avgjordAv: Hans-Gunnar Axberger

nyckelord:
Dokumentation
Myndighetsutövning, gränsen för

title: Kritik mot en socialnämnd för dess agerande i samband med inskränkning i den lokala alkoholhandeln under en sommarfestival

text: Anmälan

text: AA klagade i en anmälan till JO på Socialnämnden i Sundsvalls kommun. Klagomålen avsåg en inskränkning i den lokala alkoholhandeln i samband med sommarfestivalen Gatufesten. Av anmälan framgick bl.a. följande.

text: Enligt uppgifter i medierna hade Sundsvalls kommun utövat påtryckningar mot detaljhandeln i Sundsvall för att åstadkomma en inskränkning i den lokala alkoholhandeln. Kommunen hade haft som agenda att få till stånd ett totalförbud mot s.k. folköl under den lokala sommarfestivalen Gatufesten. Efter motstånd från näringsidkarna initierade socialtjänsten och polismyndigheten en diskussion. Ett möte ägde rum den 23 april 2007 mellan myndigheterna och de lokala näringsidkarna. Diskussionen resulterade i att åldersgränsen för köp av folköl temporärt skulle höjas till 25 år och begränsas till högst sex öl per person.

text: AA begärde den 23 maj 2007 att få ta del av mötesprotokoll eller minnesanteckningar från mötet. Socialtjänsten svarade att det vid den aktuella träffen fördes förutsättningslösa samtal där de inbjudna köpmännen själva kom med olika förslag på tänkbara insatser men att det inte fördes något protokoll eller skrevs några minnesanteckningar.

text: I en intervju i Radio Västernorrland den 25 april 2007 framkom det att socialtjänsten hotat näringsidkarna med ett totalstopp av försäljningen av folköl under Gatufesten och att till följd av det träffades en kompromiss.

text: Utredning

text: AA:s brev till socialtjänstens alkoholenhet och enhetens svar hämtades in liksom den inbjudan till möte som enheten sänt ut till ett antal näringsidkare i Sundsvall.

text: Från alkoholenheten uppgavs att något beslut i frågan inte hade fattats eller skulle komma att fattas.

text: Socialnämnden i Sundsvalls kommun anmodades därefter att göra en utredning och yttra sig över AA:s anmälan.

text: Socialnämnden kom in med ett yttrande av vilket framgick följande.

text: Gatufesten

text: Gatufesten är ett årligen återkommande arrangemang som pågår i närmare en vecka första veckan i juli. Under kvällstid stängs en stor del av Sundsvalls innerstad av för arrangemangets räkning. I samband med Gatufesten sätts flera scener upp för uppträdanden och artister, varav den största scenen finns på Stora torget. Vidare finns ett stort antal restaurangtält där mat samt öl och vin serveras både på torget och på andra ställen på gator och platser inom det inhägnade stadsområdet. Under Gatufesten finns också ett stort antal andra försäljningsställen och stånd framför allt utmed Storgatan. I sammanhanget bör nämnas att det också pågår många aktiviteter utanför själva Gatufestområdet under veckan. 2007 års Gatufest var den 20:e i ordningen, ett arrangemang som alltid samlar ett mycket stort antal besökare i Sundsvall i olika åldrar. Många av besökarna är ungdomar. Det är dock inte främst inom Gatufestområdet som polismyndigheten och socialtjänstens fältassistenter ser problem med berusade ungdomar, utan de största problemen är i områdena närmast utanför och i parkerna. Erfarenheterna har varit att det bland de yngre tonåringarna ofta har varit folkölet som de har berusat sig med, eller åtminstone ”spätt på” med under de senare timmarna. I de rapporter som socialtjänstens fältassistenter har lämnat från årets Gatufest framkommer att det i år, 2007, varit färre omhändertaganden av ungdomar än under tidigare år. Nämnas kan också att socialnämnden den 18 april 2007 med stöd av

text: alkohollagen

text: beslutat om stängning av Systembolagets butik på Torggatan i Sundsvall under fredag eftermiddag och hela lördagen under Gatufesten. Systembolagets butik på Torggatan ligger inne på Gatufestområdet. I protokollet anges att beslutet är påkallat av polismyndigheten för ordning och trygghet för gatufestbesökarna.

text: Serveringstillstånden i samband med Gatufesten

text: Vid årets Gatufest [2007] var det totalt 6 krögare som beviljades serveringstillstånd för tillfällig servering till allmänheten i serveringstält inom festområdet. Det är något färre än föregående år då det varit mellan 8–10 serveringstält. Dessutom har Kårhuset ett serveringstält på Storgatan, utanför festområdet.

text: Frågan om inskränkningen av alkoholhandeln under Gatufesten

text: Hanteringen av folkölsfrågan beskrivs av alkoholenheten i särskild sammanställning. Handlingarna har förvarats hos alkoholenheten i den mapp som handlar om hanteringen för att begränsa folkölet under Gatufestveckan. De handlingar det rör sig om är bl.a. inbjudningar till träffar samt förslag till en gemensam affisch vilket framgår av sammanställningen. Några formella beslut i frågan har inte fattats eftersom det rör sig om en överenskommelse efter förslag av handlarna i centrala Sundsvall.

text: Till yttrandet hade fogats bl.a. en sammanställning gällande genomförande av begränsningen av folköl under gatufesten 2007. I sammanställningen uppgavs bl.a. följande. Den 27 mars 2007 hölls ett möte inför gatufesten hos polisen. Vid mötet beslutade polismyndigheten och socialtjänsten att bjuda in handlarna till en träff om folkölsförsäljningen. Den 30 mars 2007 skickade alkoholenheten ut inbjudan till angivna handlare i city. Mötet hölls den 23 april 2007 med bl.a. handlarna, polisen, socialtjänsten, alkoholenheten och företrädare för gatufesten. Vid träffen informerades i korthet om vad lagstiftningen anger om eventuella begränsningar men det poängterades noggrant att det fanns inga som helst planer på eller önskemål om någon form av förbud, eftersom bedömningen var att det inte var rätt

text: väg att gå, utan målsättningen var att försöka hitta en för alla parter lämplig samarbetsväg. Det fördes förutsättningslösa diskussioner då polisen och socialtjänsten informerade om de problem de upplever med tonåringarnas berusning under gatufesten. Handlarna kom med förslag om en tillfällig höjning av åldersgräns och begränsning av mängd per försäljningstillfälle. Några minnesanteckningar fördes inte. Förslag till gemensamma skyltar skulle skickas till berörda för påseende. Den 26 april 2007 skickades ett förslag till gemensam affisch med följebrev till handlarna liksom en blankett för bekräftande att handlarna deltog i överenskommelsen. Den 25 maj 2007 skickades brev till handlarna i närområdet med förfrågan om de ville medverka liksom blankett för bekräftelse om att de deltog i överenskommelsen. Den 19 juni 2007 skickades brev och affischmaterial ut till de handlare som svarat att de deltog i överenskommelsen. Den 2 juli 2007 publicerades en annons i Dagbladet och Sundsvalls tidning.

text: AA kommenterade remissvaret och framförde bl.a. följande synpunkter. Socialnämnden har inte gett någon förklaring till varför de handlingar som bifogats yttrandet inte diarieförts eller varför det inte förts något protokoll eller några minnesanteckningar vid mötena. Ärendet hade inte ens getts ett diarienummer. Genom förfarandet hade nämnden idkat myndighetsutövning i det fördolda.

text: I ett beslut den 30 maj 2008 anförde JO Axberger följande.

text: Rättslig reglering

text: För att sälja folköl i butik krävs inget tillstånd enligt

text: alkohollagen (1994:1738)

text: . Däremot måste vissa förutsättningar vara uppfyllda, bl.a. måste lokalen vara godkänd som livsmedelslokal. Folköl får endast säljas till den som fyllt 18 år; det åligger säljaren att kontrollera att köparen uppnått denna ålder (

text: 3 kap. 8 § alkohollagen

text: Den som bedriver detaljhandel med folköl ska anmäla verksamheten hos den kommun där försäljningen sker och utöva s.k. egenkontroll över försäljningen (

text: 5 kap. 6 § alkohollagen

text: ). Med egenkontroll menas exempelvis utbildning av personalen och rutiner vid försäljningen.

text: Den omedelbara tillsynen över detaljhandeln med folköl utövas av kommunen och polismyndigheten (

text: 8 kap. 1 § alkohollagen

text: ). Enligt

text: 8 kap. 6 § alkohollagen

text: har en tillsynsmyndighet rätt att av den som bedriver detaljhandel med öl få upplysningar och handlingar som behövs för tillsynen. Tillsynsmyndigheten har också rätt att få tillträde till rörelsens lokaler för att kunna utöva sin tillsyn.

text: I proposition 2000/01:97 (s. 67) noteras att tillsynen över folkölsförsäljningen i detaljhandeln i praktiken inte kan göras annat än stickprovsvis och med tonvikt på information och rådgivning. Det framgår vidare att den nyss nämnda egenkontrollen ska bedrivas i samarbete mellan den enskilde handlaren och tillsynsmyndigheten. Program för egenkontroll innefattande utbildning m.m. ska således enligt vad som uttalas fastställas och kontrolleras av kommunerna. Brister i

text: egenkontrollen kan läggas till grund för ett beslut enligt

text: 7 kap. 21 § alkohollagen

text: . Enligt bestämmelsen får kommunen förbjuda den som bedriver detaljhandel med öl att fortsätta verksamheten om den föranleder olägenheter i fråga om ordning och nykterhet. Om förbud är en alltför ingripande åtgärd kan kommunen i stället meddela en varning. Ett sådant förbud kan enligt bestämmelsens andra stycke inskränkas till att gälla för vissa närmare angivna tider eller under vissa närmare angivna omständigheter.

text: Enligt

text: 3 kap. 10 § andra stycket alkohollagen

text: får kommunen för visst tillfälle, om det anses påkallat för ordningens upprätthållande, förbjuda eller inskränka försäljning av alkoholdrycker. Bestämmelsen är avsedd att kunna förebygga olägenheter vid t.ex. större lokala arrangemang.

text: Kommunens beslut enligt

text: alkohollagen

text: och dess föreskrifter kan enligt

text: 9 kap. 2 § alkohollagen

text: överklagas till allmän förvaltningsdomstol.

text: Bedömning

text: Alkohollagstiftningen bärs upp av folkhälsoskäl. I den tidigare omnämnda propositionen framhöll lagstiftaren risken för att de problem som fanns med folkölsförsäljningen bagatelliseras och att kontrollen över försäljningen behövde skärpas. Av redogörelsen för den rättsliga regleringen framgår att det finns tämligen omfattande restriktioner förknippade med detaljhandelns möjligheter att sälja folköl och att kommunerna anförtrotts en stor roll och betydande befogenheter för tillsynen över alkohollagstiftningens efterlevnad.

text: Av redogörelsen för den rättsliga regleringen framgår även att lagstiftaren förutsatt att kommunen som tillsynsmyndighet ska vara aktiv med information och rådgivning. I detta torde ingå att informera om särskilda förhållanden som kan komma att råda i samband med festivalarrangemang och liknande samt de bedömningar kommunen därvid gör kring ordningsförhållanden, risk för alkoholmissbruk m.m.

text: Även om det inte alla gånger är möjligt att hålla en klar rågång mellan å ena sidan informations- och rådgivningsverksamheten och å andra sidan den myndighetsutövande tillsynen måste detta eftersträvas. Socialnämnden har i sitt yttrande till JO valt att inte själv yttra sig över ”frågan om inskränkningen av alkoholhandeln under gatufesten” utan i stället hänvisat till en sammanställning från nämndens alkoholenhet. Av sammanställningen kan utläsas att handlarna informerats om lagstiftningen men att det inte funnits några planer på förbud, ”eftersom bedömningen är att det inte är rätt väg att gå”.

text: Av den i och för sig knapphändiga dokumentation som finns i ärendet framgår att kommunens företrädare varit mycket aktiva för att få till stånd de begränsningar i folkölsförsäljningen som de aktuella detaljhandlarna genomförde. Bland annat utfärdades ett dokument betecknat ”Överenskommelse” i vilket respektive handlare skulle intyga att vederbörande tagit del av informationen och förbinda sig att följa överenskommelsen. Dokumentet skulle senast vid en angiven tidpunkt tillställas

text: kommunens alkoholenhet. ”Överenskommelsen” ter sig, som den utformats, som en förbindelse från den undertecknande handlaren gentemot kommunen. Av materialet framgår även att andra handlare än de som deltagit vid informationsmötet – enligt önskemål från dem som deltog – också skulle inkluderas i förfarandet. Kommunen tog slutligen på sig rollen att ta fram informationsmaterial om överenskommelsen och informera om den via annonser i pressen.

