avgjordAv: Justitieombudsmannen Lars Lindström

title: Kritik mot Partille kommun för förbud för personal att under arbetstid bära tröjor associerade till kampanjer av Lärarförbundet och det s.k. Förskoleupproret

sammanfattning: Arbetsgivaren Partille kommun uttalade att personal under arbetstid inte får bära tröjor med texten ”Förskoleupproret #pressatläge” och ”Lärareffekten avgör, Lärarförbundet #lärareffekten”. Enligt 2 kap. 1 § regeringsformen är varje medborgare tillförsäkrad yttrandefrihet gentemot det allmänna. JO konstaterar att budskapet på tröjorna inte strider mot någon lag. Textinnehållet liksom den omständigheten att personalen, såvitt framkommit, utför arbetet i sina privata kläder ger vidare intryck av att budskapen utgör personalens privata åsikter. Det finns ingen utredning som visar att bärandet av tröjorna haft någon negativ inverkan på verksamheten. Mot denna bakgrund kommer JO fram till att Partille kommun inte haft fog för sina restriktioner när det gäller personalens klädsel. Kommunens agerande har därmed utgjort en kränkning av personalens grundlagsfästa yttrandefrihet. Kommunen får kritik.

text: Anmälan

text: AA klagade, som ordförande för Lärarförbundet avdelning Partille, i en anmälan till JO i juni 2018 på Partille kommun. Klagomålet avsåg att kommunens HR-avdelning hade uppgett att personal under arbetstid inte får bära tröjor med texten ”Förskoleupproret #pressatläge” och ”Lärareffekten avgör, Lärarförbundet #lärareffekten”.

text: Utredning

text: JO uppmanade Kommunstyrelsen i Partille kommun att lämna upplysningar om och yttra sig över det som framförts i anmälan.

text: Kommunstyrelsen lämnade i huvudsak följande yttrande till JO:

text: Bakgrund

text: I april 2018 inkom frågeställningar till Partille kommuns HR-avdelning, där personal på utbildningsförvaltningen ville ha svar på hur Partille kommun förhöll sig till manifestationen ”Förskoleupproret” och önskemål om att få bära deras t-shirts på arbetsplatsen. HR-avdelningen bedömde att det inte var förenligt med

text: anställningen att bedriva politisk opinion under arbetstid. Samtidigt lämnades också information om att vad medarbetare gör på sin fritid avseende opinionsbildning är att utöva medborgliga rättigheter. Även lärarförbundets påverkanskampanj Lärareffekten och frågan om huruvida personalen fick bära deras t-shirtar på arbetstid bemöttes på motsvarande sätt i maj 2018. – – –

text: Rättslig reglering

text: Regeringsformen

text: ; objektivitetsprincipen och yttrandefriheten Domstolar samt förvaltningsmyndigheter och andra som fullgör offentliga förvaltningsuppgifter ska, enligt

text: 1 kap. 9 § regeringsformen

text: , i sin verksamhet beakta allas likhet inför lagen samt iaktta saklighet och opartiskhet. Var och en är enligt

text: 2 kap. 1 § regeringsformen

text: gentemot det allmänna tillförsäkrad yttrandefrihet definierad som frihet att i tal, skrift eller bild eller på annat sätt meddela upplysningar samt uttrycka tankar, åsikter och känslor. Yttrandefriheten får begränsas endast i den utsträckning och på det sätt som framgår av föreskrifterna i

text: 2 kap.

text: och

text: 23 §§

text: regeringsformen

text: Medbestämmandelagen

text: och

text: kommunallagen

text: : rätten till inflytande för arbetstagare Genom

text: medbestämmandelagen

text: har arbetstagare tillförsäkrats inflytande avseende förhållandet arbetsgivare och arbetstagare. Även

text: kommunallagen

text: ger rätt för arbetstagare att genom personalföreträdare delta i möten med arbetsgivare.

text: Skollagen

text: m m; skolans värdegrund och uppdrag För varje skolform och för fritidshemmet ska enligt

text: 1 kap. 11 § skollagen

text: gälla en läroplan som utgår från bestämmelserna i denna lag och som anger utbildningens värdegrund och uppdrag. Av läroplanerna Lpfö 98 och Lgr 11, i båda läroplanerna under avsnitt 1 Skolans värdegrund och uppdrag, framgår bl.a. följande. Undervisningen ska vara saklig och allsidig. Alla föräldrar ska med samma förtroende kunna skicka sina barn till skolan, förvissade om att barnen inte blir ensidigt påverkade till förmån för den ena eller andra åskådningen. Alla som verkar i skolan ska hävda de grundläggande värden som anges i

text: skollagen

text: och i läroplanerna för respektive skolform och klart ta avstånd från det som strider mot dem.

text: Skäl för inställning

text: Partille kommun har att förhålla sig till och följa de grundlagsfästa stadgandena om objektivitet och yttrandefrihet i sin skolverksamhet. I

text: skollagen

text: med tillhörande läroplaner som styr skolverksamheten uttrycks objektivitetsprincipen i termer av saklighet och allsidighet.

text: Skyddet för yttrandefriheten innebär att en myndighet inte får ingripa mot en anställd hos myndigheten för att han eller hon använt sig av sin grundlagsskyddade rätt att ge uttryck för sin uppfattning. Yttrandefriheten kan dock inte utövas vid vilken tidpunkt som helst. Räckvidden av den grundlagsfästa yttrandefriheten för offentligt anställda är således inte obegränsad. Arbetsuppgifter och andra skyldigheter som följer med anställningen kan innebära att en anställd inte alltid kan åberopa yttrandefriheten om ett sådant åberopande leder till att den anställde därigenom åsidosätter sina åligganden. Den anställdes yttrandefrihet innebär alltså inte att arbetsgivaren inte får ställa krav på att arbetsuppgifterna fullgörs även om detta innebär en faktisk begränsning av den anställdes möjlighet att just då begagna sig av yttrandefriheten (jfr JO 1993/94 s 489 ff).

text: Den situation som nu är föremål för anmälan är följande. De inom skolan anställda hävdar att de velat utöva sin yttrandefrihet genom att bära Förskoleupprorets eller Lärarförbundets t-shirtar på arbetstid. På så sätt har de velat skapa opinion och föra upp skolpersonalens arbetsförhållanden på de politiska partiernas agenda inför valet. På arbetsplatsen vistas i huvudsak barn och anställda. En risk föreligger då för att det i skolverksamheten uppstår en situation där anställdas skyldighet att förhålla sig sakliga och allsidiga kan komma i konflikt med deras rätt till yttrandefrihet. Kommunstyrelsen har under inga omständigheter haft eller har synpunkter på hur och när varje enskild anställd utövar sin grundlagsskyddade rätt till att bedriva politisk opinion på sin fritid. Under arbetstid har kommunen dock ett ansvar för att de anställda ska bedriva skolverksamhet och att den ska vara saklig och allsidig. Kommunstyrelsen inser också att det i många sammanhang i skolverksamheten finns situationer under arbetstid där det naturligtvis är motiverat för den enskilda att utöva sin yttrandefrihet. På motsvarande sätt finns situationer där det inte framstår som självklart vad som gäller. I sammanhanget väljer kommunstyrelsen att exemplifiera med följande ur JO:s beslut den 20 februari 1998, dnr

text: . De kontakter en lärare har med föräldrar och andra vårdnadshavare rörande eleverna kan naturligtvis beröra frågor om skolans möjligheter att tillgodose elevernas behov av skilda slag. Indragningar av tjänster liksom andra nedskärningar till följd av minskade anslag är självfallet inte tabubelagda frågor utan skall så långt det är möjligt besvaras. Den information som lämnas till föräldrarna måste vara byggd på objektivitet; läraren uppträder här i sin yrkesroll och företräder därmed skolan. Föräldrarna har därför rätt förvänta sig att svaren överensstämmer med skolans officiella uppfattning i aktuella frågor. En lärare är emellertid oförhindrad att därutöver framhålla sin egen uppfattning i saken. Läraren måste då självfallet noga skilja på uppgifter som är ”lämnade i tjänsten” och sådant som utgör den personliga uppfattningen. Kommunen är ansvarig huvudman och arbetsgivare för de anställda i den kommunala skolverksamheten. I rollen som arbetsgivare ingår att leda de anställda inom skolan och fördela arbetet dem emellan. Därigenom ska arbetsgivaren se till att skolverksamheten uppfyller de i

text: skollagen

text: uppställda kraven som genom läroplaner har brutits ner i olika delar. De inom skolan anställda har även de att förhålla sig till

text: skollagen

text: och läroplanerna. När anställda inom skolan är i tjänst är de företrädare för skolan. De uppgifter eller de ställningstaganden som manifesteras av anställda under arbetstid och som förmedlas ut till elever och andra brukare ska spegla skolans officiella uppfattning i den aktuella frågan. Om en uppgift eller ett ställningstagande är personligt är det väldigt viktigt att det framgår. Genom att ett flertal anställda bär likadana t-shirts på arbetsplatsen uppstår ett kollektivt ställningstagande i en politisk fråga. Primärt är det förskolebarn eller elever som i skolverksamheten kommer att mötas av budskapet som t-shirtsen förmedlar. Att som anställd inom skolan vända sig till barn/elever med ensidiga/onyanserade opinionsbildande yttranden är oförenligt med kravet på att skolverksamheten ska vara saklig och allsidig. De skolanställdas kollektiva ställningstagande skulle också ur barnens/elevernas, vårdnadshavares och andra brukares perspektiv kunna förväxlas som varandes den officiella för skolan. I situationer av förevarande karaktär går det utanför skolpersonalens uppdrag och skolans värdegrund att som anställd ta arbetstid i anspråk för att varje gång fråga uppstår, från bland andra elever, tydliggöra och förmedla syftet med att bära t -shirten. Även arbetsgivaren måste bedöma frågan objektivt och då även beakta anställda som inte vill delta i den typen av kampanjer som det nu är fråga om. Det är också

text: viktigt att budskap som genom ett kollektiv lämnas till våra brukare otvetydigt utgörs av sådana budskap som skolan känner till och kan ställa sig bakom. Kommunstyrelsen vill i detta sammanhang framföra att det inom ramen för den kommunala organisationen finns väl utvecklade former för arbetstagare att under arbetstid föra fram synpunkter avseende bland annat arbetsförhållanden. Genom

text: medbestämmandelagen

text: och

text: kommunallagen

text: finns det forum för samverkan mellan arbetsgivaren och arbetstagarna där nämnda synpunkter kan föras fram och diskuteras. För samverkansmöten mellan parterna finns tider avsatta. De anställda har därför både rätten och möjligheten att under arbetstid och genom personalföreträdare framföra åsikter som rör anställningsförhållandena i skolverksamheten. Genom att föra dialogen i forum för arbetsmarknadens parter stävjas också att situationer uppstår där skolverksamhetens sakliga och allsidiga bedrivande ifrågasätts av elever, föräldrar eller andra brukare. Kommunstyrelsen delar således HR-avdelningens gjorda bedömning i det nu aktuella ärendet. AA kommenterade remissvaret.

text: Bedömning

text: Av

text: 2 kap. 1 § regeringsformen

text: (RF) framgår att varje medborgare är tillförsäkrad yttrandefrihet gentemot det allmänna, dvs. en frihet att i tal, skrift eller bild, eller på annat sätt, meddela upplysningar och uttrycka tankar, åsikter och känslor. Enligt

text: 2 kap. 20 §

text: RF får yttrandefriheten begränsas genom lag i den utsträckning som medges i 21–24 §§.

text: Det skydd för yttrandefriheten som RF anger är ett skydd mot ”det allmänna”. Skyddet innebär att en myndighet inte får ingripa vare sig formellt eller informellt mot en anställd vid myndigheten för att han eller hon använt sig av sin grundlagsskyddade rätt att ge uttryck för sin uppfattning. En myndighet får inte heller försöka motarbeta att den anställde använder sig av sina rättigheter eller, genom generella uttalanden eller kritik i enskilda fall, försöka påverka arbetstagaren i fråga om det sätt på vilket denne utnyttjar sin yttrandefrihet.

text: JO har som en särskild uppgift att utöva tillsyn över att medborgarnas grundläggande fri- och rättigheter respekteras i den offentliga verksamheten. Det framgår av

text: 3 § lagen (1986:765)

text: med instruktion för Riksdagens ombudsmän. JO utreder emellertid som regel inte klagomål som gäller förhållandet mellan arbetsgivare och arbetstagare. Det beror på att det finns en särskild ordning för hur sådana tvister ska lösas. Detta sker genom fackliga förhandlingar eller i sista hand enligt bestämmelserna i lagen (

text: ) om rättegången i arbetstvister. Min granskning i det här ärendet har därför inriktats på hur kommunens förbud för personal att bära tröjor med texten ”Förskoleupproret #pressatläge” och ”Lärareffekten avgör, Lärarförbundet, #lärareffekten” förhåller sig till yttrandefriheten.

