text: Nämnden avvisade ett ärende med hänvisning till den s.k. värdegränsen. Varken den omständigheten att konsumenten inte kände till denna beloppsgräns eller att han senare ändrade sitt yrkande så att det som begärdes översteg gränsen har utgjort skäl för omprövning av avvisningsbeslutet. Avgörande 1993-08-16, 93-4135

text: I en anmälan från P av ett skoärende saknades ett bestämt yrkande. Sedan nämnden frågat P hur han ville ha rättelse i ärendet, kompletterade han sin anmälan med att yrka ersättning med sammanlagt 193 kr 90 öre.

text: Nämnden avvisade ärendet, eftersom yrkandet understeg den på avdelningen gällande värdegränsen, 250 kr.

text: P begärde omprövning av avgörandet. Han anförde därvid att nämnden borde ha upplyst honom om beloppsgränsen när kompletteringen begärdes. Om han hade känt till beloppsgränsen hade han i stället yrkat hävning av köpet och ersätting för utlägg, dvs. ett belopp överstigande värdegränsen.

text: Nämnden meddelade följande beslut.

text: Enligt

text: 3 § förordningen (1988:1583)

text: med instruktion för Allmänna reklamationsnämnden prövar nämnden inte tvister i vilka värdet av vad som yrkas understiger ett visst belopp som nämnden har bestämt. I fråga om tvister på nämndens skoavdelning är beloppsgränsen 250 kr.

text: Genom avgörandet den 6 augusti beslöt nämnden under hänvisning till beloppsgränsen att avvisa ett ärende, i vilket P med anledning av ett skoköp hade yrkat ersättning för lagning av skorna med 75 kr, för utlägg med 18 kr 90 öre och prisnedsättning med 100 kr, alltså totalt 193 kr 90 öre.

text: P har nu begärt omprövning av avvisningsbeslutet. Han har till stöd för sin begäran bl.a. anfört att han borde ha upplysts om beloppsgränsen och att det i så fall varit naturligt att yrka ersättning för det pris som betalats för skorna, nämligen 369 kr, plus utläggen, således totalt 387 kr 90 öre.

text: Enligt 22 § i nämndens instruktion kan nämnden i vissa fall ompröva sina avgöranden. Så får bl.a. ske om det föreligger en uppenbar felbedömning eller missuppfattning från nämndens sida av betydelse för nämndens beslut och om en part har gjort sannolikt att en ny omständighet föreligger som skulle ha lett till en väsentligt annan utgång.

text: Att P inte kände till beloppsgränsen utgör inte skäl för omprövning. Detsamma gäller det förhållandet att han nu förefaller vilja ändra sitt krav så att vad som yrkas överstiger gränsen. Inte heller i övrigt har det kommit fram någonting som motiverar att avgörandet omprövas.


publisher: Allmänna reklamationsnämnden

org: arn

text: Bevisbördan för att en undantagsbestämmelse i en försäkring var tillämplig. Avgörande 1994-01-26; 93-4434

type: rubrik

text: T strövade en sommardag under några timmars tid i en stadspark. Han förvarade sin plånbok i bakfickan på byxorna. Vid ett tillfälle, då T besökte ett kafé för att dricka en kopp kaffe, tog han fram plånboken för att betala. Därefter promenerade han hemåt genom parken. Vid åttatiden på kvällen saknade T sin plånbok. Han anmälde förlusten till polisen påföljande dag. I polisanmälan uppgav T att han hade förlorat plånboken på okänt sätt och på okänd plats. Plånboken anträffades senare i parken. I denna saknades då 3 000 kr i kontanter.

type: stycke

text: T yrkade ersättning ur försäkringen med 3 000 kr.

text: Försäkringsbolaget, som bestred yrkandet, anförde att någon ersättning inte kunde lämnas eftersom det inte kunde fastställas hur förlusten hade gått till.

text: Nämndens bedömning:

text: Försäkringen, som alltså är en hemförsäkring med s.k. plustillägg, omfattar fickstöld. Försäkringen gäller också för "annan skada än stöld genom plötslig och oförutsedd händelse". I den delen görs dock undantag för bl.a. egendom som försäkringstagaren glömmer kvar, tappar bort eller förlägger.

text: Utgångspunkten för bedömningen är att plånboken, som förvarades i försäkringstagarens bakficka, på ett eller annat sätt har förlorats den aktuella dagen. Försäkringsbolaget har intagit den ståndpunkten att det är lika troligt att plånboken tappats som att den förlorats genom en fickstöld.

text: Enligt nämndens mening har försäkringstagaren inte gjort mera antagligt att det är fråga om en fickstöld än att plånboken har förlorats på något annat sätt. Försäkringsbolaget är därför inte skyldigt att betala ersättning enligt villkoret om fickstöld.

text: Frågan blir då huruvida ersättning skall betalas enligt villkoret om plötslig och oförutsedd händelse; det är ju åtminstone från försäkringstagarens synpunkt en händelse av den karaktären. Bolaget har inte hävdat att det skulle vara fråga om stöld utan synes snarare göra gällande att plånboken har glömts kvar någonstans eller tappats bort. Bolaget åberopar alltså ett av de undantag som gäller i fråga om plötslig och oförutsedd händelse. Det åligger i så fall bolaget att bevisa att en undantagssituation föreligger. Bolaget har inte anfört någonting som ger belägg för att så skulle vara fallet. Slutsatsen blir därför att bolaget är skyldigt att betala ersättning enligt villkoret om plötslig oförutsedd händelse.

type: avgorande


text: Fråga om betydelsen av att en omfattande plåtskada inte hade noterats i varudeklarationen för en begagnad bil. Avgörande 1993-12-27; 93-4454

text: I början av juni 1993 kom L överens med ett bolag i Stockholm om köp av en Toyota av 1990 års modell. Eftersom han inte hade undersökt bilen närmare, villkorades köpet av att varudeklarationen inte visade några påtagliga brister. I mitten av juni fullföljdes köpet och han hämtade bilen. Han betalade 80 000 kr och fick tre månaders garanti. Först två dagar senare uppmärksammade han en plåtskada på höger sida av fordonet.

text: L anförde i sin anmälan till nämnden att skadans storlek borde ha medfört att den fanns redovisad i varudeklarationen, inte minst med hänsyn till att han lade så stor vikt vid denna. L yrkade kostnadsfri reparation av skadan.

text: Bolaget bestred yrkandet och anförde att skadan inte var onormal för en flera år gammal bil. Varudeklarationen var därför inte felaktigt ifylld. Bolaget bestred emellertid inte att skadan inte fanns vid köpet men menade att L borde ha uppmärksammat den när han undersökte bilen före köpet. Vidare anförde bolaget att även om varudeklarationen skulle anses vara felaktigt eller bristfälligt ifylld, torde varudeklarationen, med hänsyn till att L borde ha uppmärksammat skadan före köpet, sakna köprättlig verkan i det avseendet.

text: Nämnden gjorde följande bedömning:

text: Det framgår av utredningen att parterna innan leverans kom överens om köpet av bilen villkorades bl.a. i det avseendet att varudeklarationen inte visade några påtagliga brister. Enligt varudeklarationen var bilen överlag i normalt skick, trots att det på bilens högersida finns en tämligen stor lack- och karosskada. Denna skada är av så omfattande slag att lack och kaross inte kan sägas vara i "normalt skick". Bolaget borde således åtminstone under rubriken "Anmärkningar, övriga upplysningar" ha uppgivit skadans omfattning på varudeklarationen. Nämnden anser därför att varudeklarationen är felaktigt ifylld och att detta har vilselett L vid köpet av bilen.

text: Bolaget har emellertid invänt att L borde ha upptäckt skadan innan köpet, varför varudeklarationen saknar köprättslig verkan. Med hänsyn till den betydelse som en varudeklaration i allmänhet har för en konsument vid köp av bil kan enligt nämndens mening en näringsidkare inte friskriva sig från ansvar för en skada av detta slag genom att hänvisa till att kunden underlåtit att upptäcka en skada. Det är nämligen principiellt viktigt att en konsument kan förlita sig på att en varudeklaration är riktigt ifylld. Detta gäller i synnerhet detta fall där det måste varit uppenbart för bolaget att L lade stor vikt vid att varudeklarationen inte visade några brister och att han förlitade sig på att bolagets uppgifter var korrekta.

text: Med hänvisning till vad som ovan framförts anser nämnden att bilen ska anses felaktig i köprättslig mening och att bolaget därmed är skyldig att reparera den omtalade skadan utan kostnad för L.


text: När knapparna i en kappa inte har tålt tvätt enligt skötselrådet i kappan utan missfärgat denna, har varan ansetts felaktig. Avgörande 1993-12-10; 93-4491

text: Ö hade köpt en kappa våren 1991 för 1 700 kr. Den var skötselmärkt vattentvätt 30 grader och kemtvätt P. Kappan hade inte tvättats tidigare. Vid inlämningen av kappan överlät Ö till tvätteriet att bedöma hur kappan skulle tvättas. Efter tvättningen hade knapparna fällt färg och missfärgat tyget i kappan. Ö klagade över tvättresultatet hos både tvätteriet och säljaren/leverantören av kappan men klagomålet avvisades. Ö yrkade ersättning för kappan med 800 kr och för portokostnaden med 20 kr.

text: Tvätteriet anförde i sitt svar till nämnden att kappan hade tvättats enligt skötselmärkningen. Kappan kemtvättades först men det var fläckar kvar på kappan. Därför vattentvättades kappan också. Knapparna fällde färg och missfärgade tyget. Knapparna tålde inte att vattentvättas så som tvättrådet angav.

text: Leverantören, som bestred yrkandet, uppgav i sitt svar till nämnden att något materialfel inte förelåg hos kappan. Företaget hade sålt 1 000-tals kappor årligen men hade inte haft detta problem tidigare. Enligt leverantören upplyste många tvätterier kunderna om att knappar på ytterplagg måste tas bort före tvätt. Det stod ofta "för knappar ansvaras ej".

text: Nämndens bedömning:

text: Nämnden har granskat kappan och konstaterat den påtalade missfärgningen på tyget. Enligt nämndens bedömning talar övervägande skäl för att denna skada har uppkommit till följd av att knapparna på kappan inte har tålt att vattentvättas så som skötselrådet föreskriver.

text: Enligt Konsumentverkets riktlinjer för textilier och beklädnadsskinn (

text: KOVFS 1979:8

text: ) skall samtliga i plagget ingående material tåla den behandling som skötselrådet anger. Även knapparna skall i detta fall sålunda tåla vattentvätt 30 grader och kemtvätt P. Någon befogad anmärkning kan därför inte riktas mot tvätteriet, som har tvättat kappan enligt tvättrådet.

text: Nämnden anser i stället att tvättmärkningen är felaktig. Detta fel har säljaren/leverantören att svara för. Felet är väsentligt och Ö bör ha rätt till ersättning med yrkade 820 kr mot att hon lämnar kappan till säljaren.


title: Ersättning för skador som uppkommit på lacken efter användning av ett bilvax (16 § konsumentköplagen, 3 § produktansvarslagen och 2 kap 1 § skadeståndslagen).

text: 16 § konsumentköplagen

text: 3 § produktansvarslagen

text: och

text: 2 kap 1 § skadeståndslagen

text: Avgörande 94-01-28; 93-4637

text: H vaxade i början av juni 1993 delar av sin mörkblåa Volvo av årsmodell 1986 med vaxet Turtle Vax Color Magic. Dagen efter kom ett kraftigt åskregn, samtidigt som solen sken. När bilen hade torkat var den nyvaxade ytan full av ljusa fläckar som inte gick att få bort. Han klagade hos generalagenten, men blev avvisad när det visade sig att det var nödvändigt med en omlackering av det skadade området. I sin anmälan till nämnden yrkade H ersättning för omlackering.

text: Generalagenten bestred yrkandet på samma grunder som i det ovan referade ärendet.

text: Nämndens bedömning:

text: Det framgår av utredningen att det uppstått skador på bilens lack efter användandet av det omtvistade vaxet. Likadana skador har uppstått på en annan bil vid användandet av vaxet (jfr nämndens ärende 93-3399). Med hänsyn härtill och till vad som i ärendet klarlagts om skadornas art finner nämnden att övervägande skäl talar för att det finns ett orsakssamband mellan vaxet och skadorna på den i det nu ifrågavarande ärendet aktuella bilens lack.

