avgjordAv: Stf justitieombudsmannen Hans Ragnemalm

title: Kritik mot en tjänsteman i Strängnäs kommun som genom att lämna en felaktig uppgift åsidosatt reglerna om utlämnande av allmänna handlingar

sammanfattning: En rapport som kommit in till Strängnäs kommun via e-post begärdes utlämnad. Den ansvarige tjänstemannen bedömde att rapporten inte var en allmän handling och uppgav att den inte kommit in. Tjänstemannen kritiseras för att han lämnade en direkt felaktig uppgift som omöjliggjorde en rättslig prövning av hans bedömning. I beslutet behandlas även vissa frågor om diarieföring och gallring av e-post.

text: Anmälan

text: AA anmälde Strängnäs kommun för brister i hanteringen av allmänna handlingar. I anmälan angavs huvudsakligen följande.

text: Inför ett informationsmöte den 19 januari 2012 om förändringen av stationsområdet i kommunen begärde AA att få del av en rapport från Trafikverket. Begäran framställdes bl.a. annat till BB, utvecklingsstrateg vid samhällsbyggnadsförvaltningen. Denne informerade honom om att rapporten inte hade kommit in till kommunen.

text: Den 1 februari 2012 begärde han att få ut information om all kommunikation mellan Strängnäs kommun och Trafikverket från den 1 januari 2011 och framåt. Den dokumentation som tillhandahölls honom innehöll dock varken några e-postmeddelanden eller några e-postlistor. Efter flera påminnelser fick han besked om att det inte fanns någon e-post motsvarande hans begäran. Efter ytterligare en begäran fick han så, den 14 februari 2012, ta del av bland annat e-postlistor över BB:s kommunikation med Trafikverket. Slutligen fick han den 2 mars del av en kopia av ett e-postmeddelande som visade att BB den 2 januari 2012 mottagit den rapport han tidigare efterfrågat.

text: I samband med att han begärde ut e-postmeddelanden och e-postlistor fick han information om att kommunens tjänstemän, med stöd av ett generellt gallringsbeslut, ansåg sig kunna radera samtliga e-postmeddelanden efter sju dagar och epostlistor efter 30 dagar.

text: AA sammanfattade sin anmälan i tre punkter.

text: 1. Kommunen hävdar att de raderar mailen i enlighet med det gallringsbeslut KF tagit […]. Gallringsbeslutet syftar endast till att möjliggöra gallring av skräppost m.m. men tjänstemännen verkar hävda att de[t] möjliggör[--] radering av i princip allt. 2. Kommunen hävdar att de endast spar e-postlistor i trettio dagar […]. I och med att det är e-postlistorna som redovisar den e-post som inkommit och skickats – då den inte diareförs på annat sätt – […] skulle [det] innebära att möjligheten att gå vidare för att hitta specifika mail försvinner efter trettio dagar vilket givetvis borde vara helt felaktigt. 3. Kommunens tjänstemän ljuger och bidrar därför till att förhindra alternativt försvåra och förhala utlämnade av allmänna handlingar.

text: Utredning

text: Kommunstyrelsen i Strängnäs kommun anmodades att göra en utredning och yttra sig över anmälan.

text: Kommunens rutiner för gallring av e-post I sitt yttrande lämnade kommunstyrelsen följande redogörelse för kommunens rutiner beträffande registrering och gallring av e-post.

text: … [K]ommunstyrelsen […] är arkivmyndighet i Strängnäs kommun och […] har fattat ett beslut om att allmänna handlingar av tillfällig eller ringa karaktär kan gallras vid inaktualitet, KS/2010:583, 2011-03-01 § 26. Kommunstyrelsen har sedan rekommenderat övriga nämnder och bolag att fatta likalydande beslut, vilket gjorts. I en bilaga till beslutet redogörs för handlingar av tillfällig eller ringa betydelse som kan gallras vid inaktualitet. Bland annat gäller det loggar för e-post, under förutsättning att de inte längre behövs för kontroll av överföringen och att de inte heller behövs för återsökningen av de handlingar som inkommit eller utgått från myndigheten och som ska bevaras. E-postlistor genereras på begäran om de behövs för kommunen till exempel för att konfirmera att kommunen mottagit eller sänt ett specifikt meddelande när kommunen behöver fastställa tidsfrister för överklagandetider. E-postmeddelanden som tillhör ett ärende och tillför ärendet uppgifter och sparas för arkivering registreras i ärendehanteringssystemet. All e-post, både extern och intern, går via en transaktionslogg. Denna logg tömmer kommunen löpande och i dagsläget töms e-postloggen efter 30 dagar. All extern e-post till och från Strängnäs kommun går via en molntjänst där e-post kontrolleras för virus och spam. Molntjänsten fungerar även som en back-up. Utifrån denna molntjänst kan e-postlistor genereras. Strängnäs kommun har köpt ett utrymme för en fast mängd data som lagras. I dagsläget uppgår den fasta mängden data som kan lagras till 100 Gb. Kommunen kan aldrig riktigt veta hur långt tillbaka uppgifterna sparas men garanterar att e-postlistorna sparas under 30 dagar. Vid ett uttag av uppgifter på grund av AA:s begäran kunde e-postlistor för drygt ett år genereras. Genom kommunstyrelsen beslut om gallring av handlingar som är av tillfällig eller ringa betydelse är det möjligt att gallra loggar för e-post under förutsättning att de inte längre behövs för kontroll av överföringen och att de inte heller behövs för återsökningen av de handlingar som inkommit till eller utgått från myndigheten och som ska bevaras. Dock finns ingen tidsgräns vilket kan anses som en brist. 30 dagar har fungerat som en gräns mot bakgrund av kommunfullmäktiges generella gallringsbeslut (KS/2008:53, 2008-02-25, KF § 46). I nuläget finns e-postloggar för cirka ett år tillbaka.

text: Rätten att få ta del av allmänna handlingar ska upprätthållas genom att tjänstemän och förtroendevalda registrerar relevant e-post i ärendehanteringssystem. […] Kommunstyrelsen anser att det i princip fungerar bra med att registrera allmänna handlingar. Dock förekommer brister, till exempel att anställda och förtroendevalda inte alltid registrerar relevant e-post i ärendehanteringssystemet utan använder epostsystemet som arkiv. Kommunstyrelsen har på sitt sammanträde den 29 maj att fatta beslut om att anta ett förslag om riktlinjer för användandet av internet och epost. Däri betonas vikten av att registrera allmänna handlingar i ärendehanteringssystem och att även e-post är att anse som allmän handling. Så snart e-post har registrerats i ärendehanteringssystemet kan den raderas från e-postsystemet. I en epostlista kan uppgifter om e-posten fortfarande finnas kvar, utan att själva grundmeddelande finns. I riktlinjerna finns även information om loggarna för e-post. […]

text: Kommunstyrelsen gav därefter in kommunens arkivreglemente, kommunstyrelsens gallringsbeslut avseende handlingar av tillfällig eller ringa betydelse samt de nya riktlinjer som antagits om användande av internet och e-post.

text: Handläggningen av begäran om handlingsutlämnande I sitt yttrande lämnade kommunstyrelsen följande redogörelse för handläggningen av AA:s begäran om att ta del av Trafikverkets rapport.

text: Den rapport som AA […] ville ha del av delades ut vid ett samrådsmöte angående förändringen av stationsområdet den 19 januari [2012]. Innan dess hade den skickats per e-post för synpunkter. Underlag till rapporten kom från Trafikverkets konsult den 2 januari [2012] och åtföljdes av följande meddelande: ”Skickar över dokumentationen för charretten som vi nu har på granskning. Kom gärna med synpunkter ni också.” BB tolkade detta som ett material inom ramen för samarbetet mellan Trafikverket och kommunen. BB ansåg inte att kommunen vid den tidpunkten kunde lämna ut material som var under bearbetning av annan part. BB hade också tidigare hänvisat AA till Trafikverket för att få del av rapporten. Kommunen fick inte del av någon färdig rapport förrän Trafikverket levererade 200 exemplar vid informationsmötet den 19 januari.

text: I denna del redovisade kommunstyrelsen följande bedömning.

text: Kommunstyrelsen anser att det är en korrekt bedömning, att underlaget till rapporten skickats i samrådssyfte, en så kallad delning, och var vid den tidpunkten inte en allmän handling. Dock borde AA ha fått information om att den inte ansågs vara en allmän handling och informeras om rätten att få ett beslut om detta.

text: När det gäller kommunens hantering av AA:s övriga framställningar framgick bland annat följande av yttrandet och därtill fogade bilagor.

text: Efter viss korrespondens mellan AA och kommunen översände kommunjuristen CC den 9 februari 2012 e-postloggar avseende e-postmeddelanden mellan Strängnäs kommun och Trafikverket för de senaste 30 dagarna till AA. Denne uppmanades att från logglistan precisera vilka e-postmeddelanden han önskade ta del av. AA informerades vidare om att kommunen skulle undersöka om det fanns e-postmeddelanden sparade som var äldre än 30 dagar hos enskilda handläggare. Under perioden den 10 till den 14 februari översände kommunen ett antal dokument till AA, redogjorde för gällande gallringsbestämmelser och bad honom att i några avseenden precisera sin begäran. Under denna tid inkom AA med ytterligare förfrågningar.

text: I beslut den 2 mars avslog kommunstyrelsen delvis några av AA:s framställningar. I beslutet anges att kommunen tillmötesgått AA:s begäran så långt det varit möjligt, men att vissa handlingar gallrats och därför inte kan lämnas ut.

text: AA överklagade beslutet och yrkade att e-postlistor avseende alla epostmeddelanden som skickats till och från BB fr.o.m. den 1 januari 2011 skulle lämnas ut. Under målets handläggning i kammarrätten lyckades kommunen, ur den molntjänst man använder, ta fram e-postlistor avseende all extern e-post som skickats till och från BB från och med den 21 mars 2011, vilka lämnades ut till AA. Kammarrätten avslog den 15 maj 2012 AA:s överklagande med hänvisning till att det inte fanns skäl att ifrågasätta kommunstyrelsens uppgift om att några ytterligare e-postlistor inte fanns förvarade hos kommunen.

text: I denna del redovisade kommunstyrelsen följande bedömning av handläggningen.

text: […] Då AA begärt e-post har det varit svårt att eftersöka just e-post i ärendehanteringssystemet eftersom rubriken inte alltid anger att det är just e-post det handlar om och han har inte heller begärt e-post i ett specifikt ärende utan korrespondens som rör två eller fler parter. AA har därför fått post- och dokumentlistor samt e-postlistor för att precisera vilka handlingar han vill ta del av. [---] Anledningen till att AA från början endast fick e-postloggar för 30 dagar var missförstånd och bristande kommunikation och rutiner mellan kommunstaben och IT-enheten. Så snart det hade klargjorts att kommunen hade tillgång till e-postlistor för längre tid tillbaka än 30 dagar skickades dessa till AA. [---] […] AA:s begäran har omfattat ett stort antal handlingar. Begäran var relativt oprecis och han har uppmanats att från e-postlistor närmare precisera vilken e-post han vill ha del av. Han har även fått ta del av viss e-post samt post- och dokumentlistor. Strängnäs kommun har endast en förvaltning men är uppdelat i ett antal kontor. Informationen som AA har begärt har krävt efterforskningar på samtliga kontor och flera myndigheter. När Strängnäs kommun insåg att begäran var omfattande skedde en samordning via kommunstaben istället för att hänvisa AA till olika myndigheter. Kommunstyrelsen har så skyndsamt som möjligt behandlat AA:s begäran. Ett beslut om avslag på begäran av utlämnande av handlingar hade dock kunnat fattas i ett tidigare läge. AA begär den 14 februari ett beslut om utlämnande av handlingar. Senare samma dag skickas ytterligare e-postlistor till honom, e-postlistor för trafik mellan BB och Trafikverket från och med den 1 januari 2011 och även information om att all BB:s e-post finns att tillgå. AA meddelar att han vill komma och titta på informationen. Kommunen har då inte sett någon anledning att fatta ett beslut eftersom kommunen uppfattat att AA är nöjd med de handlingar han fått möjlighet att få tillgång till. Kommunen anser inte heller att det finns ytterligare handlingar att lämna ut, allt som är möjligt att lämna ut har också på något sätt erbjudits AA genom att ha fått handlingar per e-post, genom möjligheten att på stället ta del av handlingarna eller mot avgift få kopia.

