avgjordAv: Jan Pennlöv

nyckelord: Anstalt Häkte

title: Beläggningssituationen inom kriminalvården

text: I ett beslut den 7 juni 2001 anförde JO Pennlöv följande.

text: Initiativet

text: Genom anmälningar och på annat sätt har det under de senaste åren framgått att platssituationen vid landets kriminalvårdsanstalter och häkten är ansträngd. Detta har medfört bl.a. att intagna i häkte med verkställbara domar ofta tvingas stanna kvar i häkte i avvaktan på anstaltsplats längre än vad som är acceptabelt; normalt bör väntetiden i häkte inte överstiga en vecka. Det är långt ifrån ovanligt att personer som häktas blir kvar i polisens arrestlokaler trots att de egentligen skulle ha beretts plats i häkte. I ett beslut den 21 december 2000 (dnr 857-2000) har jag framhållit att det, i avsaknad av ett domstolsbeslut därom, inte är förenligt med gällande regler (jfr

text: 24 kap. 22 § rättegångsbalken

text: ) att en häktad person förvaras på annan plats i häkte. Med hänvisning till förhållandena i polisens arrestlokaler, bl.a. har cellerna en utrustningsstandard som är betydligt lägre än en ”normal” häktescell och det förekommer ofta störande oväsen, har jag framhållit att förvaring av häktade personer i polisarrest för annat än en kortare tidsperiod enligt min mening är inhumant och ovärdigt ett samhälle som vårt. Därtill kommer att en häktad person som förvaras under sådana förhållanden får försämrade möjligheter att förbereda sig för den kommande rättegången.

text: Jag har handlagt ett antal ärenden som har rört platssituationen vid kriminalvårdsanstalterna och häktena (se bl.a. dnr 4549-1998, 4544-1998, 1219- 2000 och 1235-2000). I besluten i de två första ärendena har jag uttryckt en förhoppning att de åtgärder som Kriminalvårdsstyrelsen företagit och planerar skulle förbättra situationen. Det grundläggande problemet i sammanhanget förefaller att vara att såväl antalet häktesplatser som anstaltsplatser av visst slag, åtminstone periodvis, är för få. Såvitt gäller häktena har det från tid till annan bedömts nödvändigt med dubbelbeläggning av bostadsrum. I mitt ovan nämnda beslut den 21 december 2000 har jag poängterat att det mot bakgrund av de säkerhets- och miljömässiga faktorerna men även med beaktande av den rent mänskliga aspekten inte kan accepteras att en mer eller mindre rutinmässig dubbelbeläggning tillgrips som en lösning i sammanhanget.

text: Under december 2000 och januari 2001 har jag med anledning av beläggningssituationen inspekterat häktena i Stockholm, Huddinge och Uppsala. Personalen har därvid på olika sätt uttryckt sin oro över den nuvarande situationen och hävdat att det varit nödvändigt att avsätta avsevärda resurser för att enbart så att säga administrera platsbristen. Det har uppgetts att nedskärningarna inom kriminalvården har inneburit bl.a. att de intagnas möjligheter till gemensamhet och personalens möjligheter att tala med intagna har begränsats. De i egentlig mening kriminalvårdande åtgärderna har i förhållande till nödvändiga åtgärder för tillsyn och förvaring kommit allt mera i skymundan. Vidare har uppgetts att stora – såväl personella som ekonomiska – resurser används för transporter av häktade och att kostnaderna för transporter skulle kunna minska kraftigt om samarbetet med domstolarna fungerade bättre.

text: Med anledning av vad som framkommit om de aktuella förhållandena beslutade jag att inom ramen för ett initiativärende företa en utredning i saken.

text: Utredning

text: Kriminalvårdsstyrelsen anmodades att lämna upplysningar och avge yttrande i följande avseenden.

text: 1. Platssituationen vid landets kriminalvårdsanstalter och häkten. 2. Vidtagna och planerade åtgärder. 3. Uppgifterna om begränsningarna i häktades möjligheter till gemensamhet och om personalens arbetsuppgifter gentemot häktade samt om användningen av stora personalresurser för transporter av häktade. Vad gäller den senare frågan skulle framgå huruvida och i så fall vilka kontakter som förekommit med domstolsväsendet i syfte att uppnå samordningsvinster.

text: Kriminalvårdsstyrelsen anförde genom generaldirektören AA i sitt remissvar bl.a. följande.

text: 1. Platssituationen vid häktena och anstalterna

text: 1.1 Häktena Kriminalvårdsstyrelsen har noterat en relativt kraftig ökning av beläggningen vid häktena under senare år. Totalt har beläggningen vid häktena ökat från 1 123 till 1 366 från år 1997 till år 2000. Medelantalet häktade ökade under perioden från omkring 1 000 till omkring 1 150. Under samma period har antalet fängelsedömda som väntar på anstaltsplats ökat från att ha varit färre än 100 till omkring 200 i medeltal. Samtidigt har antalet häktesplatser ökat med omkring 70 sedan år 1997. Platsutnyttjandet har därvid kommit att öka från 77 procent år 1977 till drygt 90 procent år 2000. Den höga beläggningsnivån har bestått även under våren 2001. Under februari månad var medelbeläggningen den högsta på sex år med 100procentigt platsutnyttjande. Antalet fängelsedömda som väntade på plats den 1 mars var över 250 varav över 200 väntat mer än sju dagar. 1.2 Anstalterna Beläggningen vid anstalterna minskade kraftigt under några år från mitten av 1990talet. Mellan år 1997 och år 1999 låg medelbeläggningen på en konstant nivå, omkring 3 600. Under år 2000 ökade medelbeläggningen vid anstalterna med omkring 100. Mellan åren 1997 och 2000 ökade platsutnyttjandet från 80 till 90 procent.

text: Hitintills under innevarande år synes beläggningen ökat ytterligare något. Sålunda var medelbeläggningen under februari 125 intagna fler än vid samma tidpunkt förra året med ett platsutnyttjande på 94 procent. Kriminalvårdsstyrelsen har dock bedömt att medelbeläggningen kommer att öka med upp mot 200 under detta år. Av ökningen utgörs över 100 av ambitionen att minska antalet personer som verkställer dom till fängelse på häkte.

text: 2. Vidtagna och planerade åtgärder

text: Kriminalvårdsstyrelsen har under sedan några år prognostiserat en viss beläggningsökning vid framför allt anstalterna. I prognoserna har inräknats att verkställighetsfallen skulle minska och därmed öka belastningen på anstalterna. Det senare har dessvärre inte inträffat. Samtidigt har beläggningen vid anstalterna ökat något mer än prognosen pekat på. I budgetunderlaget 2002 har Kriminalvårdsstyrelsen redovisat nedanstående åtgärder för regeringen. Kriminalvårdsstyrelsen beräknar att de platstillskott som redovisas ökar de årliga driftskostnaderna med minst 80 milj. kr. Kriminalvårdsstyrelsen har bedömt att åtgärderna måste genomföras redan innevarande år.

text: 2.1 Häktena Under år 2001 planerar Kriminalvårdsstyrelsen för att kunna öppna drygt 100 häktesplatser – – –. Det handlar i flertalet fall om tillfälliga lösningar i avvaktan på mer permanenta platstillskott. Utöver dessa omkring 100 platser undersöker Kriminalvårdsstyrelsen nu förutsättningarna att öppna ytterligare ett 25-tal tillfälliga häktesplatser. För närvarande finns dock inga konkreta planer på mer än marginella platstillskott efter år 2001. Emellertid kommer kriminalvården att i ett tidigt skede delta i en planerad ombyggnad av ”polishuset” i Göteborg i vilken en utökning av antalet häktesplatser med 50 skulle vara möjlig. Kriminalvårdsstyrelsens ambition är fortfarande att olika åtgärder i anstaltsorganisationen samt den nya placerarorganisationen (se nedan) skall leda till minskade väntetider på häktena och därmed färre verkställighetsfall, vilket i sin tur skall medföra en mer balanserad beläggningssituation på häktena. Samtidigt räknar Kriminalvårdsstyrelsen med en fortsatt viss ökning av antalet häktade. Sammantaget beräknar Kriminalvårdsstyrelsen att platsutnyttjandet kommer att ligga på omkring 90 procent i medeltal under de närmaste åren. Här finns det anledning att påpeka att lokalt kommer beläggningsnivån på häktena även fortsättningsvis periodvis att bli besvärande eller till och med mycket besvärande. Svängningarna i tillströmningen av olika klientkategorier liksom variationerna över tiden (från månad till månad eller dag till dag) och mellan olika delar av landet kommer att medföra stora påfrestningar i häktesorganisationen, särskilt om det inte finns en viss överkapacitet. En i sammanhanget ytterligare osäker faktor är polisens resurser och prioriteringar. Om polisen tillförs resurser och det leder till, t.ex. effektivare brottsbekämpning kan det mycket väl påverka tillströmningen till kriminalvården såväl på häktena som på fängelserna. – – –

text: 2.2 Anstalterna Av bilaga 1 (utelämnad här, min anm.) framgår att antalet platser i anstaltsorganisationen kommer att öka under innevarande år med över 100. Platsutnyttjande beräknas därmed hamna på omkring 90 procent med variationer över året mellan 88 och 93 procent på nationell nivå. Erfarenhetsmässigt kommer då vissa anstalter, särskilt de slutna, att av och till ha en beläggningssituation som ligger på, över eller strax under 100 procent. Under de kommande åren kommer platsutnyttjandet att öka ytterligare något. Mot den bakgrunden har Kriminalvårdsstyrelsen påbörjat en inledande planering för en ny kriminalvårdsanläggning (anstalt med häktesdel och frivårdsverksamhet) med omkring 250 platser. En sådan anläggning kan dock inte stå klar att tas i bruk förrän tidigast om fyra – fem år. Kriminalvårdsstyrelsen har i budgetunderlaget 2002

text: hemställt om bl.a. ett uppdrag från regeringen att planera vidare för en ny kriminalvårdsanläggning. – – –

text: Under år 1999 påbörjades ett förändringsarbete när det gäller organisationen för placering av dömda från häkte till anstalt och mellan anstalter. Antalet personer som svarade för placeringen minskades kraftigt i en tillfällig placerarorganisation. Den 1 januari 2001 permanentades en placerarorganisation ”centraliserad” till tre kriminalvårdsmyndigheter och med sammanlagt elva befattningar för placeringsverksamheten. Även om det ännu inte går att utläsa någon minskning i antalet personer på häktena med verkställbara domar är det en förhoppning att den nya organisationen inom en inte alltför lång framtid skall ge effekt när det gäller väntetiderna på häktena. Kriminalvårdsstyrelsen kommer att fortlöpande följa effekterna av den tillfälliga placerarorganisationen. I regelbundet återkommande överläggningar med ”placerarna” är frågan om att hur de befintliga anstalts- och häktesplatserna skall kunna användas optimalt i syfte bl.a. att minska antalet verkställighetsfall på häktena och därmed beläggningen en prioriterad fråga. Från och med den 1 januari 2001 har den tidigare indelningen i fyra säkerhetsklasser ersatts av ett system med i princip enbart öppna och slutna anstalter. Kriminalvårdsstyrelsen bedömer att denna förändring bl.a. kommer att underlätta utplaceringen av dömda från häktena. Sammantaget hoppas Kriminalvårdsstyrelsen att de åtgärder som nu planeras skall leda till att verkställighetsfallen på häktena minskar, att väntetiderna kortas av och att platsutnyttjandet på häktena kan minskas så att användandet av polisens arrester för häktade kan minimeras. Förändringar utanför kriminalvårdens kontroll eller som kan vara svåra att förutse kan emellertid medföra ett ökat tryck på anstalterna eller häktena. En faktor som skulle kunna påverka kriminalvården är t.ex. ökade resurser till polisen. Det finns under alla förhållanden f.n. inga tecken på att tillströmningen till den slutna kriminalvården kommer att avmattas.

text: 3. Gemensamhet m.m.

