstå att det vid vidareutbildning av tjänstemän kan vara en fördel om de samtal som äger rum inom ramen för utbildningen är så verklighetsnära som möjligt och kan hållas med personer som är aktuella vid förvaltningen i t.ex. utredningar av olika slag. Jag ifrågasätter inte att enskilda kan tillfrågas om eventuell medverkan. Det är emellertid av mycket stor vikt att en sådan förfrågan framställs till ”rätt” person och på det sättet att det är helt klart för den enskilde att ett deltagande är frivilligt och att han eller hon kan tacka nej utan att det får några negativa konsekvenser för honom eller henne i ett pågående ärende. Det kan t.ex. diskuteras om det är lämpligt att en tjänsteman, som är eller kan bli involverad i ett pågående ärende, på eget initiativ till en enskild skickar ut en förfrågan av det slag som är aktuell i förevarande fall. Skälet för detta är bl.a. att en sådan förfrågan, om den från den enskildes synpunkt framställs på ett felaktigt sätt eller vid fel tidpunkt, skulle kunna skada ett förtroende som har byggts upp mellan honom eller henne och socialtjänsten i det pågående ärendet, vilket självfallet vore djupt olyckligt. Det

text: kan också vara en grannlaga uppgift att bedöma i vad mån det är lämpligt att en tjänsteman som är inblandad i handläggningen av den enskildes pågående ärende också håller samtal med denne som ett led i sin egen utbildning, och frågan är vem som ytterst skall göra den bedömningen.

text: Det är svårt att ge generella riktlinjer för hur kontakter bör tas med enskilda personer i en sådan situation som det här handlar om. Mot den bakgrunden vill jag inte rikta någon kritik mot CC för hennes agerande i detta fall utan nöjer mig med att rent allmänt framhålla att försiktighet är påkallad när befattningshavare vid en myndighet vänder sig till en part i ett pågående ärende med förfrågan om denne kan tänka sig att medverka inom ramen för en utbildningsåtgärd.

text: Socialstyrelsen arbetar i olika sammanhang med frågor som rör vidareutbildning och kompetensutveckling av personal inom socialtjänsten. Mot den bakgrunden finner jag skäl att sända en kopia av detta beslut till Socialstyrelsen för kännedom.

text: Vad som i övrigt har förekommit i ärendet föranleder inte någon åtgärd eller något uttalande från min sida.


avgjordAv: Justitieombudsmannen Katarina Påhlsson

nyckelord: Anstalt Verkställighet

title: Kritik mot Kriminalvården, anstalten Asptuna, för att en person har nekats att börja verkställa sitt fängelsestraff

sammanfattning: En person har nekats att påbörja verkställighet av sitt fängelsestraff eftersom det var fullbelagt i anstalten Asptuna, den anstalt han hade anvisats att inställa sig vid. JO konstaterar att hög beläggning eller till och med överbeläggning i ett häkte eller en anstalt inte ger Kriminalvården rätt att neka en dömd person att börja avtjäna sitt straff. Anstalten får kritik för att inte ha fullgjort sin skyldighet att ta emot den dömde. Enligt Kriminalvården berodde det inträffade på ett missförstånd mellan två tjänstemän i anstalten. JO understryker därför vikten av tydlig kommunikation och av att personal har tillräckliga kunskaper om det regelverk som gäller i en situation som den aktuella. Ärendet utgör ytterligare ett exempel på konsekvenser som den ansträngda beläggningssituationen inom Kriminalvården medför. Enligt JO är utvecklingen på området mycket bekymmersam och hon kommer att fortsätta följa den.

text: Anmälan

text: I en anmälan som kom in till JO den 17 september 2023 förde AA fram klagomål mot Kriminalvården, anstalten Asptuna, och anstaltschefen där. Hon anförde bl.a. följande.

text: Hon och BB åkte till anstalten den 12 september 2023 i enlighet med ett beslut om inställelse från Kriminalvårdens placeringssektion. Dessförinnan hade de ringt till anstalten för att meddela BB:s ankomst. Trots det blev BB nekad att inställa sig och fick inte heller någon hjälp med transport därifrån. Enligt personal hade anstaltschefen gett order om att inte ta emot fler intagna. BB fick vänta till dagen därpå med inställelsen.

text: Den 26 oktober 2023 lämnade AA bl.a. följande muntliga upplysningar till JO.

text: Hon är inte helt säker på om anstalten motiverade varför BB inte fick inställa sig, men hon tror att det berodde på att det var fullbelagt. Hon minns att personal i centralvakten uttryckte att anstalten hade delat ut den sista madrassen.

text: Utredning

text: JO uppmanade Kriminalvården att yttra sig över det som AA fört fram i redovisade delar.

text: I sitt remissvar anförde Kriminalvården, Region Stockholm, genom regionchefen, huvudsakligen följande:

text: Kriminalvården har inhämtat uppgifter från ledningen vid anstalten Asptuna. Det är riktigt att BB nekades att inställa sig den 12 september 2023. Vid tidpunkten var det helt fullbelagt i anstalten, inklusive överbeläggningsplatser. Även anstaltens avskildhetsplatser var belagda. Den som tjänstgjorde som vakthavande befäl (VB) den aktuella dagen ringde till kriminalvårdschefen (KVC) i beredskap utifrån platssituationen på anstalten. Under detta samtal kom den dömde till anstalten och önskade ställa in sig. VB uppfattade att KVC i beredskap godkände att neka den dömde att inställa sig. Han uppmanades att ställa in sig i annat häkte eller anstalt. Dagen efter lästes beredskapsloggen av den kriminalvårdsinspektör som tjänstgjorde som KVC i beredskap dagen innan. Hon noterade att det hade blivit ett missförstånd i kommunikationen mellan henne och det vakthavande befälet och kontaktade därför anstaltsledningen vid Asptuna. KVC i beredskap hade endast svarat nekande på möjligheten att öppna ytterligare beredskapsplatser på anstalten Asptuna. Frågan om egen inställelse diskuterades inte enligt henne. Anstaltsledningen höll den 19 september ett utredande samtal med den som tjänstgjorde som vakthavande befäl en vecka tidigare. Hon har därefter själv valt att inte längre vikariera som vakthavande befäl.