text: Frivilligheten för de inblandade handlarna kan under dessa omständigheter te sig tämligen skenbar. Genom att förfara på det sätt socialnämnden gjorde genomfördes restriktioner i detaljhandeln, som från handlarnas synpunkt inte kan ha varit lätt åtskiljbara från ett påbud från tillsynsmyndighetens sida. Hade nämnden i stället valt att gå den rättsliga vägen och fattat ett beslut skulle de som berördes av detta haft möjlighet att få saken prövad i domstol, en möjlighet som nu betogs dem.

text: Annorlunda uttryckt innebar handläggningen att kommunen sökte förmå tillsynsobjekten att ”frivilligt” gå med på sådant som kommunen i egenskap av tillsynsmyndighet har befogenhet att ensidigt besluta om. Ett sådant förfarande kan uppfattas som ett sätt att söka utöva myndighet utan att behöva iaktta de formella krav som ställs på myndighetsutövning. Det bör därför inte tillämpas.

text: Jag anser sammanfattningsvis att kommunen genom sina åtgärder i detta ärende gått över gränsen för vad som är råd och information in på det myndighetsutövande området. Inget hade hindrat socialnämnden från att sammankalla ett informationsmöte, lägga fram sin syn på saken, inhämta handlarnas synpunkter och därefter med stöd av sina befogenheter enligt

text: alkohollagen

text: besluta om de inskränkningar som befanns påkallade. Resultatet av ett sådant initiativ kunde även blivit att kommunen nöjt sig med mötet i förhoppningen att begränsningar skulle ske på frivillig väg. Gränsen överträddes när nämnden fortsatte med att på olika sätt söka binda upp parterna och även handlare som inte deltagit vid mötet.

text: En konsekvens av den informella handläggningen är att ärendet inte dokumenterades på sådant sätt som krävs vid myndighetsutövning. Det har försvårat allmänhetens möjlighet till insyn, vilket illustreras av anmälan. Vad gäller den begäran som anmälaren tillställde kommunen avsåg den emellertid specifikt mötesprotokoll eller minnesanteckningar från mötet mellan företrädare för tillsynsmyndigheterna och detaljhandeln m.fl. Några handlingar av det slaget upprättades inte och kunde därmed inte heller lämnas ut. Någon villkorslös skyldighet att upprätta minnesanteckningar i samband med informationsmöten av det slaget torde i och för sig inte föreligga. Det får emellertid anses lämpligt att upprätthålla ett dokumentationskrav i alla tillsynssammanhang där det kan bli aktuellt för tillsynsmyndigheten att övergå från information och rådgivning till myndighetsutövning.


avgjordAv: Kerstin André

publisher: Justitieombudsmannen

title: Fråga bl.a. om en socialnämnd hade ändrat ett beslut så att ett överklagande hade förfallit enligt 28 § första stycket förvaltningslagen

org: jo

text: AA ansökte i mars 2004 hos Socialnämnden i Köpings kommun om bistånd enligt

text: 4 kap. 1 § socialtjänstlagen (2001:453)

text: , SoL, i form av boende på Salbohedskolans elevhem under tiden som han fullgjorde sin skolgång. Socialnämnden avslog ansökan med den motiveringen att det bistånd, i form av placering på ett familjehem, som beviljades i januari 2004 var en fullgod lösning.

type: stycke

text: AA överklagade avslagsbeslutet genom en skrivelse som kom in till socialnämnden den 2 april 2004.

text: I en anmälan till JO framförde BB, CC och DD, som är anställda vid Salbohedskolan, klagomål mot Socialnämnden i Köpings kommun. De klagade på att socialnämnden inte hade vidarebefordrat AA:s överklagande till länsrätten och anförde bl.a. följande. När personal från Salbohedskolan kontaktade socialförvaltningen per telefon uppgav tjänstemän vid förvaltningen att man ”ligger på överklagan” och att överklagandet inte vidarebefordrades till länsrätten då det ”inte gör saken bättre” för AA.

text: Socialnämnden i Köpings kommun anmodades att inkomma med utredning och yttrande över vad som hade framförts i anmälan till JO. Socialnämnden avgav som sitt remissvar ett yttrande som hade upprättats av individ- och familjeomsorgschefen EE. I yttrandet anfördes följande.

text: Sammanfattning

type: rubrik

text: AA är en 20-årig ung man med dokumenterat begåvningshandikapp och har därmed rätt till insatser enligt LSS. AA har varit aktuell inom socialtjänsten sedan tidiga tonåren på grund av skolproblematik och kriminalitet, hittills med insatser enligt SoL. AA:s liv och tillvaro under de senaste åren har i stor utsträckning påverkats och styrts av både det privata och professionella nätverk som finns kring honom. Olika aktörer har handlat och drivit frågor utifrån olika motiv. Uppenbart är att dessa inte alltid varit samordnade eller i alla lägen utgått från AA:s egna önskemål och behov. AA har under det senaste året varit ambivalent både gällande boende och fortsatt skolgång (se kopia journalanteckningar).

text: Anmälan mot socialtjänsten från anställda på Salbohed, rör i huvudsak handläggningen av besvär över socialtjänstens beslut att avslå boende på Salbohed 2004-03-15. Besvärsskrivelse inkom till socialtjänsten 2004-04-02. Besväret omprövades, enligt

text: förvaltningslagens

text: regler, av socialtjänsten/socialnämnden som beslutande instans. Efter ett antal samtal, kontakter och diskussioner i ärendet beslutade socialtjänsten att bevilja fortsatt boende på Salbohed, i första hand t.o.m. terminsslutet i juni 2004. Fortsatt boende beviljades som insats enligt LSS eftersom ansökan om insatser enligt denna lagstiftning aktualiserats under den aktuella processen. Socialtjänsten/socialnämnden ansvarar för insatser utifrån båda lagstiftningarna även om ärendena behandlas av olika avdelningar inom myndigheten. Myndigheten omprövade sitt ursprungliga beslut och beviljade sökt insats, men utifrån LSS istället för SoL, med hänvisning till aktualiserad ansökan om LSS-insats från AA (se kopia LSS-journal). AA:s överklagan överlämnades inte för prövning till länsrätten med anledning av att socialnämnden som beslutande instans omprövade tidigare beslut. AA har, efter beslut om beviljad insats, tydligt avböjt boende på Salbohedskolan. I nuläget diskuteras framtida insatser för boende och sysselsättning i Köping. AA bor tills vidare hos sin bror och svägerska med bistånd i form av så kallad ”inneboendenorm” för sin försörjning. Ansökan om aktivitetsstöd från Försäkringskassan samt god man är aktuellt. AA har ännu inte tagit ställning till i vilken form han vill ha stöd i boendet eller för sin sysselsättning.

text: Bakgrund/Beskrivning av ärendet

text: AA har varit aktuell för insatser från socialtjänstens individ- och familjeomsorg sedan han gick på högstadiet. Tidigt konstaterades att AA med hänsyn till sitt begåvningshandikapp var berättigad till insatser enligt LSS. Vårdnadshavarna valde att inte ansöka om LSS-insatser, varför behövliga insatser beviljats enligt SoL. En problematisk skolsituation samt kriminellt beteende, ledde till en placering på Salboheds boendeenhet i kombination med särskilt anpassad skolgång på Salboheds gymnasiesärskola under våren 2001. Under hösten 2003 konstaterade boendeenheten och socialtjänsten i Köping, att boendet i Salbohed inte fungerade för AA. AA hade varit inblandad i en mängd incidenter både i och utanför institutionen. Från boendeenheten bedömdes att han inte kunde vara kvar. Med anledning av detta påbörjade socialtjänsten ett sökande efter alternativa boendeformer för AA, med möjlighet att kunna fullgöra skolgången på Salbohed. I januari 2004 beviljades AA bistånd enligt 4:1 SoL i form av placering i familjehem. Enligt planering skulle AA fortsätta sin skolgång på Salbohedskolan. Både AA och hans anhöriga accepterade boendealternativet med aktuell vårdplan. Efter en kort tid i familjehemmet uttryckte AA en önskan om att få flytta tillbaka till boendeenheten på Salbohed. Med hänvisning till tidigare problematik motsatte sig socialtjänsten detta. I detta läge presenterade Salboheds boendeenhet ett boendealternativ för AA med mycket omfattande personalresurs, vilket socialtjänsten inte bedömde adekvat utifrån AA:s behov och kostnaden för det aktuella boendet. En period av oklarhet och oro kring AA:s boende uppstod. Socialtjänsten erbjöd boende i familjehemmet medan Salbohed påvisade lösningar för AA, som socialtjänsten bedömde var oacceptabla, med tanke på tidigare problem och på den ersättning som boendeenheten begärde. AA bodde under en period hos sin flickvän eftersom han vägrade att återvända till familjehemmet. Kontraktet med familjehemmet sades upp fr.o.m. 2004-05-01. AA beviljades så kallad inneboendenorm för att kunna bekosta boendet hos flickvännen. Parallellt pågick en diskussion om AA:s möjligheter att söka insatser enligt LSS. Vid samtal med LSS-handläggare framkom att motståndet för ansökan om insatser

text: fanns hos anhöriga till AA. AA själv visade viss insikt för sitt handikapp och ville själv ansöka om LSS-insatser. Med hänsyn till detta övergick AA:s framställningar till LSS-handläggare inom socialtjänsten. Även fortsättningsvis har dock både IFO och LSS-handläggare deltagit i samtal, besök och planering. I slutet av maj blev AA:s boendesituation akut med anledning av att förhållandet med flickvännen avslutades. AA bereddes plats på Salboheds boendeenhet enligt LSS till och med terminsslutet. Platsen var inte inom den enhet där AA tidigare bott, och han avvisade erbjudandet bara efter någon timme. Han hämtades av brodern i Köping, och bor i avvaktan på en långsiktig lösning, hos brodern och hans fru.

text: Socialnämndens bedömning

text: Socialnämnden har i sin handläggning av ärendet kunnat konstatera svårigheter med bedömning av insatser utifrån olika aktuella lagstiftningar. AA tillhör uppenbarligen den personkrets som har rätt till insatser enligt LSS. Hans vårdnadshavare (med stöd från anhöriga) har avböjt att ansöka om sådana insatser eftersom de ansett att detta skulle ”stämpla” AA. AA har nu som vuxen själv valt att ansöka om insatser enligt LSS, även om hans inställning är mycket ambivalent. Socialnämnden har i mars 2004 fattat beslut om att avslå då aktuell ansökan från AA, om boende på Salbohed. AA överklagade beslutet, med hjälp av personal på skolan. Under processen har AA:s ansökan förändrats och han har ansökt om insats enligt LSS. Framtida insatser är ännu oklara, men i ett akut skede beslutade socialtjänsten att bevilja hans ansökan. Därmed har en vidare prövning av överklagan i länsrätten ej bedömts aktuell. AA har i kontakter med både IFO och LSS-handläggare klargjort att han inte längre är intresserad av skolgång eller boende på Salbohed. Planering för behövliga insatser fortgår. Socialtjänsten saknar information om i vilken utsträckning aktuell anmälan är känd för AA, som den berör, och hur han själv skulle ställa sig till den. Sammantaget är socialtjänstens bedömning att ärendet behandlats korrekt utifrån de förutsättningar som förelegat.

text: BB, CC och DD yttrade sig över remissvaret. De anförde bl.a. följande. Det finns misstankar om att ekonomiska skäl var anledningen till att överklagandet inte vidarebefordrades till länsrätten. AA for illa av de provisoriska boendeformerna som skapades för att lösa hans situation under den tidsutdräkt som uppstod till följd av socialnämndens hantering av överklagandet.

text: JO inhämtade och tog del av socialförvaltningens journalanteckningar angående AA från dels individ- och familjeomsorgen under tiden januari– december 2004, dels LSS-handläggare under tiden maj–juni 2004.

text: I ett beslut den 30 september 2005 anförde JO André följande.

text: Rättsliga utgångspunkter

text: Socialnämndens beslut i fråga om bistånd enligt

text: 4 kap. 1 §

text: SoL får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol enligt

text: 16 kap. 3 § samma lag

text: . Av

text: 23 § andra stycket förvaltningslagen (1986:223)

text: , FL, framgår att en skrivelse med ett överklagande skall ha kommit in till den myndighet som har meddelat beslutet inom tre veckor från den dag då klaganden fick del av beslutet. Myndigheten prövar därefter om skrivelsen med överklagandet har kommit in i rätt tid och skall, om skrivelsen kommit in för sent, i allmänhet avvisa den (

text: 24 §

text: FL). Om skrivelsen inte avvisas

text: skall myndigheten i enlighet med

text: 25 §

text: FL överlämna skrivelsen och övriga handlingar i ärendet till den myndighet som skall pröva överklagandet.

