avgjordAv: Kerstin André

title: Fråga bl.a. om en socialnämnds beslut att flytta ett barn, som vårdades enligt LVU, från ett familjehem till ett annat grundades på en tillräckligt omsorgsfull utredning

text: Genom dom den 22 augusti 2001 förordnade Länsrätten i Örebro län, såvitt här är i fråga, att pojken AA, född i augusti 2000, skulle beredas vård med stöd av

text: och

text: 2 §§

text: lagen (

text: ) med särskilda bestämmelser om vård av unga (LVU). Moderns syster var vid tiden för beslutet om LVU-vård inte beredd att som familjehem ta emot AA. Pojken placerades hos BB som uppgavs vara hans farmor. Sedan det hade framkommit att BB inte var AA:s farmor beslutade Vivalla-Lundby kommundelsnämnd (sociala utskottet) i Örebro kommun i december 2001 att AA skulle placeras i familjehemmet CC och DD.

text: Den 4 december 2002 beslutade nämnden att placeringen av AA i familjehemmet CC och DD skulle avslutas snarast möjligt samt att AA skulle placeras hos sin moster EE och hennes sambo, FF, som vid den tidpunkten hade förklarat sig vara beredda att ta emot honom.

text: Familjehemsföräldrarna, makarna CC och DD, överklagade omplaceringsbeslutet och yrkade att nämndens beslut att flytta AA från deras hem skulle upphävas. De yrkade även inhibition av nämndens beslut. Länsrätten i Örebro län, som fann att makarna CC och DD hade talerätt, beslutade den 13 december 2002 att bifalla deras yrkande om inhibition (mål nr 2924-02). Nämnden överklagade länsrättens beslut till Kammarrätten i Jönköping.

text: Den 19 december 2002 beslutade nämnden att AA inte längre skulle beredas vård med stöd av LVU. Samtidigt beviljades bistånd enligt

text: socialtjänstlagen (2001:453)

text: i form av placering i familjehemmet EE och FF. Medgivande lämnades samtidigt till EE och FF att ta emot AA för vård och fostran i sitt hem. Nämnden beslutade även samma dag om en umgängesplan som innebar att AA skulle ha umgänge med modern och övrig släkt i sin mosters hem från lördagen den 21 december 2002 till torsdagen den 26 december 2002, med återlämning hos makarna CC och DD kl. 15.00.

text: Sedan kammarrätten hade erfarit att nämnden hade beslutat att upphäva LVUvården avskrevs kammarrättens mål rörande frågan om inhibition.

text: AA:s offentliga biträde och ställföreträdare överklagade nämndens beslut om såväl omplacering av AA som upphörande av vården enligt LVU samt yrkade inhibition av besluten.

text: Länsrätten beslutade den 23 januari 2003 (mål nr 33-03) dels att inte uppta familjehemsföräldrarnas talan i fråga om LVU-vårdens upphörande till prövning, dels att bifalla AA:s ställföreträdares yrkande om inhibition av nämndens beslut om LVU-vårdens upphörande. Länsrätten förordnade att LVU-vården av AA skulle fortsätta till dess länsrätten slutligt hade prövat frågan.

text: Länsrätten beslutade den 28 januari 2003 i målet om det överklagade omplaceringsbeslutet (mål nr 2924-02) att bifalla familjehemmet D:s samt AA:s ställföreträdares yrkanden om interimistiskt beslut och förordnade att AA skulle flytta tillbaka till familjehemmet CC och DD och vistas där till dess länsrätten hade prövat frågan slutligt. Länsrätten förordnade att beslutet skulle gälla omedelbart.

text: Nämnden yrkade att länsrätten skulle avvisa överklagandena i målen under åberopande av att nämndens beslut om omplacering av AA från ett familjehem till ett annat och om LVU-vårdens upphörande inte kan överklagas. Länsrätten avslog genom beslut den 5 februari 2003 nämndens yrkande.

text: Kammarrätten beslutade den 11 februari 2003 (mål nr 294-2003) att inte tillerkänna de tidigare familjehemsföräldrarna, makarna CC och DD, ställning som parter i målet rörande interimistisk placering av AA i nytt familjehem. Kammarrätten beslutade vidare att upphäva länsrättens beslut den 28 januari 2003 i följd varav AA skulle kvarstanna hos sin moster EE i avvaktan på att länsrätten skulle ta ställning slutligt i målet.

