nyckelord: Serviceskyldighet Tillgänglighet

title: Arbetsförmedlingen har fortsatt stora brister i tillgänglighet och service

sammanfattning: Arbetsförmedlingen fick under 2023 allvarlig kritik för bristande tillgänglighet och service via telefon och chatt. Efter att anmälningar om detta fortsatt att komma in har JO på nytt granskat myndighetens förmåga att leva upp till förvaltningslagens krav i dessa avseenden. Telefoni och chatt utgör viktiga kontaktvägar för Arbetsförmedlingen, bl.a. eftersom en stor del av kontakterna mellan myndigheten och de arbetssökande sker på de sätten. JO anser därför att det finns anledning att ställa höga krav på tillgängligheten via telefon och chatt. JO konstaterar att Arbetsförmedlingen har haft fortsatt stora brister i tillgängligheten, bl.a. har många väntat orimligt länge i telefonkö och få försök att chatta har nått fram till en handläggare. Tillgänglighetsproblemen har funnits under en lång tid och någon förbättring har inte skett sedan det tidigare kritikbeslutet. JO anser att bristerna är mycket bekymmersamma och Arbetsförmedlingen förtjänar allvarlig kritik för dem. JO kommer att fortsätta följa utvecklingen på området och skickar också en kopia av beslutet till regeringen.

text: Initiativet

text: Arbetsförmedlingen fick under 2023 allvarlig kritik av JO för bl.a. bristande tillgänglighet och service (se JO 2023 s. 39, dnr 7766-2022 m.fl.). Av det beslutet framgick att JO hade tagit emot ett flertal anmälningar där enskilda klagade på att det hade varit svårt att få kontakt med Arbetsförmedlingen. Det hade förekommit perioder då alla telefonsamtal och försök att nå myndigheten via chatt inte hade besvarats, t.ex. hade knappt 20 procent av dem som under delar av hösten 2022 försökte kontakta Arbetsförmedlingen via chatt nått fram till en handläggare. JO ansåg att det inte var acceptabelt att en myndighet var så svår att nå.

text: Efter det kritikbeslutet fortsatte anmälningar om bristande tillgänglighet och service att komma in till JO. Jag beslutade därför att inom ramen för ett särskilt ärende på nytt granska Arbetsförmedlingens tillgänglighet och service.

text: Arbetsförmedlingen ger i stor utsträckning service till arbetssökande på distans. Service kan dock även ges genom lokala arbetsförmedlingskontor. Jag har i det här ärendet valt att fokusera min granskning på Arbetsförmedlingens tillgänglighet via kontaktvägarna nationell telefoni och chatt som riktar sig till arbetssökande på distans.

text: Utredning

text: JO begärde att Arbetsförmedlingen skulle yttra sig över myndighetens tillgänglighet och service och besvara vissa frågor om tillgängligheten via telefon och chatt under perioden november 2023–november 2024. JO uppmanade senare myndigheten att även komplettera sitt yttrande i vissa avseenden.

text: Arbetsförmedlingen uppgav att myndighetens tillgänglighet inte hade varit tillfredsställande under den granskade perioden. Tillgängligheten för arbetssökande som hade försökt att komma i kontakt med Arbetsförmedlingen via telefon hade inte förbättrats sedan 2022. Den genomsnittliga väntetiden uppgick till ca 30 minuter för de 55 procent av samtalen som nådde fram till en handläggare. Både den genomsnittliga väntetiden och andelen besvarade samtal varierade kraftigt över tid. Av de samtal som besvarades hade det i nästan 20 procent av fallen dröjt mer än en timme och som längst uppgick väntetiden till strax under fyra timmar. Ungefär 20 procent av telefonsamtalen kom under den efterfrågade perioden inte fram till telefonkön p.g.a. att ett överbelastningsskydd aktiverades.

text: Tillgängligheten via myndighetens chattfunktion har, enligt Arbetsförmedlingen, försämrats avsevärt sedan 2022. Av försöken att chatta besvarades ca 11 procent under den efterfrågade perioden. Det var mycket vanligt förekommande att de som chattade inte kom fram till chattkön därför att överbelastningsskyddet hade aktiverats.

text: Arbetsförmedlingen uppgav vidare att myndigheten har vidtagit åtgärder för att förbättra tillgängligheten. Till följd av minskad bemanning och ett ökat antal arbetssökande har åtgärderna dock inte medfört någon märkbar positiv effekt för tillgängligheten. Om åtgärderna inte hade vidtagits hade dock tillgängligheten varit ännu sämre.

text: Rättsliga utgångspunkter

text: JO:s granskning avser i första hand att kontrollera att myndigheters handläggning sker i enlighet med

text: förvaltningslagen (2017:900)

text: , FL, och de andra regelverk som styr den formella hanteringen av ärenden. Vid bedömningen av vad som ska krävas av myndigheterna i det här avseendet bör vikt läggas vid

text: förvaltningslagens

text: primära syfte att värna den enskilde och att lägga grunden för hur kontakterna mellan myndigheterna och enskilda ska se ut.

text: En myndighet ska vara tillgänglig för kontakter med enskilda. Myndigheten ska se till att kontakterna blir smidiga och enkla och utan dröjsmål lämna sådan hjälp att den enskilde kan ta till vara sina intressen. Hjälpen ska ges i den utsträckning som är lämplig med hänsyn till frågans art, den enskildes behov av hjälp och myndighetens verksamhet. Detta framgår av 6 och 7 §§ FL.

text: Bestämmelserna i 6 och 7 §§ FL hänger samman på så sätt att en myndighet måste vara tillgänglig för allmänheten och rent faktiskt vara möjlig att nå, för att kunna uppfylla sin serviceskyldighet. Att en enskild kan komma i kontakt med myndigheten är en central del i de krav som ställs på god förvaltning. (Se bl.a. JO 2022/23 s. 372, dnr

text: Bedömning

text: En stor del av kontakterna mellan arbetssökande och Arbetsförmedlingen sker via telefon eller digitalt, bl.a. upprättas och förnyas de arbetssökandes individuella handlingsplaner vanligtvis via telefon. Telefoni och chatt utgör alltså viktiga kontaktvägar för Arbetsförmedlingen. Det är också de kontaktvägarna som arbetssökande främst hänvisas till för att få hjälp med sina personliga ärenden. Det är därför angeläget att myndigheten är nåbar på de sätten, vilket ställer krav på att väntetiderna är rimliga och att i princip samtliga samtal respektive chattkontakter besvaras. När arbetssökande inte kan nå Arbetsförmedlingen snabbt och enkelt riskerar de att gå miste om det stöd som de kan behöva för att komma ur sin arbetslöshet. De som inte får kontakt med Arbetsförmedlingen vid en överenskommen tidpunkt kan dessutom få beslut om varning eller avstängning från rätt till ersättning. Utöver det riskerar brister i tillgängligheten att skada allmänhetens förtroende för myndigheten. Jag anser mot denna bakgrund att det finns anledning att ställa höga krav på Arbetsförmedlingens tillgänglighet via telefon och chatt.

text: Av utredningen framgår att Arbetsförmedlingen har haft stora brister i tillgängligheten. Enbart drygt hälften av telefonsamtalen till myndigheten besvarades mellan november 2023 och november 2024 och av de som kom fram till en handläggare hade många väntat orimligt länge. Jag ser allvarligt på att en stor andel fick vänta över en timme på att få prata med en handläggare och att väntetiden som längst uppgick till närmare fyra timmar. Dessutom har tillgängligheten via chattfunktionen varit anmärkningsvärt låg i och med att nästan 90 procent av de arbetssökande som har försökt chatta inte har nått fram till en handläggare. En så låg tillgänglighet som Arbetsförmedlingen har haft under den aktuella perioden är fullständigt oacceptabel.

text: Jag kan konstatera att Arbetsförmedlingen har haft omfattande problem med tillgängligheten under en lång tid och att det inte har skett någon förbättring alls sedan mitt tidigare beslut i november 2023 (JO 2023 s. 39). Tvärtom har tillgängligheten på flera sätt försämrats sedan dess, vilket är mycket anmärkningsvärt. Jag noterar även att det framgår av Arbetsförmedlingens årsredovisning för 2024 att nåbarheten via telefon har varit ännu sämre för

text: helåret 2024 än för perioden november 2023–november 2024, vilket var den period som JO begärde att myndigheten skulle yttra sig över. Det tyder på att nåbarheten försämrades ytterligare i slutet av 2024.

text: Arbetsförmedlingen har angett att myndighetens budget har minskat de senaste åren och att det har lett till färre anställda på myndigheten. Även om resursbrist kan vara en bidragande orsak till att en myndighet inte har klarat av att upprätthålla en fullgod tillgänglighet, vill jag framhålla att utifrån ett rättssäkerhetsperspektiv kan sådana förhållanden inte utgöra förmildrande omständigheter vid den rättsliga granskning som JO utför. Det vilar ett stort ansvar på myndigheterna att organisera sin verksamhet så att de förvaltningsrättsliga kraven uppfylls.

text: Det framgår att Arbetsförmedlingen har vidtagit vissa åtgärder för att förbättra tillgängligheten och att ytterligare åtgärder planeras. Det ser jag givetvis positivt på. Myndigheten har dock länge haft problem med bristande tillgänglighet och annat framgår inte än att de också har förvärrats med tiden. Av Arbetsförmedlingens budgetunderlag för 2026–2028 framgår dessutom att antalet anställda som hanterar telefonsamtal kommer att minska ytterligare under 2025.

text: Att Arbetsförmedlingen inte har lyckats komma till rätta med den bristande tillgängligheten innebär att enskilda har fått bära konsekvenserna av myndighetens oförmåga att vidta tillräckligt verkningsfulla åtgärder. Det är inte en rimlig ordning och inte ett exempel på god förvaltning. De brister som har framkommit är mycket oroväckande och Arbetsförmedlingen förtjänar därför allvarlig kritik. Det är av stor vikt att myndigheten skyndsamt kommer till rätta med dessa problem. Jag kommer att fortsätta följa utvecklingen på området i min tillsyn och finner även anledning att skicka en kopia av detta beslut till regeringen för kännedom.

text: Ärendet avslutas.

text: Beslutet har fattats av JO Thomas Norling. Dokumentet har fastställts digitalt och har ingen underskrift.

text: Seniora rättssakkunniga Sara Uhrbom har föredragit ärendet och byråchefen Anneli Svensson har deltagit i beredningen.


avgjordAv: Kerstin André

publisher: Justitieombudsmannen

title: Kritik mot Socialstyrelsen för att styrelsen hade avgjort ett ärende rörande journalförstöring innan svarsfristen för sökanden att inkomma med synpunkter hade gått till ända

org: jo

text: Anmälan

type: rubrik

text: AA framförde i en anmälan till JO klagomål mot Socialstyrelsens, regionala tillsynsenheten i Örebro, handläggning av hans ärende rörande journalförstöring enligt

text: patientjournallagen (1985:562)

text: . Han klagade bl.a. på hur Socialstyrelsen hade hanterat en framställning från honom om förlängd tid för att yttra sig över det yttrande som Socialstyrelsen hade inhämtat i ärendet från ansvarig läkare.