text: En förutsättning för att generalagenten ska kunna bli skadeståndsskyldig enligt

text: produktansvarslagen (1992:18)

text: är att vaxet på grund av en säkerhetsbrist har orsakat skadan. Enligt

text: 3 §

text: i denna lag har en produkt en säkerhetsbrist, om produkten inte är så säker som skäligen kan förväntas. Säkerheten ska bedömas med hänsyn till hur produkten kunnat förutses bli använd och hur den har marknadsförts samt med hänsyn till bruksanvisningar, tidpunkt då produkten sattes i omlopp och övriga omständigheter. En produkt ska således anses ha en säkerhetsbrist om den har farliga egenskaper men inte är försedd med någon varning för farorna eller med några anvisningar om hur farorna skall undvikas (s.k. instruktionsfel). I bruksanvisningarna för vaxet eller annars finns inte någon varning för att vaxet under vissa förutsättningar kan orsaka skador på lacken, trots att tillverkaren känner till problemet. Med hänsyn härtill anser nämnden att vaxet har en sådan säkerhetsbrist som anges i

text: 3 §

text: . Vid sådant förhållande är generalagenten under alla omständigheter skyldig att på grund av reglerna i produktansvars lagen ersätta H för skadorna på lacken.

text: En nackdel med reglerna i

text: produktansvarslagen

text: - sett från den skadelidandes synvinkel - är emellertid att ersättning för skadad egendom enligt reglerna i den lagen skall minskas med ett slags självrisk på 3 500 kr. Det finns därför anledning att undersöka om H också enligt andra skadeståndsrättsliga regler kan vara berättigad till ersättning för skadan, eftersom han i så fall slipper självriskavdraget.

text: Enligt

text: 2 kap. 1 § skadeståndslagen

text: skall den som av vårdslöshet vållar sakskada ersätta skadan. Nämnden finner att generalagentens underlåtenhet att genom bruksanvisning eller på annat sätt varna för risken att billacken kan skadas av bilvaxet utgör sådan vårdslöshet med tanke på att generalagenten känt till risken. Generalagentens vårdslöshet i detta avseende får anses ha orsakat

text: skadan. Generalagenten är därför skyldig att ersätta H för skadan.


text: En bank har inte ansetts ha rätt att kvitta en fordran i anledning av en fastighetskredit mot medel som härrörde från personskadeersättning. Avgörande 1994-05-17; 93-4643

text: C erhöll den 2 april 1993 personskadeersättning med 24 529 kr från sitt försäkringsbolag. Ersättningen, som bland annat var avsedd att täcka kostnader för C:s rehabilitering, sattes in på hennes konto i banken av försäkringsbolaget. När C skulle föra över ersättningen till ett annat konto i banken, fick hon besked om att ersättningen hade spärrats av banken. Några dagar senare meddelade banken att man hade kvittat 22 850 kr av ersättningen mot en fordran som banken hade på C och hennes make.

text: C yrkade att banken till henne skulle återbetala 22 850 kr jämte ränta från dagen för kvittningen till dess återbetalning sker.

text: Banken, som bestred yrkandet, anförde att kvittningsrätt förelåg för banken eftersom den ifrågavarande ersättningen, då den inte utgjorde lönemedel, inte var utmätningsfri.

text: Nämndens bedömning:

text: Enligt praxis på området anses kvittning mot kontobehållning i bank, med vissa undantag, endast böra få ske mot medel på andra konton än lönekonton och konton av motsvarande slag. Kvittning kan därvid få ske bara om banken är förvissad om att sådana tillgångar som lönemedel, pensioner och liknande inte tas i anspråk.

text: I ärendet är det otvistigt mellan parterna att banken vid den aktuella tidpunkten hade en fordran på C i anledning av en fastighetskredit. Den 2 april 1993 erhöll C försäkringsersättning avseende en personskada med 24 529 kr från försäkringsbolaget. Ersättningen sattes in på hennes konto i banken. I samband med att hon skulle föra över beloppet till annat konto i samma bank, kvittade banken tre dagar senare 22 850 kr av ersättningen mot sin fordran i anledning av fastighetskrediten.

text: Av C:s uppgifter framgår att den ifrågavarande personskadeersättningen var för sveda och värk, rehabilitering samt för lyte och men. Dessa uppgifter har inte bestritts av banken. Uppgifterna får vid sådant förhållande tas för goda. I ärendet uppkommer sålunda frågan om personskadeersättning, i likhet med lönemedel och pensioner, bör undantas från bankens kvittningsrätt. Personskadeersättning syftar normalt sett till att ersätta den skadelidande för kostnader för rehabilitering samt för förlorad arbetsinkomst. Därutöver kan ersättning lämnas för sveda och värk. De begränsningar av bankens kvittningsrätt som har anförts ovan, har sin grund i den särställning som lönemedel, pensioner och liknande tillgångar i allmänhet intar i den enskildes ekonomi. När det gäller personskadeersättning finns det, enligt nämndens uppfattning, anledning att anlägga ett likartat synsätt i fall då personskadeersättningen har betalats ut i nära anslutning till skadetillfället. I sådana fall kan det på goda grunder antas att personskadeersättningen kommer användas för att täcka kostnader för rehabilitering eller för omedelbara inkomstförluster för den skadelidande. Det måste i sådana fall ur allmän synpunkt anses olämpligt att tillerkänna banken en kvittningsrätt. Nämnden finner sålunda på grund av det anförda att banken inte har varit berättigad att kvitta sin

text: fordran mot den ifrågavarande personskadeersättningen.


text: En hyrd balklänning skadades vid användningen. Fråga om hyresmannens rätt till ersättning. Avgörande 1993-12-22; 93-4677

text: L hyrde en balklänning. När hon frågade om priserna fick hon veta att det var en fast avgift och en depositionsavgift på 300 kr som skulle återlämnas i samband med att klänningen lämnades tillbaka. Det var en garanti ifall skador på de uthyrda plaggen uppstod. Hon betalade 790 kr och en depositionsavgift på 100 kr. Resterande 200 kr skulle hon betala dagen därpå. När hon använde klänningen fick den en obetydlig skada i form av två små revor. När hon lämnade tillbaka klänningen ville hon lämna resterande 200 kr. Företaget krävde henne istället på 2 100 kr. Hon anmälde ärendet till nämnden och yrkade att hon bara skulle behöva betala den resterande delen av depostitionsavgiften.

text: Företaget bestred yrkandet och anförde: Av avtalet framgår att plagget skall lämnas oskadat efter uthyrningen och att det i annat fall skall ersättas med dagsvärdet. Klänningen har två brännmärken ca 10-12 cm från fållen. Företaget kräver ersättning för hela klänningen, 2 100 kr, eftersom skadan inte kan åtgärdas då klänningen skulle bli för kort.

text: Nämndens bedömning:

text: Enligt nämndens mening är hyresavtalet oskäligt i den delen som anger att hyrestagaren alltid skall ersätta det hyrda plagget med dagsvärdet, om plagget inte lämnas tillbaka i oskadat och välvårdat skick. Nämnden lämnar därför villkoret utan avseende (

text: 36 § avtalslagen

text: ). De skador som i detta fall har uppstått på det hyrda plagget bör istället ersättas enligt allmänna skadeståndsrättsliga regler.

text: Nämnden, som har tagit del av de insända fotografierna, finner inte att företaget har visat att skadorna är sådana att L är skyldig att utge någon ersättning utöver depositionsavgiften på 300 kr. Sedan L har betalat medgivna 200 kr, är bolaget enligt nämndens mening sålunda skäligen gottgjort för skadorna och bör alltså frånfalla sitt krav på ytterligare ersättning.


text: I en banks system med bankkort finns säkerhetsspärrar inbyggda. En av dessa spärrar har felaktigt slagit till och en bankkortsinnehavare har under en utlandsresa inte kunnat använda sitt kort. Kortinnehavaren drabbades på grund av detta av extrautgifter och banken har ansetts vara ersättningsskyldig. Avgörande 1994-10-19; 93-4720

text: Hösten 1992 befann sig C tillsammans med sin son i USA. Som betalmedel använde hon framför allt ett bankkort som var kopplat till hennes lönekonto i en bank. När hon i början av december skulle handla i en affär i Fort Lauderdale godtog inte affären hennes bankkort. Vid kontroll med banken i Sverige fick hon besked att kortet inte var spärrat och att det fanns pengar på kontot. Trots det kunde C inte ta ut pengar någonstans. Hon kunde därför inte betala ca 3 500 kr för hyrbil, motell och telefonkostnader och tvingades således vara kvar i Fort Lauderdale i stället för att som planerat åka vidare till Barbados.

text: Vid de upprepade telefonsamtal hon hade med sin bank i Sverige meddelade banken att hennes konto hade full täckning för ifrågavarande belopp och man var oförstående till att kortet inte fungerade. Senare fick hon veta att kortet spärras om det används mer än 20 gånger per vecka samt 7 gånger per dygn, vilket hemlighålls för kunderna. Först efter många telefonsamtal över Atlanten lyckades hon med hjälp av sin arbetsgivare få pengar till den fortsatta resan.

text: C krävde att banken skulle ersätta henne med sammanlagt 3 987 kr för de utgifter hon haft på grund av att kortet inte kunnat användas. Hon krävde dessutom 5 000 kr i ersättning för psykiska och fysiska påfrestningar.

text: Hos nämnden bestred banken kraven och anförde i huvudsak följande. I systemet kring bankkort finns säkerhetsspärrar inbyggda för att förhindra otillbörligt nyttjande av bankkortet. För att hindra att detta kommer till allmänhetens kännedom informeras inte kunderna om dessa spärrar. Det är olyckligt att C drabbades av sådan spärr under sin vistelse i USA. Trots att täckning saknades förde banken inom 24 timmar över 3 500 kr till USA.

text: Nämndens bedömning:

text: Det är ostridigt att C inte kunde använda sitt bankkort på grund av en säkerhetsspärr i banksystemet. Enligt C slår spärren till om kortet användes mer än 20 gånger per vecka samt 7 gånger per dygn. Banken har varken bekräftat eller förnekat denna uppgift. Nämnden finner dock ingen anledning att ifrågasätta uppgiften. Av det kontoutdrag som C tillsänt nämnden framgår att hon hade täckning på kontot. Dessutom framgår att hon varken hade använt kortet vid 20 tillfällen under den aktuella veckan eller 7 gånger under ett och samma dygn. Vid dessa förhållanden skulle säkerhetsspärren således aldrig ha slagit till. Nämnden anser därför att banken bör vara skyldig att ersätta C för de skador som hon vållats genom att hon inte kunde använda sitt kort.

text: C har krävt ersättning med sammanlagt 3 987 kr för utgifter. Banken har inte gjort någon invändning mot skäligheten av detta belopp. Hennes yrkande i denna del skall därför bifallas.

text: Vad gäller kravet på ersättning för psykiska och fysiska påfrestningar kan dock nämnden inte

text: finna att C är berättigad till någon ersättning.


text: Betydelsen av skötselrådet en balja med två streck inunder. Avgörande 1993-12-22; 93-4766

text: J tvättade en kofta i 40° utan centrifugering. Den krympte till barnstorlek. Säljaren ville inte ersätta koftan, varför J anmälde ärendet till nämnden och yrkade att få häva köpet.

text: Säljaren bestred yrkandet och uppgav följande i sitt svar till nämnden. Företaget har erfarenhet av denna kvalitet. Några problem med krympning har inte förekommit. Tvättas detta plagg av ren ull i för varmt vatten så krymper det.

text: Nämndens bedömning:

text: Nämnden har granskat koftan. Det finns ingenting som tyder på att krympningen skulle ha orsakats genom tvättning i högre temperatur än 40°. Däremot har koftan sannolikt bearbetats alltför kraftigt. Koftans skötselråd har bl.a. en symbol med en balja med två streck bredvid varandra under baljan. Symbolen anger att koftan skall tvättas extra skonsamt. Det torde inte ha skett; det tvättprogram som använts har troligen inte inneburit tillräckligt skonsam tvätt. Säljföretaget kan därför inte hållas ansvarigt för krympningen.


title: Information om en begränsning av en reseförsäkrings omfattning när det gällde glasögon har ansetts bristfällig och det aktuella försäkringsvillkoret har därför lämnats utan avseende med stöd av 36 § avtalslagen (jfr 5 och 6 §§ konsumentförsäkringslagen).

