avgjordAv: Justitieombudsmannen Lilian Wiklund

title: Kritik mot Individ- och familjeomsorgsnämnden i Kungsbacka kommun för att en förälder inte erbjöds tillfälle att delta i en barnavårdsutredning

sammanfattning: Efter en orosanmälan från en fyraårig flickas förskola beslutade socialtjänsten dels att inleda en barnavårdsutredning, dels att göra en polisanmälan som gällde misstankar om att flickans pappa förgripit sig mot dottern när hon vistades hos fadern. Vid den tiden hade flickan, åtminstone tidvis, bott växelvis hos föräldrarna, som hade gemensam vårdnad om henne. Pappan anhölls och häktades, men frigavs efter några veckor. Barnavårdsutredningen genomfördes och avslutades utan att pappan hördes personligen i utredningen. Han klagade till JO bl.a. på att han inte hade fått komma till tals under utredningen. JO framhåller att det ligger i sakens natur, när en utredning gäller ett barns förhållanden i en förälders hem, att nämnden hämtar in uppgifter från den föräldern. Nämnden kan visserligen inte tvinga någon att medverka i utredningen. Däremot är det angeläget att nämnden tydliggör för föräldern att det är viktigt att han eller hon bidrar med upplysningar. Nämnden kan enligt JO inte nöja sig med att vid något enstaka tillfälle försöka få till stånd en kontakt, utan det är något som nämnden ska göra fortlöpande under en utrednings gång. Åtskilliga av de åtgärder som socialtjänstens utredare uppger sig ha vidtagit under den aktuella utredningen finns inte dokumenterade i journalanteckningarna. Det har lett bl.a. till att nämnden har haft svårt att redogöra för handläggningen. Med utgångspunkt från det som nämnden har anfört konstaterar JO emellertid att pappan inte vid något tillfälle har kallats skriftligen till ett möte med utredarna eller att utredarna på något annat sätt tydligt har erbjudit honom att träffa dem. Det har visserligen sagts att pappan fick del av vissa handlingar och viss information under utredningen utan att framföra några synpunkter eller invändningar. Den färdigställda utredningen kommunicerades också med honom utan att han förde fram några synpunkter. Även om han på det sättet fick möjlighet att komma till tals borde utredarna också, enligt JO:s mening, ha kallat honom till ett utredningssamtal eller på något annat sätt erbjudit honom att delta i utredningen. Sammantaget är bristerna i handläggningen av barnavårdsutredningen allvarliga. Nämnden får kritik för de påtalade bristerna.

text: Bakgrund

text: AA och BB har tillsammans en dotter, CC, som är född 2008. Vid den tid som är aktuell i ärendet hade de gemensam vårdnad om dottern.

text: Under våren 2012 uppstod en misstanke om att BB hade förgripit sig sexuellt mot CC. Individ- och familjeomsorgsnämnden i Kungsbacka kommun inledde den 3 april 2012 en utredning som, förenklat uttryckt, rörde den uppkomna misstanken om övergrepp mot dottern och moderns möjlighet att skydda flickan. Nämndens utredning avslutades utan någon åtgärd från nämndens sida den 14 juni 2012. BB hade inte hörts i nämndens utredning. I utredningen noterades i fråga om hans medverkan bl.a. följande:

text: Pappa BB har på inbjudan av utredarna valt att inte delta i utredningen.

text: Anmälan

text: Advokaten DD klagade, som ombud för BB, till JO på socialförvaltningen i Kungsbacka kommun. Klagomålen gällde handläggningen av ärendet om CC (JO:s dnr 4752-2012). Han anförde bl.a. att BB inte hade fått komma till tals i socialförvaltningens utredning.

text: JO lånade in och granskade vissa handlingar från socialförvaltningen. Föredraganden hämtade per telefon in kompletterande upplysningar. JO beslutade därefter att frågan om huruvida BB hade fått möjlighet att komma till tals i socialförvaltningens ärende skulle utredas inom ramen för ett särskilt ärende (dnr 2653-2014). Vad som hade kommit fram gav däremot inte JO tillräcklig anledning att fortsätta utredningen av klagomålen i övrigt (JO:s beslut den 22 maj 2013 i ärende med dnr 4752-2012).

text: Utredning

text: JO begärde att Individ- och familjeomsorgsnämnden i Kungsbacka kommun skulle yttra sig över det som DD hade framfört i anmälan om att BB inte hade fått komma till tals i utredningen.

text: Nämndens sociala utskott för individ & familjeomsorg beslutade att som sitt remissvar översända en skrivelse som hade upprättats av verksamhetschefen EE. I skrivelsen anfördes bl.a. följande:

text: På förekommen anledning har undertecknad granskat CC:s journal. I journalen finns ingen särskild kallelse eller inbjudan att lämna uppgifter till BB i samband med barnavårdsutredningen. Det framkommer inte heller att BB skulle ha blivit kallad eller kontaktad på något annat sätt. Det som finns är ett brev till BB daterat 2012-05-07 (se sidan 4 i bifogad utredning, här utelämnad, JO:s anm.)Av brevet framgår endast att man inlett utredning och att man har begärt ut handlingar från olika instanser avseende CC och BB. Uppgiften (se sidan 2, här utelämnad, JO:s anm.) i barnavårdsutredningen om att "Pappa BB har på inbjudan till utredarna valt att inte delta i utredningen" torde därför vara felaktig. Att en förälder inte inbjuds att komma till tals och delta i en utredning stämmer inte överens med hur barnavårdsutredningar skall och brukar bedrivas inom socialtjänsten i Kungsbacka. Det normala och riktiga är självfallet att båda föräldrarna och barnet får komma till tals, vara delaktiga och lämna synpunkter i utredningen. Självfallet skall också information i utredningen stämma överens med verkligheten. Det är felaktigt att påstå att BB inbjudits och valt att inte delta i utredningen när så inte har skett.

text: Anledningen till att BB inte kallats eller på annat sätt blivit inbjuden i utredningen är oklar. De personer som var handläggare för ärendet och gjorde utredningen arbetar inte längre kvar på Individ- & Familjeomsorgen i Kungsbacka. Deras synpunkter och förklaring har därför inte kunnat inhämtas.

text: JO gav DD tillfälle att yttra sig över remissvaret.

text: Därefter kom verksamhetschefen EE in med en kompletterande skrivelse. I den anförde hon följande:

text: Vid kontakt med handläggarna i barnavårdsutredningen har uppgifter framkommit om att BB erbjudits kontakt med utredarna via familjerätten i Kungsbacka kommun. En anteckning om detta finns i journalen. Enligt anteckningen skall BB ha avstått kontakt.

text: EE skickade in en kopia av en journalanteckning som var daterad den 28 maj 2012. I den hade noterats följande:

text: BB avstår från erbjuden kontakt med utredarna via familjerätten.

text: DD kommenterade verksamhetschefen EE:s kompletterande uppgifter och anförde bl.a. att den enda gången frågan om kontakt med barnavårdsutredarna avhandlades var vid ett besök hos familjerättssekreterarna.

text: JO begärde att nämnden skulle komma in med ett kompletterande yttrande.

text: Nämndens sociala utskott för individ & familjeomsorg beslutade att som sitt remissvar översända en skrivelse från verksamhetschefen EE. I skrivelsen anfördes bl.a. följande:

text: När undertecknad, av annan anledning, var i kontakt med handläggarna i augusti månad 2013 uppmärksammades undertecknad på en anteckning i CC:s journal där det framkommer att pappan erbjudits kontakt med handläggarna i barnavårdsutredningen via handläggare på Familjerätten i Kungsbacka kommun vid ett besök där. Undertecknad kompletterade den 22 augusti 2013 det gamla yttrandet med dessa nya uppgifter. Den 27 augusti 2013 anmodade JO Individ & Familjeomsorgen i Kungsbacka kommun att inkomma med ett förnyat yttrande med anledning av det som framkommit. Inför detta förnyade yttrande har undertecknad inhämtat en skriftlig redogörelse av handläggarnas redogörelse för handläggningen av ärendet.

text: Handläggarnas redogörelse

text: Utredning inleds och utredningsplan skickas till BB. BB blir anhållen och häktad, ingen kontakt medges från polismyndigheten på grund av restriktioner. Vi håller BB informerad om hur utredningen ska genomföras via ombud, inga synpunkter kring utredningsplan inkommer. Skyddsutredningen innehåller två frågeställningar utifrån anmälan, som är preciserad, där BB misstänks för sexuella övergrepp. Har flickan varit utsatt för sexuella övergrepp? Kan mamma i så fall skydda sitt barn? Den första frågeställningen besvarar BB i polisutredning. Han nekar till brott och framför inga andra synpunkter i frågan. Den andra besvaras av mamman samt genomgång av psykiatriska journaler avseende pappan. Där går att utläsa att mamman under perioder tagit över ansvaret för flickan och han har inga negativa

text: synpunkter över hennes omvårdnad. Pappa tillskriver mamman goda egenskaper, vilka utredarna får bekräftade i kontakten med mamman. När BB inte längre är frihetsberövad efter cirka fyra veckor, pågick fortfarande polisutredningen och frågeställningarna i skyddsutredningen hade till stora delar besvarats. Arbetsmaterial/delar av utredningen skickas till föräldrarna för eventuella synpunkter och genomläsning, inga synpunkter inkommer. Pappan blir kallad till familjerätten för ett snabbyttrande till tingsrätten och kommer tillsammans med sin advokat. I avslutningen av samtalet med familjerätten erbjuds pappan personlig presentation av handläggarna i barnavårdsutredningen samt tid för samtal med dem. Detta för att säkerställa att information och inbjudan för genomgång av delar i utredningen framförts då vi var osäkra på var pappan befann sig eftersom han inte hade hört av sig eller inkommit med några synpunkter. Familjerättens handläggare berättade efter det mötet att de blev ifrågasatta av pappans advokat för att vi erbjöd pappan ett möte. De informerade att utredarna ville boka en tid för samtal samt personlig kontakt. Advokaten sa kraftfullt att det skulle ni aldrig ha frågat. Då pappan har fått brev och telefonnummer valde vi att inte tvinga oss på honom då det inte är en skyldighet att vara delaktig i en utredning. I samråd med enhetschef avslutas utredningen då inga synpunkter har inkommit och bedömning görs av handläggare och enhetschef att frågeställningarna besvarats och hela ärendet avslutas därmed. Eftersom det parallellt pågick en polisutredning som även besvarade vår första frågeställning utgick vi från att pappan i samråd med sitt juridiska ombud inte ville uttala sig i frågan utifrån att det skulle kunna påverka brottsutredningen. Vår erfarenhet är att detta inte är ovanligt när det pågår både brotts- och skyddsutredning. Vi hade full respekt för det. Handläggarna på familjerätten kommer väl ihåg samtalet men valde att inte journalföra det då det inte hade med deras yttrande att göra.