type: stycke

text: Utredning

text: Inledningsvis inhämtades kopia av Socialstyrelsens akt i det ifrågavarande ärendet (dnr 45-7459/2001).

text: Härefter anmodades Socialstyrelsens rättsavdelning i Stockholm att göra en utredning och yttra sig över vad AA hade anfört om handläggningen av ärendet. Rättsavdelningen hänvisade i sitt remissvar till ett av byrådirektören BB, Socialstyrelsens regionala tillsynsenhet i Örebro, upprättat tjänsteutlåtande i vilket anfördes bl.a. följande.

text: Den 3 juli 2001 inkom ansökan om patientjournalförstöring från AA. Chefläkare CC, Skönviks psykiatriska klinik, Säter, bereddes tillfälle att yttra sig. (– – –) CC anser att då ett framtida behov av vård ej kan uteslutas bör journalen bevaras. CC:s yttrande kommunicerades med AA. AA:s yttrande daterat 2001-11-08 inleds med att han anhåller om att yttrandetiden förlängs till 17/12 då han vill ”undersöka möjligheten till ett extra remissvar”. Detta på grund av att han vill ”ställa en fråga till chefsöverläkaren”. Han menar att ”den bedömning i en fråga som hon lutar sig emot är grundlös”. Han yttrar sig över vad CC angett i sitt svar och anger bland annat att någon framtida vård inte är aktuell. – – – Den 12 november 2001 fattade Socialstyrelsen beslut i ärendet. I beslutet framgår att AA har begärt förlängning av yttrandetiden för att lämna ytterligare synpunkter samt att han önskar att Socialstyrelsen medverkar till att chefläkare CC närmare motiverar sitt ställningstagande. I beslutet framgår ”Socialstyrelsens beslut grundar sig på de uppgifter i patientjournalen som styrelsen tagit del av. Då det inte finns något som talar för att ytterligare utredning skulle resultera i annat ställningstagande från Socialstyrelsens sida avslås begäran.”

text: Att kommunicera AA:s yttrande med CC bedömdes inte som meningsfullt. Socialstyrelsen bedömde att underlaget var tillräckligt för att fatta beslut i ärendet och att kraven på kommunicering enligt

text: 17 § förvaltningslagen

text: var uppfyllda. AA:s yttrande är svårt att förstå dels för att han inledningsvis anhåller om att få yttrandetiden förlängd, dels faktiskt lämnar synpunkter på CC:s yttrande. Det får tolkas så att han vill ha förlängd yttrandetid för att kunna ställa en fråga till CC (”extra remissvarv”). Socialstyrelsen bedömde att det senare inte skulle tillföra utredningen något ytterligare. Socialstyrelsens rättsavdelning tillade därutöver att den ansåg att ärendet handlagts på ett korrekt sätt.

text: AA kommenterade remissvaret.

text: I beslut den 15 oktober 2003 anförde JO André följande.

text: Bedömning

text: JO:s huvuduppgift är att granska att myndigheter och andra som står under JO:s tillsyn följer lagar och andra författningar i sin verksamhet. Syftet med denna granskning är i första hand att undersöka om myndigheterna har handlat enligt de regler för förfarandet som gäller för dem, dvs. om myndigheterna har handlat korrekt i formellt hänseende. JO är däremot återhållsam med att uttala sig om myndigheternas bedömningar i enskilda ärenden. Detta beror bl.a. på att man i bedömningsfrågor kan ha skilda uppfattningar utan att någon av dem behöver vara felaktig.

text: Med hänsyn till det anförda går jag inte in på Socialstyrelsens bedömning i sak att avslå AA:s framställning om ytterligare tid för att inkomma med en komplettering av sitt yttrande den 8 november 2001.

text: Beträffande den formella handläggningen av AA:s framställning om förlängd yttrandetid vill jag emellertid anföra följande.

text: Av handlingarna och remissvaret framgår bl.a. följande. I en ansökan, som inkom till Socialstyrelsen i Örebro den 3 juli 2001 begärde AA att vissa journaler rörande honom skulle förstöras. Chefläkare CC, Skönviks psykiatriska klinik i Säter, yttrade sig över AA:s ansökan och anförde att journalerna borde bevaras. I en skrivelse, daterad den 29 oktober 2001, från Socialstyrelsen i Örebro till AA angavs bl.a. att AA lämnades tillfälle att inkomma med egna synpunkter över vad som anförts i CC:s yttrande och att ett eventuellt svar från AA skulle vara Socialstyrelsen till handa inom 14 dagar från det att AA hade mottagit Socialstyrelsens skrivelse och det ifrågavarande yttrandet. Av ett mottagningsbevis, som inkom till Socialstyrelsen den 7 november 2001, framgår att AA mottog handlingarna den 5 november 2001. Tiden för AA att inkomma med yttrande till Socialstyrelsen utgick således den 19 november 2001. Den 9 november 2001 inkom till Socialstyrelsen skrivelsen av den 8 november 2001 från AA, i vilken han bl.a. anförde att han anhöll om att yttrandetiden ”förlängs till den 17/12, med fyra veckor till sex veckor från mottagandet” och att han skulle vilja undersöka möjligheten till ett extra ”remissvar” samt att han skulle vilja ställa en fråga till

text: chefsöverläkaren. Socialstyrelsen avslog i sitt beslut den 12 november 2001 AA:s ansökan om att vissa journaler skulle förstöras. I beslutet avslogs även AA:s begäran om att få förlängd tid för att inkomma med ytterligare synpunkter. Som skäl härför angavs i beslutet att det inte fanns något som talade för att ytterligare utredning skulle resultera i ett annat ställningstagande.

text: Enligt

text: 17 § förvaltningslagen (1986:223)

text: får ett ärende inte avgöras utan att en sökande, klagande eller annan part har underrättats om en uppgift som har tillförts ärendet genom någon annan än honom själv och han har fått tillfälle att yttra sig över den, om ärendet avser myndighetsutövning mot någon enskild. Undantag från huvudregeln, vilka inte är aktuella i förevarande ärende, kan göras under vissa i bestämmelsen angivna förutsättningar.

text: Syftet med nämnda lagrum är att t.ex. en sökande i ett ärende inte endast skall få kännedom om uppgifter som lämnats av andra utan även ges tillfälle att komma in med egna synpunkter och bemöta eventuella faktauppgifter. De synpunkter som en sökande kan komma att lämna i samband med kommuniceringen kan ha stor betydelse för bedömningen och utgången av ärendet. I detta ligger också att en myndighet, i de fall en sökande begär anstånd med att yttra sig, som huvudregel bör ta ställning till en sådan framställning och lämna ett besked i anståndsfrågan innan myndigheten avgör ärendet i sak. Det kan dock förhålla sig på det sättet att omständigheterna i ett ärende är sådana att det får godtas att ett besked i frågan lämnas först i samband med att ärendet avgörs slutligt. Det kan i förevarande fall ifrågasättas om Socialstyrelsen inte borde ha lämnat AA besked i anståndsfrågan innan ärendet avgjordes i sak. Vad som kommit fram i ärendet ger mig emellertid inte anledning att kritisera Socialstyrelsen för att något besked inte lämnades till AA förrän i samband med att beslut i ärendet meddelades.

text: Som framgår ovan avgjorde emellertid Socialstyrelsen ärendet innan den ursprungliga tidsfristen för AA att inkomma med yttrande gått till ända. Även om saken ur Socialstyrelsens synvinkel framstod som klar hade AA självfallet haft att utgå från att han, även om han inte erhöll förlängd tid för att inkomma med yttrande, kunnat inkomma med ytterligare synpunkter i ärendet fram till slutdagen. Socialstyrelsen borde därför inte ha meddelat beslut i ärendet innan tidsfristen löpt ut. Socialstyrelsen kan inte undgå kritik i denna del.

text: Vad AA har anfört i övrigt föranleder inte någon åtgärd eller något uttalande från min sida.

text: Ärendet avslutas med den kritik som uttalats ovan.

type: avgorande


avgjordAv: Cecilia Nordenfelt

nyckelord:
Anstalt
Avskildhet (isolering)

title: Kritik mot en kriminalvårdsanstalt för brister i handläggningen av ett ärende om placering av en intagen i avskildhet

text: Anmälningar

text: AA klagade i två anmälningar mot Kriminalvården, anstalten Norrtälje, som kom in till JO den 27 februari 2007 och den 1 mars 2007, på omständigheterna i samband med en avskildhetsplacering av honom och på hur hans privata föremål har hanterats av anstalten. AA anförde i huvudsak följande. Han placerades i avskildhet med motiveringen att han uppmanade andra intagna att arbetsvägra. Mot bakgrund av att han är placerad på en avdelning där de intagna inte har arbetsplikt anser han att beslutet kan ifrågasättas. Under tiden som han var avskildhetsplacerad begärde han varje dag att få träffa en kriminalvårdsinspektör, en samordnare eller en annan beslutsfattare, men hans begäran hörsammades inte. Från det att han avskildhetsplacerades dröjde det sju dagar innan förhör hölls med honom. Han har inte fått ta del av något förhörsprotokoll. Anstaltens motivering av beslutet har inte heller varit korrekt. Han anser inte att utredningen och behandlingen av honom har varit objektiv och saklig. Han ifrågsatte vidare hur omprövningarna av avskildhetsplaceringen gått till. I samband med att han avskildhetsplacerades tömde anstaltspersonalen hans bostadsrum på privata ägodelar. När avskildhetsplaceringen upphört bad han om att få tillbaka sina personliga ägodelar men fick bortförklaringar och undvikande svar. En av hans privata böcker påträffades senare i anstaltens bibliotek. Boken hade då en stämpel och streckkod som angav att den tillhörde biblioteket.

text: Utredning

text: AA:s behandlingsjournal hämtades in och granskades. Av denna framgår bl.a. följande. Den 12 januari 2007 kl. 15.00 placerades AA i avskildhet med stöd av

text: 20 § första stycket 2 lagen (1974:203)

text: om kriminalvård i anstalt (kriminalvårdslagen) på grund av att han samma dag rapporterats för att uppvigla medintagna att arbetsvägra. Detta har i Kriminalvårdens klientadministrativa system införts som ”ANNAN FÖRSEELSE”. Den 13 januari 2007 hölls förhör med AA. Den 19 januari 2007 beslutade anstalten att ”ärendet om Annan förseelse 2007-01-12 föranleder ingen åtgärd”. I skälen för beslutet har anstalten angett att

text: det var utrett att AA ”inte/inte styrkt” brutit mot gällande regelverk. Den 22 januari respektive den 1 februari 2007 omprövade anstalten beslutet om avskildhetsplacering jämlikt 20 § första stycket 2 kriminalvårdslagen. Anstalten har i samband med dessa omprövningsbeslut angett i skälen för beslutet att det kommit till anstaltens kännedom att AA uppmanar medintagna att störa ordningen på anstalten. Den 7 februari 2007 kl. 12.00 hävde anstalten beslutet om avskildhetsplacering. Som skäl för den åtgärden har anstalten angett att företagen utredning inte har kunnat styrka AA:s inblandning i händelsen.

text: Anmälningarna remitterades därefter till Kriminalvården för yttrande. I sitt svar anförde myndigheten (Region Stockholm), genom regionchefen BB, bl.a. följande (bilagor utelämnade).