text: Kommunstyrelsens slutsats var att AA:s begäran tillgodosetts så långt som möjligt.

text: AA kommenterade yttrandet och anförde därvid bland annat att det, när han kontaktade kommunen, enbart handlade om att han ville få del av det material angående stationsprojektet som kommunen erhöll den 2 januari. Eftersom den

text: begärda handlingen inte hade diarieförts, dess existens förnekades och epostloggarna gallrades efter 30 dagar, var det omöjligt för honom att ta reda på om rapporten kommit in eller inte. Kommunen hade enligt hans mening försökt kringgå offentlighetsprincipen genom sitt agerande.

text: Rättslig reglering

text: Handlingsutlämnande

text: Grundläggande regler

text: Grundläggande regler om allmänna handlingars offentlighet finns i

text: 2 kap.

text: tryckfrihetsförordningen

text: (TF). Enligt dessa bestämmelser har var och en rätt att ta del av en handling som förvaras hos en myndighet om den är inkommen till myndigheten eller upprättad där, förutsatt att den inte omfattas av sekretess (offentlighetsprincipen).

text: Med handling avses inte bara konventionella handlingar utan också upptagningar som kan läsas, avlyssnas eller på annat sätt uppfattas med tekniskt hjälpmedel. En handling i den formen anses förvarad hos en myndighet om den är tillgänglig för myndigheten med teknik som myndigheten själv använder.

text: Av Regeringsrättens avgörande den 7 oktober 1998 (

text: RÅ 1998 ref. 44

text: ) framgår att datalagrade förteckningar över in- och utgående e-postmeddelande (e-postlogg) hos tjänstemän vid en myndighet är att anse som allmänna handlingar enligt TF.

text: Potentiella handlingar

text: En sammanställning av uppgifter ur en upptagning för automatiserad behandling anses förvarad hos myndigheten om denna kan ta fram den med rutinbetonade åtgärder. En sådan s.k. potentiell handling omfattas av offentlighetsprincipen. Regler om rätten att få ut allmänna handlingar gäller däremot inte sammanställningar av mer komplicerat slag. En myndighet är alltså enligt dessa regler inte skyldig att sammanställa uppgifter som finns i dess databaser annat än om detta kan ske med en begränsad arbetsinsats och till en ringa kostnad. För sammanställningar av personuppgifter gäller särskilda begränsningar.

text: Utkast och säkerhetskopior

text: Utkast eller koncept till myndighets beslut eller skrivelse eller annan därmed jämställd handling som inte har expedierats anses inte som allmän handling, såvida den inte tas om hand för arkivering (

text: 2 kap. 9 §

text: TF). Bestämmelsen gäller även då en myndighet från utomstående, t.ex. en annan myndighet, begär in synpunkter på en preliminär produkt. Under förutsättning att översändandet uteslutande sker i samrådssyfte anses handlingen inte expedierad och därmed inte som upprättad och allmän. Den blir inte heller att anse som inkommen och därmed allmän hos den mottagande myndigheten. (Skulle den konsulterade myndigheten emellertid lämna ett skriftligt svar – i en separat skrivelse eller genom att returnera handlingen med påtecknade kommentarer – blir detta svar en inkommen och därmed allmän handling hos den myndighet som begärt synpunkter, se härom Bohlin, Offentlighetsprincipen, 8 u. 2010, s. 107-109.)

text: Som allmän handling anses inte heller en handling som en myndighet förvarar endast i syfte att kunna återskapa information som har gått förlorad i en myndighets ordinarie system för automatiserad behandling av information, en s.k. en säkerhetskopia (

text: 2 kap. 10 §

text: TF).

text: Skyndsamhetskrav

text: En allmän handling som får lämnas ut ska enligt

text: 2 kap. 12 §

text: TF tillhandahållas genast eller så snart det är möjligt. Det ska ske på stället och utan avgift. Den som så begär har också rätt att mot fastställd avgift få en kopia av handlingen. En sådan begäran ska behandlas skyndsamt (

text: 2 kap. 13 §

text: TF).

text: Besked i en utlämnandefråga bör normalt lämnas samma dag som begäran gjorts. Någon eller några dagars fördröjning kan dock godtas om det är nödvändigt för att ta ställning till om utlämnande får ske. Ett visst ytterligare dröjsmål kan vara ofrånkomligt om framställningen avser eller fordrar genomgång av ett omfattande material. I sådana fall kan det många gånger vara lämpligt att successivt lämna besked om vad som kan lämnas ut.

text: Handläggare och myndighetsprövning

text: Om en anställd vid en myndighet har ansvar för vården av en handling, är det enligt

text: 6 kap. 3 § offentlighets- och sekretesslagen

text: (2009:400, OSL) i första hand denne som ska pröva om handlingen ska lämnas ut. I tveksamma fall ska den anställde låta myndigheten göra prövningen (myndighetsprövning), om det kan ske utan onödigt dröjsmål. Vägrar den anställde att lämna ut handlingen eller del av den ska den som begär handlingen informeras om möjligheten att begära myndighetsprövning. Av informationen ska framgå att det för överklagande krävs att sökanden först begär och erhåller ett skriftligt beslut från myndigheten.

text: Överklagande

text: Om en myndighetsprövning resulterar i att myndigheten helt eller delvis vägrar att lämna ut en handling kan myndighetens beslut enligt

text: 6 kap. 8 §

text: OSL överklagas till kammarrätt.

text: Registrering Av

text: 5 kap. 1 §

text: OSL följer att allmänna handlingar enligt huvudregeln ska registreras så snart de har kommit in till eller upprättats hos myndigheten. Handlingar som inte omfattas av sekretess behöver dock inte registreras som de hålls så ordnade att det utan svårighet kan fastställas om de inkommit eller upprättats. Om det är uppenbart att en allmän handling är av ringa betydelse för myndighetens verksamhet, behöver den varken registreras eller hållas ordnad. Arkivering och gallring Enligt

text: 2 kap. 18 §

text: TF meddelas grundläggande bestämmelser om hur allmänna handlingar ska bevaras samt om gallring av sådana handlingar i lag. I

text: arkivlagen (1990:782)

text: behandlas bl.a. frågor om arkiveringsskyldighet, arkivansvar, arkivvård och gallring. I

text: 8 § andra stycket

text: anges att kommunstyrelsen som huvudregel är

text: arkivmyndighet i kommunen. I 10 § fastslås att allmänna handlingar får gallras, men att det vid gallringen ska beaktas att arkiven utgör en del av kulturarvet. Vidare måste det beaktas att det material som återstår efter gallring ska kunna tillgodose rätten att ta del av allmänna handlingar, behovet av information för rättskipningen och förvaltningen, och forskningens behov. Av 16 § framgår att kommunfullmäktige får meddela föreskrifter om arkivvården inom kommunen, i den utsträckning något annat inte är särskilt föreskrivet. Hur beslut om gallring ska fattas inom en kommunen framgår som regel av kommunens arkivreglemente (dvs. kommunfullmäktiges föreskrifter).

text: Råd om bevarande och gallring hos kommuner och landsting har utfärdats av Sveriges kommuner och landsting tillsammans med Riksarkivet i serien ”Bevara eller gallra”. I de gallringsråd som gavs ut år 2010 för lednings- och stödprocesser i kommuner, landsting och regioner anges att e-postloggar kan gallras under förutsättning att de inte längre behövs för återsökning av de handlingar som inkommit eller utgått från myndigheten och som ska bevaras. Vidare anges att epost som regel kan gallras om den överförts till annat format eller annan databärare, t.ex. genom utskrift på papper. I råden anges att det är lämpligt att kommunen fattar ett generellt gallringsbeslut för denna typ av handlingar. Råden är utarbetade med Riksarkivets föreskrifter och allmänna råd om gallring av handlingar av tillfällig eller ringa betydelse (

text: RA-FS 1991:6

text: , ändrad genom

text: RA-FS 1997:6

text: ) som förebild.

text: Bedömning

text: Registrering och gallring av e-post Som framgått ovan utgör en e-postlogg en allmän handling. Loggen genereras automatiskt och dess funktion avser systemets drift och säkerhet. E-postloggar betraktas typiskt sett som en handling av ringa eller tillfällig betydelse och kan därför gallras efter relativt kort tid. Av kommunstyrelsens yttrande framgår att epostmeddelanden som utgör allmänna handlingar ska registreras i kommunens diarium, varför loggen inte är nödvändig för att kunna finna allmänna handlingar. Mot denna bakgrund har jag ingenting att erinra mot att Strängnäs kommun, i enlighet med det gallringsbeslut kommunstyrelsen fattat, gallrar sina e-postloggar efter 30 dagar.

text: Av vad som ovan sagts framgår vidare att ett e-postmeddelande får raderas ur epostsystemet om det inte utgör en allmän handling, om det är av ringa betydelse för myndighetens verksamhet och därför inte behöver registreras, eller om meddelandet har överförts till och registrerats i ett ärende eller på motsvarande sätt tagits om hand för registrering och arkivering. I ärendet saknas underlag för slutsatsen att Strängnäs kommun felaktigt skulle gallra e-postmeddelanden. Kommunstyrelsen har dock vidgått att det förekommer vissa brister när det gäller enskilda medarbetares registrering av e-post i ärendehanteringssystemen men uppgett att man nu har antagit nya tydliga riktlinjer för detta.

text: Sammanfattningsvis finns inte skäl för någon kritik mot Strängnäs kommun när det gäller kommunens rutiner avseende registrering och gallring av e-post. Mot bakgrund av de uppgifter kommunen lämnat vill jag dock erinra om vikten av att tillämpningen av de nya riktlinjerna följs upp.

text: Begäran om att ta del av e-post Som angetts tidigare utgör en e-postlogg en allmän handling. Loggen generas automatiskt i samband med att e-post skickas och tas emot. Ur e-postsystemet kan också tas fram förteckningar över den e-post som finns lagrad där. Sådana förteckningar, eller listor, utgör s.k. potentiella handlingar och omfattas av offentlighetsprincipen, om de kan tas fram av myndigheten med rutinbetonade åtgärder. I vilken utsträckning AA efterfrågat e-post, e-postloggar eller e-postlistor och vad han fått del av är inte fullt klarlagt i ärendet. Varken AA eller kommunen har hållit isär begreppen i sina redogörelser för vad som förevarit. Följande kan dock konstateras.

text: Kommunstyrelsen har uppgett att kommunen fram till den 14 februari 2012 försökte få klarhet i vilka handlingar AA efterfrågade och att material kontinuerligt lämnades ut till honom. Att det dröjde fram till den 2 mars innan kommunen meddelade ett överklagbart beslut beträffande vissa delar av AA:s framställningar har förklarats med att kommunen uppfattade att denne var nöjd med de handlingar han erbjudits att ta del av. Vad som framkommit ger inte underlag för någon kritik mot kommunen.

text: Av utredningen framgår vidare att viss e-post som omfattades av AA:s begäran hade gallrats ur kommunens e-postsystem. Säkerhetskopior fanns dock bevarade i den molntjänst som kommunen använder. Detta förhållande förbisågs initialt, varför utlämnandet dröjde en tid. Mot bakgrund av att säkerhetskopior inte utgör allmänna handlingar saknas det skäl att rikta kritik mot att det inte omgående undersöktes om e-post fanns bevarad på detta sätt.

text: Begäran om att ta del av en rapport som bifogats ett e-postmeddelande Av utredningen framgår att BB, som mottog AA:s begäran, gjorde bedömningen att den rapport han fick från Trafikverkets konsult den 2 januari 2012 inte var att betrakta som en allmän handling. Anledningen till detta var att den fortfarande var under bearbetning och översändes till kommunen i samrådssyfte. Till AA uppgav han att den inte kommit in till kommunen. Kommunstyrelsen har i sitt yttrande vidgått att AA rätteligen borde ha informerats om BB:s bedömning och sin rätt att få ett överklagbart beslut.

text: BB har lämnat den direkt felaktiga uppgiften att rapporten inte hade kommit in till kommunen. Genom detta har han omöjliggjort en rättslig prövning av sin bedömning. BB måste kritiseras för sitt agerande.