text: Av utredningen framgår att kommunens HR-avdelning motiverat förbudet att bära tröjorna med att det inte är förenligt med anställningen att bedriva politisk opinion under arbetstid. I sitt remissvar till JO anser kommunen att tröjförbudet inte utgör en otillåten begränsning av yttrandefriheten. Kommunen har förklarat

text: sitt ställningstagande med att ensidiga eller onyanserade opinionsbildande yttranden är oförenliga med kravet på att skolverksamheten ska bedrivas sakligt och allsidigt. Kommunen har vidare framfört att det finns risk för att utomstående, t.ex. elever och vårdnadshavare, uppfattar personalens ställningstaganden som skolans officiella ståndpunkt och hänvisat till att det inom ramen för den kommunala organisationen finns väl utvecklade former för framförande av synpunkter på arbets- och anställningsförhållanden.

text: Jag vill med anledning av vad kommunen framfört inledningsvis understryka att yttrandefriheten innebär att offentligt anställda har rätt att uttrycka sin personliga uppfattning om arbetsgivarens verksamhet även på arbetstid (se t.ex. JO 1993/94 s. 489, dnr

text: och

text: samt JO:s beslut den 10 september 2018 med dnr 6024-2017). Yttrandefriheten är emellertid inte absolut. Det kan finnas begränsningar i lag, t.ex. att uppgifter omfattas av sekretess enligt offentlighets- och

text: sekretesslagen (2009:400)

text: . Det är vidare, som kommunen också påtalar, inte självklart att en anställd kan utnyttja rättigheten vid varje tillfälle. En arbetsgivare måste kunna ställa krav på att arbetsuppgifterna fullgörs även om det innebär en faktisk begränsning av de anställdas möjligheter att just då använda sin yttrandefrihet (se JO 1993/94 s. 496, dnr

text: I detta fall är det fråga om personalens rätt att utnyttja sin yttrandefrihet genom att på arbetsplatsen bära tröjor med ett visst textinnehåll. Jag konstaterar inledningsvis att budskapen på tröjorna inte strider mot någon lag. Textinnehållet liksom den omständigheten att personalen, såvitt framkommit, utför arbetet i sina privata kläder ger vidare intryck av att budskapen utgör personalens privata åsikter. Det finns ingen utredning som visar att bärandet av tröjorna haft någon negativ inverkan på verksamheten.

text: Mot denna bakgrund finner jag inte att Partille kommun haft fog för sina restriktioner när det gäller personalens klädsel. Kommunens agerande har därmed utgjort en kränkning av personalens grundlagsfästa yttrandefrihet. Jag är kritisk till detta.

text: Det som i övrigt har kommit fram ger inte anledning till någon åtgärd eller något uttalande från min sida.

text: Ärendet avslutas.


avgjordAv: Justitieombudsmannen Thomas Norling

nyckelord: Ansökan Bistånd Hembesök

publisher: Justitieombudsmannen

title: Kritik mot Arbetsmarknads- och socialnämnden i Malmö kommun för att inte ha gett en biståndssökande en riktig möjlighet att ta ställning till en fråga om hembesök

org: jo

sammanfattning: En kvinna ansökte hos en arbetsmarknads- och socialnämnd om ekonomiskt bistånd. Kvinnan kallades per brev till ett möte på förvaltningen för utredning om hennes rätt till bistånd. Först under mötet talade handläggarna om att de ville genomföra ett hembesök hos kvinnan i direkt anslutning till mötet. Handläggarna bad också kvinnan att stänga av sin mobiltelefon inför hembesöket. Kvinnan avböjde hembesöket. För att socialnämnden ska få genomföra hembesök hos den enskilde i en utredning om bistånd krävs att den enskilde samtycker till det. Samtycket till hembesök måste vara verkligt, dvs. det får inte vara fråga om ett samtycke som den enskilde av olika skäl känner sig tvungen att lämna. Utrymmet för att genomföra oanmälda hembesök är mycket begränsat och bör kunna godtas endast i undantagsfall. Som huvudregel ska socialnämnden alltså diskutera frågan om hembesök med den enskilde så att denne får en möjlighet att ta ställning till om han eller hon vill acceptera ett hembesök. Enligt JO kan det ifrågasättas om kvinnan gavs en riktig möjlighet att ta ställning till frågan om hembesök. Förvaltningens agerande och dess rutiner för hembesök talar enligt JO starkt för att syftet med agerandet var att uppnå samma effekt som ett oanmält hembesök. Det är av grundläggande betydelse för socialtjänstens arbete att en utredning om bistånd genomförs i samråd med och med samtycke av den enskilde. Av detta följer bl.a. att den enskilde inte ska överraskas med en fråga om hembesök som är avsett att genomföras t.ex. i direkt anslutning till ett möte, utan frågan om hembesök ska tas upp i tid så att den enskilde ges en riktig möjlighet att ta ställning till om han eller hon vill acceptera ett hembesök. Genom att inte ge kvinnan en riktig möjlighet att ta ställning till frågan om hembesök åsidosatte nämnden principer som är av grundläggande betydelse för socialtjänstens arbete. JO kritiserar arbetsmarknadsoch socialnämnden för detta.

text: Anmälan

type: rubrik

text: I en anmälan klagade AA på Arbetsmarknads- och socialförvaltningen i Malmö kommun och uppgav bl.a. följande. Hon kallades per brev till ett möte den 1 juni 2017 hos sin handläggare BB vid socialförvaltningen för att diskutera hennes planering. BB och en till handläggare, CC, tog emot henne.

type: stycke

text: Handläggarna började ”förhöra” henne om hennes privatliv och frågade bl.a. om hon träffade män. Vidare beordrade handläggarna henne att stänga av mobiltelefonen för att de skulle genomföra ett hembesök hos henne i omedelbar anslutning till mötet. Då hon visste att hennes barn var hemma ville hon inte komma hem med för barnen två främmande män, varför hon tackade nej till hembesöket.

text: Utredning

text: JO begärde att Arbetsmarknads- och socialnämnden i Malmö kommun skulle yttra sig över det som AA hade anfört i sin anmälan till JO. I remissvaret anförde nämnden bl.a. följande (bilagor här utelämnade):

text: Redogörelse från berörda socialsekreterare Socialsekreterare BB har framfört följande om påståendena i anmälan:

text: Den 2 maj 2017 lämnade anmälaren in en redogörelse över sin sociala situation. Utifrån anmälarens inkomna handling kallades hon till besök den 22 maj 2017. Anmälaren studerade på gymnasienivå under höstterminen 2016 samt vårterminen 2017 och hade därmed inte uppburit ekonomiskt bistånd månaderna före ansökan. I samband med utredning av rätt till ekonomiskt bistånd framkom uppgifter som pekade mot att anmälaren eventuellt levde i ett samboförhållande, vilket föranledde att utredningen även kom att innefatta ett hembesök. Under utredningen framkom av den inlämnade ekonomiska översikten att anmälaren hade två konton, varav ett av kontona gemensamt med annan kontohavare. Vid telefonsamtal från handläggare den 23 maj 2017 uppgav anmälaren att kontot ägdes gemensamt med hennes före detta make, och att anmälaren inte kände till att kontot fortfarande var aktivt med ett saldo på 3 972,73 kr. Anmälaren uppger att hon och exmaken hade ett gemensamt konto som de, trots att de öppnade separata konton när de separerade, tydligen inte avslutat. Socialtjänst Öster bedömde att ett gemensamt konto skulle kunna tyda på att anmälaren eventuellt fortfarande levde i ett samboförhållande med exmaken. Enligt socialtjänstens rutiner vid misstanke om att den enskilde lämnat oriktiga uppgifter avseende ett eventuellt samboförhållande kallas den enskilde på besök för vidare utredning. I kallelsen framgår inte att hembesök kan komma att behöva göras. Enligt rutin på Socialtjänst Öster avgörs först under besöket om hembesök är av vikt, och under besöket ställs då frågan om det går bra om ett hembesök i direkt anslutning till besöket. Vidare är det i samband med detta även rutin att be den sökande att stänga av telefonen, i syfte att sökande inte ska förvarna en eventuell sambo eller på annat sätt undanröja sådant som eventuellt skulle vara relevant för utredningen. Den 24 maj 2017 kallades anmälaren till besök den l juni 2017. Under besöket informerades anmälaren om att Socialtjänst Öster med anledning av det gemensamma kontot behöver göra ett hembesök för att utreda eventuellt samboendeskap. Under besöket den l juni 2017 bemöttes anmälaren professionellt. Att anmälaren trots detta upplevde besöket som integritetskränkande är förståeligt, då rätten till ekonomiskt bistånd ofrånkomligen innebär att känsliga frågor behöver ställas. Anmälaren har inte utsatts för något förhör utan informerades sakligt om varför frågor kring hemsituationen behövde ställas och varför hembesök ansågs nödvändigt för den vidare utredningen. Vidare informerades anmälaren, under besöket, om att om hembesök ej kan genomföras kan utredningen inte genomföras tillfredsställande, och att detta med

text: största sannolikhet skulle leda till beslut om avslag på ansökan om ekonomiskt bistånd för beräkningsperiod 170525–170624 med motiveringen otillräckligt beslutsunderlag. Grunden till beslutet skulle då vara att Socialtjänst Öster inte kunnat utreda om anmälaren bor under samboförhållanden och därmed inte heller om hennes behov kan tillgodoses på ett annat sätt, genom ett gemensamt ekonomiskt ansvar och den försörjningsskyldighet som sammanboende har gentemot varandra. Anmälaren nämner i sin JO-anmälan att hon inte ville att två främmande män skulle komma hem till henne när hennes barn fanns hemma. Rutin vid utförande av hembesök är att två socialsekreterare genomför hembesök gemensamt, av hänsyn till socialsekreterarens säkerhet och för att tillförsäkra att rättssäkerheten inte frångås. Om anmälaren hade medverkat till ett hembesök men framfört önskemål om att en eller två kvinnliga socialsekreterare skulle vara med vid hembesöket hade behovet kunnat tillgodoses. Under besöket nämnde inte anmälaren någon gång att hon skulle föredra kvinnliga socialsekreterare. Om anmälaren hade medverkat till ett hembesök men uttryckt att anmälaren hade velat förbereda sina två barn om att två socialsekreterare kommer på ett hembesök hade även detta kunnat tillgodoses. – – –

text: Nämndens sammanfattning av handläggningen i ärendet.

text: Anmälaren har varit aktuell hos Enhet ekonomiskt bistånd sedan 15 april 2009 och uppburit ekonomiskt bistånd för sin försörjning till och med den 8 september 2016 och anmälaren anses därför vara införstådd med de regler som gäller vid ansökan om ekonomiskt bistånd. Anmälaren har även den 23 maj 2017 undertecknat ett dokument om grundläggande förutsättningar för rätt till ekonomiskt bistånd där hon intygar att hon har förstått vad som gäller vid ansökan om ekonomiskt bistånd, se bilaga 7. I dokumentet står det bland annat att alla inkomster och utgifter sedan föregående ansökan ska redovisas och att den enskilde ska meddela om eventuella förändringar som kan påverka rätten till ekonomiskt bistånd. Utifrån ovanstående redogörelse under rubriken ”berörda socialsekreterare” vidhåller Socialtjänst Öster att anmälaren har bemötts på ett professionellt sätt och visades respekt för sin integritet och att utredningen genomfördes enligt gällande rutin. Under besöket informerades om att utredning behövde göras avseende vems kläder, skor, hygienartiklar och andra tillhörigheter som fanns i lägenheten. Anmälaren samtyckte inte till hembesök och upplevde situationen som skrämmande och integritetskränkande. Anmälaren informerades om att om hon inte samtyckte till hembesök skulle avslagsbeslut kunna fattas med motiveringen att det inte går att utreda om behovet kan tillgodoses på annat sätt då anmälaren inte medverkar till utredningen. Anmälaren var införstådd med förutsättningarna när mötet avslutades.

text: Arbetsmarknads- och socialnämndens bedömning

text: Utifrån redogörelsen ovan och berörda socialsekreterares synpunkter gör nämnden bedömningen att handläggningen av ärendet har gjorts utifrån gällande lagar och regler samt dokumenterats och följts upp på ett rättssäkert och korrekt sätt. Bedömningen av behovet av hembesök under besöket l juni har varit sakligt och relevant. Anmälaren avböjde socialsekreterarnas hembesök efter besöket och detta respekterades. Handläggningen har genomsyrats av största möjliga respekt för den enskildes integritet. Nämnden anser att det är beklagligt att anmälaren upplevt handläggningen av ärendet på det sätt som framkommer i anmälan. Utifrån socialsekreterarnas beskrivning av händelsen kan det dock konstateras att deras bild skiljer sig åt från den som beskrivs i anmälan.