text: AA har till Justitieombudsmannen inkommit med klagomål mot anstalten Norrtälje. Klagomålen avser att anstalten placerat AA i avskildhet, att det gått sju dagar från avskiljande till förhör, att beslutsmotiveringen inte varit korrekt, att omprövningar av beslut om avskiljande inte gått till på ett korrekt sätt, att han inte fått ta del av protokoll, att AA inte trots önskemål fått samtala med kriminalvårdsinspektör och samordnare eller annan beslutsfattare och att anstalten i samband med att AA isolerats tagit en bok från AA:s bostadsrum och placerat denna i anstaltens bibliotek utan AA:s medgivande. AA riktar vidare klagomål mot anstalten Norrtälje och menar att han inte hanterats på ett objektivt och sakligt sätt. Rättslig reglering: Enligt lagen (

text: ) om kriminalvård i anstalt

text: 20 §

text: följer att en intagen får hållas avskild från andra intagna, om det är nödvändigt 1. med hänsyn till rikets säkerhet eller föreliggande fara för den intagnes eller annans säkerhet till liv eller hälsa eller för allvarlig skadegörelse på anstaltens egendom, 2. för att hindra att den intagne påverkar någon annan intagen att allvarligt störa ordningen inom anstalten, 3. för att hindra att den intagne medverkar till att en annan intagen får tillgång till berusningsmedel, 4. för att hindra att den intagne allvarligt ofredar en annan intagen, 5. för att verkställa beslut om kroppsbesiktning. Intagen som har dömts till fängelse i lägst två år och är placerad i sluten anstalt får hållas avskild från andra intagna, om det kan befaras att han planlägger rymning eller att annan planlägger fritagningsförsök och avskildheten är nödvändig för att hindra att sådan plan sätts i verket samt det med hänsyn till den intagnes brottslighet eller annars kan befaras att han är särskilt benägen att fortsätta en brottslig verksamhet av allvarlig karaktär. Ett beslut enligt första eller

text: andra stycket

text: skall omprövas så ofta det finns anledning till det, dock minst var tionde dag. I

text: 21 §

text: framkommer att en intagen som hålls avskild från andra intagna enligt

text: 20 §

text: eller

text: 20 a §

text: skall få den lättnad i avskildheten som är möjlig. I

text: 22 §

text: stadgas att innan beslut meddelas om en åtgärd enligt

text: 20 §

text: eller

text: 20 a §

text: och vid omprövning av ett sådant beslut skall de omständigheter utredas som inverkar på

text: frågans avgörande. Den som hålls avskild på grund av att han är farlig för sin egen säkerhet till liv eller hälsa skall undersökas av läkare så snart det kan ske. Andra intagna som hålls avskilda enligt 20 § eller 20 a § och sådana intagna som är placerade på en säkerhetsavdelning skall undersökas av läkare, om det behövs med hänsyn till den intagnes tillstånd. Har en intagen hållits avskild under en sammanhängande tid av en månad skall en sådan undersökning alltid äga rum. Protokoll skall föras över vad som kommit fram vid utredning enligt första stycket. Placering i avskildhet är en av de mest ingripande åtgärder som kan vidtagas mot en intagen. Det är viktigt att sådana ärenden hanteras och handläggs med yttersta noggrannhet. Bestämmelserna om avskiljande får ses som tvångsmedel och måste därför vid jämförelse skiljas från andra regler som inte har denna karaktär. Man måste alltid beakta det grundlagsskydd som finns. Rättssäkerhetsaspekterna måste särskilt beaktas. Bestämmelserna rörande möjligheten att placera någon i avskildhet skall tolkas restriktivt. Som huvudregel gäller att förhör skall hållas. Kriminalvårdens föreskrifter och allmänna råd

text: KVFS 2006:26

text: innehåller bl.a. föreskrifter om förhör. Beslut om avskildhet såväl som beslut om upphävande av avskildheten skall fattas. De respektive besluten skall delges den intagne.

text: Förvaltningslagens

text: bestämmelser gäller, speciellt viktigt är att uppmärksamma kraven på utredning, kommunikation, och motivering av beslut. Reglerna om partsinsyn gäller med de begränsningar som följer av

text: SekrL 14:5

text: . Av Kriminalvårdens föreskrifter och allmänna råd för verkställighet i anstalt,

text: KVFS 2006:26

text: 1 kap. 16 §

text: , framgår att en intagen om han/hon begär samtal med representant för ledningen av verksamhetsstället, skall få tillfälle till detta så snart det är möjligt.

text: KVFS 2006:26

text: 4 kap.

text: 23 §§

text: ger övergripande föreskrifter om hantering av visitation av bostadsrum. Anstalten skall visitera intagnas bostadsrum efter behov så att rätt nivå upprätthålls vad gäller ordning och säkerhet. Anstalten skall fortlöpande analysera behovet av sådana visitationer. Vid visitation av den intagnes bostadsrum skall normalt minst två tjänstemän delta när omhändertagande av egendom är aktuell. Visitationer av bostadsrum och allmänna utrymmen bör omfatta kontroll av ren säkerhetskaraktär, av hygieniska förhållanden, av den intagnes innehav av personliga tillhörigheter och tecken på skadegörelse.

text: Underlag till yttrande och företagen utredning – Beslut om avskiljande samt beslut om att upphäva avskiljande.

text: AA placerades den 12 januari 2007 i avskildhet enligt KvaL 20 § 1 st. 2 p. med motiveringen att han genom att uppmana medintagna att arbetsvägra stört ordningen i anstalten. Den 22 januari och den 1 februari 2007 har anstalten vid omprövning förlängt AA:s placering i avskildhet enligt samma paragraf. Placeringen i avskildhet upphörde den 7 februari 2007 med motiveringen att företagen utredning ej kunnat styrka AA:s inblandning i angiven händelse. Av anstaltens underlag till yttrande framkommer att misstankarna mot AA stärktes under utredningen men att misstankarna inte var så starka att de kunde utgöra underlag för disciplinär bestraffning. Anstalten menar dock att avskiljande av AA var nödvändigt av säkerhetsskäl. Enligt anstalten har beslutet om upphävande av avskildheten motiverats på ett ”olyckligt” sätt som inte återspeglade kunskapen från anstaltens utredning och anstaltens överväganden och ställningstagande. Se vidare anstaltens underlag till yttrande (se bilaga). I skrivelse som inkom till Kriminalvården, Region Stockholm den 1 februari 2007 överklagade AA placeringen i avskildhet. I beslut om omprövning den 12 februari

text: 2007 fastställde Region Stockholm beslutet om avskildhet men påpekade för anstalten att denna redan den 19 januari 2007 borde ha fattat beslut om att upphäva avskildheten då anstalten vid förhör med AA denna dag konstaterade att det inte var styrkt att denne brutit mot gällande regelverk (se bilaga). AA inkom vidare i skrivelse, som till sitt innehåll är nästintill identisk med AA:s klagomål till JO, till Region Stockholm den 16 februari 2007 med klagomål mot anstaltens placering av honom i avskildhet. Region Stockholm besvarade klagomålen den 18 mars 2007. Vad avser AA:s klagomål avseende förhör, begäran om att få ta del av protokoll och brister i beslutsmotivering hänvisas till Region Stockholms svar på AA:s klagomål den 16 februari (se bilaga). [Av denna bilaga framgår bl.a. att uppgifterna som låg till grund för avskildhetsplaceringen kom från flera håll och att det sammanfattades i en mycket kort rapport. AA har delgetts denna rapport och övriga handlingar i ärendet, JO:s anmärkning.] – Begäran om att få samtala med kriminalvårdsinspektör, samordnare eller annan beslutsfattare. AA har begärt att få samtala med kriminalvårdsinspektör, samordnare eller annan beslutsfattare. Denna begäran tillgodosågs inte under den tid AA var avskild. Enligt anstalten har man noterat AA:s önskemål men ej kunnat tillgodose dessa p.g.a. tidsbrist. – Påstående om att utredning och behandling av AA inte skett på ett objektivt och sakligt sätt. Anstalten tillbakavisar AA:s påståenden om att hans ärende inte hanterats på ett objektivt och sakligt sätt. – Påstående om att en av AA:s böcker, utan AA:s medgivande placerats i anstaltens bibliotek. I samband med att AA:s bostadsrum visiterades omhändertogs, enligt uppgjord leveransspecifikation, för förvaring bl.a. böcker och tidningar. Det framgår inte av leveransspecifikationen vilka böcker eller boktitlar som avses. Det framkommer dock vid vidare kontakt med anstalten att man vid visitation av AA:s bostadsrum, av misstag felaktigt tagit om hand böcker som tillhörde AA. Det synes som om böcker från AA:s bostadsrum felaktigt lämnats till såväl anstaltens skola som till anstaltens bibliotek. Anstalten uppger att AA såvitt är känt nu återfått böckerna.

text: Kriminalvården gör följande bedömning: Region Stockholm har vid omprövning av frågan om avskiljande funnit att anstalten haft fog för sitt beslut om avskiljande och att anstalten hållit förhör dagen efter beslut om avskiljande samt att AA fått ta del av tillgängligt underlag avseende beslut om avskiljande. Avseende den formella hanteringen har Region Stockholm påpekat att anstalten borde ha fattat beslut om att upphäva beslutet om avskiljande redan den 19 januari 2007. Att anstalten menar att beslutsmotiveringen varit bristfällig och att det funnits grund för fortsatt avskiljande p.g.a. säkerhetsskäl ändrar inte Region Stockholms ställningstagande i denna fråga. Ärendet har inte hanterats korrekt i denna del. AA:s begäran om att få samtala med kriminalvårdsinspektör, samordnare eller annan beslutsfattare får anses ha varit en så ”öppen” begäran att denna borde ha kunnat tillgodoses under tidsramen för avskiljande. AA:s påstående om att anstalten Norrtälje inte hanterat hans ärende på ett objektivt och sakligt sätt tillbakavisas av anstalten. Oaktat ärendet visat sig ha vissa formella brister avseende beslutsmotivering och skäl för fortsatt avskiljande föranleder det inte Region Stockholm att kritisera anstalten Norrtälje för brister avseende en objektiv och saklig hantering. Anstaltens materiella bedömning var enligt Region Stockholm korrekt.

text: Vad avser huruvida en bok tagits ifrån AA:s bostadsrum och placerats i anstaltens bibliotek kan konstateras att anstaltens leveransspecifikation inte har en detaljnivå som möjliggör att i efterhand belägga vilka böcker som omhändertagits för förvaring. Utredningen visar dock att böcker från AA:s bostadsrum, av misstag felaktigt tagits om hand av anstalten och placerats i anstaltens bibliotek och anstaltens skola. Personalen kan inte p.g.a. en bokstitel eller ”biblioteksmarkering” presumera att boken inte tillhör den intagne. Anstalten bör utreda frågan om osäkerhet om ägarförhållandet till en bok eller annan egendom uppkommer. Anstalten Norrtälje har uppmärksammats på behovet av att beslut om avskiljande och beslut om upphävande av avskiljande skall ske med stor omsorg och noggrannhet. Frågan kommer att tas upp vid kommande rättsvårdsmöten vid anstalten och anstaltens kontaktman i rättsvårdsfrågor kommer att gå igenom gällande lagstiftning avseende avskiljande och

text: förvaltningslagens

text: bestämmelser rörande utformning och kommunicering av beslut. Rutinerna för visitation bör uppmärksammas och anstaltens personal bör, då osäkerhet om ägarförhållanden avseende viss egendom uppstår, utreda frågan på ett fullgott sätt. – – – AA har getts tillfälle att kommentera remissvaret.

