title: Skadeståndsanspråk mot staten med hänvisning till långsam handläggning av ett brottmål (3 år och tre månader i en enda instans)

text: Justitiekanslern avslår A.S:s begäran om skadestånd.

text: Ärendet

text: Bakgrund

text: A.S. anmäldes den 23 mars 2010 till Ekobrottsmyndigheten (EBM) för påstådda oegentligheter med anknytning till utbetalningar av företagsstöd till ett bolag där han var VD. EBM beslutade den 30 mars 2010 att inleda förundersökning mot honom. Den 31 mars 2010 företogs en husrannsakan i bl.a. A.S:s hem. Den 6 april 2010 gjorde åklagaren en framställan om att tingsrätten skulle förordna offentlig försvarare för A.S. Den 8 april 2010 beviljade tingsrätten begäran om försvararare.

text: EBM väckte den 24 februari 2011 åtal mot A.S. och ytterligare en person vid Attunda tingsrätt. Åtalet gällde för A.S:s vidkommande grovt bedrägeri, grovt bokföringsbrott och grovt skattebrott.

text: I dom den 13 juni 2013 (mål nr B 2848-10) ogillade tingsrätten åtalet. Domen vann laga kraft den 4 juli 2013.

text: Den 10 november 2010 gjorde åklagaren en framställan om att en del av A.S:s egendom skulle beläggas med kvarstad. Kvarstadsförhandlingen hölls den 15 november 2010. Tingsrätten beslutade påföljande dag om kvarstad på så mycket av A.S:s egendom att ett belopp om 2 507 860 kr kunde antas bli täckt vid utmätning. A.S. överklagade beslutet till Svea hovrätt, som avslog överklagandet.

text: Den 21 februari 2013 lämnade A.S. in ett överklagande/begäran om omprövning av kvarstadsbeslutet. Tingsrätten beslutade den 25 februari 2013 att avvisa överklagandet och meddelade att beslutet om kvarstad skulle fortsätta gälla. Kvarstaden hävdes genom den frikännande domen.

text: Anspråket

text: A.S. har genom sitt ombud begärt ideellt skadestånd av staten med 50 000 kr. Han har även begärt ersättning för ombudskostnader i ärendet. Till stöd för sitt anspråk har A.S. anfört bl.a. följande.

text: Brottmålet mot honom har inte handlagts inom rimlig tid. Statens agerande har inneburit en kränkning av hans rätt till en rättegång inom skälig tid enligt

text: artikel 6.1 i Europakonventionen

text: . Han är i enlighet med

text: artikel 13 i Europakonventionen

text: berättigad till ersättning för ideell skada.

text: Av

text: artikel 6.1 i Europakonventionen

text: framgår att den som är misstänkt för brott har rätt till en rättvis rättegång inom skälig tid. Enligt Europadomstolens praxis ska perioden i detta hänseende beräknas från den tidpunkten då den misstänktes situation är väsentligen påverkad och inte endast när en formell anklagelse riktats mot den misstänkte. A.S:s situation påverkades väsentligen redan den 31 mars 2010 med anledning av husrannsakan i hans hem. Den relevanta tidsperioden bör därför räknas från denna tidpunkt. Den relevanta tidsperioden upphör när det inte längre råder någon osäkerhet kring den misstänktes rättsliga position, t.ex. när en brottmålsdom har vunnit laga kraft. Den frikännande domen vann laga kraft den 4 juli 2013. Den relevanta tidsperioden löpte fr.o.m. den 31 mars 2010 t.o.m. den 4 juli 2013. Rättegången i tingsrätten pågick i sammanlagt tre år, tre månader och fyra dagar.

text: När det gäller vad som är en skälig tidsperiod utgår Europadomstolen vid sin bedömning från fyra faktorer: målets komplexitet, den misstänktes agerande, myndigheternas agerande samt vikten av det som står på spel för den misstänkte.

text: A.S. anklagades visserligen för ekonomisk brottslighet av inte helt okomplicerad art innefattande bl.a. påstådda osanna fakturor och vissa tekniskt komplicerade förhållanden avseende CAD-filer, gjutverktyg för motordelar, osv. Dessa förhållanden måste dock ses i ljuset av att A.S. redan i november 2010 i polisförhör uppgav att det fanns en hårddisk med CAD-filer samt visade ritningar samt foton på gjutverktyg, något som EBM underlät att undersöka ända fram till en vecka innan huvudförhandlingen var utsatt, i augusti 2011. Målets komplexitet motiverade inte en tidsutdräkt i den grad som har förekommit i processen.

text: A.S. har inte varit skyldig att samarbeta med myndigheter eller domstolar. En tilltalad kan inte lastas för att ha använt de rättsmedel som lagen tillhandahåller eller för att ha gjort de framställningar om processuella åtgärder som varit möjliga. Därför ska det inte läggas A.S. till last för att han vid ett antal tillfällen har yrkat komplettering av förundersökningen samt anhållit om upphörande av kvarstaden. Däremot bör det beaktas att A.S. flera gånger har ifrågasatt såväl EBM:s som tingsrättens agerande, inte minst beträffande tidsutdräkten. Vid minst två tillfällen uppmanade han tingsrätten att sätta ut den fortsatta huvudförhandlingen.

text: EBM underlät att undersöka väsentlig bevisning under mer än åtta månader, vilket ledde till att huvudförhandlingen fick ställas in den 1 september 2011. Efter att huvudförhandlingen avbrutits och åklagaren tilläts komplettera förundersökningen, dröjde åklagaren sex månader med att färdigställa kompletteringen. Kompletteringen kan inte anses ha varit så komplex eller omfattande att den krävde tre gånger så lång tid som ursprungligen medgetts av tingsrätten. Den 21 juni 2012 frågade tingsrätten EBM om målet var klart att bokas ut till ny förhandling. EBM meddelade då att någon åklagare inte hade tilldelats målet. EBM dröjde ända till den 14 augusti 2012 med att ge besked om att huvudförhandling kunde bokas ut.

text: A.S:s medtilltalade kontaktade tingsrätten den 28 september 2012 och framförde önskemål om att målet skulle sättas ut så snart som möjligt. Några veckor senare hörde även A.S. av sig till tingsrätten med samma önskemål. Först den 16 oktober 2012 – dvs. två månader efter EBM:s klartecken – skickade tingsrätten ut en huvudförhandlingsplan till parterna. Den 10 januari 2013 skickade A.S. ett e-brev till tingsrätten i vilket han bl.a. påpekade att någon huvudförhandling fortfarande inte hade satts ut. Först den 11 februari 2013 skickades kallelser till huvudförhandling ut till parterna.

text: Det dröjde från den 21 juni 2012 till den 11 februari 2013 innan ny huvudförhandling sattes ut, dvs. nästan åtta månader. Därtill hölls huvudförhandlingen först ytterligare tre månader därefter, med början den 14 maj 2013.

text: Förutom det faktum att A.S. under mer än tre år svävade i ovissheten angående anklagelser om grov brottslighet, stod även en rad övriga omständigheter på spel för honom. Hans egendom uppgående till ett värde av ca 3,8 miljoner kr hölls i kvarstad under två och ett halvt år. Kvarstaden medförde att A.S. inte kunde förvalta sin skogsfastighet på sedvanligt sätt, vilket ledde till en kraftig värdeminskning av fastigheten i form av framförallt förfall av byggnader och skogsbilvägar, men även angrepp av granbarkborre på skogsbeståndet till följd av att stormfälld skog inte tagits ut. Dessutom hindrades han från att i rätt tid betala restskatt, vilket ledde till att han blev föremål för utmätning hos Kronofogden. A.S. hade dessutom vårdnaden om tre minderåriga barn vilka han hade ett ansvar att försörja.

text: Åtalet föranledde stor medial uppmärksamhet, vilket medförde stora olägenheter för A.S., dels genom den psykiska påfrestningen att – som det senare skulle visa sig – som oskyldig bli uthängd som brottslig i pressen, dels genom att han inte lyckades få ett nytt arbete. Arbetslösheten medförde dessutom att han tvingades lämna sin bostad eftersom han inte längre kunde betala räntan.

text: Europadomstolen har i ett antal mål mot Sverige dömt ut ideellt skadestånd till klaganden pga. långsam handläggning och en kränkning mot

text: artikel 6 i Europakonventionen

text: . I fallet

text: Tibbling mot Sverige

text: (dom den 11 oktober 2005) handlades rättegången under sex år och tre månader i en instans och klaganden tilldömdes 6 000 euro i ersättning för kränkningen. I fallet

text: Estate of Nitschke mot Sverige

text: (dom den 27 september 2007) hade rättegången pågått i ca tio år i fyra instanser; där utgick ett ideellt skadestånd om 3 000 euro. Slutligen uppgick skadeståndet till 4 000 EUR i fallet Rey m.fl. mot Sverige (dom den 20 december 2007). Där hade rättegången pågått i sju år och nio månader i tre instanser.

text: I A.S:s fall ska vid bedömningen beaktas att rättegången mot honom pågick i tre år och tre månader i endast en instans. I fallet

text: Tibbling mot Sverige

text: pågick visserligen rättegången mot klaganden längre än så i endast i en instans och klaganden tillerkändes också ett högre belopp än vad som yrkas i förevarande ärende. Det bör även beaktas att fallet Tibbling avgjordes för nästan tio år sedan. Vad avser de två övriga nämnda fallen, pågick de i flera instanser. Om tiden för varje instans schablonmässigt räknas fram, pågick handläggningen under ca två och ett halvt år i varje instans. Rättegången mot A.S. pågick i tre år och tre månader och det är därför skäligt att det ideella skadeståndet för kränkningen sätts något högre än i de nämnda fallen.

text: Utredningen

text: Justitiekanslern har inhämtat och tagit del av dagboksbladen i Ekobrottsmyndighetens ärende (nr EB 1031-10) och Attunda tingsrätts mål (nr B 2848-10) samt tingsrättens dom och beslut i kvarstadsfrågan.

text: Justitiekanslerns bedömning

text: Rättsliga utgångspunkter

text: Enligt

text: 3 kap. 2 § 1 skadeståndslagen

text: ska staten ersätta personskada, sakskada eller ren förmögenhetsskada som vållas genom fel eller försummelse vid myndighetsutövning i sådan verksamhet som staten svarar för.

text: Enligt

text: 3 kap. 2 § 2 skadeståndslagen

text: ska staten också ersätta skada på grund av att någon kränks på sätt som anges i

text: 2 kap. 3 § samma lag

text: genom fel eller försummelse vid myndighetsutövning. Ersättning för sådan ideell skada kan utgå med stöd av 2 kap. 3 § endast när den skadelidande har utsatts för en allvarlig kränkning genom vissa typiskt sett integritetskränkande brott. Regleringen innebär att staten normalt inte är skyldig att ersätta ideell skada som uppkommer vid myndighetsutövning.

text: Enligt Högsta domstolens praxis (se främst

text: NJA 2005 s. 462

text: och

text: NJA 2007 s. 584

text: ) kan staten också bli ersättningsskyldig vid överträdelser av Europa-konventionen. I den mån Sverige har en förpliktelse att gottgöra en överträdelse av konventionen genom en rätt till skadestånd ska skadestånd i första hand utgå med stöd av

text: 3 kap. 2 § skadeståndslagen

text: . Vid prövningen ska bestämmelsen tolkas konformt med konventionen. När det gäller ersättning för ideell skada kan enligt Högsta domstolen de begränsningar som följer av

text: 2 kap. 3 § skadeståndslagen

text: inte bortfalla ens vid en konventionskonform tolkning. Därmed kan ersättning för ideell skada vid överträdelser av konventionen i regel inte grundas på

text: skadeståndslagen

text: . Sådan ersättning kan dock utgå utan särskilt lagstöd om det krävs för att uppfylla Sveriges åtaganden enligt konventionen. Med det menas skyldigheten enligt artikel 13 i konventionen att på det nationella planet tillhandahålla rättsmedel för att komma till rätta med konventionsöverträdelser.

text: För en rätt till ersättning krävs förutom att det har förekommit ett skade-ståndsgrundande fel etc. att detta har orsakat skada för den enskilde. Det ankommer på den som begär ersättning att styrka skadan och dess omfattning.

text: Enligt

text: artikel 6.1 i Europakonventionen

text: har var och en, vid prövningen av hans eller hennes civila rättigheter och skyldigheter eller vid en anklagelse om brott, rätt till domstolsprövning inom skälig tid. Artikel 6.1 är således tillämplig vid prövningen av om anklagelsen om brott mot A.S. har skett inom skälig tid.