text: Socialnämnden – dess förvaltning och socialsekreterare – kan i vissa ärenden ha ett befogat intresse av att få göra ett hembesök i en biståndssökandes bostad för att kunna bilda sig en uppfattning om vilka hjälpbehov som finns och i vad mån den enskilde har rätt till bistånd från socialnämnden. Det har varit svårt för beslutsfattaren att avgöra om anmälaren är sammanboende med någon annan. Ett verksamt sätt att få klarhet i fråga om de faktiska förhållandena kan vara att socialsekreterare gör iakttagelser i samband med ett hembesök. När rätten till ekonomiskt bistånd ska utredas bör den enskilde medverka i utredningen, för att inte riskera ett avslagsbeslut baserat på bristfälliga uppgifter. Arbetsmarknads- och socialnämnden har i det aktuella fallet ansett att ett hembesök var nödvändigt för att skingra den misstanke kring ett samboende som uppkommit. Ett samboende minskar behovet av ekonomiskt bistånd då ett gemensamt hushåll minskar kostnaderna, och är därför viktigt att utreda. Nämnden har även ansett att den behövde ta del av kontoutdrag avseende ett konto som anmälaren stod som innehavare för. Den centrala frågan är om det fanns sådana omständigheter som motiverade socialtjänstens önskemål om hembesök hos anmälaren. I det aktuella ärendet uppstod som anfört misstankar kring att anmälaren levde under samboliknande förhållande. Vid dessa förhållanden fanns det skäl för förvaltningen att ta kontakt med anmälaren för att samtala om påståendena och om hennes behov hade förändrats. Detta skedde den l juni 2017. Kontakt med en enskild person som ansöker om bistånd från socialtjänsten kan ske på många olika sätt. När det, som i detta fall, gäller en person som ansökt om ekonomiskt bistånd och utifrån misstanken om ett samboende framstår ett hembesök som en lämplig åtgärd för att utreda sanningshalten i misstankarna. I detta fall vägde enligt nämndens mening det intrång i den personliga integriteten som en sådan åtgärd från nämndens sida kan innebära inte lika tungt som de intressen som socialtjänsten har att tillgodose, det vill säga att ekonomiskt bistånd beviljas på grundval av att det finns en utredd rätt till det. Behovet av hembesök togs upp på ett möte och på telefon innan det faktiskt genomförda hembesöket slutligen ägde rum. Nämnden är medveten om att hembesök är ett utredningsmedel som inte får användas utan vidare och som måste hanteras med stor försiktighet. Socialtjänsten har i detta fall inte mot den enskildes vilja berett sig tillträde till hennes bostad. Hembesöket var inte påtvingat. Däremot var det inte möjligt för socialtjänsten att kunna få fram ett rättvisande beslutsunderlag för ett gynnande beslut om ekonomiskt bistånd utan hembesök. Anmälaren erhöll dock bistånd i den därigenom uppkomna akuta nödsituationen. I en situation som denna, då socialtjänsten anser att det var nödvändigt med ett hembesök, har man diskuterat saken med anmälaren upprepade gånger. Nämnden står fast vid att avslagsbeslutet vad gäller ekonomiskt bistånd vad gäller bristande medverkan i utredningen varit motiverat. Beslutet har av anmälaren överklagats till Förvaltningsrätten i Malmö.

text: AA fick tillfälle att kommentera remissyttrandet.

text: Bedömning

text: Rättsliga utgångspunkter

text: Den som inte själv kan tillgodose sina behov eller kan få dem tillgodosedda på annat sätt har rätt till bistånd av socialnämnden för sin försörjning (försörjningsstöd) och för sin livsföring i övrigt (

text: 4 kap. 1 § socialtjänstlagen

text: [2001:453], SoL). Socialnämnden ska utan dröjsmål inleda en utredning när någon har ansökt om bistånd (

text: 11 kap. 1 §

text: SoL). Syftet med en sådan utredning

text: är att klarlägga vilka behov som den enskilde har och om han eller hon kan få behovet tillgodosett på något annat sätt än genom bistånd från socialnämnden.

text: En utredning om bistånd ska genomföras med respekt för den enskildes självbestämmanderätt och integritet (

text: 1 kap. 1 §

text: SoL). Utgångspunkten är alltså att den sökande medverkar i utredningen och att den genomförs tillsammans med den enskilde (

text: 3 kap. 5 §

text: SoL). Dessa principer är av grundläggande betydelse för socialtjänstens arbete. Detta innebär att socialnämnden i sin utredning om rätt till bistånd ska ha som utgångspunkt att den enskilde har rätt att själv bestämma över sin situation. Socialnämnden ska i sin utredning också kontinuerligt väga det intrång i den personliga integriteten som en utredning medför för den enskilde mot de intressen som myndigheten ska tillgodose.

text: Socialnämnden kan i vissa utredningar om rätt till bistånd ha ett befogat intresse av att få genomföra hembesök hos den enskilde för att kunna bilda sig en uppfattning om den enskildes behov av bistånd. JO har i flera beslut uttalat sig om förutsättningarna för att genomföra hembesök i en utredning om rätt till bistånd (se bl.a. JO 2011/12 s. 377, dnr

text: , JO 2011/12 s. 392, dnr

text: , och JO 2013/14 s. 387, dnr

text: ). Av dessa beslut framgår bl.a. följande.

text: Hembesök är en utredningsmetod som inte får användas utan vidare och måste användas med stor försiktighet. För att socialnämnden ska få genomföra hembesök hos den enskilde krävs att den enskilde samtycker till det. Samtycket till hembesök måste vara verkligt, dvs. det får inte vara fråga om ett samtycke som den enskilde av olika skäl känner sig tvungen att lämna.

text: Med hänsyn till de grundläggande principerna för socialtjänstens arbete om självbestämmande och integritet är utrymmet för att genomföra oanmälda hembesök mycket begränsat och bör kunna godtas endast i undantagsfall, t.ex. om socialtjänsten befarar att det föreligger en nödsituation. Som huvudregel ska socialnämnden alltså diskutera frågan om hembesök med den enskilde före hembesöket så att denne får en möjlighet att ta ställning till om han eller hon vill acceptera det intrång i hans eller hennes integritet som ett hembesök utan tvekan utgör.

text: ) gällde genomförande av hembesök i direkt anslutning till den enskildes besök vid förvaltningen. I beslutet konstaterade JO att hembesöket visserligen hade ägt rum med den enskildes samtycke. Men mot bakgrund av att den enskilde först hade tvekat till frågan om hembesök och att hembesöket skedde omedelbart efter den enskildes möte på socialkontoret, kunde det enligt JO ifrågasättas om den enskildes samtycke verkligen var reellt och om hon fick tillräckligt utrymme för att ta ställning till om hon ville acceptera hembesöket eller inte. Av beslutet framgår också att den enskilde, när hon skulle ringa ett telefonsamtal, blev tillsagd av handläggare att inte nämna att ett hembesök skulle genomföras. JO ansåg att förvaltningens agerande tydde på att man ville genomföra hembesöket utan att någon annan än den enskilde visste om det. Av

text: utredningen framgick det vidare att förvaltningens rutiner för hembesök innebar att handläggare frågade den enskilde om hembesök kunde genomföras vid den enskildes möte vid förvaltningen och att hembesöket genomfördes i direkt anslutning till mötet. I beslutet påpekade JO vikten av att den enskilde får en verklig möjlighet att ta ställning till frågan om hembesök. Mot bakgrund av vad som hade kommit fram om omständigheterna i det aktuella fallet och om hur förvaltningen normalt gjorde vid hembesök, ansåg JO att det framstod som att förvaltningen, i vart fall den gången, eftersträvade samma effekt som av ett oanmält hembesök. JO ansåg att förvaltningens agerande stod i strid med de principer som socialtjänstens verksamhet bygger på och kritiserade därför förvaltningen för sitt agerande.

text: Arbetsmarknads- och socialnämndens agerande i det aktuella fallet

text: Av utredningen framgår att handläggarna först under mötet med AA talade om att de ville genomföra ett hembesök hos henne i direkt anslutning till mötet. Det framgår också att handläggarna bad AA att stänga av sin mobiltelefon inför hembesöket. Enligt den ansvariga handläggarens redogörelse av mötet i remissyttrandet överensstämde deras agerande med förvaltningens rutiner för hembesök.

text: Det kan ifrågasättas om AA under de aktuella förhållandena gavs en riktig möjlighet att ta ställning till frågan om hembesök. Förvaltningens agerande och dess rutiner för hembesök talar enligt min mening starkt för att syftet med agerandet var att uppnå samma effekt som ett oanmält hembesök. Omständigheterna i det aktuella fallet liknar onekligen dem som jag ovan redogjort för i JO:s beslut från den 8 november 2012 (JO 2013/14 s. 387, dnr

text: Som jag angett ovan är det av grundläggande betydelse att en utredning om bistånd genomförs i samråd med och med samtycke av den enskilde. Av detta följer bl.a. att den enskilde inte ska överraskas med en fråga om hembesök som är avsett att genomföras t.ex. i direkt anslutning till ett möte, utan frågan om hembesök ska tas upp i tid så att den enskilde ges en riktig möjlighet att ta ställning till om han eller hon vill acceptera besöket. I det ligger att socialnämnden måste säkerställa att den enskilde ges de förutsättningar som han eller hon behöver för att kunna sätta sig in i och överväga konsekvenserna av att ett hembesök inte genomförs. Det innebär att om nämnden ser en risk för att ansökningen kan komma att avslås om inte den enskilde medverkar till ett hembesök på grund av att utredningsmaterialet är otillräckligt ska nämnden upplysa honom eller henne om detta (jfr JO 2011/12 s. 377, dnr

text: m.fl.). Arbetsmarknads- och socialnämnden har genom att inte ge AA en riktig möjlighet att ta ställning till frågan om hembesök åsidosatt principer som är av grundläggande betydelse för socialtjänstens arbete och ska kritiseras för detta.

text: När det gäller AA:s klagomål gällande handläggarnas bemötande och deras frågor till henne under mötet, konstaterar jag att det i en utredning om rätt till bistånd inte sällan måste ställas frågor av privat och känslig karaktär. Mot

text: bakgrund av syftet med den aktuella utredningen – att utreda AA:s rätt till bistånd och hennes eventuella samboskap – har jag inte några synpunkter på de frågor som handläggarna ställde till AA. Det som AA har anfört i övrigt ger inte anledning till någon åtgärd eller något uttalande från min sida. Ärendet avslutas med den kritik som uttalats ovan.

type: avgorande


avgjordAv: Kerstin André

nyckelord: Postgranskning Umgänge

title: En 18-årig yngling vårdades med stöd av LVU och var placerad på ett särskilt ungdomshem. Fråga bl.a. om socialnämnden hade, utan att ha befogenhet till det, fattat beslut om att begränsa kontakten mellan ynglingen och hans farmor

text: Anmälan

text: AA framförde i en anmälan, som kom in till JO i augusti 2008, klagomål mot Socialnämnden i Varbergs kommun. Klagomålen avsåg socialtjänstens agerande avseende vården av hennes då 18-åriga barnbarn BB från det att han var nio år gammal och framåt. AA bifogade olika handlingar och anförde bl.a. följande.

text: Nu är BB inlåst på Ekens behandlingshem i Uddevalla. Nu har soc. brutit nästintill all kontakt mellan BB och oss här hemma. […]

text: AA hänvisade till en av socialsekreteraren CC undertecknad skrivelse, daterad den 11 juli 2008, med följande lydelse. BB är placerad jml.

text: 11 §

text: LVU på Ljungbackens ungdomshem avd. Eken. Utifrån att BB:s farmor AA tidigare haft en negativ påverkan på BB så bedömer socialnämnden att det skall råda en begränsning i kontakten mellan BB och farmor AA.

text: Beslut

text: Undertecknad beslutar att BB inte skall ha telefonkontakt med sin farmor AA. BB kan däremot hålla kontakt med henne genom att han skriver brev. Däremot skall de brev som kommer från AA öppnas för att förhindra att hon på ett negativt sätt påverkar BB och därmed äventyrar resultatet av den givna vården.

text: Utredning

text: Inledningsvis togs vissa handlingar i ärendet in. Från socialförvaltningen inhämtades bl.a. journalanteckningar för perioden den 5 maj 2008–28 augusti 2008. Från Statens institutionsstyrelse (SiS), Ljungbackens behandlingshem, inhämtades utskrifter från olika journalsystem för perioden den 11 februari 2008– 25 augusti 2008.