text: Genom dom den 20 februari 2002 upphävde länsrätten nämndens beslut att avsluta LVU-vården och förordnade att vården enligt 1 och 2 §§ LVU av AA skulle bestå (mål nr 33-03). Eftersom kammarrätten hade gjort bedömningen att makarna CC och DD saknade talerätt och då AA:s ställföreträdare hade återkallat talan rörande omplaceringsbeslutet avskrev länsrätten målet avseende omplacering av AA från familjehemmet CC och DD till familjehemmet EE och FF (mål nr 2924-02).

text: I en anmälan till JO framförde makarna CC och DD klagomål mot Vivalla-Lundby kommundelsnämnd och dess förvaltning angående handläggningen av barnavårdsärendet. De anförde bl.a. följande.

text: AA placerades hos dem i december 2001. De fick beskedet att det skulle bli en långvarig placering. Den 4 december 2002 fick de dock ett kort telefonmeddelande från gruppledaren GG vid kommundelsförvaltningen. Hon underrättade dem om att nämnden hade beslutat att AA omedelbart – senast den 13 december 2002 – skulle flyttas till ett nytt familjehem, sin moster och morbror. Innan nämnden tog sitt

text: beslut hade fyra oberoende barnpsykologer tillfrågats rörande sin uppfattning om förflyttning av en tvååring som har bott halva sitt liv i ett familjehem. Samtliga fyra hade svarat bestämt nej, dvs. att barnet inte skulle flyttas. Barnpsykologerna ansåg att det krävdes mycket starka skäl för att flytta ett barn i den åldern efter en så lång placering. Detta till trots beslutade nämnden att AA skulle omplaceras. Makarna CC och DD överklagade beslutet till länsrätten och yrkade inhibition. Samma dag som AA skulle flyttas beviljade länsrätten inhibition. Socialnämnden överklagade dock beslutet. Den 19 december 2002 hade socialnämnden ett extra sammanträde där man beslutade att LVU-vården skulle upphöra och att AA skulle erhålla en placering med stöd av

text: socialtjänstlagen

text: hos mostern. Detta möjliggjorde förflyttning av AA oavsett länsrättens uppfattning. De fick information om händelseutvecklingen via länsrätten. Nämnden lämnade däremot inte någon information i saken. Nämnden hade bestämt att AA skulle ha umgänge med modern hos mostern fr.o.m. den 21 december t.o.m. den 26 december 2002. Makarna CC och DD tyckte att det var för lång tid med sex dygn, men lämnade AA som det var bestämt. På förmiddagen den 26 december ringde modern och meddelade att AA inte skulle komma tillbaka till dem utan stanna hos mostern tills modern kunde ta hem honom. Makarna CC och DD tog kontakt med socialjouren och meddelade vad som hade inträffat men inget hände. De fick inte kontakt med någon ansvarig tjänsteman förrän efter en vecka, den 3 januari 2003. GG ringde då och konstaterade att mostern och morbrodern hade handlat egenmäktigt men att det ”fick vara på det sättet” och att AA skulle stanna hos mostern. Mostern och morbrodern var i stort sett främlingar för AA. Han hade varit hos dem endast vid två tillfällen. AA fick således ingen inskolning hos mostern och inget avslut hos makarna CC och DD. GG visade inte någon förståelse eller empati för makarna CC och DD och deras två andra familjehemsplacerade barn.

text: De hade fått besked om att det rörde sig om en lång placering som skulle upphöra endast om modern ”rättade till sig”. De hade uppfyllt vad som hade ålagts dem när det gällde umgänge. Under året hade endast ett umgänge ställts in och det var på grund av att AA var sjuk. De hade också tvingats att flytta umgänget vid två tillfällen. I övrigt hade allt fungerat enligt de överenskommelser som hade gjorts.

text: Makarna CC och DD ifrågasatte varför handläggaren under hösten 2002 hade fråntagits ärendet och varför de inte hade fått någon ny kontakt därefter. Vidare ifrågasatte de nämndens beslut att omplacera AA och undrade varför nämnden inte hade lyssnat på förvaltningens uppfattning. Enligt makarna D:s uppfattning hade nämnden inte satt AA och hans bästa i fokus.