text: Frågan om rätten till rättegång inom skälig tid har åsidosatts ska enligt Europadomstolens praxis avgöras genom en helhetsbedömning där hänsyn tas till samtliga omständigheter i det enskilda fallet. Förutom den totala handläggningstiden beaktas särskilt målets komplexitet, parternas agerande, domstolarnas handläggning av målet samt vad som har stått på spel för den enskilde. Europadomstolen fäster särskild vikt vid om det har förekommit längre perioder av inaktivitet. En inaktivitetsperiod i sig innebär inte att artikel 6.1 har överträtts med mindre än att det har varit fråga om en verkligt substantiell period av inaktivitet. En handläggningstid på flera år i en instans innebär inte heller per automatik att konventionsartikeln har åsidosatts (jfr Eriksson v. Sweden, Application no. 60437/08, närmare tre års handläggning av ett mål om livränta i en kammarrätt).

text: Justitiekanslern har inom ramen för statens frivilliga skadereglering stannat för att en inaktivitetsperiod om två år kan föranleda slutsatsen att en kränkning av

text: artikel 6.1 i Europakonventionen

text: har förekommit. Justitiekanslern har då beaktat Europadomstolens avgörande i Martin Denev v. Sweden (Application no. 25419/94),

text: NJA 2005 s. 462

text: NJA 2005 s. 726

text: och

text: RÅ 2006 ref. 43

text: . (Se bl.a. Justitiekanslerns beslut den 15 april 2008 i ärendena med dnr

text: , 7913-07-40 och 7914-07-40.) Som framgår av Högsta domstolens praxis är det dock tydligt att varje period av inaktivitet inte innebär att det har skett en överträdelse av rätten till rättegång inom skälig tid. I

text: NJA 2005 s. 726

text: förekom en period av inaktivitet om cirka ett år vid hovrättens handläggning av ett brottmål, vilket inte ansågs utgöra en överträdelse av artikel 6.1.

text: Handläggningstiden i ärenden eller mål som innefattar en prövning av en anklagelse för brott räknas från det att myndigheterna har vidtagit någon åtgärd som har lett till att den enskildes situation väsentligen har påverkats av misstanken mot honom eller henne. Normalt sett utgör delgivning av brottsmisstanke inom ramen för en förundersökning startpunkten för den relevanta tidsperioden. Tidsperioden avslutas genom att brottsmisstanken har prövats slutligt eller förfarandet annars har avslutats.

text: Bedömningen i detta fall

text: I detta fall får den relevanta handläggningstiden anses ha börjat löpa i samband med att husrannsakan genomfördes i A.S:s hem och offentlig försvarare förordnades för honom, dvs. i månadsskiftet mars/april 2010. Vid den tidpunkten har A.S:s således blivit anklagad för brott i den mening som avses i artikel 6.1. Handläggningen avslutades den 4 juli 2013 då tingsrättens frikännande dom vann laga kraft. Det har alltså varit fråga om en handläggningstid om tre år och tre månader i en instans. Vid bedömningen måste beaktas de särskilda krav på skyndsamhet som har gällt med hänsyn till att A.S:s egendom var belagd med kvarstad motsvarande ett belopp om ca 2,5 miljoner kr.

text: Målet har rört flera fall av allvarlig ekonomisk brottslighet och varit av förhållandevis komplex karaktär. En omfattande skriftlig bevisning har getts in av parterna vid flera tillfällen under processens gång. Sammanlagt sexton vittnen har hörts. Huvudförhandlingen pågick under sex dagar vilket tyder på att materialet var omfattande och frågeställningarna komplicerade. Av utredningen framgår att tingsrätten – strax efter att ha ställt in huvudförhandling den 31 augusti 2011 – beslutade om komplettering av förundersökningen. Kompletteringen blev klar sex månader senare, den 1 mars 2012. Av dagboksbladet i EBM:s ärende framgår att utredningsåtgärder löpande vidtagits under denna tid. Därefter har viss skriftväxling skett. Efter att åklagaren gett klartecken för huvudförhandling i augusti 2012 har kallelse till huvudförhandling skickats ut med viss fördröjning, i februari 2013, och huvudförhandling hölls tre månader senare. Denna mindre fördröjning innebär dock inte att A.S:s rätt till rättegång inom skälig tid har överträtts. Det kan tilläggas att nödvändiga handläggningsåtgärder har vidtagits även under denna tid.

text: Mot den angivna bakgrunden finner Justitiekanslern – vid en samlad bedömning – att A.S:s rätt till rättegång inom skälig tid enligt

text: artikel 6.1 i Europakonventionen

text: inte har åsidosatts. A.S. har inte heller utsatts för något brott som kan grunda rätt till kränkningsersättning med stöd av reglerna i

text: skadeståndslagen

text: . Hans skadeståndsyrkande ska därmed avslås.

text: Med denna utgång i skadeståndsfrågan ska A.S. inte tillerkännas någon ersättning för sina ombudskostnader.


publisher: Justitiekanslern

title: Allmän kameraövervakning av konstmuseum

org: jk

text: Kammarrättens i Jönköping dom den 13 februari 2002 i mål nr 3552-2001

type: stycke

text: Saken

type: rubrik

text: Tillstånd till allmän kameraövervakning enligt lagen (

text: ) om allmän kameraövervakning

text: Justitiekanslerns yrkanden

text: Justitiekanslern yrkar att Regeringsrätten, med ändring av underinstansernas avgöranden, skall begränsa tillståndet till allmän kameraövervakning på så sätt att rätten att behandla och bevara bilder som förmedlas av i tillståndet angivna kameror endast får ske under tid som museet är stängt för besökande såvida inte överfallslarmet har utlösts.

text: Grunderna för yrkandet

text: Inledning

text: Justitiekanslern vill inledningsvis som en allmän bakgrund till överklagandet anföra följande.

text: Justitiekanslern har av statsmakterna ålagts att i samband med tillämpningen av lagen om allmän kameraövervakning ta till vara allmänna intressen. Justitiekanslern får därför överklaga beslut som länsstyrelser och förvaltningsdomstolar meddelar i kameraärenden. Inom ramen för sin uppgift försöker Justitiekanslern främst se till att de integritetshänsyn som gör sig starkt gällande vid kameraövervakning vinner tillbörligt beaktande vid avvägningen mot andra intressen t.ex. de brottspreventiva. Justitiekanslern försöker också genom en balanserad tillämpning av sin överklaganderätt medverka till att praxis skapas som kan tjäna till ledning vid länsstyrelsernas bedömning av den relativt nya lagregleringen på området. Vilket utrymme för övervakning som lagen ger har inte heller i alla delar prövats i högsta instans även om Regeringsrätten på senare tid träffat flera viktiga avgöranden. Kameraövervakning på museer är ett sådant område där vägledande avgöranden hittills saknas. Justitiekanslerns överklagande i detta mål skall ses mot den här i korthet skisserade bakgrunden.

text: Frågor av intresse i målet

text: Det är främst två frågeställningar som enligt Justitiekanslerns mening gör det motiverat med en ytterligare prövning av sakfrågan i Regeringsrätten. För det första bör det slås fast under vilka förutsättningar som ett område som används för allmänhetens rekreation - t.ex. ett konstmuseum - får bli föremål för övervakning med inspelningsrätt. För det andra bör det krav som ställts upp i lagen för att kameraövervakning skall få förenas med inspelningsrätt - att det är fråga om en "särskilt brottsutsatt plats" - belysas genom ett vägledande avgörande av Regeringsrätten.

text: Justitiekanslern har i underinstanserna försökt utveckla sin syn på dessa frågeställningar och vill här hänvisa till vad som redan förts fram i målet. Det kan dock vara motiverat att kort sammanfatta huvudpunkterna i Justitiekanslerns argumentation.

text: Kameraövervakning av områden avsedda för rekreation

text: En viktig aspekt som måste vägas in vid den intresseavvägning som skall göras mellan integritetshänsynen och de brottspreventiva skälen är att ett museum är en sådan plats som är avsedd för människors rekreation och där allmänheten inte har anledning att, utan mycket starka skäl, räkna med att bli föremål för kameraövervakning (jfr

text: prop. 1989/90:119 s. 47

text: I det fall som nu är aktuellt, övervakning av delar av Kalmar läns konstmuseum, berör övervakningen utställningssalar där ett stort antal personer ur en obestämd krets kan komma att beröras av övervakningen och identifieras. Integritetsriskerna med kameraövervakningen får alltså i detta fall anses vara högst betydande. Med hänsyn till att bilder också skall behandlas och bevaras får integritetsintresset anses vara särskilt framträdande.

text: Det finns på goda grunder anledning att anta att de besökande i många fall kan komma att känna obehag över att behöva bli övervakade då de skall besöka museet. Den enskildes konstupplevelse kan säkert också många gånger bli mindre djup och intensiv än vad som annars skulle vara fallet om betraktaren av ett konstverk vet med sig att en övervakningskamera följer och registrerar hans eller hennes minsta gest eller sinnesuttryck. Kameraövervakningen kan härigenom till och med motverka den av samhället finansierade verksamheten med att främja tillgången till och upplevelsen av konst och kultur på våra museer och liknande kulturinstitutioner. Redan detta är ett starkt memento när det gäller utrymmet för att tillåta kameraövervakning särskilt om denna som här skall vara förenad med inspelningsrätt.

text: Mot detta skall ställas att det område som skall omfattas av övervakningen är en plats där det finns betydande värden och kulturskatter och risken för att konstsamlingarna skall utsättas för brottsliga angrepp. Dessa risker bör emellertid inte med automatik leda till att tillståndet förenas med en föreskrift om rätt att behandla och bevara bilder under hela dygnet.

text: Fråga om kameraövervakning av ett sådant område som det här är fråga om - utställningssalar i ett konstmuseum - har endast i något fall varit föremål för prövning av förvaltningsdomstol efter det att nuvarande lag trädde ikraft. I det fallet rörde det sig om tillstånd till allmän kameraövervakning av utställningsytor i Konstakademiens hus. Länsrätten i Stockholms län medgav i dom den 21 november 2000 i mål nr 16891-00 tillstånd till sådan kameraövervakning. Som villkor för tillståndet angavs dock att övervakningsutrustningen inte fick användas för inspelning och bevarande av bilder. Domen har vunnit laga kraft.

text: Även i äldre praxis har man varit restriktiv vid beviljandet av tillstånd till allmän kameraövervakning i museer. I de fall där tillstånd beviljats har, såvitt Justitiekanslern kunnat finna, det inte förenats med rätt att behandla och bevara bilder. Det fall som nu förs under Regeringsrättens prövning blir därför vägledande för den framtida tillämpningen på området.

text: Särskilda integritetsrisker när inspelning skall ske

text: En viktig utgångspunkt för bedömningen av vad som bör påverka intresseavvägningen bör också vara vad som har uttalats i förarbetena om det betydande integritetsintrång som generellt anses vara förenat med inspelningsrätt (

text: prop. 1997/98:64 s. 28

text: ). Lagen om allmän kameraövervakning avser att ge ett tillfredsställande skydd mot just integritetskränkningar, och övervakning med inspelningsrätt har ansetts böra få förekomma endast i undantagssituationer som förutsätter att starka brottspreventiva skäl föreligger.

text: Enligt förarbetena skall tillstånd att behandla och bevara bilder inte regelmässigt följa ett tillstånd till allmän kameraövervakning. Behovet av att behandla och bevara bilderna måste kunna påvisas i det enskilda fallet. Det har dock ansetts möjligt att ge tillstånd till allmän kameraövervakning som innefattar rätt att behandla eller bevara bilder vid övervakning av särskilt brottsutsatta platser (se

text: prop. 1997/98:64 s. 29

text: Rekvisitet särskilt brottsutsatt plats

text: Kammarrätten har ansett att länsmuseet är en särskilt brottsutsatt plats. Vad som skall förstås med "en särskilt brottsutsatt plats" har inte närmare angetts i förarbetena och underinstansernas avgöranden har inte närmare belyst denna frågeställning. Med tillämpning av ett vanligt språkbruk ligger det emellertid nära till hands att det skall vara fråga om en plats där brott förekommit med viss frekvens, eller möjligen också en plats som typiskt sett är utsatt för risker att brott kan förövas där. I det aktuella fallet ger emellertid utredningen inte vid handen att museet har varit utsatt för någon omfattande brottslighet eller incidenter av annat slag. Inte heller kan museer generellt sett anses vara föremål för brott i en sådan omfattning som gör att ett museum typiskt sett kan anses vara en särskilt brottsutsatt plats, i vart fall under dagtid. Justitiekanslern kan med hänsyn till det nu anförda inte dela kammarrättens uppfattning att det aktuella museet skulle motsvara kriteriet att vara "en särskilt brottsutsatt plats". Därmed tycks en förutsättning för att övervakningen skall få vara förenad med inspelningsrätt brista.