text: Därefter skickades en remiss från JO till socialnämnden. Enligt vad som angavs i remissen förutsatte JO att beslutet den 11 juli 2008 hade fattats med stöd av

text: 11 § fjärde stycket

text: LVU. Med den utgångspunkten anmodades socialnämnden att

text: inkomma med utredning och yttrande om huruvida det har förelegat rättsliga förutsättningar för att fatta beslutet om begränsning av kontakten mellan AA och BB med hänsyn dels till att BB hade fyllt 18 år och dels till att BB var placerad i ett s.k. särskilt ungdomshem som har kunnat besluta om bl.a. inskränkning i rätten att ta emot telefonsamtal och om kontroll av brev och andra försändelser med stöd av

text: 15 a § och 19 § LVU.

text: Socialnämnden överlämnade som sitt remissvar ett av ordföranden i nämnden DD undertecknat yttrande samt ett av förvaltningschefen EE och avdelningschefen FF undertecknat tjänsteutlåtande.

text: I yttrandet anfördes följande.

text: Justitieombudsmannen (JO) har begärt att socialnämnden ska inkomma med utredning och yttrande huruvida det har förelegat rättsliga förutsättningar för att fatta beslutet om begränsningar i kontakten mellan AA och BB med hänsyn till dels att BB hade fyllt 18 år och dels till att BB var placerad i ett s.k. särskilt ungdomshem som har kunnat besluta om bl.a. inskränkning i rätten att ta emot telefonsamtal och kontroll av brev och andra försändelser med stöd av 15 a § och 19 § LVU. BB har varit aktuell hos socialtjänsten i Varberg sedan 1998. Socialtjänsten har tidigare beviljat flera insatser enligt

text: socialtjänstlagen

text: men dessa har inte fungerat bra. BB omhändertogs enligt

text: och

text: 3 §§

text: 11 §

text: LVU. Skälet till omhändertagandet var att BB levde ett liv som äventyrade hans hälsa och livsföring. Som ett stöd i vården av BB har socialförvaltningen varit institutionschefen på Ljungbacken behjälplig med råd och i samband med en begäran om ett skriftligt underlag, felaktigt formulerat socialtjänstens rekommendation som ett beslut. Socialförvaltningen är medveten om att beslut om begränsningar för ungdomen i sin kontakt med familj och anhöriga bara kan fattas av Statens institutionsstyrelse. Eftersom de begränsningar som gällt BB:s kontakter med anhöriga, vid varje tillfälle beslutats av institutionschefen, har socialförvaltningens felaktigt utformade rekommendation inte utgjort en egen grund för de begränsningar som gällt för BB. Med anledning av det inträffade kommer förvaltningen att se över sina interna arbetsrutiner.

text: I tjänsteutlåtandet anfördes huvudsakligen följande.

text: I utredningsarbetet har dialog förts med socialsekreterare CC, samordnare GG, enhetschef HH och JJ, avdelningsföreståndare Ljungbackens ungdomshem (SiS).

text: Ärendet

text: BB har varit aktuell hos socialtjänsten i Varberg sedan 1998. Socialtjänsten har tidigare gjort flera insatser enligt

text: socialtjänstlagen

text: och

text: 3 §§

text: LVU under våren 2003 och den 1 juli 2008 placerades BB på Ljungbackens ungdomshem avdelning Eken enligt11 § LVU. Målet med vården var att BB ska uppnå en funktionsnivå där han klarar ett boende med stöd. För att uppnå målet med vården ingår dels att begränsa BB:s kontakter med personer som inte är lämpliga för honom och dels att hjälpa BB att få insikt i sin problematik och vad denna innebär för honom idet dagliga livet. När BB kom till Eken hade han tidigare varit placerad på Margretelunds ungdomshem (SiS) och där haft begränsningar i sin kontakt med sina anhöriga. BB var då under 18 år. I mitten

text: av juli ringer avdelningsföreståndare JJ från Ljungbacken till den placerande socialsekreteraren och undrade hur de ska göra när det kommit brev till BB. BB var då fyllda18 år. Socialsekreteraren gör då bedömningen att det är olämpligt för BB, att i detta skede, ha kontakt med sina anhöriga då han precis har anlänt till institutionen. Om BB däremot själv vill ha kontakt med sin farmor kan han skriva brev. JJ vill då ha ett skriftligt underlag från socialtjänsten inför vidare diskussion med institutionschefen. Det har under vårdtiden funnits en regelbunden dialog mellan den placerande socialsekreteraren, BB och avdelning Ekens personal och föreståndare. Socialsekreteraren har träffat BB var 6:e vecka på avdelning Eken tillsammans med avdelningens personal. När det gäller begränsningen av BB:s kontakt med farmor har socialsekreteraren på begäran av avdelningsföreståndare JJ, se bilaga 1, skickat ett brev som skulle användas som underlag för institutionschefens beslut. Begränsningen som socialsekreteraren har bedömt kunna äventyra syftet och målet med vården gäller farmors kontakt med BB och inte tvärtom. BB har haft möjlighet att skriva brev till farmor. När det gäller s.k. SiS-institutioner har institutionschefen ansvar för att införa begränsningar för ungdomen med hänsyn till vårdens syfte och resultat (

text: 15 a §

text: LVU). Denna inskränkning hävdes i oktober 2008, se bilaga 2, då BB fungerade bra på avdelningen. Vid samtal med JJ (090327) upplyser hon utredaren om att samtliga begränsningar som gällt BB:s kontakter med anhöriga, vid varje tillfälle har beslutats av chefen för institutionen.

text: Förvaltningens överväganden

text: socialtjänstlagen

text: och

text: 3 §§

text: 11 §

text: LVU. BB hade då fyllt 18 år. Skälet till omhändertagandet var att BB levde ett liv som äventyrade hans hälsa och livsföring. Som ett stöd i vården av BB har socialförvaltningen varit institutionschefen på Ljungbacken behjälplig med råd och i samband med en begäran om ett skriftligt underlag, felaktigt formulerat socialtjänstens rekommendation som ett beslut. Socialförvaltningen är medveten om att beslut om begränsningar för ungdomen i sin kontakt med familj och anhöriga bara kan fattas av SiS. Eftersom de begränsningar som gällt BB:s kontakter med anhöriga, vid varje tillfälle beslutats av institutionschefen, har socialförvaltningens felaktigt utformade rekommendation inte utgjort en egen grund för de begränsningar som gällt för BB. Med anledning av det inträffade kommer förvaltningen att se över sina interna arbetsrutiner.

text: Den i tjänsteutlåtandet åberopade bilaga 1 var den skrivelse, daterad den 11 juli 2008, som redogjorts för ovan under rubriken Anmälan.

text: Bilaga 2 till utlåtandet var en skrivelse upprättad av socialsekreteraren CC den 7 oktober 2008 med följande innehåll.

text: Utifrån att BB nu varit placerad under en tid på Ljungbacken avdelning Eken och att det fungerat bra för BB på avdelningen gör socialtjänsten bedömningen att det inte längre finns behov av några restriktioner för BB gällande brev, telefonkontakter samt besök av anhöriga. Utifrån det uppdrag som givits till Eken ses detta som ett steg i behandlingen där målet är att BB skall slussas ut mot ett liv i samhället. Det är dock av största vikt att vara observant på hur dessa kontakter kan påverka BB samt att hans kontakter inte äventyrar den givna vården.

text: AA kommenterade remissvaret.

text: I ett beslut den 2 december 2009 anförde JO André följande.

text: Rättslig reglering

text: Av

text: 1 §

text: LVU följer att insatser inom socialtjänsten för barn och ungdom i första hand ska göras i samförstånd med den unge och hans eller hennes vårdnadshavare enligt bestämmelserna i

text: socialtjänstlagen (2001:453)

text: , SoL. Den som är under 18 år ska dock beredas vård enligt LVU, dvs. tvångsvård, om någon av de situationer som anges i 2 eller

text: 3 §

text: föreligger och det kan antas att behövlig vård inte kan ges den unge med samtycke av den eller dem som har vårdnaden om honom eller henne och, när den unge har fyllt 15 år, av honom eller henne själv. Vård med stöd av

text: 3 §

text: får även beredas den som har fyllt 18 men inte 20 år, om sådan vård med hänsyn till den unges behov och personliga förhållanden i övrigt är lämpligare än någon annan vård och det kan antas att behövlig vård inte kan ges med den unges samtycke.

text: I 2 § anges under vilka förutsättningar vård ska beslutas i de s.k. miljöfallen, dvs. på grund av något missförhållande i hemmet. Vidare ska vård beslutas i de s.k. beteendefallen, enligt

text: 3 § första stycket

text: LVU, om den unge utsätter sin hälsa eller utveckling för en påtaglig risk att skadas genom missbruk av beroendeframkallande medel, brottslig verksamhet eller något annat socialt nedbrytande beteende.

text: I

text: 11 § första stycket

text: LVU anges bl.a. att socialnämnden bestämmer hur vården av den unge ska ordnas och var han eller hon ska vistas under vårdtiden. I fjärde stycket samma paragraf anges att nämnden eller den åt vilken nämnden har uppdragit vården ska ha uppsikt över den unge och, i den utsträckning det behövs för att genomföra vården, bestämma om hans eller hennes personliga förhållanden.

text: I

text: 12 §

text: LVU anges att det för vård av unga som på någon grund som anges i 3 § behöver stå under särskilt noggrann tillsyn ska finnas särskilda ungdomshem. Om socialnämnden har beslutat att den unge ska vistas i ett hem som avses i 12 § ska Statens institutionsstyrelse anvisa plats i ett sådant hem.

text: I 15–20 b §§ LVU finns bestämmelser om s.k. särskilda befogenheter avseende vården vid sådana hem för särskilt noggrann tillsyn som avses i 12 § (särskilda ungdomshem). Därav framgår att Statens institutionsstyrelse kan besluta om vissa inskränkningar för den unge vad gäller telefonsamtal, innehav av föremål m.m. samt om granskning av brev och andra försändelser till eller från den unge.

text: Bedömning

text: Jag vill inledningsvis framhålla att JO, enligt de regler som gäller för JO:s verksamhet, inte bör utreda händelser eller förhållanden som ligger mer än två år tillbaka i tiden om det inte finns särskilda skäl för det. Några sådana skäl har inte framkommit i detta fall.

text: Vidare gäller att syftet med JO:s granskning i första hand är att undersöka om myndigheterna har handlat enligt de regler för förfarandet som gäller för dem, dvs.

text: om myndigheterna har agerat korrekt i formellt hänseende. JO kan däremot inte ändra eller upphäva ett beslut som en myndighet har fattat och är återhållsam med att ha synpunkter på myndigheternas bedömningar i sak.

text: Mot denna bakgrund har jag inte funnit skäl att vidta någon åtgärd eller göra något uttalande när det gäller frågan om det har funnits skäl för att bereda BB vård med stöd av LVU.

text: Jag har således inriktat min granskning, med anledning av AA anmälan mot socialtjänsten, på den inledningsvis citerade skrivelsen av den 11 juli 2008 innehållande ett beslut om begränsningar i kontakten mellan BB och hans farmor AA.

text: Socialnämnden har i remissvaret uppgett att den aktuella skrivelsen i själva verket var ett skriftligt underlag avsett för Statens institutionsstyrelse och att socialtjänsten ”felaktigt formulerat [sin] rekommendation som ett beslut”. Enligt uppgift till socialnämnden från avdelningsföreståndaren för behandlingshemmet har också samtliga begränsningar som gällt BB:s kontakter med anhöriga vid varje tillfälle beslutats av chefen för institutionen.

text: Socialtjänsten är ansvarig för det grundläggande beslutet om omhändertagande och placering av den unge och har de bästa kunskaperna om den unges personliga förhållanden. Jag har mot den bakgrunden självfallet inte någon invändning mot att socialtjänstens personal är SiS personal behjälplig när det gäller underlag inför SiS beslut enligt reglerna i LVU om särskilda befogenheter.

text: Av flera journalanteckningar i ärendet, både före och efter den 11 juli 2008, får jag dock intrycket att den aktuelle socialsekreteraren har haft uppfattningen att socialtjänsten hade befogenhet att besluta om inskränkningar i kontakterna med omvärlden för BB när han var placerad på Ljungbackens behandlingshem. Denna uppfattning synes ha delats av SiS personal på behandlingshemmet. Som exempel på det kan nämnas att det i SiS journalanteckningar den 3 juli 2008, angående ett behandlingsmöte med deltagare från både socialtjänsten och behandlingshemmet, hänvisas till att socialtjänsten ska fatta beslut om bl.a. en s.k. telefonlista.

text: Det kan alltså, trots vad avdelningsföreståndaren för hemmet har uppgett till nämnden, starkt ifrågasättas om den aktuella skrivelsen faktiskt har fungerat endast som en rekommendation eller ett beslutsunderlag. Enligt min mening är det i stället mycket som talar för att SiS personal har ”verkställt” socialtjänstens beslut snarare än lagt skrivelsen till grund för ett självständigt beslutsfattande. Skrivelsen synes således ha medfört direkta rättsverkningar för BB.