text: I beslut den 13 december 2007 anförde JO Cecilia Nordenfelt följande.

text: Bedömning

text: En intagen har enligt 17 § kriminalvårdslagen normalt rätt till gemenskap med andra intagna under den tid då han eller hon är skyldig att ha sysselsättning. En intagens rätt till gemenskap får dock inskränkas bl.a. med stöd av bestämmelserna i

text: 20 § samma lag

text: . Kriminalvården har i sitt yttrande redogjort för dessa bestämmelser.

text: JO:s granskning är av rättslig art och avser främst en kontroll av att myndigheterna har följt de regler som gäller för förfarandet. JO brukar således inte ta ställning till om ett beslut är riktigt i sak. Mot den bakgrunden finner jag inte anledning att kommentera anstaltens beslut den 12 januari 2007 att placera AA i avskildhet.

text: Att placera en intagen i avskildhet är en mycket ingripande åtgärd, som enligt min mening bör användas med restriktivitet. Jag är medveten om att det för att säkerställa ordning och säkerhet inom anstalten kan krävas att en eller flera intagna placeras i avskildhet. Det är dock av yttersta vikt att ärenden om placering i avskildhet handläggs med största noggrannhet.

text: Av utredningen i ärendet har framkommit att förhör hölls med AA dagen efter avskiljandet den 13 januari, och den 19 januari 2007 beslutade anstalten att händelsen inte föranledde någon ytterligare åtgärd. Trots det bestod placeringen i avskildhet fram till den 7 februari 2007. Som anstalten har formulerat sitt beslut av den 19 januari 2007 saknades formell grund för fortsatt placering i avskildhet efter denna tidpunkt. Anstalten har i utredningen anfört att det fanns grund för fortsatt avskildhetsplacering i form av säkerhetsskäl. Anstaltens uppfattning har emellertid

text: inte dokumenterats eller avspeglats i de omprövningar som skett av beslutet om avskildhetsplacering. Jag är synnerligen kritisk till anstalten Norrtäljes agerande att låta AA:s avskildhetsplacering fortgå efter den 19 januari 2007 i avsaknad av ett beslut med de ”verkliga” skälen för placeringen. Jag vill påminna om att enligt

text: 20 § förvaltningslagen (1986:223)

text: skall beslut normalt innehålla de skäl som bestämt utgången. Ett åsidosättande av den principen medför allvarliga risker för rättssäkerheten.

text: Kriminalvården hävdar att AA fått del av samtliga handlingar i ärendet. Jag finner därför inte anledning att kommentera AA:s klagomål i den delen ytterligare. Anstalten förtjänar dock kritik för att AA, under den tid han varit avskildhetsplacerad, inte har getts tillfälle att samtala med en beslutsfattare.

text: Av utredningen har också framkommit att en bok som tagits från AA:s bostadsrum placerats i anstaltens bibliotek. Anstaltens visitation och hantering av AA:s personliga föremål har i detta fall varit bristfällig. Min förhoppning är att det handlar om ett enskilt misstag. Trots det är jag kritisk till det inträffade. Jag utgår ifrån att anstalten har ombesörjt att AA fått tillbaka aktuell bok. Har så inte skett skall detta snarast ske.

text: Vad AA anfört i övrigt föranleder inte någon kommentar från min sid


avgjordAv: Justitieombudsmannen Thomas Norling

title: Uttalanden om vilka aspekter en myndighet behöver beakta när den väljer kommuniceringssätt i ett enskilt ärende

sammanfattning: Ett ombud och offentligt biträde för en vårdnadshavare i ett ärende enligt LVU begärde att få nämndens skriftliga utredning skickad till sig vid myndighetens kommunicering. Ombudet och det offentliga biträdet fick information om att han i stället fick hämta utredningen i socialtjänstens reception. I beslutet uttalar sig JO om vad en myndighet behöver beakta när den gör bedömningen av hur kommunicering av material i ett ärende ska ske. Eftersom JO uppfattar det som att de enskilda tjänstemännen gjorde en bedömning av hur utredningen skulle kommuniceras, uttalar JO ingen kritik i det här fallet.

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO klagade AA på Arbetsmarknads- och socialförvaltningen i Malmö kommun. Han framförde bl.a. följande. Han var ombud och offentligt biträde för en vårdnadshavare i ett ärende om upphörande av vård enligt lagen (

text: ) med särskilda bestämmelser om vård av unga, LVU. Han bad om att få utredningen i det ärendet skickad till sig men fick till svar att det rörde sig om omfattande sekretessmaterial och att han därför fick komma till förvaltningens kontor för att hämta ut den.

text: Utredning

text: JO begärde att Arbetsmarknads- och socialnämnden i Malmö kommun skulle yttra sig över det som framfördes i anmälan. Nämnden skulle särskilt beröra frågan om hur kommuniceringssättet står i överenstämmelse med

text: och

text: 9 §§

text: förvaltningslagen (2017:900)

text: , FL.

text: Nämnden framförde bl.a. följande i sitt yttrande. Utredningen innehåller känsliga uppgifter. Det krävdes därför att den hanterades säkert. Det är dock en brist att ombudets begäran inte möttes i det här fallet.

text: AA kommenterade nämndens yttrande.

text: Bedömning

text: Innan en myndighet fattar ett beslut i ett ärende ska den som huvudregel underrätta den som är part om allt material av betydelse för beslutet och ge parten tillfälle att inom en bestämd tid yttra sig över materialet. Det är myndigheten som bestämmer hur underrättelse ska ske (

text: 25 §

text: FL).

text: Inom förvaltningsrätten kommer den grundläggande rättsprincipen att ingen ska dömas ohörd till uttryck som en kommunikationsprincip. En regelrätt kommunikation förutsätter att en myndighet aktivt både informerar en part om sådana uppgifter som har tillförts ärendet och ger parten tillfälle att lämna synpunkter på innehållet i uppgifterna. Tillämpningen av kommunikationsprincipen fyller också en viktig funktion som utredningsmedel, eftersom den säkerställer ett fortlöpande utbyte av information och argument mellan dem som medverkar i ärendet. Bestämmelser om kommunikationsskyldighet bidrar på så sätt till att uppfylla

text: förvaltningslagens

text: övergripande ändamål, nämligen att värna enskildas rättssäkerhet och underlätta snabba avgöranden. (Se

text: prop. 2016/17:180 s. 154

text: Bestämmelsen i

text: 25 §

text: FL innebär att det är myndigheten som bestämmer vilket tillvägagångssätt som ska användas vid kommunicering. Kommunikation kan genomföras såväl muntligt som skriftligt. Ett typiskt exempel är att myndigheten kommunicerar handlingar genom att skicka kopior av handlingarna till parten. Bestämmelsen hindrar dock inte att parten får del av materialet t.ex. i samband med ett besök hos myndigheten. Myndighetens val av underrättelseform kan dock inte göras helt skönsmässigt utan måste ske med beaktande av det allmänna kravet på service och de allmänna utgångspunkterna för handläggningen. (Se 6 och 9 §§ FL samt

text: prop. 2016/17:180 s. 312

text: .) Det innebär bl.a. att myndigheten måste beakta tillgänglighetsaspekter vid sitt val. Myndigheten måste också välja den underrättelseform som med beaktande av partens intressen i det enskilda fallet är enklast och ger det snabbaste resultatet. Vidare vill jag också framhålla att en myndighet måste iaktta objektivitetsprincipen när t.ex. en part kommuniceras (se

text: 1 kap. 9 § regeringsformen

text: och

text: 5 §

text: FL). Det betyder att myndigheten endast får beakta sakliga omständigheter vid den bedömning som ska göras. Av de skäl jag nu tar upp kan det vara lämpligt att också dokumentera det val av sätt att kommunicera på som myndigheten gör i ett enskilt ärende.

text: Ärenden enligt LVU ska handläggas skyndsamt (

text: 33 §

text: LVU). I ett enskilt ärende kan det därför uppstå en situation när det är viktigt att socialnämndens utredning inför beslut enligt LVU kan kommuniceras både snabbt och säkert till den enskilde och hans eller hennes ombud och offentliga biträde. Det förutsätter enligt min mening att socialtjänsten har de rutiner och möjligheter i övrigt som det kräver. Jag anser alltså att det inte är tillräckligt att varje gång fullgöra kommuniceringsskyldigheten genom att lägga ut det material som ska kommuniceras för avhämtning i socialtjänstens reception. Som angetts är det myndigheten som bestämmer hur den ska kommunicera i ett enskilt fall, och att

text: det i praktiken innebär att en saklig bedömning behöver göras i varje ärende av det sätt på vilket utredningsmaterialet lämpligen ska kommuniceras. I de fall utredningsmaterialet innehåller integritetskänsliga uppgifter krävs en högre grad av säkerhet.

text: I det här fallet fick AA information om att han kunde hämta ut utredningen i socialtjänstens reception. Utredningar av det slag som det här var fråga om innehåller typiskt sätt känsliga uppgifter om enskilda och måste, som nämnden har framfört, hanteras varsamt. Jag ser med hänsyn till detta, och med beaktande av vad nämnden har uppgett om att den inte har tillgång till någon form av säker e-post, positivt på att den inte skickade utredningen digitalt. Som jag uppfattar nämndens yttrande till JO, anser den att utredningen borde ha skickats till AA på visst sätt. Jag ser ingen anledning att göra någon egen bedömning av den saken. Jag uppfattar det dock som att de enskilda tjänstemännen – när AA framställde sin begäran om att få utredningen skickad till sig på något sätt – gjorde en bedömning av frågan och kom fram till att utredningen skulle kommuniceras genom att AA fick hämta den i socialtjänstens reception. Även om det i efterhand går att komma fram till en annan slutsats än den som tjänstemännen gjorde vid det aktuella tillfället, finner jag inte tillräcklig anledning att rikta någon kritik mot nämnden för sin hantering i det här fallet. Jag nöjer mig i stället med att framhålla det jag har framfört ovan om vilka aspekter en myndighet behöver beakta vid valet av kommuniceringssätt.

text: Det som i övrigt har kommit fram i ärendet föranleder ingen åtgärd eller något uttalande från min sida.

text: Ärendet avslutas.

text: Beslutet har fattats av JO Thomas Norling. Dokumentet har fastställts digitalt och har ingen underskrift.

text: Seniora rättssakkunniga Eric Wahlberg har föredragit ärendet och byråchefen Christina Fredin har deltagit i beredningen.


avgjordAv: Justitieombudsmannen Katarina Påhlsson

nyckelord:
Anstalt
Besök
Tolk/ översättning

title: Om tolkning av bl.a. övervakade besök på Kriminalvårdens säkerhetsavdelningar. Även allvarlig kritik mot anstalten Hall för hanteringen av en intagens beviljade besökstillstånd m.m.