text: Kammarrätten har i sina domskäl också framhållit att förövare vid tillgrepp ofta är maskerade medan de vid förberedelserna till brotten är omaskerade och lättare kan identifieras. Ur brottsförebyggande synvinkel och för att klara upp begångna brott föreligger det därför enligt kammarrätten ett betydande intresse av att även kunna göra inspelningar under öppettiderna för allmänheten

text: Frågan är hur bärkraftigt detta argument är. Det tycks bygga på antagandet att den som planerar att utsätta ett museum för ett brottsligt angrepp i efterhand skulle kunna urskiljas bland den stora mängd vanliga besökare med hederliga avsikter som också blir övervakade och inspelade vid sina besök i utställningssalarna. Efter vilka kriterier ett sådant urval skulle göras är kanske inte helt lätt att förstå. Den tanke som ligger bakom kammarrättens hypotes kan ju för övrigt också kringgås genom att eventuella rekognoseringsåtgärder vidtas mer än en månad före en tilltänkt kupp. Bildmaterialet är ju då inte längre bevarat. Det av kammarrätten anförda argumentet för att tillåta inspelningsrätt har enligt Justitiekanslerns mening ett mycket begränsat värde.

text: Sammanfattning

text: Justitiekanslern har i målet intagit den ståndpunkten att en rimlig avvägning mellan å ena sidan de starka integritetsintressen som föreligger och å andra sidan de brottspreventiva aspekterna kan uppnås om övervakningen inte helt förbjuds men begränsas på sätt som yrkats, dvs. att behandling och bevarande av bilder inte får ske under museets öppethållande utom då överfallslarmet har utlösts. Enligt Justitiekanslerns uppfattning har Kalmar läns museum inte visat att övervakningsintresset väger över det berättigade integritetsintresset. Ansökan om tillstånd till kameraövervakning bör därför begränsas på sätt som Justitiekanslern yrkar i målet.

text: Övrigt

text: Justitiekanslern vill för Regeringsrättens kännedom upplysa om att motsvarande frågeställningar är föremål för handläggning i Kammarrätten i Stockholm (mål nr 6455-2001, Nationalmuseum, och 7521-2001, Bror Hjorthstiftelsen).

type: avgorande


title: Inspektion vid Länsstyrelsen i Kronobergs län den 22 – 23 mars 2016

text: Sammanfattande synpunkter

text: Under två dagar inspekterade Justitiekanslern delar av verksamheten hos Länsstyrelsen i Kronobergs län. Justitiekanslerns övergripande iakttagelse är att länsstyrelsen är en väl fungerande myndighet och att personalen är kompetent och ambitiös.

text: Inom de delar av verksamheten som inspektionen omfattade fanns väl genomtänkta rutiner för en effektiv ärendehandläggning. Länsstyrelsen i Kronobergs län är en av de mindre i landet. Detta är sannolikt en bidragande orsak till det väl fungerande informella informationsutbyte som verkade finnas mellan myndighetens olika enheter. Detta torde i sin tur vara en bidragande orsak till att det hos myndigheten fanns relativt få gamla ärenden. Några påtagliga generella brister kunde inte konstateras.

text: Granskningen ger dock Justitiekanslern anledning att göra några påpekanden i fråga om vissa ärendetyper samt beträffande brister i diarieföringen och akthållningen.

text: Inspektionen

text: Justitiekanslern inspekterade länsstyrelsen den 22 – 23 mars 2016. Inspektionen innefattade möten med olika företrädare för länsstyrelsen samt genomgång av ett större antal akter.

text: Länsstyrelsen har under hand fått ta del av och möjlighet att ge synpunkter på ett utkast till detta beslut.

text: Möte med företrädare för länsstyrelsen

text: Vid ett möte med länsledningen under den första inspektionsdagen deltog chefsjuristen Louise Jeppsson, enhetschefen Maria Nilsson (Juridik och verksamhetsutveckling) och enhetschefen Carin Karlsson (Samhällsutvecklingsenheten).

text: Justitiekanslern redogjorde kort för bakgrunden till inspektionen och för inspektionens syfte och inriktning. Före inspektionen hade Justitiekanslern bett om svar på vissa frågor. Under mötet redogjorde länsstyrelsen för verksamheten och besvarade frågorna från Justitiekanslern.

text: Med anledning av den fråga Justitiekanslern ställt angående hur länsstyrelsen lyckats uppnå ett resultat som innebär att det finns relativt få öppna ärenden (punkten 1 i skrivelsen till länsstyrelsen den 14 mars 2016) angav länsstyrelsen bl.a. följande. Länsstyrelsen har ingen uttalad policy när det gäller handläggningen. Men man har diskuterat frågan ingående med medarbetarna. Ärendebalanserna följs upp noga och enhetscheferna får kommentera det som sticker ut. Alla kan ta del av ärendestatistiken och man är noga med att påpeka vikten av ett gemensamt ansvar för myndighetens ärenden. Länsstyrelsen strävar efter en långtgående delegering, så att ärenden inte handläggs på en högre nivå än vad som krävs. Delegeringen har genomförts på några funktioner med goda resultat. Detta har lett till ökad arbetsglädje och mindre sårbarhet. Då och då har myndigheten ”surdegsveckor” för att avgöra gamla ärenden.

text: När det gäller samverkan mellan länsstyrelserna (punkten 6 i skrivelsen) anser länsstyrelsen att detta är ett mycket bra sätt att arbeta. Länsstyrelsens nuvarande riktlinjer för utlämnande av allmänna handlingar är resultatet av en sådan samverkan.

text: Granskningen av ärendeförteckningen

text: Länsstyrelsens ärendeförteckning för 2015 är mycket välordnad, informativ och överskådlig.

text: När granskningen av samtliga länsstyrelsers ärendeförteckningar för 2015 är slutförd kommer Justitiekanslern liksom tidigare att redovisa resultatet av denna i en särskild skrivelse som översänds till samtliga länsstyrelser.

text: Granskningen av akter m.m.

text: Justitiekanslern hade i förväg begärt att ett stort antal akter skulle tas fram. Akterna granskades under inspektionen. Justitiekanslern hämtade också in upplysningar från enskilda handläggare på länsstyrelsen. Under inspektionen hade Justitiekanslern tillgång till länsstyrelsens diariesystem Platina.

text: I det följande redovisas granskningen av olika ärendegrupper. De ärenden och ärendegrupper som har granskats och där det inte finns någon anledning till uttalanden eller liknande kommenteras endast översiktligt.

text: Byggnadsminnen och naturreservat

text: Vid genomgången av de 20 äldsta ärendena om bildande och tillsyn av byggnadsminnen kunde iakttas några diarierelaterade misstag, som t.ex. bristande kopplingar mellan nuvarande och tidigare diariesystem. Dessa misstag är dock av blygsam omfattning. Mer iögonenfallande är den nedprioritering av ärenden om byggnadsminnesförklaringar som länsstyrelsen vidtagit och som medfört att handläggningen av vissa ärenden avstannat. Detta är bekymmersamt mot bakgrund av att det på länsstyrelsen pågår ett antal ärenden som – även med beaktande av ärendegruppens komplexitet – redan borde ha avgjorts. Fem av ärendena inleddes under tiden 2008 – 2012. Handläggningen av dessa ärenden bör återupptas med inriktningen att de ska avslutas så snart det är möjligt.

text: Även granskningen av de 20 äldsta öppna ärendena om bildande av naturreservat visade några enstaka tillkortakommanden vad gäller diarieföringen. Också inom denna ärendegrupp har emellertid handläggningen under en tid prioriterats ned till förmån för tillståndsärenden. Eftersom de sju äldsta ärendena inleddes för så länge sedan som under åren 2002 – 2012 bör även inriktningen för dessa ärenden vara att se till att de kan avgöras så snart som möjligt.

text: Djurskydd

text: Justitiekanslern granskade akterna i de 30 först avgjorda ärendena år 2016 angående djurskydd. Vidare granskades de tio äldsta öppna ärendena i denna kategori.

text: Diarieföringen var genomgående bra och överensstämde med de handlingar som fanns i akterna. De tjänsteanteckningar som hade upprättats i ärendena var, med något enstaka undantag, klara och tydliga. Besluten var välformulerade. Justitiekanslern vill särskilt framhålla att besluten var mycket bra disponerade med informativa rubriker, vilket underlättar för mottagarna att förstå beslutets innebörd. Ordningen i akterna var också mycket god.

text: I ett ärende angående klagomål på djurhållning hade länsstyrelsen skrivit av ärendet med motiveringen att man utifrån lämnade uppgifter inte kunde agera (dnr 6305-2015). Av anmälan framgick bl.a. på vilken adress den anmälde personen bodde, att han var känd för att slå sin hund och att det hade pågått under flera år. Mot den bakgrunden är det svårt att förstå innebörden av den knapphändiga motiveringen.

text: Antalet gamla ärenden i denna kategori får anses vara relativt få. De äldsta öppna ärendena var från år 2014. Dessa ärenden avsåg företrädesvis ansökningar om tillståndsplikt för djurhållning enligt

text: 16 § djurskyddslagen (1988:534)

text: där sökandena hade åtagit sig att återkomma med kompletterande uppgifter. I några av ärendena kan det diskuteras om inte länsstyrelsen borde ha vidtagit ytterligare åtgärder för att driva ärendena framåt (t.ex. dnr 780-2014).

text: Dessa randanmärkningar förtar inte det samlade intrycket att länsstyrelsens handläggning av djurskyddsärenden är snabb, noggrann och rättssäker. Överklaganden av kommunala beslut angående lov enligt plan- och bygglagen

text: Justitiekanslern granskade de tio äldsta samt de tio senast avgjorda ärendena i denna kategori. Justitiekanslern kunde konstatera att diarieföringen genomgående var bra och att akterna var i god ordning. Besluten var välskrivna och välmotiverade. Vid granskningen av de tio senast avgjorda ärendena kunde även konstateras att handläggningstiderna genomgående var korta.

text: Överklaganden av länsstyrelsens beslut om stöd till jordbruket enligt EG:s förordningar

text: Enligt

text: 23 § förvaltningslagen (1986:223)

text: ska en skrivelse med överklagande ges in till den myndighet som har meddelat det överklagade beslutet. När skrivelsen kommit in bör myndigheten först överväga om beslutet ska omprövas enligt

text: 27 § förvaltningslagen

text: . Denna prövning får emellertid inte medföra att ärendets handläggning onödigt fördröjs. Om beslutet inte ändras på det sätt klaganden begär ska myndigheten pröva om skrivelsen med överklagande har kommit in i rätt tid,

text: 24 § förvaltningslagen

text: . Har den kommit in för sent ska överklagandet enligt huvudregeln avvisas. Annars ska den, tillsammans med övriga handlingar i ärendet, överlämnas till överinstansen,

text: 25 § förvaltningslagen

text: . Det allmänna skyndsamhetskravet i

text: 7 § förvaltningslagen

text: gör sig gällande även här. JO har uttalat att som huvudregel gäller att överlämnandet bör ske inom en vecka från det att överklagandet kommit in till beslutsmyndigheten (se bl.a. JO:s beslut den 15 november 2004; dnr 4998-2003).

text: Åtta överklaganden som kom in till länsstyrelsen under tiden augusti 2015 – februari 2016 hade fortfarande vid inspektionstillfället inte avslutats genom att överlämnas till överinstansen (

text: 25 § förvaltningslagen

text: ) eller avslutats på annat sätt (avvisning av överklagandet eller ändring av det överklagade beslutet, se

text: och

text: 28 §§

text: samma lag).

text: Länsstyrelsen har inte uppfyllt kravet på skyndsamhet beträffande de nämnda ärendena. Detta utgör ett klart avsteg från de ovan angivna och från rättssäkerhetssynpunkt viktiga reglerna om hur ett överklagande ska hanteras av beslutsmyndigheten. Länsstyrelsen bör se över sina rutiner för hantering av överklaganden.

text: Länsstyrelsen ska i samband med redovisningen till Justitiekanslern av 2016 års ärendeförteckning redogöra för vilka åtgärder som vidtagits och vilken effekt dessa fått för behandlingen av överklaganden av länsstyrelsens beslut.