text: Oavsett SiS eventuella ansvar för den fortsatta handläggningen finner jag anledning att vara mycket kritisk till att socialtjänsten har gett den aktuella skrivelsen formen av ett beslut.

text: Jag finner vidare skäl att framhålla att om socialtjänsten vill bidra med ett beslutsunderlag till SiS måste självfallet givna rekommendationer hållas inom ramen för vad som lagligen är möjligt. Beträffande brevgranskning vill jag särskilt framhålla att utrymmet enligt LVU (se i första hand 19 och 16 §§) att förhindra den unge från att över huvud taget ta del av skriftliga meddelanden i form av t.ex. brev är mycket begränsat, om det ens är möjligt. Enligt min mening kan det ifrågasättas om inte rekommendationerna i den aktuella skrivelsen har gått för långt.

text: Jag vill även fästa uppmärksamheten på följande. Som det får förstås av handlingarna från socialförvaltningen har ordföranden i sociala utskottet den 2 juni 2008 fattat ett beslut enligt

text: 14 §

text: LVU om ”total umgängesbegränsning” för faderns umgänge, kontakt och telefonsamtal med BB, som vid det tillfället var placerad på SiS-institutionen Margretelund. BB skulle då fylla 18 år inom knappt tre veckor. I beslutsmotiveringen framhölls att fadern inte var vårdnadshavare. Däremot nämns i dokumentet ingenting om att fadern på annan grund var berättigad till umgänge med BB. Jag har inte funnit tillräckliga skäl att närmare utreda omständigheterna kring detta beslut men vill rent allmänt erinra om följande. En förutsättning för att beslut om umgängesbegränsning enligt

text: 14 §

text: LVU ska kunna fattas avseende någon annan än en vårdnadshavare är att det avser en förälder som har umgängesrätt reglerad genom dom eller beslut av domstol eller genom avtal.

text: Mot bakgrund av vad som kommit fram i detta ärende har jag för avsikt att på eget initiativ i ett särskilt ärende utreda handläggningen hos Statens institutionsstyrelse vad gäller BB:s kontakter med bl.a. AA.


avgjordAv: Mats Melin

nyckelord:
Bemötande
Objektivitet, opartiskhet, saklighet

title: Kritik mot en polismyndighet med anledning av myndighetens samarbete med ett fackförbund vid en trafikkontroll

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO framförde AA klagomål mot Polismyndigheten i Jönköpings län med anledning av att polisen hade samarbetat med Svenska Transportarbetareförbundet (Transport) vid en trafikkontroll av timmertransporter. AA anförde att han hade sett ett inslag på SVT:s nyheter av vilket det framgick att polisen och Transport arbetade ihop för att försöka förmå vissa timmerbilars åkare att skriva på kollektivavtal. I inslaget uppgav bl.a. en representant från Transport att facket inte hade behörighet att få reda på åkarnas namn m.m. men den behörigheten hade polisen. AA ifrågasatte bl.a. om polisen skulle vara ”springpojkar” åt Transport.

text: Utredning

text: Från polismyndigheten infordrades en promemoria upprättad av chefen för trafikenheten, BB, om den aktuella trafikkontrollen. Av promemorian framgick bl.a. följande.

text: Den 22 september 2005 kontaktade en person från Transports avdelning i Jönköping BB och frågade om polisen skulle ha några kontroller av tung trafik under den kommande veckan. Anledningen var att Transport önskade se hur den yrkesmässiga tunga trafiken såg ut i verkligheten både då det gällde trafiksäkerhet och arbetsförhållanden. BB uppgav att en kontroll av tung trafik skulle äga rum den 27 september 2005. Nämnda dag utförde polisen kontroll av körkort, nykterhet, fordon, kör-och vilotider, förankring av last och draganordningar m.m. Företrädare för Transport var närvarande vid kontrollen. Poliskontrollen utfördes som vanligt så att ingen ”utomstående kunde ta del av polisens yrkesutövning”. När polisens kontroll av ett fordon var avslutad tillfrågades föraren om en representant från Transport fick ta kontakt med denne. Blev svaret ja kontaktades föraren, i annat fall togs ingen kontakt. Trafikbefäl för kontrollen var polisinspektör CC. BB såg inga formella hinder för att Transport kom ut till kontrollplatsen för att se hur verkligheten ute på vägen såg ut med tanke på det samarbete som polisen har med olika aktörer.

text: Till promemorian hade länspolismästaren DD fogat upplysningar av vilka det framgick bl.a. att han på morgonen den 28 september 2005 hade beslutat att trafikkontroller på de premisser som gällt dagen innan inte skulle upprepas.

text: Ärendet remitterades till polismyndigheten för upplysningar och yttrande över polismyndighetens ”samverkan” med Transport vid trafikkontrollerna. Polismyndigheten (DD) yttrade följande.

text: Av

text: 3 § polislagen (1984:387)

text: framgår att polisen ska samarbeta med andra myndigheter och organisationer vilkas verksamhet berör polisarbetet. Särskilt nämns Åklagarmyndigheten och socialtjänsten. Samverkan är begränsad till sådant som berör polisens egen verksamhet. Inom polisens trafiksäkerhetsarbete förekommer samverkan med flera organisationer såsom Vägverket, länsstyrelser och intresseorganisationen NTF. Det kan röra sig om en i författning föreskriven samverkan myndigheter emellan, men också om samarbete av annat slag som berör trafiksäkerheten. Vad gäller polisens samarbete med olika organisationer utanför myndighetsvärlden förekommer erfarenhetsutbyte, men också gemensamma kampanjer för intresset ökad trafiksäkerhet. Ett exempel av det senare slaget är den nämnda aktiviteten avseende fordons däcksutrustning. I olika sammanhang har också Transport varit en av flera samverkanspartner. När polisens arbete innebär myndighetsutövning ska det ha ett stöd i lag eller annan författning. På så sätt begränsas myndighetsutövningen till ett angivet innehåll och syfte. Ansvarigt polisbefäl vid trafikkontrollerna den 27 september har uppgivit att polispersonalen vinnlade sig om att iaktta en tydlig gränsdragning mellan de kontrollåtgärder man genomförde och Transports agerande i ett, som det har framkommit, i första hand arbetsrättsligt intresse. Därmed kan sägas att polispersonalen synes ha iakttagit den begränsning vad gäller myndighetsutövningens innehåll och syfte som ska gälla. De överväganden som låg till grund för mitt beslut på morgonen den 28 september avsåg det lämpliga i polisens agerande. Förarna av de stoppade fordonen och andra iakttagare kan ha uppfattat det som att en regelrätt samverkan har förekommit. Transport erbjöds ett tillfälle att samtala med förarna efter att polisen, om än av annat skäl, hade stoppat fordonen. Dessa samtal hade inte ett trafiksäkerhetssyfte och därmed kan polisen dessutom uppfattas ha haft samverkan på ett område som inte berör dess egen verksamhet. Dessa förhållanden medförde att jag fann att polispersonal inte skulle fort sätta att genomföra trafikkontroller under de premisser som hade gällt den 27 september.

text: Under utredningen togs även del av ett inslag i SVT:s regionala nyheter, Smålandsnytt, om den aktuella händelsen samt vissa nyhetsartiklar publicerade på SVT:s hemsida om de utländska timmerbilarna och Transports inställning i saken.

text: I ett beslut den 12 oktober 2006 anförde chefsJO Melin följande.

text: Bedömning

text: Utredningen ger vid handen att polismyndigheten den 27 september 2005 genomförde en trafikkontroll i närheten av Vetlanda med inriktning på tunga fordon. Vid kontrollplatsen närvarade representanter från fackförbundet Transport. Efter det att polisen utfört sin kontroll informerades förarna av polisen om att företrädare för Transport fanns på platsen och önskade samtala med dem. Enligt

text: polismyndigheten tydliggjorde polisen för varje förare att ”en kontakt med Transport föll utanför trafikkontrollen och var frivillig”.

text: I

text: 3 § polislagen

text: föreskrivs att polisen skall samarbeta med myndigheter och organisationer vilkas verksamhet berör polisverksamheten. Här avses både statliga och kommunala myndigheter samt allmänna såväl som enskilda organisationer. Som exempel på enskilda organisationer med vilka samarbete ofta kan vara av stort värde kan nämnas folkrörelserna, olika typer av föräldraföreningar samt försäkringsbolagen (Berggren och Munck,

text: Polislagen

text: , 5:e uppl., s. 41).

text: Det är ett naturligt led i polisens arbete att samarbeta med andra myndigheter och organisationer, t.ex. med idrottsföreningar inför större arrangemang, med föreningen Farsor och Morsor på stan för att öka tryggheten ute på gatorna eller med brottsofferjourer. På motsvarande sätt har polisen, vilket också framgår av remissvaret, haft samarbete med Nationalföreningen för trafiksäkerhetens främjande (NTF) och Däckbranschens Informationsråd i syfte att öka trafiksäkerheten. Jag har inte någon invändning mot att polisen samarbetar med olika organisationer i trafiksäkerhetsfrågor.

text: I det nu aktuella fallet synes det emellertid som om Transports närvaro på kontrollplatsen inte endast var föranledd av trafiksäkerhetsfrågor utan snarare i huvudsak syftade till att samtala med förarna om arbetsrättsliga förhållanden, t.ex. för att ta reda på om berörda åkeriägare hade tecknat kollektivavtal.

text: Vid den i ärendet aktuella tidpunkten pågick en debatt i medierna om det förhållandet att utländska åkerier hade tillåtits transportera stormfällt timmer efter stormen Gudrun. Debatten handlade både om trafiksäkerhetsfrågor och om olika arbetsrättsliga frågor. Enligt en nyhetsartikel som publicerades på SVT:s hemsida endast några dagar före trafikkontrollen hotade Transport med konflikt om inte de utländska åkerierna tecknade kollektivavtal. I artikeln sägs också att Transport skulle ”söka upp utländska chaufförer i timmersvängen och helt enkelt boka in datum för avtalsförhandlingar”.

text: I det TV-inslag som jag tagit del av uppges att Transport arbetade för att få reda på vilka utländska åkerier som var verksamma i Sverige för att få dessa att teckna kollektivavtal. Vidare uppgav företrädaren för Transport att trafikkontrollen var ett ”ypperligt tillfälle för oss att veta vilka företagen är” och ”varje fordon har ett tillstånd som vi inte har befogenhet att begära men det har ju polisen så då får vi fram namnen”. Enligt polismyndigheten skedde dock ingen otillbörlig förmedling av uppgifter från polisen till Transport. Jag finner inte tillräcklig anledning att utreda denna sak vidare.

text: Enligt min uppfattning framstår det emellertid som uppenbart att Transports närvaro vid kontrollplatsen i huvudsak hade ett arbetsrättsligt syfte – i vart fall var det den bild som förmedlades i det aktuella TV-inslaget. Det är självfallet inte en uppgift för polisen att samarbeta med ett fackförbund i en sådan sak.

text: Enligt polismyndigheten upplystes dock förarna om att kontakten med Transports representanter var frivillig. Den polisman som uttalade sig i TV- inslaget uppgav att de inte kan tvinga förarna att samarbeta med Transport men att de talar om att Transport kan ha ett samtal med förarna och det har inte stött på några problem utan fungerat bra. – I en sådan situation kan man emellertid diskutera vilket mått av frivillighet som ligger i ett jakande svar från en förares sida. Jag kan i sammanhanget erinra om Polisrättsutredningens uttalande om att en polisman som ingriper i myndighetsutövning rent faktiskt ger uttryck för samhällets maktbefogenheter, oavsett om han använder tvång eller inte, och att saken också torde uppfattas på det sättet av den person som ingripandet riktar sig mot och som därför befinner sig i ett sådant underläge att det strängt taget aldrig kan bli tal om någon egentlig frivillighet (

text: SOU 1995:47 s. 145

text: ). Följaktligen måste polisen iaktta stor försiktighet och noggrant ta reda på samtliga förutsättningar när de inleder ett samarbete med exempelvis en enskild organisation.

text: Avslutningsvis noterar jag att DD i ett tidigt skede gjorde bedömningen att polisens samröre med Transport inte var lämpligt i detta fall och att han då beslutade att det inte skulle upprepas.

text: Ärendet avslutas med den kritik som ligger i vad jag nu har anfört.


avgjordAv: Jan Pennlöv

title: Fråga om det förelåg skäl för att med stöd av 6 § LVU omedelbart omhänderta ett barn

text: Bakgrund

text: AA och BB har tillsammans ett barn, CC, född oktober 2007. Under den tid som JO:s granskning omfattade hade AA och BB gemensamt vårdnaden om CC.

text: Vice ordföranden i Socialnämnden i Vaxholms kommun beslutade den 8 november 2008 att omedelbart omhänderta CC med stöd av

text: 6 § lagen (1990:52)

text: med särskilda bestämmelser om vård av unga (LVU). Beslutet verkställdes samma dag med biträde av Polismyndigheten i Stockholms län. CC placerades hos modern, BB, i Helsingborg.

text: Den 10 november 2008 beslutade vice ordföranden att omhändertagandet skulle upphöra.