sammanfattning: I beslutet uttalar sig JO om rutinerna för tolkning av övervakade besök på Kriminalvårdens säkerhetsavdelningar när samtalen inte kan föras på ett språk som personalen förstår. JO har i och för sig inte någon invändning mot att besöken i första hand övervakas av anställda med relevanta språkkunskaper. Det får enligt hennes mening dock inte medföra att en godkänd kontakt för en intagen på en säkerhetsavdelning – som talar annat än svenska med sina anhöriga – i praktiken inskränks. Anstalten Hall hade tidigare som rutin att aldrig anlita externa tolkar när intagna på säkerhetsavdelningen tog emot besökare. Enligt JO har rutinen saknat lagligt stöd och ordningen medförde uppenbarligen att intagnas rätt till kontakter med anhöriga blev beroende av vilka språk de intagna och deras anhöriga talar. Detta är hon mycket kritisk till. I det aktuella fallet innebar den här rutinen att en intagen beviljades besökstillstånd med ett villkor som inte kunde uppfyllas. Och det dröjde mer än två år innan han kunde ta emot besökaren, vilket inträffade först sedan JO:s granskning hade inletts. Anstalten förtjänar enligt JO allvarlig kritik för sin hantering av den enskildes besöksärende. Hon uttalar även kritik mot anstalten för behandlingen av den intagnes återkommande förfrågningar om hur han skulle gå till väga för att faktiskt få träffa sin släkting.

text: Anmälan m.m.

text: I en anmälan som kom in till JO den 4 januari 2024 förde AA fram i huvudsak följande klagomål mot Kriminalvården, anstalten Hall.

text: Anstalten biföll hans ansökan om besök av sin farmor, med villkor om övervakning. När besök skulle bokas ansökte han om tolkning, men det avslogs. I praktiken innebar det att de godkända besöken inte kunnat genomföras eftersom samtal inte har fått föras på farmoderns språk och anstalten vägrat bistå med tolk. En kriminalvårdsinspektör rekommenderade honom att i stället ansöka om obevakade besök men även den ansökan avslogs.

text: Till anmälan fogade AA ett antal handlingar. Av dessa framgick bl.a. att anstalten den 2 december 2023 hade tagit emot en hemställan där AA begärt att få veta hur han skulle gå till väga för att få besöken tolkade och att en kriminalvårdsinspektör fem dagar senare svarat honom:

text: Hej! Ni får prata på ett språk som personalen förstår. Tolk kommer inte att beställas externt för anhörigbesök. Finns personal i tjänst som förstår språket kan besök genomföras. Annars inte.

text: I en skrift daterad den 20 december 2023 hade AA uppgett att han ville överklaga ett bifogat beslut. Samma kriminalvårdsinspektör hade besvarat den med kommentaren:

text: Mitt svar är inte möjligt att överklaga. Du kan i stället ansöka om okontrollerat besök av din farmor. Du får då ett beslut, som kan överklagas.

text: Därefter hade AA på nytt ansökt om besök från sin farmor. Anstalten hade tolkat skriften som en ansökan om obevakade besök och avslagit den i ett skriftligt beslut den 27 december 2023.

text: Utredning

text: JO:s första remiss m.m. Inledningsvis hämtades upplysningar in från Kriminalvården, varvid det framkom bl.a. att AA hade haft tillstånd till övervakade besök av sin farmor sedan den 9 juni 2022. I tillståndsbeslutet angavs det att besöken skulle kontrolleras och samtalen föras på ett språk som personalen förstår. Vid JO:s kontroll i februari 2024 konstaterades att AA ännu inte hade haft något besök av farmodern.

text: JO begärde därefter att Kriminalvården skulle yttra sig och besvara de frågor som framgår av myndighetens första remissvar. Sålunda gav Kriminalvården, genom en regionchef, in ett yttrande med i huvudsak följande innehåll:

text: Kriminalvården har inhämtat uppgifter från anmälarens kriminalvårdsjournal samt från ledningen vid Anstalten Hall/Säkerhetsavdelningen (nedan benämnd A Hall/Säk). A Hall/Säk beslutade den 9 juni 2022 att tillåta anmälaren att ta emot kontrollerade besök av sin farmor under förutsättning av att samtal mellan de båda sker på ett språk som anstaltens personal förstår. Anstalten beviljade tillståndet trots att den var medveten om att anmälarens farmor inte kunde anses vara närstående enligt den definition av begreppet som anges i Kriminalvårdens föreskrifter och allmänna råd om fängelse (

text: KVFS 2011:1

text: ). Detta förklarades av att anmälaren under tidigare verkställigheter hade beviljats såväl besökskontakt som telefonkontakt med farmodern varför hon ansågs vara nära anhörig. I beslutet beaktades även att anmälaren inte hade besökstillstånd/telefontillstånd till fler än två andra personer. Den 5 april 2024 har A Hall/Säk redovisat att den i närtid har samtalat med anmälaren och då förklarat för honom att anstalten inte kommer att anlita professionell tolk för att han ska kunna ta emot besök av farmodern och att hans behov av besök anses vara tillgodosett i och med att han har tillstånd att ta emot fem olika besökare.

text: Vidare har A Hall/Säk den 17 april 2024 redovisat följande. När det föreligger tolkbehov använder sig A Hall/Säk endast av Bas-Säk-utbildad kriminalvårdspersonal; det anses inte vara aktuellt att anlita professionell tolk. Bas-Säk är en vidareutbildning för kriminalvårdare som ska arbeta i någon av Sveriges tre säkerhetsavdelningar. Att endast använda sig av Bas-Säk-utbildad personal när det uppstår tolkbehov är en överenskommelse som alltid har gällt i säkerhetsavdelningarna. Dock har detta förtydligats 2023 när verksamhetsuppdraget för säkerhetsavdelningarna fastslogs. Det verksamhetsuppdraget innefattar att de tre säkerhetsavdelningarna ska arbeta på samma sätt när det gäller besök, telefoni och tolkärenden. – – –

text: Kriminalvårdens bedömning Anmälarens påstående att han inte har fått ta emot besök av sin farmor stämmer och förklaras av de tre säkerhetsavdelningarnas samstämmiga uppfattning att professionell tolk inte ska anlitas trots att Bas/Säk-utbildad personal inte finns tillgänglig. A Hall/Säk har förklarat att detta alltid har varit gällande men att det har förtydligats 2023. Förtydligandet 2023 gällande användning av professionell tolk har troligen samband med tidigare skiftande praxis/tillämpning vid säkerhetsavdelningarna. Beslutet att bevilja anmälaren besökstillstånd gällande farmodern har meddelats före förtydligandet 2023. Sannolikt har A Hall/Säk vid tiden för beslutet den 9 juni 2022 inte varit fullt uppmärksam på att det beslutet i praktiken skulle innebära nästintill en omöjlighet för anmälaren att ta emot besök av sin farmor. Vad gäller anmälarens skrivelse av den 20 december 2023 (JO:s handling # 2, s. 1) och hur den har hanterats av anstalten kan följande konstateras. Skrivelsen av vilken det framgår att anmälaren överklagar har inte hanterats korrekt när anstalten har förklarat för anmälaren att svaret inte kan överklagas och att han istället uppmanas att ansöka om okontrollerade besök. Efter att JO:s remiss i aktuellt ärende inkommit Kriminalvården för yttrande har hanteringen av anmälarens överklagande uppmärksammats och den 4 april 2024 har överklagandet överlämnats till Förvaltningsrätten i Stockholm. Den 15 april 2024 har målet återförvisats till Kriminalvården för omprövning (…). Omprövningsbeslut har inte meddelats än.

text: Av förvaltningsrättens avgörande framgår att målet återförvisades till Kriminalvården för omprövning med hänvisning till att kriminalvårdsinspektörens besked den 7 december 2023 var ett överklagbart beslut och därför omfattades av kravet på sådan prövning enligt

text: 14 kap. 2 § fängelselagen (2010:610)

text: , FäL.

text: JO:s andra remiss m.m. I maj 2024 begärde JO att Kriminalvårdens huvudkontor skulle yttra sig över det som kommit fram i ärendet i fråga om tolkning på säkerhetsavdelningarna. Yttrandet skulle innehålla en redogörelse för myndighetens rutin för när intagna på en säkerhetsavdelning har behov av tolk, vid såväl kontakter med anhöriga och myndigheter som ärendehantering.

text: Kriminalvården, genom chefen för sektionen för verksjuridik – verkställighet, straffrätt m.m., lämnade in ett yttrande med i huvudsak följande innehåll:

text: Utredning Uppgifter har inhämtats från region Stockholm, region Mitt och region Nord. Regionerna har i sin tur hämtat in uppgifter från de anstalter där

text: säkerhetsavdelningarna är placerade. Sammanfattningsvis har följande framkommit. På säkerhetsavdelningarna placeras intagna som bedöms ha hög förmåga att planera och genomföra allvarliga brottsliga gärningar, och likaså avsikt att fortsätta bedriva brottslig verksamhet och ha otillåten kommunikation. Om kommunikationen mellan en intagen på säkerhetsavdelning och dennes anhöriga kan ske på svenska eller engelska, ska något av de språken användas. Om en intagen och dennes anhöriga kommunicerar på ett annat språk än svenska eller engelska, använder säkerhetsavdelningarna i anstalten Hall och anstalten Saltvik i första hand medarbetare som genomgått särskild utbildning för säkerhetsenheterna, s.k. Bas-säkerhetsutbildning, och behärskar det aktuella språket. I den situationen använder anstalten Kumlas säkerhetsavdelning på motsvarande sätt i första hand en medarbetare som behärskar det aktuella språket och även i övrigt bedöms lämplig att övervaka eller avlyssna kontakten. Om kommunikationen inte kan ske på svenska eller engelska och ingen sådan personal behärskar det aktuella språket, kan tolk behöva anlitas. Det föregås av en individuell bedömning av identifierade säkerhetsrisker och de särskilda skälen för kontakten. På säkerhetsavdelningen i anstalten Hall har dock, om en anhörig besökare till en intagen inte behärskar svenska eller engelska, sedan en tid tillbaka inte använts auktoriserad tolk. Att i första hand kriminalvårdspersonal används för att övervaka eller avlyssna samtal motiveras av säkerhetsskäl. Möjligheten att följa samtal i realtid ger exempelvis bättre förutsättningar att snabbt uppfatta information som kan leda till att kontakten behöver avbrytas. Vid handläggning av omfattande ärenden av stor vikt anlitas tolk, om en intagen behöver det. I vardagliga ärenden används som utgångspunkt personal som behärskar språket i fråga. På säkerhetsavdelningen i anstalten Kumla anlitas dock tolk med jämna mellanrum även i mindre eller enklare frågor för att den intagne ska få möjlighet att diskutera sin verkställighet eller andra frågor på ett obehindrat sätt. Vid en intagens kontakt med andra myndigheter åligger det den andra myndigheten att vid behov anlita tolk. Om en intagen inte kan påtala sitt tolkbehov för en annan myndighet, kan anstalten vara behjälplig genom att kontakta myndigheten och påtala det.