text: Gårdsstöd

text: Justitiekanslern granskade akterna i de tio senast avgjorda ärendena angående gårdsstöd. Vidare granskades de tio äldsta ärendena i denna kategori.

text: Den samlade bedömningen av granskningen i denna del är att diarieföringen genomgående var bra samt att besluten var välformulerade och att ordningen i akterna var god.

text: Justitiekanslern noterar emellertid att länsstyrelsen normalt väntar en till två månader med att överlämna överklaganden av beslut till Jordbruksverket. Samma synpunkter som ovan angetts beträffande hanteringen av överklaganden av beslut angående jordbruksstöd gör sig gällande här. Det bör i detta sammanhang framhållas att länsstyrelsen i regel yttrar sig över överklagandena i samband med att ärendena överlämnas till Jordbruksverket. Det torde innebära att handläggningstiderna hos Jordbruksverket inte blir särskilt mycket längre på grund av länsstyrelsens dröjsmål med att överlämna ärendena dit. Även om dröjsmålet därmed i regel inte torde drabba sökanden är det inte acceptabelt att länsstyrelsen dröjt med att lämna över överklaganden till Jordbruksverket på det sätt som skett. Justitiekanslern utgår från att länsstyrelsen ser över sina rutiner för hanteringen av överklaganden.

text: Stöd till boende

text: Justitiekanslern granskade de 20 äldsta öppna ärendena om stöd till boende.

text: Handläggningen av dessa ansökningar om stöd drar ut på tiden – utan att länsstyrelsen kan lastas för detta – eftersom länsstyrelsen inte kan fatta beslut förrän det står klart vilka medel som står till buds. Eftersom det ofta kan ta lång tid innan den sökande får ett besked i ärendet skulle möjligen, som en ren serviceåtgärd, information om handläggningsgången kunna lämnas till sökanden i samband med att ansökan kommer in till länsstyrelsen.

text: Diarieföringen och akthanteringen i dessa ärenden var genomgående bra, dock med något enstaka undantag (se t.ex. dnr 2543-2012 där alla handlingar i akten inte diarieförts och några diarieföringsposter inte motsvarar någon handling i akten).

text: Allmänt om registrering m.m.

text: Som framgår av vad Justitiekanslern redovisat om granskningen av vissa ärendetyper finns vissa brister när det gäller registrering och diarieföring. Att registrering och diarieföring sker på korrekt sätt är väsentligt för att offentlighetsprincipen ska kunna upprätthållas men också för att myndigheten ska kunna ha kontroll på sina ärenden. Justitiekanslern erinrar om att återkommande information och utbildningsinsatser när det gäller diarieföring och hanteringen av allmänna handlingar är betydelsefulla.

text: Avslutande samtal

text: Inspektionen avslutades med ett möte med företrädare för länsstyrelsen där även länsrådet Lennart Johansson deltog. Vid mötet redovisades översiktligt de iakttagelser som hade gjorts i de granskade ärendena.

text: Inspektionen avslutades den 23 mars 2016 kl. 12.15 med ett tack till länsstyrelsens personal för det vänliga mottagandet och den hjälp som Justitiekanslern fått under inspektionen.

text: I inspektionen deltog byråchefen Britt-Mari Lundberg, f. chefsjuristen Christer Segerström, hovrättsassessorn Thomas Hedstrand, föredraganden Nina Forsgren, notarien Karin Hassel och huvudregistratorn Miika Vilenius. Justitiekanslern Anna Skarhed deltog vid det avslutande mötet.


title: Klagomål med anledning av Socialstyrelsens hantering av sekretessbelagda handlingar

text: Justitiekanslern gör vissa uttalanden beträffande utlämnande av handlingar som innehåller sekretessbelagda uppgifter men vidtar i övrigt ingen åtgärd i ärendet.

text: Ärendet

text: Klagomålet

text: En person har i en skrivelse hit framfört klagomål mot Socialstyrelsen, Regionala tillsynsenheten i Örebro, med anledning av att tillsynsenheten vid utlämnande av allmänna handlingar har röjt två patienters identiteter.

text: Anmälaren har i huvudsak anfört följande. Handlingarna är två s.k. Lex Maria-anmälningar från Barn- och Ungdomspsykiatrin vid Universitetssjukhuset i Örebro. Vid utlämnandet av kopior av de aktuella handlingarna har patienternas personnummer strukits över med en svart överstrykningspenna. Genom att vinkla kopiorna mot ljuset har man kunnat läsa patienternas personnummer. Anmälaren har påtalat detta för en handläggare hos Socialstyrelsen och även framfört att patienterna bör underrättas om Socialstyrelsens misstag. Handläggaren har härefter meddelat anmälaren att om denne har tagit bort personnumren så behöver inte patienterna underrättas. Anmälaren vill att Justitiekanslern ska utreda det inträffade samt uppmana Socialstyrelsen att underrätta patienterna om att deras identiteter har röjts.

text: Utredningen

text: Justitiekanslern har tagit del av kopior av de två maskade handlingarna.

text: Justitiekanslerns bedömning

text: Enligt

text: 7 kap. 1 c § sekretesslagen (1980:100)

text: gäller sekretess, om inte annat följer av 2 §, inom hälso- och sjukvården för uppgift om enskilds hälsotillstånd eller andra personliga förhållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon närstående till den enskilde lider men. Sekretess, i enlighet med det anförda, gäller också i sådan verksamhet hos myndighet som innefattar omprövning av beslut i eller särskild tillsyn över allmän eller enskild hälso- och sjukvård.

text: De i ärendet aktuella handlingarna innehåller vissa uppgifter som är sekretesskyddade enligt ovan nämnda bestämmelse. Det är naturligtvis olyckligt om dessa uppgifter i praktiken har lämnats ut. Av anmälan hit går det att utläsa att det rör sig om ett misstag hos Socialstyrelsen vid utlämnandet av de aktuella handlingarna. De sekretesskyddade uppgifterna i handlingarna har maskats (strukits över) men har ändå – med viss ansträngning – gått att läsa. Mot bakgrund av att det kan antas röra sig om ett enstaka misstag finner jag inte anledning att uttala någon kritik mot Socialstyrelsen. Jag finner inte heller anledning att i övrigt vidta någon åtgärd med anledning av vad anmälaren har anfört.

text: Omständigheterna i ärendet ger dock anledning för mig att kort beröra frågan om hur en myndighet bör gå tillväga när en handling som innehåller både öppna och sekretesskyddade uppgifter begärs utlämnad.

text: Enligt

text: 2 kap. 12 §

text: TF ska en handling, om den inte kan tillhandahållas utan att en sådan del därav som inte får lämnas ut röjs, i övriga delar göras tillgänglig genom en avskrift eller kopia. Ett vanligt förfaringssätt är att myndigheten lämnar ut en maskad kopia av handlingen. Myndigheten låter alltså göra en kopia av handlingen i vilken de sekretesskyddade delarna täcks över. Om en överstrykningspenna används blir resultatet vanligen, som synes vara fallet här, att de sekretesskyddade uppgifterna ändå går att läsa om man vinklar kopian mot ljuset. Det är därför lämpligt att myndigheten först gör en kopia av handlingen på vilken de sekretesskyddade uppgifterna stryks över och sedan gör en kopia av den maskade kopian, varefter den nya kopian lämnas ut. Det är då inte möjligt att läsa de sekretesskyddade uppgifterna på den utlämnade handlingen.

text: Ärendet avslutas härmed.


title: Anspråk på skadestånd med anledning av en oriktig firmaregistrering

text: Justitiekanslern tillerkänner JA skadestånd av staten med 20 000 kr.

text: Justitiekanslern uppdrar åt Bolagsverket att ombesörja utbetalningen av ersättningen.

text: Ärendet

text: Bakgrund

text: Aktiebolaget Mio (Mio) registrerade sin firma 1962. Bolaget, som numera heter Mio AB, var 2003 registrerat för den verksamhet som framgår av Bolagsverkets nedan återgivna yttrande.

text: Mio var 2003 även innehavare av två varumärken med lydelsen Mio. Det ena var registrerat för varor och tjänster i bl.a. klass 20, omfattande bl.a. möbler, speglar, tavelramar och varor, som inte ingår i andra varuklasser, av trä, samt klass 27, avseende bl.a. beläggningsmaterial för golvytor och väggbeklädnad som ej är av textilmateriel. Det andra varumärket var registrerat för bl.a. klass 40 avseende bearbetning och behandling av material.

text: Den 7 maj 2003 registrerade dåvarande Patent- och registreringsverket (PRV) på ansökan av JA firman Mijo Scandinavian trading (nedan den enskilda firman) för hans verksamhet som enskild näringsidkare, som uppgavs bestå av försäljning av fanér i format samt fanerade plattor på den skandinaviska marknaden.

text: Sedan tvist hade uppstått mellan Mio och JA om den enskilda firman väckte Mio 2003 talan vid Skövde tingsrätt och yrkade i första hand att tingsrätten skulle vid vite förbjuda JA att använda den enskilda firman samt i andra hand att tingsrätten skulle häva registreringen av firman. I en dom den 19 mars 2004 biföll tingsrätten förstahandsyrkandet och ingick därmed inte i någon prövning av andrahandsyrkandet. Efter överklagande av domen till Göta hovrätt gjorde hovrätten i sin dom den 26 september 2005 ingen ändring i tingsrättens dom. I hovrättens domskäl sägs bl.a. följande.

text: ”Enligt

text: 10 § första stycket 6 firmalagen

text: får en firma inte registreras om denna är förväxlingsbar med någon annan näringsidkares släktnamn eller skyddade närings- eller varukännetecken. PRV skall granska inkomna ansökningar om firmaregistrering och kontrollera att förutsättningarna för registrering är uppfyllda. Denna granskning medför emellertid inte att det är möjligt att helt undvika att det sker kollisioner mellan registrerade kännetecken. Sådana fall får lösas av domstolarna i efterhand liksom fall där en registrering strider mot en rätt som grundas på annat än registrering, exempelvis inarbetning (

text: prop. 1974:4 s. 183

text: ). Enligt hovrättens bedömning medför det förhållandet att två firmor har blivit registrerade inte att det är uteslutet att förväxlingsbarhet kan föreligga.

text: I likhet med tingsrätten finner hovrätten genom de av Mio AB åberopade profilundersökningarna visat att Mio är känt som beteckning för bolagets verksamhet inom en betydande del av den krets till vilken verksamheten riktar sig. Hovrätten gör även samma bedömning som tingsrätten beträffande graden av inarbetning.

text: Ord som utgör en beskrivande beteckning åtnjuter ett tämligen svagt firmaskydd medan det motsatta förhållandet gäller för särpräglade firmadominanter. När en firmadominant är särpräglad bör förväxlingsbarhet som regel anses föreligga även mellan firmor som i sin helhet företer klara olikheter, om dominanterna är likartade (

text: prop. 1974:4 s. 178

text: ). Mio och Mijo utgör de dominerande orden i respektive firma. Mio utgör enligt hovrättens bedömning inte en beskrivande beteckning av företaget eller dess produkter utan måste anses särpräglat. Att Mio även förekommer som förnamn och att det utgör, eller utgjorde, en förkortning för Möbelhandlarnas Inköpsorganisation förtar inte ordet egenskapen att ha känneteckenrättslig särskiljningsförmåga. Ordet Mio har således distinktivitet i sig. Därtill kommer att Mio AB, som tingsrätten har funnit, har erhållit särskiljningsförmåga även genom en omfattande inarbetning.

text: Mellan orden Mio och Mijo föreligger mycket stor ljudlikhet och det finns endast små stavningsmässiga olikheter. Skillnaderna dem emellan är så obetydliga att det inte kan råda någon tvekan om att ordet Mio är förväxlingsbart med ordet Mijo. Som tingsrätten har funnit är således likheterna mellan firmadominanterna mycket stora.

text: För att kännetecken skall anses förväxlingsbara enligt

text: 6 § första stycket firmalagen

text: krävs, förutom att firmalikhet föreligger att kännetecknen avser verksamheter av samma eller liknande slag. Både Mio AB och JA säljer fanérprodukter. Mio AB säljer i första hand möbler medan JA under sin firma tillhandahåller halvfabrikat till möbelindustrin; alltså material till möbler av det slag som Mio försäljer till konsumenter av olika slag. Enligt vad som framkommit saluför vissa Mio-butiker också fanérskivor för direkt användning av konsument. Som tingsrätten har påpekat medför den stora likheten mellan firmorna att kravet på likhet i verksamhet blir ganska lågt. Med hänsyn härtill, och med beaktande av vad tingsrätten i övrigt har anfört, finner hovrätten att firman Mijo Scandinavian trading är förväxlingsbar med Mio AB enligt

text: 6 § första stycket firmalagen

text: . Redan på den grunden skall käromålet bifallas. Tingsrättens dom skall således fastställas.”