text: I juni 1995 uppdrog regeringen åt Kriminalvårdsstyrelsen att redovisa åtgärder för att skapa ett bättre innehåll i häktesverksamheten. Kriminalvårdsstyrelsen anmodades också att lämna förslag om ytterligare förändringar som på längre sikt borde vidtas för att verksamheten vid häktena skulle få en humanare utformning. I slutrapporten Häktesuppdraget 1995/96 redovisade Kriminalvårdsstyrelsen bl.a. två förslag som skulle förbättra möjligheterna till dels gemensamhet med andra häktade, dels meningsfullare aktiviteter. Det ena förslaget var en lagändring av 3 § lagen om behandlingen av häktade och anhållna m.fl. (HL), som innebar att möjligheterna till gemensamhet inte längre skulle vara begränsade utifrån brist på lokaler för ändamålet. Endast åklagarrestriktioner, säkerhetsskäl och den häktades egen vilja skulle utgöra hinder för gemensamhet. Det andra förslaget innebar att all verksamhet i häktet skulle ske under tillsyn av personal, vilket kunde innebära allt från direkt personalledd verksamhet med en eller flera häktade till att personal ambulerar mellan lokaler där verksamhet sker. År 1998 ändrades 3 § HL enligt förslaget och samtidigt genomfördes och förbereddes byggnadsmässiga förändringar på de flesta häktena för att på sikt kunna erbjuda gemensamhet fullt ut till de häktade utan restriktioner. De besparingskrav som senare ålagts kriminalvården under slutet av 1990-talet har emellertid medfört att reformarbetet i häktesverksamheten inte kunnat genomföras i önskad takt. Personalledd verksamhet har inte kunnat genomföras i den omfattning som föreslogs i Häktesuppdraget av resursskäl och de byggnadsmässiga förändringarna har på vissa håll bromsats upp. Häktespersonalen, som ställde sig mycket positiv till verksamhetsförändringarna, gjorde till en början stora ansträngningar för att förbättra förhållandena för de häktade. De senaste åren har dock utvecklingstakten i förändringsarbetet minskat

text: och de flesta häktena kämpar med att bibehålla den omfattning av gemensamhetsaktiviteter som tidigare uppnåtts. Den höga beläggningen som nu råder på häktena medför också svårigheter vad avser möjligheterna att genomföra bra gemensamhetsverksamhet. Att de häktade inte utgörs av en homogen grupp av personer, att personalen har väldigt skiftande arter av arbetsuppgifter och därmed svårt med långsiktig planering bidrar också till svårigheterna. Det allt svårare klientelet, som dessutom ökat i antal och inte sällan består av hela gäng, försvårar också anordnandet av gemensamhet då de oftast kräver mer tillsyn. JO har i remissen efterhört också vilka kontakter som förekommit med domstolsväsendet i syfte att uppnå samordningsvinster när det gäller transporter av häktade. Häktespersonalens möjligheter att genomföra meningsfulla aktiviteter och fullgod gemensamhetsverksamhet skulle öka avsevärt om personalresursen kunde användas mer för de kriminalvårdande åtgärderna. Dessa åtgärder får oftast stå tillbaka när andra tvingande uppgifter skall genomföras. En mycket resurskrävande uppgift är just transporterna till domstolsförhandlingarna. Det finns flera exempel på förhandlingar som varit oerhört resurskrävande. Ett sådant är en häktningsförhandling med åtta åtalade som samtliga hade åklagarrestriktioner, vilket innebar personalresurser om tre personer per åtalad. Förhandlingen pågick under hel dag och tingsrätten var belägen på geografiskt stort avstånd från häktet. Det framgår tydligt hur hårt ansträngd personalresursen blir och hur lite utrymme som blir kvar för annat än de kriminalvårdande åtgärder som är oundgängligen nödvändiga. Kriminalvårdsstyrelsen har i flera olika sammanhang framfört för domstolsorganisationen det angelägna i ett samarbete med kriminalvården avseende domstolsförhandlingarna. En utredning (HAG–Häktad, Anhållen, Gripen) som KVS genomförde åren 1996/97 gemensamt med RPS föreslog i sin rapport bl.a. att häktningsförhandlingar bör hållas på häktesorten och att häktningsförhandlingar bör hållas i häktets lokaler. Utredningen föreslog även att samrådsgrupper för rättsväsendets aktörer bör inrättas i varje län. På Kriminalvårdsstyrelsens initiativ och i fullt samförstånd med övriga aktörer inom rättsväsendet bildades lokala HAG-grupper i 23 geografiska områden under år 1997. En representant från vardera polis, åklagare, domstol och kriminalvård deltar i samrådsgrupperna. Vad som diskuteras vid gruppernas möten är upp till deltagarna men en rekommendation från de centrala myndigheterna (RPS, RÅ, DV, KVS) har varit att diskutera lämpliga förslag som HAG-utredningen redovisade. En ökad beredvillighet har nu visats från domarhåll att genomföra häktningsförhandlingar i häktets lokaler (där för ändamålet godtagbara lokaler finns) eller i den tingsrättslokal som är belägen på häktesorten. Men dessa förhållanden är inte gällande i merparten av landet och är inte av regelbunden karaktär. Kriminalvårdsstyrelsen vill dock framhålla att det på några men få håll verkligen görs ansträngningar från enskilda domare att underlätta för häktena vid häktningsförhandlingar. Ett annat problem med domstolsförhandlingarna är att de tidsplaneras utan hörande med berörda häkten. I detta sammanhang har det varit svårare att få domarna att visa beredvillighet. Det förklaras med att det förutom att domstolens egen personal och lokaler måste bokas även har att tas hänsyn till åklagares och advokaters tidsplanering. Vid ett Erfarenhetsseminarium rörande Rättskedjan den 7-8 februari 2001 framförde Kriminalvårdsstyrelsen ånyo synpunkter rörande de ansträngda personalresurserna vad gäller transporterna vid förhandlingarna. Deltagare vid seminariet var bl.a. Domstolsverkets generaldirektör. Denne kommenterade uppgifterna om kriminalvårdsverkets bekymmer med transporterna genom att som sin uppfattning framhålla att han ansåg att häktningsförhandlingar borde kunna genomföras på häktena. Det är dock upp till varje enskild domare att avgöra var häktnings- och andra domstolsförhandlingar skall förläggas både i tid och rum. Det ankommer därför på varje enskild kriminalvårdsmyndighet att försöka få förståelse för önskemålen om bättre samarbete gällande förhandlingstransporterna och informera om de negativa konsekvenserna det innebär för de häktade när personalresurserna inte i större utsträckning kan användas för kriminalvårdande åtgärder.

text: Bedömning

text: Kriminalvårdsstyrelsens remissvar har bekräftat att platssituationen vid landets kriminalvårdsanstalter och häkten är ansträngd. Jag har tidigare i olika ärenden uttryckt förhoppningar om att åtgärder som Kriminalvårdsstyrelsen vidtagit och planerat för att komma till rätta med från – tid till annan – besvärliga beläggningssituationer skulle kunna förbättra förhållandena. Jag saknar anledning att betvivla att nämnda åtgärder lett till vissa förbättringar. Den nuvarande situationen, som på vissa håll får betraktas som mycket ansträngd, visar emellertid på nödvändigheten av ytterligare åtgärder.

text: I sitt remissvar har Kriminalvårdsstyrelsen redogjort bl.a. för planerade resurstillskott till häktesverksamheten, planer på en ny kriminalvårdsmyndighet, den nya placerarorganisationen och slopandet av anstalternas indelning i olika säkerhetsklasser. Åtgärderna framstår som ändamålsenliga i den nuvarande situationen. Vissa av dem, kanske de viktigaste, kommer emellertid inte att kunna bli verklighet inom den närmaste tiden. De innebär därför ingen lösning på problemen för t.ex. häktade som tvingas att vistas i s.k. fylleceller eller häktade som får vänta månader i häkte efter en verkställbar dom. Jag förutsätter därför att samtliga tänkbara åtgärder vidtas som kan leda till förbättringar inte bara på lång sikt utan även på kort sikt. Problemen med överbeläggning på anstalter och häkten förefaller vara olika i olika delar av landet. Detta har fått till följd att tidsödande och kostnadskrävande transporter förekommer i stor omfattning, vilket ytterligare minskar personalens tidsutrymme för egentlig kriminalvård. Vidare är risken uppenbar att såväl den totala överbeläggningen som den ojämna häktes- och anstaltsbeläggningen får till följd att intagna placeras i mera sluten anstalt och med mera begränsade möjligheter till anpassningsbefrämjande aktiviteter än som är sakligt motiverat. Detta är vare sig humant eller till gagn för en återanpassning av den intagne. Det är således enligt min mening viktigt att inte i alltför hög grad låta sig styras av ett ensidigt ekonomiskt tänkande.

text: I ett större antal anmälningar under 1999 klagade intagna på Kronobergshäktet på att möjligheten till gemensam vistelse hade blivit kraftigt inskränkt trots att det inte förelåg några restriktioner. Chefen för myndigheten bekräftade vid telefonsamtal att det på grund av bristande resurser hade blivit nödvändigt med begränsningar av gemensamheten mellan intagna.

text: I mina beslut i de aktuella ärendena anförde jag följande.

text: Enligt

text: 3 § lagen (1976:371)

text: om behandlingen av häktade och anhållna m.fl. skall en häktad ges tillfälle till gemensam vistelse med en eller flera andra häktade, om inte någon av de i bestämmelsen angivna undantagen är för handen. Av bestämmelsen framgår att undantag kan göras, i huvudsak endast om det föreligger fara från säkerhetssynpunkt, t.ex. när en intagen är påverkad av droger eller när det bedöms föreligga fara för våld mellan de häktade. Nämnda bestämmelse fick sin lydelse genom en lagändring som trädde i kraft den 1 januari 1999, se proposition 1997/98:104. Ändringen genomfördes för att skapa en mer human utformning av häktesverksamheten, se a. sid. 56, och ingick som en del i en större översyn av häkteslagen. Det är därför inte acceptabelt om möjligheten till gemensam vistelse inskränks eller t.o.m. omöjliggörs p.g.a. bristande resurser.

text: I besluten förklarade jag att jag skulle komma att ägna frågan särskild uppmärksamhet vid min tillsyn på kriminalvårdsområdet och översände kopior av besluten och anmälningarna till Justitiedepartementet för kännedom

text: Vid mina besök på häkten under senare tid har det framkommit att problemet med inskränkningar i möjligheterna till gemensamhet mellan intagna till följd av bristande resurser är av generell natur. Det är enligt min mening uppenbart att lagstiftningen om gemensamhet mellan häktade blir innehållslös om det saknas erforderliga resurser. Jag är samtidigt medveten om att det av andra skäl, t.ex. klientelets sammansättning, ibland kan vara svårt att låta intagna vistas tillsammans. Sådana svårigheter – som också delvis är betingade av platsbristen på häktena – får dock inte tas till intäkt för att inte så långt möjligt tillämpa reglerna om möjlighet till gemenskap.

text: Kriminalvårdsstyrelsen har i remissvaret redogjort för vilka kontakter som förekommit med domstolsväsendet i syfte att uppnå samordningsvinster avseende transporter av häktade. Redogörelsen föranleder endast en erinran från min sida om vikten av att kriminalvården på olika sätt försöker öka domarnas förståelse för önskemålen om bättre samarbete gällande förhandlingstransporterna. Det är också angeläget med information om de negativa konsekvenserna för de häktade som följer av att personalresurserna inte i större utsträckning kan användas för kriminalvårdande åtgärder.

text: Sammanfattningsvis anser jag att förhållandena vid landets häkten och anstalter är ägnade att i flera avseenden inge oro. Detta gäller inte minst mot bakgrund av de betydande resursminskningar som förekommit under de senaste åren.

text: Omständigheterna motiverar att en kopia av beslutet överlämnas till riksdagens justitieutskott, Justitiedepartementet respektive Domstolsverket.


avgjordAv: Justitieombudsmannen Cecilia Renfors

nyckelord:
Långsam handläggning
Överklagande

publisher: Justitieombudsmannen

title: Allvarlig kritik mot Migrationsverket för hanteringen av ett överklagande efter att migrationsdomstolen upphävt verkets beslut att avvisa överklagandet

org: jo

text: Bakgrund

type: rubrik

text: AA ansökte i september 2015 om uppehållstillstånd och åberopade skyddsskäl. Den 21 december 2016 beslutade Migrationsverket att bevilja AA ett tidsbegränsat uppehållstillstånd men avslog hans ansökan om statusförklaring enligt

text: 4 kap.

text: utlänningslagen

text: . AA överklagade beslutet. Migrationsverket bedömde att överklagandet hade kommit in för sent. AA överklagade verkets beslut att avvisa överklagandet. Den 12 april 2017 upphävde Förvaltningsrätten i Stockholm, migrationsdomstolen, avvisningsbeslutet och angav i domen att det ankom på Migrationsverket att vidta de åtgärder som domen föranledde. Migrationsdomstolen skickade domen till Migrationsverket samma dag.

type: stycke

text: Den 20 november 2017 kontaktade BB, som är god man för AA, Migrationsverket och frågade vem som hanterade AA:s ärende.

text: Migrationsverket skickade handlingarna i ärendet till migrationsdomstolen den 29 november 2017.