nyckelord: Samtycke Sekretess

publisher: Justitieombudsmannen

title: Lämpligheten av att en länsarbetsnämnd i förväg ger företag möjlighet att efterge sekretess i ärenden om varsel enligt lagen (1974:13) om vissa anställningsfrämjande åtgärder

org: jo

text: Anmälan

type: rubrik

text: AA anmälde Länsarbetsnämnden i Jönköpings län till JO för dess handläggning av ärenden rörande varsel om uppsägning. Han anförde i huvudsak följande. Företag som avser att varsla om uppsägning får av länsarbetsnämnden en blankett, på vilken de kan ange om de önskar att varselbeskedet skall vara sekretessbelagt eller inte. Länsarbetsnämnden har för AA förklarat att företagets inställning utgör endast en del av nämndens bedömning i det fall att handlingar begärs utlämnade i ärendet. Enligt uppgift har dock länsarbetsnämnden haft en från företaget avvikande åsikt i endast ett fall. I det fallet hade uppgifterna redan publicerats i lokaltidningen och företagsledningen tillfrågades dessutom om det var i sin ordning att lämna ut uppgifterna. AA ifrågasatte om inte länsarbetsnämndens förfarande står i strid med sekretesslagens mening. Han ansåg vidare att bedömningen av sekretess bör vara mycket strikt och att länsarbetsnämnden bör få klara regler för när sekretess skall användas.

type: stycke

text: Utredning

text: Från Länsarbetsnämnden i Jönköpings län inhämtades en kopia av den aktuella blanketten. Blanketten hade följande lydelse. FRÅGA OM SEKRETESS Vi medger att länsarbetsnämnden får lämna ut uppgift om detta varsel  Ja  Nej

text: Företrädare för massmedia ringer så gott som varje dag till länsarbetsnämnden för att få reda på om något varsel kommit in. Länsarbetsnämnden prövar varje sådan framställning utifrån gällande sekretessbestämmelser (se nedan). Undantag från sekretess kan medges av den som skyddas (t ex ett företag som lämnat varsel). Ett sådant medgivande kan göras ovan. Lagen (

text: ) om vissa anställningsfrämjande åtgärder innehåller regler om bl.a. varsel. Av dessa följer att underrättelser och varsel om driftinskränkningar

text: faller under Sekretesslagen. Om varslet orsakats av konkurs, så omfattas uppgifter om konkursen inte av sekretesslagen. Enligt 7 kap § 10 Sekretesslagen gäller sekretess i ärende om arbetsförmedling m.m. för uppgift om enskilds personliga förhållanden, och enligt 8 kap § 1 gäller sekretess i ärende om arbetsförmedling och ärende enligt lagstiftningen om anställningsfrämjande åtgärder för uppgift om enskilds affärs- eller driftförhållande, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde lider skada. Länsarbetsnämnden kommer att lämna ut uppgift om varsel, namn och kontaktperson till Arbetsmarknadens Försäkringsaktiebolag (AFA) samt till Trygghetsrådet i Jönköping (SAF/Ptk), med förbehåll att uppgifterna endast får användas i försäkrings- respektive medlemsärende, och att uppgifterna inte får röjas för utomstående. Förbehållet gäller också att innan någon åtgärd vidtas (t.ex. spridande av trycksaker eller annan information till enskild arbetstagare inom företaget) skall företagsledningens samtycke och synpunkter inhämtas. OBS! Blanketten skall alltid fyllas i och skrivas under samt bifogas varselanmälan

text: Ärendet remitterades till Arbetsmarknadsstyrelsen (AMS) för yttrande. I remissvaret anfördes följande.

text: Sekretessregler i s.k. varselärenden

text: 8 kap. sekretesslagen innehåller regler om sekretess med hänsyn främst till skyddet för enskilds ekonomiska förhållanden. Av 8 kap 1 § framgår att sekretess gäller i ärende om arbetsförmedling och ärende enligt lagstiftningen om anställningsfrämjande åtgärder för uppgift om enskilds affärs- eller driftförhållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde lider skada. I fråga om uppgift i allmän handling gäller sekretessen i högst tjugo år. Bland lagstiftningen om anställningsfrämjande åtgärder återfinns lagen (

text: ) om vissa anställningsfrämjande åtgärder. Uppgifter i de ärenden som initieras enligt denna lag, s.k. varselärenden, lämnas av företag som av olika skäl måste inskränka sin verksamhet. Företagen är skyldiga att på sätt som lagen bestämmer informera länsarbetsnämnden om driftinskränkningen, bl.a. genom att lämna uppgifter om namn på de anställda som berörs. Sekretess är huvudregel (omvänt skaderekvisit) vad gäller uppgifter i varselärenden. Den som tillämpar bestämmelsen måste därför förvissa sig om att det står helt klart att uppgiften kan utlämnas utan att företaget i de aktuella ärendena lider skada. Den höga sekretesströskeln har t.ex. fått till följd att länsarbetsnämnderna i diarieföringen av handlingar i varselärenden med stöd av 15 kap. 2 § 2 st sekretesslagen vanligen utelämnar namnet på det företag som varslat, för att diariet i övriga delar skall kunna företes för allmänheten. AA synes ha en uppfattning att en mindre sträng sekretess bör gälla för uppgifter i dessa ärenden. Han framhåller att sekretess skall gälla först när ett företag lider ”mycket svår och påvisbar skada”.

text: Med hänvisning till vad nyss sagts delar AMS inte denna uppfattning. Även om sekretesslagens regler inte så sällan är svåra att tillämpa är de emellertid enligt AMS mening så ”klara” som AA efterlyser.

text: Länsarbetsnämndens handläggning av kontakter med företag som avser lämna eller har lämnat varsel om driftinskränkning

text: Av – – – blanketten framgår – – – att den alltid skall fyllas i och skrivas under samt bifogas varselanmälan. Länsarbetsnämnden har enligt AMS mening inget författningsstöd för detta krav. Intresset från massmedia om att få uppgifter om företag som varslat är emellertid stort, varför det kan anses praktiskt att lämna företagen i fråga tillfälle att ge sitt medgivande till att lämna ut uppgifter. Ett nej från företagets sida att lämna ut uppgifter är dock utan verkan vilket även länsarbetsnämnden synes mena när man berör frågan i sitt brev av 1999-04-28 till AA. Användningen av blanketten står därför enligt AMS mening inte i alla delar i överensstämmelse med en författningsenlig handläggning av utlämnandeärenden. I blanketten finns även texten ”om varslet orsakats av konkurs så omfattas uppgifter om konkursen inte av sekretesslagen”. Vad som avses med denna mening är otydligt. Oavsett om det varslande företaget är i konkurs eller ej måste 8 kap 1 § sekretesslagen anses vara tillämplig på uppgifter om företagets affärsoch driftförhållanden. AMS avser därför att ta upp en diskussion med länsarbetsnämnden om ändringar i blanketten utifrån vad här sagts samt med beaktande av Justitieombudsmannens beslut i ärendet. Av upplysningar som inhämtades från länsarbetsnämnden framgick följande. Ett varselärende hos länsarbetsnämnden initieras av att en företrädare för ett företag informerar om att företaget avser att varsla om uppsägning. Företaget tillställes då ett ”standardpaket”, bestående av s.k. varselblankett, den i detta ärende aktuella sekretessblanketten samt ett par informationsbroschyrer. Om företaget på blanketten efterger sekretessen lämnas handlingarna ut vid begäran härom. Om företaget däremot markerar i nej-rutan och inte bifogar en skrivelse med sina skäl för detta – och skälen inte på annat sätt är kända – tar länsarbetsnämnden kontakt med företaget och efterhör dess skäl för att anse att sekretess skall föreligga. De flesta varselbeskeden beläggs inte med sekretess av länsarbetsnämnden.

text: Stf. JO Ekberg anförde i beslut den 12 april 2000 följande.

text: Som framgår av remissvaret gäller presumtion för sekretess enligt 8 kap. 1 § sekretesslagen i ärenden om varsel enligt lagen (

text: ) om vissa anställningsfrämjande åtgärder. Paragrafen avser att skydda företag såvitt gäller deras affärs- och driftförhållanden.

text: Den för vilken sekretessen är tillkommen kan enligt 14 kap. 4 § sekretesslagen själv förfoga över sekretessen. Enligt det lagrummet kan nämligen sekretess till skydd för enskild helt eller delvis efterges av den enskilde. Med en enskild avses såväl en enskild fysisk person som en enskild juridisk person. Att samtycke kan ges i förväg med tanke på en kommande situation framgår av förarbetena till sekretesslagen (

text: prop. 1979/80:2

text: , del A, s. 331).

text: I ett läge där det ofta förekommer att handlingar som kan vara sekretessbelagda begärs utlämnade från en myndighet kan det ligga i linje med myndighetens allmänna serviceansvar att i förväg inhämta synpunkter på ett utlämnande från den för vilken sekretessen är tillkommen. En sådan åtgärd kan vara ägnad att

text: förkorta handläggningen av en begäran om utlämnande i vissa fall. Jag har mot bakgrund härav inte anledning till någon invändning mot att länsarbetsnämnden ger företag som anmält att de avser att varsla enligt lagen om vissa anställningsfrämjande åtgärder möjlighet att i förväg efterge sekretessen på det sätt som sker.

text: När det gäller den av länsarbetsnämnden använda blanketten för förfrågan om sekretess är jag däremot mera tveksam om den är alldeles lämpligt utformad. Den kan genom de inledande kryssalternativen ge det intrycket att det är företaget som självständigt förfogar över frågan huruvida utlämnande av uppgift om varsel får äga rum. Så är ju inte fallet. Om företaget inte lämnar medgivande till utlämnande, ankommer det på länsarbetsnämnden att med utgångspunkt från bestämmelserna i sekretesslagen pröva huruvida utlämnande kan ske. Det är som framgått av utredningen inte ovanligt att nämnden vid en sådan prövning finner att skäl för sekretess inte föreligger.

text: Det har vidare upplysts att nämnden i vissa fall där samtycke till utlämnande inte ges tar kontakt med företaget och efterhör företagets närmare grunder för att sekretess skall anses föreligga. Med hänsyn till det skaderekvisit som finns i sekretessbestämmelsen – sekretess råder om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att företaget lider skada – är självfallet företagets inställning en viktig del i den bedömning som länsarbetsnämnden skall göra. Nämnden måste emellertid väga in även andra faktorer när ställning skall tas till om utlämnande kan ske. Det sägs visserligen i blanketten att nämnden prövar utlämnandefrågor enligt gällande sekretessbestämmelser men utan uttrycklig erinran om detta förhållande vid kontakten med företaget kan företaget ånyo bibringas uppfattningen att det är företagets åsikt som är avgörande för om utlämnande skall ske eller ej.

text: Enligt min mening bör tydligare än som nu sker anges på blanketten att företagets uppfattning i sekretessfrågan – i fall då eftergift inte medges – endast utgör en del av underlaget för länsarbetsnämndens bedömning vid en begäran om handlingsutlämnande. AMS har i sitt yttrande pekat på andra delar av blanketten där en översyn kan vara motiverad. Eftersom AMS avser att ta upp en diskussion med länsarbetsnämnden om ändringar i blanketten och jag förutsätter att så sker går jag inte vidare i ärendet.

type: avgorande


avgjordAv: Kerstin André

nyckelord: Bistånd Omprövning

title: Fråga bl.a. om handläggningen av en ansökan om bistånd när socialnämnden nyligen hade prövat frågan

text: AA framförde i en anmälan till JO klagomål mot stadsdelsförvaltningen Tynnered i Göteborgs kommun angående handläggningen av hans ansökan om bistånd till säng, körlektioner samt kostnader för behandling hos naprapat. Han gjorde gällande att han vid tiden för anmälan till JO ännu inte fått något beslut i biståndsärendet, trots att det gått sex veckor sedan han lämnade in ansökan.

text: Inledningsvis inhämtades upplysningar per telefon från enhetschefen BB. Därefter remitterades anmälan till Stadsdelsnämnden Tynnered i Göteborgs kommun för utredning och yttrande. Nämndens sociala utskott överlämnade som sitt remissvar ett yttrande upprättat av verksamhetschefen CC. I remissvaret anfördes i huvudsak följande.