text: Anmälan remitterades till Socialnämnd Väster i Örebro kommun för utredning och yttrande. Som sitt remissvar lämnade nämnden ett av enhetschefen HH och gruppledaren GG undertecknat yttrande. I remissvaret anfördes följande. AA, född i augusti 2000, placerades 2001-12-06 i familjen CC och DD. Han placerades med stöd av LVU. Vid placeringstiden hade Örebro kommun en organisation med kommundelar, där den kommundel där AA var aktuell hade en särskild rättsenhet knuten till kommundelen, där utredningar som kunde tänkas leda

text: fram till tvingande åtgärder handlades. Därav förekommer de olika anteckningarna som här överlämnas till JO. Socialtjänsten sökte efter ett familjehem i – – –trakten i enlighet med moderns önskan. Planeringen var att hon skulle behandlas för sina missbruksproblem på behandlingshemmet D., beläget i – – –. Därvid skulle hon kunna ha en nära och tät kontakt med sin son som vid placeringsdatumet var 17 månader gammal. Ingen av AA:s biologiska nätverk kände sig nöjda med familjehemmet. De kände sig nedvärderade och ovälkomna till familjehemmet. Nedlåtande kommentarer har fällts avseende främst modern. Kommundelens politiska utskott krävde stor insyn i ärendet och pekade på att ytterligare stöd måste ges till modern för att umgänget med sonen skulle kunna komma att utökas. Modern sökte själv ofta en egen kontakt med ordföranden i den politiska nämnden och framförde klagomål till henne, både gällande handläggaren på socialkontoret, liksom klagomål på familjehemmet. Det sociala utskottet ålade handläggaren att ordna med en speciell telefon till familjehemmet så de lättare kunde nås per telefon av AA:s anhöriga. Som familjehemmet mycket riktigt skriver i sin anmälan till JO, beslutade politikerna i det sociala utskottet att i augusti 2002, frånta den ordinarie handläggaren på kommundelen fortsatt handläggning i ärendet. Det sociala utskottet beslutade att fortsatt handläggning av ärendet skulle ske på rättsenheten. Sociala utskottet poängterade att riktningen i handläggningen skulle vara att återföra AA till sitt biologiska nätverk. I enlighet med moderns önskemål skulle en hemskolning ske till AA:s moster. Modern har insikt i vad som gäller sin egen begränsade förmåga att själv klara av att ta hand om sonen. Detta samtycke till fortsatt vård av AA i mosterns hem bedömdes som trovärdigt, varför sociala utskottet beslutade att LVU skulle upphöra. Vid tidpunkten för beslutet om LVU levde modern tillsammans med den man som då ansågs vara pappa till AA. Moderns förhållande med denna man som innehöll missbrukssamvaro med våldsinslag, bidrog till att ett samtycke till frivillig vård i familjehem för AA då inte kunde bedömas som trovärdigt. Paret är numera separerade. Med tidigare kännedom om moderns uppfattning om socialtjänsten och hennes vilja till ett samarbete, kunde nu hennes samtycke till fortsatt vård av sonen i familjehem i det egna nätverket, bedömas som trovärdigt. Som kommentar till familjehemmets uppgifter om att socialtjänsten inte avhörts till dem, måste detta påstående dementeras. Familjehemmet har haft kontakt med, tyvärr olika tjänstemän från Örebro kommun, i samband med julhelgen 2002. GG kontaktade familjen direkt efter sin julledighet och ställde sig till förfogande för familjen. Familjen avböjde dock detta erbjudande. Handläggarna GG och JJ har bett familjen att hälsa på AA i sitt nuvarande hem i syfte att mildra svårigheter för AA i samband med hans inskolning i sitt nya hem. Familjehemmet har svarat att något sådant är inte aktuellt från deras sida. AA:s mor har förklarat att hon fattade sitt beslut att inte återföra AA tillbaka till familjehemmet efter julens umgänge, då hon förstod att familjehemmet inte skulle medverka till någon hemskolning till hennes syster någonsin. Hon insåg att detta var den enda möjligheten till genomförande av en omplacering av sonen. I hemskolningsprocessen har Örebro kommuns egen behandlingsenhet, Björkdungen, varit inkopplad som med Marte Meo-metoden följt processen med AA:s anknytning i hans nya hem hos mostern. Björkdungen har även fungerat som stöd till den nya familjen. Två halvdagar i veckan har personal från denna enhet arbetat i familjens hem. En legitimerad psykolog, KK, har varit inkopplad och observerat AA. Hon har liksom Björkdungen funnit att AA har en grundtrygghet som varit honom till hjälp i denna process, där de observerat och bedömt, att han inte i nuläget visar på att ha fått några skadeverkningar. Han är glad och nöjd och ter sig helt normal och åldersadekvat.