text: Rättslig reglering Av

text: 1 kap. 9 § regeringsformen

text: följer att domstolar och förvaltningsmyndigheter som fullgör offentliga förvaltningsuppgifter ska beakta allas likhet inför lagen samt iaktta saklighet och opartiskhet i sin verksamhet. Av

text: 13 § förvaltningslagen (2017:900)

text: framgår att en myndighet ska använda tolk och se till att översätta handlingar om det behövs för att den enskilde ska kunna ta till vara sin rätt när myndigheten har kontakt med någon som inte behärskar svenska. Av

text: 7 kap. 1 § fängelselagen (2010:610)

text: framgår att en intagen får ta emot besök i den utsträckning det lämpligen kan ske. Ett besök får dock vägras om det 1. kan äventyra säkerheten på ett sätt som inte kan avhjälpas genom kontroll enligt 2 eller 3 §, 2. kan motverka den intagnes anpassning i samhället, eller 3. på annat sätt kan vara till skada för den intagne eller någon annan. Av

text: 7 kap. 2 § fängelselagen

text: framgår att ett besök får, om det är nödvändigt av säkerhetsskäl, kontrolleras genom att 1. personal övervakar besöket, eller 2. besöket äger rum i ett besöksrum som är så utformat att det omöjliggör att föremål överlämnas. Av

text: 7 kap. 4 § fängelselagen

text: framgår att en intagen får stå i förbindelse med en annan person genom elektronisk kommunikation i den utsträckning det lämpligen kan ske. Sådan kommunikation får dock vägras om den 1. kan äventyra säkerheten på ett sätt som inte kan avhjälpas genom avlyssning enligt

text: 5 §, 2. kan motverka den intagnes anpassning i samhället, eller 3. på annat sätt kan vara till skada för den intagne eller någon annan. Av

text: 7 kap. 5 § fängelselagen

text: framgår bl.a. att elektronisk kommunikation mellan en intagen och en annan person får avlyssnas om det är nödvändigt av säkerhetsskäl. Av 7 kap. 7 § Kriminalvårdens föreskrifter och allmänna råd (

text: KVFS 2011:1

text: ) om fängelse, FARK Fängelse, framgår att om ett besök övervakas ska samtal under besöket föras på ett språk som förstås av den som övervakar det, om det inte är obehövligt med hänsyn till syftet med övervakningen. Om samtalet inte kan föras på ett sådant språk ska tolk anlitas. Om samtalet i strid med vad som gäller för besöket förs på ett språk som inte förstås av den som övervakar besöket eller av tolken ska besöket avbrytas, om det inte är uppenbart obehövligt. Av allmänna råd till ovannämnda bestämmelse i FARK Fängelse framgår att det, om syftet med övervakningen endast är att förhindra överlämnande av otillåtna föremål, kan vara obehövligt att den som övervakar besöket förstår samtalet. Av 7 kap. 16 § FARK Fängelse framgår att elektronisk kommunikation som avlyssnas ska föras på ett språk som förstås av den som avlyssnar kommunikationen om det inte är uppenbart obehövligt. Av allmänna råd till den ovannämnda bestämmelsen i FARK Fängelse framgår följande. Situationer då det kan tillåtas att kommunikationen förs på ett språk som den som avlyssnar inte förstår kan t.ex. vara när syftet med avlyssningen endast är att säkerställa att kommunikationen inte kopplas vidare. I sådana fall kan det räcka med att kontrollera att kommunikationen förs med den person som Kriminalvården har kontrollerat och godkänt att den intagne ska få kommunicera med (s.k. medlyssning).

text: Kriminalvårdens bedömning På säkerhetsavdelningarna förs intagnas samtal med anhöriga om möjligt på svenska eller engelska och övervakning eller avlyssning av samtalen utförs i första hand av kriminalvårdspersonal, som har genomgått särskild vidareutbildning och behärskar det språk som samtalet förs på. Kriminalvården ser dessa utgångspunkter som välavvägda mot bakgrund av att kontakterna med omvärlden för intagna på säkerhetsavdelning är förenade med särskilt allvarliga säkerhetsrisker. Personalens förmåga att snabbt kunna identifiera dessa risker och agera för att upprätthålla säkerheten bedöms vara av avgörande betydelse för att kontakterna ska kunna genomföras. Eftersom syftet med tolkningen under sådana samtal således är att identifiera säkerhetsrisker och inte att den intagne ska kunna göra sig förstådd, bedömer Kriminalvården att de skäl som annars gör sig påminda vid rekvirering av auktoriserad tolk i offentlig verksamhet inte har samma genomslag. Den beskrivna hanteringen får dock givetvis inte medföra att intagna på säkerhetsavdelning, som inte talar svenska eller engelska med sina anhöriga, i praktiken får en beskuren tillgång till en annars godkänd kontakt. Kriminalvården bedömer därför att det inte är möjligt att neka en intagen på säkerhetsavdelning besök eller annan kontakt enbart på den grunden att avlyssnande personal inte behärskar det talade språket. I de situationerna anser Kriminalvården att utomstående tolk bör anlitas på sätt som enligt utredningen också sker på säkerhetsavdelningarna i anstalten Kumla och anstalten Saltvik, under förutsättning att det inte finns säkerhetsmässiga hinder mot den fördröjning som tolkningen till kriminalvårdspersonalen innebär. Om säkerheten kan äventyras på ett sätt som inte kan avhjälpas genom att besök kontrolleras eller kommunikation avlyssnas, finns det nämligen inte förutsättningar för att medge kontakt. Kriminalvården ser inte heller något hinder mot att personal bistår intagna med översättning eller tolkning i ärenden av mindre vikt eller när det inte bedöms vara nödvändigt med utomstående tolkning för att den intagne ska kunna ta till

text: vara sin rätt. Kriminalvården bedömer att den hållningen är förenlig med motiven till

text: 13 § förvaltningslagen

text: (se t.ex.

text: prop. 2016/17:180 s. 84

text: f.). AA fick tillfälle att kommentera yttrandet.

text: JO hämtade även in kopior av Kriminalvårdens dagboksblad och handlingar i AA:s ärenden om besök av farmodern. Av dessa framgick bl.a. att myndighetens huvudkontor beviljade tolkning av de aktuella besöken den 28 maj 2024 och att AA därefter tog emot ett besök av sin farmor den 14 juni samma år.

text: Bedömning

text: Allmänt om tolkning på säkerhetsavdelning Frågan om språktolkning i anstalt aktualiseras både när en intagen har behov av det i kontakten med Kriminalvården eller andra myndigheter och när verksamhetsställena behöver förstå vad som sägs under sådana övervakade kontakter som intagna beviljats. Kriminalvården har redogjort för relevanta rättsliga utgångspunkter i båda dessa delar. Jag hänvisar därför dit.

text: Som framgått följer det av

text: 13 § första stycket förvaltningslagen (2017:900)

text: , FL, att Kriminalvården ska använda tolk vid kontakt med intagna som inte behärskar svenska – om det behövs för att den intagne ska kunna ta till vara sin rätt. JO har i flera fall bedömt att en anstalt eller ett häkte kan anlita en icke kvalificerad tolk, såsom personal, i enklare ärenden men framhållit att en kvalificerad tolk alltid bör anlitas vid ärenden av större vikt för den intagne (se t.ex. JO 2022/23 s. 198, dnr

text: ). Den ordning som Kriminalvården har redogjort för när en intagen har behov av tolkning tycks vara förenlig med dessa utgångspunkter. Jag vill dock framhålla att bedömningen av vad som är ett ärende av större vikt givetvis måste göras utifrån den intagnes perspektiv.

text: Frågan om tolkning av intagnas övervakade besök och andra kontakter väcker inte samma rättssäkerhetsöverväganden som frågan om tolkning av intagnas kontakter med Kriminalvården gör. Som myndigheten har framfört är syftet med tolkning vid besök att den som övervakar samtalet ska kunna identifiera säkerhetsrisker. I förlängningen kan det vara en förutsättning för att bevilja vissa kontakter (jfr 7 kap. 2 § FäL). Mot bakgrund av det har jag inte någon invändning mot anstalterna Saltvik och Kumlas rutin att i första hand låta besöken övervakas av personal med egna språkkunskaper och att extern tolk inte alltid anlitas. Det är dock angeläget att rutinen inte medför att en godkänd kontakt för en intagen på en säkerhetsavdelning – som talar annat än svenska med sina anhöriga – i praktiken inskränks. Det har också Kriminalvården varit inne på i sitt andra remissvar.

text: Det har kommit fram att anstalten Hall åtminstone tidigare haft som rutin att endast använda kriminalvårdspersonal med viss utbildning vid övervakningen av de kontakter som intagna på säkerhetsavdelning haft med anhöriga. Därmed bokades aldrig extern tolk för uppdrag av det slaget. Det är uppenbart att en sådan ordning medför att intagnas rätt till besök eller andra kontakter med

text: anhöriga blir beroende av vilket eller vilka språk de intagna och deras anhöriga talar. Detta är oacceptabelt och står i direkt strid med bestämmelsen i 7 kap. 7 § Kriminalvårdens föreskrifter och allmänna råd om fängelse (

text: KVFS 2011:1

text: ), FARK Fängelse, där det uttryckligen sägs att tolk ska anlitas om samtal under övervakade besök inte kan föras på ett språk som övervakande personal förstår.

text: Jag är mycket kritisk till den rutin som tidigare har gällt vid anstalten Hall. Eftersom AA så småningom beviljades tolkning av de aktuella besöken och att åtminstone ett sådant genomförts utgår jag från att anstalten har ändrat sina rutiner så att de överensstämmer med det redovisade.

text: Om anstaltens hantering i det här fallet Det står klart att anstalten Hall beviljade AA det aktuella besökstillståndet den 9 juni 2022 och förenade det med villkor om att besöken skulle övervakas och samtalen föras på ett språk som personalen förstår. Besök genomfördes därefter inte förrän den 14 juni 2024.

text: Som jag nyss konstaterat har anstalten inte haft lagligt stöd för sin rutin att aldrig anlita extern tolkning för besök till intagna på säkerhetsavdelning. I det enskilda fallet har rutinen inneburit att AA:s beslut om besökstillstånd förenades med ett villkor som inte kunde uppfyllas, men utan att han fick möjlighet att begära prövning av frågan i en högre instans. Följden av denna ordning blev att det dröjde mer än två år innan farmodern kunde besöka honom. Anstalten förtjänar allvarlig kritik för det.

text: Det har vidare visat sig i min utredning att AA vid flera tillfällen ställt frågor till anställda inom Kriminalvården om hur han skulle gå till väga för att besöken av farmodern skulle kunna genomföras, men i stort sett bara bemötts med beskedet att samtalen behövde föras på ett språk som någon anställd förstod. En sådan handläggning är inte heller godtagbar ur ett förvaltningsrättsligt perspektiv. Enligt min mening borde anstalten ha uppfattat AA:s återkommande förfrågningar som att han begärde ändring av språkvillkoret eller som ansökningar om tolkning. Eftersom övervakning uppenbarligen bedömdes vara en förutsättning för besökstillståndet har jag vidare mycket svårt att förstå varför han upplystes om att han ”i stället” kunde ansöka om okontrollerat besök av sin farmor och då skulle ”få ett beslut, som kan överklagas”.