text: JA förpliktades såväl i tingsrätten som i hovrätten att ersätta Mio för dess rättegångskostnader.

text: Anspråket m.m.

text: JA har begärt skadestånd av staten med 55 422 kr 40 öre, varav 1 200 kr utgör kostnaden för nytryck av visitkort och det resterande beloppet kostnader med anledning av rättegången i tingsrätten och hovrätten enligt den fördelning som framgår nedan under Justitiekanslerns bedömning. Han får till stöd för sitt anspråk anses ha åberopat att PRV:s handläggning och registrering av den enskilda firman innefattade fel eller försummelse och att felet orsakade honom skada med det fordrade beloppet.

text: Bolagsverket, som sedan den 1 juli 2004 handhar de uppgifter som tidigare låg på bolagsavdelningen på PRV, har i ett yttrande över anspråket anfört väsentligen följande.

text: ”Bolagsverkets granskning av ansökan om registrering av firman Mijo Scandinavian trading

text: Vid granskningen av den sökta firman Mijo Scandinavian trading upprättades i sedvanlig ordning en granskningspromemoria. På en sådan promemoria anges hur handläggaren har sökt i t.ex. aktiebolagsregistret, handels- och föreningsregistren samt varumärkesregistren. Sökningen sker genom att särskilda sökfrågor ställs mot de IT-baserade registren. Om handläggaren får fram träffar på de sökord som denne valt, skall de firmor och varumärken som kan anses ge anledning till en noggrannare prövning av förväxlingsbarheten med den i ärendet sökta firman, noteras på promemorian.

text: Av den nu aktuella granskningspromemorian framgår att handläggaren gjorde sökningar i samtliga relevanta register för firmor, varumärken och släktnamn. Dessa sökningar resulterade i att handläggaren vare sig fann någon firma eller något varumärke värt att notera på promemorian för noggrannare prövning av förväxlingsbarheten.

text: Genom de sökningar som handläggaren gjorde har inte kännetecken innehållande MIO framkommit bland sökresultaten. Det hade dock varit tekniskt möjligt för handläggaren att genomföra sökningar på ett sådant sätt att kännetecken innehållandet ordet MIO hade uppmärksammats.

text: Genomgången av de sökningar som Bolagsverket utförde i samband med registreringen av firman Mijo Scandinavian Trading, visar således att den granskning som utfördes inte var tillräckligt omfattande för att säkerställa att förväxlingsbart lika firmor kunde upptas i granskningspromemorian.

text: Sammanfattningsvis medger Bolagsverket att den granskning som gjordes mot tidigare ansökta och registrerade kännetecken var bristfällig och att detta förbiseende utgör fel eller försummelse i den mening som sägs i

text: 3 kap. 2 § skadeståndslagen

text: , vilket i och för sig kan medföra skadeståndsskyldighet för staten.

text: Förväxlingsbedömningen

text: För att staten skall vara skadeståndsskyldig mot JA krävs dock också att Bolagsverket skulle ha vägrat registrering av firman Mijo Scandinavian trading om närings- och varukännetecknet MIO ingått i bedömningsunderlaget.

text: Enligt

text: 10 § första stycket sjätte punkten firmalagen

text: får en firma inte registreras om den är förväxlingsbar med någon annan näringsidkares skyddade närings- eller varukännetecken. Enligt

text: 6 § första stycket firmalagen

text: anses kännetecken förväxlingsbara endast om de avser verksamhet av samma eller liknande slag. Enligt andra stycket i denna paragraf kan förväxlingsbarhet även åberopas till förmån för ett kännetecken som är väl ansett här i landet, om användningen av ett annat liknande kännetecken skulle dra otillbörlig fördel av eller skulle vara till förfång för det väl ansedda kännetecknets särskiljningsförmåga eller anseende.

text: Bolagsverket finner att de aktuella kännetecknen bedömda i sin helhet uppvisar tydliga skillnader, vilket innebär att förväxlingsbedömningen inte omedelbart ger vid handen att det föreligger en risk för förväxling. Emellertid tillstår Bolagsverket att firmadelen Mijo uttalsmässigt är nära nog identisk med den tidigare registrerade firman Aktiebolaget Mio.

text: Förväxlingsbarhet enligt

text: firmalagen

text: kan normalt bara föreligga om kännetecknen avser verksamhet av samma eller liknande slag. Detta är också utgångspunkten för den prövning av förväxlingsbarhet som Bolagsverket gör vid sin handläggning. Att väl ansedda kännetecken åtnjuter ett skydd utöver branschlikhet är inte en omständighet som utan särskild anledning beaktas vid Bolagsverkets bedömning.

text: Ansökan om registrering av Mijo Scandinavian trading avsåg verksamheten "försäljning av fanér i format samt fanérade plattor på den skandinaviska marknaden". Den registrerade verksamheten för Aktiebolaget Mio var vid denna tidpunkt att "direkt och genom hel- eller delägda bolag samt andra rörelser med vilka tecknats samarbetsavtal, inom ramen för Mio-konceptet, bedriva handel och franchising med möbler, belysning, mattor och övrigt inredningssortiment för hem, arbetsplatser och offentliga lokaler ävensom handel med presentartiklar. Verksamheten skall omfatta inköp och försäljning av varor och tjänster, marknadsföring, konceptutveckling, utbildning, tillhandahållande av konsulttjänster såsom specialistkompetens och administrativa tjänster inom verksamhetsområdet, ävensom därmed förenlig verksamhet".

text: Enligt Bolagsverkets bedömning finns vissa beröringspunkter mellan ovan angivna verksamhetsbeskrivningar. Branschlikheten är dock inte så uttalad att det med enkelhet kan sägas att det finns en risk för förväxling. Tvärtemot finns det mycket som talar för att det inte föreligger någon branschlikhet, framförallt med avseende på skillnader i produktsortiment och omsättningskrets.

text: De av Aktiebolaget Mio registrerade varumärkena Nr 201.878 MIO och 266.329 MIO figur, är registrerade för varor och tjänster enligt bilagda registerutdrag. Även i förhållande till dessa varor och tjänster finner Bolagsverket att det inte finns någon uppenbar likhet jämfört med den av JA sökta verksamheten. Bolagsverket noterar i registrering nr 201.878, att de "varor, icke ingående i andra klasser, av trä..." som ingår i klass 20 samt de "beläggningsmaterial för golvytor" som ingår i klass 27, inte omfattar träfanér och fanérvirke. Träfanér och fanérvirke ingår istället i varuklass 19 enligt det internationella klassningssystem som tillämpas för varumärkesregistreringar.

text: I föreliggande fall anser Bolagsverket att det finns gott stöd för uppfattningen att det vid en helhetsbedömning inte finns någon fara för förväxling. Bolagsverket håller det därför inte för osannolikt att firmabedömaren, även med kännedom om det registrerade varu- och näringskännetecknet MIO, skulle ha kommit till slutsatsen att firman Mijo Scandinavian trading kunde registreras.

text: I detta fall har domstolarna senare gjort bedömningen att det finns en risk för förväxling mellan kännetecknen. Bolagsverket vill här framhålla att detta faktum inte i sig innebär att det från Bolagsverkets sida begåtts ert skadeståndsgrundande fel (jfr t ex Justitiekanslerns beslut den 14 april 2004 i ärende med dnr

text: ). Domstolarna har funnit att användningen av Mijo Scandinavian trading innebär intrång i Aktiebolaget Mio:s rättigheter. Vid denna intrångsbedömning har dock domstolarna beaktat omständigheter som praktisk användning, geografisk närhet, utökat skydd för inarbetade kännetecken samt information om faktiska förväxlingsfall. Dessa omständigheter har därför ingått i domstolarnas bedömningsunderlag på ett sätt som de inte skulle ha gjort vid Bolagsverkets prövning, även om registreringarna för kännetecknet Mio funnits med i verkets bedömningsunderlag.

text: Sammanfattningsvis är det Bolagsverkets uppfattning att registreringen av firman Mijo Scandinavian trading inte var uppenbart felaktig och att Bolagsverket därmed ej kan anses ha gjort sig skyldigt till ett skadeståndsgrundande fel.”

text: Den bilaga som omnämns i yttrandet återges inte här.

text: JA har med anledning av Bolagsverkets yttrande anfört att han, sedan Mio hade framställt sina krav mot honom, diskuterade situationen med handläggaren A.T. hos Bolagsverket och då fick rådet att låta domstol pröva tvisten samt upplysningen att Bolagsverket vid en för JA ofördelaktig utgång i tvisten skulle ersätta hans kostnader. JA har vidare anfört att samma handläggare gav honom rådet att överklaga tingsrättens dom, sedan denna hade gått honom emot.

text: Bolagsverket har i ett yttrande över de nya uppgifterna anfört väsentligen följande.

text: ”[Det är] ostridigt att det har förekommit både telefonkontakter och viss skriftlig kontakt mellan JA och Bolagsverkets jurist A.T.

text: JA har som grund för sitt skadeståndsanspråk vidare anfört att Bolagsverkets jurist uttryckt uppfattningen att tvisten borde avgöras i domstol, samt angett att han litade på att Bolagsverkets registrering var gällande. JA uppger att han inte insett att det fanns en risk för att hans firmaregistrering skulle kunna ifrågasättas i domstol.

text: Det är naturligtvis svårt att i efterhand avgöra exakt vad som förekommit i de muntliga kontakterna mellan JA och Bolagsverket. Det förefaller dock osannolikt att Bolagsverkets jurist, som har mångårig erfarenhet av de juridiska frågor som aktualiseras i Bolagsverkets verksamhet, skulle ha uppmanat någon att föra en tvist i domstol. Ett sådant påstående grundar sig möjligen på att JA och Bolagsverkets jurist haft en diskussion kring på vilket sätt registrerade firmor kan angripas genom domstols förfarande, vilken instans som har att pröva frågan om ett eventuellt intrång och vad som kan hända om domstolen upphäver en registrerad firma.

text: Med hänvisning till det som ovan anförts och vad som anförts i tidigare yttrande, menar Bolagsverket att det inte föreligger någon skadeståndsskyldighet gentemot JA.”

text: Justitiekanslerns bedömning

text: Rättsliga utgångspunkter

text: Enligt

text: 3 kap. 2 § skadeståndslagen (1972:207)

text: (SkL) skall staten ersätta bl.a. ren förmögenhetsskada som vållas genom fel eller försummelse vid myndighetsutövning i sådan verksamhet för vars fullgörande staten svarar.

text: Enligt

text: 3 kap. 3 §

text: SkL svarar staten för ren förmögenhetsskada som vållas av att en myndighet genom fel eller försummelse lämnar felaktiga upplysningar eller råd, om det med hänsyn till omständigheterna finns särskilda skäl. Därvid skall särskilt beaktas upplysningarnas eller rådens art, deras samband med myndighetens verksamhetsområde och omständigheterna när de lämnades.

text: För registreringen av den enskilda firman gällde vad som är föreskrivet i

text: firmalagen (1974:156)

text: . Av

text: 10 § första stycket 6 firmalagen

text: framgår att en firma inte får registreras om den är förväxlingsbar med bl.a. en annan näringsidkares släktnamn eller skyddade närings- eller varukännetecken.

text: En ansökan om registrering av en firma skall granskas mot olika register, bl.a. aktiebolags- och varumärkesregisterna, och ansökan skall avslås om det bedöms föreligga en förväxlingsrisk.

text: PRV:s – numera Bolagsverkets – åtgärder för granskning och registrering av firmor i det av verket för detta ändamål förda registret innefattar myndighetsutövning. Fel eller försummelser som begås vid sådan verksamhet kan därför grunda skadeståndsansvar för staten.

text: Registreringen av den enskilda firman

text: Genom Bolagsverkets yttrande har framkommit att granskningen inför registreringen av den enskilda firman inte följde gängse rutiner, varför firman Mios firma eller varumärken inte uppmärksammades och någon förväxlingsprövning mellan dessa och den sökta firman aldrig utfördes. PRV:s granskning måste därmed sägas ha varit felaktig på ett sätt som medför skadeståndsskyldighet i och för sig för staten.

text: Orsakssamband

text: En ytterligare förutsättning för att JA skall anses berättigad till skadestånd är att den angivna felaktigheten har orsakat någon skada för honom. Det kan här framhållas att den som begär skadestånd har bevisbördan för de omständigheter som ligger till grund för skadeståndsanspråket, även för orsakssambandet mellan den skadeståndsgrundande handlingen och den uppgivna skadan.