text: Makarna CC och DD yttrade sig över remissvaret. De anförde bl.a. följande. Remissvaret innehöll ett flertal felaktigheter. Vid det besök som förvaltningen

text: gjorde hos dem i mitten av november 2002 ställde de direkta frågor om det fanns något missnöje med dem som familjehem. De fick då svaret att det inte fanns det utan att problemen var det långa avståndet till modern och umgängesfrekvensen. De upplystes om att missnöjet inte riktades mot dem utan mot den tidigare handläggaren. Det enda negativa som framkom var att de hade gett AA ett smeknamn. – Det är en felaktig uppgift att den tidigare handläggaren fråntogs handläggningen av ärendet i augusti. Hon arbetade med ärendet till mitten av november 2002. – De tillbakavisar uppgiften om att de skulle ha fällt nedlåtande kommentarer avseende modern. – Under perioden från det att AA försvann den 26 december till dess att GG ringde den 3 eller 4 januari 2003 togs det inte någon kontakt med dem. Däremot kontaktade de själva dagligen socialjouren. – Uppgiften om att de hade ombetts att hälsa på AA hos mostern och morbrodern är inte korrekta. – Vid placeringen hos dem var modern inte på behandlingshem i Filipstadstrakten. Hon hade avvikit från det behandlingshemmet. När förvaltningen besökte dem inför placeringen fanns modern på ett annat behandlingshem någonstans i Mellansverige.

text: Därefter inhämtades vissa handlingar från förvaltningen samt kompletterande upplysningar per telefon från gruppledaren GG. Hon uppgav bl.a. följande.

text: Den 4 december 2002 skulle hon och en annan tjänsteman informera nämnden (sociala utskottet) om hur förvaltningen tänkte beträffande omplaceringen. Förvaltningens planering var bl.a. att man skulle ordna en barnpsykolog som det var möjligt att samråda med inför omplaceringen. Förvaltningen ville bl.a. arbeta med att skapa en dialog mellan familjehemmet och den biologiska familjen. Nämnden accepterade inte förvaltningens planering. Trots att utredningen rörande omplaceringsfrågan inte var färdig beslutade nämnden att AA skulle omplaceras. Tanken var att flyttningen till det nya familjehemmet skulle vara genomförd till lucia.

text: I ett beslut den 20 maj 2005 anförde JO André följande.

text: Rättslig reglering

text: Socialnämndens insatser för barn och ungdomar bygger på frivillighet från de berörda enskildas sida. Under vissa förutsättningar kan det dock bli aktuellt med vård utan samtycke. Regler om tvångsvård finns i LVU. Vård enligt LVU skall beslutas bl.a. om det på grund av fysisk eller psykisk misshandel, otillbörligt utnyttjande, brister i omsorgen eller något annat förhållande i hemmet finns en påtaglig risk för att den unges hälsa eller utveckling skadas (

text: 2 §

text: LVU). En grundläggande förutsättning för att barn skall beredas vård med stöd av LVU är att det kan antas att behövlig vård inte kan ges den unge med samtycke av den eller dem som har vårdnaden om honom eller henne och, när den unge har fyllt 15 år, av honom eller henne själv (

text: 1 § andra stycket

text: LVU).

text: De övergripande reglerna om socialnämndens vårdansvar i LVU-ärenden finns i

text: socialtjänstlagen (2001:453)

text: . Av bestämmelsen i

text: 6 kap. 1 § socialtjänstlagen

text: framgår att vården bör utformas så att den främjar den enskildes samhörighet med anhöriga och andra närstående samt kontakt med hemmiljön. Av

text: 6 kap. 7 § socialtjänstlagen

text: följer bl.a. att socialnämnden skall lämna vårdnadshavarna till barn som vistas i familjehem och dem som vårdar sådana barn råd, stöd och annan hjälp som de behöver. Nämnden bör härvid hålla en fortlöpande kontakt med både barnets föräldrar och det hem där barnet får sin fostran.