text: Genomgång av journalen

text: De kontakter mellan handläggarna i barnavårdsutredningen och BB som finns dokumenterade är dels ett brev till BB daterat 2012-05-07. I brevet framgår att man inlett utredning och BB informeras om att man begärt ut handlingar från olika instanser avseende dottern och BB själv (Se bilaga 1, här utelämnad, JO:s anm.) Det finns också en anteckning i journalen 2012-05-28 som lyder "BB avstår från erbjuden kontakt med utredarna via Familjerätten". Vidare framgår av journalen att man skickat utredningen till BB för delgivning 2012-06-15 och att mottagningsbevis från BB inkommit till socialtjänsten 2012-06-20. När det 2012-06-26 inte inkommit några synpunkter på utredningen från BB avslutas ärendet samma dag. Den uppgift som lämnats av handläggarna om att utredningsplanen skickats till BB finns inte verifierad i journalen. Inte heller uppgiften att man försökt att kontakta pappan, men inte fått tillåtelse till kontakt av polismyndigheten på grund av restriktioner. Det saknas även anteckningar som styrker kontakter med pappans advokat eller att man hållit pappan informerad om hur utredningen skulle genomföras. I journalen går inte heller att utläsa att pappan skulle ha fått arbetsmaterial/delar av utredningen skickade till sig under utredningstiden.

text: Bedömning

text: Eftersom handläggarnas uppgifter om handläggningen och uppgifterna i journalen väsentligen skiljer sig åt från varandra är det svårt att göra en helt enhetlig bedömning av handläggningen.

text: Undertecknads bedömning är emellertid att om handläggarnas uppgifter är korrekta så föreligger det brister i dokumentationen då samtliga kontakter med BB, hans ombud och polismyndigheten skulle ha journalförts. Handläggarnas uppgifter ger vid handen att betydligt större ansträngningar gjorts för att hålla BB underrättad om och göra honom delaktig i utredningen. Om handläggarnas uppgifter stämmer så har BB löpande hållits informerad om och givits möjlighet till att delta i utredningen. Alla sådana försök har dock avvisats av BB och hans ombud och de har inte heller hört av sig till handläggarna för att få till stånd ett möte eller lämna uppgifter och synpunkter. Under dessa omständigheter hade det inte varit nödvändigt att göra större ansträngningar för att få kontakt med och inhämta uppgifter från BB. Om man förutsätter att journalföringen och den dokumentation som finns i ärendet avspeglar den faktiska händelseutvecklingen så blir bilden en annan. Då är frågan om det är tillräckligt att i en barnavårdsutredning endast kalla en av parterna muntligen via en annan enhet inom socialtjänsten. Min bedömning är att detta inte är fullt tillräckligt och att man borde ha gjort större ansträngningar för att nå och göra BB delaktig. Ytterligare en fråga som aktualiseras i detta scenario är om den fördröjning på en dryg månad från det att utredningen inleddes 12-04- 03 till dess att BB underrättades om detta per brev (bilaga 1, här utelämnad, JO:s anm.) är acceptabel. Enligt 11 kap 2§ SoL skall en enskild person som berörs av en barnavårdsutredning skyndsamt underrättas om att en sådan utredning pågår om inte särskilda skäl talar emot detta. Även om bedömningen görs att det finns särskilda skäl att avvakta med att underrätta den enskilde skall detta inte dröja alltför länge. Min bedömning är att om det förelåg restriktioner från polismyndigheten som gjorde det omöjligt att direkt kontakta BB så hade man kunnat försöka meddela honom det faktum att en utredning pågick muntligt via polismyndigheten. Detta hade kunnat ske tidigare än efter en månad. Om restriktioner inte förelåg borde man snarast, då detta inte längre hotade att störa brottsutredningen eller riskerade att utsätta barnet för någon olägenhet, ha informerat BB om att en utredning pågick. Han borde således ha underrättats tidigare än vad som gjorts.

text: DD kommenterade remissvaret.

text: Bedömning

text: Enligt

text: 11 kap. 1 § socialtjänstlagen (2001:453)

text: , SoL, ska socialnämnden utan dröjsmål inleda en utredning av vad som genom en ansökan eller anmälan eller på något annat sätt kommit till nämndens kännedom och som kan motivera någon åtgärd av nämnden.

text: Vid en utredning av om socialnämnden behöver ingripa till ett barns skydd eller stöd får nämnden, för att bedöma behovet av insatser, konsultera sakkunniga och i övrigt ta de kontakter som behövs (

text: 11 kap. 2 §

text: SoL).

text: En utredning inom socialtjänsten ska ges sådan omfattning att den kan ligga till grund för ett korrekt beslut. Hur utredningen ska bedrivas och hur omfattande den ska bli beror på bl.a. ärendets art. En utredning som rör insatser för barn och ungdomar förutsätter som regel en beskrivning av barnets behov och av vilka resurser som finns i barnets närhet. Socialstyrelsen har i sin publikation Barn och unga i Socialtjänsten (2006) närmare behandlat hur en sådan utredning ska utföras.

text: Jag vill för egen del framhålla att när en utredning gäller ett barns förhållanden i en förälders hem ligger det i sakens natur att nämnden hämtar in uppgifter från

text: den föräldern. Nämnden kan visserligen inte tvinga någon att medverka i utredningen. Däremot är det angeläget att nämnden tydliggör för föräldern att det är viktigt att han eller hon bidrar med upplysningar. Nämnden kan givetvis inte nöja sig med att vid något enstaka tillfälle försöka få till stånd en kontakt, utan det är något som nämnden ska göra fortlöpande under en utrednings gång.

text: Det är ostridigt att BB inte hördes personligen i den barnavårdsutredning som genomfördes våren 2012 och som gällde hans dotter CC. Huvudfrågan i JO:s ärende är om BB hade getts möjlighet att delta och yttra sig under utredningen. Det råder delade meningar om den saken. DD:s uppgift att BB inte fick tillfälle att komma till tals stöds av socialnämndens första remissyttrande. Efter det att de ansvariga utredarna lämnat en egen redogörelse till socialnämnden kan nämndens andra remissyttrande sammanfattas på följande sätt: Antingen är journalanteckningarna riktiga, och då har BB inte fått tillfälle att komma till tals, eller också är handläggarnas redogörelse riktig, och då finns det brister i dokumentationen. Det är inte sannolikt att ytterligare utredningsåtgärder från min sida kan skapa klarhet i vilken av nämndens versioner som är den korrekta. Genom den utredning som hämtats in i JO:s ärende får dock bl.a. följande anses klarlagt i fråga om händelseförloppet.

text: Den 3 april 2012 gjordes en orosanmälan från den då fyraåriga CC:s förskola till socialtjänsten. Anmälan avsåg en misstanke om att BB hade förgripit sig mot henne när hon vistades hos fadern. Socialtjänsten beslutade samma dag, den 3 april 2012, dels att inleda en utredning enligt 11 kap. 1 och 2 §§ SoL (barnavårdsutredningen), dels att göra en polisanmälan om misstanke om brott mot barn. BB anhölls och häktades men försattes senare på fri fot, enligt socialtjänstens journalanteckningar den 4 maj. Den 7 maj skickade de handläggare som ansvarade för barnavårdsutredningen ett brev till BB där de bl.a. berättade om utredningen och vilka åtgärder de vidtagit. De skrev avslutningsvis: ”… vi kommer även att ta del av förundersökningen från polisen när den blir en offentlig handling. Genom den får vi del av ditt vittnesmål och din inställning till din dotter. Vi kommer att avsluta utredningen så snart vi kan. Vi har också rekommenderat AA att ansöka om enskild vårdnad utifrån ett skyddsperspektiv.” BB kallades av familjerätten i Kungsbacka till ett samtal den 28 maj 2012. Anledningen var att familjerätten hade fått i uppdrag av Varbergs tingsrätt att lämna upplysningar till tingsrätten sedan AA begärt att få ensam vårdnad om CC. BB samtalade med två familjerättssekreterare, i närvaro av sitt ombud DD. Innan samtalet avslutades erbjöd familjerättssekreterarna BB att träffa handläggarna i barnavårdsutredningen. DD svarade för BB:s räkning och avböjde att träffa handläggarna efter mötet hos familjerätten.

text: Den 14 juni 2012 färdigställdes barnavårdsutredningen och sändes den 15 juni i rekommenderat brev till BB. Den 20 juni kom det kvitterade mottagningsbeviset tillbaka till förvaltningen. Den 26 juni antecknades det i journalen att

text: inga synpunkter hade kommit in från BB. Barnavårdsutredningen avslutades samma dag.

text: Fram till dess att orosanmälan gjordes hade, som jag uppfattat det, CC åtminstone tidvis bott växelvis hos föräldrarna, som hade gemensam vårdnad om henne. Barnavårdsutredningen motiverades av misstankar om övergrepp som skulle ha begåtts när CC vistades hos sin far. Det var därför enligt min mening angeläget att höra även BB under utredningens gång.

text: Med utgångspunkt från det som nämnden har anfört kan jag konstatera att BB inte vid något tillfälle har kallats skriftligen till ett möte med utredarna eller att utredarna på annat sätt tydligt har erbjudit honom att träffa dem. I det brev som utredarna skrev till BB den 7 maj 2012 uttrycks exempelvis inget intresse från deras sida av att tala med honom och framhålls på inget sätt att det är angeläget att han bidrar till utredningen. Tvärtom klargörs att hans inställning skulle komma att hämtas från förundersökningen. Inte heller kan det erbjudande om att träffa utredarna som lämnades via familjerättssekreterarna vid mötet den 28 maj 2012 anses ersätta en direktkontakt med honom. Vidare kan enligt min mening en andrahandsuppgift från familjerättssekreterarna att BB ”avstår från erbjuden kontakt med utredarna via familjerätten” inte anses motivera utredarnas ställningstagande att ”inte tvinga oss på honom”.

text: Det har visserligen sagts att BB har fått del av utredningsplanen och att hans ombud har hållits informerad om hur utredningen skulle genomföras, men att inga synpunkter eller invändningar har framförts. BB har också kommunicerats utredningen när den hade slutförts, men tycks inte ha kommit in med några synpunkter på den. Även om han naturligtvis på det sättet har fått möjlighet att komma till tals borde utredarna, enligt min mening, också ha kallat honom till ett utredningssamtal eller på annat sätt tydligt ha erbjudit honom att delta i utredningen. Så har inte skett, vilket är en brist i handläggningen.

text: Åtskilliga av de åtgärder som utredarna uppger sig ha vidtagit finns inte på något sätt dokumenterade i journalanteckningarna. Det har lett bl.a. till att nämnden har haft svårt att redogöra för handläggningen av ärendet. Att det uppstår sådana svårigheter riskerar givetvis att minska förtroendet för myndighetens handläggning.

text: Sammantaget är bristerna i handläggningen av barnavårdsutredningen allvarliga. Nämnden bär det yttersta ansvaret för kvaliteten i socialtjänstens verksamhet och ska kritiseras för de påtalade bristerna.

text: Jag har noterat att även Inspektionen för vård och omsorg (IVO) har granskat socialtjänstens handläggning av ärendet. IVO:s beslut fattades den 25 mars 2014 (dnr 8.5-37266/2013). Det finns därför inte anledning för mig att vidta någon ytterligare åtgärd i saken.

text: Ärendet avslutas.