text: Enbart en underlåten granskning mot Mios firma eller varumärken kan inte ensam anses som en tillräcklig betingelse för JA:s uppgivna skada. Ett första led i prövningen av det samband som skall föreligga mellan granskningsbristen och skadan är att fastställa om bristen hade någon faktisk inverkan på PRV:s registreringsbeslut. Om ett korrekt utfört granskningsförfarande och en korrekt bedömning av förväxlingsrisken mellan de aktuella firmorna och varumärkena hade genomförts men ansökan om registrering av den enskilda firman likväl hade bifallits, kan det skadeståndsgrundande fel som har förekommit inte anses ha lett till de av JA påstådda skadorna.

text: Bevisbördan rörande orsakssambandet ligger alltså på JA. Som framgår av Justitiekanslerns beslut den 15 maj 2007 i ärende nr

text: kan emellertid i en situation som den förevarande alltför rigida beviskrav knappast uppställas gällande det hypotetiska händelseförlopp som hade blivit följden av en korrekt granskning i registreringsärendet. Av de omständigheter som har framkommit genom utredningen fäster Justitiekanslern särskild vikt vid Göta hovrätts bedömning av förväxlingsbarheten, även med beaktande av att hovrätten – vilket Bolagsverket har påtalat – har vägt in vissa andra omständigheter i sin bedömning än de som PRV hade möjlighet att ta hänsyn till i registreringsärendet. Även bortsett från hovrättens bedömning framstår omständigheterna för Justitiekanslern som sådana, att det är sannolikt att PRV vid uppmärksammande av Mios firma och varumärken hade funnit att en förväxlingsrisk förelåg.

text: Justitiekanslern anser sig mot bakgrund av dessa omständigheter kunna godta att den förväxlingsprövning som hade utförts om PRV:s granskning hade genomförts på rätt sätt hade lett till att registreringsansökan beträffande den enskilda firman hade avslagits.

text: Av det anförda har framgått att det skadeståndsgrundande felet begicks under granskningen inför PRV:s beslut, varför beslutet, som därmed måste sägas ha vilat på felaktiga förutsättningar, är att betrakta som en följd av felet. Det saknas därför anledning att som ett led i bedömningen av statens skadeståndsskyldighet göra någon prövning av om registreringsbeslutet var uppenbart felaktigt eller inte. Vid den ståndpunkt som Justitiekanslern har intagit i frågan om orsakssamband finns vidare inte heller anledning att göra någon liknande prövning i förhållande till det beslut som – hypotetiskt – hade fattas om allt hade gått rätt till.

text: Felaktiga upplysningar eller råd

text: En ytterligare fråga är om skadeståndsskyldighet för staten även har uppkommit genom den information som JA erhöll av handläggaren A.T. hos Bolagsverket. Det kan återigen framhållas att det är JA som har bevisbördan för de omständigheter som han gör gällande till grund för statens skadeståndsansvar.

text: Enligt Justitiekanslerns mening vinner JA:s egna uppgifter om vad som förekom vid samtalen med A.T. inte sådant stöd av utredningen i övrigt att det därigenom kan anses klarlagt att han vid samtalen erhöll skadeståndsgrundande råd eller upplysningar. I varje fall kan det inte anses finnas några sådana särskilda skäl som krävs enligt

text: 3 kap. 3 §

text: SkL. Något skadestånd på denna grund skall därför inte utgå.

text: Skadan

text: JA:s skadeståndsanspråk avser inledningsvis 1 200 kr avseende upptryckning av nya visitkort. Någon utredning till styrkande av kostnaden har inte getts in. I avsaknad härav finner Justitiekanslern inte skadeståndskravet i denna del styrkt.

text: JA har vidare begärt skadestånd med 54 222 kr 40 öre avseende kostnader för rättegången i tings- och hovrätt. Av det fordrade beloppet avser 24 520 kr och 22 374 kr självrisken för, såvitt har framgått, motpartens och hans egna rättegångskostnader i tingsrätt respektive hovrätt, 5 895 kr kostnaden för ett vittnes resa och uppehälle, 537 kr 60 öre en resa tur och retur Tibro – Jönköping under tingsrättsprocessen, 403 kr 20 öre fyra resor tur och retur Tibro – Skövde under tingsrättsprocessen och 537 kr 60 öre en resa Tibro – Jönköping under hovrättsprocessen.

text: I den situation som JA försattes i när han kontaktades av Mio är det uppenbart att det fanns ett behov av juridiskt biträde i syfte att bedöma den uppkomna situationen och vilka åtgärder som borde vidtas. Kostnaden för sådant juridiskt biträde måste därför anses utgöra en ersättningsgill skada till följd av PRV:s felaktiga registrering.

text: Såvitt gäller kostnaden för ytterligare ombudsbiträde kan konstateras att JA därefter ställdes inför två huvudsakliga handlingsalternativ: antingen att byta firma och således söka en överenskommelse med Mio eller att i en tvist med Mio hävda rätten till sin firma. I valet mellan dessa alternativ hade JA att beakta möjligheten till skadestånd av staten för merkostnader till följd av en firmaändring. I linje med vad Justitiekanslern har anfört i andra liknande ärenden (se t.ex. beslut den 8 juni 2006 i ärende nr

text: ) är det inte givet att JA vid sidan av sådan ersättning skall vara berättigad till ersättning även för de kostnader som han fick stå med anledning av risktagningen att fullfölja tvisten med Mio. I sammanhanget bör erinras om att en skadelidande enligt allmänna skadeståndsrättsliga principer skall försöka begränsa sin skada. Gör han inte det kan skadeståndet på grund av medvållande helt bortfalla eller jämkas efter vad som är skäligt med hänsyn till graden av vållande på ömse sidor och omständigheterna i övrigt.

text: Enligt Justitiekanslerns mening kan ersättning av staten för kostnaderna för en fullständig prövning i domstol av en sådan tvist som nu är i fråga enbart undantagsvis komma i fråga. Omständigheterna i det förevarande fallet är inte sådana att de utgör tillräckliga skäl för att anse kostnader utöver dem för en inledande bedömning av tvisten samt eventuella förlikningsförhandlingar med Mio som ersättningsgilla. I avsaknad av närmare utredning till styrkande av de fordrade beloppen eller till utvisande av vilka åtgärder som rättegångskostnaderna i tingsrätten och hovrätten avsåg, bestämmer Justitiekanslern skadeståndet till skäliga 20 000 kr.

text: Mot bakgrund av det anförda bör någon ersättning för vittneskostnaderna eller för de resor som sannolikt avser inställelse till huvudförhandling inte utgå. Då det inte har framgått vad de övriga resorna har avsett, bör inte heller någon ersättning utgå för dem.

text: Övrigt

text: JA har genom detta beslut enbart delvis fått gehör för sitt skadeståndsanspråk. Det bör emellertid framhållas att det står honom fritt att återkomma till Justitiekanslern med en begäran om ersättning i de delar där ersättningsanspråket inte har godtagits tillsammans med utredning till styrkande av ersättningskravet.


title: Inspektion vid Länsstyrelsen i Hallands län den 4–5 april 2017

text: Justitiekanslern inspekterade verksamheten hos Länsstyrelsen i Hallands län under två dagar. Justitiekanslerns övergripande iakttagelse är att länsstyrelsen fungerar mycket väl. Handläggningen sker effektivt och kompetent. Personalen är kunnig och mån om att myndighetens arbete håller en hög nivå.

text: Länsstyrelsen har få gamla ärenden. Detta tycks vara ett resultat av att myndigheten har ett genomtänkt handläggningssätt med en tydlig prioritetsordning och effektiva instrument för att följa upp handläggningstiderna. Några påtagliga generella brister kunde inte konstateras.

text: Granskningen ger dock Justitiekanslern anledning att kritisera länsstyrelsen för att det finns stora brister i Naturvårdsenhetens registrering och hantering av allmänna handlingar i naturreservatsärenden samt att göra några påpekanden i andra frågor.

text: Inspektionen

text: Inspektionen innefattade möten med olika företrädare för länsstyrelsen samt granskning av akter inom olika ärendekategorier.

text: Länsstyrelsen har under hand fått ta del av och möjlighet att ge synpunkter på ett utkast till detta beslut. I en skrivelse hit har länsstyrelsen med anledning av Justitiekanslerns kritik angett bl.a. att framöver kommer enhetsvisa utbildningar i den nya

text: förvaltningslagen

text: att hållas samt att man samtidigt kommer att ge fördjupad information om akthantering och diarieföring. Vidare överväger länsstyrelsen att göra en särskild processbeskrivning för dessa frågor. De handläggare som arbetar med bildande av naturreservat resp. solcellsstöd kommer att få särskild hjälp, men länsstyrelsen vill ta ett helhetsgrepp för att öka allas kunskaper och medvetenhet i dessa frågor.

text: Under respektive rubrik redovisas som tillägg vissa ytterligare kommentarer som länsstyrelsen gjort.

text: Möte med företrädare för länsstyrelsen

text: Vid ett möte med länsledningen under den första inspektionsdagen deltog bl.a. landshövdingen Lena Sommestad, länsrådet Jörgen Peters, chefsjuristen Peter Jupén samt chefer för olika enheter.

text: Justitiekanslern redogjorde kort för bakgrunden till inspektionen och för inspektionens syfte och inriktning. Före inspektionen hade Justitiekanslern bett om svar på vissa frågor. Under mötet redogjorde länsstyrelsen för verksamheten och besvarade frågorna från Justitiekanslern.

text: Länsstyrelsen gick den 1 januari 2016 över till en digital ärendehandläggning. Ärenden som kom in före detta datum handläggs även fortsättningsvis i pappersform. För att följa upp ärendehandläggningen används systemet LISA. Vidare använder sig länsstyrelsen av ”Stratsys” för bl.a. verksamhetsplanering, uppföljning och årsredovisning. Stratsys har visat sig underlätta dessa moment och vara arbetsbesparande, bl.a. genom att uppgifter kan läggas in kontinuerligt av olika personer.

text: Beträffande byggnadsminnesärenden har ett målmedvetet arbete bedrivits för att minska handläggningstiderna. Länsstyrelsen har avsatt medel och extra personal har kunnat anställas. Beslut om avslag fattas relativt snabbt i ärenden som inte kan leda till en byggnadsminnesförklaring, t.ex. på grund av att det inte går att träffa någon överenskommelse med en fastighetsägare. En processkartläggning har lett till effektivisering.

text: Införandet av ett centraldiarium har enligt länsstyrelsen klara fördelar och har lett till ordning och reda i diarieföringen. Upprättade handlingar diarieförs av handläggaren. I övrigt sker diarieföringen hos centraldiariet. Expediering sköts också av den funktionen.

text: Granskningen av ärendeförteckningen

text: När granskningen av samtliga länsstyrelsers ärendeförteckningar för 2016 är slutförd kommer Justitiekanslern liksom tidigare att redovisa resultatet av denna i en särskild skrivelse som översänds till samtliga länsstyrelser.

text: Granskningen av akter m.m.

text: Justitiekanslern hade i förväg begärt att ett stort antal akter skulle tas fram. Akterna granskades under inspektionen. Justitiekanslern hämtade också in upplysningar från enskilda handläggare på länsstyrelsen. Under inspektionen hade Justitiekanslern tillgång till länsstyrelsens diariesystem Platina.

text: Justitiekanslern fick en snabb och mycket pedagogisk genomgång av det digitala ärendehanteringssystemet.

text: I det följande redovisas granskningen av olika ärendegrupper. De ärenden och ärendegrupper som har granskats och där det inte finns någon anledning till uttalanden eller liknande kommenteras inte alls eller endast översiktligt.

text: Två av de ärenden som Justitiekanslern bett att få granska kunde inte återfinnas. Det ena ärendet gällde en begäran om utfående av en allmän handling (dnr 2197-2013). Av diariet kan dock utläsas att begäran åtgärdats. I det andra ärendet är endast en handling registrerad, ett beslut från Boverket (dnr 5712-2014).

text: Det är självfallet inte tillfredsställande att handlingar inte kan återfinnas. Såvitt det är möjligt ska myndigheten i ett sådant fall försöka rekonstruera akten. I vart fall gällande beslutet från Boverket synes detta möjligt.

text: Tillägg

text: Länsstyrelsen har angett att akten i ärende dnr 5712-2014 nu har rekonstruerats.