text: Enligt

text: 11 § första stycket

text: LVU bestämmer socialnämnden hur vården av den unge skall ordnas och var denne skall vistas under vårdtiden. I 13 § stadgas att socialnämnden noga skall följa vården av den som vårdas med stöd av LVU. Har den unge, såsom i detta fall, beretts vård med stöd av

text: 2 §

text: LVU, skall socialnämnden minst en gång var sjätte månad överväga om vård enligt LVU fortfarande behövs. Socialnämnden har, enligt

text: 14 § första stycket

text: LVU, ett ansvar för att den unges behov av umgänge med föräldrar eller andra som har vårdnaden om honom så långt möjligt tillgodoses.

text: Av

text: 6 kap. 5 § socialtjänstlagen

text: framgår att när ett barn placeras skall det i första hand övervägas om barnet kan tas emot av någon anhörig eller annan närstående. Vad som är bäst för barnet skall dock enligt 1 kap. 2 § alltid beaktas. I den sistnämnda bestämmelsen stadgas att när åtgärder rör barn skall det särskilt beaktas vad hänsynen till barnets bästa kräver. I

text: 1 §

text: LVU stadgas att vid beslut enligt LVU skall vad som är bäst för den unge vara avgörande.

text: Av

text: 21 §

text: LVU framgår att socialnämnden skall besluta att vård med stöd av LVU skall upphöra när den inte längre behövs. Nämnden skall noga förbereda den unges återförening med den eller dem som har vårdnaden om honom eller henne.

text: I ärenden hos socialnämnden som avser myndighetsutövning mot någon enskild skall nämnden, enligt

text: 11 kap. 8 § socialtjänstlagen

text: , tillämpa bl.a.

text: och

text: 17 §§

text: förvaltningslagen (1986:223)

text: om en parts rätt att få del av uppgifter.

text: Av

text: 41 § första stycket 1

text: LVU framgår att beslut i fråga om att flytta den unge från det hem där han vistas får överklagas hos länsrätten. Även nämndens beslut i fråga om fortsatt vård med stöd av LVU är överklagbara (

text: 41 § första stycket 2

text: LVU).

text: Enligt

text: 39 §

text: LVU skall offentligt biträde förordnas för den som åtgärden avser samt för dennes vårdnadshavare i mål och ärenden angående bl.a. upphörande av vård enligt

text: 21 §

text: LVU och vid överklagande enligt

text: 41 § första stycket 1

text: LVU, om det inte måste antas att behov av biträde saknas. I ärenden hos socialnämnd förordnas offentligt biträde av länsrätten. Socialnämnden har skyldighet att anmäla behov av offentligt biträde även om någon ansökan inte har gjorts.

text: Av

text: 36 § andra stycket

text: LVU framgår att den som är förordnad som offentligt biträde enligt

text: 39 §

text: LVU för någon som är under 15 år, utan att samtidigt vara biträde för vårdnadshavaren, utan särskilt förordnande är den unges ställföreträdare i det mål eller ärende som förordnandet avser.

text: Bedömning

text: Inledning Makarna CC och DD:s anmälan har aktualiserat ett flertal frågor. Jag har valt att inrikta min granskning på några frågor som enligt min mening är centrala i ärendet.

text: Nämndens beslut att omplacera AA AA, som är född i augusti 2000, placerades i familjehemmet CC och DD i början av december 2001. Under hösten 2002 begärde modern att AA skulle omplaceras. Hon ansåg att umgänget inte fungerade och ifrågasatte även på andra sätt familjehemmet. På grund av moderns begäran inleddes den 16 oktober 2002 en utredning avseende en eventuell omplacering. Den 13 november 2002 beslutade nämnden att AA skulle omplaceras och att den biologiska familjen skulle utredas för uppdrag som familjehem. Den 4 december 2002 beslutade nämnden att placeringen av AA i familjehemmet CC och DD skulle avslutas ”snarast möjligt” samt att AA skulle placeras hos sin moster och morbror.

text: Som framgår av det anförda gjorde modern en framställan till nämnden om att AA skulle omplaceras. Med hänsyn härtill har jag inte någon invändning mot att en utredning inleddes. Den fråga som inställer sig är emellertid om det förelåg tillräckliga skäl för att besluta om omplacering av AA. Detta är i och för sig en sådan bedömningsfråga som JO inte brukar uttala sig om. Vad som har framkommit i det aktuella ärendet ger mig dock anledning att anföra följande.