text: Förvaltningslagen

text: anger inte någon bestämd frist inom vilken den beslutande myndigheten skall överlämna handlingarna i ett överklagat ärende till den högre instansen. Det ligger dock i sakens natur att överlämnandet –när sådant skall ske – skall ske utan dröjsmål (se Hellners, T. m.fl.,

text: Förvaltningslagen

text: med kommentarer s. 308). Det allmänna kravet i

text: 7 §

text: FL, vilket vilar på uppfattningen att det är av vikt för rättssäkerheten att myndigheten handlägger sina ärenden så enkelt, snabbt och billigt som möjligt, gäller också här. JO har vid flera tillfällen uttalat att överlämnandet i normalfallet bör ske inom en vecka (se bl.a. JO:s ämbetsberättelse 1995/96 s. 314).

text: I

text: 27 §

text: FL stadgas att om en myndighet finner att ett beslut, som den har meddelat som första instans, är uppenbart oriktigt på grund av nya omständigheter eller av någon annan anledning skall myndigheten ändra beslutet, om det kan ske snabbt och enkelt och utan att det blir till nackdel för någon enskild part. Skyldigheten gäller som huvudregel även om beslutet överklagas.

text: Den beslutande myndigheten är sålunda under vissa förutsättningar skyldig att meddela ett nytt beslut som ändrar eller upphäver det tidigare beslutet. Det är endast klart oriktiga beslut som omfattas av omprövningsskyldigheten. Skyldigheten inträder inte om det krävs ytterligare utredning i ärendet för att en korrigering skall kunna ske.

text: Omprövningsskyldigheten i

text: 27 §

text: FL är en minimiregel. Frågor om omprövning i andra fall än de av lagstiftaren påbjudna får lösas genom praxis eller specialbestämmelser. Möjligheten till omprövning utanför

text: 27 §

text: FL bör utnyttjas så att syftet med paragrafen främjas. Ett riktmärke bör alltså vara att omprövning hos den beslutande myndigheten ersätter prövning i högre instans om det innebär att oriktiga beslut kan rättas enklare, snabbare och billigare utan att säkerheten eftersätts. För det fall klaganden lämnar uppgifter som, om de är riktiga, kan föranleda omprövning torde det vara i linje med lagstiftarens avsikt att med användning av omprövningsinstitutet utanför

text: 27 §

text: FL:s ram behålla ett överklagande en kort tid för att kontrollera uppgifternas riktighet. Givetvis bör försiktighet iakttas så att förfarandet inte inkräktar på den högre instansens rätt att sörja för behövlig utredning. Möjligheten till omprövning bör inte utnyttjas så att det ger underlag för uppfattningen att myndigheten undertrycker överklagandet.

text: Några närmare föreskrifter om hur en myndighet skall gå till väga när den omprövar sina beslut har inte meddelats. I förarbetena har beträffande tidsåtgången uttalats att omprövningsmöjligheten inte får utnyttjas så att det slutliga avgörandet dröjer längre än annars eller så att förfarandet blir krångligare eller dyrare (se

text: prop. 1985/86:80 s. 77

text: ). Myndighetens granskning av om klagandens skrivelse kan föranleda omprövning och, om beslutet inte genast ändras enligt klagandens

text: begäran, överlämnande av klagandens skrivelse till den myndighet som skall pröva överklagandet bör inte heller i dessa fall överstiga en vecka.

text: Om myndigheten vid omprövning själv ändrar beslutet såsom klaganden begär förfaller överklagandet (

text: 28 § första stycket

text: FL). I så fall tillämpas inte reglerna i 24 och 25 §§ FL. Ändrar myndigheten däremot beslutet på annat sätt än klaganden begär, skall överklagandet anses omfatta det nya beslutet, om inte avvisning skall ske på grund av att skrivelsen med överklagandet har kommit in för sent (

text: 28 § andra stycket

text: FL).

text: Bedömning

text: Av utredningen i ärendet framgår bl.a. följande. I mars 2004 avslog Socialnämnden i Köpings kommun AA:s ansökan om bistånd enligt

text: 4 kap. 1 §

text: SoL i form av boende på Salbohedskolans elevhem. Beslutet överklagades till länsrätten genom en skrivelse som kom in till socialnämnden den 2 april 2004. Överklagandet vidarebefordrades inte till länsrätten. BB, CC och DD uttryckte i sin anmälan till JO misstankar om att socialnämnden uppsåtligen hade underlåtit att vidarebefordra överklagandet till länsrätten. Vad som har framkommit av utredningen ger inte stöd för att det skulle förhålla sig på det sättet. Socialnämnden har förklarat underlåtenheten att vidarebefordra överklagandet med att nämnden vid en omprövning som skedde enligt

text: förvaltningslagen

text: den 24 maj 2004 biföll AA:s ansökan om insatser enligt LSS och att en prövning av överklagandet i länsrätten därefter inte bedömdes som aktuell.

text: Som framgår av det ovan anförda är det endast klart oriktiga beslut som omfattas av omprövningsskyldigheten i

text: 27 § första stycket

text: FL. Det framgår varken av journalanteckningarna från individ- och familjeomsorgen eller remissvaret att socialnämnden vid överklagandetidpunkten, dvs. den 2 april 2004, ansåg att avslagsbeslutet från mars 2004 var oriktigt. Därtill kommer att det var först den 3 maj 2004 som AA ansökte om rätt till insatser enligt LSS. Detta ger vid handen att någon skyldighet till omprövning i FL:s mening inte synes ha förelegat. Socialnämnden borde därför – efter sedvanlig rättidsprövning – skyndsamt, dvs. redan i början av april 2004, ha vidarebefordrat överklagandeskrivelsen och övriga handlingar i ärendet till länsrätten.

text: Fråga uppkommer om socialnämnden genom sitt nya beslut den 24 maj 2004 kan anses ha ändrat det tidigare beslutet såsom AA begärde i sitt överklagande och om överklagandet till följd därav har förfallit. Som framgår av det ovan anförda förfaller ett överklagande av en myndighets beslut, om myndigheten själv ändrar beslutet såsom klaganden begär (

text: 28 § första stycket

text: FL).

text: AA överklagade socialnämndens beslut att avslå hans ansökan om bistånd enligt SoL. Vid tidpunkten för överklagandet hade han ännu inte ansökt om insatser enligt LSS. Genom det nya beslutet den 24 maj 2004 beviljade socialnämnden AA insatser enligt LSS för en viss angiven tidsperiod. Av

text: 4 §

text: LSS följer att lagen ger de personer som ingår i lagens personkrets rätt till särskilda insatser som betingas

text: av deras särskilda behov utan att inskränka de rättigheter som den enskilde kan ha enligt någon annan lag. I det nya beslutet tillgodosågs således AA:s begäran inte enligt den lagstiftning som han önskade vid tidpunkten för överklagandet, och den insats som beviljades var begränsad i tiden. Även om AA genom det nya beslutet rent faktiskt beviljades insatser för boende på Salbohedskolan, kan socialnämnden mot bakgrund av det nu anförda inte själv anses ha ändrat beslutet såsom han begärde i sitt överklagande. I motsats till vad socialnämnden måste ha menat anser jag inte att AA:s överklagande rent formellt har förfallit till följd av den ändring som socialnämnden gjorde i beslutet den 24 maj 2004. Med hänsyn till den bristande överensstämmelsen mellan överklagandeskrivelsen och det nya beslutet skulle socialnämnden efter genomförandet av omprövningen ha behandlat AA:s överklagande som ett överklagande av det nya beslutet. Detta följer av

text: 28 § andra stycket

text: FL. Socialnämnden skulle följaktligen ha vidarebefordrat det nya beslutet, överklagandeskrivelsen och övriga handlingar i ärendet till länsrätten. Jag vill tillägga att även om överklagandet inte hade förfallit kan det givetvis diskuteras om saken i praktiken hade fallit eftersom AA beviljades en insats enligt LSS. Detta förhållande har dock nämnden inte haft att beakta vid den formella handläggningen av överklagandet.

text: Avslutningsvis vill jag kort beröra några frågor som rör omprövningsbeslutet.

text: Som jag har konstaterat ovan kan det ifrågasättas om det över huvud taget har förelegat någon omprövningssituation i det aktuella ärendet. Även för det fall socialnämnden skulle anses ha stöd för sin uppfattning att det funnits skäl att ompröva beslutet måste följande beaktas.

text: Såvitt framgår av LSS-handläggarens journalanteckningar fattade socialnämnden den 24 maj 2004 beslut om att bevilja AA insatser enligt LSS i form av boende på Salbohedskolan under tiden den 24 maj–11 juni 2004. Det dröjde således drygt sju veckor innan omprövningen skedde. Detta är naturligtvis en alltför lång tid, även om dröjsmålet till viss del har sin förklaring i att ansökan om insatser enligt LSS skedde först cirka fyra veckor efter det att överklagandet kom in till socialnämnden.

text: Det måste klart framgå av ett beslut om den beslutande myndigheten har företagit en omprövning och därigenom helt eller delvis har ändrat ett tidigare meddelat beslut eller om det rör sig om ett självständigt beslut. Detta är särskilt viktigt om det får konsekvenser för hanteringen av ett överklagande. Det är inte genom den föreliggande utredningen klarlagt om det av socialnämndens beslut den 24 maj 2004 framgår att nämnden har företagit en omprövning. Av utredningen framgår inte heller om socialnämnden i samband med det nya beslutet underrättade AA om att hans överklagande enligt nämndens uppfattning hade förfallit. En sådan upplysning borde socialnämnden ha tagit in i beslutet, se proposition 1985/86: 80 s. 80.

text: Tidsutdräkten som uppstod till följd av socialnämndens bristfälliga handläggning av AA:s överklagande resulterade i att hans boendesituation var osäker och sårbar under en inte obegränsad tid. Socialnämndens agerande innebar därför en risk för rättsförlust för AA. En klagande måste kunna lita på att ett överklagande snabbt vidarebefordras till överinstansen av den myndighet som har fattat beslutet så att överklagandet kan prövas. Detta är särskilt viktigt när det gäller beslut av här ifrågavarande slag.

type: avgorande


avgjordAv: Cecilia Nordenfelt

nyckelord:
Allmänna handlingar
Långsam handläggning
Partsinsyn

title: Anmälningar mot Försäkringskassan angående handläggningen av en begäran om handlingsutlämnande m.m.

text: Anmälningar

text: I en anmälan, som kom in till JO den 29 april 2009, klagade AA, i egenskap av ombud för BB, på Försäkringskassan. Av anmälan framgick i huvudsak följande. BB gav den 23 december 2008 in ett läkarintyg till Försäkringskassan. Läkarintyget var daterat den 21 december 2008 och åberopades till stöd för en begäran om sjukersättning. Försäkringskassan fattade dock beslut i ärendet utan beaktande av läkarintyget. Vid förfrågan framkom att läkarutlåtandet inte fanns hos Försäkringskassan. Försäkringskassan har även underlåtit att vidta åtgärder med anledning av en begäran om handlingsutlämnande som AA framställde den 10 mars 2009.

text: I en kompletterande anmälan, som kom in till JO den 30 juli 2009, anförde BB bl.a. följande. Sedan hon påmint Försäkringskassan om den redan framställda begäran om handlingsutlämnande fick hon i juni 2009 ta del av de handlingar i ärendet som hon önskade ta del av, med undantag för journalanteckningar från den 1 januari 2008 till den 28 oktober 2008. Den 14 juli 2009 upplyste hon Försäkringskassan om att hon även ville ta del av dessa handlingar som hon då ännu inte hade fått.

text: Utredning

text: Den anmälan som inkom till JO den 29 april 2009 remitterades till Försäkringskassan för yttrande. I sitt remissvar anförde Försäkringskassan, genom chefsjuristen CC, bl.a. följande.

text: Bakgrund

text: Enligt AA:s anmälan till JO har Försäkringskassan fattat beslut om rätt till ersättning utan utlåtande från BB:s behandlande läkare. Försäkringskassan har uppgett att detta utlåtande inte finns hos myndigheten trots att BB har en kopia på utlåtandet som är inkomststämplat av Försäkringskassan. BB har även begärt att få ut handlingarna i sitt ärende. Denna begäran gjordes den 10 mars 2009 och den 29 april hade handlingarna ännu inte kommit till BB.

text: Utredning

text: Försäkringskassans interna utredning med anledning av JO:s begäran om yttrande visar följande.