text: Byggnadsminnen

text: Granskningen av de sju öppna ärendena om byggnadsminnesförklaringar och tillsyn av byggnadsminnen visar på en väl fungerande handläggning med mycket små ärendebalanser. Länsantikvarien har även redogjort för handläggningsrutiner med uttalat syfte att snabbt avgöra väckta frågor om byggnadsminnesförklaringar. I ett av de ärenden som granskades (dnr 4407-2016) framgick det inte att någon handläggningsåtgärd vidtagits sedan ansökan om byggnadsminnesförklaring kom in i juni 2016, vilket av länsantikvarien förklarades med att planen var att närmare utreda ärendet under sommaren 2017. I två andra ärenden hade länsstyrelsen i ett brev bara någon dag efter att ansökan kom in bekräftat att denna mottagits och redogjort för handläggningsprocessen (dnr 3158-2016 och 3178-2016). En myndighet bör sträva efter att tillämpa enhetliga rutiner i likartade ärenden. Länsstyrelsen bör därför överväga om den serviceinriktade åtgärden med en underrättelse till den som initierat ärendet om förväntad handläggningstid ska genomföras mer generellt, i vart fall i ärenden där det kan antas gå lång tid innan en utredning av byggnadernas kulturhistoriska värden kan påbörjas.

text: Naturreservat

text: Inledning

text: Länsstyrelsen har förhållandevis få äldre öppna ärenden om bildande eller förändringar av naturreservat. Vid ett möte med ansvarig enhetschef framkom att länsstyrelsen vid sidan av diariet i Platina för varje ärende för anteckningar i ett Word-dokument som kallas ”dagbok” eller ”loggbok” (hädanefter benämnt loggbok). Vid granskningen av akterna och loggböckerna, konstaterades att ärendena i de flesta fall drivs framåt mot ett avgörande. Detta återspeglas också av att antalet äldre reservatsärenden minskat både under 2016 och under det första kvartalet 2017.

text: Loggböckerna betraktas av handläggarna som interna arbetsdokument. Justitiekanslern kunde i ett flertal ärenden konstatera att det av diariet inte gick att få någon egentlig uppfattning om handläggningen i ärendet, medan loggboken tycktes ge en mer komplett bild av vad som skett. Det kunde vidare noteras att det i vissa ärenden fanns allmänna handlingar samlade i akten som inte var diarieförda, men att detta sätt att hålla handlingarna ordnade inte var konsekvent genomfört då vissa allmänna handlingar kunde vara diarieförda och andra inte i samma akt. I andra fall fanns allmänna handlingar i form av skickade och inkomna e-postmeddelanden inklippta i loggboken. Det förekom också att det av loggboken framgick att det i ärendet kommit in eller upprättats handlingar, som inte återfanns i akten.

text: Rättslig reglering

text: Justitiekanslerns iakttagelser ger anledning att inledningsvis redogöra något för den rättsliga regleringen avseende allmänna handlingar och diarieföring.

text: De grundläggande reglerna om allmänna handlingars offentlighet finns i

text: 2 kap.

text: tryckfrihetsförordningen

text: (TF). Regler om myndighetens skyldighet att anteckna uppgifter som den får på annat sätt än genom en handling finns i

text: 15 § förvaltningslagen

text: (FL).

text: Allmänna handlingar ska som huvudregel registreras så snart de har kommit in till eller upprättats hos en myndighet (se

text: 5 kap. 1 § första stycket offentlighets- och sekretesslagen

text: , OSL). Bestämmelsen innehåller inte någon bestämd tidsgräns, men normalt bör handlingarna registreras senast påföljande vardag. Handlingar som inte omfattas av sekretess behöver inte registreras om de hålls ordnade så att det utan svårighet kan fastställas om de har kommit in eller upprättats. Om det är uppenbart att en allmän handling är av ringa betydelse för myndighetens verksamhet, behöver den varken registreras eller hållas ordnad. (Se 5 kap. 1 § tredje och fjärde stycket OSL.)

text: Undantaget för handlingar av ringa betydelse är mycket begränsat; det ska vara fråga om sådant som bara indirekt eller i ringa mån rör myndighetens verksamhet, t.ex. reklam. (Se Lenberg m.fl., Offentlighets- och sekretesslagen, En kommentar [1 juli 2016, Zeteo], kommentaren till 5 kap. 1 §.)

text: Bestämmelsen i

text: 5 kap. 1 §

text: OSL ger en myndighet möjlighet att själv välja om den vill registrera handlingar eller hålla dem ordnade så att det utan svårighet går att fastställa om en handling har kommit in eller upprättats. När myndigheten väl har bestämt sig för ett av systemen i fråga om handlingar som tillhör ett visst ärendeslag måste detta dock tillämpas konsekvent (se om det sista t.ex. JO:s beslut den 12 februari 2015, dnr

text: I

text: 5 kap. 1 § andra stycket

text: OSL finns en undantagsregel om att en myndighet som hos en annan myndighet har elektronisk tillgång till en upptagning för automatiserad behandling som är en allmän handling inte behöver registrera handlingen. Handlingen ska i stället registreras endast av den myndighet som gjort upptagningen tillgänglig för den andra myndigheten. Undantaget avser den situationen att flera myndigheter har direktåtkomst till elektroniska handlingar eller uppgifter i samma register eller databas. Om en av myndigheterna tillför en allmän handling till registret eller databasen, behöver endast denna myndighet diarieföra handlingen som upprättad, även om handlingen enligt TFs regler också är inkommen hos de andra myndigheter som har tillgång till registret eller databasen. (Se Lenberg m.fl., a. st.)

text: Reglerna i

text: 2 kap.

text: TF och

text: 5 kap.

text: OSL har som syfte att säkerställa att allmänna handlingar ska hållas lätt tillgängliga och att det ska vara lätt för en enskild att informera sig om vilka handlingar som finns hos en myndighet. Reglerna är en del av den s.k. offentlighetsprincipen och av grundläggande betydelse för att medborgarna ska ha full insyn i det allmännas verksamhet. Reglerna är också viktiga för möjligheten att utöva tillsyn över en myndighet.

text: Rent allmänt gäller att en myndighet ska organisera sina handlingar på ett sådant sätt att allmänna handlingar kan lämnas ut skyndsamt och genomgående ta hänsyn till offentlighetsprincipen i sin verksamhet (se

text: 4 kap. 1 §

text: OSL).

text: Justitiekanslerns bedömning

text: Genomgången av naturreservatsärendena visar att det avseende dessa ärenden finns stora brister i fråga om hanteringen av allmänna handlingar och diarieföring. Ärende dnr 7050-2011 (tidigare med dnr 21095-2009 i Diabas) kan tjäna som ett exempel på vilken typ av brister som förekommer allmänt.

text: Ärendet inleddes den 5 oktober 2009 genom att länsstyrelsen beställde en värdering av en fastighet. I november samma år lämnades också ett förhandlingsuppdrag. Den som fått uppdraget kom in med en bekräftelse. De tre allmänna handlingar som hörde samman med dessa händelser diariefördes, men sedan upphörde diarieföringen helt under ett antal år. Nästa tillfälle något diariefördes i ärendet var den 10 januari 2017, då länsstyrelsen beställde en värdering av en annan fastighet och gav ett nytt förhandlingsuppdrag. I övrigt går det inte av diariet att utläsa att några handläggningsåtgärder förekommit i ärendet under de drygt sju år som det handlagts. I ärendet finns dock en pärm med en mängd allmänna handlingar som är inordnade med utgångspunkt i de olika fastigheter som förekommer i ärendet. Vissa av de inkomna handlingarna är inkomststämplade hos länsstyrelsen, andra inte. Redan i november 2009 kom ett värdeutlåtande in med anledning av den värdering länsstyrelsen beställt föregående månad. Från åren 2010, 2011 och 2012 förekommer i pärmen ett flertal inte diarieförda dokument, både utgående skrivelser från länsstyrelsen och inkomna handlingar. Det senaste dokument som inkommit i ärendet var ett värderingsutlåtande som kom in den 21 februari 2017, dvs. i tiden efter den sista, diarieförda händelsen (som utgjorde beställningen av den inkomna värderingen).

text: En jämförelse med loggboken i ärendet ger en mer fullständig bild av vad som hänt i ärendet. Av loggboken framgår således att länsstyrelsen under åren 2009–2016 haft ett stort antal telefonsamtal med berörda markägare, skickat e-brev till dessa, deltagit i externa möten med bl.a. kommunen och markägare, gjort iakttagelser vid besök på aktuella fastigheter, skickat förslag till föreskrifter till markägare m.m. Många av anteckningarna innebär att det måste förekomma allmänna handlingar som inte är diarieförda (främst e-brev och förslag till föreskrifter som skickats till markägare). Många anteckningar innehåller vidare sådan information som faller under dokumentationsskyldigheten enligt

text: 15 §

text: FL och som borde ha resulterat i en diarieförd tjänsteanteckning. I loggboken finns också å andra sidan sådant som har en tydlig karaktär av minnesanteckningar, bl.a. rörande vilka förslag länsstyrelsen arbetat med, vilka interna diskussioner som förekommit inom myndigheten och liknande. Det finns också anteckningar om samtal som inte faller under dokumentationsskyldigheten. Mot denna bakgrund och eftersom dokumentet uppdateras löpande delar Justitiekanslern länsstyrelsens bedömning att loggboken inte kan anses utgöra en allmän handling. Det faktum att loggboken utformats så att den inte utgör en allmän handling, innebär att länsstyrelsen inte fullgjort sin dokumentationsskyldighet. De uppgifter som borde ha föranlett tjänsteanteckningar i ärendet är i nuläget inte tillgängliga för vare sig parterna i ärendet eller allmänheten.

text: Inom Naturvårdsenheten finns en lathund för reservatsärenden som i detalj beskriver hur sådana ärenden ska hanteras. Lathunden berör dock endast i liten utsträckning diarieföringsfrågor. Den ansvariga enhetschefen har redogjort för rutiner inom enheten av innebörd att handlingar som hanteras i Naturvårdsverkets digitala handläggarstöd VIC Natur inte behöver registreras i länsstyrelsens diarium. Justitiekanslern har efter inspektionen inhämtat ytterligare upplysningar om VIC Natur från Naturvårdsverket. I VIC Natur administreras värdering av fastigheter, förhandlingsuppdrag, inmätning och fastighetsutredning m.m. När t.ex. en värderare valts av länsstyrelsen får denne tillgång till VIC Natur via webben och lägger in sin värdering där. Länsstyrelsen får en avisering via e-post om att en värdering finns att hämta.

text: Undantaget i

text: 5 kap. 1 § andra stycket

text: OSL är enligt Justitiekanslerns bedömning inte tillämpligt på de allmänna handlingar som länsstyrelsen hanterar i VIC Natur inom ramen för ett naturreservatsärende. Eftersom t.ex. en värdering inte läggs in i systemet av en myndighet utan av en fristående värderare, talar övervägande skäl för att värderingen ska anses inkommen till länsstyrelsen redan när den läggs in i VIC Natur. I denna riktning talar också att länsstyrelsen får en avisering om att värderingen är klar, vilket visar att värderingen är direkt ställd till länsstyrelsen. Det ankommer därför på länsstyrelsen att diarieföra en sådan värdering som inkommen i naturreservatsärendet. Även en beställning av en värdering (som enligt uppgift från Naturvårdsverket görs skriftligen och separat från VIC Natur) ska diarieföras. Det kan i detta sammanhang nämnas att Justitiekanslern tidigare, i samband med en inspektion av Länsstyrelsen i Jämtlands län 2015, uttalat att det inte är tillräckligt att ett förordnande av en förhandlingsman registreras i VIC Natur, utan att förordnandet bör noteras även i länsstyrelsens diarium (se Justitiekanslerns protokoll från inspektion vid Länsstyrelsen i Jämtlands län 15–16 april 2015, dnr

text: Även om VIC Natur innehåller sådana upptagningar för automatiserad behandling som undantagsregeln gäller för, kvarstår diarieföringsskyldigheten för handlingar som är kopplade till ett visst ärende. Handlingar som skapas i VIC Natur inom ramen för ärendet och uppfyller rekvisiten för att anses upprättade ska således diarieföras i ärendet och handlingar som hämtas från VIC Natur och används vid handläggningen av ärendet är att anse som inkomna hos länsstyrelsen. Enligt

text: 4 kap. 3 §

text: OSL finns också en skyldighet för länsstyrelsen att se till att en upptagning för automatiserad behandling som använts för handläggningen av ett ärende tillförs handlingarna i ärendet i läsbar form, om det inte finns särskilda skäl mot det. Det bör alltså via länsstyrelsens akt gå att bilda sig en uppfattning om vilka allmänna handlingar som i ärendet utväxlats med övriga aktörer via VIC Natur, även om utväxlingen endast skett genom överföring av digitalt lagrad information.