text: AA ansökte 2000-03-29 om ekonomiskt bistånd till säng, körkort samt kostnader för behandling hos naprapat. Vad gäller ekonomiskt bistånd till inköp av ny säng, ansökte AA redan 2000-02-10 om medel till detta ändamål. Ansökan avslogs med motiveringen att kompletterande hemutrustning beviljats med 6 500 kronor hösten 1999. AA:s behov av säng ansågs tillgodosett eftersom en säng fanns i hans befintliga boende och det hade inte framkommit några synnerliga skäl till varför socialtjänsten skulle bevilja medel till en ny sängbotten. Beslutet delgavs AA 2000-02-11. Eftersom inget förnyat beslutsunderlag inkommit till förvaltningen tillsammans med ansökan 2000-03-29, meddelades AA per telefon 2000-04-07 att beslutet från 2000-02-11 kvarstår så länge intyg, som styrker hans behov av en ny säng, ej kan uppvisas från hans behandlande läkare. Läkarutlåtande från dr DD, Lillhagens sjukhus, inkom till förvaltningen 2000-06-05. AA:s ansökan om ny säng utreds för närvarande. Enligt AA skulle läkarutlåtandet ha faxats till förvaltningen redan 2000-03-29 men det har aldrig kommit socialtjänsten tillhanda. Angående framställan om medel till körlektioner och körkort ansökte AA redan 2000-0l-07 om ekonomiskt bistånd till dessa kostnader eftersom han erbjudits arbetsträning och eventuellt arbete på Skogaberg om han hade körkort. Som ett led i hans rehabilitering ställde sig socialtjänsten positiv till att bevilja AA dessa kostnader och han uppmanades ta kontakt med en trafikskola för att få ett kostnadsförslag. AA avbröt emellertid arbetsträningen eftersom han inte fick någon ekonomisk ersättning från Skogaberg. Socialtjänsten meddelade AA per telefon 2000-01-14 att hans ansökan om körkort är direkt avhängigt hans arbetsträning och löfte om arbete på Skogaberg. Då AA ej återupptog sin arbetsträning meddelades han 2000-02-11 avslag på ansökan om körlektioner och körkort.

text: Vid tidpunkten för den förnyade ansökan 2000-03-29 hade AA:s situation ej förändrats och arbetsträning på Skogaberg var ej aktuell. AA informerades per telefon 2000-04-07 om att ekonomiskt bistånd till körkort kan utgå först när det kan ses som ett led i hans rehabilitering och att beslutet från 2000-02-11 om avslag kvarstår. För att socialtjänsten skall ompröva sitt beslut måste AA medverka till en förändring av sin situation. AA ansökte 2000-03-29 även om ekonomiskt bistånd till kostnader för naprapatbehandling. Vid telefonsamtal med AA 2000-04-07 meddelades han muntligen att han kan uppsöka sin naprapatläkare och påbörja behandlingen. Mot uppvisande av kvitto kommer han sedan att erhålla ersättning motsvarande vad socialtjänsten beviljar för läkarbesök hos läkare anslutna till försäkringskassan. AA förmodade att kostnaderna därmed skulle täckas och skulle påbörja sin behandling. I sin skrivelse, daterad 2000-05-08, till JO, framför AA att han efter sex veckor ej fått beslut på sin ansökan om ekonomiskt bistånd. Med hänvisning till ovanstående, bestrider förvaltningen detta påstående. Ett intyg från AA:s läkare skulle ha faxats till förvaltningen 2000-03-29 men detta har ej kommit socialtjänsten tillhanda. Läkarutlåtandet, som styrker AA:s behov av ny säng och körkort, inkom till förvaltningen först 2000-06-05 och med detta nya underlag för handen utreds nu AA:s ansökan om bistånd. Kompletterande upplysningar inhämtades per telefon från enhetschefen BB. Journalanteckningar och beslut m.m. i biståndsärendet under tiden februari 2000 t.o.m. april 2000 infordrades från stadsdelsförvaltningen.

text: I ett beslut den 26 februari 2002 anförde JO André följande.

text: AA ansökte den 7 januari 2000 om bistånd till kostnaden för att ta körkort. En tid därefter, den 10 februari, ansökte han även om bistånd för att kunna anskaffa en ny sängbotten.

text: Handläggaren av ansökningarna synes inledningsvis ha ställt sig positiv till framställningen om bistånd till kostnaden för körkort. Bakgrunden var att AA hade erbjudits s.k. arbetsträning och att han eventuellt även skulle få ett arbete om han hade körkort. Under den tid som AA:s ansökan utreddes avbröt han emellertid arbetsträningen. Eftersom nämndens benägenhet att bistå till kostnaden var knuten till AA:s rehabilitering avslogs ansökan såvitt gällde kostnaden för körkort i ett beslut den 11 februari 2000. Hans ansökan om bistånd till en sängbotten avslogs samma dag med motiveringen att han redan beviljats medel till hemutrustning.

text: AA ansökte på nytt den 29 mars 2000 om bistånd till körkortskostnaden och medel för att köpa en ny sängbotten. Enligt remissvaret upplystes AA den 7 april 2000 per telefon om att det tidigare beslutet den 11 februari 2000 om avslag på ansökan kvarstod.

text: I

text: 27 § förvaltningslagen (1986:223)

text: regleras förutsättningarna för att en myndighet skall vara skyldig att ompröva ett tidigare fattat beslut. Myndigheterna har dessutom en självrättelsebefogenhet i vidsträckt mening som tillkommit genom praxis och som utgör ett komplement till bestämmelsen i

text: förvaltningslagen

text: . När en part som har fått avslag på en ansökan återkommer med en begäran om att myndigheten åter skall pröva saken, är myndigheten skyldig att ta ställning till ansökan genom ett nytt beslut. Detta gäller oavsett om myndigheten anser att det tidigare beslutet bör ändras eller inte (se Hellners/Malmqvist, Nya

text: förvaltningslagen

text: med kommentarer, femte upplagan s. 299). Beslutet skall utformas så att det klart framgår vad det avser och huruvida den enskildes framställning har avslagits eller inte. När det gäller utformningen av omprövningsbeslut kan jämföras med vad som gäller för utformningen av beslut angående bistånd i allmänhet (se t.ex. JO:s ämbetsberättelse 1996/97 s. 253). Beslutet skall självfallet dokumenteras i akten. Detta framgår av

text: 11 kap. 5 § socialtjänstlagen (2001:453)

text: , SoL (

text: 51 §

text: SoL i den äldre

text: socialtjänstlagen

text: Av remissvaret framgår att handläggaren gjorde bedömningen att AA:s nya framställning om bistånd till körkortskostnaden inte skulle bifallas. Enligt vad nämnden anfört underrättades AA härom per telefon den 7 april 2000. Vid min granskning av akten saknas dock dokumentation om detta. I enlighet med det nyss sagda skulle handläggarens ställningstagande ha kommit till uttryck i ett klart och tydligt beslut som skulle ha dokumenterats i akten.

text: Jag kan ha viss förståelse för att en handläggare kan bli tveksam till hur en ansökan om bistånd skall handläggas när saken nyligen har prövats. Att en enskild kommer in med en ny ansökan kort tid efter att nämnden har behandlat samma sak är inte en helt ovanlig situation. Nämnden synes inte inför sitt yttrande hit närmare ha reflekterat över den formlösa hanteringen av AA:s förnyade ansökan om bistånd till körkortskostnaden. Jag förutsätter dock att nämnden uppmärksammar handläggarna vid förvaltningen på hur en ansökan skall handläggas i en situation som den jag nu behandlat.

text: När det gäller den förnyade ansökan den 29 mars 2000 om bistånd till en sängbotten har nämnden haft att handlägga framställningen på samma sätt som när det gälle AA:s begäran om bistånd till körkortskostnaden. Nämnden har i sitt yttrande anfört att AA den 7 april 2000 per telefon upplystes om att beslutet inte kunde omprövas om inte AA kom in med ett läkarintyg som visade att han hade behov av en ny sängbotten. Huruvida beskedet innefattade ett avslag på ansökan eller inte framgår inte klart av utredningen här. En välvillig tolkning av handläggningen skulle kunna ge vid handen att beskedet inte innefattade ett avslag på framställningen utan att AA anmodades att komma in med en komplettering av sin ansökan. Handläggaren borde naturligtvis tydligt ha dokumenterat vad som avhandlades vid samtalet med AA.

text: Enligt remissvaret dröjde det ungefär två månader från det att handläggaren gett AA besked om att han måste uppvisa ett läkarintyg fram till dess att intyget kom in till förvaltningen. Om intyget inte hade kommit in, har nämnden haft att fatta beslut på föreliggande utredning. Mot bakgrund av vad som anförts i remissvaret ligger det nära till hands att anta att ansökan då hade avslagits. Att ärendet hållits öppet kan därför möjligen ha varit till fördel för AA. Om ett ärende hålls öppet under lång tid i avvaktan på en komplettering, finns det emellertid alltid risk för att ärendet blir bortglömt hos förvaltningen. Som regel bör därför uppställas en tidsfrist inom vilken kompletterande handlingar skall ha inkommit till förvaltningen. Eftersom någon sådan frist inte synes ha bestämts i detta fall, kan det i och för sig diskuteras om inte handläggaren borde ha efterfrågat intyget när

text: det inte kom in. Sannolikt hade detta kunnat bidra till att handläggningstiden förkortats.

text: I samband med framställningarna om bistånd till kostnader för sängbotten och körkort begärde AA även bistånd till kostnaden avseende behandling av naprapat. Enligt remissvaret meddelades AA den 7 april 2000 per telefon att han kunde uppsöka sin naprapat och påbörja behandlingen och att han sedan mot uppvisande av kvitto skulle komma att få ersättning motsvarande vad nämnden beviljade för läkarbesök hos läkare anslutna till försäkringskassan. Enhetschefen BB har upplyst att det muntliga beskedet var ett förhandsbesked om nämndens kommande ställningstagande. Om AA hade kommit in med ett kvitto på de kostnader han haft för naprapatbehandlingen hade kvittot setts som en faktisk ansökan. Han hade då fått ett beslut som delvis innebar avslag i den del kostnaden översteg ”norm”.

text: Vid förvaltningen uppstår givetvis situationer då en enskild i stället för ett formellt beslut får ett besked under hand. Sådana upplysningar kan t.ex. avse efter vilka normer nämnden fattar beslut om bistånd för olika typer av kostnader. Om det inte står helt klart att den enskilde önskar endast upplysning om sin rätt till bistånd skall hans begäran uppfattas som en framställan om bistånd och således avgöras i ett beslut (se bl.a. JO:s ämbetsberättelse 1987/88 s. 151). I förevarande fall står det klart att AA ansökte om bistånd till kostnaden för behandling hos en naprapat. Det har därför ankommit på nämnden att fatta ett beslut med anledning av hans framställan. I och för sig har det självfallet inte förelegat något hinder mot att handläggaren bett AA att komplettera sin ansökan med uppgift om kostnaden för behandlingen. Såvitt framgår av utredningen synes dock handläggaren ha ansett att något ärende inte uppkommit hos nämnden innan AA lämnat in ett kvitto avseende behandlingen. Som framgår av det tidigare anförda har det synsättet inte varit riktigt. Genom AA:s begäran om bistånd har ett ärende inletts som har bort föranleda ett formellt beslut oavsett om han företett kvitto eller ej, låt vara att beslutets materiella innehåll givetvis kan ha varit beroende av om ansökan kompletterats i detta hänseende. Jag kan i denna del även konstatera att det i akten saknas dokumentation av vad som förevarit vid samtalet mellan handläggaren och AA rörande framställningen om bistånd till kostnaden för behandling av naprapat.

text: Sammanfattningsvis måste jag konstatera att det har brustit i handläggningen av AA:s biståndsansökningar såvitt här är i fråga och att det finns påtagliga brister i dokumentationen i biståndsärendet. Enligt vad som framkommit vid min granskning finns det skäl för nämnden att se över förvaltningens rutiner i dessa hänseenden.