text: Den 23 december 2008 lämnade BB in ett läkarutlåtande med bilagor till Försäkringskassans lokalkontor i Södertälje. Lokalkontorets rutin är sådan att när en försäkrad besöker kontoret för att lämna in ett underlag tas detta emot av en handläggare och i regel lämnas en stämplad kopia till den försäkrade. Till de underlag som kan kopplas till ett specifikt ärende skriver samma handläggare ut ett missiv. Missivet och underlaget sätts ihop med ett gem och läggs på en gemensam plats för att efter besökstidens slut skickas för skanning med den allmänna postgången till Försäkringskassans skanningsavdelning i Östersund. BB fick, i enlighet med rutinen, en kopia av det inkomststämplade medicinska underlaget. Det medicinska underlaget har dock inte gått att återfinna på myndigheten. Det beslut om sjukersättning som fattades den 2 mars 2009 fattades utan detta underlag som grund. Den 10 mars 2009 kontaktade BB Försäkringskassans Kundcenter för privatpersoner och begärde att få kopior av handlingarna i sitt ärende. Enligt Försäkringskassans rutin (

text: ) Utlämnande av allmänna handlingar och uppgifter, ska en begäran om att få ut handlingar som avser mer än tio kopiesidor omgående över-lämnas från Kundcenter till aktuellt försäkringskontor för handläggning. Detta kan exempelvis ske genom en journalanteckning. Berört försäkringskontor ska inom 48 timmar läsa av vilka nya journalanteckningar som finns för handläggning i respektive ärende. Den handläggare vid Kundcenter som tog emot BB:s begäran gjorde i enlighet med rutinen en anteckning om detta i journalen i ärendet och markerade att det gjorts en ny journalanteckning. Denna journalanteckning kom dock inte att uppmärksammas på försäkringskontoret utan handlingarna skickades till BB först den 9 juni 2009. Den 22 mars 2009 begärde BB omprövning av beslutet den 2 mars 2009. Av begäran om omprövning framgår att det utlåtande som utfärdats av dr DD den 21 december 2008 inte hade tagits med som grund för den bedömning som Försäkringskassan gjort av hennes rätt till ersättning. I samband med omprövningen lämnade BB, efter begäran från Försäkringskassan, in en kopia av underlaget till Försäkringskassan. Vid Försäkringskassans omprövning av beslutet den 27 april 2009, fanns underlaget med i bedömningen av rätten till ersättning.

text: Försäkringskassans slutsatser

text: Det är av största vikt att handlingar som kommer in till Försäkringskassan hanteras på ett korrekt sätt. Detta gäller oavsett om de kommer in via post, e-post, fax eller lämnas vid ett personligt besök. Det är ovanligt att handlingar som kommit in till myndigheten kommer bort. Det är givetvis oacceptabelt att det överhuvudtaget sker. Den som ansöker om en ersättning har rätt att ta del av det som tillförts ärendet (

text: 16 § förvaltningslagen

text: [1986:223]). Syftet med bestämmelsen är att garantera parter en så vidsträckt aktinsyn som möjligt. En begäran om att få ta del av utredningen i ett ärende ska behandlas skyndsamt. I detta fall har BB:s begäran om att få del av handlingarna i ärendet inte hanterats skyndsamt. Sammanfattningsvis visar Försäkringskassans utredning att handläggningen av BB:s ärende har brustit när det gäller hanteringen av inkomna handlingar och hennes begäran att få del av handlingarna i ärendet. Försäkringskassan beklagar djupt det inträffade.

text: AA yttrade sig över remissvaret.

text: Med anledning av den anmälan som BB gav in till JO den 30 juli 2009 har Försäkringskassan, genom stabsjuristen EE, vid telefonsamtal bl.a. uppgett att BB redan i juni 2009 fått kopia av samtliga journalanteckningar i ärendet.

text: Bedömning

text: Som Försäkringskassan anfört i sitt remissvar till JO har den som är part i ett ärende hos en myndighet – med de begränsningar som följer av

text: 10 kap. 3 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400)

text: – rätt till insyn i utredningsmaterialet (

text: 16 § förvaltningslagen

text: ([1986:223]). Genom rätten till partsinsyn kan parten

text: bevaka sina intressen i ärendet och kontrollera hur myndigheten handlägger ärendet.

text: En enskild kan även grunda en begäran om att få ta del av en allmän handling på

text: tryckfrihetsförordningens

text: (TF) bestämmelser om rätten att ta del av allmänna handlingar. En sådan begäran ska behandlas skyndsamt; besked med anledning av en sådan begäran bör normalt lämnas redan samma dag som en begäran har gjorts.

text: Den omständigheten att den som begär att få ut en allmän handling, även är part i det ärende som handlingarna tillhör, har ingen betydelse för kravet på skyndsam handläggning (se bl.a.

text: JO 2003/04 s. 389

text: ). Även i dessa fall ska kassan därför som utgångspunkt lämna besked i frågan samma dag som parten begär att få ta del av handlingarna.

text: Av utredningen framgår att BB den 10 mars 2009 begärde att få kopior av handlingarna i sitt ärende och att dessa skickades till BB den 9 juni 2009, dvs. först efter två månader. En sådan lång handläggningstid står i uppenbar strid med

text: tryckfrihetsförordningens

text: krav på skyndsam handläggning.

text: Enligt den rutin som Försäkringskassan redogjort för i sitt remissvar ska en begäran om handlingsutlämnande i vissa fall överlämnas från kassans kundcenter till aktuellt försäkringskontor för vidare handläggning där. En sådan överlämning kan ske genom en journalanteckning, som berört försäkringskontor ska läsa av inom 48 timmar. För att Försäkringskassan i dessa situationer ska kunna uppfylla kravet på skyndsam handläggning krävs att både kundcentret och försäkringskontoret handlägger begäran om handlingsutlämnande skyndsamt. Som framgår ovan bör besked i frågan normalt lämnas redan samma dag som begäran har gjorts. Med den beskrivna rutinen kan skyndsamhetskravet komma att åsidosättas om försäkringskontoret uppmärksammar en sådan begäran först 48 timmar efter att den överlämnats till kontoret. Försäkringskassan bör därför se över sina rutiner på området.

text: Försäkringskassan och BB har olika uppfattning i fråga om BB i juni 2009 fick ta del av samtliga i ärendet upprättade journalanteckningar från år 2008. Ord står mot ord. Jag gör bedömningen att ytterligare utredningsåtgärder från min sida inte är meningsfulla.

text: Av utredningen har vidare framkommit att ett läkarintyg som BB gett in till Försäkringskassan förkommit. Det är självfallet inte acceptabelt att ett medicinskt underlag som kommit in till Försäkringskassan försvinner, särskilt inte när det är fråga om ett läkarintyg, som innehåller uppgifter om den enskildes hälsotillstånd och andra personliga förhållanden som inte sällan är av känslig natur. Försäkringskassan kom därmed att fatta beslut i ärendet utan att beakta det medicinska underlaget, vilket också är oacceptabelt.

text: Försäkringskassan förtjänar allvarlig kritik, både när det gäller långsam handläggning av BB:s begäran om handlingsutlämnande och för att ett läkarintyg försvunnit hos kassan.

text: Ärendet avslutas.


nyckelord: Anstalt Postgranskning

title: Anmälningar mot Kriminalvården, anstalten Norrtälje, om rutinerna för hantering av rekommenderade försändelser till intagna m.m.

text: Anmälningar

text: AA anförde i två anmälningar, som kom in till JO den 30 april och den 16 maj 2008, bl.a. följande. Han fick ett rekommenderat brev från Polismyndigheten i Stockholms län och kvitterade mottagningsbeviset den 24 april 2008. När försändelsen hämtats ut placerades den bland hans privata föremål i civilförrådet. Han fick del av försändelsen mer än två veckor efter det att han hade kvitterat mottagningsbeviset. Det var viktigt för honom att ta del av försändelsens innehåll, eftersom han avsåg att åberopa det som bevisning i domstol. Genom anstaltens förfarande minskade hans möjligheter att överklaga polisens beslut.

text: AA klagade i en anmälan, som kom in till JO den 3 juli 2008, på att anstalten hade öppnat och granskat en försändelse från Norrtälje kommun.

text: Utredning

text: Anmälningarna remitterades till Kriminalvården för yttrande. Myndigheten (Region Stockholm), genom regionchefen BB, anförde bl.a. följande beträffande AA:s klagomål om rekommenderade försändelser. – – –

text: Sakförhållanden

text: Underlag till remissvar har inhämtats från anstalten Norrtälje vari kriminalvårdschefen CC efter föredragning av kriminalvårdsinspektör DD framfört i huvudsak följande avseende rutinerna för hanteringen av rekommenderade brev. Anstalten har säkra rutiner för brevhantering som syftar till att i första hand hindra otillåten införsel vilket också uppnås. Rutinerna innebär dessutom en noggrann bokföring av försändelserna vilket säkerställer att inget förkommer. Ett rek med myndighetspost kvitteras således av den intagne dels på mottagningsbeviset och dels när han får tillgång till själva försändelsen från civilförrådet. Tidigare kvitterades endast mottagningsbeviset för rek varvid den intagne fick själva försändelsen med den normala internposten. Detta förfaringssätt ändrades sedan anstalten vid flera tillfällen tvingats betala ersättning till intagna som påstått att rek ej lämnats till dem efter kvittering. Det problemet är nu helt eliminerat. I aktuellt fall har den intagne haft omedelbar tillgång till försändelsen sedan han skrivit på mottagningsbeviset givet att han gjort en enkel skriftlig framställan därom.

text: Den intagne har alltså själv ägt frågan om tillgång till försändelsen allt sedan den ankom till anstalten och dess civilförråd vilket han informerades om när han kvitterade mottagningsbeviset. Anstalten Norrtäljes rutiner avseende myndighetspost som ej är rekommenderad utan anländer via den vanliga postgången innebär att försändelsen befordras till den intagne utan att posten granskas i något avseende innan eller i samband med att den överlämnas till den intagne i utrymme som anstalten bestämmer. Om den intagne, sedan han beretts möjlighet att öppna posten och ta del av innehållet önskar inneha försändelsen i sitt bostadsrum måste han dock medge sedvanlig kontroll för att möjliggöra en prövning av innehavsfrågan utifrån bestämmelsen i 24 § KvaL.

text: Författningsbestämmelser

text: 24 § KvaL. En intagen får ta emot och inneha böcker, tidskrifter och tidningar, dock inte sådana som kan 1. äventyra ordningen eller säkerheten, eller 2. antas motverka den behandling som den intagne genomgår. I övrigt får en intagen ta emot och inneha den personliga egendom som är motiverad med hänsyn till att verkställigheten ska kunna genomföras på ett ändamålsenligt sätt. En intagen får inte utan särskilt medgivande disponera pass som förvaras av anstalten. 25 § KvaL. Brev mellan en intagen och en advokat, en svensk myndighet eller ett internationellt organ som har av Sverige erkänd behörighet att ta emot klagomål från enskilda ska vidarebefordras utan granskning. Om det finns anledning att anta att uppgiften om avsändare i ett sådant brev till en intagen är oriktig, får brevet granskas i syfte att utreda vem avsändaren är. Av 7 kap. 5 § i kriminalvårdens föreskrifter och allmänna råd för verkställighet i anstalt (

text: KVFS 2008:3

text: , numera 2009:4, JO:s anm.) framgår att med de begränsningar som följer av 12-18 §§ får en intagen inneha egendom i sitt bostadsrum enligt bestämmelserna i 6 -11 §§. Innehav får dock inte äventyra ordningen eller säkerheten i anstalten, motverka den behandling som den intagne genomgår, försvåra visitation eller vålla sanitär olägenhet. Av de allmänna råden till samma paragraf framgår bl.a. följande. Innehav av t.ex. domshandlingar, beslut och förhörsprotokoll bör normalt inte tillåtas på grund av säkerhetsskäl eftersom dessa kan spridas och medföra att andra intagna utsätts för hot eller trakasserier. Detta gäller även emblem, fotografier eller andra kännetecken som visar tillhörighet till vad som uppfattas som kriminella sammanslutningar eller extrema organisationer vilka inte är främmande för att använda våld.

text: Kriminalvårdens, Region Stockholm, bedömning

text: Kriminalvården anser att anstalten Norrtäljes rutin vad gäller att den intagne även kvitterar en rekommenderad försändelse när denne rent fysiskt tar emot försändelsen är ett bra sätt att säkerhetsställa att inget förkommer. Det saknas dock skäl anser Kriminalvården att göra skillnad på försändelser som skickats direkt till anstalten och rekommenderad post. Rutinen, att viss post läggs till förrådet och lämnas till den intagne efter en skriftlig anhållan av denne är därför olämplig. Samtlig post och skriftliga handlingar som anländer till den intagne bör hanteras enligt de vanliga brevgranskningsreglerna. Detta utesluter inte att anstalten kan låta den intagne kvittera en försändelse som inkommit i form av rekommenderat brev utan endast att rutinerna avseende detta läggs om. – – –

text: I ett kompletterande remissyttrande anförde myndigheten, genom regionchefen BB, bl.a. följande beträffande granskningen av myndighetspost.