text: Anstalten borde därutöver ha betraktat i vart fall skriften den 20 december 2023 som en begäran om omprövning av anstaltens besked (jfr 14 kap. 2 § FäL). Som förvaltningsrätten har konstaterat var beskedet ett överklagbart beslut och Kriminalvården borde därför ha fattat ett formenligt omprövningsbeslut och hanterat eventuella fortsatta invändningar som överklaganden. Skriften skickades dock inte till Förvaltningsrätten i Stockholm förrän efter mer än tre månader och först efter att JO:s remiss kommit till Kriminalvården för yttrande. Något formellt omprövningsbeslut fattades inte heller. En sådan hantering står i strid med 45 och 46 §§ FL och jag är kritisk till den.

text: Även om den aktuella handläggaren ansåg att beskedet inte var ett beslut i förvaltningsrättslig mening borde skrifterna för övrigt ha skickats till domstolen tillsammans med ett yttrande om myndighetens inställning i den delen, i enlighet med Kriminalvårdens handbok (

text: ) i förvaltningsrätt m.m. (jfr JO 2004/05 s. 373, dnr

text: Slutligen noterar jag att Kriminalvården såväl i grundbeslutet som senare, så även till JO, har framfört att tillståndet beviljats trots att farmodern egentligen inte var närstående i den mening som avses i 1 kap. 4 § FARK Fängelse. Det är oklart vad anstalten velat förmedla med detta, men det ligger nära till hands att anta att man menat att besöket därför inte skulle prioriteras (jfr 7 kap. 1 § FARK Fängelse). Besökstillstånd betraktas rättsligt som ett förhandsbesked om att besök kommer att medges vid bokning (jfr

text: RÅ 1992 ref. 65

text: och

text: HFD 2016 ref. 84

text: ). Detta är förstås väl känt inom myndigheten och jag utgår därför från att anstalten inte hade bifallit ansökan om man redan i det skedet bedömde att besök aldrig skulle komma att prioriteras. Jag utgår också från att anstalten hade återkallat besökstillståndet om den därefter bedömde att förutsättningarna för besök inte längre var uppfyllda. Det senare tycks emellertid inte ha varit fallet. Jag noterar nämligen att anstalten under våren 2024 muntligen ska ha informerat AA om att hans behov av besök ansågs vara tillgodosett eftersom han hade tillstånd att ta emot fem olika besökare, dvs. även utan att det beviljade besöket med farmodern genomfördes. Enligt min mening får ett sådant meddelande betraktas som ett muntligt besked om att besökstillståndet återkallades, vilket under alla omständigheter är oförenligt med

text: förvaltningslagens

text: bestämmelser om beslutsunderrättelse (se

text: 33 §

text: FL).

text: Avslutningsvis bör uppmärksammas att lagstiftaren har lyft fram att en intagens kontakter med omvärlden genom besök är av stor betydelse bl.a. för att underlätta hans eller hennes möjlighet att knyta eller hålla kontakter med anhöriga och andra personer utanför anstalten. Jag har i flera beslut understrukit att besök kan motverka negativa följder av frihetsberövandet och att denna kontakt är ett centralt inslag i en human kriminalvård. (Se

text: prop. 2009/10:135 s. 143

text: samt bl.a. JO 2020/21 s. 219, dnr O 12-2020, och JO 2024 s. 161, dnr 1037-2023.) Ärendet ger mig anledning att påminna anstalten Hall både om sitt ansvar i detta avseende och om vikten av att hantera intagnas förfrågningar och hemställningar korrekt.

text: Vad som i övrigt har framkommit motiverar inte några uttalanden från min sida.

text: Ärendet avslutas.

text: Beslutet har fattats av JO Katarina Påhlsson. Dokumentet har fastställts digitalt och har ingen underskrift.


avgjordAv: Justitieombudsmannen Per Lennerbrant

title: Anmälan mot Migrationsverket för att förvarstagna vid förvaret i Mölndal låstes in på sina boenderum. Kritik mot verket för bristande dokumentation av åtgärden

sammanfattning: JO har granskat en händelse vid förvaret i Mölndal då Migrationsverket beslutade att låsa in ett tiotal förvarstagna på sina rum. Migrationsverket har beskrivit händelsen som en upploppsliknande situation. Med utgångspunkt i det bedömer JO att åtgärden var nödvändig och försvarlig och det finns därför inte anledning att kritisera Migrationsverket för inlåsningen. JO konstaterar emellertid att dokumentationen av åtgärden i de individuella ärendena har brister och verket kritiseras för detta.

text: Anmälan

text: AA uppgav i en anmälan till JO att vid en incident den 19 oktober 2022 på Migrationsverkets nyöppnade förvar i Mölndal blev samtliga förvarstagna avskilda eller fick sin rörelsefrihet begränsad genom inlåsning på bostadsrummen. Enligt anmälaren agerade Migrationsverket därigenom oegentligt gentemot de förvarstagna och utan giltigt skäl. AA uppgav även att Migrationsverkets generaldirektör var på besök på förvaret denna dag.

text: Utredning

text: JO hämtade in handlingar från Migrationsverket för de förvarstagna som fick sin frihet begränsad. Migrationsverket skickade in tre handlingar: en journalanteckning, ett beslut och en tjänsteanteckning. Förutom namnen är handlingarna identiska för alla som berördes av åtgärden.

text: JO beslutade att inleda en utredning av de enligt Migrationsverket 15 ärenden där de förvarstagnas rörelsefrihet begränsades genom att de låstes in på sina rum, och uppmanade verket att yttra sig över incidenten. Det kom fram att verket även beslutade att avskilja tre personer på avdelningen. JO:s granskning avser inte de ärenden där beslut om avskiljande fattades.

text: Migrationsverket beskrev incidenten i yttrandet till JO enligt följande.

text: Händelsen inleddes med att en förvarstagen uppträdde upprört och utåtagerande i allrummet på förvaret. Personalen på plats larmade internt och larmchefen kom till platsen och försökte tillsammans med annan personal lugna ner den förvarstagne. Den förvarstagne lugnade sig inte utan agerade istället mer hotfullt, bland annat genom att slå bort personalens händer när de försökte leda honom till ett samtalsrum. Den förvarstagne riktade sig mot andra förvarstagna och försökte uppvigla dem. Ytterligare en förvarstagen anslöt. Han blev av personalen ombedd att flytta på sig men vägrade med kommentaren att ”min väns problem är mitt problem”. Utöver de två personer som visade ett hotfullt beteende mot personalen började fler förvarstagna bli upprörda och situationen eskalerade mot något som personalen uppfattade som upploppsliknande. Larmchefen kontaktade ansvarig teamledare för att gå igenom situationen och bedöma behovet av att separera de två förvarstagna som uppträdde hotfullt. Teamledaren observerade händelsen från bevakningscentralen via kameraövervakning. I syfte att förhindra ytterligare eskalering och ett eventuellt upplopp började Migrationsverkets personal separera samtliga förvarstagna som befann sig i allrummet. De som samarbetade flyttades från allrummet till boendekorridoren. Branddörren som skiljer dessa avdelningar åt stängdes. En av de två hotfulla förvarstagna eskorterades därefter till avdelningen för avskiljande. Den andra befann sig i boendekorridoren tillsammans med de övriga förvarstagna. Migrationsverkets personal eskorterade sedan även denne till avdelningen för avskiljande. När personalen därefter skulle lämna boendekorridoren och på nytt stänga branddörren blev de hindrade av en förvarstagen som satte sin fot i dörröppningen. Den förvarstagne var högljudd, uppträdde hotfullt och hörsammade inte uppmaningar att backa undan. Andra förvarstagna slöt upp bakom denne. Personalen kunde föra denna person åt sidan och eskorterade sedan också honom till avdelningen för avskiljande. Totalt fördes alltså tre förvarstagna dit. Några av de förvarstagna som befann sig i boendekorridoren var i det här läget upprörda och bankade på branddörren och skrek att de vill tillbaka till allrummet. En av Migrationsverkets medarbetare skadade i samband med händelsen sin hand. Den operativt ansvariga teamledaren beslutade att samtliga förvarstagna skulle låsas in i sina respektive boenderum med stöd av

text: 11 kap. 6 § utlänningslagen

text: ... En handläggare fick i uppdrag att skriva beslutet. De förvarstagna gick frivilligt in på sina rum. Dörrarna låstes klockan 12:20. Därefter genomfördes samtal med de berörda förvarstagna och därefter kunde de släppas ut i allrummet igen. Dörrarna till de förvarstagnas boenderum låstes upp igen klockan 14:00. De skriftliga besluten avseende avskiljande enligt

text: 11 kap. 7 § utlänningslagen

text: fattades den 19 oktober, samma dag som händelsen inträffade. De skriftliga besluten avseende begränsad rörelsefrihet för femton personer blev försenade. Efter att handläggaren skrivit beslutsutkast om begränsad rörelsefrihet enligt

text: 11 kap. 6 § utlänningslagen

text: ansåg teamledaren att beslutet istället skulle grundas på

text: 11 kap. 7 § utlänningslagen

text: . Efter ytterligare samråd mellan teamledare och beslutsfattare bedömdes dock att besluten skulle grundas på

text: 11 kap. 6 § utlänningslagen

text: , den bestämmelse som ursprungligen varit aktuell. Bristfällig kommunikation och diskussion om regelverket ledde till att besluten om begränsad rörelsefrihet fastställdes först under förmiddagen den 21 oktober.

text: Migrationsverket redovisade bl.a. följande svar på JO:s frågor.

text: Förekommer det att förvarstagna blir inlåsta på sina bostadsrum? […] Hur dokumenteras det normalt sett?

text: Det händer ytterst sällan att förvarstagna blir inlåsta på sina rum. Det är dock inte ovanligt att enskilda förvarstagna är inblandade i incidenter.

text: Detta kan normalt hanteras genom att de inblandade avskiljs på avskiljningsavdelningen [– – –] Beslut om avskiljande eller begränsning av rörelsefriheten fattas vanligen genom konkludent handlande. Dessa beslut ska därefter dokumenteras genom nedteckning i skrift. Nedteckning ska ske så snart det är möjligt.

text: Hur vanligt förekommande är det att samtliga förvarstagna på en avdelning blir inlåsta på sina bostadsrum? […]

text: Det är mycket ovanligt att samtliga förvarstagna på en avdelning blir inlåsta på sina bostadsrum. Men i det aktuella fallet var det många förvarstagna involverade. Det var initialt när incidenten pågick svårt för medarbetarna att avgöra exakt vilka som var mer eller mindre aktiva i händelseförloppet. Därför beslutades om inlåsning på rummen i syfte att minimera en eskalering av situationen tills man kunde prata med och lugna ned varje förvarstagen. [– – –]

text: Vem eller vilka har normalt sett befogenhet att besluta om att samtliga förvarstagna ska låsas in på sina bostadsrum? Vem tar ett sådant beslut och vilken skyldighet finns att dokumentera ett sådant beslut?

text: I det akuta skeendet har ansvarig teamledare befogenhet att fatta beslut om att begränsa rörelsefrihet. Av bifogad rättsutredning … [här utelämnad, JO:s anm.] framgår att det skriftliga beslutet måste fattas i nära anslutning till den situation som föranlett beslutet. Skyldigheten att dokumentera följer av rättsutredningen. Beslutsfattare ansvarar för att dokumentera händelsen och fastställa de beslut som fattats.