avgjordAv: Justitieombudsmannen Lilian Wiklund

title: Kritik mot Socialnämnden i Huddinge kommun för handläggningen av ett ärende om insatser enligt 9 § lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade, LSS

sammanfattning: I ett ärende som gäller insatser enligt 9 § LSS har den enskilde, om det inte finns särskilda skäl mot det, rätt att muntligen vid besök lämna uppgifter inför nämnden eller, om beslutanderätten delegerats, till den som på nämndens vägnar ska fatta beslut. Socialnämnden i Huddinge kommun kritiseras för att den enskilde i ett sådant ärende inte bereddes möjlighet att träffa beslutsfattaren innan beslut i ärendet meddelades.

text: Anmälan

text: AA framförde i en anmälan till JO klagomål mot socialkontoret i Huddinge kommun angående handläggningen av ett ärende enligt LSS. Hon anförde bl.a. följande. Hon ansökte tillsammans med sin make om insatsen korttidsvistelse enligt

text: 9 §

text: LSS för sin dotter BB. De ville utnyttja rätten att muntligen lägga fram sina åsikter innan kommunen fattade beslut i ärendet. De kontaktade därför handläggaren ett flertal gånger för att bestämma tid för ett möte. Den 24 mars 2011 mailade hon handläggaren och påpekade att det finns en ny bestämmelse gällande rätten att muntligen vid besök få lämna uppgifter inför nämnden. Handläggaren svarade att nämndbeslut som avser korttidsvistelse är delegerat till tjänsteman på biståndskansliet. Enligt handläggaren skulle man få träffa nämnden eller den tjänsteman som detta var delegerat till. De hade dock aldrig fått träffa någon från kommunen i det aktuella ärendet. Beslut i ärendet fattades den 9 mars 2011.

text: Utredning

text: Inledningsvis inhämtades vissa handlingar från social- och äldreomsorgsförvaltningen i Huddinge kommun.

text: Därefter anmodades Socialnämnden i Huddinge kommun att inkomma med utredning och yttrande över vad som hade framförts i anmälan.

text: I remissvaret anförde socialnämnden bl.a. följande.

text: 8 a §

text: LSS I ett ärende som gäller insatser enligt 9 § har den enskilde rätt att muntligen vid besök lämna uppgifter inför nämnden, om det inte finns särskilda skäl mot det. Den enskilde ska underrättas om sin rätt enligt första stycket. I paragrafen ges den enskilde rätt att i ärenden om insatser enligt

text: 9 §

text: LSS muntligen vid besök lämna uppgifter inför den nämnd som ska fatta beslut i ärendet. Har beslutanderätten delegerats har den enskilde rätt att framföra uppgifter till den som på nämndens vägnar ska fatta beslut. Om särskilda skäl föreligger kan beslutsfattaren vägra den enskilde ett personligt sammanträffande. Ett sådant särskilt skäl kan vara att en framställning i ett visst ärende är uppenbart ogrundad, eller att den enskilde upprepade gånger begär att få lämna uppgifter med stöd av bestämmelsen. Ett personligt sammanträffande får däremot inte nekas enbart av den anledningen att beslutsfattaren anser att den personliga inställelsen saknar värde ur utredningssynpunkt. Den enskilde ska underrättas om sin rätt enligt bestämmelsen. En motsvarande bestämmelse om företrädesrätt finns i

text: 11 kap. 9 § socialtjänstlagen (2001:453)

text: Prop. 2009/10:176

text: , s.59, 74–75) Biståndshandläggarens uppfattning är att BB och hennes ombud vid möte/besök på biståndskansliet den 12 november 2010 muntligen lämnade uppgifter avseende då pågående utredning om behov av korttidsvistelse (läger) inför den som beslutanderätten delegerats till. I detta fall biståndshandläggaren CC.

text: Förvaltningens synpunkter Biståndskansliet ser allvarligt på de anmälningar som görs och för biståndskansliet är det viktigt att upprätthålla en god kvalitet i både handläggning och bemötande av både brukare, dess anhöriga och brukares företrädare. Biståndskansliet beklagar de missförstånd som har uppstått i kommunikationen mellan biståndshandläggare och AA och tar till sig kritiken att AA upplever att hon bemötts med nonchalans, okunnighet och otydlighet. Bemötande, kommunikation och konsten att ge tydlig information är viktiga områden som alltid måste arbetas med för att upprätthållas och vidareutvecklas. Avseende handläggningsförfarandet är det biståndskansliets uppfattning att detta har varit rättsenligt. Den sökande BB och hennes ombud har vid besök muntligen getts tillfälle att lämna uppgifter gällande behov av korttidsvistelse enligt

text: 9 § 6

text: LSS till den tjänsteman som beslutanderätten delegerats till och som på nämndens vägnar fattade beslutet. Utredning, bedömning och förslag till beslut har kommunicerats. Utredning, beslut och besvärshänvisning har skriftligen delgetts BB och hennes ombud. Tilläggas kan att socialnämnden i Huddinge kommun även innan 1 januari 2011 haft som policy att arbeta som den nu nytillkomna § i 8 a LSS lagstadgar. Den enskilde som ansökt om insats enligt

text: 9 §

text: LSS har erbjudits och erbjuds att muntligen vid besök lämna uppgifter till socialnämnd eller till den som beslutanderätten delegerats till.

text: BB yttrade sig över nämndens remissvar och anförde därvid bl.a. följande. Vid mötet den 12 november 2010 gick de inte igenom ansökan gällande sommarkollot utan framförde endast några få synpunkter där de påpekade behovet av avlastning och BB:s behov av miljöombyte.

text: Bedömning

text: Av

text: 8 a §

text: LSS framgår att i ett ärende som gäller insatser enligt 9 § har den enskilde rätt att muntligen vid besök lämna uppgifter inför nämnden, om det inte finns särskilda skäl mot det. Den enskilde ska underrättas om sin rätt enligt första stycket.

text: Bestämmelsen infördes den 1 januari 2011. Den nämnd som avses i bestämmelsen är den som ska fatta beslut i ärendet. Om beslutanderätten har delegerats, har den enskilde rätt att framföra uppgifterna till den som på nämndens vägnar ska fatta beslut (se

text: prop. 2009/10:176 s. 59

text: f och s.74 f).

text: BB hade ansökt om korttidsvistelse enligt

text: 9 § 6

text: LSS. Hon och hennes ombud har därför haft rätt att till beslutsfattaren lämna uppgifter muntligt vid ett besök.

text: Nämnden har uppgett att beslutanderätten i ärenden rörande behov av korttidsvistelse enligt

text: 9 §

text: LSS delegerats till den handläggande tjänsteman som AA och BB besökte den 12 november 2010.

text: Nämnden har vidare uppgett att det är biståndshandläggarens uppfattning att BB och hennes ombud vid besöket på förvaltningen den 12 november muntligen lämnade uppgifter avseende den då pågående utredningen gällande BB:s behov av korttidsvistelse. AA är av motsatt uppfattning och menar att de aldrig har erbjudits möjlighet att muntligen få lämna uppgifter angående ansökan om kort-tidsvistelsen och att de vid mötet den 12 november endast framförde några kortfattade synpunkter angående BB:s behov av korttidsvistelse.

text: Det framstår inte som meningsfullt att försöka utreda vad som i detalj sades vid mötet den 12 november. Oavsett vad som sades låg mötet förhållandevis långt tillbaka i tiden när beslutet fattades i mars 2011. Under mellantiden hade bestämmelsen om rätt för den enskilde att framföra synpunkter till beslutsfattaren trätt i kraft. Eftersom syftet med bestämmelsen är att ge den enskilde möjlighet att framföra synpunkter direkt till den som ska fatta beslut i ärendet borde AA och BB i detta fall ha beretts möjlighet att träffa handläggaren på nytt innan beslutet meddelades. Genom att inte göra detta har bestämmelsen i

text: 8 a §

text: LSS åsidosatts. Handläggningen kan inte undgå kritik.

text: Ärendet avslutas.


title: Anmälan mot Kriminalvården, anstalten Saltvik, om möjligheterna att få tillgång till anstaltens bibliotek

text: Anmälan

text: I en anmälan som kom in till JO den 9 januari 2018 framförde AA klagomål mot Kriminalvården, anstalten Saltvik. AA anförde bl.a. följande:

text: Tidigare kunde intagna besöka anstaltens bibliotek enligt ett visst schema. Denna möjlighet erbjuds nu ”teoretiskt” under tisdagar men det sker aldrig på grund av personalbrist. Det blir i praktiken omöjligt att låna böcker eftersom de intagna inte får ta del av vad som finns i bibliotekets hyllor.

text: Utredning

text: Anmälan remitterades till Kriminalvården för yttrande. I sitt remissvar anförde Kriminalvården, Region Nord, genom regionchefen, bl.a. följande:

text: Utredning

text: Kriminalvården har utrett ärendet genom att hämta in uppgifter från anstalten Saltvik. Uppgifterna har sammanställts av Region Nords anstaltsexpert BB. Av utredningen framgår att anstalten Saltvik införde en ny rutin för biblioteksverksamheten från och med den 23 oktober 2017. Den nya rutinen innebär att lån av böcker sker med så kallade lånelistor som varje avdelning lämnar in till biblioteket. På avdelningarna finns en pärm med en förteckning av de böcker som finns i anstaltens bibliotek, vilket är fråga om över 4000 böcker. Intagna skriver upp vilka böcker de vill låna och lämnar sedan listan till avdelningspersonalen. Bibliotekarie CC, Sambiblioteket i Härnösand, finns tillgänglig på anstalten varje tisdag och ordnar så att intagna får låna de böcker de önskar. Intagna kan fortfarande besöka biblioteket på tisdagar klockan 17.00 samt 17.45, men besöken skall anmälas i förväg. Utöver detta kan anstalten göra individuella bedömningar och pröva frågan om besök på biblioteket på andra tider än ovanstående.

text: Bedömning

text: AA anför att intagna i anstalten Saltvik inte kan låna böcker eftersom de inte, som tidigare, får möjlighet att besöka anstaltens bibliotek och därmed inte kan ta

text: del av sortimentet. Kriminalvården konstaterar att anstalten Saltvik visserligen har ändrat på rutinerna för biblioteksverksamheten, men intagna kan alltjämt låna böcker och de kan även besöka anstaltens bibliotek. Besöken skall dock vara föranmälda och ske på specifika tider alternativt att frågan prövas individuellt. På det sättet kan ordningen och säkerheten upprätthållas i biblioteket. Genom lånelistorna kan även intagna som inte vill gå till biblioteket tillförsäkras en möjlighet att låna böcker. Sammantaget är det Kriminalvårdens bedömning att biblioteksverksamheten fungerar på ett fullgott sätt i anstalten Saltvik. AA kommenterade remissvaret. Han bifogade därvid en skrift daterad den 15 januari 2018 som ställts till honom från kriminalvårdschefen vid anstalten Saltvik. Av skriften framgick bl.a. att det för närvarande inte har varit möjligt att genomföra biblioteksbesök på tisdagar, men att avdelningspersonalen kan ombesörja besök en annan veckodag. Bibliotekarien kommer dock inte finnas närvarande då. AA uttryckte sitt missnöje med att anstalten Saltvik till skillnad mot flera andra anstalter inte erbjuder intagna möjlighet till s.k. fjärrlån.

text: Bedömning

text: Enligt

text: 1 kap. 5 § fängelselagen (2010:610)

text: ska verkställigheten utformas så att den intagnes anpassning i samhället underlättas och så att negativa följder av frihetsberövandet motverkas. Av

text: 4 kap. 2 § samma lag

text: framgår att en intagen ska ges möjlighet att på lämpligt sätt ägna sig åt fysisk aktivitet och annan fritidssysselsättning.

text: Enligt 4 kap. 4 § Kriminalvårdens föreskrifter och allmänna råd om fängelse (

text: KVFS 2011:1

text: ) ska en intagen ges möjlighet att ta del av ett varierat utbud av litteratur och samhällsinformation.

text: Det är viktigt att alla intagna har tillgång till ett väl fungerande bibliotek, inte minst eftersom ett bibliotek är betydelsefullt i fritids- och utbildningshänseende. Jag vill i sammanhanget nämna Europarådets ministerkommittés rekommendation Rec (2006)2 till medlemsstaterna avseende de europeiska fängelsereglerna och särskilt art. 28.5-6. Där anges bl.a. att varje fängelse ska ha ett bibliotek som är tillgängligt för alla intagna och som är utrustat med ett brett utbud för såväl rekreation som studier samt, där det är möjligt, anordnat i samarbete med ett allmänt bibliotek.