text: 36 § avtalslagen

text: (jfr 5 och 6 §§ konsumentförsäkringslagen). Avgörande 1994-01-26; 93-4977

text: I samband med en resa till utlandet tecknade F en reseförsäkring vari självrisken uppgick till 100 kr. På resmålet stals F:s handväska som bl.a. innehöll hennes glasögon. Försäkringsbolaget avböjde att ersätta glasögonen ur reseförsäkringen med motivering att försäkringen inte omfattade glasögon. Bolaget lämnade emellertid ersättning för glasögonen ur hemförsäkringen, efter avdrag för självrisk med 1 000 kr.

text: F yrkade att försäkringsbolaget skulle återbetala självrisken på 1 000 kr och anförde i huvudsak följande: Då hon tecknade reseförsäkringen erhöll hon endast en sammanfattning av de villkor som gällde för försäkringen. Hon fick således ingen information om att glasögon var undantagna från försäkringen.

text: Försäkringsbolaget, som bestred yrkandet, anförde att det av villkoren tydligt framgick att försäkringen inte omfattade glasögon.

text: Nämndens bedömning:

text: I samband med tecknandet av reseförsäkringen fick F en tämligen omfattande broschyr med en förkortad version av försäkringsvillkoren och med uppgift om var de fullständiga villkoren stod att finna. I broschyren anges att reseskyddet i många hem- och villaförsäkringar är begränsat och förbundet med höga självrisker och att man bör se till att ha ett fullgott resskydd för semestern. Vår reseförsäkring ger ett mycket bra försäkringsskydd, sägs det. Det anförs vidare bl.a. att försäkringen ersätter de flesta skador inklusive stöld; självrisken anges vara 100 kr och det anges också maximibelopp för olika typer av egendom. I broschyren lämnas inte någon upplysning om det av försäkringsbolaget åberopade undantaget för glasögon. Detta finns i de fullständiga villkoren. Det kan nämnas att undantaget inte är absolut. Enligt de fullständiga villkoren lämnas nämligen ersättning för glasögon vid inbrott och i samband med olycksfall.

text: Av utredningen framgår också att F fått ersättning för de förlorade glasögonen från sin hemförsäkring med avdrag för en självrisk på 1 000 kr. Nämnden har uppfattat saken så att hon nu vill ha ersättning motsvarande skillnaden mellan hemförsäkringens högre självrisk och reseförsäkringens lägre. Grunden för hennes yrkande är att hon inte blivit informerad om det undantag för glasögon som försäkringsbolaget åberopar.

text: I

text: och

text: 6 §§

text: konsumentförsäkringslagen (1980:38)

text: finns näringsrättsliga bestämmelser om den information som ett försäkringsbolag skall lämna i samband med tecknandet av en försäkring. Information skall bl.a. lämnas om de försäkringsvillkor som konsumenten behöver för att kunna bedöma kostnaden för och omfattningen av försäkringen. Informationen skall utformas så att den underlättar valet av försäkringsform. Det skall också lämnas tydlig information om sådana försäkringsvillkor som innebär viktigare begränsning av försäkringens omfattning i förhållande till vad konsumenter i allmänhet har anledning att räkna med.

text: Ett försäkringsbolag som bryter mot informationsplikten riskerar ett informationsföreläggande av Marknadsdomstolen. Det är emellertid inte uteslutet att brister i informationen också kan leda till civilrättsliga följder för bolaget, exempelvis jämkning av ett försäkringsvillkor med tillämpning av

text: 36 § avtalslagen

text: (se

text: prop. 1979/80:9 s. 39

text: och

text: Ds 1993:39

text: Enligt nämndens mening innebär det åberopade undantaget för glasögonen en betydelsefull begränsning av reseförsäkringens omfattning. Eftersom glasögon i allmänhet omfattades av hemförsäkringar har man knappast anledning att räkna med att de undantas i en reseförsäkring. I det aktuella fallet ger dessutom broschyren intryck av att reseförsäkringen ger ett bättre skydd än en hemförsäkring. Nämndens slutsats blir att information om undantaget för glasögon borde ha lämnats.

text: Bristen på information bör enligt nämndens mening få till följd att undantaget, med tillämpning av

text: 36 § avtalslagen

text: , lämnas utan avseende, dvs. att F från reseförsäkringen erhåller ersättning för glasögonen med avdrag för den lägre självrisken. Emellertid har hon redan erhållit ersättning från hemförsäkringen med avdrag för den högre självrisken. Det förefaller därför rimligt att hon nu får ersättning för skillnaden mellan den högre och den lägre själrisken.


title: I två ärenden (I och II) har bokade paketresor ställts in. Fråga om de av researrangörerna erbjudna ersättningsresorna varit av likvärdig eller högre kvalitet ( 12, 13 och 14 §§ lagen om paketreseor)

text: Avgörande 1994-03-10; 93-5220

text: K bokade en paketresa till Gran Canaria under tiden den 5 - 12 november 1993 för familjen. Den 28 september meddelade researrangören att planet var överbokat och erbjöd i stället några ersättningsresor. K godtog inte något av erbjudandena och köpte en resa till Gran Canaria med en annan arrangör. Denna resa var dyrare och han yrkade skadestånd från den förste arrangören med sammanlagt 3 295 kr.

text: Researrangören bestred yrkandet med hänvisning till

text: och

text: 14 §§

text: paketreselagen

text: och anförde bl.a.: K:s familj erbjöds först att resa till Gambia den 10 november eller till Gran Canaria den 3 november. När K av olika skäl inte godtog dessa ersättningsalternativ, erbjöds familjen en resa till Teneriffa med avresa den 6 november. Det förslaget avböjdes av K utan att något skäl angavs.

text: Nämnden anförde:

text: Frågan är huruvida researrangören, som alltså ställt in den bokade resan, i samband därmed har erbjudit resenärerna en annan resa av likvärdig eller högre kvalitet. Bejakas frågan skall skadeståndsyrkandet ogillas. I annat fall har resenärerna rätt till skadestånd, om det är skäligt; se

text: och

text: 14 §§

text: lagen (

text: ) om paketresor.

text: Vid bedömningen av om en erbjuden ersättningsresa är likvärdig, bättre eller sämre bör man enligt propositionen till

text: paketreselagen

text: normalt kunna utgå från de katalogpriser som gäller. Resenärens egna prioriteringar bör i de flesta fall sakna betydelse för denna bedömning, sägs det. Ibland, påpekas det, måste man dock vid jämförelsen mellan den planerade resan och en erbjuden ersättningsresa kunna beakta även subjektiva faktorer. Om resenären exempelvis fäst särskild vikt vid ett evenemang som han gått miste om genom att den planerade resan inte blivit av, eller om det planerade resmålet i övrigt haft något särskilt att erbjuda resenären, torde det ofta framstå som rimligt att detta vägs in i bedömningen; se

text: prop.1992/93:95 s. 85

text: Den inställda resan avsåg Gran Canaria med avresa den 5 november; priset har återbetalats av arrangören. Nämnden utgår från att den erbjudna ersättningsresan till Teneriffa den 6 november objektivt sett var av likvärdig kvalitet; annat har i varje fall inte påståtts. I fråga om resan till Teneriffa har resenärerna inte såsom beträffande övriga erbjudna alternativ åberopat någon omständighet av subjektiv karaktär. Enligt nämndens mening får arrangören därför anses ha erbjudit resenärena en resa av likvärdig kvalitet, vilket alltså innebär att de inte har rätt till skadestånd.


text: En bogserlina, som hade monterats felaktigt, orsakade skador på en bil. Eftersom bogserlinan saknade bruksanvisning har den ansetts felaktig och konsumenten berättigad till skadestånd från säljaren. Avgörande 1994-01-32; 93-5257

text: I juni 1991 köpte T en bogserlina av bolaget. T använde linan första gången för bogsering direkt efter köpet. Han använde den en andra gång ett halvår senare. De första 5 km förflöt normalt. Efter en högersväng rätades kroken på bogserlinan ut och slungades in i dragbilen varvid skador uppstod på bilen.

text: T anförde i sin anmälan till nämnden att det inte fanns någon instruktion eller restriktion i förpackningen till bogserlinan. Han ansåg sig därför inte ha använt linan på något felaktigt sätt. T yrkade ersättning för självrisk som han erlagt för reparationen av skadorna på bilen.

text: Bolaget bestred yrkandet och anförde att T kopplat bogserlinan felaktigt.

text: Nämnden gjorde följande bedömning:

text: Utredningen ger inte annat vid handen än att den bogserlina som det är fråga om här har varit avsedd att användas av konsument för enskilt ändamål. Frågan i vad mån säljaren har att svara för skador som beror på linans egenskaper skall därför prövas med stöd av

text: konsumentköplagen (1990:932)

text: Enligt

text: 16 § konsumentköplagen

text: skall en vara som omfattas av lagen anses felaktig, om den inte är åtföljd av de anvisningar som behövs för dess montering och användning. Nämnden anser inte att man utan vidare kan utgå från att en konsument vet hur en bogserlina av aktuellt slag skall monteras och användas, något som belyses av det inträffade. Avsaknaden av närmare information om detta innebär mot denna bakgrund att linan måste anses ha varit felaktig.

text: Enligt 30 § konumentköplagen har köparen i princip rätt till ersättning för skada han lider genom att varan är felaktig. Säljaren kan undgå skadeståndsskyldighet under vissa omständigheter, som dock inte har betydelse här. Av 31 § framgår att säljarens skadeståndsskyldighet även omfattar skada som på grund av den sålda varan uppkommer på annan egendom som tillhör köparen.

text: Mot bakgrund av vad som har anförts finner nämnden att T har rätt till skadestånd med yrkat belopp avseende självrisken.


text: Genom att lämna ett felaktigt besked i fråga om rätten att få tillbaka stughyran vid avbokning, har en resebyrå ansetts så vårdslös att den såsom skadestånd varit skyldig att återbetala hela hyresbeloppet. Avgörande 1994-02-24; 93-5279

text: C bokade en stugvistelse i Bohuslän för tiden den 14 - 21 augusti 1993. Priset var 3 450 kr och i priset ingick kostnad för avbeställningsskydd. På kvällen den 13 augusti fick han akut ryggskott. Vistelsen avbokades därför per telefon morgonen därpå. Han fick då besked om att stughyran skulle återbetalas, om han inkom med läkarintyg. Ett par dagar efter avbokningen fick han ett brev från resebyrån, där det sades att han enligt villkoren inte kunde få någon återbetalning, eftersom avbokningen hade skett på tillträdesdagen. Resebyrån borde ha känt till dessa regler och inte ge felaktig information vid avbokning. C yrkade återbetalning av erlagt belopp.

text: Resebyrån medgav i sitt svaromål att C vid avbokningen hade fått uppgift om att avbeställningsskyddet skulle gälla mot uppvisande av läkarintyg. Senare visade sig denna uppgift vara felaktig, eftersom avbeställningskyddet inte gäller vid avbokning på ankomstdagen. Resebyrån erbjöd sig att svara för den merkostnad som kunden hade drabbats av för läkarintyget.

text: Nämnden anförde:

text: Av utredningen i ärendet framgår att C har fått ett felaktig besked av resebyrån när han på tillträdesdagen ringde för att avboka stugan. Detta måste betecknas som en vårdlöshet från resebyråns sida. Genom den felaktiga uppgiften har C förorsakats en skada. Det är tänkbart att han, om han hade fått korrekt information, skulle ha valt att på ett eller annat sätt helt eller delvis utnyttja den hyrda stugan under den planerade vistelsetiden. Nämnden finner därför att den skada som C har förorsakats på grund av den felaktiga informationen uppgår till hela hyresbeloppet. Med stöd av det nu anförda finner nämnden, som därvid beaktar den kontraktsrelation som förelegat mellan parterna, att resebyrå är skyldig att ersätta C för den skadan.


title: I två ärenden (I och II) har bokade paketresor ställts in. Fråga om de av researrangörderna erbjudna ersättningsresorna varit av likvärdig eller högre kvalitet (12,13 och 14 §§ paketreselagen).