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO framförde advokaten DD, som ombud för AA, klagomål mot vice ordföranden i Socialnämnden i Vaxholms kommun och mot socialförvaltningen i samma kommun. Han hemställde att JO skulle granska deras agerande före och i anslutning till beslutet om omedelbart omhändertagande av CC.

text: DD anförde bl.a. följande. Omhändertagandebeslutet var grundlöst och baserades uteslutande på osanna uppgifter från BB. Vid tidpunkten för beslutet var BB och CC på tillfälligt besök i Stockholm. Några månader tidigare hade BB, utan AA:s godkännande, tagit med sig CC och åkt till Helsingborg. AA ville att han och BB skulle diskutera ”det kommande upplägget kring CC” innan BB återvände till Helsingborg. BB var inte intresserad av att föra en sådan diskussion och när AA inte accepterade detta drog BB ”igång den palaver som ledde fram till det aktuella beslutet”.

text: Av den jourrapport som synes ha legat till grund för omhändertagandet, framgår att BB hade uppgett att hon och CC var folkbokförda i Vaxholm. Detta var en felaktig uppgift eftersom de vid den aktuella tidpunkten var folkbokförda i Lidingö. AA var däremot folkbokförd i Vaxholm.

text: Till anmälan fogades vissa handlingar.

text: Utredning

text: Inledningsvis inhämtade JO bl.a. journalanteckningar för tiden från den 1 november till den 1 december 2008 i ärendet rörande CC från socialförvaltningen i Vaxholms kommun.

text: Socialnämnden i Vaxholms kommun anmodades därefter att göra en utredning och yttra sig över följande.

text: 1. Vilka närmare omständigheter var avgörande för att socialnämnden den 8 november 2008 fattade beslut om att omedelbart omhänderta CC enligt

text: 6 §

text: LVU?

text: 2. Vad var skälet till att beslutet om omhändertagande upphävdes den 10 november 2008?

text: 3. Har det, mot bakgrund av bestämmelsen i

text: 11 § andra stycket andra meningen

text: LVU om att vård med stöd av denna lag alltid ska inledas utanför den unges eget hem, förelegat rättsliga förutsättningar för att den 8 november 2008 placera CC hos modern?

text: Som sitt remissvar lämnade socialnämnden, sociala utskottet, ett av planeringssekreteraren EE undertecknat yttrande. I yttrandet anfördes bl.a. följande.

text: Lördagen den 8 november 2008 kl. 16.30 kontaktade BB socialjouren i Södertörn med anledning av att AA vägrade lämna ifrån sig den gemensamma sonen CC. Polis hade kontaktats tidigare under dagen och de hänvisade till socialtjänsten. BB hade flyttat till Helsingborg och kommit till Stockholm några dagar tidigare för att avsluta en lägenhetsförsäljning samt hämta resterande ägodelar. Hon planerade att återvända till Helsingborg under lördagen. Under de här dagarna bodde båda föräldrarna hos bekanta i Slagsta, Botkyrka kommun. Polisen och socialjouren Södertörn kontaktar sociala beredskapen i nordostkommunerna. Modern uppgav till sociala beredskapen att hon ensam tagit det dagliga ansvaret för omvårdnaden av den gemensamma sonen. Fadern hade vid några enstaka tillfällen haft umgänge. Hon hade under veckan blivit utsatt för kränkningar och psykisk misshandel av AA, något som även hänt tidigare under deras relation. BB berättade att hon fortfarande ammade CC. Hon kände sig väldigt utsatt i sin relation till AA och hon var mycket orolig för att han avsiktligt eller oavsiktligt skulle använda sonen på ett sådant sätt att sonen kom till fysisk skada. Vidare uppgav modern att hon var folkbokförd i Vaxholm. Sociala beredskapen bedömde uppgifterna som BB lämnat som trovärdiga. Socialjouren i Södertörn uppfattade AA som labil och att han inte såg till CC:s bästa när han talade om honom. De uppfattade att AA hade en tanke om att CC nu skall bo hos honom. Av dokumentationen i ärendet framkommer endast att AA till både tjänstemännen från socialtjänsten och till polis tydligt deklarerat att han inte hade för avsikt att lämna ifrån sig sonen samt att om man försökte slita sonen ur hans händer skulle han inte släppa taget. Sociala beredskapen gjorde bedömningen att det utifrån den akuta situationen och utifrån en ren skyddsaspekt var bäst för barnet att återförenas med modern. Denna uppfattning förstärktes ju längre förhandlingarna pågick. De gjorde även bedömningen att detta inte handlade om en vårdnadstvist och någon information som motsade det framkom inte. Fadern hade klargjort att han inte hade för avsikt att

text: överlämna sonen till modern på frivillig väg. Sociala beredskapen gjorde bedömningen att det förelåg risk för att CC skulle fara illa eller komma till skada om han lämnades hos fadern. Till detta beaktades den otrygga anknytningen mellan far och son samt att CC fortfarande ammades. I den akuta situationen bedömdes LVU tillämpligt och beslut om omedelbart omhändertagande enligt § 6 och § 11 LVU samt polishandräckning enligt § 43 LVU initierades. Vice ordförande i Socialnämnden i Vaxholms stad kontaktades och efter sedvanlig prövning av tjänstemännens information och bedömning fattades de efterfrågade besluten. När polis tillkallats framkom att modern var folkbokförd på Lidingö och fadern i Vaxholm. Två civila poliser från Södertörns polisdistrikt, två socialsekreterare från sociala beredskapen samt en barnpsykiatriker från Sachska barnsjukhuset försökte förmå AA att lämna ifrån sig CC. Efter en och en halv timmes förhandlande tillkallar polisen förstärkning. Totalt åtta uniformerade poliser kommer till platsen. AA överlämnar då CC till läkaren som överlämnar CC till modern som väntat utanför i en civil polisbil. Dokumentation för barnpsykiatrikerns bedömning saknas. På måndagen den 10 november hävdes beslutet om omedelbart omhändertagande efter samråd mellan städerna Lidingö och Vaxholm. Beslutet grundades på att det akuta behovet av skydd var undanröjt samt att barnets rätt till trygghet och omvårdnad var tillgodosett.

text: Social beredskap

text: Vaxholms stad har sedan 2008, med start den 1 april, ett samverkansavtal med kommunerna Danderyd, Täby, Vallentuna, Österåker och Lidingö om att polismyndigheten under icke kontorstid skall kunna nå kommunens socialtjänst. Sociala beredskapen avser ärenden rörande barn och ungdom, familjerelaterat våld, samt akut omhändertagande enligt lagen (

text: ) om vård av missbrukare i vissa fall (LVM). I uppdraget ingår att lösa akuta situationer och därefter lämna ärendet till ansvarig kommun för fortsatt handläggning. Sociala beredskapens uppdrag är begränsat vid en jämförelse med en traditionell socialjour. Kommunerna ansvarar utifrån en särskild fördelning att två personal bemannar beredskapen på jourtiden och ett särskilt schema finns för beslutsfattare i varje kommun. Sociala beredskapens personal har inte tillgång till något befolkningsregister. Vid den nu aktuella händelsen tjänstgjorde två socialsekreterare från barn- och ungdomsenheten i Österåkers kommun för de sex kommunerna i nordost. Insatser inom socialtjänsten för barn och ungdomar skall i första hand ges i frivilliga former med stöd av

text: socialtjänstlagen

text: (SoL). Först när detta inte är möjligt kan LVU bli tillämpligt. LVU:s tillämpning är knuten till att den unge har ett vård- eller skyddsbehov. LVU reglerar endast tvånget i vården. Socialnämnden har inte bara en befogenhet att ingripa till underårigs skydd utan även en skyldighet då förutsättningarna i LVU är uppfyllda. Användandet av LVU förutsätter inte att frivilliga insatser först har prövats. I de fall barn misshandlas eller utsätts för annan hotfull eller skrämmande behandling måste barnets behov av trygghet vägas in i vad som är behövligt och bäst för barnet. LVU innehåller inga regler om vilken kommun som är skyldig eller behörig att besluta om ett omedelbart omhändertagande eller ansöka om vård med stöd av LVU. De regler som finns i SoL om behörig nämnd gäller även i dessa fall. Enligt

text: 2 kap. 2 §

text: SoL har kommunen det yttersta ansvaret för att de som vistas i kommunen får den hjälp och det stöd som de behöver. Det är socialnämnden i den kommun där den enskilde befinner sig när hjälpbehovet uppstår som är behörig och även skyldig att vidta erforderliga åtgärder. Denna behörighet kvarstår så länge hjälpbehovet föreligger oavsett om den hjälpbehövande finns kvar i kommunen eller inte. Behörigheten upphör först om ärendet flyttats över och mottagits av socialnämnden i en annan kommun i den ordning som föreskrivs i

text: 16 kap. 1 §

text: SoL. Frågan om var LVU skall inledas regleras i

text: 11 §

text: LVU där paragrafens första stycke anger att socialnämnden bestämmer hur vården av den unge skall ordnas. Nämnden får medge att den unge vistas i eget hem men vård med stöd av LVU skall alltid

text: inledas utanför den unges hem. Om ingripandet föranleds av förhållandena i annat hem än vårdnadshavarens kan det ifrågasattas om inte 11 § medger att barnet direkt efter det omedelbara omhändertagandet placeras hos vårdnadshavaren. Hur bestämmelsen skall tolkas i en sådan situation är inte klarlagt. FN:s konvention om barnets rättigheter är implementerad i både

text: föräldrabalken

text: och

text: socialtjänstlagen

text: . Barnets rättigheter regleras i

text: 6 kap. 1 § föräldrabalken

text: där barnets rätt till omvårdnad trygghet och god fostran.

text: 1 kap. 2 § socialtjänstlagen

text: – portalparagrafen i SoL anger socialtjänstens ansvar för att barn och unga måste ses i perspektivet av socialtjänstens övergripande bestämmelser om att åtgärder som rör barn särskilt skall beakta vad hänsyn till barnets bästa kräver. CC var vid det omedelbara omhändertagandet nyss fyllda ett år. Han hade sedan födseln varit under moderns omvårdnad. Umgänget med fadern hade varit sporadiskt och CC hade sin anknytning till modern. Fadern, AA, deklarerade att han inte tänkte släppa sonen ifrån sig. Uppfattningen var att han var beredd att bruka våld för att ha kvar sonen. Vidare att han inte hade förmågan att se vad som var bäst för barnet. De uppgifter som modern, BB lämnat förstärkte den akuta situationens oro för att CC riskerade att fara illa eller komma till skada. Hennes uppgifter bedömdes som trovärdiga. Hon hade avslutat sin lägenhetsförsäljning och hade för avsikt att återvända till Helsingborg samma dag. AA och BB hade sonen gemensamt med gemensam vårdnad men hade inte levt ihop som familj. Vid den här tidpunkten pågick ingen, vad känt är, familjerättslig process. Sociala beredskapen gjorde bedömningen i ett akut läge att det utifrån ren skyddsaspekt och till barnets bästa var bäst för barnet att återförenas med modern. Detta utspelade sig hemma hos bekanta bosatta i Botkyrka kommun. Fadern är folkbokförd i Vaxholms stad och modern på Lidingö. Modern hade felaktigt uppgivit att hon var folkbokförd i Vaxholm. Det var först efter beslutet om polishandräckning som den korrekta uppgiften framkom. Sociala beredskapen skickade sina jourrapporter till både Vaxholm och Lidingö för beslut första vardag efter helgen om vilken kommun som var ansvarig för ärendet.

text: 2008 fattade beslut om att omedelbart omhänderta CC enligt § 6 LVU?