text: Kriminalvården har i sitt remissvar redogjort för biblioteksverksamheten i anstalten Saltvik och de intagnas möjligheter att få tillgång till denna. Myndigheten har härvid beskrivit den rutin som innebär att intagna kan anmäla att få besöka biblioteket vid vissa tider under tisdagar. Jag förutsätter att anstalten strävar efter att den fastlagda rutinen följs. Det som har kommit fram i ärendet ger dock inte tillräcklig anledning till kritik eller någon annan åtgärd från min sida.

text: Med anledning av vad AA anfört om att det saknas möjlighet till s.k. fjärrlån i anstalten Saltvik vill jag framhålla att jag har förstått att intagnas tillgång till

text: böcker och bibliotek ser olika ut i landets anstalter. Jag har dock tagit del av uppgifter om att det pågår ett arbete med att ta fram förslag som på sikt kan leda till nya riktlinjer för Kriminalvårdens biblioteksverksamhet. Förhoppningsvis kommer detta arbete att så småningom resultera i ett breddat och mer likvärdigt utbud i biblioteksverksamheten, med bättre möjligheter att låna böcker än vad som erbjuds för närvarande. Ärendet avslutas.

text: Elisabeth Rynning

text: Ärendet har föredragits av Carl-Johan Malmqvist. I ärendets beredning har byråchefen Jörgen Buhre deltagit.


avgjordAv: Hans-Gunnar Axberger

nyckelord:
Långsam handläggning
Tillsyn

title: Kritik mot Länsstyrelsen i Skåne län för handläggningen av en ansökan om utdömande av vite

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO förde AA fram klagomål mot Länsstyrelsen i Skåne län. Hon uppgav i huvudsak följande.

text: År 2002 meddelade länsstyrelsen ett vitesföreläggande enligt

text: miljöbalken

text: . Hon överklagade föreläggandet som, med vissa ändringar, slutligen fastställdes av Svea hovrätt, Miljööverdomstolen, i en dom den 5 juli 2004. Härefter ansökte länsstyrelsen hos Växjö tingsrätt, miljödomstolen, om utdömande av vitet. Genom en dom den 20 september 2005 förpliktades hon att betala vitet. Domen vann laga kraft den 28 juni 2006 genom Högsta domstolens beslut att inte meddela prövningstillstånd. Härefter har länsstyrelsen, i ett meddelande den 10 juli 2006 till Växjö tingsrätt, miljödomstolen, återkallat sin ansökan om utdömande av vitet. Enligt hennes uppfattning borde länsstyrelsen först ha tagit reda på om handläggningen av målet fortfarande pågick. Eftersom målet var avslutat borde länsstyrelsen, i stället för att återkalla ansökan, ha ansökt om resning till förmån för henne.

text: Utredning

text: Handlingar hämtades in från Högsta domstolen, Svea hovrätt, Kronofogdemyndigheten och Länsstyrelsen i Skåne län. Muntliga upplysningar hämtades in från Rikspolisstyrelsen.

text: En promemoria upprättades med följande innehåll. – – – Genom beslut den 19 mars 2002 förelade länsstyrelsen AA att vid vite om 20 000 kr vidta vissa åtgärder för att en damm inom fastigheten Ö 17:33 inte skulle svämma över till skada för allmänna eller enskilda intressen. AA överklagade beslutet som, med vissa ändringar, slutligen fastställdes av Svea hovrätt, Miljööverdomstolen i en dom den 5 juli 2004 (mål nr 2237-03). När tiden för fullgörande av föreläggandet gått ut ansökte länsstyrelsen hos Växjö tingsrätt, miljödomstolen, om utdömande av vitet. Genom dom den 20 september 2005 förpliktade miljödomstolen AA att utge 20 000 kr (mål nr M 1310-05). AA överklagade domen till Miljööverdomstolen som inte meddelade prövningstillstånd (mål nr M 7470-05). Därefter överklagade hon Miljööverdomstolens avgörande till

text: Högsta domstolen som genom beslut den 28 juni 2006 inte meddelade prövningstillstånd (mål nr Ö 855-06). AA har betalat vitet. Den 29 augusti 2005 ansökte länsstyrelsen hos Kronofogdemyndigheten om verkställighet av föreläggandet. I november 2005 bedömde Kronofogdemyndigheten att någon verkställighet inte kunde äga rum med hänsyn till att ett stopp i rörledningen inom en nedströms liggande fastighet (Ö 17:28) först måste åtgärdas innan arbeten vidtas inom fastigheten Ö 17:33. Länsstyrelsen informerades om detta vid ett telefonsamtal den 2 december 2005. Myndigheten återkallade vid samma tillfälle målet hos Kronofogdemyndigheten (U-8612-05). Den 23 januari 2006 ansökte länsstyrelsen på nytt om verkställighet av föreläggandet. Förrättningen inleddes den 27 februari 2006. Dagen därpå uppdrog Kronofogdemyndigheten åt Jordbruksverket att göra en undersökning av förhållandena på fastigheten Ö 17:33 och lämna förslag om hur verkställigheten skulle kunna genomföras. Jordbruksverkets undersökning redovisades i ett besiktningsprotokoll. Mot bakgrund av innehållet i protokollet bedömde Kronofogdemyndigheten att några verkställighetsåtgärder inte kunde genomföras. Länsstyrelsen informerades om detta vid ett telefonsamtal den 21 april 2006. Hos Kronofogdemyndigheten gjordes en handläggarnotering från det samtalet enligt följande. ”Telefonsamtal med BB vid Länsstyrelsen angående mål nr U-879-06. Jag meddelar att begärd verkställighet inte kan äga rum. Beträffande skälen härtill hänvisar jag till Jordbruksverkets besiktningsprotokoll av den 1 mars 2006. Av protokollet framgår att Jordbruksverket, liksom entreprenören, anser det olämpligt att utföra de föreslagna åtgärderna på Ö 17:33 innan avloppets funktion tryggats nedströms. Jag upplyser även om att målet kommer att återredovisas med uppgift härom.” I ett meddelande ställt till Växjö tingsrätt, miljödomstolen, den 10 juli 2006 återkallade länsstyrelsen ansökan om utdömande av vitet (dnr 535-34709-06). Miljödomstolens dom den 20 september 2005 hade då redan vunnit laga kraft genom Högsta domstolens beslut den 28 juni 2006 att inte meddela prövningstillstånd. Härefter begärde AA att länsstyrelsen bl.a. skulle ansöka om resning till förmån för henne av den lagakraftvunna domen (dnr 535-15982-07). I det ärendet upprättade länsstyrelsen den 26 mars 2007 en promemoria i vilken anfördes bl.a. följande. ”Vid grävningsarbeten som . vidtogs genom Kronofogdens försorg . visade det sig att vattenavledningen inom nedströms liggande grannfastighet Ö 17:28 inte fungerade tillfredställande. . Detta är nya omständigheter som ej uppdagats vid tidpunkten för lagakraftvunnen dom. . Hade länsstyrelsen haft kännedom om omständigheterna ovan vid tidpunkt för beslut skulle åtgärder ha krävts från fastigheten Ö 17:28 innan de krävts från AA:s fastighet. Detta innebär att föreläggandet vid vite byggde på felaktiga grunder eftersom nya uppgifter senare kom fram. Föreläggandet bör därför upphävas.”

text: Den 4 juli 2007 ringde AA till länsstyrelsen. I en tjänsteanteckning från det samtalet (dnr 535-64890-06) har antecknats bl.a. följande.” Jag [CC, JO:s anm.] förklarade att vi våren -06 tagit del av denna information genom muntlig kontakt med DD på Jordbruksverket som gjorde undersökningen och också genom det skriftliga beskedet från Kronofogden som innehöll slutsatsen från Jordbruksverket om att åtgärder inom fastigheten Ö 17:28 måste vidtas innan man går vidare inom 17:33. Denna information utgjorde också grunden till att vi sedan begärde att vitesföreläggandet skulle upphävas.” Som angetts ovan fick länsstyrelsen den 21 april 2006 information från Kronofogdemyndigheten om att några verkställighetsåtgärder inte kunde utföras inom fastigheten Ö 17:33 och anledningen till det. Av länsstyrelsens egna meddelanden synes framgå att den informationen legat till grund för en bedömning att vitesföreläggandet vilade på felaktiga grunder och att något vite därför inte borde dömas ut. Det kan ifrågasättas om inte länsstyrelsen omedelbart borde ha tagit kontakt med Högsta domstolen för att förvissa sig om att målet där ännu inte var avslutat och bereda sig skäligt rådrum för att ta ställning till vilka processuella överväganden som Kronofogdemyndighetens information kunde ge anledning till. Några åtgärder synes

text: dock inte ha vidtagits förrän den 10 juli 2006 då länsstyrelsen i en skrivelse ställd till miljödomstolen återkallade ansökan om utdömande. Miljödomstolens dom den 20 september 2005 hade då redan vunnit laga kraft genom Högsta domstolens beslut den 28 juni 2006 att inte meddela prövningstillstånd.

text: Promemorian översändes till Länsstyrelsen i Skåne, som anmodades att yttra sig över innehållet och lämna upplysningar angående

text: 1. vilka överväganden som gjordes och vilka åtgärder som vidtogs med anledning av Kronofogdemyndighetens information den 21 april 2006,

text: 2. anledningen till att det dröjde cirka två och en halv månad från det att länsstyrelsen fick del av informationen till dess att myndigheten återkallade ansökan om utdömande av vitet, samt

text: 3. vilka faktiska och rättsliga överväganden som länsstyrelsen, när det stod klart att miljödomstolens dom vunnit laga kraft, gjorde för att hantera den uppkomna situationen.

text: Länsstyrelsen anförde i sitt remissvar följande.

text: Länsstyrelsen vitsordar beskrivningen av händelseförloppet i den promemoria som upprättats hos JO av föredraganden och besvarar de ställda frågorna enligt följande. 1. Bakgrunden till att länsstyrelsen begärde verkställighet av föreläggandet hos Kronofogdemyndigheten samt utdömande av vitet hos miljödomstolen var den föreliggande svåra översvämningssituationen kombinerat med bristande underhåll på fastigheten Ö 17:33. Stopp i vattenflödet hade vid den tiden endast konstaterats på Ö 17:33. Länsstyrelsens bedömning angående föreläggandet grundades på då kända förhållanden, innan Kronofogdemyndigheten efter undersökning på platsen muntligt meddelade den 21 april 2006 att det även var stopp i ledningen nedströms Ö 17:33, på fastigheten Ö 17:28. Enligt notering av Kronofogdemyndighetens handläggare från ett telefonsamtal med länsstyrelsen den 21 april 2006 skulle målet komma att återredovisas med uppgift om skälen till återredovisningen. Ingen återredovisning gjordes. Den 12 oktober 2006 begärde länsstyrelsen uppgifter från Kronofogdemyndigheten med anledning av att länsstyrelsen ännu inte fått skriftligt besked om ärendets fortskridande. Orsaken till länsstyrelsens begäran om en skriftlig redovisning var ett önskemål om ett säkrare underlag från Kronofogdemyndigheten. Återredovisningen kom in till länsstyrelsen den 23 oktober 2006. Länsstyrelsen hade emellertid redan den 10 juli 2006 hos miljödomstolen återkallat sin ansökan om utdömande av vitet (se nedan). Kronofogdemyndighetens meddelande fick följder beträffande krav på åtgärder i tillsynsärendet, dvs. för att lösa problemen med översvämningen. Efter att de nya uppgifterna framkommit angående rensningsbehovet på utloppsledningen nedströms Ö 17:33 bedömde länsstyrelsen att det inte längre var motiverat att kräva underhållsåtgärder på Ö 17:33 innan nedströms belägna ledningar fungerade. Länsstyrelsen kontaktade ägarna till nedströms liggande fastigheter för att klarlägga om det fanns behov av eventuella underhållsåtgärder. Under vintern och våren 2007 bedömde länsstyrelsen att ledningarna nedströms Ö 17:33 var funktionsdugliga. Därefter utfördes successiva åtgärder på fastigheten Ö 17:33, i syfte att återställa utloppsledningen på denna fastighet. Under 2008 minskade vattenvolymen i dammen och i januari 2009 avslutades tillsynsärendet. Länsstyrelsen vill i sammanhanget förklara att det i ärenden av detta slag ofta är svårt att avgöra vilka åtgärder som är nödvändiga, eftersom vattnet transporteras i rör under marken. Det går inte direkt att se var problemen finns och hur de ska åtgärdas. Ibland krävs därför en utredning av hydrologisk expertis, vilket kan vara kostsamt för den enskilde.