text: och

text: 14 §§

text: paketreselagen

text: Avgörande 1994-03-10; 93-5328

text: Med anledning av en 50-årsdag bokade S och hans hustru en resa till Turkiet under tiden den 16 - 30 oktober 1993. Priset var 5 105 kr per person. Den 5 oktober ringde researrangören och frågade om resenärerna ett par veckor tidigare hade fått besked om att resan hade ställts in på grund av för lågt deltagarantal. S uppgav att det inte var fallet. Han erbjöds en ersättningsresa till Madeira, men de ville inte resa dit, eftersom det inte var lika varmt där. Resenärerna ansåg att de fått beskedet om att resan ställts in för sent och yrkade skadestånd med 14 000 kr. De hade bl.a. haft kostnader för extrapersonal, som hade anställts för att sköta deras rörelse under semestern.

text: Researrangören bestred yrkandet och anförde: Meddelande om den inställda resan hade skickats ut den 20 september. Man utgår från att posten sköter sina åtaganden. Den resa som resenärerna erbjöds var av högre kvalitet och 900 kr dyrare per person. Det stämmer inte att temeraturen vid den aktuella tiden är lägre på Madeira än i Turkiet. Den erbjudna ersättningsresan var alltså i enlighet med reseavtalet likvärdig eller av högre kvalitet.

text: Nämnden anförde:

text: Frågan är huruvida researrangören, som alltså ställt in den bokade resan, i samband därmed har erbjudit resenärerna en annan resa av likvärdig eller högre kvalitet. Bejakas frågan skall skadeståndsyrkandet ogillas. I annat fall har resenärerna rätt till skadestånd, om det är skäligt. Rätt till skadestånd föreligger dock inte, om arrangören visar att färre personer än ett i avtalet angivet minimiantal anmält sig till resan och resenärerna inom en i avtalet angiven tid skriftligen underrättats om att resan ställs in; se

text: och

text: 14 §§

text: lagen (

text: ) om paketresor. Enligt 1993 års allmänna villkor för paketresor skall underättelsen ske senast 14 dagar före avresan (5.4 andra stycket p.1)

text: paketreselagen

text: prop.1992/93:95 s. 85

text: Den inställda resan avsåg Antalyabukten i Medelhavet med avresa den 16 oktober; priset har tydligen återbetalats. Den erbjudna ersättningsresan gällde Madeira i Atlanten. Ersättningsresan kan visserligen, om man anlägger ett strikt objektivt synsätt, anses vara av likvärdig eller högre kvalitet. Emellertid är det enligt nämndens mening fråga om resmål av så olika karaktär att det inte rimligen kan krävas att resenärerna mot sin vilja skall behöva godtar erbjudandet som ett

text: likvärdigt alternativ.

text: Researrangören har inte visat att resenärerna har underättats om inställandet av resan på det sätt och inom den tid som anges i paketresevillkoren; företagets invändning på den punkten faller således. Det betyder att resenärerna har rätt till skadestånd, om det är skäligt. - I propositionen till

text: paketreselagen

text: överlämnas skälighetsbedömningen utan närmare kommentar till rättstillämpningen (s.87).

text: Av utredningen framgår att resan skulle företas med anledning av en av resenärernas 50-årsdag. Det antyds också att de skulle haft kostnader för att anställa extra personal i sitt företag under sin bortovaro. Enligt nämndens mening är det motiverat med skadestånd. Det finns dock inte någon utredning som kan läggas till grund för en beräkning av skadeståndsbeloppet. Nämnden måste därför göra en ren skälighetsbedömning. Nämnden finner att 1 500 kr per resenär kan vara ett skäligt belopp.


title: En resenär har dels vid bokningen av en resa inte fått upplysning om att visum krävdes för medborgare i en stat utanför EES- området, dels senare fått ett felaktigt besked om att visumkrav gällde även för resa till ett annat land. Fråga om skadeståndsskyldighet för researrangören (jfr 6 § paketreselagen)

text: En resenär har dels vid bokningen av en resa inte fått upplysning om att visum krävdes för medborgare i en stat utanför EES-området, dels senare fått ett felaktigt besked om att visumkrav gällde även för resa till ett annat land. Fråga om skadeståndsskyldighet för researrangören (jfr

text: 6 § paketreselagen

text: ) Avgörande 1994-03-11; 93-5356

text: A hade bokat en resa till Kreta för sig och sin kroatiske pojkvän. Vid incheckningen upplystes de om att pojkvännen behövde visum för att komma in i Grekland och chockade mottog de beskedet att de inte fick gå ombord på planet.

text: På researrangörens kontor på flygplatsen fick de av en tjänsteman en förfrågan om de i stället ville resa till Spanien. En annan tjänsteman uppgav emellertid att pojkvännen behövde visum även för inresa till Spanien. Vid kontakt med ett spansk flygbolag, som hade representant på flygplatsen, uppgavs det däremot att han inte behövde visum. Researrangören ville trots detta inte låta dem följa med till Spanien. De köpte då två reguljära flygbiljetter till Spanien. I nämnden ville A ha ersättning av arrangören för kostnaden för dessa biljetter.

text: Researrangören bestred yrkandet och gjorde med hänvisning till de allmänna resevillkoren gällande att det ålåg resenärerna att anskaffa visum. Arrangören hade inte kunnat utreda om man av good-will-skäl hade diskuterat en ersättningsresa till Spanien. Någon skyldighet att erbjuda en sådan resa förelåg i vart fall inte.

text: Nämnden anförde:

text: Enligt

text: 6 § lagen (1992:1672)

text: om paketresor skall resenären innan ett avtal sluts på lämpligt sätt informeras om vad som gäller i fråga om pass och visum för medborgare i stater inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet. Enligt 7 § gäller

text: marknadsföringslagen

text: i fråga om underlåtenhet att lämna information. Innebörden av detta är att arrangören kan åläggas att lämna den information som krävs.

text: Däremot finns det inte några lagbestämmelser om skadeståndsansvar för arrangören vid brister i informationshänseende. Om resenären lider skada till följd av utebliven information, torde han ändå ibland kunna grunda ett skadeståndsanspråk på allmänna principer om s.k. culpa in contrahendo, sägs det i propositionen till

text: paketreselagen

text: prop. 1992/93:95

text: s.72). - Vad som åsyftas är ett tämligen graverande vållande från arrangörens sida i samband med ingåendet av ett avtal.

text: A:s medresenär var tydligen inte medborgare i en EES-stat. I lagförarbetena sägs att det emellertid bör kunna krävas av arrangörerna att de uppmanar medborgare i andra stater än EESländerna att själva undersöka relevanta bestämmelser om pass och visum; se

text: prop 1992/93:95

text: s.72. Någon direkt till A eller hennes medresenär riktad uppmaning av det slaget har inte gjorts innan avtalet slöts. Däremot innehåller researrangörens särskilda resevillkor en sådan uppmaning.

text: Vad nu sagts leder nämnden till den slutsatsen att researrangören inte kan göras skadeståndsansvarig såvitt gäller informationen om visum för

text: resan till Grekland. Inte heller kan nämnden finna att researrangören skulle vara skadeståndsskyldig till följd av den som det visade sig felaktiga uppgiften om visumkrav till Spanien. Uppgiften lämnades ju när personalen försökte hjälpa resenärena ur den tråkiga situation de hamnade när det visade sig att de inte kunde delta i Greklandsresan. Det rådde då inte något egentligt avtalsförhållande mellan resenärerna och företaget, och det framstår som ursäktligt att personalen i den uppkomna situationen har lämnat en felaktig uppgift beträffande en medborgare i en stat utanför EES-området. Skadeståndsyrkandet kan alltså inte bifallas.


title: Fråga om vilken mottagningskvalitet abonnent av kabelelteve har rätt att utgå från. Dålig mottagningskvalitet har ansetts vara fel i tjänst och berättiga konsumenten till nedsättning av abonne mangsavgiften; vidare fråga om hur en sådan nedsättning bör kunna fastställas.

text: Fråga om vilken mottagningskvalitet abonnent av kabelelteve har rätt att utgå från. Dålig mottagningskvalitet har ansetts vara fel i tjänst och berättiga konsumenten till nedsättning av abonnemangsavgiften; vidare fråga om hur en sådan nedsättning bör kunna fastställas. Avgörande 1994-09-16; 93-5392

text: L hade sedan 1988 ett avtal med ett kabelteveföretag om abonnemang på ett visst programutbud. Han hyrde därför också en dekoder av företaget.

text: I februari 1992 märkte han att texttevefunktionen inte fungerade fullständigt på flera av kanalerna. Felet anmäldes till företaget som lovade åtgärda det. Så skedde dock inte. Försämringen vad gällde textteven kom sedan ett nytt krypteringssystem införts i februari 1992. Det system som fanns dessförinnan störde inte textteven. L hävdade att texttevesignalen var en integrerad del av tevebilden och att den därför borde ingå i ett abonnemang på en tevekanal som innehåller textteve. På grund av den uteblivna texttevefunktionen yrkade han nedsättning av den erlagda abonnemangsavgiften.

text: Kabelföretaget invände att omfattningen och innehållet i respektive teveprogram inte var definierat i avtalet. I sin marknadsföring erbjöd man endast distribution av teveprogram. Denna distribution innebar inte att man passivt vidarebefordrade all den information som den mottagna satellitsignalen innehöll. I signalen kan t ex stereoljud, radioljud, data, text och textning av tevebild ingå. Av upphovsrättsliga och tekniska skäl måste en omvandling av signalen ske. Företaget är genom avtal med programleverantörerna skyldigt att kryptera mottagna signaler innan de distribueras i kabeltevenätet ut till mottagarna. Att förändra den tekniska distributionen så att L:s önskemål kunde tillgodoses var troligen tekniskt möjligt. Det skulle emellertid tvinga företaget til nyinvesteringar i miljonklassen. Företaget bestred yrkandet.

text: Nämnden gjorde följande bedömning.

text: Enligt nämndens mening bör en konsument, som ingår ett avtal om abonnemang på kabelutsända teveprogram, om inte annat klart anges när avtalet ingås ha rätt att utgå från att kabelföretaget vidarebefordrar signalen så att den till fullo motsvarar vad som skulle ha varit fallet om konsumenten tagit emot den med egen antennanläggning. Eftersom så inte skett i detta fall bör tjänsten anses vara felaktig.

text: Felet bör berättiga konsumenten till en nedsättning av den avgift han erlagt för abonnemanget.

text: Nedsättningen kan fastställas till tio procent av den avgift som hänför sig till de extra program abonnemanget avsett utöver det basutbud kabelbolaget är skyldigt att vidarebefordra (s.k. must carry-program). Nedsättningen bör utgå från den tidpunkt då felet påtalades till dess avtalet sades upp.


title: En s.k. college-resa har ansetts utgöra en paketresa, eftersom det i avtalet ingick både flygresa och inkvartering. Av lagen om paketresor följer att priset skall anges i reseavtalet och det har slagts fast att endast sådana avgiftshöjningar och valutakursförändringar som har inträffat efter avtalets ingående får åberopas som grund för att höja priset. (2, 5, 8 och 11 §§ lagen om paketresor).

text: 11 §§ lagen om paketresor).

text: Avgörande 1994-05-17; 93-5546

text: Syskonen T och A skulle studera ett år på college i USA. I antagningsbeskedet från arrangören, i februari 1993, angavs att priset var 47 755 kr för envar av ungdomarna. Det angavs att kronans värde kan komma att fluktuera. Vid detta tillfälle var dollarkursen 7,80 kr. I april meddelade arrangören att priset skulle bli 64 580 kr per person. T och A och deras föräldrar ansåg detta vara felaktigt. Dollarkursen hade sjunkit till 7,35 i maj -93 när slutbetalning erlades. Egentligen borde därför kurspriset vara 45 345 kr och 19 735 kr per person borde alltså återbetalas.

text: T och A yrkade återbetalning av valutatillägget med 19 735 kr per person. Dessutom yrkade A 34 000 kr för att hon inte hade fått de studiemöjligheter som var utlovade.

text: Arrangören ansåg att

text: paketreselagen

text: inte var tillämplig på avtalet. Bolagets uträkningar om valutatillägget har gjorts i enlighet med rådande regler och praxis. Priserna i broschyren var baserade på den valutakurs som gällde den 6 maj 1992 (5,95 kronor per dollar). När valutatillägget räknades fram den 23 april 1993 var kursen 7,43. Prisökningen består inte bara av valutatillägg utan också av att colleget hade höjt kursavgiften under året med 665 dollar. I broschyren angavs:" Vi reserverar oss rätten att justera programavgiften på grund av förändrade terminsavgifter eller valutakursändringar."

text: Arrangören erbjöd ett prisavdrag på 3 000 kr till envar av T och A för alla olägenheter i samband med bokningen men bestred yrkandena i övrigt.