text: Det går att ifrågasätta om Socialnämnden i Vaxholms stad var behörig att besluta i ärendet. Enligt ovan genomgång skulle inte socialjouren i Södertörn kontaktat sociala beredskapen i nordost utan handlagt ärendet själva. Hjälpbehovet hade uppkommit under vistelse i den kommunen och då har socialnämnden i Botkyrka skyldighet att handlägga ärendet. Om man väljer att se att ett överlämnande och mottagande skett enligt

text: 16 kap. 1 §

text: SoL så skulle ärendet överlämnats till socialnämnden på Lidingö eftersom det är där barnet var folkbokfört. Sociala beredskapen har inte tillgång till något datasystem som möjliggör kontroll av folkbokföringsadress, de måste förlita sig på de uppgifter som lämnas till dem. Detta är en brist. Nu kom beslutet om det omedelbara omhändertagandet att fattas av vice ordförande i Socialnämnden i Vaxholms stad. Besluten fattades mot bakgrund av den information som lämnades av tjänstgörande socialsekreterare i den sociala beredskapen. Vice ordförande fattade nödvändiga beslut för att trygga barnets säkerhet i en akut situation. Bedömningen var att ett litet barn riskerade att fara illa eller komma till skada. Socialnämnden i Vaxholms stad vidhåller att beslutet om omedelbart omhändertagande och den bedömning som gjordes i den akuta situationen var korrekt utifrån det beslutsunderlag som presenterades av den sociala beredskapen. Socialnämnden i Vaxholms stad har agerat i god tro till skydd för ett litet barn. Oavsett om det är socialnämnden i Botkyrka, Lidingö eller Vaxholm, så har nämnderna lika stor skyldighet att agera när ett litet barn riskerar att fara illa eller komma till skada.

text: 2. Vad var skälet till att beslutet om omhändertagande upphävdes den 10 november?

text: På måndagen den 10 november 2008 skedde samråd i ärendet mellan socialnämnderna i städerna Lidingö och Vaxholm. Den gemensamma bedömningen var att det akuta behovet av skydd av barnet var undanröjt och barnets rätt till trygghet och omsorg var tillgodosett. Därmed fanns inget skäl att fullfölja en ansökan om vård med stöd av LVU.

text: 3. Har det, mot bakgrund av bestämmelserna i

text: 11 § andra stycket

text: LVU om att vård med denna lag alltid skall inledas utanför den unges eget hem, förelegat rättsliga förutsättningar för att den 8 november placera CC hos modern?

text: När den nu aktuella och akuta situationen uppstod befann sig båda vårdnadshavarna utanför sina egna hem. De befann sig hos bekanta i Botkyrka kommun. När AA slutligen bestämde sig för att lämna ifrån sig CC, överlämnade han pojken till en barnpsykiatriker från Sachska barnsjukhuset. Hon överlämnade sedan pojken till modern som väntat utanför i en civil polisbil. Dokumentation om läkarens bedömning saknas. Detta är en allvarlig brist. 11 kap. andra stycket LVU anger att vården alltid skall inledas utanför det egna hemmet. Med det egna hemmet avses det hem där barnet varaktigt bor och vistas. Detta är huvudregeln. Tanken med skrivningen härrör från äldre lagstiftning och utgår ifrån bedömningen att om ett barn omhändertagits med stöd av tvångslagstiftning skall barnet inte vårdas i den miljö där vårdbehovet uppkommit. Detta är fullt logiskt. Med tiden har ändringar i annan lagstiftning inträtt med konsekvensen att nya situationer uppstått med efterföljande tvister. Situationer som lagstiftaren inte kunnat förutse. JO har tidigare granskat ärenden och beslutat i ärenden där det uppkommit behov av förtydligande av det nu aktuella lagrummet. Därav följer att kravet att vården alltid skall inledas utanför hemmet inte är ovillkorligt. Om ingripandet föranleds av förhållandena i annat hem än vårdnadshavarens, t.ex. en umgängesberättigad förälders hem, kan det ifrågasättas om inte 11 § medger att barnet direkt efter det omedelbara omhändertagandet placeras hos vårdnadshavaren. Hur bestämmelsen skall tolkas i en sådan situation är inte helt klart. (JO 4472-2000) Socialnämnden i Vaxholms stad saknar kännedom om det kommit något ytterligare förtydligande till ovan nämnda JO beslut. Såvitt vad socialnämnden kan förstå är rättsläget inte helt klarlagt i det nu aktuella ärendet. Uppenbart är att det finns situationer där det är möjligt att placera ett barn i det egna hemmet hos en vårdnadshavare utan att ha inlett vården utanför hemmet. Socialnämnden i Vaxholms stad menar att det nu granskade ärendet utgör en sådan situation.

text: Yttrande

text: Utredningen visar att de beslut som fattades av vice ordförande var korrekta utifrån det beslutsunderlag som presenterades av den sociala beredskapen. En situation där bedömningen görs att ett litet barn riskerar att fara illa eller komma till skada. Sociala beredskapen uppfattade att AA:s vägran att lämna ifrån sig barnet inte handlade om någon vårdnadstvist. Därmed vare sig påverkar eller föregår Socialnämnden i Vaxholms stad en familjerättslig process. Oavsett vilken kommun som hade att fatta beslut, så har socialnämnderna lika stor skyldighet att träda in till skydd för barn och ungdom. Det går att ifrågasätta om inte CC skulle ha placerats utanför hemmet efter beslutet enligt

text: 11 § andra stycket

text: LVU. Utredningen visar att rättsläget för tillämpning av lagrummet inte är helt klarlagt. Det finns situationer där det inte står i strid med paragrafen att direkt placera barnet i det egna hemmet utan att vården inleds utanför hemmet. Socialnämnden i Vaxholms stad menar att det nu granskade ärendet utgör en sådan situation. Ovanstående utredning visar på att det är en stor brist att den sociala beredskapen inte har tillgång till en databas som möjliggör kontroll av folkbokföringsadress, samt att det finns brister i dokumentationen från den sociala beredskapen. Det är

text: allvarligt. Stora krav ställs på personal som tjänstgör i verksamhet av socialjourskaraktär att kunna hantera akuta situationer där det krävs stor kunskap och erfarenhet för att göra korrekta och rättssäkra bedömningar. För närvarande genomförs en utvärdering av sociala beredskapen gemensamt av de ingående kommunerna. Denna innefattar en genomgång av personalens kompetens samt eventuellt utbildningsbehov likväl som de materiella resurserna samt hur den sociala beredskapen är organiserad. DD kommenterade remissvaret och anförde bl.a. följande. Socialtjänsten hade inte någon kontakt med AA innan beslutet om omedelbart omhändertagande fattades. Samma dag som beslutet meddelades besökte polisen den bostad där AA befann sig och konstaterade att CC ”hade det bra”.

text: I ett beslut den 19 november 2010 anförde stf JO Pennlöv följande.

text: Rättsliga utgångspunkter

text: Socialnämnden har ett särskilt ansvar för barn och ungdom. Detta kommer till uttryck i bl.a.

text: 5 kap. 1 § socialtjänstlagen (2001:453)

text: , SoL, där det stadgas att socialnämnden ska verka för att barn och ungdom växer upp under goda och trygga förhållanden.

text: Socialtjänstens insatser för barn och ungdomar bygger på frivillighet från de berördas sida. Under vissa förutsättningar kan det dock bli aktuellt med ett tvångsingripande. Regler härom finns i LVU. Enligt

text: 2 §

text: LVU ska vård beslutas om det på grund av fysisk eller psykisk misshandel, otillbörligt utnyttjande, brister i omsorgen eller något annat förhållande i hemmet finns en påtaglig risk för att den unges hälsa eller utveckling skadas.

text: Beslut om vård med stöd av LVU meddelas av förvaltningsrätten efter ansökan av socialnämnden (

text: 4 §

text: LVU). Socialnämnden får dock, enligt

text: 6 § första stycket

text: LVU, besluta att den unge omedelbart ska omhändertas, om det är sannolikt att den unge behöver beredas vård med stöd av LVU och rättens beslut om vård inte kan avvaktas med hänsyn till risken för den unges hälsa eller utveckling eller till att den fortsatta utredningen allvarligt kan försvåras eller vidare åtgärder hindras. För det fall att socialnämndens beslut om omhändertagande inte kan avvaktas, får nämndens ordförande eller någon annan ledamot som nämnden har förordnat besluta om omhändertagande.

text: När ett beslut har fattats om omhändertagande eller om vård enligt LVU bestämmer socialnämnden, enligt

text: 11 § första stycket

text: LVU, hur vården av den unge ska ordnas och var han eller hon ska vistas under vårdtiden. Nämnden får medge att den unge vistas i sitt eget hem, om detta kan antas vara bäst ägnat att främja vården av honom eller henne. Vård med stöd av LVU ska dock alltid inledas utanför den unges egna hem (

text: 11 § andra stycket

text: LVU).

text: Av

text: 43 §

text: LVU framgår att polismyndigheten ska lämna biträde för att på begäran av bl.a. socialnämnden eller någon ledamot eller tjänsteman som nämnden har förordnat genomföra beslut om vård eller omhändertagande med stöd av LVU.

text: Bedömning

text: Beslutet om omedelbart omhändertagande Den 8 november 2008 fattade vice ordföranden i Socialnämnden i Vaxholms kommun beslut om omedelbart omhändertagande av CC. Som skäl för beslutet angavs att det var sannolikt att den unge behövde beredas vård med stöd av LVU och att rättens beslut om vård inte kunde avvaktas med hänsyn till risken för den unges hälsa och utveckling. Vidare beslutade vice ordföranden att CC skulle placeras hos BB. Beslutet verkställdes senare samma dag med biträde av polismyndigheten.

text: Vid tidpunkten för beslutet om det omedelbara omhändertagandet var CC tillsammans med sin far, AA. AA var vårdnadshavare för CC och folkbokförd i Vaxholm. Av utredningen framgår vidare att BB, vid kontakt med sociala beredskapen i nordost tidigare den aktuella dagen, hade uppgett att hon och CC var folkbokförda i Vaxholm.

text: Enligt

text: 2 kap. 2 §

text: SoL har kommunen det yttersta ansvaret för att de som vistats i kommunen får det stöd och den hjälp som de behöver. Det är den kommun där den enskilde befinner sig när hjälpbehovet inträder, som har ansvaret för att den enskilde får erforderlig hjälp. Detta ansvar kvarstår så länge hjälpbehovet föreligger, oavsett om den hjälpbehövande finns kvar i kommunen eller inte och upphör först om ärendet flyttas över och tagits emot av socialnämnden i en annan kommun i den ordning som föreskrivs i

text: 16 kap. 1 §

text: SoL. Eftersom ett omedelbart omhändertagande enligt LVU måste anses ingå i tillgodoseendet av ett hjälpbehov enligt SoL är den ansvariga kommunen även behörig att fatta ett beslut om sådant omhändertagande (

text: RÅ 2006 ref 36

text: ). Behörigheten för den s.k. vistelsekommunen att fatta beslut om omedelbart omhändertagande utesluter inte att även en socialnämnd i en annan kommun kan fatta ett omhändertagandebeslut (jfr

text: RÅ 1989 ref 50

text: Det kan diskuteras om CC hade en sådan anknytning till Vaxholms kommun att socialnämnden i kommunen var behörig att fatta ett beslut om omhändertagande.

text: Beslutet om omedelbart omhändertagande fattades av nämndens vice ordförande efter föredragning av en tjänsteman som arbetade vid den för Vaxholm och flera andra kommuner gemensamma sociala beredskapen. De uppgifter som lämnades till vice ordföranden gav henne inte anledning att ifrågasätta om hon var behörig att fatta beslutet om omhändertagande.

text: Av remissvaret framgår att sociala beredskapen inte hade tillgång till ”något datasystem som möjliggör kontroll av folkbokföringsadress”. De socialsekreterare som tjänstgjorde på sociala beredskapen den 8 november 2008 förlitade sig därför på de uppgifter som BB hade lämnat. Socialnämnden har vidgått att det är en brist att den sociala beredskapen inte hade tillgång till någon folkbokföringsdatabas. Under dessa förhållanden kan inte någon enskild tjänsteman vid den sociala beredskapen anses ha åsidosatt sina åligganden vid handläggningen i denna del. Jag finner inte anledning att ytterligare uppehålla mig vid saken.

text: Beslutet om att omedelbart omhänderta CC grundades, såvitt framgår av dokumentationen i ärendet, på de uppgifter som BB tidigare den aktuella dagen hade lämnat till sociala beredskapen. BB hade därvid uppgett bl.a. att AA förvägrade henne att ta med sig CC när hon skulle återvända till Helsingborg, att CC inte hade någon anknytning till AA, att CC och AA endast hade träffats vid några enstaka tillfällen, att hon fortfarande ammade CC och att AA hade utsatt henne för psykisk misshandel och kränkningar.

text: I samband med omhändertagandet beslutades att CC skulle placeras hos sin mor. Den omständigheten att CC placerades hos BB och att vice ordföranden redan den 10 november 2008 beslutade att omhändertagandet skulle upphöra kan ge intryck av att omhändertagandet skedde för att tillgodose BB:s önskemål om att CC skulle bo hos henne. Det är emellertid föräldrarna som tillsammans bestämmer om hos vem av dem som barnet ska bo. Socialnämnden kan bistå föräldrarna genom bl.a. samtal för att hjälpa dem att nå en överenskommelse om barnets boende. Om föräldrarna inte kommer överens kan saken ytterst avgöras av allmän domstol enligt bestämmelserna i

text: 6 kap.