nyckelord:
Ansökan
God förvaltning/myndighetsetik
Långsam handläggning

publisher: Justitieombudsmannen

title: Anmälan mot Kriminalvården, anstalten Tygelsjö, om försvunna tillhörigheter

org: jo

text: Anmälan

type: rubrik

text: I en anmälan, som kom in till JO den 13 maj 2008, framförde AA, som var intagen i anstalten Johannesberg, klagomål mot anstalten Tygelsjö och anförde att anstalten hade brustit i hanteringen av hans tillhörigheter. Han anförde bl.a. att Tygelsjöanstalten i ett samtal med hans ”kontaktkvinna” hade bekräftat att en gitarr, en tv och ett Playstationspel som AA hade haft i sitt bostadsrum hade slarvats bort i samband med att anstaltspersonalen packade hans saker inför flytten till Johannesberg. De hade vidare slarvat bort hemnycklar, mobiltelefon, laddare och handsfree som han hade förvarat i ett effektskåp. AA anförde att han hade lämnat in en förlustanmälan till Tygelsjöanstalten den 6 mars 2008 men att han inte hade fått något svar eller någon ersättning för det han förlorat.

type: stycke

text: Utredning

text: Ärendet remitterades till Kriminalvården för yttrande. I remissvaret anförde Kriminalvården, Region Syd, genom regionchefen BB, följande.

text: AA har framfört klagomål över anstalten Tygelsjös hantering av hans ersättningsanspråk för förlorad egendom. Kriminalvården, Region Syd, har med anledning härav inhämtat uppgifter från kriminalvårdsinspektör CC och klienthandläggare DD. Genom dessa uppgifter har följande framkommit. AA avvek från anstalten Tygelsjö den 4 januari 2008. I samband härmed lämnade han sitt bostadsrum olåst och nyckeln återfanns liggande på sängen. AA greps den 14 januari 2008 och in- förpassades då till anstalten Halmstad men förflyttades sedermera till anstalten Johannesberg. I två skrivelser som inkom till anstalten Tygelsjö den 17 april 2008 respektive den 23 maj 2008 begärde AA ersättning med sammanlagt 5 300 kr för förlust av en mobiltelefon med tillbehör, en TV, ett Playstationspel, en gitarr samt en nyckelknippa med hemnyckel och cykelnycklar. Anstalten Tygelsjö beslutade den 2 juni 2008 att ersätta AA med 2 100 kr för en mobiltelefon som förvarats i hans effektskåp, men avslog resterande del av ersättningsanspråket. AA begärde omprövning av beslutet hos Region Syd och inkom även med ytterligare ersättningsanspråk om 2 800 kr för låsbyte. Region Syd beslutade den 4 september 2008 att tillerkänna AA ersättning även för förlorad TV och Playstationspel samt utgifter för låsbyte.

text: AA anmälan till justitieombudsmannen anger inte vem han eller kontaktmannen skulle ha talat med den 6 mars 2008 eller vid de senare tillfällena. Varken CC eller DD uppger sig dock ha haft kontakt med AA under denna tid. Något skriftligt ersättningsanspråk har anstalten inte erhållit förrän den 17 april 2008. Eftersom AA:s rum stått olåst intill dess att personal uppmärksammat avvikelsen fanns det också en beaktansvärd risk för att andra intagna tillskansat sig egendom därifrån. Anstalten gjorde därför en grundlig eftersökning av om något av föremålen kunde återfinnas någon annanstans på anstalten. Vidare visade det sig att den reversal som upprättats av två tjänstemän i samband med att bostadsrummet och effektskåpet tömdes i och med avvikandet inte kunde återfinnas på anstalten. Detta var naturligtvis ett fel från anstaltens sida då den rutinmässigt behåller en kopia av reversalen samtidigt som originalreversalen skickas med den intagnes tillhörigheter till denne nya adress. Nämnda eftersökningar var en starkt bidragande orsak till att det dröjde till den 2 juni 2008 innan beslut i ersättningsärendet kunde meddelas. Sammantaget finner Region Syd att utredningen inte visat att det finns anledning att rikta någon kritik mot anstaltens handläggning av ersättningsanspråket utöver vad anstalten själv medgett avseende den förkomna reversalen. I det sammanhanget kan särskilt anmärkas att det i 6 kap 4 § Kriminalvårdens föreskrifter och allmänna råd för verkställighet i anstalt (

text: KVFS 2008:3

text: ) talas om att kopior av uppgjorda förteckningar och den intagnes tillhörigheter ska så snart det kan ske skickas dit den intagne förflyttats eller vid frigivning till den intagne. Kriminalvårdens föreskrifter talar således om att anstalten bör behålla originalet av reversalen och anstalten Tygelsjö har påmints om det föreskrivna förhållandet.

text: AA gavs tillfälle att kommentera remissvaret.

text: Bedömning

text: Av Kriminalvårdens remissvar framgår att Kriminalvården har fattat beslut i frågan om ersättning till AA för hans försvunna saker. Jag vill framhålla att JO inte kan ändra eller upphäva myndigheters beslut. Granskningen är inte heller avsedd att föregripa eller ersätta den prövning som kan eller har kunnat ske i ordinarie ordning. Mot denna bakgrund tar jag inte ställning till om Kriminalvårdens beslut om ersättning var riktigt.

text: I 5 kap. 3–4 §§ Kriminalvårdens föreskrifter och allmänna råd för verkställighet i anstalt,

text: KVFS 2006:26

text: , som gällde vid tiden för den anmälda händelsen (fr.o.m. den 1 april 2008 ersatt med 6 kap. 3–4 §§

text: KVFS 2008:3

text: ), finns bestämmelser om hur den intagnes tillhörigheter ska hanteras vid förflyttning till annan anstalt. Av 4 § framgår bl.a. att om den intagne inte själv kan ombesörja nedpackning och plombering av de tillhörigheter som förvarats i bostadsrummet ska två tjänstemän utföra detta.

text: Enligt Kriminalvårdens remissvar har den förteckning som upprättades när AA:s rum och effektskåp tömdes förkommit och har inte gått att återfinna i anstalten. Detta har i sin tur lett till att handläggningen av AA:s ersättningsanspråk har fördröjts. Jag har i tidigare beslut påpekat att en intagen, som i viss mån kan sägas lämna över rådigheten över sina tillhörigheter till Kriminalvården, ska kunna räkna med att få tillbaka dem. Det är därför viktigt att Kriminalvården är noggrann vid den formella hanteringen av den intagnes tillhörigheter. Kriminalvården kan inte undgå kritik för den försvunna

text: förteckningen och för att handläggningen av AA ersättningsanspråk har dragit ut på tiden. Ärendet avslutas.

type: avgorande


avgjordAv: Justitieombudsmannen Cecilia Renfors

title: Kritik mot Kultur- och fritidsnämnden i Botkyrka kommun för att Tumba bibliotek handlagt framställningar om att få låna två böcker på ett sätt som står i strid med bibliotekslagen och 1 kap. 9 § regeringsformen

sammanfattning: En person begärde att få låna boken Invandring och mörkläggning – en saklig rapport från en förryckt tid vid Tumba bibliotek. Biblioteket beslutade att varken köpa in eller fjärrlåna boken med hänvisning till kvalitetsbrister, framför allt när det gäller saklighet och källhantering, men också till att boken på ett flertal punkter strider mot den interkulturella handlingsplanen. Personen begärde senare att få låna boken Muhammeds flickor: våld, mord och våldtäkter i Islams hus. Biblioteket beslutade med en allmän hänvisning till sin verksamhetsplan och förvaltningens värdegrund att inte heller köpa in eller fjärrlåna den boken. JO konstaterar att ett folkbibliotek varken kan eller ska tillhandahålla alla böcker och att ett urval måste göras. Urvalet ska ske med utgångspunkt i det demokratiuppdrag som folkbiblioteken har och som innebär att de genom ett allsidigt och kvalitativt utbud ska bidra till kunskapsförmedling och fri åsiktsbildning utan inskränkningar utifrån ideologiska, politiska eller religiösa utgångspunkter. JO uttalar att biblioteken i sitt urval självklart inte behöver förhålla sig neutrala till brister i den vetenskapliga kvaliteten eller rena sakfel i en bok. Så länge ett yttrande inte är brottsligt finns det däremot inte något utrymme för ett folkbibliotek att ta hänsyn till de värderingar och åsikter som förs fram. Ett urval som sker på sådan grund står i direkt strid med bibliotekslagens krav på allsidighet och fri åsiktsbildning och är inte heller förenligt med objektivitetsprincipen i 1 kap. 9 § regeringsformen. JO konstaterar att de skäl som biblioteket angett beträffande Muhammeds flickor visar att man i sin bedömning har beaktat de åsikter som förs fram i boken och att de skäl som biblioteket angett beträffande Invandring och mörkläggning ger intryck av att man beaktat åsikterna i boken. Biblioteket har därmed inte levt upp till bibliotekslagens och regeringsformens krav på objektivitet vid sin handläggning av låneframställningarna. Nämnden kritiseras för detta.

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO förde AA fram klagomål mot Kultur- och fritidsnämnden i Botkyrka kommun. Han var kritisk bl.a. till handläggningen av hans framställningar hos Tumba bibliotek om att få låna böckerna Invandring och mörkläggning – en saklig rapport från en förryckt tid (nedan kallad Invandring och mörkläggning), skriven av Karl-Olov Arnstberg och Gunnar Sandelin, och

text: Muhammeds flickor: våld, mord och våldtäkter i Islams hus (nedan kallad Muhammeds flickor), skriven av Lars Hedegaard. AA ifrågasatte om handläggningen levt upp till kraven i

text: regeringsformen

text: Bakgrund

text: Styrande dokument för biblioteken i Botkyrka För biblioteken i Botkyrka har kommunen en verksamhetsplan, en interkulturell handlingsplan samt en inköps- och fjärrlånepolicy. Dessa fungerar som styrande dokument för Tumba bibliotek.

text: I verksamhetsplanen anges verksamhetsmål, utvecklingsåtaganden och en vision med gemensamma förhållningssätt för biblioteken i Botkyrka. I planen för år 2016 anges bl.a. att när värden som demokrati, yttrandefrihet och mänskliga rättigheter står emot varandra, t.ex. i programverksamhet eller medieurval, är mänskliga rättigheter det överordnade värdet.

text: I den interkulturella handlingsplanen anges det förhållningssätt som ska gälla för personalen och organisationen vid biblioteken i Botkyrka samt riktlinjer för bemötande, medieurval och program. Av handlingsplanen framgår bl.a. att man i Botkyrka ser mångfald som en rikedom, att bibliotekets medier ska spegla Botkyrkas mångfald och att fortlöpande diskussioner kring mediepolicyfrågor ska föras.

text: Under handläggningen hos JO har kultur- och fritidsförvaltningen i Botkyrka kommun beslutat om en inköps- och fjärrlånepolicy. Där anges bl.a. att biblioteken i Botkyrka tar avstånd från medier som strider mot mänskliga rättigheter och allas lika värde. Begäran att få låna Invandring och mörkläggning I januari 2014 begärde AA att få låna Invandring och mörkläggning på Tumba bibliotek. I februari 2014 fick han besked om att biblioteket beslutat att inte köpa in eller fjärrlåna boken med hänvisning till bristande kvalitet. AA invände mot beslutet.

text: I mars 2014 meddelade bibliotekets verksamhetschef AA att man gjort bedömningen att boken inte skulle köpas in på grund av brister i saklighet och kvalitet samt med hänvisning till bibliotekens interkulturella handlingsplan. Vidare angavs att boken var för nyutkommen för att biblioteket skulle kunna fjärrlåna den från ett annat bibliotek. Biblioteket förklarade slutligen att man skulle göra en förnyad bedömning av bokens kvalitet och fatta ett slutligt beslut om boken ska tillhandahållas av biblioteket.