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO den 27 november 2017 uppgav BB att hon och AA:s offentliga biträde, trots kontakter med Migrationsverket och migrationsdomstolen under november månad, inte fått någon information om den fortsatta hanteringen av AA:s överklagande av verkets beslut om statusförklaring.

text: Utredning

text: Migrationsverket (generaldirektören CC) yttrade sig efter att ha hämtat in uppgifter från berörda verksamheter och befattningshavare.

text: Migrationsverket lämnade följande redogörelse för de uppgifter som verkets avdelning för förvaltningsprocess lämnat.

text: Enligt interna rutiner mellan Migrationsverket, avdelningen för förvaltningsprocess, och migrationsdomstolarna ska ändringsdomar expedieras i mejl till förvaltningsprocessenheten som omedelbart ska registrera domen när den inkommer. Migrationsdomstolens dom […] den 12 april 2017 inkom till förvaltningsprocessenheten den 18 april 2017 med ordinarie post och registrerades i Migrationsverkets centrala utlänningsdatabas den 24 april 2017. Det går inte att få fram något om anledningen till att domen registrerades först den 24 april. Ändringsdomar överlämnas till en teamledare eller processförare för bedömning om domen ska överklagas. Beslut om överklagande ska fattas så fort som möjligt och antecknas på handlingen. Om domen inte ska överklagas skickas den vidare till den enhet som ursprungligen handlade ärendet. Detta innefattar även den aktuella domen. Den 26 april 2017 beslutade processförare vid förvaltningsprocessenheten att inte överklaga domen och dossiern skickades vidare till ansökningsenheten den 8 maj 2017 för bedömning om beslutet om uppehållstillstånd skulle omprövas på grund av ändring av praxis och överlämnande till domstol. Berörda handläggare vid förvaltningsprocessenheten minns endast att arbetsbelastningen var mycket hög vid det tillfälle som ärendet handlades. Förvaltningsprocessenheten skulle rätteligen skickat domen till den enhet i Stockholm som fattade beslut i grundärendet. Avdelningen för förvaltningsprocess, kansliet, ska se över rutinen för hur de ska hantera domar framöver när domstol bifallit överklaganden av [beslut av verket att avvisa] för sent inkomna överklaganden för att kunna minska handläggningstiden för ärendena och snabbt vidta de åtgärder som domen föranleder.

text: Uppgifter från Migrationsverket, region Stockholm, redovisades enligt följande.

text: I mars 2017 inkom ett överklagande av verkets beslut att avvisa överklagandet i ärendet som för sent inkommit. Skrivelsen inkom till ansökningsenheten i Stockholm som skickade skrivelsen med överklagandet samt övriga handlingar i ärendet till migrationsdomstolen. I och med att skrivelsen med överklagande överlämnats till domstol tog en förvaltningsprocessenhet över den fortsatta handläggningen. Ansökningsenheten hade ingen kännedom om ärendet efter överlämnandet av överklagandet till domstol i mars 2017 förrän [AA:s gode man BB] kontaktade enheten i november 2017. De har inte förvarat några handlingar gällande ärendet perioden mars november 2017. Berörd beslutsfattare vid ansökningsenheten har […] i huvudsak uppgett följande. Han blev kontaktad av BB den 20 och 21 november 2017 som undrade över vad som hände i ärendet och ville att det skulle utredas vem som var ansvarig. Efter att ha förhört sig om ärendet svarade beslutsfattaren BB den 21 november att samtliga handlingar skulle skickas till migrationsdomstolen, vilket skedde den 29 november 2017.

text: Migrationsverket redovisade följande bedömning av handläggningen.

text: I Migrationsverkets utredning framkommer att den aktuella domen inkom till Migrationsverkets förvaltningsprocessenhet i Stockholm den 18 april 2017. I enlighet med avdelningens rutiner ska domen överlämnas till processförare eller teamledare för att de skyndsamt ska kunna ta ställning till ett överklagande. Domar som inte ska överklagas vidarebefordras till den enhet som handlade den ursprungliga ansökan. Den 26 april 2017 fattade förvaltningsprocessenheten beslut om att inte överklaga domen. Domen skulle därefter ha skickats till den enhet som fattade grundbeslutet i ansökan för bedömning av omprövning på grund av en

text: praxisändring och överlämnande till domstol. Domen skickades i stället till ansökningsenheten i Stockholm. Enligt vad som framgår av region Stockholms utredning fick ansökningsenheten kännedom om ärendet när de blev kontaktade av BB i november 2017 vilket bl.a. föranledde att de skapade en tillfällig dossier och överlämnade handlingarna till migrationsdomstolen den 29 november 2017. Av Migrationsverkets utredning i ärendet framkommer att [en] egentlig hantering av migrationsdomstolens dom den 12 april 2017 påbörjades först i november 2017 sedan BB påtalat detta genom att kontakta ansökningsenheten i Stockholm och förhöra sig om handläggningen. Av utredningen framkommer vidare att Migrationsverket inte har tillräckliga och tydliga rutiner för handläggningen av ett avgörande där migrationsdomstolen bifallit ett överklagande av ett [beslut av verket att avvisa ett] för sent inkommet överklagande i [ett] ärende om uppehållstillstånd. Migrationsverket beklagar att handläggningen av domstolens beslut om ett för sent inkommet överklagande inte skett skyndsamt vilket är nödvändigt när ett sådant avgörande inkommer till myndigheten, även när det råder hög arbetsbelastning. Migrationsverket, avdelningen för förvaltningsprocess, kommer att gå igenom och tydliggöra vilka rutiner som gäller och vem som ansvarar för de moment som ingår i hanteringen när domstolen bifallit ett överklagande av [ett beslut av verket att avvisa ett] för sent inkommet överklagande, så att handläggningen sker skyndsamt.

text: Rättsliga utgångspunkter

text: Enligt de bestämmelser om hanteringen av ett överklagande som gällde vid tidpunkten för Migrationsverkets handläggning ska beslutsmyndigheten pröva om ett överklagande har kommit in i rätt tid. Har överklagandet kommit in för sent ska det som huvudregel avvisas. Om överklagandet inte avvisas ska det och övriga handlingar i ärendet lämnas till den myndighet eller domstol som ska pröva överklagandet. (Se

text: och

text: 25 §§

text: förvaltningslagen

text: [1986:223], FL.) Överlämnandet ska ske utan dröjsmål. Motsvarande bestämmelser finns i

text: och

text: 46 §§

text: förvaltningslagen (2017:900)

text: , som ersatt 1986 års lag.

text: Om Migrationsverket finner att ett beslut som verket har meddelat som första instans är oriktigt på grund av nya omständigheter eller av någon annan anledning ska verket ändra beslutet, om det inte blir till nackdel för utlänningen. Detta gäller också om beslutet överklagas. (Se

text: 13 kap. 13 § utlänningslagen

text: Enligt 1986 års förvaltningslag ansågs ett överklagande ha förfallit om myndigheten vid en omprövning själv ändrade beslutet så som klaganden begärde. Någon rättidsprövning eller något överlämnande skulle då inte ske. Ändrade myndigheten beslutet på annat sätt än klaganden begärde, skulle överklagandet anses omfatta det nya beslutet och överlämnas till överinstansen, om överklagandet inte skulle avvisas för att det kommit in för sent. (Se

text: 28 §

text: FL.) Enligt den nu gällande

text: förvaltningslagen

text: ska ett överklagande som inte avvisas lämnas över till överinstansen även om det överklagade beslutet ändras på det sätt som klaganden begär (se

text: 46 § andra stycket

text: Migrationsverkets kvalitetschef har beslutat om en instruktion för hanteringen av överklaganden av verkets beslut enligt

text: utlänningslagen

text: (I-11a/2017 reviderad den 5 februari 2018). Av den framgår bl.a. att det är den enhet som fattade det överklagade beslutet som ska hantera överklagandet och överlämna det till migrationsdomstol samt att överklaganden ska hanteras skyndsamt. Det innebär i normalfallet att handläggningstiden inte får överstiga en vecka från den dagen överklagandet kom in till Migrationsverket till dess att det överlämnas till domstol.

text: Bedömning

text: Min granskning har avsett Migrationsverkets hantering av AA:s överklagande efter att migrationsdomstolen den 12 april 2017 upphävt verkets beslut att avvisa AA:s överklagande som för sent inkommet.

text: Migrationsdomstolens dom kom in till Migrationsverket den 18 april 2017 och registrerades därefter i enlighet med verkets rutiner, dock med en viss fördröjning. Enligt domen skulle Migrationsverket vidta de åtgärder som den föranledde. Migrationsverket skulle därför, om det inte redan var gjort, pröva om det fanns skäl för verket att ändra sitt beslut enligt

text: 13 kap. 13 § utlänningslagen

text: och sedan utan dröjsmål överlämna överklagandet till domstolen, om beslutet inte ändrades på det sätt som AA begärde.

text: Migrationsverket överlämnade dock handlingarna till migrationsdomstolen först den 29 november 2017. Överlämnandet dröjde alltså drygt sju månader, och detta skedde sedan BB uppmärksammat Migrationsverket på att AA:s överklagande inte hade hanterats. En sådan fördröjning med att lämna över ett överklagande är naturligtvis oacceptabel.

text: Migrationsverkets hantering av AA:s överklagande efter att migrationsdomstolen upphävt verkets avvisningsbeslut har inneburit att AA:s rätt att få frågan om statusförklaring prövad av domstol har förskjutits avsevärt. Jag är mycket kritisk till den bristfälliga handläggningen av överklagandet.

text: Jag har utrett Migrationsverkets hantering av ett överklagande av ett beslut om statusförklaring även i ett annat ärende (dnr 8613-2017). Jag kommer att återkomma till frågor om hanteringen av överklaganden i mitt beslut i det ärendet.

text: Ärendet avslutas.

type: avgorande


avgjordAv: Justitieombudsmannen Katarina Påhlsson

title: Kritik mot Kriminalvården, anstalten Svartsjö, för att intagna har fått sova på soffor i gemensamhetsutrymmen

sammanfattning: JO kritiserar anstalten Svartsjö för att intagna på grund av överbeläggning tvingades sova på soffor i avdelningarnas dagrum under sommaren och hösten 2023. Även om detta enligt Kriminalvården bara inträffade vid enstaka tillfällen menar JO att ordningen inte var acceptabel, bl.a. med hänsyn till tryggheten och säkerheten för de berörda intagna. Det noteras också att JO så sent som i februari 2024 tog emot en anmälan från en intagen i samma anstalt som klagade på att han fick sova på en soffa i avdelningens ”vardagsrum”, medan Kriminalvården uppgett att detta inte har inträffat sedan november 2023. JO konstaterar att detta framstår som klart anmärkningsvärt och förutsätter att anstalten nu har kommit till rätta med problematiken.

text: Anmälan

text: I en anmälan och en kompletterande skrift som kom in till JO i oktober 2023 klagade AA bl.a. på att intagna i anstalten Svartsjö på grund av överbeläggning tvingades sova på soffor ute på avdelningarna. Enligt AA hade detta pågått sedan han kom till anstalten i juni 2023 och kunde drabba upp till två till fem intagna per vecka. Han uppgav även att det hände att intagna fick sova på matbord.

text: Utredning

text: JO hämtade inledningsvis in muntliga upplysningar från anstalten. Av dessa framgick följande.

text: Det stämmer att intagna ibland har fått sova på soffor i avdelningarnas gemensamhetsutrymmen. Det har inträffat ungefär några gånger per månad under de senaste tre till fyra månaderna när alla normal- och avskildhetsplatser varit belagda men enligt vad som är känt aldrig mer än två nätter i rad för samma intagen. Situationen har främst uppstått i samband med egna inställelser till anstalten. Det finns inte någon kännedom om att intagna har sovit på matbord. Anstalten belägger inte besöksrum.