text: 2. Anledningen till att det dröjde innan länsstyrelsen återkallade sin ansökan om utdömande av vitet var en stor arbetsbelastning på grund av den mycket torra våren och sommaren i Skåne 2006, där många akuta tillsynsinsatser krävdes framförallt gällande bevattningsärenden. Länsstyrelsen medger dock att frågan om en återkallelse av länsstyrelsens ansökan om utdömande av vitet borde ha prioriterats och övervägts redan när länsstyrelsen fick kännedom om att förutsättningarna för verkställighet av föreläggandet inte var sådana som förutsatts. Att så inte skedde har, förutom den nämnda arbetsbelastningen, sannolikt haft sin orsak i att det funnits en oriktig föreställning hos handläggande personal beträffande möjligheterna att avvakta en återkallelse och att man inte insett de kommande konsekvenserna av en lagakraftvunnen dom. 3. Länsstyrelsen återkallade den 10 juli 2006 sin ansökan om utdömandet av vitet. Detta visade sig inte kunna leda till någon ändring av det lagakraftvunna beslutet och när AA den 20 mars 2007 kontaktade länsstyrelsen med anledning av att hon erhållit en betalningspåminnelse om inbetalning av vitet till Rikspolisstyrelsen tog länsstyrelsen muntliga kontakter med både Rikspolisstyrelsen och Kammarkollegiet för att undersöka om vitet gick att undanröja. Eftersom detta inte var möjligt hjälpte länsstyrelsen AA därefter med ett underlag till en resningsansökan, vilket skickades till henne den 26 mars 2007. Länsstyrelsen skrev även en sammanfattande promemoria med länsstyrelsens ställningstaganden i handläggningen angående vitesföreläggandet att läggas som underlag vid en resningsansökan. Länsstyrelsen betonade att nya omständigheter tillkommit i samband med Kronofogdemyndighetens platsbesök, vilket länsstyrelsen ansåg skulle kunna utgöra skäl för att bevilja resning. AA kommentera remissvaret och gav in ytterligare handlingar.

text: Rättslig reglering

text: Grundläggandebestämmelser om operativ tillsyn och uppföljning av beslut En tillsynsmyndighet får meddela de förelägganden och förbud som behövs för att

text: miljöbalken

text: samt föreskrifter, domar och andra beslut som har meddelats med stöd av balken ska efterlevas. Beslut om förelägganden och förbud får förenas med vite (

text: 26 kap.

text: och

text: 14 §§

text: miljöbalken

text: Av

text: 26 kap. 1 § andra stycket miljöbalken

text: framgår att en operativ tillsynsmyndighet ska följa upp sina beslut och vidta de åtgärder som den bedömer motiverade i det enskilda fallet för att beslutet ska efterlevas.

text: Som ett led i arbetet att kontrollera efterlevnaden av beslut kan en tillsynsmyndighet, när den konstaterar att ett beslut inte följts, t.ex. ansöka hos Kronofogdemyndigheten att beslutet ska verkställas (26 kap. 17 §). Beslutet verkställs då enligt

text: utsökningsbalken

text: . Tillsynsmyndigheten kan också, om föreläggandet eller förbudet förenats med vite, ansöka om att det förelagda vitet döms ut. En ansökan om utdömande av vite prövas av miljödomstol i första instans (

text: 20 kap. 2 §

text: Särskilt om handläggningen av en ansökan om ut dömande av vite Vid bedömningen av om en tillsynsmyndighet ska ansöka om utdömande av ett förelagt vite uppkommer en rad olika frågeställningar som myndigheten måste ta ställning till. Myndigheten ska t.ex. göra klart för sig om och i vilken utsträckning föreskrifterna i beslutet inte har följts. Vid den bedömningen måste myndigheten beakta eventuella nya omständigheter som gör det olämpligt eller omöjligt för den enskilde att följa föreskrifterna i beslutet (jfr 9 § första stycket lagen [1985:206] om viten). Om nya omständigheter har uppkommit kan myndigheten också överväga möjligheten att upphäva det lagakraftvunna beslutet och i stället, om det är

text: motiverat, besluta om ett nytt föreläggande eller förbud med ett annan sakligt innehåll (jfr

text: RÅ 2002 ref 39

text: ). Myndigheten ska också ta ställning till vilken utredning som den kan eller bör åberopa i målet och bedöma sannolikheten för att domstolen utdömer vitet.

text: Bedömning

text: Länsstyrelsens handläggning av ansökan om utdömande av vitet m.m. Genom Svea hovrätts, Miljööverdomstolen, dom den 5 juli 2004 fastställdes, med vissa ändringar, ett av länsstyrelsen meddelat föreläggande för AA att vid vite om 20 000 kr vidta vissa åtgärder för att en damm inom fastigheten Ö 17:33 inte skulle svämma över till skada för allmänna eller enskilda intressen. Härefter ansökte länsstyrelsen, sedan man konstaterat att föreläggandet inte följts, hos Växjö tingsrätt, miljödomstolen, om utdömande av vitet.

text: Länsstyrelsen ansökte också om att Kronofogdemyndigheten skulle verkställa föreläggandet. Sedan ansökan om verkställighet återkallats, avskrevs målet. Härefter ansökte länsstyrelsen på nytt om verkställighet. Den 21 april 2006 fick länsstyrelsen upplysningar från Kronofogdemyndigheten om att det inte var möjligt att verkställa föreläggandet eftersom funktionen hos en rörledningen först måste tryggas nedströms AA:s fastighet. Upplysningar med sakligt sett samma innehåll hade lämnats redan den 2 december 2005. De upplysningar som länsstyrelsen fick del av utgjorde, som framgår av utredningen, nya omständigheter som inte var kända för myndigheten när ansökningarna om utdömande av vitet respektive verkställighet av föreläggandet gjordes.

text: När nya omständigheter kommer fram måste en tillsynsmyndighet ta ställning till vilken betydelse dessa kan ha för arbetet med att följa upp ett beslut. Det som kommit fram kan påverka ställningstagandet till om och i så fall vilka rättsliga åtgärder som ska vidtas för att beslutet ska efterlevas. Nya omständigheter kan också ge myndigheten anledning att upphäva ett lagakraftvunnet beslut och i stället, om det är motiverat, besluta om ett nytt föreläggande eller förbud med ett annan sakligt innehåll. Om tillsynsmyndigheten redan har initierat rättsliga åtgärder, t.ex. ansökt om utdömande av ett förelagt vite, kan de nya omständigheterna ge myndigheten anledning att överväga om talan ska justeras eller återkallas. Detsamma gäller om myndigheten ansökt om verkställighet. Hur lång tid en myndighet kan dröja med ett ställningstagande till de frågeställningar som uppkommer är en bedömningsfråga. Det måste dock förutsättas att tillsynsmyndigheten, om den initierat rättsliga åtgärder, omgående tar kontakt med den myndighet eller domstol som handlägger saken för att bereda sig skäligt rådrum att överväga ett ställningstagande. Om myndigheten underlåter att göra det kan skada uppkomma för den enskilde t.ex. genom att en verkställighetsåtgärd inte stoppas i tid eller genom att en dom i ett mål om utdömande vinner laga kraft utan att talan dessförinnan justeras eller återkallas.

text: Av utredningen framgår att länsstyrelsen, mot bakgrund av de upplysningar som Kronofogdemyndigheten lämnade, gjorde bedömning att det inte var motiverat att ställa krav på åtgärder inom AA:s fastighet innan funktionen hos en rörledning nedströms hennes fastighet hade tryggats. De nya omständigheterna gav alltså

text: länsstyrelsen anledning att överväga om det lagakraftvunna föreläggandet mot AA skulle upphävas eller om myndigheten skulle vidta någon processhandling i målet om utdömande. Som framgår av utredningen valde länsstyrelsen det senare alternativet; ansökan om utdömande av vitet återkallades.

text: Upplysningarna från Kronofogdemyndigheten lämnades den 21 april 2006 och återkallelsen av ansökan om utdömande gjordes den 10 juli 2006, dvs. först efter två och en halv månad. Under den perioden vidtog länsstyrelsen, såvitt framkommit, inte några åtgärder för att förvissa sig om att handläggningen av målet fortfarande pågick och för att i så fall försäkra sig om att det fanns tid att överväga vilka åtgärder som de nya omständigheterna kunde ge anledning till. När ansökan om utdömande av vitet till slut återkallades hade miljödomstolens dom i målet redan vunnit laga kraft genom Högsta domstolens beslut den 28 juni 2006 att inte meddela prövningstillstånd.

text: Det kan ifrågasättas om inte länsstyrelsen hade kunnat ta ställning till vilken betydelse de nya omständigheterna kunde få för talan långt tidigare än vad som skedde. Detta har länsstyrelsen medgett. Oavsett hur lång tid som behövdes för det ställningstagandet, borde länsstyrelsen omgående ha förvissat sig om att målet om utdömande ännu inte var avslutat och berett sig rådrum för att överväga vilka åtgärder som skulle vidtas. Detta gjorde inte länsstyrelsen. Någon godtagbar förklaring till bristerna i hanteringen har inte framkommit.

text: Av remissvaret framgår vilka åtgärder länsstyrelsen vidtog sedan det stod klart att miljödomstolens dom vunnit laga kraft. AA har gjort gällande att länsstyrelsen även borde ha ansökt om resning till förmån för henne av den lagakraftvunna domen. Någon skyldighet för länsstyrelsen att i den uppkomna situationen ansöka om resning till förmån för AA har emellertid inte förelegat.

text: Avslutning Av utredningen hos JO framgår att länsstyrelsen lät det dröja två och en halv månad innan den återkallade sin ansökan om utdömande av vitet och att myndigheten dessförinnan inte förvissade sig om att handläggningen av målet om utdömande fortfarande pågick. Länsstyrelsens passivitet fick till följd att återkallelsen blev utan verkan; miljödomstolens dom hade redan vunnit laga kraft. Länsstyrelsen kritiseras för bristerna i handläggningen.


avgjordAv: Justitieombudsmannen Thomas Norling

nyckelord:
Avsaknad av lagstöd
Barn/ungdom
Beslut
Dokumentation
Tvångsmedel/tvångsåtgärder

title: Social- och omsorgsnämnden i Linköpings kommun får allvarlig kritik för att den begärde polishandräckning enligt LVU utan att det fanns rättsliga förutsättningar för det, och för hur den hanterade uppgiften att biträda JO i utredningsarbetet

sammanfattning: I samband med att Social- och omsorgsnämnden i Linköpings kommun skulle genomföra ett hembesök för att kunna ta ställning till ett barns behov av omedelbart skydd skickades en begäran om handräckning till Polismyndigheten. Som grund för begäran åberopades 43 § första stycket 2 lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga, LVU. Av denna bestämmelse framgår att Polismyndigheten ska lämna hjälp bl.a. för att genomföra beslut om vård eller omhändertagande med stöd av LVU. Vid den tidpunkt då begäran om polishandräckning skickades fanns det emellertid inte något sådant beslut avseende det aktuella barnet. JO konstaterar i beslutet att nämnden förtjänar allvarlig kritik för att den begärde polishandräckning enligt 43 § LVU utan att det fanns rättsliga förutsättningar för det. Kritiken avser även den bristfälliga dokumentationen i ärendet och att ett av nämndens yttrande till JO innehöll oklarheter och direkta felaktigheter.

text: Bakgrund och mitt beslut om initiativ

text: I en anmälan till JO klagade AA på dels Polismyndigheten, dels socialtjänsten i Linköpings kommun. Klagomålet mot socialtjänsten avsåg handläggningen av ett ärende beträffande hennes barn BB. (JO:s ärende med dnr 669-2024). JO hämtade in vissa handlingar i det ärendet från Polismyndigheten och socialtjänsten. Därefter beslutade JO att inte fortsätta utredningen i det ärendet.