text: Den 20 maj 2014 fattade verksamhetschefen ett skriftligt beslut om AA:s begäran om fjärrlån som innebar att Invandring och mörkläggning inte skulle lånas in från ett annat bibliotek. Som skäl för beslutet angavs att boken har uppenbara brister i det som kan sägas känneteckna en godtagbar kvalitet, framför allt när det gäller saklighet och källhantering. Till beslutet bifogades ett

text: utlåtande med en kvalitetsbedömning av boken som gjorts av en bibliotekarie och som verksamhetschefen ställde sig bakom.

text: I utlåtandet angavs följande.

text: Boken Invandring och mörkläggning – en saklig rapport från en förryckt tid är skriven av Karl-Olov Arnstberg, forskare och Gunnar Sandelin, journalist. Boken är genremässigt en debattbok. Ämnet som behandlas är huvudsakligen invandringspolitik och ekonomi ur invandringskritisk ståndpunkt.

text: Författarna argumenterar för en mer restriktiv invandringspolitik, dock utan att själv erbjuda konkreta lösningar. Enligt författarna finns en konspiration kring invandringspolitiken som svenska politiker, journalister och opinionsbildare har valt att förtiga.

text: Min bedömning är att boken har kvalitetsbrister på ett flertal områden. Författarna är medvetet eller omedvetet otydliga kring grundpremissen. Trots att boken till sin beskaffenhet är upplagd som en debattbok kallar författarna den för en rapport. På ett flertal ställen framhåller författarna vikten av saklighet och sunt förnuft (se titel samt förord till 2 uppl., s. 13), ord vars betydelse skiftar markant i den händelse de används i debattböcker eller rapporter. En stor del av bokens argumentation är dessutom byggd på fakta som av författarna presenteras som objektiv och saklig, men som sedermera starkt har ifrågasatts av andra sakkunniga debattörer.

text: Författarnas språkbruk för frekvent tankarna till främlingsfientlig och konspiratorisk retorik. Ord som associeras med främlingsfientliga och invandringskritiska rörelser används ofta oreflekterat (se exemplet massinvandring, s. 93). Vidare har författarna svårt att hålla sig till sakfrågor, utan svävar ofta ut i osakliga angrepp mot enskilda meningsmotståndare. I kapitlet Forskarnas svek (s. 191) går författarna till hårt angrepp mot ett antal forskare vid svenska lärosäten, men väljer att väva in personliga påhopp i den politiska argumentationen.

text: Källorna samt källhänvisningarna är inte av den höga kvalitet man förväntar sig av en forskare och en journalist. Ofta refereras det oreflekterat till mindre betrodda internet-källor; exempel på detta är Wikipedia (s. 16) Affes statistikblogg (s. 188) Flashback forum (s. 41), den nationalistiska bloggen Avpixlat (s. 39) samt ett antal privata opinionsbloggar. Ibland anges inga källhänvisningar alls, förutom att informationen har inhämtats från ”webben” (se s. 222 f.). Internetkällorna är heller ej datummärkta.

text: Sammantaget är min bedömning att boken är bristfälligt redigerad och byggd på bristfällig research samt att den inte klarar kvalitetskravet for varken en akademisk rapport eller en god debattbok. Därtill bedömer jag att boken på ett flertal punkter strider mot den interkulturella handlingsplan som har antagits lokalt av biblioteken samt centralt i Botkyrka kommun.

text: Begäran att få låna Muhammeds flickor I september 2014 begärde AA att få låna Muhammeds flickor. Han informerades om att biblioteket beslutat att inte köpa in eller fjärrlåna boken, eftersom man bedömt att bokens kvalitet har brister och att innehållet strider mot bibliotekets interkulturella handlingsplan.

text: I juli 2015 begärde AA på nytt att få låna boken. AA fick då besked om att boken inte fanns i bibliotekets bestånd, men att den skulle fjärrlånas åt honom. I

text: september 2015 fick AA information om att boken var utlånad på det bibliotek som den hade beställts ifrån. I januari 2016 frågade AA om boken hade kommit in till biblioteket och föreslog att boken i stället skulle köpas in.

text: I mars 2016 meddelade biblioteket AA att man beslutat att varken köpa in eller fjärrlåna boken med hänvisning till bristande kvalitet i enlighet med den verksamhetsplan som Botkyrka biblioteks arbete utgår ifrån. Vidare angavs att bibliotekets urval grundar sig på biblioteks- och verksamhetsplanen och ytterst Botkyrkas fastställda mål och strategier och förvaltningens värdegrund.

text: Utredning

text: JO anmodade Kultur- och fritidsnämnden i Botkyrka kommun att yttra sig över anmälan och särskilt frågan om hur bibliotekets handläggning förhåller sig till bestämmelserna i

text: 1 kap. 9 § regeringsformen

text: samt

text: och

text: 6 §§

text: bibliotekslagen

text: Nämnden redovisade följande bedömning.

text: Nämnden tolkar det som att begreppet ”kvalitet” i

text: 6 § bibliotekslagen

text: innebär att Tumba bibliotek ska göra ett aktivt urval baserat på kvalitetskriterier när biblioteket planerar inköp, upphandlar tjänster eller genomför gallring av bestånden, vilket också genomförs (se

text: prop. 2012/13:147, s 22

text: ). Tumba bibliotek har genomfört ett aktivt urval vid förfrågningar om fjärrlån. Att ett urval kan göras även vid förfrågningar om fjärrlån, under förutsättning att objektivitetsprincipen och likabehandlingsprincipen iakttas, framgår av JO 1998/99 s. 534, dnr

text: Specifikt om begäran att få låna boken ”Invandring och mörkläggning”

text: Nämnden bedömer att det var ett korrekt förfarande att göra en urvalsbedömning samt att kvalitetsbedömningen av boken har gjorts på ett noggrant sätt. Nämnden bedömer vidare att det för handläggningen i denna del hade varit fördelaktigt om det hade funnits fastslagna riktlinjer och rutiner som stöd för urvalen avseende AA:s begäran. Förvaltningen arbetar för närvarande för att ta fram en ny biblioteksplan och utifrån den ska fastställda riktlinjer och rutiner till stöd för urval tas fram. Vidare så anser nämnden att den del av bedömningen som anger att boken på ett flertal punkter stred mot den interkulturella handlingsplanen kan vara problematisk utifrån objektivitetsprincipen. Av motiveringen framgår dock inte närmare hur boken strider mot den interkulturella handlingsplanen. Motiveringen sammanvägt med det faktum att det saknas tydliga kriterier som säkerställer att objektivitetsprincipen efterlevs, gör dock att nämnden bedömer att motiveringen inte varit optimalt utformad i förhållande till objektivitetsprincipen.

text: Specifikt om begäran att få låna boken ”Muhammeds flickor: våld, mord och våldtäkter i Islams hus”

text: Beslutet [att inte köpa in eller fjärrlåna boken] motiverades med att boken har brister i kvalitet i enlighet med den verksamhetsplan som Botkyrka biblioteks arbete utgår ifrån. Det motiverades vidare med att bibliotekets urval grundar sig på biblioteksplanen och verksamhetsplanen och ytterst Botkyrkas fastställda mål och strategier och förvaltningens värdegrund. Nämnden bedömer att det vid handläggningen av begäran hade varit en fördel om det hade funnits fastslagna riktlinjer och kriterier som stöd för urvalet.

text: Sammanfattande bedömning

text: Sammanfattningsvis bedömer nämnden att handläggningen av AA:s framställningar om att få låna böckerna ”Invandring och mörkläggning ”och ”Muhammeds flickor: våld, mord och våldtäkter i Islams hus”, varit korrekt i den del att det gjorts en urvalsbedömning av de medier som han efterfrågat. Ett urval baserat på kvalitet görs vid samtliga förfrågningar om inköp och fjärrlån som inkommer till biblioteket. För att säkerställa att Tumba biblioteks hantering efterlevt objektivitetsprincipen i

text: 1 kap. 9 § regeringsformen

text: hade det dock varit fördelaktigt om det hade funnits fastställda kvalitetskriterier, riktlinjer eller rutiner för hur urvalet ska ske, vilket saknades vid tiden för AA:s respektive begäran. – – – Förvaltningen arbetar för närvarande för att ta fram en ny biblioteksplan och utifrån den ska konkreta riktlinjer och rutiner till stöd för framtida urval tas fram, som ska utgöra ett stöd vid framtida urvalsbedömningar. De kommande riktlinjerna och rutinerna är vidare tänkta att kunna bidra till att göra det tydligare för allmänheten vad som gäller kring fjärrlån och inköp och medverka till att säkerställa att objektivitetsprincipen alltjämt efterlevs.

text: Rättsliga utgångspunkter

text: Yttrande- och informationsfrihet samt censurförbud Det svenska statsskicket vilar på principen att den offentliga makten utgår från folket, vilken i sin tur bygger på fri åsiktsbildning samt allmän och lika rösträtt (se

text: 1 kap. 1 § regeringsformen

text: , RF).

text: Var och en är gentemot det allmänna tillförsäkrad bl.a. yttrandefrihet och informationsfrihet. Med yttrandefrihet avses frihet att i bl.a. skrift meddela upplysningar samt uttrycka tankar, åsikter och känslor. Informationsfriheten innebär en rätt att inhämta och ta emot upplysningar samt i övrigt ta del av andras yttranden. (Se 2 kap. 1 § första stycket 1 och 2 RF.) Däremot innefattar informationsfriheten ingen skyldighet för det allmänna att lämna information. Den innebär alltså inte något åliggande för det allmänna biblioteksväsendet att köpa eller låna in begärd litteratur. (Se JO:s beslut den 9 januari 1998, dnr

text: .) Yttrandefriheten och informationsfriheten får begränsas genom lag, bl.a. med hänsyn till allmän ordning och säkerhet, enskildas anseende eller förebyggandet och beivrandet av brott. Begränsningen får aldrig gå utöver vad som är nödvändigt med hänsyn till det ändamål som har föranlett den och inte heller sträcka sig så långt att den utgör ett hot mot den fria åsiktsbildningen. (Se 2 kap. 20–21 och 23 §§ RF.)

text: Det är förbjudet för en myndighet att på grund av en skrifts innehåll, genom åtgärder som inte är tillåtna enligt

text: tryckfrihetsförordningen

text: (TF), hindra tryckning eller utgivning av skriften eller dess spridning bland allmänheten (se

text: 1 kap. 2 § andra stycket

text: TF). Ett motsvarande förbud som gäller tekniska upptagningar finns i

text: 1 kap. 3 § yttrandefrihetsgrundlagen

text: . Censurförbudet innebär dock inte att en institution som drivs och bekostas av det allmänna är tvungen att tillhandahålla redan spritt material. Förbudet träffar därför i princip

text: inte bibliotekens verksamhet (se Justitiekanslerns, JK, beslut den 28 november 2002, dnr

text: , och den 20 mars 2003, dnr

text: Objektivitetsprincipen Förvaltningsmyndigheter ska beakta allas likhet inför lagen samt iaktta saklighet och opartiskhet i sin verksamhet (se

text: 1 kap. 9 §

text: RF). Bestämmelsen ger uttryck för en allmängiltig offentligrättslig objektivitetsprincip som innebär att myndigheter inte får låta sig vägledas av andra intressen än de som myndigheten ska tillgodose, eller ta hänsyn till ovidkommande omständigheter. Det är inte tillräckligt att myndigheter rent faktiskt iakttar saklighet och opartiskhet i sin verksamhet. De bör även agera på ett sätt som inte ger intryck av att de är osakliga eller partiska (se JO 2016/17 s. 671, dnr

text: , samt Bull och Sterzel,

text: Regeringsformen

text: – en kommentar, tredje upplagan, s. 54).