text: Därefter uppmanades Kriminalvården att yttra sig över det som AA fört fram i sin anmälan om att intagna på grund av beläggningen sover på soffor och matbord. I sitt remissvar anförde myndigheten genom tillförordnade chefen för sektionen för verksjuridik i huvudsak följande:

text: Utredning

text: Uppgifter om sakförhållandena har hämtats in från Kriminalvårdens region Stockholm, som i sin tur har hämtat in uppgifter från anstalten Svartsjö. Berörd befattningshavare har getts möjlighet att lämna synpunkter. Av utredningen framgår i huvudsak följande. Det som framgår av JO:s tjänsteanteckning stämmer. Som angetts i JO:s tjänsteanteckning har intagna behövt sova på en soffa i samband med egna inställelser. När den dömde själv valt att inställa sig, vilket som regel skett sent på kvällen då de intagna redan sover, har denne informerats om att anstalten inte har möjlighet att erbjuda en sängplats utan att den dömde tillfälligt kommer att få sova på en soffa i avdelningens gemensamhetsutrymme, det så kallade dagrummet. Den dömde har då haft möjlighet att inställa sig en annan dag när sängplats kunnat erbjudas. De flesta dömda har dock valt att inställa sig ändå medan några enstaka har kommit tillbaka en annan dag. I enlighet med

text: 5 § strafftidslagen (2018:1251)

text: har en dömd rätt att påbörja verkställigheten av ett fängelsestraff om han eller hon begär det och straffet är verkställbart. Kriminalvården kan endast neka att ta emot den dömde i anstalt vid upplopp, utbrott av sjukdom eller annan liknande extraordinär omständighet, vilket framgår av

text: 3 § strafftidsförordningen (2019:95)

text: . Det har inte vid något tillfälle som intagna anvisats att sova på en soffa, förelegat någon sådan omständighet som gett anstalten rätt att neka att ta emot den dömde. Anstalten Svartsjö är i säkerhetsklass 3 och har nio avdelningar med ett dagrum i varje avdelning. De intagna som anvisats att sova på en soffa har vid varje tillfälle varit ensamma i aktuellt dagrum under natten. Vid något enstaka tillfälle har det varit som mest tre till fyra intagna som sovit på en soffa samma natt. Dessa har dock varit placerade i olika dagrum. I dagrummen finns bl.a. tillgång till toalett, tv och kommunikationsutrustning för att komma i kontakt med anstaltens personal. De intagna som sovit på en soffa har tillhandahållits sängkläder. De tillhörigheter som den dömde velat ha med sig i anstalten och som anstalten godkänt har förvarats i en påse. Övriga tillhörigheter har förvarats i ett förråd. Att en intagen fått sova på en soffa i dagrummet har dokumenterats i kriminalvårdsregistret. I de allra flesta fallen har den intagne behövt sova på en soffa en natt. I något enstaka fall har tiden uppgått till två nätter. Inte vid något tillfälle har en intagen behövt sova på matbord. Anstalten Svartsjö belägger inte besöksrum, eftersom de saknar kommunikationsutrustning för att komma i kontakt med personal och adekvat brandskydd. Under hösten 2023 har våningssängar installerats i många bostadsrum. Någon intagen har därför inte behövt sova på en soffa sedan mitten av november 2023.

text: Rättslig reglering

text: Enligt

text: 1 kap. 4 § fängelselagen (2010:610)

text: ska varje intagen bemötas med respekt för sitt människovärde och med förståelse för de särskilda svårigheter som är förenade med frihetsberövandet. Enligt

text: 1 kap. 5 § fängelselagen

text: ska verkställigheten utformas så att den intagnes anpassning i samhället underlättas och så att negativa följder av frihetsberövandet motverkas. Enligt

text: 5 § strafftidslagen

text: Enligt

text: 3 § strafftidsförordningen

text: får Kriminalvården, trots att en dömd har rätt att påbörja verkställigheten av ett fängelsestraff enligt

text: 5 § strafftidslagen

text: , neka att ta emot den dömde i anstalt eller häkte vid upplopp, utbrott av sjukdom eller annan liknande extraordinär omständighet. Enligt 1 kap. 17 § första stycket Kriminalvårdens föreskrifter och allmänna råd (

text: KVFS 2011:1

text: ) om fängelse ska det i en intagens bostadsrum finnas bl.a. säng. Enligt andra stycket gäller första stycket inte om det bl.a. saknas ordinarie bostadsrum på grund av platsbrist. Så långt det är möjligt utifrån ordnings- och säkerhetsskäl ska bostadsrummet i dessa fall förses med sådant som enligt första stycket ska finnas i en intagens bostadsrum.

text: Kriminalvårdens bedömning

text: Kriminalvården hade under aktuell tidsperiod, och har fortfarande, ett mycket ansträngt beläggningsläge, så även i anstalten Svartsjö. Det är ostridigt att intagna vid några tillfällen har anvisats att sova på soffor i gemensamhetsutrymmen i anstalten Svartsjö. Detta har inte skett regelmässigt utan vid tillfällen då dömda personer, i regel sent på kvällen, har inställt sig för att avtjäna sina fängelsestraff. Som framgår av utredningen har anstalten vid dessa tillfällen varit helt fullbelagd och Kriminalvården saknat grund att neka att ta emot de dömda. Anstalten Svartsjö har vid dessa tillfällen inte kunnat erbjuda de dömda en säng i ett bostadsrum, vilket de informerats om. De dömda har därför anvisats att sova på soffor som kortvariga nödlösningar i kritiska lägen där andra möjligheter inte har funnits. Kriminalvården beklagar naturligtvis detta och konstaterar att det inte längre sker, eftersom våningssängar har installerats.

text: I februari 2024 kommenterade AA remissvaret och anförde bl.a. följande. Det stämmer inte att det endast har varit vid enstaka tillfällen som intagna övernattat på soffor eller bord eller att det bara har inträffat i samband med egna inställelser. På flera avdelningar har intagna sovit på det här sättet i mer än sex dygn, och det har även rört sig om intagna som haft en bokad plats i anstalten. Detta skedde åtminstone t.o.m. den 27 oktober 2023.

text: Rättslig reglering

text: Kriminalvården har i sitt yttrande redogjort för relevant rättslig reglering. Jag vill tillägga följande.

text: Enligt de europeiska fängelsereglerna ska den inkvartering som erbjuds intagna, i synnerhet inkvarteringen för dygnsvila, vara människovärdig och i möjligaste mån respektera behovet av avskildhet och uppfylla kraven på sundhet och hygien, varvid vederbörlig hänsyn ska tas till klimatförhållandena och särskilt till golvutrymme, luftvolym, belysning, uppvärmning och ventilation. Intagna ska normalt inkvarteras i egen cell under natten om inte gemensamma sovutrymmen är att föredra för dem.

text: Se artikel 18.1 och 18.5 i bilagan till Europarådets ministerkommittés rekommendation Rec(2006)2-rev till medlemsstaterna avseende de europeiska fängelsereglerna.

text: I 6 kap. 2 § Kriminalvårdens föreskrifter och allmänna råd (

text: KVFS 2011:1

text: ) om fängelse anges att intagna i en anstalt av säkerhetsklass 3 får vara inlåsta på sina bostadsavdelningar i anslutning till dygnsvilan.

text: Bedömning

text: Av utredningen framgår att intagna i anstalten Svartsjö under sommaren och hösten 2023 fick sova på soffor i avdelningarnas dagrum på grund av att samtliga normal- och avskildhetsplatser var belagda. Enligt Kriminalvården var detta fallet några gånger per månad i samband med att dömda personer själva inställde sig i anstalten, vilket då i regel ska ha inträffat sent på kvällen. Det ska emellertid aldrig ha varit frågan om fler än två nätter i rad för en och samma intagen. AA menar å sin sida att det hände betydligt oftare och under längre perioder, och inte bara vid egna inställelser. Jag kan alltså konstatera att den närmare omfattningen är oklar, men finner inte tillräcklig anledning att försöka utreda den vidare. Därutöver har AA uppgett att det hände att intagna fick sova på bord, vilket har tillbakavisats. Jag får därmed lämna det sistnämnda påståendet därhän.

text: Kriminalvården har i sitt remissvar hänvisat till den ansträngda beläggningssituationen vid anstalten och inom myndigheten generellt. Jag är väl medveten om problematiken och har vid flera tillfällen uppmärksammat konsekvenser som beläggningssituationen får för intagna i olika avseenden (se t.ex. JO 2021/22 s. 261, dnr O 19-2019). Som jag uttalade i det beslutet kan det finnas ett behov av att tillfälligt placera intagna i andra utrymmen än normalceller i häkten vid en ansträngd beläggningssituation. Dessa utrymmen måste i så fall uppfylla de krav som ställs i förordningen (

text: ) om utformningen av häkten och polisarrester. Vidare bör Kriminalvården i sådana situationer sträva efter att förse utrymmena med den utrustning som anges i myndighetens föreskrifter. I beslutet framhöll jag även att det t.ex. inte är acceptabelt att intagna sover på madrasser som placeras på golvet eller i tältsängar. Först när dessa förutsättningar föreligger kan Kriminalvården sägas upprätthålla en verkställighet som innebär att de intagna bemöts med respekt för sitt människovärde och med förståelse för de svårigheter som är förenade med ett frihetsberövande. Jag har i ett annat ärende kritiserat ett häkte för att en dubbelbelagd cell inte har haft två sängar och för att intagna fått turas om att sova på en madrass på golvet (se JO 2023 s. 194, dnr 4530-2022).

text: Enligt min mening aktualiseras liknande synpunkter i det nu behandlade fallet. Det är en helt självklar utgångspunkt att intagna ska få tillbringa sin dygnsvila i bostadsrum som är utrustade enligt tillämpliga föreskrifter, och inte i något annat slags utrymme. Trots att det i dagrummen i anstalten Svartsjö ska ha funnits bl.a. toalett och att de intagna tillhandahållits sängkläder rör det sig om utrymmen som i termer av komfort, hygien, utrustning och behov av avskildhet inte är lämpliga att tillbringa dygnsvilan i. Dessutom är det här fråga om en anstalt av säkerhetsklass 3. På sådana verksamhetsställen hålls de intagna inte avskilda på de enskilda bostadsrummen i samband med dygnsvilan utan är

text: endast avskilda på bostadsavdelningarna. Som jag uppfattar regleringen och rutinerna innebär detta att andra intagna har kunnat gå in till och vistas i de dagrum som använts som sovplatser. Med hänsyn till tryggheten och säkerheten för de berörda intagna har det därmed också varit direkt olämpligt att låta dem sova i dagrummen. Även om arrangemangen enligt Kriminalvården bara ska ha inträffat vid enstaka tillfällen har ordningen enligt min mening inte varit acceptabel. Anstalten förtjänar kritik.

text: I remissvaret har Kriminalvården framhållit att det under hösten 2023 installerades våningssängar i många bostadsrum och att ingen intagen därför har behövt sova på en soffa sedan mitten av november. Det kan emellertid noteras att JO så sent som i februari 2024 tog emot en anmälan från en intagen i anstalten Svartsjö, som klagade på att han fick sova i ”vardagsrummet” på avdelningen i stället för i ett bostadsrum (dnr 1117-2024). Mot bakgrund av myndighetens egna uppgifter framstår detta som klart anmärkningsvärt. Jag förutsätter att anstalten nu har kommit till rätta med problematiken och att intagna inte längre tvingas sova i dagrummen.

text: Det som AA i övrigt har fört fram ger inte skäl till några åtgärder eller uttalanden från min sida.

text: Ärendet avslutas.

text: Beslutet har fattats av JO Katarina Påhlsson. Dokumentet har fastställts digitalt och har ingen underskrift.

text: Rättssakkunniga Emma Söderberg Majanen har föredragit ärendet och byråchefen Catrine Björkman har deltagit i beredningen.


nyckelord:
Grundläggande fri- och rättigheter
Publicering
Tryck- och yttrandefrihet

title: Kritik mot Gymnasie- och vuxenutbildningsnämnden i Borås stad för att ha begärt granskning av en skoltidning i strid med tryckfrihetsförordningens censurförbud

sammanfattning: I en anmälan till JO uppgavs bl.a. att skolledningen för en gymnasieskola i Borås hade krävt att få förhandsgranska en skoltidning före utgivning. Anmälaren ifrågasatte om agerandet är förenligt med tryckfrihetsförordningen. I beslutet konstaterar chefsJO att utredningen inte klargör om skolledningen verkligen genomfört någon förhandsgranskning av skoltidningen. ChefsJO finner vidare att det inte framgår att skolledningen har hindrat utgivning, tryckning eller spridning av tidningen. ChefsJO gör emellertid bedömningen att skolledningen, redan genom att begära att få förhandsgranska tidningen, har påbörjat ett agerande som inte är förenligt med censurförbudet och tryckfrihetsförordningen.