text: Av de inhämtade handlingarna framgick bl.a. följande. Den 29 december 2023 skickade socialtjänsten i Linköpings kommun en begäran om handräckning till Polismyndigheten per fax. Som grund för begäran åberopades

text: 43 § första stycket 2 lagen (1990:52)

text: med särskilda bestämmelser om vård av unga, LVU. Polismyndigheten mottog begäran omkring kl. 16 den dagen. Samma dag hade en förordnad ledamot i Social- och omsorgsnämnden i Linköpings kommun beslutat att omedelbart omhänderta BB med stöd av

text: 6 §

text: LVU, men det framgick

text: inte av handlingarna vilken tid eller i vilket skede av handläggningen som det beslutet hade fattats.

text: Det som kom fram i ärendet väckte vissa frågor om Social- och omsorgsnämnden i Linköpings kommuns initiala handläggning av BB:s ärende. Jag beslutade därför att granska den saken inom ramen för ett särskilt ärende.

text: Utredning

text: JO begärde att Social- och omsorgsnämnden i Linköpings kommun skulle redogöra för den initiala handläggningen av ärendet och besvara vissa frågor.

text: Nämnden anförde bl.a. följande i sitt yttrande. Utifrån uppgifter i en inkommen orosanmälan bedömdes ett hembesök vara nödvändigt för att kunna ta ställning till BB:s eventuella behov av omedelbart skydd. Inför hembesöket gjorde socialsekreterare och arbetsledare en riskbedömning och kom fram till att det fanns behov av assistans från polisen för att säkerställa socialsekreterarnas säkerhet. Kontakt togs därefter med polisen och det beslutades att polisen skulle vara med under hembesöket. Polisen fick även information om att det kunde bli aktuellt med ett omedelbart omhändertagande enligt

text: 6 §

text: LVU och att det därför behövde finnas beredskap för att ta emot en begäran om handräckning enligt

text: 43 §

text: LVU. Under hembesöket kontaktades nämndens ordförande per telefon, och ordföranden fattade ett muntligt beslut om att omedelbart omhänderta BB, varpå det beslutades att polishandräckning skulle begäras. Strax därefter, runt kl. 19, lämnade socialsekreterarna och polisen bostaden tillsammans med BB för att verkställa placeringen.

text: När JO tog del av nämndens yttrande kunde det konstateras att uppgiften om att beslutet om omedelbart omhändertagande enligt

text: 6 §

text: LVU hade fattats innan nämnden begärde polishandräckning, dvs. strax innan kl. 19 enligt yttrandet, inte verkade stämma med uppgifterna i Polismyndighetens handlingar om att begäran hade kommit in omkring kl. 16 den aktuella dagen. JO begärde därför att nämnden skulle yttra sig på nytt över dessa uppgifter.

text: Nämnden anförde bl.a. följande som svar på återremissen. När det första yttrandet lämnades till JO hade nämnden inte kännedom om det faxmeddelande som hade skickats till Polismyndigheten omkring kl. 16 den aktuella dagen. I samband med att det yttrandet skulle skrivas sammankallades berörda tjänstemän, och de gick noggrant igenom händelseförloppet utifrån det som fanns dokumenterat och vad de därutöver kunde minnas. Det hölls flera möten för att säkerställa att korrekt information lämnades i yttrandet till JO. När sedan återremissen från JO kom in begärdes faxmeddelandet ut från Polismyndigheten, eftersom kvittensen på det och därmed uppgiften om tidpunkten inte fanns kvar hos förvaltningen. Det kunde därefter konstateras att begäran om handräckning enligt

text: 43 §

text: LVU faktiskt hade skickats till Polismyndigheten innan beslutet om omedelbart omhändertagande hade fattats. Att detta kunde inträffa berodde på att det hade brustit i kommunikationen

text: mellan beslutsfattare för begäran enligt

text: 43 §

text: LVU och den tjänsteman som faxade begäran till Polismyndigheten.

text: Nämnden uppgav i sitt yttrande att den ser allvarligt på det inträffade, och att ett antal åtgärder, bl.a. för att säkerställa rutiner, skulle vidtas.

text: Bedömning

text: Rättsliga utgångspunkter Socialnämnden får besluta att den som är under 20 år omedelbart ska omhändertas, om det är sannolikt att den unge behöver beredas vård med stöd av LVU, och rättens beslut om vård inte kan avvaktas med hänsyn till risken för den unges hälsa eller utveckling eller till att den fortsatta utredningen allvarligt kan försvåras eller vidare åtgärder hindras. Om nämndens beslut om omhändertagande inte kan avvaktas, får nämndens ordförande eller någon annan ledamot som nämnden har förordnat besluta om omhändertagande. (Se

text: 6 §

text: LVU.)

text: Polismyndigheten ska på begäran av socialnämnden eller någon ledamot eller tjänsteman som nämnden har förordnat lämna hjälp för att genomföra beslut om vård eller omhändertagande med stöd av LVU (se

text: 43 § första stycket 2

text: LVU). Polismyndigheten ska endast pröva om de formella förutsättningarna för handräckning är uppfyllda, t.ex. uppdragsgivarens behörighet och att begäran har stöd i lag (se

text: prop. 2016/17:57 s. 75

text: och

text: Handläggning av ärenden som rör enskilda samt genomförande av beslut om stödinsatser, vård och behandling ska dokumenteras. Dokumentationen ska utvisa beslut och åtgärder som vidtas i ärendet samt faktiska omständigheter och händelser av betydelse. (Se

text: 11 kap. 5 § socialtjänstlagen

text: [2001:453], SoL.) Anteckningar i en enskilds journal ska göras i kronologisk ordning, och dokumentationen ska ske fortlöpande och utan oskäligt dröjsmål (se 2 kap. 1 § och 4 kap. 9 § Socialstyrelsens föreskrifter och allmänna råd [

text: SOSFS 2014:5

text: ] om dokumentation i verksamhet som bedrivs med stöd av SoL, LVU, LVM och LSS).

text: JO har vid upprepade tillfällen uttalat att det av flera anledningar är viktigt att journalföringen i ett ärende sker på ett korrekt och rättvisande sätt. När det gäller åtgärder som riskerar att utgöra ett intrång i den enskildes personliga integritet måste socialtjänsten, företrädesvis i journalen, dokumentera vilka överväganden som har gjorts. Om detta inte görs är det nästintill omöjligt för en tillsynsmyndighet att i efterhand ta del av hur nämnden resonerat i fråga om åtgärden och hur nämnden kom fram till att åtgärden trots allt kunde genomföras (se t.ex. JO 2023 s. 400, dnr 1874-2022).

text: Nämndens begäran om polishandräckning Nämnden har uppgett i sitt yttrande att frågan om polisens medverkan blev aktuell eftersom det bedömdes föreligga en risk för socialsekreterarnas säkerhet vid det kommande hembesöket. Jag uttalar mig inte om den bedömningen utan

text: konstaterar bara att den begäran som skickades till Polismyndigheten inte handlade om biträde av säkerhetsskäl utan om handräckning för att genomföra beslut om vård eller omhändertagande enligt LVU. En sådan begäran kan givetvis bara framställas när det faktiskt finns ett beslut om vård eller omhändertagande som ska genomföras. Vid den tidpunkt då nämnden beslutade om och begärde polishandräckning fanns det inte något beslut om omedelbart omhändertagande av BB. Trots detta skickades en begäran om handräckning till polisen där den rättsliga grunden angavs vara att beslut om vård eller omhändertagande enligt LVU skulle genomföras.

text: Nämnden har förklarat att begäran kom att skickas på grund av bristande kommunikation mellan beslutsfattare och tjänstemän men har inte lämnat någon närmare redogörelse för det inträffade. I de inhämtade journalanteckningarna från socialtjänsten framgår inte mer än att ett beslut om att begära polishandräckning enligt

text: 43 §

text: LVU fattades den aktuella dagen. Jag bedömer att ytterligare åtgärder från min sida inte kommer att kunna klargöra vad som föranledde att begäran skickades till polisen. Det i sig är otillfredsställande.

text: Oavsett hur det förhöll sig med den bristande kommunikationen är det oacceptabelt att nämnden begärde polishandräckning enligt

text: 43 §

text: LVU utan att det fanns rättsliga förutsättningar för det. Ett av skälen till att biträde av polis vid genomförande av LVU-beslut ska kunna begäras är att det i vissa särskilda fall kan befaras att polisens särskilda befogenheter kan behöva tillgripas. Det handlar om polisens rätt att använda våld och viss begränsning av någons rörelsefrihet. (Se

text: 43 § andra stycket

text: LVU.) Det säger sig självt att en sådan begäran måste föregås av noggranna överväganden. Slarv och ovarsamhet i handläggningen får helt enkelt inte förekomma. Det är också av väsentlig betydelse att en handräckningsbegäran innehåller korrekt information eftersom Polismyndigheten inte gör någon materiell prövning av en sådan begäran utan ska kunna utgå från de uppgifter som lämnats. Av dessa skäl ser jag allvarligt på det inträffade.

text: Som jag har nämnt ovan finns det, utöver anteckningen om att det fattades ett beslut om att begära polishandräckning, inga uppgifter i BB:s journal som på något sätt berör frågan om polisens medverkan vid hembesöket. Utifrån dokumentationen har det inte varit möjligt att få en fullständig bild av handläggningen och det har försvårat min granskning. Det kan också vara en bidragande orsak till att nämnden inledningsvis lämnade felaktiga uppgifter till JO om handläggningen, vilket jag återkommer till nedan, och understryker i sig vikten av att ärenden dokumenteras så snart som möjligt samt på ett omsorgsfullt och noggrant sätt. Den bristfälliga dokumentationen är något som inte heller är godtagbart.

text: Nämndens yttrande till JO Avslutningsvis vill jag ta upp myndigheters skyldighet att bistå vid JO:s granskningar.

text: För att kunna fullgöra sitt tillsynsuppdrag måste JO få tillgång till ett korrekt underlag för sina bedömningar. En myndighet är därför skyldig att lämna de upplysningar och yttranden som en ombudsman begär. Det framgår av

text: 13 kap. 6 § regeringsformen

text: . JO har alltså en grundlagsfäst rätt att påkalla biträde i sitt utredningsarbete. När JO begär utredning eller upplysningar från en myndighet är syftet att få ett sakligt underlag för prövningen (se JO 1987/88 s. 111, dnr

text: ). Det är därför viktigt att myndigheter är transparenta och tydliga gentemot JO och lämnar korrekta och fullständiga uppgifter om relevanta omständigheter.

text: Det har varit svårt för mig att granska handläggningen i det här ärendet på grund av bristerna i dokumentationen men också på grund av att min begäran om yttrande från nämnden inte hanterades med tillräcklig omsorg och noggrannhet. Nämndens första yttrande innehöll inte korrekta uppgifter om tidpunkten för begäran om polishandräckning, och det gavs också en missvisande bild av Polismyndighetens medverkan. Därtill noterar jag oklarheter i fråga om vem som beslutade om det omedelbara omhändertagandet, eftersom det i nämndens yttrande anges att nämndens ordförande var beslutsfattare medan det underskrivna beslut som finns i de inhämtade handlingarna anger en förordnad ledamot i nämnden som beslutsfattare. Att alla dessa oklarheter och direkta felaktigheter förekommer i uppgifter som lämnas till JO under en pågående utredning är helt oacceptabelt.

text: Nämnden behöver säkerställa att yttranden till JO framöver utformas med den omsorg och noggrannhet som krävs.

text: Avslutande synpunkter Jag är kritisk till de brister vid den initiala handläggningen av BB:s ärende som jag har påtalat och till hur nämnden hanterade uppgiften att biträda JO i utredningsarbetet. Sammantaget förtjänar Social- och omsorgsnämnden i Linköpings kommun allvarlig kritik för dessa brister.

text: Ärendet avslutas.

text: Beslutet har fattats av JO Thomas Norling. Dokumentet har fastställts digitalt och har ingen underskrift.

text: Rättssakkunniga Malin Jonasson har föredragit ärendet och byråchefen Christina Fredin har deltagit i beredningen.