text: Sakförhållanden

text: Underlag till remissvar har inhämtats från anstalten Norrtälje vari kriminalvårdschefen EE efter föredragning av kriminalvårdsinspektör DD framfört följande. Aktuellt brev granskades (öppning utan genomläsning) 2008-06-30 p.g.a. misstanke om att avsändaren var en annan än den som angavs på kuvertet. Adressen var slarvigt handskriven och kuvertet var solkat, således kunde det misstänkas att kuvertet var öppnat och förslutet flera gånger och alltså använts av annan än kommunen.

text: Författningsbestämmelser

text: Kriminalvårdens, region Stockholm, bedömning

text: Med hänsyn till det skick kuvertet hade, med slarvigt skriven adress och solkat, så anser Kriminalvården att anstalten Norrtälje har gjort rätt som har reagerat på kuvertet och ifrågasatt om avsändaren var den rätta. Anstalten har inte gjort någon mer ingripande åtgärd än nödvändigt utan förhållit sig till de regler som finns genom att två tjänstemän är närvarande och de har endast öppnat kuvertet för att konstatera att det är rätt avsändare men däremot inte läst texten, vilket framgår av stämpeln på kuvertet. Kriminalvården anser inte att det föreligger några skäl för att kritisera anstalten i detta fall. – – – AA kommenterade remissvaren. Han inkom den 4 juni 2009 med en kompletterande skrift i vilken han klagade på anstaltens hantering av en rekommenderad försändelse från polismyndigheten.

text: Bedömning

text: Intagnas rätt till korrespondens regleras i

text: 27 §§

text: lagen (

text: ) om kriminalvård i anstalt (kriminalvårdslagen). Av dessa bestämmelser framgår beträffande myndighetspost att brev mellan en intagen och svensk myndighet ska vidarebefordras utan granskning. Anges brev vara avsänd från svensk myndighet och det finns anledning att anta att uppgiften är oriktig får brevet granskas i syfte att utreda vem avsändaren är. Granskningen får inte vara mer ingående än vad som är nödvändigt med hänsyn till granskningens syfte.

text: Det skydd för förtrolig kommunikation som regleras i angivna bestämmelser i kriminalvårdslagen kan ses som en för intagna i anstalt anpassad form av det skydd som gäller varje medborgare enligt

text: 2 kap. 6 § regeringsformen

text: Enligt 24 § kriminalvårdslagen får en intagen ta emot och inneha bl.a. böcker, tidskrifter och tidningar, dock inte sådana som kan äventyra ordning och säkerhet eller motverka den behandling som den intagne genomgår. I övrigt får en intagen ta emot och inneha den personliga egendom som är motiverad med hänsyn till att verkställigheten ska kunna genomföras på ett ändamålsenligt sätt. Kompletterande bestämmelser om intagnas innehav finns i. Kriminalvårdens föreskrifter och allmänna råd för verkställighet i anstalt (numera

text: KVFS 2009:4

text: ), anstaltsföreskrifterna.

text: Enligt anstalten Norrtäljes i detta ärende beskrivna rutin placerades en rekommenderad försändelse till en intagen, sedan denne kvitterat mottagningsbeviset, bland hans effekter i civilförrådet. Den intagne fick sedan lämna in en hemställan om att få ta del av försändelsen. Anstalten Norrtälje har hävdat den intagne hade omedelbar tillgång till försändelsen.

text: Enligt min mening finns det inte någon anledning att vid hanteringen av post till intagna göra skillnad på ett vanligt brev och ett rekommenderat brev. En intagen har, oavsett sättet för befordran av posten, rätt att så snart som möjligt få ta del av en försändelse sedan eventuell granskning skett och under förutsättning att ett beslut om kvarhållande av försändelsen inte fattats. Brev från svensk myndighet ska normalt vidarebefordras utan granskning. Det är oacceptabelt att en intagen tvingas vara aktiv och begära att få ta del av en försändelse.

text: Många rekommenderade försändelser kommer från myndigheter och kvittering av ett mottagningsbevis utgör ett viktigt bevis på att mottagaren tagit emot försändelsen. Frister för överklagande och dylikt börjar ofta löpa från den dag försändelsen kvitteras. En rutin som medför att intagna inte får ta del av försändelser i anslutning till att mottagningsbeviset kvitteras innebär stor risk för att intagna lider rättsförlust. Jag är mycket kritisk till anstalten Norrtäljes sätt att hantera rekommenderade försändelser till de intagna. Jag har i dag avgjort ytterligare ett ärende som rör anstalten Norrtäljes hantering av rekommenderade försändelser (dnr 1922-2008). Kriminalvården uppgav i remissvaret i det ärendet att anstalten numera har ändrat sina rutiner så att en intagen får tillgång till försändelsen utan att behöva lämna in en hemställan härom.

text: Om en intagen, sedan han tagit del av försändelsen, begär att få inneha innehållet i sitt bostadsrum ska detta prövas enligt bestämmelserna i 24 § kriminalvårdslagen och anstaltsföreskrifterna.

text: Jag finner inte anledning att kommentera AA:s övriga klagomål.

text: Ärendet avslutas.


avgjordAv: Justitieombudsmannen Lars Lindström

title: Disciplinansvar för en rådman som inte meddelat domar inom föreskrivna tidsfrister i tre mål

sammanfattning: En rådman vid Västmanlands tingsrätt meddelade inte domar inom föreskrivna tidsfrister i fyra mål. Under våren 2017 sköt han upp domarna vid sammanlagt 18 tillfällen så att de meddelades mellan två och en halv vecka och nästan två månader efter de avslutade huvudförhandlingarna. Det var fråga om bl.a. ett vårdnadsmål och två brottmål med häktade personer. I ett beslut den 26 september 2017 ansåg JO att rådmannen hade åsidosatt sina skyldigheter i anställningen på ett sätt som utgjorde tjänsteförseelse och överlämnade frågan om disciplinansvar för rådmannen till Statens ansvarsnämnd. I ett beslut den 5 december 2017 tilldelade ansvarsnämnden rådmannen en varning. Ansvarsnämnden ansåg att det inte var acceptabelt att upprepade gånger flytta fram dagen för en doms meddelande på sätt som rådmannen hade gjort i tre av målen. Rådmannen hade därför uppsåtligen åsidosatt sina skyldigheter i anställningen på ett sådant sätt att en tjänsteförseelse, som inte var ringa, förelåg. Ansvarsnämndens beslut har vunnit laga kraft och JO avslutar därför ärendena.

text: Initiativet (JO:s ärende med dnr 2436-2017)

text: JO mottog den 29 mars 2017 en anonym skrivelse samt dagboksblad i Västmanlands tingsrätts mål T 2191-14, T 3681-16 och B 4981-16. Av handlingarna framgick bl.a. följande:

text: T 2191-14

text: Målet inleddes genom en ansökan om stämning som kom in till tingsrätten den

text: 6 maj 2014.

text: Efter skriftväxling hölls sammanträde för muntlig förberedelse i målet den

text: 25 augusti 2016.

text: Såvitt det gick att utläsa hölls huvudförhandling den 17 januari 2017.

text: Den 1 februari 2017 var antecknat: ”BESLUT: Med anledning av arbetsanhopning kommer dom i målet att meddelas först den 13 februari 2017 kl. 11.00./AA”.

text: Den 10 februari 2017 var antecknat: ”BESLUT: Med anledning av arbetsanhopning kommer dom i målet att meddelas först den 22 februari 2017 kl. 11.00./AA”. Den 22 februari 2017 var antecknat: ”BESLUT: Med anledning av arbetsanhopning kommer dom i målet att meddelas först den 27 februari 2017 kl. 11.00./AA”. Den 24 februari 2017 var antecknat: ”BESLUT: Med anledning av arbetsanhopning och mellankommande ledighet kommer dom i målet att meddelas först den 9 mars 2017 kl. 11.00./AA”. Den 9 mars 2017 var antecknat: ”BESLUT: Med anledning av arbetsanhopning och mellankommande ledighet kommer dom i målet att meddelas först den 14 mars 2017 kl. 11.00./AA”. Den 14 mars 2017 meddelade tingsrätten dom i målet. T 3681-16 Enligt vad som framgick hölls huvudförhandling i målet den 22 februari 2017. Den 13 mars 2017 var antecknat: ”BESLUT: Med anledning av arbetsanhopning kommer dom att meddelas först den 17 mars 22017 kl. 11.00/ AA”. Den 16 mars 2017 var antecknat: ”BESLUT: Med anledning av arbetsanhopning kommer dom att meddelas först den 21 mars 22017 kl. 11.00/ AA”. Den 21 mars 2017 var antecknat: ”BESLUT: Med anledning av arbetsanhopning kommer dom att meddelas först den 24 mars 22017 kl. 11.00/ AA”. Den 24 mars 2017 var antecknat: ”BESLUT: Med anledning av arbetsanhopning kommer dom att meddelas först den 28 mars 22017 kl. 11.00/ AA”. B 4981-16 Såvitt det gick att utläsa hölls huvudförhandling i målet mellan den 27 januari och 3 februari 2017. Den 15 februari 2017 var antecknat: ”BESLUT: Då det behövs ytterligare tid för färdigställande av dom kommer denna att meddelas den 17 februari 2017. /AA”. Den 17 februari 2017 var antecknat: ”BESLUT: Då det behövs ytterligare tid för färdigställande av dom kommer denna att meddelas den 21 februari 2017. /AA”.

text: Den 21 februari 2017 meddelades dom i målet. Eftersom det framgick att domar i målen hade skjutits fram vid flera tillfällen och det i tingsrättens mål T 2191-14 kunde vara fråga om långsam handläggning av målet i sig beslutade jag den 10 april 2017 att utreda frågorna i ett särskilt ärende.

text: Anmälan (JO:s ärende med dnr 3061-2017)

text: I en anmälan till JO den 3 maj 2017 framförde BB klagomål mot Västmanlands tingsrätt. Hon uppgav att tingsrätten hade flyttat fram domen i målet B 5016-16, där den tilltalade var häktad, vid flera tillfällen. Tillsammans med anmälan lämnades ett dagboksblad, av vilket bl.a. följande framgick: Såvitt det gick att utläsa hölls huvudförhandling i målet mellan den 31 mars och 3 april 2017. Den 13 april 2017 var antecknat: ”BESLUT: Då ytterligare överläggning och tid för färdigställande av dom behövs kommer dom i målet att meddelas först den 21 april 2017./AA”. Den 21 april 2017 var antecknat: ”BESLUT: Då ytterligare överläggning och tid för färdigställande av dom behövs kommer dom i målet att meddelas först den 26 april 2017./AA”. Den 26 april 2017 var antecknat: ”BESLUT: Då ytterligare tid för färdigställande av dom behövs kommer dom i målet att meddelas först den 28 april 2017./AA”. Den 28 april 2017 var antecknat: ”BESLUT: Med anledning av arbetsanhopning kommer dom i målet att meddelas först den 3 maj 2017./AA”. Den 3 maj 2017 var antecknat: ”BESLUT: Med anledning av arbetsanhopning behövs ytterligare tid för färdigställande av dom varför denna kommer att meddelas först den 5 maj 2017./AA”.