text: Nämnden anförde:

text: Av arrangörens program, och av avtalet mellan T och A och arrangören, framgår att det i avtalet ingick inkvartering och flygresa. Att resan har betalts till annat företag inom den koncern som arrangören tillhör fritar inte arrangören från ansvar enligt

text: paketreselagens

text: bestämmelser. Nämnden konstaterar således att lagen om paketresor (

text: ) är tillämplig.

text: Enligt

text: 5 § paketreselagen

text: skall kataloger och broschyrer som tillhandahålls resenärer innehålla tydlig och begriplig information om priset för resan.

text: Till följd av bestämmelserna i

text: 8 § samma lag

text: skall priset också anges i reseavtalet. Enligt

text: 11 § samma lag

text: får priset höjas på grund av ändringar i bl.a. avgifter och växelkurser som påverkar arrangörens kostnader för resan. För att arrangören skall ha rätt att göra sådana prishöjningar krävs att det i avtalet tydligt framgår att arrangören har denna rätt. Det krävs också att det av avtalet framgår tydligt hur det nya priset skall fastställas.

text: De nu nämnda reglerna i

text: paketreselagen

text: innebär att priset skall anges i avtalet och att endast sådana avgiftshöjningar och valutakursförändringar som har inträffat efter avtalets ingående får åberopas som grund för att höja priset.

text: I reseavtalet (antagningsbeskedet), daterat 1993-02-26, har priset angivits till 47 755 kr. Arrangören har inte bestritt anmälarnas uppgift om att dollarkusen var 7,80 kr den 26 februari 1993 och att den därefter sjönk till 7,35 kr vid tiden för slutbetalningen. Nämnden utgår därför från att dessa uppgifter är korrekta. Vid sådant förhållande är anmälarna enligt

text: 11 § paketreselagen

text: i förening med reseavtalet berättigade att få priset sänkt till 45 345 kr på grund av förändringen av valutakursen.

text: När det gäller höjningen av priset på grund av ändrad avgift för collegevistelsen finner nämnden dock att arrangören har varit berättigad att debitera denna eftersom den torde vara en sådan offentligrättslig avgift som åsyftas i lagen. Avgiftshöjningen motsvarar 4 941 kr.

text: A har även yrkat skadestånd för att hon inte har fått möjlighet att studera de ämnen hon har önskat. Nämnden finner det inte klarlagt att någon bindande utfästelse har lämnats från EF:s sida om att denna möjlighet fanns. A:s yrkande i den delen av ärendet kan därför inte bifallas.

text: T och A är således berättigade till återbetalning av valutatillägget med vardera 19 735 kr. Från detta belopp skall dras avgiftshöjningen för collegevisteslen som uppgår till 4 941 kr per person. Dessutom bör arrangören - i enlighet med bolagets erbjudande - utge 3 000 kr till envar av resenärerna som kompensation för alla besvärligheter i samband med bokningen av resan.


text: Betydelsen av skötselrådet F med streck under. Avgörande 1994-04-26; 93-5803

text: S köpte våren 1993 en skinnjacka för 2 995 kr. Hon upptäckte genast att jackan hade en skarp lukt. Hon påtalade detta för säljaren, som bytte ut kapuschongen till jackan och fick rådet att vädra jackan eller eventuellt tvätta jackan om lukten satt i fodret. Hösten 1993 lämnade S jackan till tvätt för att få bort lukten. Efter tvättningen hade färgen på jackan förändrats. När S klagade över tvättresultatet hos tvätteriet, avvisades klagomålet. Tvätteriet ansåg att jackan var otillfredsställande infärgad och fel skötselmärkt. S tog kontakt med säljaren av jackan, som ansåg att jackan hade felbehandlats av tvätteriet. S yrkade ersättning för jackan av tvätteriet med 5 000 kr.

text: Tvätteriet anförde i sitt svar till nämnden att jackan hade kemtvättats i två bad R 113 med återfettning, dvs. enligt skötselmärkningen, F. Tvätteriet hade talat med säljaren av jackan som påstod att jackan måste tvättas i olja på grund av att skinnet var ytbehandlat.

text: Säljaren av jackan anförde i sitt svar att materialet i jackan var anilingarvad lammnappa av högsta kvalitet. Jackan var försedd med skötselråd. Pälskanten på kapuschongen luktade något och den byttes ut. Säljaren ansåg att jackan hade blivit felbehandlad hos tvätteriet.

text: Nämndens bedömning:

text: Nämnden har granskat skinnjackan och konstaterat att den inte är i godtagbart skick efter den utförda tvättbehandlingen. Oavsett om det kan ha funnits vissa brister i infärgningen av skinnet, står det klart att tvätteriet inte har tvättat jackan enligt det i plagget isydda skötselrådet: F. (Strecket under F anger begränsning av vattentillsatsen samt viss begränsning av mekanisk bearbetning och/eller torktemperatur). På grund härav bör tvätteriet svara för skadan och ersätta S för denna. Med hänsyn till att jackan var i behov av tvättning kan ersättningen skäligen bestämmas till 2 500 kr.


text: Fråga om rätt till prisavdrag vid ändringar i reseavtalet, som sker före avresan. Avgörande 1994-04-13, 93-6186

text: W beställde i april 1993 en kryssning för två personer under en vecka i augusti 1993. Kryssningen skulle ske med m/s Baltic Clipper, ett fartyg som var byggt 1989 och som tog 300 passagerare. Hytten var en utsides de luxe-hytt. W fick bekräftelse den 1 april 1993 och han fick sedan ytterligare två bekräftelser med biljetter. W trodde att dessa två bekräftelser var en påminnelse om betalning. Han kontrollerade att slutsumman stämde men observerade inte att man hade bytt fartyg. Det visade sig att det nya fartyget, Enchanted Isle, var byggt 1956 och tog 700 passagerare. Deras hytt var mörk och hade två ventiler. Toalettutrymmena var skamfilade. Eftersom det var så många passagerare fick middagarna ätas i omgångar och personalen var jäktad. Det var långa väntetider och trängsel vid embarkering av utflyktsbåtarna.

text: W ansåg att man tydligare borde ha informerat om fartygsbytet. Hade han uppmärksammat bytet hade han avbokat resan. Han yrkade prisavdrag med 4 257 kr.

text: Rederiet, som var researrangör, hänvisade i sitt svaromål bl.a. till allmänna resevillkor och Svenska Färjerederiers Transportvillkor. Bolaget anförde också att man i broschyren klart reserverade sig för eventuella fartygsändringar som hade beslutats av huvudmannen/rederiet. Under bokningsperioden fick rederiet meddelande från sin huvudman att det bokade fartyget på grund av sin storlek inte betraktades som lämpligt för kryssningen. Det byttes därför ut mot ett större fartyg. Nya bekräftelser sändes ut till passagerarna. W borde ha granskat handlingarna. Rederiet bestred att fartyget skulle ha sämre standard och komfort än det bokade. Rederiet avvisade W:s krav på prisavdrag.

text: Nämnden anförde:

text: Enligt

text: 11 § första stycket första meningen lagen (1992:1672)

text: om paketresor (

text: paketreselagen

text: ) får en researrangör ändra avtalsvillkor till resenärens nackdel om det framgår tydligt av avtalet att detta får ske. - Rederiet (bolaget) har i ärendet åberopat särskilda resevillkor, vari bl.a. anges att bolaget reserverar sig för eventuella fartygs-, pris- och tidtabellsändringar beslutade hos respektive huvudman/rederi. W har i ärendet inte erinrat mot att denna klausul blivit en del av avtalet mellan bolaget, å ena sidan, och honom och hans medresenär, å andra sidan. Nämnden utgår därför från att så är fallet. Vid detta förhållande har bolaget haft rätt att byta fartyg (jfr

text: prop. 1992/93:95 s. 8

text: f).

text: Varken

text: paketreselagen

text: eller av resebranschen och Konsumentverket överenskomna, fr.o.m. den 2 februari 1993 gällande Allmänna villkor för paketresor anger att resenären i ett fall som det föreliggande - då ändring sker före avresan - har rätt till prisavdrag; de bestämmelser om prisavdrag som upptas i

text: och

text: 16 §§

text: paketreselagen

text: avser ändringar efter avresan.

text: Nämnden finner dock att det av allmänna rättsgrundsatser måste följa att resenären, även då ändring sker före avresan, bör ha rätt till prisavdrag om de prestationer han erhåller är från standardsynpunkt underlägsna de som ursprungligen kan anses vara avtalade (jfr punkten VI 1. och VIII 3. i tidigare gällande Allmänna resevillkor för sällskaps- och gruppresor, antagna den 16

text: juni 1975).

text: I det aktuella fallet framgår av de uppgifter som W lämnat att han och hans medresenär drabbats av olägenheter som får anses ha sin grund i bytet från m/s Baltic Clipper till s/s Enchanted Isle. Den hytt som de tilldelades var av låg standard. Det uppstod trängsel och lång väntan vid embarkering till fartygets motorbåtar vid utflykter. Vid en samlad bedömning av omständigheterna i ärendet finner nämnden att standarden på de prestationer W och hans medresenär erhållit varit sämre än vad de haft fog att förutsätta. De bör därför tillerkännas ett prisavdrag med skäliga ansedda 1 000 kr per person.


text: Fråga om ersättning för skada som orsakats genom att en uppgift i en annons inte visat sig vara riktig. Avgörande 1994-04-13; 93-6363

text: P fick i juli 1993 en tryckt turlista för ett fartyg som gjorde turer till olika hamnar. Av turlistan framgick att sista turen skulle gå den 12 augusti 1993. P reste den 12 augusti med bil från Tjörn till Lysekil för att medfölja fartyget till Stora Kornö. När han kom fram till Lysekil framgick det av ett meddelande att sista turen hade gått den 10 augusti.

text: P yrkade ersättning för 15 mils bilresa och med 600 kr för en förspilld dag.

text: Rederiet invände att man ibland när säsongen lider mot sitt slut tvingas inställa resorna eftersom det inte är så många passagerare.

text: Nämnden anförde:

text: Enligt en allmänt erkänd rättsgrundsats är erbjudanden som en näringsidkare riktar till allmänheten i annonser, broschyrer etc. inte bindande för honom. Ett sådant erbjudande - ett s.k. utbud -är att betrakta endast som en anmaning till någon annan att lämna ett bindande anbud (se t.ex. Adlercreutz, Avtalsrätt I, 1989, s. 52 och 65 f).

text: Av det sagda följer att något kontraktsförhållande inte kan anses ha uppstått mellan rederiet, å ena sidan, och P, å andra sidan. En på avtalsrättslig grund vilande förpliktelse för företaget att utge skadestånd till P föreligger därför inte.

text: Fråga är emellertid om företaget ändå - utanför ett kontrakts-förhållande - kan vara skyldigt att ersätta P för skada.

text: Den skada för vilken P begär ersättning är en s.k. ren förmögenhetsskada, dvs. ekonomisk skada utan samband med person- eller sakskada. En sådan skada ersätts - utanför kontraktsförhållanden - endast om skadan har vållats genom en brottslig handling (

text: 1 kap. 2 §

text: och

text: 2 kap. 4 §

text: skadeståndslagen

text: , 1972:207). En sådan situation är nu inte för handen.

text: Med hänsyn till det sagda finner nämnden att företaget inte är skyldigt att ersätta P för den påtalade skadan.


text: Resenärer har inte underrättats i tid om att en paketresa ställts in. Fråga om ansvarsfördelningen mellan researrangör och resebyrå. Fråga också om ersättning för förstörd semester. Avgörande 1994-04-13; 93-6455

text: M och Ö köpte av en resebyrå en paketresa med buss till Österrike. Resebyrån uppgav att de skulle få besked senast tre veckor före avresan om resan blev inställd. Ett par dagar senare fick de en faktura från researrangören, som de betalade. När resan skulle starta kunde reseledaren inte hitta dem på passagerarlistan. Reseledaren ringde till researrangören och fick veta att resan var inställd på grund av för lågt deltagarantal. Resenärerna erbjöds en annan resa men de avböjde erbjudandet.

text: M och Ö yrkade ersättning för utlägg för resor i samband med köp av resan, portokostnader, kapitalkostnader (ränteförluster) och förlorad semester med totalt 4 088 kr per person.