text: Det bör påpekas att Naturvårdsverket valt att inte diarieföra allmänna handlingar rörande naturreservat utan i stället håller dem ordnade i VIC Natur. Att Naturvårdsverket hanterar sina handlingar i naturreservatsärendena på detta sätt, påverkar dock inte länsstyrelsens skyldighet att diarieföra inkomna och upprättade allmänna handlingar i sina ärenden. Eftersom länsstyrelsen valt att registrera handlingar i naturreservatsärenden måste denna registrering genomföras konsekvent både vad gäller handlingar i och utanför VIC Natur. En annan sak är att det i VIC Natur också förekommer arbetsmaterial (t.ex. förslag till föreskrifter under bearbetning), som inte utgör allmänna handlingar och därför inte behöver registreras.

text: Sammantaget är de brister i hanteringen av allmänna handlingar, diarieföring och dokumentation som Justitiekanslern uppmärksammat i naturreservatsärendena sådana att möjligheten till insyn och kontroll avsevärt försvåras. Det som framkommit visar att det på Naturvårdsenheten saknats tillräckliga kunskaper om och rutiner för diarieföring av allmänna handlingar. Det står klart att Naturvårdsenheten vid länsstyrelsen inte fullt ut uppfyller registreringskraven i offentlighets- och sekretesslagen och inte heller dokumentationsskyldigheten enligt

text: förvaltningslagen

text: . Länsstyrelsen kan inte undgå kritik för detta. Justitiekanslern utgår från att länsstyrelsen kommer att vidta åtgärder för att dels höja kunskapsnivån om allmänna handlingar i allmänhet och skyldigheten att diarieföra i synnerhet, dels införa rutiner som säkerställer att allmänna handlingar registreras i enlighet med bestämmelserna i offentlighets- och sekretesslagen och att dokumentation sker i enlighet med

text: 15 §

text: FL.

text: Vid mötet med enhetschefen vid Naturvårdsenheten framkom att några naturreservatsärenden på enheten hade avslutats formlöst 2014 i samband med att enhetens ärenden gicks igenom och delades in i prioritetsordning. Det rörde sig om ärenden som var lågt prioriterade och inte bedömdes kunna avslutas inom tio år. Ett sådant ärende var ärende dnr 7044-2011 (tidigare med dnr 5076-2007 i Diabas). Av akten framgick att det i ärendet genomförts en fastighetsvärdering 2007 och att kontakter förekommit med markägare – bl.a. hade brev kommit in till länsstyrelsen från markägare. Ärendet avslutades i Platina den 12 december 2014 utan att något särskilt beslut fattades. De berörda markägarna underrättades inte om att ärendet avslutades.

text: Även om denna hantering ligger några år tillbaka i tiden, finns det skäl att betona att det inte är acceptabelt att ärenden som innefattar myndighetsutövning mot enskilda avslutas formlöst utan att något beslut fattas och utan att expediering sker till parterna i ärendet. I den satsning för att höja kunskapsnivån som Justitiekanslern ovan förutsatt, bör även frågan om att avsluta ärenden på det ovan beskrivna formlösa sättet tas upp.

text: Gårdsstöd

text: Justitiekanslerns granskning omfattade de äldsta öppna ärendena och de senast avslutade ärendena om gårdsstöd. Granskningen gav intryck av att länsstyrelsen hade väl fungerande rutiner för handläggning av ärenden om gårdsstöd. Det framkom att ett stort antal äldre öppna ärenden inte hade kunnat avslutas pga. tekniska begränsningar i det system som Jordbruksverket tillhandahåller. Eftersom systemet nyligen förbättrats bör dessa ärenden kunna avslutas inom kort. Enligt Justitiekanslerns bedömning hålls handlingarna ordnade i Jordbruksverkets system på ett godtagbart sätt. En reflektion är dock att handläggningen i stor utsträckning styrs av hur Jordbruksverkets system rent tekniskt är utformat, vilket gör att det krävs en inte obetydlig kunskap om systemet för att fullt ut kunna granska handläggningen.

text: Djurskydd

text: Justitiekanslern granskade akterna i de 30 först avgjorda ärendena år 2017 angående djurskydd. Vidare granskades de tio äldsta öppna ärendena i denna kategori.

text: Det samlade intrycket var att länsstyrelsens handläggning av djurskyddsärenden är snabb, noggrann och rättssäker.

text: Diarieföringen var genomgående bra och överensstämde med de handlingar som fanns i akterna. De tjänsteanteckningar som hade upprättats i ärendena var, med något enstaka undantag, klara, relevanta och tydliga. Besluten var välformulerade. Justitiekanslern vill särskilt framhålla att såväl besluten som andra skrivelser var informativt och pedagogiskt utformade, som ett exempel kan nämnas det meddelande som skickas till en djurhållare när länsstyrelsen inte gått vidare med en anmälan från allmänheten. Ordningen i akterna var också mycket god.

text: Antalet gamla ärenden i denna kategori får anses vara relativt få. Det äldsta öppna ärendet var från år 2014. I några av ärendena kan det diskuteras om inte länsstyrelsen borde ha vidtagit ytterligare åtgärder för att driva ärendena framåt (t.ex. dnr 3222-2016, 3849-2015 och 7694-2015).

text: Länsstyrelsen bör överväga om ett bättre system med bevakningar i ärendena skulle behövas för att följa upp sådana som blir liggande i avvaktan på t.ex. en komplettering eller ett yttrande. En väg att gå kan vara att använda bevakningsfunktionen i Platina.

text: Stöd till boende

text: Justitiekanslern granskade de 20 äldsta öppna ärendena om stöd till boende.

text: Handläggningen av ansökningarna om stöd till solceller drar ut på tiden – utan att länsstyrelsen kan lastas för detta – eftersom länsstyrelsen inte kan fatta beslut förrän det står klart vilka medel som står till buds. Den information om detta och ärendets fortsatta handläggning som länsstyrelsen lämnar till sökanden i samband med att en ansökan kommer in fyller därför en viktig funktion.

text: Diarieföringen och akthanteringen i dessa ärenden var något bristfällig. I de fall ett beslut om stöd fattats och en omprövning därefter begärts – oftast avseende sista dag för redovisning – noterade Justitiekanslern följande. I flera fall (t.ex. dnr 7830-2012 och 1769-2014) kunde det antas att sökanden på något sätt hade hört av sig till länsstyrelsen och begärt förlängning av redovisningstiden. Att ett sådant samtal ägt rum eller att en sådan handling hade inkommit framgick dock inte, varken av den digitala eller fysiska akten. Formen för ett beslut om ny tid för slutredovisning varierade kraftigt. I något fall synes beslutet ha fattats genom en blyertsanteckning på det ursprungliga beslutet medan det vanligaste var att ett nytt beslut skrivits ut som var identiskt med det ursprungliga, med den skillnaden att sista dag för slutredovisning var framflyttad. Det senare tillvägagångssättet är definitivt att föredra enligt Justitiekanslerns mening, speciellt eftersom det nya datumet inte förs in i Platina på något sätt i de fall ett nytt beslut fattas för hand. Det bör också framgå att det rör sig om en omprövning för att underlätta för den som önskar följa gången av ett ärende.

text: I många av delbesluten avseende beviljat stöd återfinns följande skrivning: ”Om projektet inte har slutförts i tid eller om begäran om utbetalning har inkommit till länsstyrelsen för sent får utbetalning inte ske och då kan detta beslut komma att återkallas”. Denna skrivning verkar inte helt överensstämma med verkligheten, då det finns flera exempel i de akter som gåtts igenom där beslut om stöd har fattats efter att redovisningstiden gått ut eller där ett nytt beslut om sista redovisningsdag har fattats efter det att den ursprungliga tiden gått ut (se t.ex. dnr 1544-2016 och 1400-2014). Det kan därför finnas skäl att fundera över om skrivningen bör omarbetas för att undvika att en sökande som missat sista redovisningsdag felaktigt bibringas uppfattningen att det är för sent för att få någon ersättning.

text: Avseende diarieföringen finns, utöver problematiken ovan med begäran om omprövning som inte noteras och diarieförs, ärenden där alla handlingar i akten inte diarieförts (se t.ex. dnr 8380-2013 där flera e-postmeddelanden inte är diarieförda och där länsstyrelsens e-postskrivelser till sökanden helt saknas) och ärenden där några diarieföringsposter inte motsvarar någon handling i akten (se t.ex. dnr 86-2014 där två tjänsteanteckningar saknas).

text: Tillägg

text: Sedan cirka ett halvår tillbaka, dvs. i ärenden som kommit in senare än de Justitiekanslern granskade, har handläggningen av stöd till boende förbättrats. Handläggarna gör ordentliga tjänsteanteckningar och skriver beslut om uppskov med färdigställandet. Vidare tar de kontakt med sökanden när ansökningar görs för sent och fattar beslut om förlängd tidsfrist i de fall det finns beaktansvärda skäl.

text: Överklaganden enligt

text: miljöbalken

text: Justitiekanslern granskade de tio senast avgjorda ärendena i denna kategori. Justitiekanslern kunde konstatera att ordningen i diarieföringen var mycket god och att handläggningstiderna var korta. Besluten var välskrivna och välmotiverade. Justitiekanslern kunde även konstatera att länsstyrelsen följer det skyndsamhetskrav som finns vid överlämnande av överklaganden till högre instans.

text: Överklaganden av kommunala beslut om lov enligt plan- och bygglagen

text: Justitiekanslern granskade de tio äldsta samt de tio senaste avgjorda ärendena i denna kategori. Justitiekanslern kunde konstatera att diarieföringen genomgående var bra och handlingarna var registrerade i god ordning. Besluten var välskrivna och välmotiverade med en pedagogisk struktur. Vid granskningen av de tio senaste avgjorda ärendena kunde även konstateras att handläggningstiderna genomgående var korta, vilket får anses vara i enlighet med det inriktningsmål som framgår av regeringens regleringsbrev för budgetåret 2017 avseende länsstyrelserna.

text: Överklaganden av länsstyrelsens beslut om stöd till jordbruket enligt EG:s förordningar

text: När ett överklagande kommer in ska myndigheten överväga om en omprövning ska göras. Den bedömningen får inte dra ut på tiden. Ett överlämnande till överinstansen bör som huvudregel ske inom en vecka från det att överklagandet kom in (se bl.a. JO:s beslut den 15 november 2004; dnr 4998-2003). Länsstyrelsens handläggning sker generellt helt i överensstämmelse med detta. I ett ärende (dnr 192-2016) kom emellertid överklagandet in till länsstyrelsen i januari 2016. Överlämnandet till Jordbruksverket skedde först i mars 2017. Handläggningen i den delen avviker uppenbart från skyndsamhetskravet och innehåller en tydlig brist. Det är självfallet oroväckande att ett ärende – som det förefaller – glöms bort. Mot bakgrund av att det rör sig om ett ärende nöjer sig Justitiekanslern med detta påpekande.

text: Avstannade ärenden

text: Alla akter i ärenden som varit avstannade under minst 18 månader fanns tillgängliga. Ett flertal akter avsåg ärenden från Naturvårdsenheten. Handläggningen rörande dessa ärenden har redan tidigare kommenterats. Beträffande övriga ärenden hade några uppmärksammats av länsstyrelsen i anslutning till Justitiekanslerns inspektion och lett till att ärendena kunde avslutas. Justitiekanslern kan konstatera att den diariefunktion som utvisar avstannade ärenden är ett utmärkt verktyg för att ha kontroll över att ärenden drivs framåt i den mån det är möjligt.

text: Avslutande samtal

text: Inspektionen avslutades med ett möte med företrädare för länsstyrelsen. Vid mötet redovisades översiktligt de iakttagelser som hade gjorts i de granskade ärendena.

text: Inspektionen avslutades den 5 april 2017 kl. 14.30 med ett tack till länsstyrelsens personal för det vänliga mottagandet och den hjälp som Justitiekanslern fått under inspektionen.

text: I inspektionen deltog byråchefen Britt-Mari Lundberg, f. chefsjuristen Christer Segerström, hovrättsassessorerna Patricia Barrefelt och Claes Lewenhaupt, beredningsjuristen My Malm Zetterlund, notarien Alexandra Hartoft och administratören Gunilla Tegge. Justitiekanslern Anna Skarhed deltog under en del av inspektionen.