text: JO:s utredning

text: JO uppmanade tingsrätten i två separata remisser att lämna upplysningar om och yttra sig över hur handläggningen av målen förhöll sig till 17 kap. 9 § andra stycket respektive

text: 30 kap. 7 § andra stycket rättegångsbalken

text: , RB, samt lämpligheten i att skjuta fram domarna vid så många tillfällen som varit fallet. I fråga om mål T 2191-14 skulle det av yttrandet även särskilt framgå hur handläggningen av målet förhöll sig till bestämmelsen i

text: 42 kap. 6 § tredje stycket

text: RB. Tingsrätten (lagmannen CC) skickade in följande gemensamma yttrande i de båda ärendena:

text: Tingsrätten har uppmanats att yttra sig över hur handläggningen av vissa mål förhåller sig till 17 kap. 9 § andra stycket respektive

text: (RB). Upplysningar om handläggningen och anledningen till att domarna sköts fram på sätt skett har lämnats av rådmannen AA. Upplysningarna bifogas [följer nedan; JO:s anm.]. Även chefsrådmannen på den avdelning som AA arbetar på har fått tillfälle att yttra sig. Även det yttrandet bifogas [följer nedan; JO:s anm.]. Då huvudförhandling ägt rum, skall enligt

text: 30 kap. 7 § andra stycket

text: RB, samma eller sist nästa helgfria dag överläggning hållas och, om det kan ske, dom beslutas och avkunnas. Finnes rådrum för domens beslutande eller avfattande oundgängligen erforderligt, må rätten besluta anstånd därmed; domen skall dock, om ej synnerligt hinder möter, skriftligen avfattas och meddelas, då den tilltalade är häktad, inom en vecka och i annat fall inom två veckor efter förhandlingens avslutande. Avkunnas ej domen vid huvudförhandlingen, skall den avkunnas vid annat rättens sammanträde eller ock meddelas genom att den hålles tillgänglig å rättens kansli; vid huvudförhandlingen skall underrättelse givas om tiden och sättet för domens meddelande. En i princip likalydande men något generösare reglering för tvistemålen finns i

text: 17 kap. 9 § andra stycket

text: RB. Enligt min mening är utrymmet att inte omedelbart avkunna dom något större än vad lagtexten ger uttryck för. Kravet på att rådrum för domens beslutande och avfattande ska vara oundgängligen erforderligt tillämpas nog i vardagen oftare än vad texten enligt sin ordalydelse föreskriver. Men om det inte är stora eller komplicerade mål är det ett oavvisligt krav att domen hålls tillgänglig inom en vecka i häktade mål. I vart fall målet om grov fridskränkning [mål B 5016-16; JO:s anm.] har enligt min mening inte motiverat längre tid än en vecka för domens meddelande. Möjligen kan målet avseende grov våldtäkt [mål B 4981-16; JO:s anm.] motivera en något längre tid. Men att på sätt skett skjuta på dom vid upprepade tillfällen och även underlåta att meddela domarna inom den föreskrivna fristen, särskilt i häktade mål, har inte bara varit olämpligt utan i strid mot

text: rättegångsbalkens

text: bestämmelser om tiden för tillhandahållande av domar. Jag blev varse det inträffade vid något tillfälle alldeles innan JO:s remiss kom och jag grubblade över frågan om jag skulle anmäla förfarandet till Statens ansvarsnämnd. När remissen kom valde jag att skrinlägga en sådan åtgärd, eftersom JO nu granskar ärendet. Jag menar att den upprepade underlåtelsen att inte meddela dom i rätt tid är en så allvarlig försummelse att frågan bör underställas Statens ansvarsnämnd för bedömning. När det slutligen gäller uppmaningen att särskilt yttra sig över handläggningen av T 2191-14 är uppenbart, att domaren fram till den muntliga förberedelsen inte drivit målet mot ett avgörande på ett sätt som förutsätts i RB. Protokollet från förberedelsen finns inget att anmärka på, och tid för huvudförhandling inbokades vid sammanträdet för den muntliga förberedelsen. Huvudförhandlingen hölls också på utsatt tid. Jag utgår från att det inte fanns lediga tider för huvudförhandling innan januari 2017. Att tiden för domens meddelande därefter uppsköts upprepade gånger och att den inte meddelades förrän den 14 mars 2017 har behandlats ovan som en olämplig och med RB oförenlig tidsutdräkt. Chefsrådmannen har sedan vi uppmärksammade brister i handläggningen tidigare i år flera gånger haft samtal med domaren ifråga. Tillsynen av domarens rotel har intensifierats.

text: Chefsrådmannen DD uppgav följande:

text: Den 5 september 2016 indelades tingsrätten i två avdelningar och i samband härmed tillträdde jag som chef för den ena avdelningen och blev då AA:s närmaste chef. […]

text: Det kom till min kännedom i början av 2017 att AA hade skjutit fram domar vid flera tillfällen i några mål. Jag hade i anledning härav ett samtal med AA den 21

text: februari som följdes av ytterligare samtal den 9 mars och den 3 maj. Vid dessa samtal framhöll jag vikten av att domar meddelas inom angivna tidsramar. AA förklarade sig införstådd med mina påpekanden och framhöll att domarna borde ha meddelats vid en tidigare tidpunkt.

text: Rådmannen AA uppgav följande:

text: T 2191-14 Målet gällde ersättning ur en bilförsäkring. Beträffande handläggningen så gjordes en preskriptionsinvändning från svaranden och tanken var att meddela mellandom i den frågan då en preliminär bedömning gav vid handen att preskriptionsinvändningen skulle bifallas. Parterna kom dock att föreläggas att slutföra sin talan gällande preskriptionsfrågan först under hösten 2015 och i slutet av oktober 2015 hade parterna gjort detta. Målet blev därefter liggande till i maj då jag gick igenom målet noggrannare för att meddela mellandom. Vid denna genomgång kom jag till bedömningen att talan inte var preskriberad. Eftersom en mellandom då inte skulle vara särskilt meningsfull kontaktade jag ombuden och vi kom fram till att det var bättre att förbereda målet för en huvudförhandling. Beträffande meddelande av dom kan endast konstateras att denna skjutits fram alltför många gånger. Målet var visserligen inte okomplicerat men borde ha varit färdigt åtminstone i mitten av februari 2017. Vecka 9 hade jag semester. T 3681-16 Målet gällde vårdnad, boende och umgänge med barn. Huvudförhandling ägde rum den 22 februari 2017. Datum för dom bestämdes till den 13 mars. Vecka 9 (27 februari–5 mars) hade jag semester. Domen tog längre tid att färdigställa än förväntat då jag inte var övertygad om att vad som beslutats vid överläggningen var korrekt. Domen kom dock slutligen att utformas i enlighet med detta. Dom meddelades först den 28 mars [rätteligen 7 april, JO:s anm.]. B 4981-16 Målet gällde grov våldtäkt med utvisningsyrkanden mot de tre tilltalade. Huvudförhandlingen ägde rum den 27 och 31 januari samt den 3 februari 2017. Domskrivningen tog längre tid än beräknat bl.a. beroende på att målet var ganska omfattande och att utvisningsyrkandena tog särskild tid att bedöma då Uppsala tingsrätt kort tid innan i ett snarlikt mål ogillat utvisningsyrkandena medan vi ansåg att dessa yrkanden i aktuellt mål borde bifallas. Dom borde ha kunnat meddelas åtminstone till den 17 februari. B 5016-16 Målet gällde ansvar för grov fridskränkning mellan två särbor. Huvudförhandlingen ägde rum den 31 mars och 3 april 2017. Vid huvudförhandlingens avslutande meddelades att dom skulle meddelas den 13 april. Vid överläggning den 4 april 2017 bestämdes preliminärt att den tilltalade skulle dömas för grov fridskränkning och inte för de enskilda brotten som ingick i gärningsbeskrivningen men att jag skulle kontrollera att detta stämde överens med praxis och doktrin. Då jag började skriva domen och kontrollera praxis, förarbeten och doktrin kom jag fram till att den preliminära bedömningen nog var felaktig varför jag försökte få tag på nämndemännen. Med anledning av att jag behövde mer tid för att författa domen och överlägga med nämndemännen beslutade jag att skjuta på domen, med hänsyn till påskhelgen, till den 21 april. Vid fortsatt skrivande kom jag fram till att rättens ursprungliga bedömning var den korrekta och nämnden kontaktades. Jag behövde ytterligare tid för

text: domskrivning och tvingades inse att jag behövde skjuta på domen igen, denna gång till den 26 april. Domskrivningen tog mycket längre tid än jag kunnat föreställa mig och jag blev inte klar till den 26 april varför jag flyttade på datum för dom till den 28 april. Den 26–28 april hölls huvudförhandling i ett tvistemål där jag var referent. Jag hann under den 26 och 27 april inte skriva dom i den utsträckning jag hoppats. Jag tvingades därför skjuta på domen ytterligare en gång, denna gång till den 3 maj [rätteligen ytterligare en gång, från den 3 maj till den 5 maj, JO:s anm.]. Tidsutdräkten är givetvis ytterst olycklig. JO begärde in domarna och ytterligare handlingar i de aktuella målen.

text: I fråga om mål T 3681-16 framgick det att tingsrätten hade beslutat att flytta fram tidpunkten för meddelande av dom även den 28 och 31 mars 2017 och att dom meddelades den 7 april 2017.

text: I fråga om mål B 4981-16 framgick det bl.a. att det var fråga om tre tilltalade; en var 17 år och hade tidigare varit häktad i målet men var inte det vid tiden för domen, en var troligen 16 år och häktad vid tiden för domen och en var 18 år och häktad vid tiden för domen – samtliga var alltså under 21 år.

text: I fråga om mål B 5016-16 framgick det att dom meddelades den 5 maj 2017.

text: JO hämtade även in information om att AA började arbeta som rådman vid tingsrätten den 1 september 2014 och att han sedan dess hade varit ansvarig domare för mål T 2191-14.

text: Rättslig reglering angående tidsfrister för meddelande av domar

text: I

text: 17 kap. 9 § andra stycket

text: RB, som avser rättegången i tvistemål, anges att då huvudförhandling har ägt rum ska överläggning hållas samma dag eller senast nästa helgfria dag och om det är möjligt dom beslutas och avkunnas. Om det med hänsyn till målets beskaffenhet krävs rådrum för att besluta eller avfatta domen ska den meddelas senast två veckor efter avslutad huvudförhandling. Ytterligare anstånd kan äga rum om det finns synnerligt hinder. Som skäl för ytterligare anstånd anges i 1949 års kommentar att rättsfrågorna i målet är av synnerligen svårlöst beskaffenhet och kräver ingående överväganden eller att utredningen är synnerligen omfattande och dess genomgång inte hinns med under den tid som annars står till buds (Gärde m.fl., Nya

text: rättegångsbalken

text: jämte lagen om dess införande, Stockholm 1949 s. 189).

text: När det gäller rättegången i brottmål finns motsvarande bestämmelse i

text: 30 kap. 7 § andra stycket

text: RB. Möjligheterna att inte avkunna dom i anslutning till huvudförhandlingen är emellertid mindre än i tvistemål. Enligt bestämmelsen får anstånd endast beslutas om det är ”oundgängligen erforderligt” och domen ska, om den tilltalade är häktad, meddelas inom en vecka och i andra fall inom två veckor efter avslutad huvudförhandling. Även i brottmål kan ytterligare anstånd komma i fråga om det finns synnerligt hinder.

text: Enligt

text: 29 § lagen (1964:167)

text: med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare, LUL, ska mål mot den som inte har fyllt 21 år alltid behandlas skyndsamt. Om det väcks allmänt åtal mot den som inte har fyllt 18 år för ett brott för vilket det är föreskrivet fängelse i mer än sex månader, ska de tidsfrister följas som är föreskrivna för åtgärder i mål där den tilltalade är häktad.

text: Enligt 30 § LUL ska dom i mål mot den som inte har fyllt 21 år avkunnas muntligen vid huvudförhandlingen, om det inte möter synnerliga hinder. I övrigt gäller

text: 30 kap. 7 §

text: RB.

text: JO:s bedömning och överlämnande av ärendena till Statens ansvarsnämnd

text: I ett beslut den 26 september 2017 gjorde jag följande bedömning i fråga om rådmannens långsamma handläggning av mål T 2191-14 och underlåtenhet att meddela domar inom föreskrivna tidsfrister i samma mål samt i mål T 3681-16, B 4981-16 och B 5016-16:

text: Långsam handläggning av tingsrättens mål T 2191-14 I

text: regeringsformen

text: finns ett uttryckligt krav på att en rättegång ska genomföras inom skälig tid (

text: 2 kap. 11 § andra stycket

text: ). Vidare anges det i

text: 42 kap. 6 § tredje stycket

text: RB att rätten ska driva förberedelsen av ett tvistemål med inriktning på ett snabbt avgörande. Denna förpliktelse ska rätten fullgöra genom formell och materiell processledning. Enligt

text: 42 kap. 6 § fjärde stycket

text: RB ska rätten upprätta en tidsplan för målets handläggning, om det inte på grund av målets beskaffenhet eller av något annat skäl är obehövligt. Enligt

text: 42 kap. 9 § tredje stycket

text: RB ska rätten normalt hålla ett sammanträde för muntlig förberedelse så snart som möjligt efter det att ett skriftligt svaromål har kommit in.

text: Av utredningen framgår att målet inleddes vid tingsrätten den 6 maj 2014. Ett sammanträde för muntlig förberedelse hölls först den 25 augusti 2016, dvs. efter mer än två år. Den egentliga handläggningen dessförinnan präglades av flera längre uppehåll från tingsrättens sida, bl.a. mellan den 9 oktober 2014 och den 12 februari 2015 och mellan den 22 oktober 2015 och den 31 maj 2016, då AA kontaktade parterna om hur målet skulle handläggas i fortsättningen. Någon tidsplan upprättades aldrig och målet avslutades genom att domen meddelades (se nedan) den 14 mars 2017, dvs. efter en total handläggningstid på nära tre år.

text: I remissvaret uppger tingsrätten att det är uppenbart att den ansvarige domaren inte har drivit målet framåt mot ett avgörande i tiden före den muntliga förberedelsen. Jag instämmer i den bedömningen. Av inhämtad information från tingsrätten framgår att AA varit ansvarig domare för målet alltsedan han tillträdde sin tjänst den 1 september 2014.

text: Om AA hade gjort vad han skulle enligt de ovan angivna reglerna i RB hade handläggningstiden sannolikt förkortats betydligt. Det har inte varit fråga om

text: något extraordinärt mål. AA förtjänar kritik för den långsamma handläggningen av målet.