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO klagade AA på Borås stad, Sven Eriksonsgymnasiet och gymnasiechefen BB. Han uppgav att det kommit fram uppgifter om att skolledningen på Sven Eriksonsgymnasiet hade krävt att få förhandsgranska elevtidningen Vårflamman före utgivning och att elevernas tryckfrihet därmed hade kränkts.

text: AA framförde bl.a. följande:

text: På Sven Eriksonsgymnasiet framställer eleverna årligen tidningen Vårflamman. Tidningen trycks och pliktexemplar levereras enligt lag. I det senaste numret som kom ut 2018 angavs det att Elevkåren Teknis Borås var ansvarig utgivare för tidningen. – Under hösten 2018 genomförde Borås stad en kartläggning av föreningslivet på bl.a. Sven Eriksonsgymnasiet. Av en rapport som redovisade resultatet av kartläggningen framgick att intervjuade personer bl.a. hade uppgett att gymnasiechefen skulle godkänna innehållet i tidningen Vårflamman innan den publicerades. – I en artikel i Borås Tidning den 1 december 2018 uppgav gymnasiechefen BB att skolans ledning krävde att få förhandsgranska Vårflamman.

text: Utredning

text: Gymnasie- och vuxenutbildningsnämnden i Borås stad uppmanades att yttra sig över det som AA framförde i sin anmälan. Av yttrandet skulle det framgå hur skolledningens agerande förhållit sig till bl.a.

text: 1 kap. 8 § tryckfrihetsförordningen

text: , TF, i dess lydelse från den 1 januari 2019.

text: Nämnden beslutade den 29 april 2019 att lämna följande yttrande:

text: Bakgrund

text: På Sven Eriksonsgymnasiet har det sedan många år tillbaka funnits olika elevföreningar. Varje vårtermin i samband med valborgsmässofirandet utges av Elevkåren på Sven Eriksonsgymnasiet tidningen ”Vårflamman”.

text: Vid Skolinspektionens tillsyn på Sven Eriksonsgymnasiet 2013 uppmärksammades att det finns inslag i elevkårens verksamhet som inte överensstämmer med skolans värdegrund. Skolinspektionen skriver att exkluderande sammanslutningar där vissa elever ”väljs ut” och andra elever ”väljs bort”, samt föreningar vars verksamhet kan uppfattas som sexistisk och kränkande, indikerar en grundsyn att alla människor inte är lika mycket värda vilket inte är förenligt med den värdegrund som uttrycks i skollag och läroplan. Ett exempel på vad Skolinspektionen tar upp i sin rapport (Dnr 43-2012:5404) är att Elevkårens tidning ”Vårflamman” har teckningar av avklädda flickor.

text: Sedan Skolinspektionens tillsyn har flera åtgärder vidtagits på Sven Eriksonsgymnasiet. Bland annat har likabehandlingsplanen uppdaterats och diskuterats i klassråd och programråd, förstelärarna har haft i sitt uppdrag att driva utvecklingen i värdegrundsarbetet och en jämställdhetsutbildning genomfördes med personalen. Andra åtgärder som vidtagits är att skolledningen bett om att få granska tidningen ”Vårflammans” innehåll före utgivning med hänvisning till skolhuvudmannens skyldighet att enligt

text: Skollagens

text: 6 kap. 10 §

text: uppfylla skyldigheten att utreda omständigheter avseende kränkande behandling i samband med verksamheten och i förekommande fall vidta de åtgärder som skäligen kan krävas för att förhindra kränkande behandling.

text: Agerande i förhållande till

text: Tryckfrihetsförordningen

text: Tryckfriheten ger alla som vill rätt att sprida vilken information man vill i tryckt form så länge lagen följs.

text: Tryckfrihetsförordningen

text: reglerar rätten att uttrycka sig fritt men ska också verka för att skydda mot förtal och kränkningar.

text: Tryckfrihetsförordningens

text: 1 kap 8 §

text: behandlar censurförbud och förbud mot andra hindrande åtgärder. Där framgår att det inte är tillåtet för en myndighet att, på grund av skriftens innehåll, hindra tryckning eller utgivning av en skrift, om åtgärden inte har stöd i

text: Tryckfrihetsförordningen

text: Tryckfrihetsförordningens

text: 7 kap

text: 4 §

text: behandlar frågor som rör förtal och förolämpning vilka är att anse som tryckfrihetsbrott. Tidningen ”Vårflamman” har utgivits under en lång rad år med ett innehåll som varit präglat av inslag som är att anse som kränkande och förolämpande. Med hänvisning till

text: Tryckfrihetsförordningens

text: 7 kap

text: 4 §

text: samt

text: Skollagens

text: 6 kap 10 §

text: har skolledningen vid Sven Eriksonsgymnasiet agerat i förebyggande syfte genom att be om att få granska tidningens innehåll i förväg. Syftet med granskningen har varit att försäkra sig om att ingen elev på skolan riskerar att bli kränkt.

text: Berörda befattningshavares synpunkter

text: BB, gymnasiechef Sven Eriksonsgymnasiet i Borås: Då ”Vårflamman” har sitt redaktionskontor på Sven Eriksonsgymnasiet och tidningens innehåll produceras under eller i anslutning till skolförlagd tid, har ledningen för Sven Eriksonsgymnasiet begärt att få granska tidningens innehåll före utgivning. Syftet har varit att förhindra att tidningens innehåll ska uppfattas som kränkande. Skolledningens uppfattning är att dess agerande har stöd i såväl

text: Skollagens

text: 6 kap. 10 §

text: som Tryckfrihetsförordning

text: 1 kap. 8 §

text: samt

text: 7 kap.

text: 4 §

text: Gymnasie- och utbildningsnämndens bedömning

text: Gymnasie- och vuxenutbildningsnämnden bedömer att tjänstepersonerna i Gymnasie- och vuxenutbildningsförvaltningen inte har agerat i strid med

text: Tryckfrihetsförordningen

text: . Visserligen uttrycker

text: Tryckfrihetsförordningens

text: 1 kap. 8 §

text: att det är förbjudet att censurera eller hindra tryckning eller utgivning av en skrift, men

text: Tryckfrihetsförordningen

text: reglerar också, i

text: 7 kap

text: 4 §

text: skyddet mot förtal och kränkning. Med hänsyn till att tidningen ges ut i samband med Kortegen, där de ingående fordonen i nämnda Kortege byggs av elever på skolan, där fordonen byggs på skolans område och där såväl eleverna som allmänheten uppfattar att det är skolan som har det yttersta ansvaret för aktiviteterna, anser nämnden att den har ett ansvar för att elever inte kränks eller förtalas genom dessa aktiviteter, där bl a ”Vårflamman” ingår. Nämnden anser således att tjänstepersonerna agerat på ett sätt som inte strider mot

text: Tryckfrihetsförordningens

text: regler. AA kommenterade nämndens yttrande och uppgav bl.a. att skolledningen även under våren 2020 hade krävt att få förhandsgranska Vårflamman.

text: Rättslig reglering

text: Enligt

text: 2 kap. 1 § första stycket 1 regeringsformen

text: , RF, är varje medborgare gentemot det allmänna tillförsäkrad yttrandefrihet. Med yttrandefrihet avses frihet att i tal, skrift eller bild eller på annat sätt meddela upplysningar samt uttrycka tankar, åsikter och känslor.

text: Av

text: 1 kap. 1 §

text: TF framgår bl.a. följande: Tryckfriheten syftar till att säkerställa ett fritt meningsutbyte, en fri och allsidig upplysning och ett fritt konstnärligt skapande. Tryckfriheten innebär en frihet för var och en att i tryckt skrift uttrycka tankar, åsikter och känslor samt att offentliggöra allmänna handlingar och i övrigt lämna uppgifter i vilket ämne som helst. Tryckfriheten innebär också en rätt för var och en att ge ut skrifter utan att en myndighet eller ett annat allmänt organ hindrar det i förväg. Åtal för en skrifts innehåll får väckas först efter det att den har getts ut och då vid en domstol. För tryckfriheten får inga andra begränsningar finnas än de som följer av denna grundlag.

text: I

text: 1 kap. 8 § första stycket

text: TF regleras det s.k. censurförbudet. Där anges att en skrift inte får granskas av en myndighet eller ett annat allmänt organ före tryckningen. Förbud mot tryckning får inte förekomma. I andra stycket anges att det inte heller är tillåtet för en myndighet eller ett annat allmänt organ att, på grund av skriftens innehåll, hindra tryckning eller utgivning av en skrift, om åtgärden inte har stöd i denna grundlag. Detsamma gäller i fråga om hinder mot spridning av en skrift bland allmänheten.

text: I 7 kap. 3 – 4 §§ TF regleras tryckfrihetsbrotten förtal respektive förolämpning. Enligt

text: 7 kap. 1 §

text: TF ska de gärningarna anses vara tryckfrihetsbrott om de begås i en tryckt skrift och är straffbara enligt lag. I 8 –

text: 9 kap.

text: TF finns särskilda regler om ansvar för tryckfrihetsbrott samt om tillsyn och åtal.

text: Bedömning

text: Såvitt framgår av utredningen är Vårflamman en sådan tryckt skrift som omfattas av bestämmelserna i TF. Tidningen har sitt redaktionskontor på Sven Eriksonsgymnasiet, och dess innehåll produceras under eller i anslutning till skolförlagd tid. Skolan eller skolledningen är emellertid inte ansvarig utgivare, utan det är Elevkåren Teknis Borås.

text: Nämnden har i sitt yttrande till JO bekräftat att skolledningen har begärt att få förhandsgranska Vårflamman före utgivning men inte ansett att det strider mot TF. Enligt nämnden har Vårflamman under en lång rad av år utgivits med ett innehåll som har präglats av kränkande och förolämpande inslag. Syftet med skolledningens begäran om förhandsgranskning var, enligt nämnden, att försäkra sig om att ingen elev på skolan skulle bli kränkt eller förolämpad. Nämnden har i detta sammanhang hänvisat till att Vårflamman är en del i de aktiviteter som bedrivs på skolan och att nämnden som skolhuvudman har ett ansvar enligt

text: skollagen

text: för att motverka kränkande behandling. Nämnden har också hänvisat till TF:s regler om tryckfrihetsbrotten förtal och förolämpning.

text: Det är för mig självklart att man från nämndens och skolledningens sida inte ska acceptera kränkande behandling inom skolans verksamhet. Som huvudman har nämnden också en skyldighet enligt

text: skollagen (2010:800)

text: att vidta åtgärder för att påverka bl.a. de värderingar som råder på skolan. De åtgärder som vidtas får dock inte strida mot lag (jfr mitt beslut denna dag i dnr 5922-2018 m.fl.).

text: Ett av huvudsyftena med tryckfriheten är att en skrift alltid ska kunna offentliggöras före ett eventuellt ingripande mot dess innehåll. TF har därför konstruerats så att åtgärder med anledning av innehållet i en skrift får vidtas först i efterhand. Censurförbudet i TF är således undantagslöst.

text: Den som företräder det allmänna har ett särskilt ansvar för att upprätthålla vår grundlagsskyddade tryckfrihet. I detta ligger att stor försiktighet måste visas när företrädare för det allmänna överväger att vidta åtgärder med anledning av vad som ska eller har publicerats i sådana medier som skyddas av TF.

text: Utredningen klargör inte om skolledningen verkligen genomfört någon förhandsgranskning av Vårflamman. Det framgår inte heller att skolledningen har hindrat utgivning, tryckning eller spridning av tidningen. Företrädare för en myndighet ska emellertid inte ta initiativ till åtgärder som det inte finns laglig grund för. Redan genom att begära att få förhandsgranska Vårflamman har skolledningen påbörjat ett agerande som inte är förenligt med censurförbudet och TF. Gymnasie- och vuxenutbildningsnämnden förtjänar därför kritik.

text: Vad som i övrigt har framkommit föranleder inget yttrande eller uttalande från min sida. Ärendet avslutas.


nyckelord:
Disciplinansvar
Dokumentation
Förhandling/ sammanträde
Interimistiskt beslut
Långsam handläggning

title: Efter att JO gjort en anmälan till Statens ansvarsnämnd har en rådman tilldelats en varning

sammanfattning: I anmälningar till JO framförde två ombud klagomål över brister i Värmlands tingsrätts handläggning av två vårdnadsmål. JO:s utredning i ärendet visade att den ansvarige rådmannen hade varit ordförande vid sammanträden för muntliga förberedelser som hölls i de båda målen i juni 2021. I det första målet framställdes interimistiska yrkanden om umgänge, och enligt JO borde tingsrätten ha tagit ställning till dessa efter den muntliga förberedelsen och i anslutning till det att parterna i juli 2021 hade yttrat sig över socialnämndens s.k. snabbyttrande. Så skedde emellertid först i december samma år efter att tingsrättens lagman tagit över handläggningen och inte förrän då expedierades protokollet från den muntliga förberedelsen. Det hade vidare dröjt flera månader innan rådmannen tog ställning till en ansökan om rättshjälp. I det andra målet avkunnade rådmannen ett interimistiskt beslut om ensam vårdnad vid den muntliga förberedelsen. Det upprättades dock inte något protokoll och parterna fick således inte del av något skriftligt beslut. Av dagboksbladet framgick inte heller att det hade hållits en muntlig förberedelse eller att det hade avkunnats ett interimistiskt beslut. Rådmannen besvarade inte ombudets efterfrågningar av protokollet och såvitt framgick vidtog han inte heller någon åtgärd för att sammanställa och expediera det. Det skedde först nio månader senare då lagmannen hade tagit över ansvaret för målet. Enligt JO hade rådmannen gjort sådana fel i tjänsten att det fanns anledning för henne att göra en anmälan till Statens ansvarsnämnd för prövning av frågan om rådmannen skulle meddelas en disciplinpåföljd. Efter att ansvarsnämnden beslutat att tilldela rådmannen en varning enligt 14 och 15 §§ lagen om offentlig anställning och beslutet vunnit laga kraft avslutar nu JO sina tillsynsärenden.