text: Rättslig reglering

text: Av

text: 5 § strafftidslagen (2018:1251)

text: följer att en dömd har rätt att påbörja verkställigheten av ett fängelsestraff om han eller hon begär det och straffet är verkställbart. Av

text: 3 § strafftidsförordningen (2019:95)

text: följer att trots att en dömd har rätt att påbörja verkställigheten av ett fängelsestraff enligt

text: 5 § strafftidslagen (2018:1251)

text: får Kriminalvården neka att ta emot den dömde i anstalt eller häkte vid upplopp, utbrott av sjukdom eller annan liknande extraordinär omständighet.

text: Kriminalvårdens bedömning

text: Någon sådan omständighet som gav Kriminalvården rätt att neka den dömde att påbörja verkställigheten av fängelsestraffet förelåg inte. Att BB nekades att inställa sig berodde på att det vakthavande befälet missuppfattade KVC i beredskap. Beslut att tillskapa beredskapsplatser vid anstalter och häkten fattas av generaldirektören, se arbetsordning för Kriminalvården, s. 13.

text: AA fick tillfälle att yttra sig över remissvaret.

text: Rättslig reglering m.m.

text: Kriminalvården har redogjort för relevant rättslig reglering. Jag vill för egen del tillägga följande.

text: Enligt

text: 6 § första stycket strafftidslagen (2018:1251)

text: ska en dömd om han eller hon inte är frihetsberövad när fängelsestraffet är verkställbart utan dröjsmål föreläggas att senast en viss dag inställa sig vid den kriminalvårdsanstalt där fängelsestraffet ska verkställas.

text: Den dömde har dock alltid rätt att inställa sig för verkställighet tidigare än vad som angetts i föreläggandet och vid en annan anstalt eller i ett häkte. Det följer av

text: 5 § strafftidslagen

text: . Bestämmelsen är utformad som en rättighet för den intagne och innebär motsvarande skyldighet för Kriminalvården. Sedan den dömde har påbörjat verkställigheten är det myndighetens ansvar att flytta eller omplacera honom eller henne till en annan kriminalvårdsanstalt, om det finns behov av det (se Bäcklund m.fl.,

text: Brottsbalken

text: , En kommentar [24 november 2023, Version 23, JUNO], kommentaren till

text: 5 § strafftidslagen

text: Kriminalvården har pekat på att myndigheten i vissa situationer får neka att ta emot den dömde (

text: 3 § strafftidsförordningen

text: [2019:95]). Som anges i myndighetens egen handbok för inledande av verkställighet av fängelsestraff (

text: ) är hög beläggning eller till och med överbeläggning i ett häkte eller en anstalt inte en sådan ”annan liknande extraordinär omständighet” som ger Kriminalvården rätt att neka den dömde att påbörja verkställighet.

text: Bedömning

text: Det är utrett att det inte fanns någon omständighet som gav anstalten rätt att neka BB att påbörja verkställigheten av sitt fängelsestraff. Anstalten var följaktligen skyldig att ta emot BB och därefter, vid behov, omplacera honom. Anstalten förtjänar kritik för att inte ha fullgjort denna skyldighet.

text: Kriminalvården har inte bemött AA:s påstående om att BB inställde sig i anstalten Asptuna i enlighet med vad jag uppfattar som ett föreläggande från myndighetens placeringssektion. Jag utgår därför från att det har förhållit sig på det viset. Det har alltså inte rört sig om att BB inställde sig i en annan anstalt eller vid en annan tidpunkt än vad myndigheten hade anvisat. Anstalten hade förvisso haft en skyldighet att ta emot BB också under sådana förhållanden men enligt min uppfattning är det än mer anmärkningsvärt att BB nekades inställelse när han följde ett föreläggande som myndigheten hade utfärdat.

text: Enligt remissvaret berodde det inträffade på ett missförstånd mellan kriminalvårdschefen i beredskap och det vakthavande befälet. Jag vill i det sammanhanget understryka vikten av tydlig kommunikation mellan olika personalkategorier och av att personal har tillräckliga kunskaper om det regelverk som gäller för inledande av verkställighet av ett fängelsestraff. Det kan konstateras att det brustit även i dessa avseenden, vilket jag är kritisk till.

text: Frågor som rör beläggningssituationen inom Kriminalvården har uppmärksammats av JO vid flera tillfällen tidigare. Det här ärendet utgör ytterligare ett exempel på konsekvenser som den ansträngda situationen medför. Jag utreder dessutom ännu ett ärende som rör frågan om nekad inställelse i anstalt på grund av platsbrist, dnr 2543-2024. I det ärendet har ett yttrande begärts från Kriminalvården. Utvecklingen på det här området är mycket bekymmersam och jag kommer att fortsätta följa den.

text: Det som i övrigt har kommit fram motiverar inte några uttalanden från min sida.

text: Ärendet avslutas.

text: Beslutet har fattats av JO Katarina Påhlsson. Dokumentet har fastställts digitalt och har ingen underskrift. Rättssakkunniga Sanna Ekman har föredragit ärendet och byråchefen Catrine Björkman har deltagit i beredningen.