text: Underlåtenhet att meddela domar inom föreskrivna tidsfrister

text: Tingsrättens mål T 2191-14

text: Huvudförhandling i målet, som alltså avsåg en fordran, hölls den 17 januari 2017 med AA som s.k. ensamdomare. Parterna underrättades vid huvudförhandlingens slut om att domen skulle meddelas genom att hållas tillgänglig på rättens kansli den 1 februari 2017, från kl. 11.00.

text: Den 1 februari 2017, oklart vid vilken tidpunkt, beslutade AA att domen, med anledning av arbetsanhopning, skulle meddelas först kl. 11.00 den 13 februari 2017. Därefter beslutade AA att, bl.a. med anledning av arbetsanhopning, skjuta upp meddelandet av domen  den 10 februari 2017 till den 22 februari 2017, kl. 11.00  den 22 februari 2017 till den 27 februari 2017, kl. 11.00  den 24 februari 2017 till den 9 mars 2017, kl. 11.00 och  den 9 mars 2017 till den 14 mars 2017, kl. 11.00.

text: Domen i målet meddelades den 14 mars 2017, dvs. nästan två månader efter att huvudförhandlingen hade avslutats.

text: Domen omfattar elva sidor. De egentliga domskälen omfattar fyra sidor. Enligt huvudregeln i

text: 17 kap. 9 §

text: RB skulle AA ha meddelat den skrivna domen inom 14 dagar eller senast den 31 januari 2017. Endast om det fanns synnerligt hinder mot att meddela domen inom den tiden hade den kunnat meddelas senare. AA har inte åberopat något synnerligt hinder i sitt svar med anledning av JO:s remiss och jag kan inte heller se att det funnits något synnerligt hinder mot att meddela domen inom den tid som är huvudregel enligt lagen. AA skulle därför ha meddelat domen senast den 31 januari 2017, och det var fel av honom att inte meddela domen förrän den 14 mars 2017, dvs. åtta veckor efter huvudförhandlingen.

text: Tingsrättens mål T 3681-16

text: Huvudförhandling i målet – som avsåg vårdnad, boende och umgänge med barn – hölls den 22 februari 2017 med AA som ordförande och tre nämndemän. Parterna underrättades vid huvudförhandlingens slut om att domen skulle meddelas genom att hållas tillgänglig på rättens kansli den 13 mars 2017, från kl. 11.00.

text: Den 13 mars 2017, oklart vid vilken tidpunkt, beslutade AA att domen, med anledning av arbetsanhopning, skulle meddelas först kl. 11.00 den 17 mars 2017. Därefter beslutade AA att skjuta upp meddelandet av domen, bl.a. med anledning av arbetsanhopning och att det krävdes ytterligare överläggning  den 16 mars 2017 till den 21 mars 2017, kl. 11.00

text:  den 21 mars 2017 till den 24 mars 2017, kl. 11.00  den 24 mars 2017 till den 28 mars 2017, kl. 11.00  den 28 mars 2017 till den 31 mars 2017, kl. 11.00 och  den 31 mars 2017 till den 7 april 2017, kl. 11.00.

text: Domen i målet meddelades den 7 april 2017, dvs. en och en halv månad efter att huvudförhandlingen hade avslutats.

text: Domen omfattar 13 sidor. De egentliga domskälen omfattar tre och en halv sida. AA har som skäl för att det tog lång tid att skriva domen åberopat att han inte var övertygad om att vad som beslutats vid överläggningen var korrekt. Det hade dock varit hans skyldighet att planera sitt arbete så att det funnits utrymme för att reda ut tveksamheter av olika slag, och jag anser inte att det funnits synnerligt hinder mot att meddela domen inom den tid som är huvudregel enligt lagen. AA skulle därför ha meddelat domen senast den 8 mars och det var fel av honom att meddela domen först den 7 april 2017, dvs. drygt sex veckor efter huvudförhandlingen.

text: Tingsrättens mål B 4981-16

text: Målet gällde tre tilltalade som åtalats för grov våldtäkt, våldtäkt och misshandel. En av de tilltalade var 17 år, en var 18 år och häktad, och den tredje var troligen 16 år och häktad.

text: Huvudförhandlingen hölls under tre dagar, den 27 januari 2017, den 31 januari 2017 och den 3 februari 2017 med AA som ordförande och tre nämndemän. Parterna underrättades vid huvudförhandlingens slut om att domen skulle meddelas genom att hållas tillgänglig på rättens kansli den 15 februari 2017, från kl. 11.00.

text: Den 15 februari 2017, oklart vid vilken tidpunkt, beslutade AA att domen, då det behövdes ytterligare tid för att färdigställa denna, skulle meddelas den 17 februari 2017, oklart vid vilken tidpunkt. Den 17 februari 2017, också oklart vid vilken tidpunkt, beslutade AA att domen, då det återigen behövdes ytterligare tid för att färdigställa domen, skulle meddelas den 21 februari 2017, även denna gång oklart vid vilken tidpunkt.

text: Domen meddelades den 21 februari 2017, dvs. två och en halv vecka efter att huvudförhandlingen hade avslutats och en och en halv vecka efter det datum då den enligt huvudregeln i

text: 30 kap. 7 §

text: RB skulle ha meddelats.

text: AA har framfört att domskrivningen tog längre tid än beräknat och att domen borde ha kunnat meddelas åtminstone den 17 februari 2017. Den skrivna domen är på 22 sidor, 16 sidor om man räknar bort domsluten.

text: Det är viktigt att mål där den tilltalade är häktad handläggs så snabbt som möjligt. Rekvisitet ”synnerligt hinder” bör alltså tolkas restriktivt i sådana mål. AA har i sitt svar till JO angett att domskrivningen tog längre tid än beräknat bl.a. beroende på att målet var ganska omfattande och att utvisningsyrkandena

text: tog särskild tid att bedöma. Emellertid måste beaktas att en del av arbetet med domen, såsom redovisning av de tilltalades och målsägandenas berättelser, rimligen borde ha kunnat förberedas redan innan huvudförhandlingen avslutades.

text: Jag anser sammanfattningsvis att varken målets omfattning, svårigheterna att ta ställning till utvisningsyrkandena eller någon annan omständighet innebar något synnerligt hinder mot att meddela domen inom den tid som är huvudregel enligt lagen. AA skulle därför ha meddelat domen senast den 10 februari 2017. Det var alltså fel av honom att meddela domen först den 21 februari 2017, dvs. två och en halv vecka efter att huvudförhandlingen hade avslutats.

text: Tingsrättens mål B 5016-16

text: Målet gällde ett åtal för grov fridskränkning gentemot en vuxen tilltalad som var häktad. Huvudförhandling hölls under två dagar, den 31 mars 2017 och den 3 april 2017 med AA som ordförande och tre nämndemän. Parterna underrättades vid huvudförhandlingens slut om att domen skulle meddelas genom att hållas tillgänglig på rättens kansli den 13 april 2017, från kl. 11.00.

text: Den 13 april 2017, oklart vid vilken tidpunkt, beslutade AA att domen skulle meddelas den 21 april 2017, också oklart vid vilken tidpunkt, eftersom det behövdes ytterligare överläggning och tid för att färdigställa domen. Därefter beslutade AA att skjuta upp domens meddelande, bl.a. av samma anledning som tidigare och också med anledning av arbetsanhopning  den 21 april 2017 till den 26 april 2017  den 26 april 2017 till den 28 april 2017  den 28 april 2017 till den 3 maj 2017 och  den 3 maj 2017 till den 5 maj 2017.

text: Huvudförhandlingen avslutades alltså den 3 april 2017 och domen i målet meddelades den 5 maj 2017, dvs. strax över en månad senare. Den skriftliga domen är på sammanlagt 21 sidor.

text: Som jag konstaterat beträffande målet B 4981-16 måste rekvisitet ”synnerligt hinder” tolkas restriktivt i mål där den tilltalade är häktad. AA har i sitt svar till JO hänvisat till att han varit osäker på hur gärningarna skulle bedömas och att han därför behövde extra tid för domskrivningen. Det måste emellertid krävas av en domare att han eller hon, inte minst i mål med häktade, arbetar med sådan framförhållning att eventuella juridiska problem upptäcks i så god tid att lagstadgade tidsfrister kan hållas. Jag anser att det inte fanns något synnerligt hinder mot att meddela domen inom den tid som är huvudregel enligt lagen. AA skulle därför ha meddelat domen senast den 10 april 2017. Det var alltså fel av honom att meddela domen först den 5 maj 2017, drygt en månad efter att huvudförhandlingen hade avslutats.

text: Fråga om disciplinpåföljd och överlämnande av ärendena till Statens ansvarsnämnd I beslutet den 26 september 2017 lämnade jag över ärendena till Statens ansvarsnämnd för prövning av frågan om disciplinpåföljd borde meddelas AA. Jag förde i denna fråga fram följande:

text: Av rättssäkerhetsskäl ställs generellt höga krav på en korrekt handläggning inom rättsväsendet. Särskilt höga krav ställs på en domstol, och därmed en domare. Det är därför en domares skyldighet att på ett rättssäkert och effektivt sätt avgöra de mål och ärenden som han eller hon ska handlägga och naturligtvis inom de tidsfrister som lagen anger.

text: Kravet på att domar ska meddelas i nära anslutning till huvudförhandlingarna har sin grund i omedelbarhetsprincipen. Om en längre tid förflyter mellan huvudförhandlingen och domskrivandet, är risken stor att något väsentligt blir förbisett, bortglömt eller värderat på ett oriktigt sätt. Dessutom kan dröjsmål med att meddela en dom leda till att handläggningen av målet inte uppfyller

text: regeringsformens

text: krav på att en rättegång ska genomföras inom skälig tid (

text: 2 kap. 11 § andra stycket regeringsformen

text: ). De särskilt korta tidsfristerna i mål med häktade kan utöver detta motiveras med att den som är berövad sin frihet i väntan på rättegång måste få sin sak prövad utan dröjsmål.

text: Av DD:s yttrande framgår att han under början av 2017 fick vetskap om att AA hade skjutit fram domar vid flera tillfällen i några mål och att han vid tre tillfällen under februari, mars och maj 2017 diskuterade detta med AA. Vid dessa samtal, där det första tycks ha ägt rum samma dag – den 21 februari 2017 – som domen meddelades i mål B 4981-16 (efter att ha skjutits upp vid två tillfällen) hade han framhållit vikten av att domar meddelas inom angivna tidsramar. Enligt DD förklarade sig AA vid dessa samtal införstådd med tidsfristerna. Trots detta hanterade AA de övriga tre nu aktuella målen i strid med de lagstadgade tidsfristerna för meddelande av dom.

text: Det är fråga om sådana lagregler som ska tillämpas efter varje huvudförhandling. AA har medvetet skjutit upp domarna i dessa fyra mål under våren 2017 vid sammanlagt 18 tillfällen. Domarna har meddelats mellan två och en halv vecka och nästan två månader efter de avslutade huvudförhandlingarna, och i två fall har det varit fråga om brottmål med häktade personer.

text: Det finns enligt min mening anledning att se allvarligt på AA:s underlåtenhet att i dessa fyra mål meddela domar inom de föreskrivna tidsfristerna. Jag anser att han har åsidosatt sina skyldigheter i anställningen på ett sätt som utgör sådan tjänsteförseelse som enligt

text: 14 § lagen (1994:260)

text: om offentlig anställning, LOA, bör leda till disciplinpåföljd. AA:s agerande kan inte anses som ringa.

text: Enligt

text: 34 §

text: LOA är det Statens ansvarsnämnd som ska ta ställning till frågan om disciplinansvar. Med stöd av

text: 6 § tredje stycket lagen (1986:765)

text: med instruktion för Riksdagens ombudsmän beslutar jag därför att överlämna

text: ärendena till Statens ansvarsnämnd för prövning av frågan om disciplinansvar för AA.

text: Förutsatt att Statens ansvarsnämnd inte tidigare har ålagt AA någon disciplinpåföljd för liknande åsidosättanden är det enligt min mening inte motiverat med någon annan påföljd än en varning.