text: Resebyrån medgav att försäljaren hade underlåtit att meddela resenärerna om den inställda resan men ansåg samtidigt att det var praxis i branschen att researrangören meddelade resenärerna om inställda resor.

text: Researrangören uppgav att man hade försökt att ringa resenärerna men inte fått tag i dem. Resebyrån hade då kontaktats och försäljaren där hade lovat att meddela kunderna om den inställda resan. Researrangören menade att ansvaret åvilade resebyrån.

text: Nämnden anförde:

text: I ärendet är följande att anse som utrett. Arrangör för den ifrågavarande paketresan är researrangören. M och hans medresenär köpte resan hos resebyrån som agent för researrangören. På grund av för lågt deltagarantal ställde researrangören in resan. Researrangören ringde upp de båda resenärerna för att meddela att resan var inställd, dock utan att få kontakt med någon av dem. Från researrangörens sida nöjde man sig då med att underrätta resebyrån, där en anställd hos sistnämda bolag lovade att kontakta resenärerna, vilket hon dock underlät att göra.

text: Resenärerna har hos nämnden endast riktat talan mot resebyrån. Dock har researrangören yttrat sig i ärendet och nämnden behandlar därvid båda företagens ansvar för det inträffade.

text: Enligt

text: 11 § andra stycket lagen (1992:1672)

text: om paketresor (

text: paketreselagen

text: ) skall arrangören, om han avser att bryta avtalet, underrätta resenären snarast och därvid lämna denne besked om dennes rätt att frånträda avtalet. - Enligt nämndens mening är det, av de båda företagen, endast researrangören som är part i själva reseavtalet (jfr

text: prop. 1992/93:95 s. 27

text: och

text: ). Researrangören har ostridigt inte lämnat M och hans medresenär den ifrågavarande underrättelsen. Researrangören är därvid - enligt allmänna rättsgrundsatser - skyldig att ersätta resenärerna för den skada de drabbats av genom denna företagets försummelse.

text: Resebyrån är - i egenskap av agent för arrangören och säljare av resan - ansvarig gentemot resenärerna för det fall bolaget brister i fackmässighet i sin relation till dessa (jfr det nordiska betänkandet NEK 1985:4 s. 118 ff). Detta har bolaget gjort genom sin underlåtenhet att

text: vidarebefordra researrangörens meddelande att resan var inställd. Även resebyrån är därför, också enligt allmänna rättsgrundsatser, skadeståndsskyldig gentemot resenärerna.

text: Resenärena har specificerat sina ersättningskrav, varav den största posten rör förlorad semester. En sådan förlust anses numera vara ersättningsgill (jfr rättsfallet

text: NJA 1992 s. 213

text: och där gjorda hänvisningar). Varken researrangören eller resebyrån har yttrat sig om de yrkade beloppen. Nämnden finner inte dessa ge anledning till erinran.

text: Vid angivna förhållanden bör de båda företagen rekommenderas att solidariskt utge ersättning till resenärerna i enlighet med vad dessa har yrkat.


text: Begreppet paketresa (2 § lagen omm paketresor). Avgörande 1994-04-13; 93-6609

text: S och hans medresenär hade av en resebyrå köpt ett researrangemang till Porto, Portugal. Arrangemanget innefattade flygresor och hotell. Flygplanet var försenat till Lissabon och de missade därför anslutningsflyget till Porto. De förlorade därmed en av semesterdagarna i Porto. S krävde därför resebyrån på återbetalning av 1/11-del av resekostnaden.

text: Resebyrån invände att S inte hade köpt en paketresa utan en flygresa och en hotellvistelse med separata priser. Enligt resebyrån svarade flygbolaget för förseningar och det var också flygbolaget som hade stått för resenärernas extrakostnader i Lissabon med anledning av det inträffade. Resebyrån framhöll vidare att man endast var kommissionär för flygbolag och hotell. Det framgick av resebyråns broschyr med villkor och av den voucher, som resenärerna hade fått.

text: Nämnden anförde:

text: S har av resebyrån yrkat prisavdrag i anledning av försening på nedresan till resmålet. Han har anfört att han och hans medresenär genom förseningen förlorade en av elva semesterdagar.

text: Resebyrån har bestritt S:s yrkande. Företaget har härvid yttrat bl.a. följande. S har inte köpt en paketresa utan köpt flyg och hotell till separata priser enligt "byggstensmetoden". Resebyrån är inte något charterbolag utan arbetar som kommissionär för flygbolag och hotell. Företaget svarar inte för förseningar utanför företagets kontroll. Genom att acceptera av företaget utställd hotellvoucher blir resenären medveten om att företaget endast fungerar som agent för hotell och trafikföretag och inte kan göras ansvarigt för skador på grund av förseningar.

text: Av handlingarna i ärendet framgår bl.a. följande. På en kontantnota som resebyrån har tillställt S har angivits "paketresa". S har här debiterats ett totalbelopp om 12 300 kr utan någon uppdelning av priset för olika tjänster. - I en prislista "Portugal Festival" anges att företaget har valt att inte presentera prislistan med "paket" utan i stället med "byggstenar"; härefter upptas på samma och följande sida såväl flygpriser till olika destinationer som priser till olika hotell.

text: Med paketresa avses ett arrangemang som har utformats innan avtalet träffas och som bl.a. består av transport och inkvartering. Vidare krävs bl.a. att arrangemanget säljs eller marknadsförs för ett gemensamt pris eller för skilda priser som är knutna till varandra. (2 § första stycket punkterna 1 och 3 lagen, 1992:1672, om paketresor;

text: paketreselagen

text: ). - Avtalsvillkor som i jämförelse med bestämmelserna i

text: paketreselagen

text: är till nackdel för resenären är utan verkan mot denne, om han förvärvar paketresan huvudsakligen för enskilt ändamål från en närings-idkare i dennes yrkesmässiga verksamhet (

text: 4 § paketreselagen

text: I propositionen till

text: paketreselagen

text: uttalas bl.a.: Det avgörande är inte om ett eller flera belopp anges. Avgörande är i stället om det pris som tas ut framstår som ett pris för en kombination av tjänster och inte som flera, av varandra oberoende priser för olika tjänster. - De olika tjänster som ingår skall alltså, på angivet sätt, behandlas gemensamt vid prissättningen. Det kan vara fråga om en paketresa om tjänsterna i fråga om priset behandlas som ett gemensamt arrangemang när de säljs, även om de inte dessförinnan marknadsförts till ett gemensamt pris eller till priser

text: som är knutna till varandra.- Med uttrycket "knutna till varandra" avses att det skall finnas ett sådant samband mellan priserna - i det fall flera belopp anges - att beloppen är beroende av varandra. Om resenären får köpa den ena tjänsten endast under förutsättning att han också köper den andra, bör priserna anses knutna till varandra (

text: prop. 1992/93:95 s. 64

text: f).

text: Med hänvisning till vad som sålunda har upptagits finner nämnden att resebyrån får anses ha sålt en paketresa till S.

text: Paketreselagen

text: är således tillämplig och resebyrån har att svara gentemot S.

text: Det är ostridigt att S och hans medresenär missade en natt på resmålet på grund av förseningen. Resebyrån bör därför till resenärerna återbetala det av S yrkade beloppet.


title: Ett lån har jämkats med stöd av 36 § avtalslagen då långivaren inte ansetts ha iakttagit god kreditgivningssed när en 18 årig flicka fått låna 30 000 kr för att hon och hennes arbetslösa föräldrar skulle kunna bo kvar i föräldrarnas hus (5 § konsumentkreditlagen).

text: Ett lån har jämkats med stöd av

text: 36 § avtalslagen

text: 5 § konsumentkreditlagen

text: ). Avgörande 1994-05-30; 93-6626

text: L:s föräldrar, som till följd av arbetslöshet hade drabbats av betydande ekonomiska problem, frågade L om hon kunde tänka sig att låna 30 000 kr för deras räkning, så att familjen skulle kunna bo kvar i sitt hus. Då L kände sig pressad av familjens situation och då hon ville hjälpa sina föräldrar, skrev hon, samma dag som hon fyllde 18 år, på låneavtalet. Enligt avtalet skulle L betala 900 kr per månad. Hennes enda inkomst vid denna tid var studiebidrag, vilket uppgick till 750 kr månatligen. Eftersom L studerade vid gymnasieskola var hennes föräldrar underhållsskyldiga för henne.

text: L yrkade att det ifrågavarande låneavtalet skulle förklaras ogiltigt.

text: Banken, som bestred yrkandet, anförde att en noggrann kreditprövning, vid vilken hänsyn bl.a. tagits till att L ägde en häst, hade föregått låneavtalet samt att L under lånetiden skött sina åtaganden mot banken.

text: Nämndens bedömning:

text: Enligt

text: 5 § konsumentkreditlagen (1992:830)

text: skall näringsidkaren i sitt förhållande till konsumenten iaktta god kreditgivningssed och därvid ta till vara konsumentens intressen med tillbörlig omsorg. Av stadgandet följer att banken, innan en kredit beviljas, skall företa en prövning av den presumtive kredittagarens kreditvärdighet. Utredningen ger enligt nämndens uppfattning klart vid handen att bankens kreditprövning i det förevarande fallet varit så bristfällig, att densamma inte motsvarat kravet på god kreditgivningssed i

text: konsumentkreditlagens

text: mening. Det förhållandet att kredittagaren har förmått fullfölja sina åtaganden enligt kreditavtalet, saknar enligt nämndens mening betydelse vid bedömningen av om bankens kreditprövning har utförts på ett korrekt sätt eller inte.

text: Nämnden finner på grund av det ovan anförda, och omständigheterna vid det ifrågavarande avtalets tillkomst, att avtalet bör jämkas såsom oskäligt enligt

text: 36 § avtalslagen (1915:218)

text: . Jämkningen bör enligt nämndens mening företas på det sättet, att banken skriver av sin nuvarande fordran mot L och därmed avstår från att kräva henne på ytterligare betalning i anledning av krediten.


text: Försäkringsgivare har ansetts ha stöd för att även på löpande avtal tillämpa justerade och av tillsynsmyndigheten fastställda grunder. Det har således inte varit fel att sänka tilläggsbeloppet i pensionsförsäkring i anledning av ändrade antaganden om medellivslängden Avgörande 1994-11-22; 94-0015

text: E:s pensionsförsäkring skulle börja att betalas ut under år 1988. E begärde emellertid själv att utbetalningen skulle uppskjutas till en senare tidpunkt. I november 1992 ändrade bolaget beräkningsgrunden för tilläggsbeloppet, vilket ingick som en del av ersättningen. Ändringen berodde på att den antagna medellivslängden höjdes från 83,5 år till 90 år. På grund härav kom tilläggsbeloppet, och därmed ersättningen per månad, att bli lägre än före ändringen.

text: E yrkade att tilläggsbeloppet skulle beräknas på grundval av en antagen medellivslängd på 83,5 år under hela utbetalningstiden.

text: Bolaget, som medgivit att under ett års tid med början i oktober 1993 beräkna tilläggsbeloppet enligt äldre grunder, bestred yrkandet i övrigt.

text: Nämndens bedömning:

text: Bolaget har i sina yttranden till nämnden gjort klart att det endast är takten på utbetalningarna som påverkas av att beräkningsgrunden för tilläggsbeloppet förändrats. Tvisten synes emellertid inte primärt gälla detta utan i stället om bolaget har rätt att göra ändringar i beräkningsgrunden för tilläggsbeloppet sedan väl tidpunkten för utbetalning inträtt men utbetalningen på försäkringstagarens begäran skjutits upp.

text: Inledningsvis vill nämnden göra några korta anmärkningar om några av alla de regler som omgärdar pensionsförsäkringar.

text: Enligt

text: försäkringsrörelselagen

text: skall ett livförsäkringsbolag upprätta s.k. grunder för sin rörelse. Syftet med dessa är bl.a. att säkerställa att försäkringsgivaren har förmåga att fullgöra sina förpliktelser gentemot försäkringstagarna. Grunderna för en försäkring fastställs av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer (Finansinspektionen). Grunderna styr utformningen av försäkringen och anger därmed också gränserna för vad parterna kan komma överens om i försäkringsavtalet.

text: Om grunderna inte längre fyller de ändamål som anges i lagen skall försäkringsgivaren ta initiativ till ändringar. Även ändringarna skall fastställas. Till detta kommer att försäkringsgivarens verksamhet står under Finansinspektionens tillsyn.