text: Bakgrund

text: Den 13 oktober 2021 och den 15 februari 2022 tog JO emot klagomål från AA respektive BB angående Värmlands tingsrätts handläggning av två vårdnadsmål.

text: AA anförde i huvudsak att hon var ombud i ett mål som handlades vid tingsrätten. Den 17 juni 2021 höll tingsrätten muntlig förberedelse i målet. I

text: samband med det gav hon in en ansökan om rättshjälp. Parterna kunde inte nå någon överenskommelse utan tingsrätten skulle i stället meddela ett interimistiskt beslut. Något sådant beslut hade inte meddelats vid tiden för anmälan till JO och tingsrätten hade inte heller tagit ställning till rättshjälpsansökan. Hon hade även påmint tingsrätten per e-post och telefon men inte fått något beslut.

text: BB anförde i huvudsak att även hon var ombud i ett mål som handlades vid tingsrätten. Den 8 juni 2021 höll tingsrätten muntlig förberedelse. Vid sammanträdet avkunnade rådmannen CC ett beslut varigenom hennes klient interimistiskt tillerkändes ensam vårdnad om parternas gemensamma barn. CC uppgav även att han skulle besluta om att hämta in en s.k. vårdnadsutredning. Något beslut i den frågan meddelades inte och parterna fick inte heller något skriftligt beslut från den muntliga förberedelsen. Före anmälan till JO hade hon påmint tingsrätten men inte fått någon återkoppling.

text: JO:s utredning

text: Inledningsvis hämtade JO in vissa handlingar från tingsrätten. Det framgick att rådmannen CC hade varit ordförande vid de muntliga förberedelserna och ansvarig domare för respektive mål. Därefter uppmanade JO tingsrätten att lämna upplysningar över klagomålen.

text: Tingsrätten, genom lagmannen DD, yttrade sig. Av yttrandena framgick i huvudsak följande. Tingsrättens mål i JO:s ärende med dnr 8017-2021 Stämningsansökan kom in till tingsrätten den 1 april 2021 och käranden framställde yrkanden om vårdnad och umgänge. Det skedde även interimistiskt. Den 20 maj 2021 anmälde sig AA som ombud för svaranden och gav samtidigt in en ansökan om rättshjälp. Den 17 juni 2021 höll tingsrätten muntlig förberedelse och den 2 juli 2021 kom det in ett yttrande från socialnämnden som uppgav att umgängesstöd inte kunde tillhandahållas förrän i augusti samma år. Tingsrätten fattade inget beslut i fråga om umgänge och den 21 oktober 2021 förelades socialnämnden att på nytt yttra sig om när nämnden kunde bistå med umgängesstöd. Parterna fick möjlighet att yttra sig över förslaget varpå lagmannen den 29 december 2021 tog över handläggningen och samma dag meddelades ett interimistiskt beslut. Den dagen expedierades även protokollet från den muntliga förberedelsen.

text: Tingsrätten gjorde bedömningen att ett intermistiskt beslut om umgänge förutsatte att socialtjänsten medverkade med umgängesstöd. Ett beslut dröjde eftersom socialtjänsten inledningsvis inte kunde bistå med sådant stöd. Efter att socialtjänsten i juli 2021 meddelat att umgängesstöd kunde ordnas under senare delen av sommaren och parterna yttrat sig, skulle tingsrätten ha kunnat fatta ett beslut. Beslut i frågan om rättshjälp borde ha fattats i närtid efter det att ansökan inkom den 20 maj 2021. Tingsrätten ansåg att det var beklagligt att besluten om

text: umgänge och rättshjälp dragit ut på tiden och att AA inte hade fått svar på sina frågor om när beslut skulle komma.

text: Tingsrätten redovisade följande uppgifter från rådmannen CC: CC beklagar att prövningen av det interimistiska yrkandet har dragit ut på tiden. Han har berättat att parterna informerades vid sammanträdet om att ett beslut kunde bli beroende av om kommunen kunde bistå med umgängesstöd. Kommunen kunde inte det inledningsvis och därför meddelades inte något intermistiskt beslut i det skedet. Därefter har kommunen meddelat att de kan bidra med umgängesstöd och parterna har fått tillfälle att slutföra sin talan beträffande de interimistiska yrkandena. CC beklagar även att prövningen av rättshjälpsansökan har tagit så lång tid. Han har berättat att han fattade beslut när han uppmärksammade att det inte gjorts. AA kommenterade remissvaret. Målet i JO:s ärende med dnr 1431-2022 Stämningsansökan kom in till tingsrätten den 13 april 2021 och käranden framförde, genom ombudet BB, yrkande om ensam vårdnad av parternas gemensamma barn. Yrkandet framställdes även interimistiskt. Den 8 juni 2021 höll tingsrätten sammanträde för muntlig förberedelse. Vid sammanträdet avkunnade CC ett interimistiskt beslut att käranden skulle ha ensam vårdnad om barnet och meddelade att tingsrätten för närvarande inte avsåg att inhämta en vårdnadsutredning. Något protokoll expedierades inte efter sammanträdet. Det stämmer att BB vid två tillfällen skickade ett e-postmeddelande till tingsrätten och efterfrågade protokollet. Vid det första tillfället besvarade en domstolshandläggare meddelandet och uppgav att det hade vidarebefordrats till den ansvarige domaren. Sammantaget var det fel att inte expediera beslutet till parterna.

text: Efter att tingsrätten den 10 mars 2022 mottagit JO:s remiss tog lagmannen över handläggningen av målet. Protokoll expedierades därefter och BB fick förskott på ersättning enligt

text: rättshjälpslagen

text: . Ett nytt sammanträde för muntlig förberedelse skulle hållas före sommaren 2022.

text: Tingsrätten uppgav avslutningsvis att lagmannen hade samtalat med CC efter JO:s remiss och att han hade uppgett att handläggningen hade varit bristfällig.

text: BB fick möjlighet att yttra sig över remissvaret.

text: Rättslig reglering m.m.

text: En rättegång ska genomföras rättvist och inom skälig tid (se

text: 2 kap. 11 § andra stycket regeringsformen

text: ). När en domstol handlägger sådana frågor om vårdnad, boende eller umgänge som nu är aktuella ska

text: rättegångsbalkens

text: bestämmelser för tvistemål tillämpas vid handläggningen (se

text: 6 kap. 17 § fjärde stycket föräldrabalken

text: , FB). Det innebär bl.a. att rätten har en skyldighet att driva förberedelsen framåt med inriktning på ett snabbt avgörande (se

text: 42 kap. 6 § tredje stycket rättegångsbalken

text: , RB).

text: En domstol ska föra register över alla mål och registret ska utvisa tiden då varje mål har kommit in och de åtgärder som har vidtagits i målet (se

text: 6 kap. 1 §

text: RB). Av målregistret eller akten ska även domstolens avgöranden i målet, när de har beslutats och vem eller vilka som svarar för beslutet framgå (se

text: 6 kap. 2 §

text: RB). Domstolen ska föra anteckningar över sammanträden som hålls under förberedelsen. Anteckningarna ska göras i anslutning till sammanträdet. (Se 6 kap. 3 och 4 §§ RB.)

text: Rättegångsbalkens

text: bestämmelser om registrering av uppgifter och handlingar kompletteras med bestämmelser i förordningen (

text: ) om mål och ärenden i allmän domstol. Enligt dessa ska domstolen fortlöpande registrera vilka handlingar som kommer in, vilka åtgärder som utförs i målet och vad som i övrigt förekommer i detta eller i samband med överklagande av ett meddelat avgörande (se

text: 5 §

text: ). Vidare framgår att anteckningar från ett sammanträde under förberedelsen ska göras i ett protokoll över sammanträdet, om inte uppgifterna framgår av en dom eller ett särskilt uppsatt beslut som tillkommer i anslutning till sammanträdet eller om uppgifterna antecknas i målregistret eller på någon handling i akten (se

text: 15 §

text: I ett mål eller ärende om vårdnad, boende eller umgänge får rätten, om det behövs, besluta om vårdnad, boende eller umgänge för tiden till dess att frågan har avgjorts genom en dom eller ett beslut som har fått laga kraft eller föräldrarna har träffat ett avtal om frågan och avtalet har godkänts av socialnämnden (se

text: 6 kap. 20 §

text: FB). Ett sådant interimistiskt beslut kan vara nödvändigt, t.ex. därför att det finns risk för att barnet eller någon annan i familjen utsätts för övergrepp, olovligen förs bort eller annars far illa. Det kan även vara nödvändigt för att kunna lösa andra akuta situationer, exempelvis om det finns ett brådskande behov av att få till stånd ett umgänge mellan barnet och den förälder som barnet inte bor tillsammans med. (Se

text: prop. 2005/06:99 s. 65

text: f.) Regleringen om domstolens möjlighet att fatta ett interimistiskt beslut i dessa mål bygger alltså på att det kan finnas brådskande behov av att få till den lösning som är förenlig med barnets bästa.

text: Det finns inte några uttryckliga bestämmelser om tidsfrister när en part framställer en begäran om ett interimistiskt beslut om vårdnad m.m. eller för när rätten ska meddela beslut. Det ligger dock i sakens natur att interimistiska yrkanden ska hanteras med skyndsamhet och att domstolen inte kan dröja med beslutet (se

text: JO 2017/18 s. 82

text: ). Som redan har nämnts tillämpas

text: rättegångsbalkens

text: bestämmelser för tvistemål när domstolen handlägger frågor om vårdnad, boende eller umgänge. För intermistiska beslut som fattas i samband med ett sammanträde för muntlig förberedelse tillämpas vanligtvis bestämmelserna om meddelande av domar och slutliga beslut i tvistemål enligt

text: 17 kap.

text: och

text: 12 §§

text: RB analogt. Detta innebär att sådana interimistiska beslut antingen kan meddelas genom att de avkunnas muntligt eller genom att de vid en viss tidpunkt skriftligt hålls tillgängliga på rättens kansli. (Se JO:s beslut den 2 juli 2010, dnr

text: En dom eller ett beslut i ett mål ska skickas till parterna samma dag som ett avgörande har meddelats. Om avgörandet har avkunnats, ska det i stället skickas senast en vecka efter dagen för avkunnandet. (Se 2 § förordningen [2003:234] om tiden för tillhandahållande av domar och beslut, m.m.)

text: För varje mål och ärende ska det vid varje tidpunkt finnas en ansvarig domare (15 § första stycket förordningen [1996:381] med tingsrättsinstruktion). Det är den ansvarige domaren som ansvarar för handläggningen av målet och som ska se till att målet eller ärendet drivs framåt på ett sätt som överensstämmer med gällande rätt.

text: Min anmälan till Statens ansvarsnämnd

text: I ett beslut den 2 juni 2022 gjorde jag en anmälan till Statens ansvarsnämnd för prövning av disciplinpåföljd för rådmannen CC, som var ansvarig domare för målen fram till den 29 december 2021 respektive mars 2022. I anmälan anfördes i korthet följande.