text: Statens ansvarsnämnds prövning

text: I ett beslut den 5 december 2017 tilldelade Statens ansvarsnämnd AA en varning enligt 14 och 15 §§ LOA. I beslutet förde ansvarsnämnden fram följande:

text: AA:s inställning och svar på JO:s anmälan AA godtog en varning men hade vissa invändningar mot JO:s bedömning i ett av de fyra målen:

text: När det gäller mål B 4981-16 har han här tillagt att målet var planerat för två dagars huvudförhandling i stället för tre som blev fallet. Förhandlingen avslutades fredagen den 3 februari 2017 kl. 16.40. I samband med detta meddelades parterna att rätten omedelbart skulle hålla en kortare överläggning i häktningsfrågan och sedan en fullständig överläggning på förmiddagen tisdagen den 7 februari. En nämndeman hade förhinder den 6 februari. Målet var relativt omfattande och särskilt utvisningsyrkandena var svårbedömda (Uppsala tingsrätt hade kort tid före ogillat utvisningsyrkanden för snarlika brott där gärningsmännen också kom från …) och med hänsyn till allvaret i dessa yrkanden kändes det särskilt angeläget att de blev korrekt behandlade. Att meddela dom den 10 februari var inte realistiskt. Han vill i sammanhanget framhålla att han i efterhand har insett att hans arbetskapacitet under den aktuella perioden var nedsatt på grund av långvarig stress och hög arbetsbelastning. Hade han haft bättre möjligheter att planera sitt arbete för att skapa nödvändigt utrymme för att reda ut tveksamheter i målen och inte fått mål tilldelade med bara några dagar kvar till huvudförhandling hade felaktigheterna sannolikt inte uppkommit. I samråd med chefsrådmannen DD har han nu planerat åtgärder för att undvika att en upprepning sker. JO:s svar JO bereddes tillfälle att yttra sig över AA:s svar och förde fram följande:

text: JO har förståelse för att arbetet med domen i mål B 4981-16 var tidsödande och besvärligt. Men JO anser att det inte heller mot bakgrund av vad AA nu har upplyst fanns något synnerligt hinder mot att meddela domarna inom den tid som är huvudregeln enligt lagen, dvs. den 10 februari. Under alla förhållanden var det fel att meddela domen först den 21 februari. Ansvarsnämndens skäl

text: Allmänna utgångspunkter för ansvarsnämndens prövning

text: Av

text: 34 §

text: LOA följer att Statens ansvarsnämnd prövar bl.a. frågor om disciplinansvar beträffande de som, i likhet med AA, har anställning som rådman. Enligt

text: 14 §

text: LOA får en arbetstagare, som uppsåtligen eller av oaktsamhet åsidosätter sina skyldigheter i anställningen, meddelas

text: disciplinpåföljd för tjänsteförseelse. Är felet med hänsyn till samtliga omständigheter ringa, får någon påföljd inte meddelas.

text: För att ett arbetsrättsligt disciplinansvar ska komma i fråga gäller att ansvarsnämnden, utifrån den utredning som föreligger, kan konstatera att arbetstagaren har brustit mot de normer och föreskrifter som följer med anställningen. När det gäller utrymmet att ålägga domare disciplinansvar för tjänsteförseelser kan rent allmänt sägas att också rättsskipningens grundlagsfästa självständighet måste beaktas (

text: 11 kap. 3 § regeringsformen

text: , se även

text: AD 2014:5

text: ). Disciplinpåföljder kan därför främst komma ifråga om en domare har begått något formellt fel.

text: Ansvarsnämndens bedömning

text: AA har godtagit att han handlat felaktigt i de båda tvistemålen och i ett av brottmålen men haft vissa invändningar mot JO:s bedömning av brottmålet B 4981-16 som var ett ungdomsmål med tre tilltalade. I detta mål har kommit fram att domen meddelades ca två och en halv vecka efter det att huvudförhandlingen hade avslutats. Med hänsyn till att målet handlade om allvarlig brottslighet (grov våldtäkt/våldtäkt) som förnekats eller bestritts av de tilltalade samt innehöll inte alltför okomplicerade yrkanden om utvisning, bedömer ansvarsnämnden att det får anses ha funnits godtagbara skäl att frångå huvudregeln i ungdomsmål om att avkunna dom omedelbart och i stället flytta fram domsdagen något, i vart fall en vecka. Även om ansvarsnämnden delar JO:s uppfattning att domen borde ha meddelats tidigare än vad som nu blev fallet, anser nämnden att dröjsmålet i detta fall inte är tillräckligt långt för att läggas till grund för en bestraffningsbar tjänsteförseelse.

text: Däremot när det gäller de båda redovisade tvistemålen har kommit fram att AA meddelade dom sex respektive åtta veckor efter avslutad huvudförhandling, vilket är flera veckor efter den tid som en dom i normala fall ska meddelas inom. Med hänsyn till hur utvecklingen ser ut i våra domstolar mot allt större och komplicerade mål torde det allmänt få godtas att angivna tidsfrister överskrids i större utsträckning än vad som förutsattes vid

text: rättegångsbalkens

text: tillkomst. Det har dock här inte kommit fram något som indikerar att målen har varit så komplicerade eller omfattande att synnerliga skäl har funnits att överskrida den föreskrivna tidsfristen i

text: 17 kap. 9 §

text: RB på sätt som nu skett. AA har inte heller åberopat några sådana skäl utan allmänt hänvisat till hög arbetsbelastning och nedsatt arbetskapacitet på grund av stress. Detsamma gäller brottmålsdomen i mål B 5016-16 som meddelades en dryg månad efter det att huvudförhandlingen hade avslutats. Något godtagbart skäl att överskrida den tidsfrist som gäller i mål där den tilltalade är häktad med flera veckor har inte kommit fram och har inte heller åberopats av AA.

text: Som JO har anfört är det en domares skyldighet att på ett rättssäkert och effektivt sätt avgöra de mål och ärenden som han eller hon ska handlägga och naturligtvis även inom de tidsfrister som lagen anger. Om dessa frister inte kan

text: hållas måste godtagbara skäl att frångå dem redovisas på ett tydligt sätt. Det är uppenbart att AA under den aktuella tidsperioden befann sig i en besvärlig arbetssituation. Även med hänsyn till detta är det inte acceptabelt att upprepade gånger flytta fram dagen för en doms meddelande på det sätt som AA gjort i dessa tre sistnämnda mål. Ansvarsnämnden noterar att han nu har insett att han har handlat felaktigt och han har även planerat åtgärder för att undvika att en upprepning sker.

text: Av rättssäkerhetsskäl är det mycket viktigt att reglerna om tidpunkten för expediering av domar iakttas. Som framgått delar ansvarsnämnden JO:s bedömning att det i tre av målen finns anledning att se allvarligt på AA:s underlåtenhet att meddela domar i enlighet med gällande bestämmelser. Det har alltså varit frågan om flera mål och ett mycket stort antal beslut om att flytta fram domarna under lång tid. AA har därför uppsåtligen åsidosatt sina skyldigheter i anställningen på ett sådant sätt att en tjänsteförseelse föreligger. Felet kan inte anses som ringa. Någon annan påföljd än varning är inte påkallad.

text: JO:s avslutande av ärendena

text: Den 22 februari 2018 meddelade Statens ansvarsnämnd att nämndens beslut hade vunnit laga kraft. Med anledning härav avslutas ärendena.


title: Fråga om röjande av sekretessbelagda uppgifter; felaktig hantering när ett e-postmeddelande skapats har medfört att mottagaren haft möjlighet att ta del av uppgifter rörande en annan person

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO framförde AA och BB klagomål mot CC, chef för enheten för handikapp, psykiatri och beroende, socialtjänsten i Nacka kommun. Anmälarna anförde bl.a. att CC genom ett e-postmeddelande hade spridit sekretessbelagda uppgifter rörande deras dotter, DD, till en utomstående person. Till anmälan hade fogats vissa handlingar.

text: Utredning

text: Socialnämnden i Nacka kommun anmodades att inkomma med utredning och yttrande över vad som hade framförts i AA:s och BB:s anmälan till JO. Som sitt remissvar lämnade nämnden ett av ordföranden EE och tf. socialdirektören FF upprättat yttrande i vilket anfördes i huvudsak följande.

text: Enheten för Handikapp, psykiatri och beroende skickade på uttrycklig begäran ett brev om korttidsvistelse i form av så kallad kolloverksamhet, per e-post till en förälder till ett barn som är berättigad till insatser enligt lagen om särskilt stöd och service till vissa funktionshindrade, LSS. Vid framtagandet av brevet skrevs det inte i en ny mall för utgående skrivelser utan ett äldre dokument återanvändes och informationen i det anpassades efter det barn det nu handlade om. När brevet öppnades elektroniskt kunde föräldern spåra ändringar i brevet, genom att alla ändringar var markerade i marginalen eller kunde tas fram genom att använda funktionen ”spåra ändringar” i verktygsmenyn. Föräldern fick på det sättet del av information som funnits i det första dokumentet, om ett annat barn. Det inträffade är inte acceptabelt och beror på en oavsiktlig men felaktig hantering av word-programmet och att det nya brevet inte har skrivits i en nyöppnad dokumentmall. Rutiner som syftar till att det inträffade inte ska kunna hända igen har skapats och skall tillämpas inom samtliga enheter under Socialnämndens ansvarsområde. Socialdirektören kommer att redovisa det inträffade för kommunens tjänstemannaledning för att även den övriga organisationen i kommunen skall observera behovet av motsvarande rutiner. De utarbetade rutinerna innebär att en ny, inte tidigare använd mall alltid skall användas. Till dess kommunen har tekniska förutsättningar att förhindra att borttagen text kan återskapas – oavsett att ny dokumentmall används i varje enskilt fall – kommer brev skickas som vanlig post och inte elektroniskt.

text: Socialnämnden beklagar det inträffade men vill framhålla att det inte funnits någon avsikt att lämna ut information på det sätt som skett i detta fall. AA och BB bereddes tillfälle att yttra sig över remissvaret.

text: Det kom till JO:s kännedom att Datainspektionen hade utrett frågan om den behandling av personuppgifter som ägt rum genom att ifrågavarande epostmeddelande hade skickats (Datainspektionens ärende dnr 1082-2006). I anledning av detta inhämtades kopia av Datainspektionens beslut den 12 december 2006 i ärendet. I beslutet anfördes bl.a. följande.

text: Datainspektionen konstaterar att Socialnämnden i Nacka kommun har behandlat känsliga personuppgifter i sitt e-postsystem utan att vidta tillräckliga säkerhetsåtgärder enligt

text: 31 § personuppgiftslagen

text: . Datainspektionen förelägger Socialnämnden i Nacka kommun att krypteringsskydda känsliga personuppgifter när de kommuniceras över ett öppet nät samt att vidta tekniska åtgärder för att säkerställa att endast den tänkta mottagaren kan ta del av uppgifterna. I ett beslut den 18 april 2007 anförde JO André följande.

text: Bedömning

text: Enligt huvudregeln i

text: 7 kap. 4 § första stycket sekretesslagen (1980:100)

text: gäller sekretess inom socialtjänsten för uppgift om enskilds personliga förhållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon honom eller henne närstående lider men. I bestämmelsens tredje stycke anges att med socialtjänst jämställs bl.a. verksamhet enligt lagstiftningen om stöd och service till vissa funktionshindrade.

text: Uppgift om att en viss person erhåller insatser enligt lagen (

text: ) om stöd och service till vissa funktionshindrade, LSS, är en sådan uppgift om enskilds personliga förhållanden som typiskt sett omfattas av sekretessbestämmelsen. Även uppgift om en persons adress anses falla under begreppet personliga förhållanden (se

text: prop. 1979/80:2

text: del A s. 84 och s. 181).

text: Den nämnda sekretessbestämmelsen innehåller ett s.k. omvänt skaderekvisit, vilket i huvudsak innebär att uppgifter om enskilds personliga förhållanden inte kan lämnas ut utan den enskildes samtycke eller med stöd av lag eller förordning som

text: sekretesslagen

text: hänvisar till.

text: Av utredningen framgår följande. En person hade ställt vissa frågor till socialtjänsten i Nacka kommun angående s.k. kolloverksamhet. Socialtjänsten besvarade frågorna i ett e-postmeddelande. När meddelandet skapades återanvändes ett gammalt dokument rörande DD och informationen anpassades till de aktuella förhållandena. När meddelandet öppnades elektroniskt var det möjligt för mottagaren, som var en i förhållande till DD utomstående person, att ta del av uppgifter om bl.a. DD:s personliga förhållanden. Uppgifterna var i vart fall delvis sådana att de omfattades av sekretesskyddet i

text: Socialtjänsten har, genom att skicka e-postmeddelandet, röjt sekretessbelagda uppgifter rörande DD till en utomstående person. Att röja uppgift som omfattas av sekretess kan medföra ansvar för brott mot tystnadsplikten enligt

text: 20 kap. 3 § brottsbalken

text: . I förevarande fall har emellertid uppgiftsutlämnandet inte skett uppsåtligen, utan har berott på en felaktig hantering när e- postmeddelandet skapades. Socialnämnden har beklagat det inträffade och förklarat att åtgärder har vidtagits för att förebygga ett upprepande. Det inträffade är naturligtvis inte godtagbart. Jag finner dock inte skäl att vidta någon ytterligare åtgärd i saken, utan nöjer mig med den kritik som framgår av det anförda.