text: Inledningsvis kan konstateras att det i ett fall som det förevarande självfallet måste göras en noggrann avvägning mellan de omständigheter som talar för respektive mot att ett barn flyttas från ett familjehem. Att ett barn inte onödigtvis flyttas från trygga och invanda förhållanden är en viktig ledstjärna i arbetet med familjehemsplaceringar. När frågan om omplacering skall ske prövas måste nämnden beakta den risk en separation medför för barnet.

text: Det har framkommit att modern ansåg att AA skulle omplaceras bl.a. på grund av att familjehemmet inte i tillräcklig grad medverkade till umgänge mellan henne och AA. Enligt uppgifter i handlingarna kände sig modern också nedvärderad av familjehemmet och upplevde att hon inte var välkommen att besöka sonen där. Familjehemmet kallade även sonen vid ett annat namn. Emellertid var AA vid den aktuella tidpunkten endast drygt två år och han hade vistats i familjehemmet ett år, vilket är en, i relation till AA:s ålder, lång tid. AA hade också innan han kom till familjehemmet CC och DD haft en annan familjehemsplacering. Det synes vara ostridigt att AA hade utvecklats mycket positivt under sin tid i familjehemmet. Flera barnpsykologer som förvaltningen hade kontakt med avrådde från en omplacering eftersom en sådan bedömdes medföra risker för att AA skulle fara illa.

text: Det ligger i sakens natur att socialtjänsten, om det inte rör sig om mycket allvarliga missförhållanden i ett familjehem, i första hand bör försöka att komma till rätta med föreliggande problem i stället för att vidta en så ingripande åtgärd som omplacering.

text: Det är vidare en självklarhet att ett beslut rörande en så viktig fråga som omplacering i ett LVU-ärende måste föregås av en mycket grundlig och omsorgsfull utredning som allsidigt klarlägger de förhållanden som är av betydelse i ärendet. När det gäller den aktuella utredningen har bl.a. följande framkommit. Utredningen inleddes den 16 oktober 2002. Redan den 13 november 2002 beslutade nämnden att AA skulle omplaceras. Det är av stor betydelse att en utredning som den förevarande bedrivs förutsättningslöst. Med hänsyn härtill framstår det som olämpligt att nämnden på detta sätt, under utredningens inledande skede, slog fast att AA skulle omplaceras. Beslutet synes närmast ha utgjort en form av direktiv för den fortsatta handläggningen. Här kan noteras att förvaltningen först den 19 november 2002 besökte familjehemmet och samtalade om moderns begäran om omplacering. Den 4 december 2002 beslutade nämnden att placeringen i familjehemmet CC och DD skulle avslutas ”snarast möjligt” och att AA skulle omplaceras till sin moster. Utredningen rörande placeringsfrågan var då fortfarande inte avslutad. Det är mycket anmärkningsvärt att nämnden fattade beslut om omplacering trots att utredningen inte var slutförd. I ett fall som rör en så viktig fråga som omplacering och där förhållandena inte är akuta bör vidare utredningen sammanställas i ett separat dokument. Det kan tilläggas att utredningen formellt avslutades först den 24 februari 2003.

text: I denna del vill jag sammanfattningsvis framhålla vikten av att beslut grundas på ett tillräckligt underlag. Nämnden förtjänar allvarlig kritik för att den fattade beslut trots att den inte hade ett fullgott underlag för detta. Handläggningen förmedlar intrycket att nämnden inte i tillräcklig utsträckning beaktade vad som var bäst för AA utan i stället i hög grad lät sig styras av moderns önskningar.

text: Nämndens beslut att vården enligt LVU skulle upphöra Nämnden beslutade den 19 december 2002 att LVU-vården rörande AA skulle upphöra. Samtidigt beviljades bistånd enligt

text: socialtjänstlagen

text: i form av placering hos mostern och morbrodern.

text: Omprövning av vården innebär att ett förvaltningsrättsligt ärende föreligger. Innan frågan om LVU-vårdens upphörande togs upp till prövning var nämnden således skyldig dels att ta initiativ till att en utredning gjordes och förelades nämnden, dels att före beslut iaktta

text: förvaltningslagens

text: regler om kommunicering, m.m. Någon egentlig utredning om förutsättningarna för vårdens upphörande gjordes dock inte. Till grund för beslutet låg endast ett kortfattat tjänsteutlåtande rubricerat ”Övervägande jml LVU

text: 13 §

text: ”. I handlingen angavs bara i mycket allmänna ordalag hur vårdplaneringen för AA skulle se ut.