text: Av JK:s och JO:s praxis framgår att det som utgångspunkt inte är förenligt med

text: 1 kap. 9 §

text: RF att en myndighet grundar ett beslut på de åsikter som den eller det som är föremål för myndighetens bedömning ger – eller förväntas ge – uttryck för. JK har t.ex. ansett det strida mot

text: regeringsformens

text: krav på saklighet och opartiskhet samt mot grunderna för yttrandefriheten att utestänga en konstnär från att delta i en utställning med hänvisning till innehållet i det konstverk som han ville ställa ut (se JK:s beslut den 5 maj 2008, dnr

text: ). Regler om vilka budskap som får spridas i lokaler där det allmänna svarar för verksamheten får inte diskriminera mellan olika enskilda framställningar på grund av budskapets innehåll (se JO 2010/11 s. 619 I, dnr 1248-2008). Ett bibliotek får inte låta det förväntade innehållet i en föreläsning ligga till grund för ett beslut att inte upplåta bibliotekets lokaler för ändamålet (se JO 2016/17 s. 671). JO har vidare uttalat att en bedömning av om ett politiskt parti ska ges tillträde till en skola inte får göras beroende av vilka åsikter som partiet kan förväntas föra fram (se t.ex. JO 2016/17 s. 610, dnr

text: , och JO 2013/14 s. 546, dnr

text: När det gäller utlåning vid bibliotek har JO tidigare, med hänvisning till

text: 1 kap. 9 §

text: RF, uttalat att principerna om objektivitet och likabehandling är tillämpliga då ett folkbibliotek eller ett annat allmänt bibliotek tar ställning till en begäran från en enskild om att få ta del av en skrift som ingår i bibliotekets bokbestånd eller begär att få ett fjärrlån förmedlat. Det är inte acceptabelt att i en sådan situation göra åtskillnad på vuxna låntagare genom att viss i och för sig tillgänglig litteratur endast tillhandahålls eller fjärrlånas åt personer som kan visa att de har ”rätt” åsikter eller tillräckliga kunskaper i ett visst ämne (se JO 1998/99 s. 534, dnr

text: , se också JO:s beslut den 9 januari 1998, dnr

text: Folkbibliotekens uppgift m.m. År 2014 trädde en ny bibliotekslag i kraft. Enligt

text: 2 § bibliotekslagen

text: ska biblioteken i det allmänna biblioteksväsendet verka för det demokratiska

text: samhällets utveckling genom att bidra till kunskapsförmedling och fri åsiktsbildning.

text: I förarbetena till bestämmelsen anges att grunden för det allmännas stöd till biblioteksväsendet finns i övertygelsen att demokratin fördjupas genom att välinformerade individer får bättre möjligheter till insyn, inflytande och deltagande i den demokratiska processen. Demokratin befästs och fördjupas genom att individer får ökad kunskap och goda förutsättningar för ett fritt åsiktsutbyte och diskussioner om gemensamma angelägenheter. I propositionen framhålls att uppgiften att bidra till fri åsiktsbildning understryker betydelsen av att biblioteken intar en neutral hållning i förhållande till den information som tillhandahålls. Vidare anges att bestämmelsen innebär att verksamheten ska präglas av öppenhet för olika perspektiv och stå fri från censur och andra hindrande åtgärder samt att yttrandefriheten är den grund som den fria åsiktsbildningen vilar på. (Se

text: prop. 2012/13:147 s. 13

text: I

text: bibliotekslagen

text: anges att varje kommun ska ha folkbibliotek och att dessa ska vara tillgängliga för alla och anpassade efter användarnas behov. Utbudet av medier och tjänster ska präglas av allsidighet och kvalitet. (Se

text: 6 § bibliotekslagen

text: .) I förarbetena konstateras att bestämmelsen i någon mån inskränker den kommunala självstyrelsen, vilket dock bedömdes som godtagbart (

text: a. prop. s. 51

text: f.).

text: Begreppet kvalitet innebär enligt förarbetena bl.a. att folkbiblioteken ska göra ett aktivt urval baserat på kvalitetskriterier, t.ex. när de planerar inköp. Innebörden av kravet på allsidighet är bl.a. att utbudet ska vara allsidigt sammansatt och inte inskränkas utifrån ideologiska, politiska eller religiösa utgångspunkter. Det framhålls att frågan om utbud är betydelsefull av flera skäl, inte minst eftersom den rör förutsättningarna för det offentliga samtalet och allas möjlighet att få tillgång till information. Att olika åsikter och framställningar ges utrymme i det informationsutbud som biblioteken tillhandahåller ger användarna möjlighet att på egen hand bilda sig en informerad uppfattning i omdiskuterade frågor. (A. prop. s. 21–22 och 56.)

text: Bedömning

text: Utgångspunkter Ett folkbibliotek kan inte – och ska inte – tillhandahålla alla böcker. Det är förutsatt i

text: bibliotekslagen

text: att ett urval måste göras. Av förarbetena till lagen framgår att urvalet ska göras med utgångspunkt i det demokratiuppdrag folkbiblioteken har och som syftar till att bidra till kunskapsförmedling och fri åsiktsbildning genom ett allsidigt och kvalitativt utbud. Det framhålls särskilt att de allmänna biblioteken ska förhålla sig neutrala till den information de tillhandahåller och att folkbiblioteken som utgångspunkt inte får inskränka sitt medieutbud utifrån ideologiska, politiska eller religiösa utgångspunkter.

text: De principer för urvalet av böcker och andra medier som slås fast i

text: bibliotekslagen

text: får ses som ett utflöde av de krav på det allmännas agerande som följer av objektivitetsprincipen i

text: 1 kap. 9 §

text: RF och principerna om yttrande- och informationsfrihet i

text: regeringsformen

text: Det är inte en uppgift för JO att bedöma kvaliteten på böcker. Min utredning har alltså inte avsett frågan om Invandring och mörkläggning och Muhammeds flickor borde ha köpts in eller fjärrlånats, utan granskningen har avsett frågan om Tumba bibliotek hanterade AA:s framställningar om att få låna böckerna med iakttagande av de krav på objektivitet som gäller i verksamheten. Jag vill också framhålla att jag inte ser det som min uppgift att ha synpunkter på det utbud ett enskilt bibliotek väljer att tillhandahålla, om inte alldeles särskilda omständigheter skulle ge anledning till det.

text: Som framgått ovan grundas det allmänna biblioteksväsendet på övertygelsen att demokratin fördjupas genom att människor får ökad kunskap och därmed goda förutsättningar för ett fritt åsiktsutbyte. Den närmare innebörden av folkbibliotekens uppdrag att förmedla kunskap ser säkerligen olika ut beroende på vilken slags litteratur det är fråga om. Det framstår som naturligt att olika krav måste ställas på skönlitteratur och annan litteratur. När det gäller annan litteratur än skönlitteratur är den granskning av en boks vederhäftighet som görs vid biblioteken viktig för att fullgöra uppdraget att bidra till kunskapsförmedling. Det är enligt min mening självklart att bibliotekens uppgift att bidra till fri åsiktsbildning inte betyder att de ska förhålla sig neutrala till brister i den vetenskapliga kvaliteten hos en faktabok eller till rena sakfel. I

text: bibliotekslagen

text: och förarbetena till den framhålls tvärtom särskilt att utbudet ska präglas av kvalitet.

text: Bibliotekslagen

text: ger emellertid, med det undantag som anges nedan, inte något utrymme för ett folkbibliotek att i det urval som måste göras vid bokinköp beakta de värderingar och åsikter som kommer till uttryck i en bok. Det får därför inte förekomma att biblioteket avstår från att köpa in en bok med hänvisning till att den t.ex. förespråkar minskad invandring, ojämlik lönebildning eller avskaffande av den enskilda äganderätten. Ett urval som sker på sådan grund står i direkt strid med

text: bibliotekslagens

text: krav på fri åsiktsbildning och allsidighet. En sådan urvalsgrund är inte heller förenlig med objektivitetsprincipen i

text: 1 kap. 9 §

text: RF.

text: När det gäller debattböcker och liknande böcker kan det i många fall vara svårt att avgöra vad som är en uppgift om ett sakförhållande – som kan vara korrekt eller felaktig – respektive en åsiktsyttring. Bedömningen försvåras ytterligare om författaren i en framställning har vävt ihop sakuppgifter med sina egna åsikter. I sådana fall, när innehållet i en text framstår som en redogörelse för ett sakförhållande, måste det enligt min mening vara möjligt för ett bibliotek att bedöma textens kvalitet med utgångspunkten att det är en faktatext, även om det i själva verket är författarens åsikter som förs fram i texten.

text: En bok kan innehålla yttranden som är brottsliga (t.ex. hets mot folkgrupp, förtal eller uppvigling, se

text: 5 kap. 1 §

text: och

text: 16 kap.

text: och

text: 8 §§

text: brottsbalken

text: och

text: 7 kap. 4 §

text: TF). Ett sådant yttrande kan uttryckas som en åsikt. Att avstå från att köpa in en bok för att den innehåller brottsliga yttranden står inte i strid med objektivitetsprincipen, även om de uttrycks som åsikter (se t.ex. JO 2016/17 s. 661, dnr

text: och

text: , och JO 2010/11 s. 619 I).

text: Min bedömning ovan tar endast sikte på folkbibliotek och inte t.ex. skolbibliotek. Jag behandlar alltså inte den betydelse skolans demokratiska uppdrag och värdegrund (se särskilt

text: 1 kap.

text: 5 §§

text: skollagen

text: ) kan ha för vilka hänsynstaganden som är förenliga med objektivitetsprincipen i skolbibliotekens verksamhet. Handläggningen av AA:s låneframställningar Som framgått ovan har jag inga synpunkter på att ett folkbibliotek avstår från att köpa in en bok som gör anspråk på eller ger intryck av att förmedla fakta med hänvisning till att den brister i vederhäftighet. Detta gäller givetvis endast under förutsättning att bristerna inte är svepskäl för att välja bort en bok på grund av de åsikter som kommer till uttryck i den (se JO 2016/17 s. 671).

text: När det gäller Invandring och mörkläggning har biblioteket i sitt beslut i maj 2014 haft flera invändningar mot boken beträffande faktainnehållet och kvaliteten i övrigt, t.ex. när det gäller research och källhänvisningar. Biblioteket har emellertid som skäl för att inte köpa in eller fjärrlåna boken också hänvisat till att den på flera punkter strider mot den interkulturella handlingsplanen. Såvitt jag kan bedöma innehåller handlingsplanen inte något som skulle kunna utgöra ett sakligt skäl för att välja bort boken. Det ligger därför nära till hands att dra slutsatsen att biblioteket i sin bedömning av boken även har beaktat de åsikter som förs fram i den. Under alla förhållanden ger hänvisningen till handlingsplanen intryck av att man tagit sådana hänsyn. Handläggningen lever därmed inte upp till det krav på objektivitet som följer av

text: 1 kap. 9 §

text: RF.