text: Det framgår av

text: försäkringsrörelselagen

text: vilka frågor som skall regleras i grunderna. Här skall endast nämnas två, nämligen beräkningen av försäkringspremier och premiereserv samt återbetalning av överskott till försäkringstagarna.

text: När det gäller premie- och premiereservsgrunderna skall dessa innehålla antaganden om dödlighet och andra riskmått, räntefot samt driftkostnader. Grunderna beträffande återbäring

text: skall bl.a. innehålla regler för tilldelning av återbäring. Av reglerna skall det framgå hur tilldelning skall ske, exempelvis genom en utvidgning av försäkringsförmånerna (tilläggsbelopp). Några konkreta utfästelser om återbäring får inte ske.

text: Nämnden går nu över till själva tvisten.

text: Som nyss nämnts är bolaget i vissa situationer skyldigt att justera grunderna. De justerade grunderna skall fastställas. Av de allmänna villkor som gäller för denna försäkring framgår det, att mellan parterna gäller de grunder som är eller blir fastställda enligt lag.

text: Med hänsyn till det anförda anser nämnden att bolaget har stöd för att även på löpande avtal tillämpa justerade och av tillsynsmyndigheten fastställda grunder.

text: Nämnden vill, vid sidan av den principiella frågan, lägga till att bolaget i försäkringsvillkoren antytt huvuddragen i mekanismen bakom återbäringen. I det sammanhanget anges uttryckligen att återbäringen fastställs årligen fr.o.m. första utbetalningen. Inte heller i detta fall har, såvitt framgår av utredningen, bolaget gjort någon individuell utfästelse.

text: Sammanfattningsvis finner således nämnden att E:s yrkande inte kan bifallas.


title: Vid tvist om ett reseavtals innehåll har researrangören och resebyrån ansetts ha bevisbördan för vad som ingått eller inte ingått i avtalet (jfr 8 och 9 §§ paketreselagen).

text: och

text: 9 §§

text: paketreselagen

text: ). Avgörande 1994-04-14; 94-0179

text: M beställde per telefon en paketresa till Paris. Hon betalade en handpenning på resebyråns kontor och fick då ett kvitto på beloppet men ingen annan resehandling.

text: Tre dagar före avresan fick M maginfluensa. Hon uppsökte läkare och blev sjukskriven. Hon ringde därefter till resebyrån och avbokade resan. Hon undrade samtidigt om det gick att skjuta på resan en vecka. Resebyrån återkom senare med beskedet att det inte gick att resa senare och att resan inte kunde avbeställas, eftersom hon inte hade tecknat avbeställningsskydd.

text: M, som påstod sig vara säker på att hon vid bokningen hade beställt avbeställningsskydd, yrkade att hon skulle få tillbaka vad hon hade betalat för resan och att resterande krav skulle avskrivas.

text: Resebyrån bestred yrkandet och gjorde gällande att M inte haft avbeställningsskydd.

text: Nämnden anförde:

text: Enligt

text: 8 § lagen (1992:1672)

text: om paketresor skall arrangören se till att reseavtalet innehåller uttryckliga villkor om priset för resan och kostnader som kan tillkomma. Alla avtalsvillkor skall framgå av en skriftlig handling. Om arrangören bryter mot dessa bestämmelser och det senare uppstår tvist om reseavtalets innehåll, får arrangören anses ha bevisbördan när det gäller att avgöra vad som ingick och inte ingick i avtalet. I 9 § lagen anges att om en återförsäljare är part i avtalet ansvarar han gentemot resenären på samma sätt som arrangören.

text: M har hävdat att det i reseavtalet ingick avbeställningsskydd. Av det kvitto, som upprättades när M betalade handpenningen, framgår inte närmare vad som ingick i avtalet och någon uppgift om huruvida avbeställningsskydd ingick finns inte. Eftersom resebyrån sålunda har underlåtit att följa

text: paketreselagens

text: bestämmelser, åligger det företaget att visa att M inte hade bokat något avbeställningsskydd. Detta har företaget inte kunnat göra. Nämnden utgår då från att M:s uppgift är riktig och att avbeställningsskydd således ingick i avtalet. Eftersom avbokning har skett på grund av akut sjukdom, skall M:s yrkande bifallas.


title: Olägenheter som har uppstått till följd av tyfoner har ansetts utgöra sådana omständigheter som med hänsyn till vad som varit känt om vädret på platsen vid den aktuella tidpunkten berott på hinder utanför arrangörens kontroll (16 § paketreselagen).

text: 16 § paketreselagen

text: ). Avgörande 1994-04-14; 94-0263

text: På researrangörens rekommendation bokade B en paketresa till Coco Island i Filippinerna. Det skulle vara en paradisisk plats med lagom värme vid den aktuella tiden, november-december.

text: B ansåg att de uppgifter han hade fått inte stämde med verkligheten. Stranden var dålig, hotellrummet var fuktigt och luktade mögel etc. Under vistelsen drabbades området dessutom av tyfoner. Detta ledde bl.a. till att hemresan skedde tre dagar senare än planerat, att vägarna blev så förstörda att återresan blev ännu värre än ditresan samt att de tvingades att övernatta i Bahrain på hemvägen. Den försenade hemkomsten medförde att han förlorade två dagars arbetsförtjänst. Sammanlagt yrkade B 27 466 kr i ersättning för den misslyckade semestern.

text: Researrangören bestred yrkandet men medgav att utge viss good-will-ersättning. Enligt tillgängliga upplysningar var november och december de bästa semestermånaderna på resmålet. Tyfonerna måste anses som en sådan naturkatastrof som arrangören inte är ansvarig för. Ovädret gjorde att vägarna blev dåliga och badvattnet grumligt. Hotellet höll utlovad standard.

text: Nämnden anförde:

text: Enligt

text: 16 § lagen (1992:1672)

text: om paketresor har resenären inte rätt till skadestånd, om arrangören visar att det ifrågavarande felet har berott på ett hinder utanför arrangörens kontroll som denne inte skäligen kunde förväntas ha räknat med när avtalet ingicks och vars följder denne inte heller skäligen kunde ha undvikit eller övervunnit.

text: Av utredningen i ärendet finner nämnden framgå att de kraftiga olägenheter som resenärerna har drabbats av under vistelsen på resmålet i huvudsak har berott på följderna av de tyfoner och det dåliga väder i övrigt som drabbat området. Nämnden finner att tilltro bör sättas till researrangörens uppgifter om att november och december i normala fall är bra månaderna för semester i området. Eftersom researrangören inte skäligen har kunnat förutse det dåliga vädret och de olägenheter som det kom att medföra och då det inte heller i övrigt har framkommit att företaget har brustit i sina förpliktelser, anser nämnden att B bör nöja sig med den good-willersättning som har utgått, 1 000 kr.


text: Under ca fem år har säljaren trots upprepade försök inte lyckats avhjälpa fel på soffgrupp. Enligt nämnden har köparen inte dröjt för länge med att anmäla sitt missnöje med de upprepade avhjälpningsförsöken och har ansetts ha kvar sin rätt att få felet varaktigt avhjälpt. Dessutom fråga om betydelsen av att order och kvitto saknas. Avgörande 94-07-15; 94-0653

text: Makarna A köpte en soffgrupp för ca 15 000 kr. Den levererades i november 1988 och i februari 1989 klagade A till säljaren eftersom skaimaterialet i kanterna på skinndynorna hade spruckit. Säljaren sydde nya kanter men samma fel uppstod igen. För upprepade avhjälpningsåtgärder fick A vara utan gruppen sex - sju gånger. Slutligen begärde A i december 1993 att säljaren skulle byta ut materialet i kanterna mot skinn. Leverantören krävde 5 000 för detta. A var villig att betala en mindre del. A anmälde ärendet till nämnden och begärde att felet skulle avhjälpas.

text: Säljföretaget svarade till nämnden att order och kvitto saknades vilket var nödvändigt för att behandla ärendet.

text: Nämndens bedömning

text: Mot bakgrund av A:s obestridda uppgifter om kontakterna som parterna har haft och de åtgärder som företaget har vidtagit så finner nämnden att A:s uppgifter om köpet skall godtas. Företagets invändning om att order och kvitto saknas lämnas därför utan avseende.

text: Flera försök till avhjälpande av felet hos gruppen har skett. Företaget har dock inte lyckats. Om ett fel kvarstår efter avhjälpningsförsök åligger det köparen att anmäla detta till säljaren inom skälig tid. Gör inte köparen det får han anses ha godtagit avhjälpandet. En sådan anmälan utgör ingen reklamation i lagens mening, och den kan därför göras även efter utgången av den tvååriga reklamationsfristen i

text: 23 § konsumentköplagen

text: . Två- årsregeln bör emellertid ges en analog tillämpning såtillvida att anmärkningen måste göras inom två år från avhjälpandet (se

text: prop. 1989/90:89 s. 123

text: I förevarande fall saknas det anledning att anta att köparna dröjt för länge med att anmäla sitt missnöje med de upprepade avhjälpningsförsöken. De har därför kvar sin rätt att få felet varaktigt avhjälpt. Om de väljer att få skaimaterialet ersatt med skinn bör de betala företagets merkostnad för materialet.


text: Fråga om en bank gjort fel när en givare har tillåtits ta ut pengar, som satts in med förbehåll om dispositionsrätt, från gåvomottagarens konto. Avgörande 1994-08-12; 94-0789

text: S:s dåvarande svärföräldrar öppnade, i hennes två barns namn, olika bankkonton samt förbehöll sig dispositionsrätt över de insatta medlen. Kontona avslutades senare av svärföräldrarna, som dessförinnan, så när som på två mindre belopp, hade tagit ut de insatta medlen från kontona.

text: S yrkade, för sina barns räkning, att banken skulle återbetala till barnen de belopp som svärföräldrarna hade tagit ut från kontona, jämte ränta.

text: Banken, som bestred yrkandet, anförde att någon fullbordad gåva inte hade kommit till stånd eftersom svärföräldrarna hade förbehållit sig dispositionsrätt över de insatta medlen.

text: Nämndens bedömning:

text: Som har anförts av Finansinspektionen borde banken inte ha låtit barnens farföräldrar öppna konto för barnen och förbehålla sig dispositionsrätten över de insatta medlen.

text: Det förhållandet att farföräldrarna hade rätt att disponera över medlen på kontona har emellertid medfört att någon fullbordad gåva inte kommit till stånd. Banken har därför inte gjort fel när man lät farföräldrarna ta ut de ifrågavarande pengarna. Med hänsyn härtill och med beaktande av att banken har stått för uppkommen kvarskatt anser nämnden att S:s yrkande inte kan bifallas.

text: En ledamot var skiljaktig och ville bifalla anmälarens yrkande.


text: En kappa som lämnats till kemtvätt skadades av ett kvarglömt läppstift. Eftersom det var fråga om s.k. fullständig kemtvätt har tvätteriet ansetts skyldigt att ersätta skadan. Avgörande: 1994-06-21; 94-0910

text: L hade köpt en kappa år 1990 för 2 500 kr. Den hade tvättats tre gånger tidigare. Vid inlämningen av kappan beställde hon fullständig kemtvätt. Efter tvättningen hade tyget i kappan blivit missfärgat. När L klagade över tvättresultatet hos tvätteriet avvisades klagomålet. Tvätteriet hävdade att orsaken till missfärgningen var att ett läppstift hade glömts kvar i en av fickorna. Om det skulle ha funnits ett läppstift i en av fickorna borde tvätteriet vid förborstningen av fickorna före tvätt ha sett det. L yrkade ersättning med återanskaffningspriset, 5 000 kr.

text: Tvätteriet anförde i sitt svar till nämnden att kappan hade tvättats i fullständig kemtvätt. Efter tvättningen satt ett läppstift i fodret. Plasten hade smält och missfärgat tyget. Tvätteriet hade försökt med olika medel att få bort fläckarna men missfärgningen kvarstod.

text: Nämndens bedömning:

text: Nämnden har granskat kappan och konstaterat de påtalade skadorna på tyget. Vid granskningen har också noterats en allvarlig missfärgning av innerfickan.

text: Med hänsyn till att kappan lämnades in för fullständig kemtvätt som omfattar vändning och borstning av fickorna före tvättningen anser nämnden att tvätteriet har ett ansvar för skadorna. Omständigheterna är sådana att L bör ha rätt till ersättning motsvarande kappans värde när den lämnades till tvätt. Med beaktande av användningen kan ersättningen skäligen bestämmas till 1 500 kr inklusive tvättavgiften.