text: I målet i JO:s dnr 8017-2021 höll tingsrätten sammanträde för muntlig förberedelse den 17 juni 2021 och det framställdes interimistiska yrkanden om umgänge. I mitt beslut uttalade jag som min mening att tingsrätten borde ha tagit ställning till de interimistiska yrkandena i anslutning till att parterna den 7 respektive 8 juli 2021 hade yttrat sig över socialnämndens s.k. snabbyttrande. Det skedde dock först efter det att tingsrätten tagit del av AA:s anmälan till JO och lagmannen den 29 december 2021 övertagit handläggningen. Samma dag expedierades protokollet från den muntliga förberedelsen. I mitt beslut uttalade jag därefter följande:

text: De brister i handläggningen som jag uppmärksammat riskerar att medföra negativa konsekvenser för det barn som målet rör och kan leda till att rättegången inte genomförs inom skälig tid. Om det dröjer längre tid från det att domstolen genomfört en muntlig förberedelse till dess att protokollet skrivs är risken dessutom påtaglig att något väsentligt förbises, glöms bort eller värderas på ett felaktigt sätt. Det gäller naturligtvis oavsett om det framställs interimistiska yrkanden. Nya omständigheter kan också ha tillkommit efter den muntliga förberedelsen som innebär att domstolens senare beslut inte avspeglar de verkliga förhållandena vid beslutstillfället. Sammantaget anser jag att CC:s handläggning av målet inte har varit förenlig med gällande rätt. AA hade lämnat in en ansökan om rättshjälp den 20 maj 2021 och jag bedömde att det inte hade framkommit annat än att det vid den tidpunkten fanns förutsättningar för tingsrätten att ta ställning till den. Den 17 augusti 2021 meddelade AA att tingsrätten kunde avvakta med en prövning. Den 7 september 2021 tog hon på nytt kontakt med tingsrätten och uppgav att hennes huvudman inte hade beviljats rättsskydd och att tingsrätten kunde fatta beslut i frågan. Först den 19 november 2021 beviljade CC rättshjälp och jag noterade att AA vid två tillfällen dessförinnan hade efterfrågat rättens beslut. Enligt min mening är det angeläget att en part så snart som möjligt får veta om rättshjälp beviljas och jag ansåg att CC borde ha tagit ställning till ansökan redan i maj 2021. I

text: vart fall borde så ha skett i september 2021 efter att AA meddelat att tingsrätten kunde fatta beslut i saken.

text: I målet i JO:s dnr 1431-2022 höll tingsrätten sammanträde för muntlig förberedelse den 8 juni 2021 och i samband med det avkunnade CC ett interimistiskt beslut om ensam vårdnad. I mitt beslut kunde jag slå fast att det inte upprättades något protokoll från sammanträdet och parterna fick således inte del av ett skriftligt beslut. Av dagboksbladet framgick inte heller att det hade hållits en muntlig förberedelse eller att det avkunnats ett interimistiskt beslut. CC besvarade inte heller BB:s efterfrågningar av protokollet och såvitt framgick vidtog han inte heller någon åtgärd för att sammanställa och expediera det. Det skedde först nio månader senare då lagmannen hade tagit över ansvaret för målet. Jag konstaterade i mitt beslut att den bristfälliga hanteringen medfört att det under nio månader inte hade gått att utläsa att tingsrätten fattat ett interimistiskt beslut om ensam vårdnad. Jag noterade att tingsrätten inte hade meddelat Skatteverket om beslutet och det var tveksamt om det alls hade verkställts. I det sammanhanget påpekade jag även att barnets pappa enligt anmälaren inte deltog vid den muntliga förberedelsen. Det kunde därför ifrågasättas om han överhuvudtaget hade fått del av beslutet och därmed haft möjlighet att överklaga det.

text: När det gäller mitt beslut om att göra en anmälan till ansvarsnämnden anförde jag följande:

text: Av rättssäkerhetsskäl ställs generellt höga krav på en korrekt handläggning inom rättsväsendet. Särskilt höga krav ställs på en domstol och därmed den enskilde domaren. Det är en domares skyldighet att på ett rättssäkert och effektivt sätt avgöra de mål som han eller hon ska handlägga och det ska naturligtvis ske inom de tidsramar och på det sätt som lagstiftningen anger. Det finns enligt min mening anledning att se allvarligt på de upprepade brister i CC:s handläggning som kommit fram i utredningen. Det rör sig om sådana fel i tjänsten att det finns anledning för mig att, med stöd av

text: 6 § tredje stycket lagen (1986:765)

text: med instruktion för Riksdagens ombudsmän, göra en anmälan till Statens ansvarsnämnd för prövning av frågan om CC ska meddelas en disciplinpåföljd.

text: Handläggningen hos Statens ansvarsnämnd

text: CC yttrade sig till Statens ansvarsnämnd över min anmälan. Efter att ha hämtat in vissa handlingar från Värmlands tingsrätt, vilket CC:s yttrande hade gett mig anledning till, gav jag in en kompletterande skrivelse till nämnden. När det gäller handläggningen i de båda tvistemålen hänvisade jag till mina överväganden och bedömningar som jag redan hade redovisat i mitt beslut att anmälan CC. Därutöver lämnade jag vissa kommentarer med anledning av de uppgifter som CC framfört till nämnden. I en sammanfattande bedömning anförde jag följande:

text: Jag har tagit del av den till ansvarsnämnden ingivna kopian av Arbetsmiljöverkets beslut den 13 oktober 2022 angående Värmlands tingsrätt […] och har inte någon anledning att ifrågasätta att det har funnits brister i arbetsmiljön samt

text: att arbetsförhållandena har varit betungande vid domstolen. Jag kan dock konstatera att en domare likväl har ett ansvar för handläggningen av de mål han eller hon i enlighet med

text: 15 § förordningen (1996:381)

text: med tingsrättsinstruktion är ansvarig för, liksom för att påtala för lagmannen om arbetssituationen blivit sådan att det inte är möjligt att handlägga ett mål och avgöra det inom skälig tid. CC har påtagit sig ansvar för två indispositiva tvistemål med interimistiska yrkanden och har genomfört muntliga förberedelser i dessa mål samt därvid avkunnat ett interimistiskt beslut. Han har inte skriftligen sammanställt protokollen eller expedierat beslutet inom föreskriven tid och inte heller i övrigt vidtagit nödvändiga åtgärder. Den bristande handläggningen innebär ett tydligt avsteg från de rättsliga krav som gäller för processen och förstås också från parternas berättigade förväntningar på hög kvalitet. Jag har tagit del av de e-postmeddelanden som CC har skickat till lagmannen om sin arbetssituation och utgår från att arbetsläget har diskuterats vid domstolen. Jag noterar att han inte har begärt avlastning för de aktuella målen eller att han påtalat för lagmannen att han behövde hjälp för att kunna prioritera arbetet med dem. I mitt beslut om att anmäla CC till Statens ansvarsnämnd avstod jag från att uttala mig om valet av disciplinpåföljd eftersom jag ville ta del av hans uppgifter i nämndens ärende innan jag tog ställning i den delen. Jag vidhåller min bedömning att han har åsidosatt sina skyldigheter i anställningen på ett sådant sätt att det föreligger två fall av tjänsteförseelse. Misskötsamheten rör två mål och felen kan inte anses som ringa. Visserligen har CC tidigare meddelats en varning av ansvarsnämnden men det rörde en annan typ av förseelse. Med hänsyn till omständigheterna finner jag för egen del att det är tillräckligt att Statens ansvarsnämnd meddelar CC en varning.

text: Statens ansvarsnämnd tilldelade rådmannen en varning

text: Den 23 november 2022 beslutade Statens ansvarsnämnd att tilldela CC en varning enligt

text: och

text: 15 §§

text: lagen (

text: ) om offentlig anställning. I sin bedömning konstaterade ansvarsnämnden inledningsvis att det av utredningen i ärendet framgick att arbetssituationen vid tingsrätten under den aktuella tidsperioden varit sådan att Arbetsmiljöverket funnit skäl att inleda ett ärende mot tingsrätten och ställa krav på vissa åtgärder. Vidare fann ansvarsnämnden inte anledning att ifrågasätta CC:s uppgifter om att hans arbetssituation hade varit ansträngd. Därefter gjorde nämnden bedömningen att det ansvar som en enskild domare har för handläggningen av mål och ärenden innebär att han eller hon också har en skyldighet att anmäla till närmaste chef om arbetsbelastningen är sådan att handläggningen i det enskilda målet eller ärendet inte kan genomföras på ett rättsenligt och rättssäkert sätt (15 § tingsrättsinstruktionen). Av den e-postkonversation som CC haft med tingsrättens lagman och som CC hade gett in till nämnden framgick det inte enligt nämnden att han skulle ha begärt avlastning från de aktuella tvistemålen. Även med beaktande av vad som konstaterats om den allmänna arbetssituationen hade CC mot denna bakgrund enligt nämnden ett långtgående ansvar för handläggningen i målen. Därefter anförde nämnden följande:

text: Med denna utgångspunkt konstaterar ansvarsnämnden att de ovan beskrivna uteblivna åtgärderna i [det första tvistemålet], dvs, dels underlåtenheten att fatta och meddela ett interimistiskt beslut om umgänge trots att förutsättningar för detta förelegat under relativt lång tid, dels underlåtenheten att under relativt lång tid och trots ett flertal påstötningar från ombudet pröva en begäran om rättshjälp, står i strid med den ovan redovisade reglering som gäller för handläggningen.

text: Något stöd för CC:s uppfattning att skyldigheten att fatta beslut skulle ha bortfallit med hänsyn till socialnämndens besked om förutsättningarna att tillhandahålla umgängesstöd finns enligt ansvarsnämndens mening inte. Ansvarsnämnden konstaterar vidare att besluten har varit av stor betydelse för enskild part, dels i materiellt hänseende, dels i fråga om de ekonomiska möjligheterna att föra processen i tingsrätten. När det gäller handläggningen i [det andra tvistemålet] råder ingen tvekan om att underlåtenheten att i skrift dokumentera och översända ett interimistiskt beslut om ensam vårdnad som avkunnats vid ett sammanträde står i strid med reglerna om protokollföring och tillhandahållande av beslut. Som JO har påpekat är det dessutom oklart om det avkunnade beslutet, till följd av underlåtenheten, alls har kommit att verkställas. Även i detta mål har saken varit av stor betydelse för enskild part. Det kan därutöver konstateras att den uteblivna dokumentationen har medfört att handläggningen blivit svår att följa och granska i efterhand. CC:s handläggning i nu redovisade delar är alltså i objektiv mening sådan att den innebär ett åsidosättande av skyldigheterna i anställningen som utgör tjänsteförseelse. Även med beaktande av vad som framkommit om arbetssituationen måste CC:s handlande anses ha varit oaktsamt. Med hänsyn till målens karaktär, att det är fråga om upprepade fel, och den betydelse som de aktuella frågorna har haft för enskilda parter, kan tjänsteförseelsen inte bedömas som ringa. CC ska därför tilldelas en disciplinpåföljd. Statens ansvarsnämnd tilldelade CC en varning genom ett beslut [under 2021] […]. Den disciplinpåföljden avsåg emellertid tjänsteförseelser av ett helt annat slag. Med hänsyn till detta och till omständigheterna i det nu aktuella ärendet delar ansvarsnämnden JO:s uppfattning att disciplinpåföljden även i det nu aktuella ärendet kan stanna vid en varning.

text: JO:s ärenden avslutas

text: Statens ansvarsnämnds har prövat disciplinfrågan och nämndens beslut har vunnit laga kraft. Mot denna bakgrund och eftersom utredningen inte ger anledning till några ytterligare uttalanden från min sida avslutar jag ärendet.

text: [P]

text: En rådman har vid ett sammanträde för muntlig förberedelse avkunnat ett interimistiskt beslut om ensam vårdnad men inte dokumenterat det och inte heller i ett annat vårdnadsmål upprättat protokoll från ett sådant sammanträde; nu fråga om anmälan till Statens ansvarsnämnd

text: Anmälningarna hos JO

text: JO mottog den 13 oktober 2021 och den 15 februari 2022 klagomål från AA (dnr 8017-2021) respektive BB (dnr 1431-2022) mot Värmlands tingsrätts handläggning av två vårdnadsmål.

text: AA anförde i huvudsak följande.

text: Hon är ombud i mål nr T 1627-21 som handläggs vid tingsrätten. Den 17 juni 2021 höll tingsrätten muntlig förberedelse i målet. I samband med det gav hon in en ansökan om rättshjälp. Parterna kunde inte nå någon överenskommelse utan tingsrätten skulle i stället meddela ett interimistiskt beslut. Något sådant beslut har inte meddelats och tingsrätten har inte heller tagit ställning till rättshjälpsansökan. Hon har påmint tingsrätten per e-post och telefon men inte fått något beslut.

text: BB anförde i huvudsak följande.

text: Hon är ombud i mål nr T 1783-21 som handläggs vid tingsrätten. Den 8 juni 2021 höll tingsrätten muntlig förberedelse. Vid sammanträdet avkunnade rådmannen CC ett beslut varigenom hennes klient interimistiskt tillerkändes ensam vårdnad om parternas gemensamma barn. Domaren uppgav även att han skulle besluta om att tingsrätten skulle hämta in en s.k. vårdnadsutredning. Något beslut i den frågan meddelades inte och parterna fick inte heller något skriftligt beslut från den muntliga förberedelsen. Hon har påmint tingsrätten men inte fått någon återkoppling.