text: Beträffande Muhammeds flickor har biblioteket motiverat sitt beslut i mars 2016 att inte köpa in eller fjärrlåna boken med en allmän hänvisning till bibliotekets verksamhetsplan och förvaltningens värdegrund. Jag kan inte dra någon annan slutsats av detta än att biblioteket i sin bedömning av boken har beaktat de åsikter som förs fram i den. Handläggningen lever därmed inte upp till

text: bibliotekslagens

text: och

text: regeringsformens

text: krav på objektivitet.

text: Kultur- och fritidsnämnden i Botkyrka kommun, som svarar för verksamheten vid biblioteket, ska kritiseras för handläggningen av AA:s låneframställningar. Riktlinjer för inköp För att urvalet vid inköp av böcker och andra medier inte ska komma i konflikt med

text: bibliotekslagens

text: objektivitetskrav är det en fördel om det finns fastställda riktlinjer för hur urvalet ska ske. Sådana riktlinjer innebär också att det blir tydligt för allmänheten och anställda på folkbiblioteken vad som gäller.

text: Riktlinjerna måste vara generella till sin karaktär och får inte – med det undantag som jag har redogjort för ovan – vara ägnade att leda till att enskilda verk väljs bort på grund av de åsikter som kommer till uttryck i dem. (Se JO 2016/17 s. 671 och där gjorda hänvisningar.)

text: I 2016 års verksamhetsplan för biblioteken i Botkyrka angavs att mänskliga rättigheter är det överordnade värdet när värden som demokrati, yttrandefrihet och mänskliga rättigheter står mot varandra, t.ex. i programverksamheten eller i medieurvalet. I verksamhetsplanen för 2017 anges bl.a. att frihet från diskriminering är överordnad yttrandefriheten i medieurvalet när dessa värden står emot varandra. I den nyligen antagna policyn för inköp och fjärrlån anges att biblioteken i Botkyrka tar avstånd från medier som strider mot mänskliga rättigheter och allas lika värde.

text: Min utredning har inte omfattat innehållet i dessa styrdokument. I den delen nöjer jag mig därför med att hänvisa till mina uttalanden i fråga om riktlinjer för inköp i ett annat beslut som meddelats i dag (dnr 4650-2016).

text: Ärendet avslutas.


avgjordAv: Kerstin André

title: Kritik mot en skolförvaltning för handläggningen av en anmälan rörande en friskola. - Fråga bl.a. om förvaltningen, genom vissa frågor till företrädare för friskolan om religiös påverkan i undervisningen, kommit att beröra företrädarnas religiösa hemvist

text: Kritik mot en skolförvaltning för handläggningen av en anmälan rörande en friskola. – Fråga bl.a. om tjänstemän från förvaltningen, genom att ställa vissa frågor till företrädare för friskolan om religiös påverkan i undervisningen, kommit att beröra företrädarnas religiösa hemvist

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO framförde styrelsen för Föreningen Västerby Ekoskola (numera Västra Ekoskolan), genom ordföranden AA och rektorn BB, klagomål mot barn- och utbildningsförvaltningen i Nynäshamns kommun angående handläggningen av ett ärende rörande skolan. De anförde bl.a. följande.

text: BB blev uppringd av kvalitetsansvariga CC, barn- och utbildningsförvaltningen i Nynäshamns kommun, som ville boka ett möte. CC ville inte per telefon tala om vad saken gällde. Den 17 maj 2004 träffades BB, CC och barn- och utbildningschefen DD. Den sistnämnde berättade att en person som hade varit anställd på Västerby Ekoskola, men som hade slutat åtta år tidigare, hade tagit kontakt med förvaltningen och lämnat uppgifter bl.a. om att styrelsen för skolan är ”mormoninfluerad”. Vid mötet frågade tjänstemännen om det fanns/hade funnits mormoner på skolan, om någon i styrelsen är mormon och om BB själv är mormon. DD berättade också att han hade frågat rektor för en kommunal närliggande skola om denna hade ”märkt något annorlunda” med de elever som i årskurs 6 hade kommit till skolan från Västerby Ekoskola. Förvaltningen ville att underlag för hur undervisningen hade varit upplagd skulle ges in.

text: När skolans styrelse senare begärde att få ta del av de handlingar som fanns i ärendet uppgav förvaltningen att det inte fanns några handlingar eftersom det inte var fråga om något ärende.

text: Utredning

text: Barn- och utbildningsnämnden i Nynäshamns kommun anmodades att inkomma med utredning och yttrande över vad som hade framförts i anmälan. Som sitt remissvar lämnade nämnden ett av kommunjuristen EE upprättat yttrande i vilket anfördes följande.

text: Bakgrund

text: I början av maj 2004 kontaktades barn- och utbildningschefen DD per telefon av en tidigare lärare vid Västerby Ekoskola angående verksamheten vid skolan. De träffades den 11 maj. Läraren uttryckte därvid en oro för att skolverksamheten var religiöst påverkad. Vid ett möte den 17 maj träffades BB, rektor för Västerby Ekoskola, DD, barn- och utbildningsförvaltningen, och CC, barn- och utbildningsförvaltningen. Syftet med mötet var att informera rektor om vad som framförts till förvaltningen samt att bedöma om det fanns skäl att agera. Det var meningen att mötet med rektor skulle ske helt informellt. Barn- och utbildningsförvaltningen anser sig tidigare ha haft ett gott samarbete med Västerby Ekoskola och har ej haft anledning att anmärka på skolans verksamhet.

text: Handläggning

text: Västerby Ekoskola är en godkänd fristående skola. Den har med stöd av

text: 9 kap. 6 § skollagen

text: förklarats berättigad till bidrag från elevs hemkommun. Av

text: 9 kap. 11 § första stycket skollagen

text: framgår att Skolverket är tillsynsmyndighet. Av andra stycket framgår att i fråga om fristående skolor som får bidrag enligt 6 § har den kommun där skolan är belägen rätt till insyn i verksamheten. Västerby Ekoskola är belägen i Nynäshamns kommun. Barn- och utbildningsnämnden har därmed rätt till insyn i skolverksamheten. Kraven på en fristående skola framgår av

text: 9 kap. 2 § skollagen

text: . Bland annat skall utbildningen ge kunskaper och färdigheter som till art och nivå väsentligen svarar mot de kunskaper och färdigheter som grundskolan skall förmedla samt skall skolan även i övrigt svara mot de allmänna mål och den värdegrund som gäller för utbildning inom det offentliga skolväsendet. Inom ramen för dessa krav får en friskola ha en konfessionell inriktning. Av 1994 års läroplan (Lpo 94) under rubriken Grundläggande värden framgår bl.a. följande. Människolivets okränkbarhet, individens frihet och integritet, alla människors lika värde, jämställdhet mellan kvinnor och män, samt solidaritet med svaga och utsatta är de värden som skolan skall gestalta och förmedla. I överensstämmelse med den etik som förvaltas av kristen tradition och västerländsk humanism sker detta genom individens fostran till rättskänsla, generositet, tolerans och ansvarstagande. Undervisningen i skolan skall vara icke-konfessionell. När den som framfört oro för Ekoskolans verksamhet inte vill framföra denna till Skolverket, uppstår en situation med olika handlingsalternativ. Barn- och utbildningsförvaltningen har därvid valt att själv försöka avgöra om det finns någon grund för oron. Barn- och utbildningsnämnden anser att det har varit ett väl valt agerande att tillfråga kommunens rektor i Sorunda om vilka kunskaper rektorsområdet kan ha samt att kontakta rektor för Ekoskolan, dels för att informera rektor om att det pratas om Ekoskolan, dels för att försöka bilda sig en uppfattning om det finns någon grund för oron.

text: Innehållet i samtal förda med Ekoskolans företrädare

text: Uppfattningen om vad som har sagts vid samtalen med Ekoskolan synes stämma i stora drag, men gå isär i några detaljer. I dessa detaljer har det inte gått att få en samstämmig bild. Tillgängligt material visar att Ekoskolans företrädare har uppfattat dessa detaljer på ett sätt, medan barn- och utbildningsnämndens personal har menat något annat. Vad parterna har sagt går inte alltid att klargöra. Således har kommunikationen mellan parterna inte fungerat tillfredsställande.

text: Barn- och utbildningsnämnden vill därför klargöra följande. Jesu Kristi Kyrka av Sista Dagars Heliga är en kyrka med värderingar som såvitt nämnden känner till överensstämmer med vad som gäller för vårt samhälle. Det är därför inte primärt intressant vilken trosuppfattning Ekoskolans personal eller styrelseledamöter har, utan endast att skolverksamheten inte strider mot

text: skollagen

text: och dess följdlagstiftning. Skulle det däremot visa sig att rektor, som är pedagogiskt ansvarig, eller huvuddelen av styrelsen inte tillhör kyrkan faller i stort sett all oro för att styrelsen på ett icke tillåtet sätt skulle påverka skolverksamheten i en viss religiös riktning. Vad befolkningen i andra orter har för trostillhörighet har inte med den aktuella frågeställningen att göra. Lämpligheten i att från en myndighets sida föra samtal om människors tro kan diskuteras. Skall ett sådant samtal föras, kräver det i vart fall en stor försiktighet. Av Ekoskolans anmälan och kommunens utredning framgår med all tydlighet att barn- och utbildningsnämndens personal har misslyckats med att föra ett konstruktivt samtal.

text: Dokumentation

text: Enligt

text: 15 § förvaltningslagen

text: skall uppgifter som en myndighet får på annat sätt än genom en handling och som kan ha betydelse för utgången av ärendet antecknas av myndigheten, om ärendet avser myndighetsutövning mot enskild. I

text: 31 § förvaltningslagen

text: finns därutöver en bestämmelse om att bl.a. 15 § inte gäller i sådana ärenden hos myndigheter i kommuner där besluten överklagas genom laglighetsprövning. Ett beslut till följd av barn- och utbildningsnämndens rätt till insyn enligt

text: 9 kap. 11 § skollagen

text: torde egentligen endast kunna bestå i en anmälan till Skolverket. Ett sådant beslut överklagas genom laglighetsprövning. Barn- och utbildningsnämnden är inte tillsynsmyndighet enligt

text: skollagen

text: . De samtal som har förts utgör därför inte myndighetsutövning mot enskild. Barn- och utbildningsförvaltningen har därmed inte haft någon skyldighet att anteckna vad som har framkommit. I fråga om lämpligheten i att ändå föra anteckningar finns skäl som talar både för och emot. Med hänsyn tagen till att endast en oro framförts om att skolverksamheten skulle ha varit olovligt påverkad och detta inte på något sätt blivit bekräftat samt att en spridning av icke korrekta uppgifter skulle kunna skada Ekoskolan, anser barnoch utbildningsnämnden att det var lämpligt att inte föra anteckningar.

text: Till nämndens remissvar var fogat den utredning som kommunjuristen EE hade gjort genom att föra samtal med DD och CC. I utredningen anfördes bl.a. följande.

text: DD har uppgett följande.