text: Fråga om ersättning ur hemförsäkring för mobiltelefon som använts också i tjänsten och vars telefonabonnemang arbetsgivaren stod för och bekostade. Avgörande 1994-08-30; 94-1041

text: Vid ett inbrott i H:s bil stals en mobiltelefon. Telefonen ägdes av H, som själv hade köpt den. Telefonabonnemanget innehades och betalades av det företag där H var anställd. H använde telefonen i såväl tjänsten som privat.

text: H yrkade att skadan skulle omfattas av villahemförsäkringen.

text: Försäkringsbolaget, som bestred yrkandet, anförde att telefonen hade karaktär av företagstillbehör och sålunda inte omfattades av villahemförsäkringen.

text: Nämndens bedömning:

text: Av H:s egna uppgifter framgår att ett företag stod för och bekostade telefonabonnemanget, samt att telefonen har använts bl.a. i tjänsten. Enligt nämndens mening kan telefonen vid sådant förhållande inte anses ha varit avsedd för H:s personliga bruk i försäkringsvillkorens mening. Han är därför inte berättigad till ersättning ur sin hemförsäkring för skadan.


title: Vid hyra av brudklänning har deponeringsavgift, som enligt avtalet inte återbetalas vid avbokning, jämkats med stöd av 36 § avtalslagen.

text: 36 § avtalslagen

text: . Avgörande 1994-07-06; 94-1126

text: Den 15 maj 1993 träffade P avtal med ett företag om hyra av en brudklänning under fyra dagar i september. Priset var 3 500 kr och hon deponerade 2 000 kr. En vecka senare avbokade P klänningen. Företaget behöll hela det deponerade beloppet. P ansåg att avgiften var oskäligt hög och yrkade att få tillbaka 1 650 kr.

text: Företaget bestred yrkandet med hänvisning till avtalet.

text: Nämnden gjorde följande bedömning.

text: Det avtal som P har träffat med företaget om hyra av brudklänning innehåller villkor om att deponeringsavgiften på 2 000 kr inte återbetalas vid avbokning av klänningen. Ett oskäligt avtalsvillkor kan jämkas eller lämnas utan avseende med stöd av

text: 36 § avtalslagen

text: . Enligt nämndens mening är depositionsavgiften i detta fall, inte minst mot bakgrund av att avbokningen skedde i förhållandevis god tid, oskäligt hög för att motsvara ersättning till säljaren för kostnader och inkomstförlust med anledning av avbokningen. Avtalsvillkoret är således oskäligt. Avgiften bör jämkas till 1 500 kr. Företaget bör således återbetala 500 kr till P.


text: Köpare har ansetts ha rätt att häva ett köp trots att kvitto inte kunnat uppvisas. Avgörande 1994-09-16; 94-1200

text: U köpte i januari 1993 en dunkappa för 5 498 kr. I december samma år gick tyget i kappan sönder. Hon visade upp plagget för säljföretaget men fick ingen rättelse. U anmälde ärendet till nämnden och yrkade hävning av köpet och åberopade därvid kontoutdrag från den bankomat som ligger närmast den butik där hon köpte kappan.

text: I sitt svaromål till nämnden anförde säljföretaget endast att kvitto inte uppvisats på att kappan var köpt hos företaget.

text: Nämnden gjorde följande bedömning.

text: Bolaget har i sitt svar till nämnden endast uppgivit att U inte har kunnat uppvisa kvitto på köpet; någon klar inställning till yrkandet har sålunda inte redovisats. Bolaget har inte heller angivit varför det skulle vara nödvändigt att förete kvitto i ett fall som detta.

text: Kappan är av ett märke som saluförs av bolaget. På grund av detta och med beaktande av övrig utredning finner nämnden inte skäl att betvivla att U har köpt kappan hos bolaget i januari 1993.

text: Bolaget har inte yttrat sig om de fel som U anser att kappan är behäftad med. Till grund för nämndens bedömning ligger därför endast U:s uppgifter och nämndens iakttagelser vid granskningen av kappan.

text: Nämnden har konstaterat att tyget i kappan har gått sönder vid en knapp samt vid ett par knapphål. Det finns ingenting som tyder på att skadorna skulle bero på någon ovarsam eller felaktig hantering av kappan från U:s sida. Enligt nämndens mening beror skadan istället på att kappan är felaktig. Felet är väsentligt för U och hon bör därför ha rätt att häva köpet. Med beaktande av den nytta U får anses ha haft av kappan bör hon få tillbaka skäliga 5 000 kr av vad hon har betalt.


text: Försäkringsgivare har ansetts ha stöd för att även på löpande avtal tillämpa justerade och av tillsynsmyndigheten fastställda grunder. Det har således inte varit fel att sänka tilläggsbeloppet i pensionsförsäkring i anledning av ändrade antaganden om medellivslängden. Dessutom fråga om återbäringsräntan kunde ändras. Avgörande 1994-11-22; 94-1329

text: O:s pensionsförsäkring skulle börja att betalas ut från och med år 1984. På O:s begäran uppsköts emellertid utbetalningarna till år 1989. Under tiden 1 november 1992 till 31 augusti 1993 var återbäringsräntan på nya premier högre än på förut inbetalade premier. Då O tecknade försäkringen var den antagna medellivslängden 81,7 år. Bolaget har därefter ökat den antagna medellivslängden till 87 år. På grund härav kom tilläggsbeloppet, och därmed den månatliga ersättningen, att sjunka.

text: O yrkade, som hans anmälan fick förstås, dels att återbäringsräntan för tiden 1 november 1992 till 31 augusti 1993 på hans kapital skulle vara densamma som på nya premier under samma tidsperiod, dels att beräkningen av ersättningen skulle baseras på samma antagna medellivslängd som då han tecknade försäkringen.

text: Bolaget bestred yrkandena.

text: Nämndens bedömning:

text: Tvisten gäller dels nivån på återbäringsräntan under viss tid, dels justeringen av antagandet om medellivslängd.

text: Inledningsvis vill nämnden göra några korta anmärkningar kring vissa regler som omgärdar pensionsförsäkringar.

text: Enligt

text: försäkringsrörelselagen

text: skall ett livförsäkringsbolag upprätta s.k. grunder för sin rörelse. Syftet med dessa är bl.a. att säkerställa att försäkringsgivaren har förmåga att fullgöra sina förpliktelser gentemot försäkringstagarna. Grunderna för en försäkring fastställs av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer (Finansinspektionen). Grunderna styr utformningen av försäkringen och anger därmed också gränserna för vad parterna kan komma överens om i försäkringsavtalet.

text: Om grunderna inte längre fyller de ändamål som anges i lagen skall försäkringsgivaren ta initiativ till ändringar. Även ändringarna skall fastställas. Till detta kommer att försäkringsgivarens verksamhet står under Finansinspektionens tillsyn. I tillsynen ligger att inspektionen har viss initiativrätt.

text: Det framgår av

text: försäkringsrörelselagen

text: vilka frågor som skall regleras i grunderna. Här skall endast nämnas två, nämligen beräkningen av försäkringspremier och premiereserv samt återbetalning av överskott till försäkringstagarna.

text: När det gäller premie- och premiereservsgrunderna skall dessa innehålla antaganden om dödlighet och andra riskmått, räntefot samt driftkostnader. Grunderna beträffande återbäring

text: skall bl.a. innehålla regler för tilldelning av återbäring. Av reglerna skall det framgå hur tilldelning skall ske, exempelvis genom en utvidgning av försäkringsförmånerna (tilläggsbelopp). Några konkreta utfästelser om återbäring får inte ske.

text: Nämnden går nu över till själva tvisten.

text: Som nyss nämnts är bolaget i vissa situationer skyldigt att justera grunderna. De justerade grunderna skall faställas. Av de allmänna villkor som gäller för denna försäkring framgår det, att mellan parterna gäller de grunder som är eller blir fastställda enligt lag.

text: Med hänsyn till det anförda anser nämnden att förändringen av tilläggsbeloppet, som har sin grund i ändrade antaganden om dödligheten, är förenlig med försäkringsavtalet och att O:s anmälan i denna del inte kan vinna bifall.

text: Vad därefter gäller frågan om en högre återbäringsränta än grundräntans fyra procent under tiden den 1 november 1992 till den 31 augusti 1993 vill nämnden framhålla att den tillfälliga räntesänkningen skedde efter anmaning av Finansinspektionen. Såvitt nämnden kunnat utreda har räntesänkningen stått i överensstämmelse med innehållet i inspektionens anmaning. Med hänsyn härtill och vad som inledningsvis anmärkts om inspektionens roll kan inte heller i denna del O:s anmälan vinna bifall.


title: Rätten till skadestånd för merkostnader när en ny resa företagits sedan en avtalad resa ställts in och resenären inte kunnat acceptera erbjuden ersättningsresa (14 § lagen (1992:1672) om paketresor).

text: 14 § lagen (1992:1672)

text: om paketresor). Avgörande 1994-07-26; 94-1524

text: T bokade en paketresa till Turkiet för sig och sin familj under tiden den 31 mars - 7 april 1994. Priset var totalt 7 560 kr för tre personer. Den 16 mars fick T ett brev från researrangören som meddelade att resan var ändrad. Den skulle avgå den 30 mars i stället för den 31 mars. På grund av arbete och skola var det uteslutet för T och hans familj att resa en dag tidigare. Han skrev därför och begärde att arrangören skulle ordna en likvärdig resa. Om detta inte kunde ordnas, ville han avboka resan och få full återbetalning.

text: Arrangören ordnade ingen alternativ resa. T bokade i stället en resa till Spanien som avgick den 31 mars. Denna resa blev inte bara dyrare utan också mera ansträngande, eftersom den gick med buss hela vägen till Spanien. I resan ingick helpension, vilket T och hans familj inte hade önskat. Själva resan tog också längre tid och Ts hustru förlorade därför förtjänsten av en arbetsdag. T yrkade skadestånd med totalt 3 709 kr.

text: Researrangören bestred yrkandet. Med anledning av flygbolagsbyte hade nya avtal upprättats vilket i sin tur föranledde ändring av utresedag från torsdag till onsdag. Samtliga berörda resenärer underrättades om detta via brev och de erbjöds samtidigt en exakt likadan resa men med avresa onsdag i stället för torsdag. Om någon inte kunde acceptera ändringen erbjöds man att kostnadsfritt avboka sin resa. Arrangören ansåg sig inte ha gjort något fel och hänvisade till de allmänna resevillkoren.

text: Nämnden anförde:

text: Det framgår av

text: paketreselagen

text: att en researrangör som har ställt in en bokad resa undgår ersättningsskyldighet, om han har erbjudit resenärerna en annan resa av likvärdig eller högre kvalitet. I annat fall har resenärerna rätt till skadestånd, om det är skäligt. Om skadestånd skall betalas, torde man vid bestämmandet av beloppet få tillämpa allmänna principer om skadestånd vid kontraktsbrott. Resenären skall få full ersättning för den skada han faktiskt har lidit.

text: Vid bedömningen av om en erbjuden ersättningsresa är likvärdig, bättre eller sämre bör man enligt förarbetena till paketrese-lagen normalt kunna utgå från de katalogpriser som gäller. Resenärens egna prioriteringar bör i de flesta fall sakna betydelse för denna bedömning. Ibland, påpekas det, måste man dock vid jämförelsen mellan den planerade resan och en erbjuden ersättningsresa kunna beakta även subjektiva faktorer.

text: Den inställda resan,vars pris synes ha återbetalats, avsåg Antalya med avresa den 31 mars. Den erbjudna ersättningsresan skulle gå en dag tidigare till samma resmål. Ersättningsresan får visserligen anses ha varit av likvärdig kvalitet, men resenärerna har, enligt vad de uppgett, inte haft möjlighet att resa en dag tidigare än vad som avtalats. De har därför inte kunnat utnyttja erbjudandet om ersättningsresa.

text: Omständigheterna är enligt nämndens mening sådana att resenärerna bör ha rätt till skadestånd.

text: Vid fastställandet av skadeståndets storlek bör viss hänsyn tas till kostnaderna för Spanienresan. Härvid bör också beaktas att helpension ingick i priset för den resan.

text: Sammanfattningsvis anser nämnden att resenärerna bör ha rätt till skadestånd med sammanlagt 1 600 kr, varav 100 kr i ersättning för telefonkostnader.