text: Såsom framgår av redogörelsen ovan skall offentligt biträde förordnas för den som åtgärden avser samt för dennes vårdnadshavare i mål och ärenden angående bl.a. upphörande av vård enligt

text: 21 §

text: LVU, om det inte måste antas att behov av biträde saknas. Beslutet att LVU-vården skulle upphöra fattades utan att AA hade företrätts av en sådan särskild ställföreträdare som ett offentligt biträde utgör enligt

text: 36 § andra stycket

text: LVU. Nämnden gjorde inte någon anmälan till länsrätten om behov

text: av offentligt biträde innan beslutet fattades. Eftersom omständigheterna inte var sådana att det måste antas att behov av biträde saknades förtjänar nämnden kritik för sin underlåtenhet i detta avseende.

text: I sammanhanget kan följande tilläggas. Beslutet om att LVU-vården rörande AA skulle upphöra fattades sex dagar efter det att länsrätten hade beslutat att inhibera omplaceringsbeslutet. Att nämnden beslutade om LVU- vårdens upphörande innebar rent faktiskt att förvaltningsdomstolarna inte hade möjlighet att pröva omplaceringsfrågan materiellt. Det tidsmässiga sambandet inger farhågor om att beslutet fattades för att förhindra en sådan prövning. Jag anser mig dock inte ha tillräckligt underlag för att hävda att nämnden medvetet obstruerade i förhållande till domstolarna. Planeringen av överflyttningen till det nya familjehemmet, m.m. Som har framgått ovan anser jag att nämnden agerade felaktigt när den beslutade om omplacering trots att det inte fanns ett tillfredsställande underlag för beslutet. Oaktat min inställning vad gäller beslutet om omplacering vill jag uppehålla mig vid nämndens planering av och agerande i fråga om överflyttningen av AA till det nya familjehemmet.

text: Av journalanteckningarna i ärendet framgår att handläggande tjänstemän vid förvaltningen var av uppfattningen att omplaceringsprocessen måste få ta mycket lång tid. Handläggarnas tanke var bl.a. att förvaltningen med hjälp av en psykolog skulle arbeta för att få till stånd en dialog mellan den biologiska familjen och familjehemmet CC och DD Nämnden delade dock inte denna uppfattning utan ville genomföra överflyttningen snabbt. Det har framkommit att nämnden, när beslut om omplacering fattades den 4 december 2002, ansåg att omplaceringen skulle vara genomförd till den 13 december 2002. Som förhållandena utvecklade sig rent faktiskt kom AA inte att återvända till familjehemmet CC och DD efter att han den 21 december 2002 lämnades över till sin moster och morbror för att i deras hem ha umgänge med modern under juldagarna.

text: Situationen vid den aktuella omplaceringen kan jämföras med förhållandena vid hemflyttning av ett barn som under lång tid har vistats i ett familjehem. Vissa av de uttalanden som har gjorts i Socialstyrelsens allmänna råd (

text: SOSFS 1997:15

text: s. 76 f.) rörande socialtjänstens skyldigheter vid hemflyttning av barn är därför av intresse. Socialstyrelsen har bl.a. framhållit följande. Det åligger nämnden att hjälpa barnet och de tidigare familjehemsföräldrarna med separationen. Alla berörda parter bör vara införstådda med planeringen och generellt sett bör en successiv utökning av umgänget ske. Förberedelserna måste utgå från det enskilda barnet, dess situation, behov och inställning. Uppbrottet från familjehemmet kan för en del barn vara liktydigt med att lämna sina psykologiska föräldrar och ”fostersyskon” som upplevs som egna syskon. En hemflyttning som sker abrupt kan innebära en påtaglig risk för barnets hälsa eller utveckling.

text: I enlighet med det anförda kan det konstateras att en överflyttning till ett nytt familjehem behöver förberedas på ett aktivt och insiktsfullt sätt. Arten och omfattningen av förberedelserna samt den tid som erfordras blir beroende av omständigheterna i det enskilda fallet. Det är socialnämnden som har ansvaret för planeringen och den bör göras i samråd med alla inblandade.