text: föräldrabalken

text: . Nämnden kan inte fatta något beslut om barnets boende. LVU är en skyddslagstiftning som ska se till att barn och ungdomar, under vissa särskilda förutsättningar, får den hjälp och det stöd som de behöver. Nämnden får givetvis inte tillämpa LVU för att lösa en konflikt mellan föräldrarna om barnets boende.

text: I remissvaret har emellertid socialnämnden anfört att sociala beredskapen tog BB:s oro för CC på allvar och att beredskapen gjorde den bedömningen att det ”utifrån den akuta situationen och utifrån en ren skyddsaspekt” var bäst för barnet att återförenas med modern, att fadern hade klargjort att han inte hade för avsikt att frivilligt överlämna sonen till modern och att det förelåg risk för att CC skulle fara illa eller komma till skada om han lämnades hos fadern.

text: Mot bakgrund av vad nämnden har anfört och utredningen i övrigt har jag inte underlag för att hävda att beslutet om omhändertagande av CC fattades enbart för att tillgodose BB:s önskemål om att få ta hand om CC. Fråga uppkommer emellertid om omständigheterna var sådana att det förelåg skäl för ett ingripande med stöd av

text: 6 §

text: LVU.

text: Ett beslut om omedelbart omhändertagande ska grundas på att det föreligger sannolika skäl för vård enligt LVU. Av uttalanden i förarbetena till LVU framgår att en så allvarlig åtgärd som tvångsomhändertagande inte bör få vidtas utan tungt vägande skäl och att det för ett ingripande måste krävas att det inte är fråga om en obetydlig, oklar eller avlägsen risk för den unge, utan om en klar och konkret risk för skada av den unges hälsa eller utveckling (

text: prop. 1989/90:28 s. 62

text: Av utredningen i ärendet har det enligt min mening inte framkommit att det den 8 november 2008 fanns några indikationer om missförhållanden hos AA eller andra omständigheter som gav underlag för bedömningen att det var sannolikt att CC behövde beredas vård enligt LVU.

text: De uppgifter som BB hade lämnat om CC:s situation var förhållandevis allmänna. Det fanns inte någon uppgift om att AA tidigare på något sätt hade behandlat CC illa, t.ex. genom att bruka våld mot honom. Under dessa förhållanden borde sociala beredskapen innan ett ingripande med stöd av LVU aktualiserades ha försökt att närmare klarlägga hur CC:s förhållanden hos fadern var. Härvid bör beaktas att polisen tidigare under dagen hade besökt AA. Sociala beredskapen synes ha känt till polisens besök och beredskapen borde därför rimligen ha vänt sig till polisen för att få närmare uppgifter om vad polisen hade gjort för iakttagelser vid besöket. Sociala beredskapen gjorde inte heller, såvitt framkommit, något besök hos AA innan beslutet om omhändertagande fattades. Genom ett sådant besök hade sociala beredskapen sannolikt kunnat bilda sig en uppfattning om huruvida förhållandena var sådana att det fanns skäl för ett ingripande enligt LVU. Sociala beredskapen synes inte ens före beslutet ha försökt komma i kontakt med AA per telefon för att diskutera den uppkomna situationen. Detta framstår som minst sagt anmärkningsvärt.

text: Mot bakgrund av det anförda är jag kritisk till att ett beslut om omedelbart omhändertagande av CC fattades trots de uppenbara bristerna som förelåg i beslutsunderlaget.

text: Beslutet att placera CC hos modern Vice ordföranden i socialnämnden beslutade, i samband med beslutet om omedelbart omhändertagande, att placera CC hos modern. Som framgått av det ovan anförda stadgas i

text: 11 § andra stycket

text: LVU att vård enligt LVU alltid ska inledas utanför den unges eget hem. Fråga uppkommer hur begreppet ”den unges eget hem” ska tolkas.

text: I ett tidigare beslut har JO uttalat bl.a. följande (JO:s ämbetsberättelse 1993/94 s. 277).

text: [– – –] begreppet ”det egna hemmet” i

text: 11 §

text: LVU bör kopplas direkt till det hem där sådana brister enligt

text: 2 §

text: LVU förelegat i omsorgen om den unga att ett LVUförfarande inletts. Härav följer att ”den unges egna hem” i de fall då båda föräldrarna är vårdnadshavare får anses vara det hem där barnet mer varaktigt bor och vistas, där det är skrivet, går i till exempel skola och där den ena föräldern uppbär barnbidrag. Även frågan om vilken av föräldrarna som uppbär underhållsbidrag från den andra bör ingå i bedömningen. Föräldrarna har ju oftast kommit överens om hos vilken av dem som barnet mer stadigvarande skall bo vilket för den andra föräldern innebär att denne normalt endast har någon form av umgänge med barnet. Att denne förälder även har en formell del av vårdnaden utgör enligt min uppfattning således inte hinder mot att vården kan inledas i det hem där barnet inte varaktigt bor, dvs. utanför det egna hemmet, om detta hem bedöms som lämpligt och det kan ge barnet den trygghet som det har behov av. Man undviker därmed också ett onödigt byte av miljö för barnet. JO har i ett senare beslut (JO:s ämbetsberättelse 2003/04 s. 253 I) konstaterat att det inte är helt klart hur bestämmelsen i

text: 11 § andra stycket

text: LVU ska tolkas när ett ingripande enligt LVU föranleds av förhållandena i ett annat hem än vårdnadshavarens, t.ex. en umgängesberättigad förälders hem. Med hänsyn till denna oklarhet avstod JO från att rikta kritik mot en socialnämnd som i en sådan situation direkt efter det omedelbara omhändertagandet hade placerat barnet hos

text: vårdnadshavaren. JO sände en kopia av beslutet till Socialdepartementet för kännedom. Det finns oklarheter om vad som avses med begreppet ”den unges eget hem”. Mot den bakgrunden vill jag inte kritisera vice ordföranden i Socialnämnden i Vaxholms kommun för att hon, i samband med det omedelbara omhändertagandet, placerade CC hos modern. Övrigt Vad DD i övrigt har anfört föranleder inte någon åtgärd eller något uttalande från min sida.


nyckelord: Ansökan Bistånd

title: Anmälan mot Socialnämnden i Katrineholms kommun angående ett ärende om ekonomiskt bistånd; fråga om nämnden har kunnat fatta beslut om ekonomiskt bistånd utan att den enskilde ansökt om hjälp

text: I en anmälan till JO framförde AA klagomål mot Socialnämnden i Katrineholms kommun. Anmälan avsåg att nämnden hade beslutat att ge henne ekonomiskt bistånd utan att hon hade ansökt om det och att nämnden därefter vänt sig till Försäkringskassan med en begäran om att återfå beloppet när kassan betalade ut retroaktivt beviljad ersättning till henne. Till sin anmälan fogade AA kopior av vissa handlingar, bl.a. ett journalblad där det den 25 april 2008 noterats att socialnämndens utskott beslutat att bevilja henne bistånd med 25 952 kronor gällande reparationer av en lägenhet som hon disponerade genom ett andrahandskontrakt/socialkontrakt.

text: Utredning

text: Socialnämnden i Katrineholms kommun kom, efter remiss, in med ett yttrande bestående av en tjänsteskrivelse undertecknad av förvaltningschefen BB och CC i vilken anfördes följande.

text: Bakgrund

text: AA hyrde en lägenhet i andra hand av socialförvaltningen mellan 2007-03-21 - 2007-10-30. Hon har under 2008 beviljats ekonomiskt bistånd under tiden 2008-03- 26 till 2008-07-23. Strax efter AA tillträtt lägenheten blev hon häktad och under tiden som hon satt häktad uppkom en vattenskada då avloppet i badkaret hade täppts igen och kranen stod öppen. Lägenheten tömdes och hennes saker magasinerades. En faktura för vattenskadan inkommer till socialförvaltningen 2008-03-17 som varande förstahandshyresgäst och därmed ekonomiskt ansvarig för kostnader i samband med kontraktet. Socialförvaltningen bedömde att AA, som andrahandshyresgäst, var ansvarig för skadan och beviljade henne ekonomiskt bistånd för kostnaden. Socialförvaltningen kommunicerade inte detta beslut med henne så att hennes inställning kunde klarläggas. Detta var fel. Socialförvaltningen bör därför återuppta ärendet för att höra hur AA ställer sig dels till ansvaret för skadan och dels till regleringen av kostnaden för skadan som förvaltningen betalt. Därefter kommer nödvändiga noteringar/tillägg att göras i hennes akt.

text: Socialförvaltningen har enligt lag om allmän försäkring 17 kap. 1 § 2 st. rätt att återfå erlagt ekonomiskt bistånd, beviljat enligt

text: Socialtjänstlagens

text: 4 kap. 1 §

text: , då utbetalning från Försäkringskassan skall göras till biståndstagare. Denna möjlighet från förvaltningens sida informeras sökanden om då biståndet söks. Om det blir aktuellt med utbetalning till socialförvaltningen informerar Försäkringskassan sökanden om detta. Vid tillfället för Försäkringskassans utbetalning hade socialförvaltningen utbetalt ekonomiskt bistånd till AA (för perioden tiden 2008-03-26 till 2008-07-23) utöver de 25 952 kr på 32 385 kr, (totalt 58 337 kr). Det belopp som utbetalades av Försäkringskassan var på 27 373 kr det vill säga 6 433 kr mindre än socialförvaltningens tidigare utbetalda bistånd. AA har därmed inte lidit någon ekonomisk skada på grund av det utbetalda ekonomiska ej kommunicerade biståndet. Socialförvaltningen har för avsikt att gå igenom rutinerna för kommunikation vid återbetalning via Försäkringskassan.

text: Förvaltningens ståndpunkt

text: Utredningen visar att AA utan formell ansökan beviljats bistånd och att detta inte kommunicerats med henne. Socialförvaltningen kontaktar AA för att utreda hennes inställning till ansvaret för vattenskadan och om hon är ansvarig för skadan hur hon vill ha skulden reglerad, dvs. i form av erhållet bistånd eller i form av en skuld till socialförvaltningen. Anser hon att skadan inte är hennes ansvar kommer det att korrigeras i hennes akt och Socialförvaltningen får agera i enlighet därmed. Socialförvaltningen gör en genomgång av rutinen rörande kommunicering vid återbetalning från Försäkringskassan.

text: AA fick del av och yttrade sig över remissvaret. Hon anförde därvid bl.a. att det är ett felaktigt påstående att hon orsakade vattenskadan. Skadan uppkom i en grannlägenhet. I hennes lägenhet fanns inte något badkar. Det förhållandet att hon anses ansvarig för olyckan medför att hon får svårigheter på bostadsmarknaden.

text: Bedömning

text: Enligt

text: 4 kap. 1 § socialtjänstlagen (2001:453)

text: har den enskilde rätt till bistånd av socialnämnden för sin försörjning och sin livsföring i övrigt om hans behov inte kan tillgodoses på annat sätt. Insatser enligt

text: socialtjänstlagen

text: bygger på frivillighet från den enskildes sida. Bistånd kan därför i princip bara utgå om den enskilde har ansökt om hjälpen eller samtyckt till ett erbjudande om bistånd. Bistånd kan alltså som regel inte påtvingas någon.

text: Av utredningen framgår att socialnämndens utskott beslutat att utge ekonomiskt bistånd till AA för reparationer av en lägenhet. Beslutet fattades utan någon ansökan från AA. Hon hade inte heller accepterat något erbjudande från nämnden om ekonomiskt bistånd för reparationskostnaden. Förutsättningar för att bevilja henne bistånd har således inte förelegat. Nämnden kan inte undgå kritik för sitt agerande i denna del.

text: Av 17 kap. 1 § andra stycket lagen om allmän försäkring (

text: ) framgår att om en person som är berättigad till periodisk ersättning enligt denna lag har fått ekonomiskt bistånd enligt

text: 4 kap. 1 § socialtjänstlagen

text: , får retroaktivt beviljad sådan periodisk ersättning under vissa förutsättningar betalas ut till socialnämnden.

text: Eftersom det inte har funnits förutsättningar för nämnden att bevilja AA bistånd enligt

text: 4 kap. 1 § socialtjänstlagen

text: har nämnden inte heller bort göra en framställning till Försäkringskassan om att få tillbaka det beviljade beloppet. Jag har inte underlag för att med säkerhet kunna bedöma om AA har lidit någon ekonomisk skada på grund av nämndens handläggning. Jag förutsätter att nämnden, mot bakgrund av vad jag har anfört i detta beslut, på eget initiativ utreder den saken.

text: Med den kritik som uttalats ovan avslutas ärendet.