text: Migrationsverket redovisade följande bedömning av händelsen.

text: Migrationsverket värnar portalparagrafen i

text: 11 kap.

text: utlänningslagen

text: och vid alla beslut som fattas måste den enskildes integritet och värdighet respekteras. Detta utgör dock inte ett hinder för avskiljande och rörelsebegränsningar när det är nödvändigt för ordningen och säkerheten i lokalen eller det finns fara för liv och hälsa. Det ovan beskrivna händelseförloppet är inte begränsat till en person eller en händelse utan eskalerade över tid och med ett oklart antal förvarstagna involverade. De initiala åtgärderna har inte haft effekt och en medarbetare har skadats. Det har därför funnits anledning att separera de förvarstagna. Åtgärden att låsa in de förvarstagna i boenderummen har genomförts för att personalen skulle hinna med att prata med och lugna ned varje förvarstagen. Beslutsfattare ansvarar för nedtecknande av beslut gällande såväl begränsning av rörelsefriheten enligt

text: 11 kap. 6 § utlänningslagen

text: som avskiljande enligt

text: 11 kap. 7 § utlänningslagen

text: . Bestämmelsernas tillämpningsområden är inte helt avgränsade och under en pågående incident kan det vara svårt att avgöra när ett beslut övergår från den ena bestämmelsen till den andra. En analys av händelseförloppet måste därför avgöras i efterhand. Migrationsverket anser att det under händelsen varit berättigat att besluta om avskiljande av tre förvarstagna, begränsning till boendekvarteret och slutligen till boenderummen av resterande förvarstagna av följande skäl: - Incidenten började i ett allrum där det fanns flera förvarstagna. - Initialt var endast en förvarstagen hotfull. Detta eskalerade dock snabbt med ytterligare en person och därefter en upploppsliknande stämning bland övriga. - Beslutet om avskiljande av de två förvarstagna och boendebegränsning av övriga lugnade inte ned situationen. Flera andra förvarstagna blev hotfulla. En medarbetare skadades. - Först när tre avskilts och övriga låsts in i sina boenderum var det möjligt att lugna ned situationen och minska risken för ytterligare skador. Att besluten om begränsning av rörelsefriheten fastställdes först två dagar efter händelsen är beklagligt men har haft sin förklaring i att händelseförloppet behövt analyseras för att komma fram till vilken bestämmelse som är tillämplig. Med

text: hänsyn till kravet på skyndsam dokumentation borde verksamheten dock ha fastställt beslutet tidigare. För att undvika liknande fördröjningar kommer enheten att få återkoppling om vikten av skyndsamhet i denna typ av ärenden. Eftersom avskiljandet och boendebegränsningen genomförts genom konkludent handlande och upphävts innan besluten fastställts i systemen har dröjsmålet inte påverkat någon av de förvarstagna mer än att överklagandetiden förlängts. AA gavs tillfälle att kommentera Migrationsverkets yttrande.

text: Journalanteckningar i ärendena har varit tillgängliga för JO.

text: Rättslig reglering

text: Förutsättningar för att använda tvång i en förvarslokal En utlänning som hålls i förvar ska behandlas humant och hans eller hennes värdighet ska respekteras. Utlänningen ska informeras om de rättigheter och skyldigheter han eller hon har som förvarstagen samt om de regler som gäller i förvarslokalerna. Verksamhet som rör förvar ska utformas på ett sätt som innebär minsta möjliga intrång i utlänningens integritet och rättigheter. (Se

text: 11 kap. 1 § utlänningslagen

text: En utlänning som hålls i förvar får hindras att lämna lokalen där han eller hon vistas, och i övrigt underkastas den begränsning av rörelsefriheten som krävs för att ändamålet med att utlänningen tagits i förvar ska tillgodoses eller som är nödvändig för ordningen och säkerheten i lokalen. En utlännings rörelsefrihet får också begränsas, om han eller hon utgör en allvarlig fara för sig själv eller andra. (Se

text: 11 kap. 6 § utlänningslagen

text: En utlänning som hålls i förvar och har fyllt 18 år får hållas avskild från andra som tagits i förvar, om det är nödvändigt för ordningen och säkerheten i lokalen eller om han eller hon utgör en allvarlig fara för sig själv eller andra (se

text: 11 kap. 7 § första stycket utlänningslagen

text: De beslut som Migrationsverket fattar enligt

text: 11 kap.

text: och

text: 7 §§

text: utlänningslagen

text: får överklagas till migrationsdomstol (se

text: 14 kap. 10 § utlänningslagen

text: I

text: brottsbalken

text: finns en allmän bestämmelse om våldsanvändning för att genomföra tjänsteåtgärder (laga befogenhet). Om den som är berövad friheten sätter sig till motvärn med våld eller hot om våld eller på annat sätt gör motstånd mot någon under vars uppsikt han eller hon står då denne ska hålla honom eller henne till ordningen, får det våld användas som med hänsyn till omständigheterna är försvarligt för att ordningen ska upprätthållas. (Se

text: 24 kap. 2 §

text: Dokumentationsskyldighet En myndighet som får uppgifter på något annat sätt än genom en handling ska snarast dokumentera dem, om de kan ha betydelse för ett beslut i ärendet. Det ska framgå av dokumentationen när den har gjorts och av vem. (Se

text: 27 § förvaltningslagen

text: För varje skriftligt beslut ska det finnas en handling som visar vem som har fattat beslutet (se

text: 31 § 3 förvaltningslagen

text: ). Ett beslut som kan antas påverka någons situation på ett inte obetydligt sätt ska innehålla en klargörande motivering, om det inte är uppenbart obehövligt. En sådan motivering ska bl.a. innehålla uppgifter om vilka omständigheter som har varit avgörande för myndighetens ställningstagande. (Se

text: 32 § första stycket förvaltningslagen

text: De beslut som Migrationsverket fattar i särskilda fall enligt

text: 11 kap.

text: och

text: 7 §§

text: utlänningslagen

text: ska dokumenteras på lämpligt sätt (se 6 kap. 15 § första stycket utlänningsförordningen).

text: Bedömning

text: Inlåsningen ger inte anledning till kritik Skälet för att begränsa de förvarstagnas rörelsefrihet genom att låsa in dem på rummen anges i besluten vara att det var nödvändigt för att säkerställa ordningen i lokalen. Vid min granskning har jag kunnat konstatera brister i beskrivningen av incidenten i de individuella ärendena. Migrationsverket har i yttrandet till JO beskrivit händelseförloppet betydligt mer utförligt, vilket gett en tydligare bild av händelsen. Jag återkommer senare i beslutet till de brister som jag har uppmärksammat vad gäller dokumentationen.

text: Inledningsvis vill jag framhålla att Migrationsverket ansvarar för ordningen och säkerheten i förvarslokalen. Utgångspunkten är att en person som hålls i förvar får ha kontakt med de andra förvarstagna och, med hänsyn till förvarets regler, ha tillgång till de gemensamma utrymmena på förvaret. Personalen ska även så långt som det är möjligt försöka lösa situationer utan att använda våld eller tvång.

text: Av Migrationsverkets beskrivning av den anmälda incidenten framgår att stämningen bland de förvarstagna var upphetsad och hotfull och att de som befann sig i allrummet inledningsvis flyttades till boendekorridoren samt att branddörren mellan avdelningarna stängdes. När stämningen inte lugnade ned sig togs beslutet att de förvarstagna skulle låsas in på sina boenderum. Migrationsverket har beskrivit situationen som upploppsliknande där några hotfulla personer fördes till avskiljningsavdelningen och att flera av de andra på avdelningen var upprörda även efter avskiljandena. Såvitt framgår av utredningen använde personalen inget direkt våld eller tvång för att få de förvarstagna att förflytta sig till boendekorridoren, eller för att därefter få dem att gå in på sina rum, varpå dörrarna låstes.

text: Med utgångspunkt i hur Migrationsverket beskrivit händelsen bedömer jag att åtgärden att under cirka en och en halv timme låsa in de förvarstagna på sina boenderum som nödvändig och försvarlig. Åtgärden har haft stöd i

text: 11 kap. 6 § utlänningslagen

text: respektive bestämmelsen om laga befogenhet i

text: brottsbalken

text: . Det har också kommit fram att en i personalen skadades vid händelsen och att

text: det fanns en risk för att fler i personalen eller att någon av de förvarstagna skulle ha skadats om situationen inte hade hanterats.

text: Mot denna bakgrund finns det inte anledning för mig att kritisera Migrationsverket för att de förvarstagna låstes in på sina rum vid den aktuella incidenten. Det har av utredningen inte kommit fram att Migrationsverket tog några ovidkommande hänsyn vid besluten.

text: Brister i dokumentationen Som jag redan varit inne på har dokumentationen i de individuella ärendena varit bristfällig. Den enda egentliga dokumentationen utgörs av en kortfattad journalanteckning som är identisk i samtliga ärenden. Av anteckningen framgår att när personal skulle avskilja en person i boendekorridoren blockerade de förvarstagna passagen i korridoren. Det framgår även att personalen bad de förvarstagna att gå in på sina rum, att de frivilligt gjorde det och att personalen låste dörrarna. Det är som nämnts först genom Migrationsverkets yttrande till JO som det lämnats en mer utförlig redogörelse för vad som hände.

text: Jag är kritisk till att det av underlaget för besluten inte går att få en tydlig bild av händelseförloppet och vad som föranledde inlåsningen för varje förvarstagen. Det framgår t.ex. inte om det var den enskildes eget agerande som var grunden för inlåsningen. Bristerna i dokumentationen har gjort min granskning svårare. Migrationsverket har uppgett att det är ytterst sällan som de förvarstagna blir inlåsta på sina rum och av utredningen framgår att flera möten hölls i personalgruppen dagen efter incidenten. Det förvånar därför att händelsen inte dokumenterades mer utförligt i det underlag som utgjorde grunden för besluten.

text: Det är klarlagt att det var en larmchef tillsammans med en teamledare som muntligen och på plats bestämde att de förvarstagna skulle låsas in på rummen. Dock anges inte namnet på vare sig teamledaren eller larmchefen i de skriftliga besluten. Det är en brist.

text: Migrationsverket har uppgett att det är beklagligt att besluten om begränsning av rörelsefriheten fastställdes först två dagar efter händelsen. Verket har även uppgett att besluten, med hänsyn till kravet på skyndsam dokumentation, borde ha fastställts tidigare. Jag har ingen annan uppfattning i dessa delar.

text: Migrationsverket kritiseras för de brister i dokumentationen som jag redovisat.

text: Avslutande kommentar JO genomförde i januari 2023 en inspektion av Migrationsverkets förvar i Mölndal. I protokollet från inspektionen uttalade jag att jag har för avsikt att genomföra en uppföljande inspektion av förvaret. (Se JO:s protokoll med dnr O 3-2023.)

text: Ärendet avslutas.

text: Beslutet har fattats av JO Per Lennerbrant. Dokumentet har fastställts digitalt och har ingen underskrift. Rättssakkunniga Johanna Cervin-Ellqvist har föredragit ärendet och byråchefen Sara Johannesson har deltagit i beredningen.

text: Sändlista AA Migrationsverket (dnr 1.4-2023-569)