text: En person som för flera år sedan hade arbetat som lärare på Västerby Ekoskola tog kontakt med förvaltningen angående förhållandena på skolan. Han pratade med läraren i telefon och bedömde att det fanns skäl att träffa henne. Vid mötet uppgav hon att styrelsen för skolan var mormoninfluerad och att hon hyste oro för skolverksamheten. Hon satt i skolans styrelse från början och tyckte att styrelsen var toppstyrd av männen samt att styrelsearbetet bedrevs odemokratiskt och ojämlikt. Hon var orolig för att mormoninfluensen skulle påverka undervisningen. Hon tyckte inte detta var fallet under den tid hon arbetade på skolan, men hade under senare tid haft kontakt med folk i Sorunda, vilket hade fått henne orolig. Han föreslog att hon skulle kontakta Skolverket som är tillsynsmyndighet. Hon ville inte det, utan tyckte att det skulle skötas från kommunen. Han tyckte att läraren gav ett seriöst intryck, men att det var lite tunt. Han funderade på om det utlösts av Knutbyhistorien. Efter att ha diskuterat situationen med CC, ringde CC och samrådde med Myndigheten för skolutveckling. Han ringde rektor för Sorunda rektorsområde som Ekoskolans elever normalt kommer till när de går ut Ekoskolan. Kommunens rektor hade inte märkt något speciellt med elever som kommer från Västerby Ekoskola.

text: CC satte ut ett möte för dem med rektor för Västerby Ekoskola. Vid mötet redogjorde han för vad läraren hade sagt och frågade om det var på detta sätt. Rektor sa att det var det absolut inte. Han och CC framförde inte några anklagelser. Frågeställningen var om skolverksamheten påverkades på ett otillåtet sätt på grund av att det var en mormoninfluerad styrelse. Därutöver var syftet att uppmärksamma rektor på att det från utomstående framförts en oro för detta. Innan mötet avslutades enades man om att rektor skulle skicka in arbetsplaner och kursplaner som utgör styrdokument. Det kändes som ett bra möte och som om även rektor hade tyckt det. Han tänkte inte gå vidare, eftersom det kändes som om samtalet med rektor hade gett betryggande svar och det inte hade framkommit något som hade bekräftat de misstankar som läraren hade framfört. Rektor för Västerby Ekoskola hade informerat skolans styrelse om mötet. Styrelsen ville ha ett möte. Han och CC träffade därför rektor och tre styrelseledamöter. Ordföranden var på krigsstigen. Han gav samma redogörelse som han tidigare gett till rektor. Det var en irriterad och aggressiv stämning från styrelseledamöterna. Rektor var ganska tyst. Ordföranden meddelade att de inte skulle skicka in några planer, utan i så fall fick Skolverket begära det. Mötet var kort och avslutades med att ordföranden meddelade att han skulle JO-anmäla oss. Han tror att han har använt uttrycken ”att styrelsen för skolan är mormoninflue” i samband med att ha refererat läraren och ”Detta är inget ärende, så det finns inga handlingar”. – – –

text: Han har inte något minne av att frågor skulle ha ställts på det sätt som gjorts gällande i anmälan.

text: CC har uppgett följande.

text: På grund av ett telefonsamtal någon gång i maj diskuterade hon och DD Västerby Ekoskola. Hon hade tidigare inte hört något negativt om Ekoskolan och tyckte att hon hade en bra och öppen relation med skolans nya rektor. DD träffade kvinnan som hade ringt och pratade därefter med rektor i Sorunda. Själv ringde hon Myndigheten för skolutveckling, som tyckte att de skulle berätta för Ekoskolans rektor. Hon har pratat med kvinnan som ringde, men inte i sakfrågan. Hon ringde och satte ut ett möte med BB (rektor för Ekoskolan). Med på mötet var BB, DD och hon. DD berättade vad kvinnan som hade ringt hade sagt. BB visste inte någonting om detta och visste inte vad mormoner är. De diskuterade saken. BB föreslog att hon skulle skicka Ekoskolans planer. Hon och DD sa ja. Efter mötet var frågan utagerad. Det fanns inte någon grund att vidta några åtgärder, eftersom det kändes som att det inte var någon risk för verksamheten. BB ringde måndagen efter mötet och ville ha ett möte mellan Ekoskolans styrelse och barn- och utbildningsförvaltningen. Vid mötet beskyllde Ekoskolans ordförande oss för att utan grund ha beskyllt skolan för att vara mormonsk och att vi borde ha kontaktat styrelsen och inte rektor. DD svarade att vi tyckte det var rätt att informera rektor och berättade på nytt om den information han hade fått. Det blev ett kort möte. Ekoskolans ordförande sa att de skulle JO-anmäla oss, varefter mötet avslutades. Hon tror att hon ungefär har sagt ”Vi ville se hur du reagerade och de hade vi ju inte kunna gjort om jag talade om detta på telefonen”. Vad gäller nästa citat i anmälan så kan hon ha sagt något liknande, men definitivt inte med den formuleringen. – – – Hon tror att DD ungefär har sagt ”Detta är inget ärende, så det finns inga handlingar”. Hon känner inte igen frågorna i övrigt, men samtal fördes om mormoner och skolan. Att fråga BB om hon var mormon var ju onödigt, eftersom hon inte visste vad mormoner var.

text: Styrelsen för Föreningen Västra Ekoskolan vidhöll de uppgifter som hade lämnats i anmälan.

text: I beslut den 12 april 2005 anförde JO André följande.

text: Bedömning

text: Av utredningen framgår att Västra Ekoskolan är en godkänd fristående skola som har förklarats berättigad till bidrag från elevs hemkommun (

text: 9 kap. 6 § skollagen

text: , 1985:1100). Såsom nämnden har anfört i sitt remissvar har i sådana fall kommunen där skolan är belägen rätt till insyn i verksamheten (

text: 9 kap. 11 § andra stycket skollagen

text: Det har framkommit att förvaltningen i maj 2004 blev kontaktad av en person som tidigare hade varit anställd som lärare vid skolan och att denna person (nedan kallad FF) uttryckte sin oro för att skolans verksamhet var ”religiöst påverkad” på grund av att ledamöter i styrelsen för skolan var mormoner, dvs. medlemmar i Jesu Kristi Kyrka av Sista Dagars Heliga. FF ville inte själv vända sig till Skolverket, som är tillsynsmyndighet för utbildningen vid den aktuella skolan.

text: Av

text: 9 kap. 2 § första stycket skollagen

text: framgår de krav som ställs på en fristående skola. Utbildningen vid en fristående skola skall bl.a. ge kunskaper och färdigheter som till art och nivå väsentligen svarar mot de kunskaper och färdigheter som, såvitt här är i fråga, grundskolan skall förmedla. Vidare gäller bl.a. att skolan även i övrigt skall svara mot de allmänna mål och den värdegrund som gäller för utbildning inom det offentliga skolväsendet. Inom ramen för de krav som anges i bestämmelsens första stycke får en fristående skola ha en konfessionell inriktning (andra stycket). Av 1994 års läroplan för det obligatoriska skolväsendet, förskoleklassen och fritidshemmet (Lpo 94), avsnittet Skolans värdegrund och uppdrag, framgår att undervisningen i skolan skall vara icke-konfessionell.

text: Det har visserligen inte framkommit något närmare om vilka uppgifter som FF lämnade i fråga om hur eventuella ”mormoninfluenser” bland styrelseledamöterna skulle påverka undervisningen i skolan. Jag har dock inte underlag för att kritisera förvaltningen för att den bedömde att det fanns behov av att ta kontakt med skolan för att informera om uppgifterna och diskutera vissa frågor rörande skolans verksamhet. Att förvaltningen valde att vända sig till rektor för skolan ger inte heller anledning till någon invändning från min sida.

text: När det gäller tjänstemännens agerande vid mötet den 17 maj 2004 vill jag inledningsvis framhålla den skillnad som föreligger mellan att ställa frågor rörande eventuell religiös påverkan beträffande undervisningen respektive att fråga huruvida olika personer med anknytning till skolan tillhör ett visst trossamfund.

text: Enligt

text: 2 kap. 1 § 6 regeringsformen

text: är varje medborgare gentemot det allmänna tillförsäkrad religionsfrihet, dvs. frihet att ensam eller tillsammans med andra utöva sin religion. Varje medborgare är vidare, enligt

text: 2 kap. 2 § regeringsformen

text: gentemot det allmänna skyddad mot tvång att ge till känna sin åskådning i bl.a. religiöst hänseende.

text: Anmälarna har uppgett att tjänstemännen frågade rektor om hon respektive någon i styrelsen är mormon. Då nämnden har tillbakavisat detta står uppgift mot uppgift i denna del. Det är således inte utrett att det vid mötet ställdes frågor om enskilda personers tillhörighet till visst trossamfund. Jag bedömer det inte som sannolikt att ytterligare utredningsåtgärder skulle bringa klarhet i vad som i alla delar sades vid mötet. Det står emellertid klart att det samtal som fördes berörde människors tro. Med hänsyn till de klagomål som har framförts kan det konstateras att förvaltningen i vart fall inte lyckades hantera saken med den särskilda försiktighet som krävs vid ett sådant samtal.

text: I anmälan har även framförts klagomål angående att det vid förvaltningen inte finns någon dokumentation i fråga om de uppgifter som FF lämnade. Jag delar nämndens uppfattning att det inte har förelegat någon skyldighet på grund av bestämmelserna i

text: förvaltningslagen

text: att dokumentera ifrågavarande uppgifter. Även när det inte föreligger en dokumentationsskyldighet kan dock självfallet omständigheterna vara sådana att det ändå är lämpligt att dokumentation sker.

text: I förevarande fall ansåg förvaltningen uppenbarligen att FF:s uppgifter var av den karaktären att det fanns skäl att ta en kontakt med skolan. I en sådan situation är det för alla berörda viktigt att det inte uppstår någon osäkerhet om vilka uppgifter som saken gäller. Till detta kommer att för det fall förvaltningen hade funnit skäl att gå vidare i saken, dvs. att göra en anmälan till Skolverket, hade FF:s uppgifter utgjort en del av underlaget för anmälan. Sammanfattningsvis anser jag att de aktuella uppgifterna borde ha dokumenterats av förvaltningen.

text: Vad som i övrigt har anförts i anmälan föranleder inte något uttalande från min sida.

text: Med de delvis kritiska uttalanden som har gjorts avslutas ärendet.


nyckelord: Ansökan Avvisning

title: En länsrätts handläggning av ett upphandlingsmål i vilket ansökan om överprövning kom in i nära anslutning till utgången av tiodagarsfristen för överprövning enligt 7 kap. 1 § tredje stycket lagen (1992:1528) om offentlig upphandling

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO framförde AA, som ombud för Algots Varv AB, klagomål mot Länsrätten i Stockholms län och uppgav bl.a. följande. Algots Varv AB hade lämnat anbud i en av Försvarsmaktens logistik genomförd upphandling rörande översyn av fartyget HMS Achilles. Försvarsmakten meddelade den 24 oktober 2002 att en annan leverantör hade antagits samt att sista dag för överprövning av upphandlingen var den 3 november 2002. Emellertid var den dagen en söndag, varför måndagen den 4 november 2002 utgjorde sista dag för överprövning med hänsyn till den s.k. söndagsregeln. AA försökte den 3 november 2002 att via telefax skicka en ansökan från bolaget om överprövning, innehållande även ett interimistiskt yrkande, till länsrätten. Detta lyckades dock inte. Först måndagen den 4 november 2002 svarade länsrättens telefax och det var då möjligt att översända handlingarna. Länsrätten, rådmannen BB, beslutade den 5 november 2002 (mål nr 19863-02) att avvisa ansökan. Enligt AA:s uppfattning hade länsrätten inte beaktat söndagsregeln. Bolaget överklagade beslutet till kammarrätten.