text: JO:s utredning

text: JO hämtade in vissa handlingar i bägge ärendena. Det framgick att rådmannen CC hade varit ordförande vid de muntliga förberedelserna och ansvarig domare för respektive mål. Efter genomgång av ärendena uppmanade JO tingsrätten att lämna upplysningar över klagomålen.

text: Tingsrätten, genom lagmannen DD, yttrade sig. Av yttrandena framgår i huvudsak följande.

text: Mål nr T 1627-21 (JO:s dnr 8017-2021) Stämningsansökan kom in till tingsrätten den 1 april 2021 och käranden framställde yrkanden om vårdnad och umgänge. Yrkandena framställdes även interimistiskt. Den 20 maj 2021 anmälde sig AA som ombud för svaranden och gav samtidigt in en ansökan om rättshjälp. Den 17 juni 2021 höll tingsrätten muntlig förberedelse och den 2 juli 2021 inkom yttrande från socialnämnden som uppgav att umgängesstöd inte kunde tillhandahållas förrän i augusti samma år. Tingsrätten fattade inget beslut i fråga om umgänge och den 21 oktober 2021 förelades socialnämnden att på nytt yttra sig om när nämnden kunde bistå med umgängesstöd. Parterna fick möjlighet att yttra sig över förslaget varpå lagmannen den 29 december 2021 tog över handläggningen och samma dag meddelades ett interimistiskt beslut. Den dagen expedierades även protokollet från den muntliga förberedelsen.

text: Tingsrätten gjorde bedömningen att ett intermistiskt beslut om umgänge förutsatte att socialtjänsten medverkade med umgängesstöd. Ett beslut dröjde eftersom socialtjänsten inledningsvis inte kunde bistå med sådant stöd. Efter att socialtjänsten i juli 2021 meddelat att umgängesstöd kunde ordnas under senare delen av sommaren och parterna yttrat sig, skulle tingsrätten ha kunnat fatta ett beslut. Beslut i frågan om rättshjälp borde ha fattats i närtid efter det att ansökan inkom den 20 maj 2021. Tingsrätten anser att det är beklagligt att besluten om umgänge och rättshjälp dragit ut på tiden och att AA inte har fått svar på sina frågor om när beslut skulle komma.

text: Tingsrätten redovisade följande uppgifter från rådmannen CC:

text: Mål nr T 1783-21 (JO:s dnr 1431-2022) Stämningsansökan kom in till tingsrätten den 13 april 2021 och käranden framförde, genom ombudet BB, yrkande om ensam vårdnad av parternas gemensamma barn. Yrkandet framställdes även interimistiskt. Den 8 juni 2021 höll tingsrätten sammanträde för muntlig förberedelse. Vid sammanträdet avkunnade CC ett interimistiskt beslut att käranden skulle ha ensam vårdnad om barnet och han meddelade att tingsrätten för närvarande inte avsåg att inhämta en vårdnadsutredning. Något protokoll expedierades inte efter sammanträdet. Det stämmer att BB vid två tillfällen skickat mejl till tingsrätten och efterfrågat protokollet. Vid det första tillfället besvarade en domstolshandläggare mejlet och uppgav att det hade vidarebefordrats till ansvarig domare. Sammantaget var det fel att inte expediera beslutet till parterna.

text: Efter att tingsrätten den 10 mars 2022 mottagit JO:s remiss tog lagmannen över handläggningen av målet. Protokoll har därefter expedierats och BB har fått förskott på hennes ersättning enligt

text: rättshjälpslagen

text: . Ett nytt sammanträde för muntlig förberedelse ska hållas före sommaren 2022.

text: Rättslig reglering m.m.

text: rättegångsbalkens

text: , RB).

text: 6 kap. 1 §

text: 6 kap. 2 §

text: Rättegångsbalkens

text: 5 §

text: ). Vidare framgår att anteckningar från ett sammanträde under förberedelsen ska göras i ett protokoll över sammanträdet, om inte uppgifterna

text: framgår av en dom eller ett särskilt uppsatt beslut som tillkommer i anslutning till sammanträdet eller om uppgifterna antecknas i målregistret eller på någon handling i akten (se 15 §).

text: 6 kap. 20 §

text: prop. 2005/06:99 s. 65

text: Det finns inte några uttryckliga bestämmelser om tidsfrister när en part framställer begäran om ett interimistiskt beslut om vårdnad m.m. eller för när rätten ska meddela beslut. Det ligger dock i sakens natur att interimistiska yrkanden ska hanteras med skyndsamhet och att domstolen inte kan dröja med beslutet (se

text: JO 2017/18 s. 82

text: ). Som redan har nämnts tillämpas

text: rättegångsbalkens

text: 17 kap.

text: och

text: 12 §§

text: RB analogt. Detta innebär att sådana interimistiska beslut antingen kan meddelas genom att de avkunnas muntligt eller genom att de vid en viss tidpunkt skriftligt hållas tillgängligt på rättens kansli. (Se JO:s beslut den 2 juli 2010, dnr

text: Bedömning

text: Tingsrättens mål nr T 1627-21 (JO:s dnr 8017-2021) Rådmannen CC var ansvarig domare för målet fram till den 29 december 2021 då lagmannen tog över handläggningen.

text: Handläggningen av de interimistiska yrkandena

text: Den 17 juni 2021 höll tingsrätten sammanträde för muntlig förberedelse och det framställdes interimistiska yrkanden om umgänge med umgängesstöd. Drygt två veckor senare, den 2 juli 2021, kom socialnämnden in med ett s.k. snabbyttrande enligt

text: 6 kap. 20 § andra stycket

text: FB. Parterna yttrade sig till tingsrätten över nämndens förslag den 7 respektive 8 juli 2021.

text: CC har förklarat att anledningen till att han i detta skede inte fattade något beslut var att kommunen inledningsvis inte kunde tillhandhålla något umgängesstöd. Jag noterar dock att socialnämnden i sitt yttrande uppgett att ett sådant stöd kunde erbjudas en månad senare, i augusti 2021. Till saken hör även att det är domstolens uppgift att utifrån barnets bästa ta ställning till interimistiska yrkanden och domstolen kan därför inte avstå från att fatta beslut enbart på grund av att socialnämnden har angett att den inte kan bistå med umgängesstöd (se

text: prop. 2009/10:192 s. 13

text: ). Oavsett om tingsrätten gjorde bedömningen att det fanns skäl att förena ett umgänge med förordnande om umgängesstöd, borde den alltså ha tagit ställning till de interimistiska yrkandena i anslutning till att parterna hade yttrat sig över socialnämndens förslag.

text: Av utredningen framgår vidare att AA i en kontakt med tingsrätten i september 2021 efterfrågade ett interimistiskt beslut i umgängesfrågan och beslut i frågan om rättshjälp. Tingsrätten vidtog inte någon åtgärd. Den 21 oktober 2021 förelades socialnämnden på nytt att yttra sig om umgängesstöd. Nämnden uppgav den 25 oktober 2021 att stöd kunde tillhandahållas med början den 29 november 2021. Det dröjde till den 26 november 2021 innan parterna fick yttra sig över socialnämndens förslag. Den 10 december 2021 hade båda parterna redogjort för att de medgav umgänge i enlighet med förslaget, men CC fattade inte något beslut därefter. Han har inte lämnat någon förklaring till varför han inte heller i detta skede tog ställning till parternas interimistiska yrkanden. Först efter det att tingsrätten tagit del av AA:s JO-anmälan och lagmannen den 29 december 2021 övertagit handläggningen av målet meddelades ett beslut, och samma dag expedierades protokollet från den muntliga förberedelsen.

text: verkliga förhållandena vid beslutstillfället. Sammantaget anser jag att CC:s handläggning av målet inte har varit förenlig med gällande rätt.

text: Handläggningen av ansökan om rättshjälp

text: AA lämnade in sin ansökan om rättshjälp den 20 maj 2021. Annat har inte framkommit än att det vid den tidpunkten fanns förutsättningar för tingsrätten att ta ställning till ansökan.

text: Den 17 augusti 2021 meddelade emellertid AA att tingsrätten kunde avvakta med att ta ställning till ansökan eftersom hennes klient väntade på besked angående rättsskydd. Eftersom förekomsten av rättskydd har betydelse för frågan av rättshjälp (se

text: 9 § rättshjälpslagen

text: [1996:1619]) fanns det därför skäl för tingsrätten att anstå med beslutet. Den 7 september 2021 tog AA på nytt kontakt med tingsrätten och uppgav att klienten inte blivit beviljad rättskydd och att tingsrätten kunde fatta beslut i frågan. Någon handläggningsåtgärd vidtogs dock inte förrän den 19 november 2021 då CC beviljade rättshjälp. AA hade i tiden däremellan efterfrågat tingsrättens beslut vid två tillfällen.

text: Även om det inte finns några regler som anger att en ansökan om rättshjälp ska handläggas skyndsamt, är det givetvis angeläget att parten så snart som möjligt får veta om rättshjälp beviljas så att han eller hon kan ta ställning till hur den fortsatta processen ska bedrivas.

text: Jag anser att CC borde ha tagit ställning till rättshjälpsansökan redan i samband med att den kom in i maj 2021. I vart fall borde han ha fattat ett beslut efter att AA i september 2021 meddelat att tingsrätten kunde fatta beslut i saken. Tidsåtgången och den passivitet som präglat handläggningen är inte godtagbar.

text: Tingsrättens mål nr T 1783-21 (JO:s dnr 1431-2022) Rådmannen CC var ansvarig domare för målet fram till mars 2022 då lagmannen tog över handläggningen.

text: I samband med den muntliga förberedelsen den 8 juni 2021 avkunnade CC ett interimistiskt beslut om ensam vårdnad och såvitt framkommit inhämtades då inte någon vårdnadsutredning. Det upprättades emellertid inte något protokoll från sammanträdet och parterna fick således inte del av något skriftligt beslut. Det framgår inte heller av dagboksbladet att den muntliga förberedelsen har hållits och att CC vid den hade avkunnat ett interimistiskt beslut. Han besvarade inte ombudets efterfrågningar av protokollet och såvitt framgår vidtog han inte någon åtgärd för att sammanställa och expediera det. Så skedde först nio månader senare, i mars 2022, då tingsrätten fått del av BB:s JO-anmälan och lagmannen tagit över ansvaret för målet.

text: CC har inte förklarat varför han inte vidtog någon åtgärd i målet efter den muntliga förberedelsen, men han har uppgett att han anser att handläggningen var bristfällig.

text: CC har avkunnat ett beslut om att en av föräldrarna interimistiskt anförtroddes ensam vårdnad och har uppenbarligen bedömt att det var det bästa för barnet. Han har dock inte färdigställt något skriftligt beslut eller annan dokumentation över beslutet. Felet har medfört att det under nio månader inte har gått att utläsa att tingsrätten fattat ett interimistiskt beslut om ensam vårdnad. Jag noterar att tingsrätten inte meddelat Skatteverket om beslutet och det är tveksamt om det alls verkställdes (se 3 § förordningen [1949:661] om skyldighet för domstol att lämna uppgifter i mål och ärenden enligt

text: föräldrabalken

text: , m.m.). I det här sammanhanget kan även påpekas att barnets pappa enligt anmälaren inte deltog vid den muntliga förberedelsen. Det kan därför ifrågasättas om han överhuvudtaget fick del av beslutet och därmed hade möjlighet att överklaga det.

text: Sammantaget anser jag att avsaknaden av dokumentation i målet och den passivitet som präglat CC:s handläggning inte har varit förenlig med gällande rätt.

text: Anmälan till Statens ansvarsnämnd Av rättssäkerhetsskäl ställs generellt höga krav på en korrekt handläggning inom rättsväsendet. Särskilt höga krav ställs på en domstol och därmed den enskilde domaren. Det är en domares skyldighet att på ett rättssäkert och effektivt sätt avgöra de mål som han eller hon ska handlägga och det ska naturligtvis ske inom de tidsramar och på det sätt som lagstiftningen anger.

text: 6 § tredje stycket lagen (1986:765)

text: med instruktion för Riksdagens ombudsmän, göra en anmälan till Statens ansvarsnämnd för prövning av frågan om CC ska meddelas en disciplinpåföljd. Ärendena hålls öppna tills min anmälan har prövats av Statens ansvarsnämnd.