text: I anmälan ifrågasatte AA också Försvarsmaktens handläggning av upphandlingen.

text: Till anmälan fogades kopior av bl.a. länsrättens och kammarrättens beslut i upphandlingsmålet. Av länsrättens beslut den 5 november 2002 framgick att enligt Försvarsmakten var sista dag för ansökan om överprövning den 3 november 2002 samt att bolagets ansökan hade kommit in till länsrätten den 4 november 2002. Som skäl för att inte pröva bolagets ansökan anfördes följande: ”Länsrätten finner att mer än tio dagar gått från det att Försvarsmaktens logistik lämnat upplysningar till Algots Varv AB om att beslut om annan leverantör fattats och att upphandlingskontrakt föreligger när ansökan om överprövning kom in till länsrätten. Ansökan skall därför avvisas.” Med anledning av bolagets överklagande uttalade Kammarrätten i Stockholm i ett beslut den 20 december

text: 2002 (mål nr 7782-02) bl.a. att med hänsyn till den s.k. söndagsregeln i

text: 2 § lagen (1930:173)

text: om beräkning av lagstadgad tid hade länsrätten kunnat pröva ansökan måndagen den 4 november 2002.

text: Utredning

text: Anmälan remitterades till länsrätten för yttrande. Rådmannen BB anförde följande.

text: Algots Varv AB:s ansökan om överprövning enligt

text: 7 kap.

text: lagen (

text: ) om offentlig upphandling (LOU) kom enligt transaktionsrapporten in till länsrätten per fax den 4 november 2002 kl. 08.33 (avsänt kl. 09:59). Sedan målet registrerats och lottats kom det upp till min rotel vid lunchtid. Efter en första genomgång av akten ansåg jag det nödvändigt att ta in en kopia på upphandlingsavtalet. Sedan handläggaren fått telefonkontakt med rätt person på Försvarsmakten kom kontraktet enligt transaktionsrapporten in per fax kl. 14:07 (avsänt kl. 14:46). Jag kunde konstatera att avtalet enligt sin ordalydelse skulle gälla från och med den 3 november eftersom någon ansökan om överprövning inte hade gjorts före den dagen. På grund av regeln i

text: 7 kap. 1 § tredje stycket 1

text: LOU och söndagsregeln i

text: 2 § lagen (1930:173)

text: om beräkning av lagstadgad tid utgjorde avtalet däremot inte något hinder för överprövning av upphandlingen förrän tisdagen den 5 november. Algots Varv AB anförde i sin ansökan en mängd grunder för att upphandlingen skulle rättas eller göras om. Min genomgång och analys under eftermiddagen av bolagets argument ledde mig till slutsatsen att det i vart fall inte förelåg förutsättningar för ett interimistiskt beslut i sökandens favör utan att höra motparten. Jag gjorde bedömningen att det vid den tidpunkten, mellan kl. 17.00–18.00 den 4 november, inte var meningsfullt att formulera, skriva ut och expediera ett avslag på det interimistiska yrkandet för att på morgonen nästa dag avvisa målet på grund av att avtalet då utgjorde hinder för prövning. En ändring av ett sådant interimistiskt avslagsbeslut hade ju krävt att kammarrätten inte bara hade fått in ett överklagande utan också hade meddelat prövningstillstånd och fattat beslut om att stoppa upphandlingen senast kl. 24.00 på tisdagen den 4 november. Som framgår av handlingarna beslutade jag att vänta till morgonen den 5 november 2002 och fattade då ett slutligt avvisningsbeslut. Bolaget har i sin anmälan till Justitieombudsmannen angivit att rätten har avvisat dess ansökan som för sent inlämnad. Så är inte fallet. I efterhand kan jag tycka att det borde ha framgått tydligare att det avgörande för utgången var att ett avtal förelåg redan när ansökan om överprövning kom in till länsrätten och att den i

text: 7 kap. 1 §

text: LOU angivna tidsfristen hade passerat vid tidpunkten för rättens beslut. Av det första stycket av beslutsskälen framgår emellertid klart att målet inte kan prövas i sak om ett avtal föreligger och tiodagarsfristen har löpt ut vid tiden för rättens avgörande.

text: Lagmannen CC anförde följande.

text: Länsrätten konstaterar inledningsvis att den regel som åberopas i länsrättens beslut

text: 7 kap. 1 §

text: LOU, innebär att en ansökan inte får prövas efter den tidpunkt då ett upphandlingskontrakt föreligger. Även om avtal föreligger får dock ansökan prövas till dess att tio dagar har gått från det att den upphandlande enheten har upplyst anbudsgivarna om sitt val av leverantör. Tiodagarsfristen infördes genom en lagändring som trädde i kraft den 1 juli 2002 och skall tillämpas i fråga om upphandlingar som har inletts tidigast den dagen. Dessförinnan hände det inte sällan att den upphandlande enheten skrev avtal direkt vid tilldelningsbeslutet eller i så nära anslutning till detta att det helt saknades möjlighet att begära överprövning.

text: Om avtal har slutits räcker det alltså inte att ansökan har kommit in till länsrätten inom de angivna tio dagarna utan rätten skall också ha hunnit pröva ansökan inom denna tid. För att det skall vara möjligt krävs, på samma sätt som i andra mål, att utredningen skall kunna läggas till grund för beslut. En ansökan om överprövning föranleder en rad åtgärder så snart målet kommer till roteln. Inledningsvis måste rätten kontrollera att målet gäller en upphandling som LOU är tillämplig på, att länsrätten är rätt forum, att sökanden är behörig, vilket upphandlingsförfarande som har använts etc. Domstolen måste också utreda om det finns ett avtal eller när ett sådant kan väntas. Om avtal finns måste rätten undersöka om den tiodagarsfrist som lagen anger har överskridits eller tiden är knapp. Oftast kan dessa inledande kontroller inte göras med enbart det material som har fogats till ansökan om överprövning utan rätten måste komplettera utredningen genom att begära in förfrågningsunderlag, beslut, avtal etc. Kommuniceringen i upphandlingsmålen sker regelmässigt via fax eller telefon och tiden för yttrande bestäms oftast till någon enstaka dag eller rent av till en del av ett dygn eller några timmar. Varje domare på länsrätten har självfallet ambitionen att avgöra de mål som kommer in innan olika fatalietider löper till ända. Rätten kan också, som sökanden yrkade i det nu aktuella ärendet, förskjuta tidsfristen genom att interimistiskt besluta att upphandlingen tills vidare inte får avslutas. Rätten måste emellertid beakta att det i ett upphandlingsmål finns ytterligare en part, nämligen den upphandlande enheten, som belastas om ärendet försenas i onödan. Normalt finns dessutom en eller flera leverantörer som har vunnit upphandlingen och som – oavsett om avtal föreligger – har intresse av att vinna klarhet och av att kunna börja tillverka eller leverera. Ett interimistiskt beslut att upphandlingen tills vidare inte får avslutas medför inte bara att upphandlingen avbryts, vanligen till dess rätten avgör målet slutligt, utan också att en ny tiodagarsfrist börjar löpa när det interimistiska beslutet upphävs (

text: 7 kap. 1 § tredje stycket 2

text: LOU). Med hänsyn framför allt till motpartens intressen kan det uppenbarligen inte komma i fråga att stoppa en upphandling bara därför att en anbudsgivare ger in sin ansökan så sent att det inte finns tid att pröva om det finns sakliga förutsättningar för ett sådant beslut. Normalt får det också förutsättas att den upphandlande enheten skall beredas tillfälle att yttra sig innan rätten bifaller ett interimistiskt yrkande. En anbudsgivare som lämnar in sin ansökan mot slutet av tiodagarsfristen löper alltså en betydande risk att få sin ansökan avvisad om han inte genast lyckas övertyga rätten om att det föreligger grund för åtminstone ett interimistiskt beslut att stoppa upphandlingen. I det mål som ärendet gäller har ordföranden funnit att de skäl som sökanden har åberopat inte har varit tillräckliga ens för ett interimistiskt beslut i enlighet med yrkandet. Sökandebolaget har åberopat kammarrättens uttalande att länsrätten kunde ha prövat bolagets framställning under måndagen den 4 november. Enligt länsrättens mening kan kammarrättens uttalande inte tolkas på annat sätt än som ett konstaterande av att det under måndagen på grund av fristlagen inte fanns några formella hinder för prövning. Länsrätten har ingen annan uppfattning i den delen. Om utredningen i målet redan under måndagen hade varit så fullständig att den kunnat läggas till grund för beslut så skulle det under den dagen fortfarande ha varit möjligt att ta upp målet till prövning. BB gjorde emellertid efter kontorstid bedömningen att förutsättningar för ett bifallande interimistiskt beslut då inte förelåg. Han hade självfallet kunnat meddela och expediera ett formellt avslagsbeslut men fann – i en situation där ett sådant avslagsbeslut inte kunnat påverka den fortsatta handläggningen och den slutliga utgången – att detta inte framstod som meningsfullt.

text: AA kommenterade remissvaret.

text: I beslut den 3 september 2003 anförde JO Berggren följande.

text: Bedömning

text: JO:s granskning avser främst tillämpningen av gällande förfaranderegler. JO uttalar sig normalt inte om myndigheternas ställningstaganden i sak.

text: BB har i sitt yttrande påtalat att länsrättens beslut den 5 november 2002 att avvisa bolagets ansökan om överprövning enligt LOU inte – såsom det uppfattats – grundats på att ansökan hade kommit in för sent, utan på att länsrätten ansett att tiodagarsfristen enligt

text: 7 kap. 1 § tredje stycket 1

text: LOU för överprövning hade gått ut vid beslutstillfället. Av utredningen framgår att länsrätten under måndagen den 4 november 2002 bedömt förutsättningarna för bifall till bolagets interimistiska yrkande, vilket dock inte kommit till uttryck i ett formligt beslut. Det kan konstateras att länsrätten haft små möjligheter att handlägga och pröva målet, på grund av den begränsade tid som enligt länsrätten återstod av tidsfristen. Jag finner inte anledning att kritisera domstolen för att den inte meddelade ett formligt beslut med anledning av det interimistiska yrkandet eller för det sätt på vilket domstolen i formellt hänseende avslutade målet. Jag noterar att kammarrätten sedermera kom att pröva bolagets invändning beträffande tidsfristens beräkning.

text: Den i ärendet aktuella bestämmelsen i

text: 7 kap. 1 § tredje stycket

text: LOU om möjlighet att överpröva offentliga upphandlingar till dess att tio dagar har gått från det att den upphandlande enheten lämnat upplysningar om tilldelningsbeslutet till anbudssökande och anbudsgivare infördes genom en lagändring som trädde i kraft den 1 juli 2002 (SFS 2002:594). Syftet med bestämmelsen var att förbättra möjligheterna för leverantörer att ansöka om överprövning av ett tilldelningsbeslut (

text: prop. 2001/02:142

text: ). Det som har framkommit i detta ärende visar på svårigheter för domstolen att göra en överprövning när ansökan kommit in i nära anslutning till tidsfristens utgång. Det kan därför finnas anledning att se över bestämmelserna med inriktning på skapandet av ett tidsmässigt utrymme för domstolen att pröva målet. Jag översänder en kopia av detta beslut till Regeringskansliet, Finansdepartementet.

text: AA:s övriga framförda klagomål föranleder inte någon åtgärd eller något uttalande av mig.

text: Ärendet avslutas.