text: Vid tidpunkten för den aktuella omplaceringen hade AA, som då bara var drygt två år, bott i familjehemmet CC och DD i ett år. Såvitt har framkommit hade AA före omplaceringsbeslutet träffat det nya familjehemmet, dvs. sin moster och morbror, i begränsad utsträckning. Varken av remissvaret eller av handlingarna i övrigt framgår varför nämnden ansåg att överflyttningen av AA var så brådskande. Enligt min uppfattning brast nämnden allvarligt i sina åligganden vad gällde överflyttningen till det nya familjehemmet.

text: Stöd och uppföljning efter överflyttningen till det nya familjehemmet Det är av synnerlig vikt att ett barn som under lång tid har vistats som en del av en familj bereds möjligheter att efter en omplacering behålla kontakten med de personer som under familjehemsplaceringen har utgjort barnets trygghet. Det ingår som ett led i socialtjänstens åligganden att medverka till det.

text: I ärendet föreligger delvis motstridiga uppgifter när det gäller hur nämnden agerade för att kontakten mellan AA och familjehemmet CC och DD skulle kunna bibehållas efter omplaceringen. Jag har inte funnit tillräcklig anledning att vidta någon ytterligare åtgärd i den delen.


avgjordAv: Cecilia Nordenfelt

publisher: Justitieombudsmannen

title: Kritik mot Försvarsmakten, Livgardet, för ändring av ett meddelat beslut till nackdel för den enskilde m.m.

org: jo

text: Anmälan

type: rubrik

text: I en anmälan, som kom in till JO den 8 januari 2007, klagade AA på ryttmästaren BB, Livgardet, med anledning av ett beslut fattat av denne den 5 juni 2006 gentemot AA:s son CC. Han klagade vidare på det sätt som ärendet därefter handlagts och anförde bl.a. följande. CC utbildades till militärpolis vid Livgardet och avslutade sin tjänstgöring den 24 maj 2006, varvid han tilldelades betyg och en värnpliktsmedalj. Tidigt på morgonen påföljande dag blev han indragen i en händelse utanför Stockholms slott där soldater från en annan skvadron inom Livgardet fullgjorde vakttjänstgöring. En av deltagarna i CC:s sällskap uppträdde därvid klandervärt och uttalade sig nedsättande om dem som ingick i vaktstyrkan och överskred vidare en bevakningslinje som var särskilt utmärkt på marken och som inte fick överskridas av civila. Ett mycket hårdhänt ingripande skedde då, något som kritiserades av CC i förhållande till vaktstyrkans chef. I beslutet den 5 juni 2006 angavs att han, på grund av sitt förehavande på Stockholms slott på morgonen den 25 maj 2006, inte längre bedömdes som lämplig att tjänstgöra som militärpolis i Försvarsmakten, att han inte längre var kvalificerad att söka internationell tjänst och att han skulle skicka in sitt nuvarande betyg och sin värnpliktsmedalj i ett bifogat kuvert.

type: stycke

text: AA:s klagomål kan sammanfattas enligt följande.

text: 1. Det kan ifrågasättas om BB var behörig att vidta åtgärder med anledning av en händelse den 25 maj 2006, dvs. efter det att militärtjänstgöringen hade avslutats.

text: 2. Beslutet den 5 juni 2006 fattades utan att CC bereddes tillfälle att yttra sig över händelsen eller över den information som BB fått genom kontakter med andra. BB fann inte heller anledning att utreda varför CC yttrade sig vid det aktuella tillfället, vilket särskilt med hänsyn till det betyg han tidigare erhållit borde ha gjorts. Beslutsunderlaget var således ofullständigt.

text: 3. CC tillskrev BB vid två tillfällen, den 11 juni 2006 och den 30 oktober 2006, och lämnade sin syn på händelsen. BB har inte kommenterat dessa uppgifter.

text: 4. BB var inte behörig att ålägga CC att återställa den värnpliktsmedalj som tilldelats honom då truppen hemförlovades den 24 maj 2006.

text: Utredning

text: Försvarsmakten anmodades att yttra sig över det som AA hade framfört.

text: I ett remissvar den 23 februari 2007 anförde Försvarsmakten, Högkvarteret, genom överbefälhavaren general DD, bl.a. följande (bilagda handlingar har här utelämnats).

text: Redogörelse för bakgrunden

text: CC genomförde sin militära grundutbildning som gruppbefälsuttagen vid Militärpolisen under perioden 1 augusti 2005 till den 26 maj 2006. Grundutbildningen fullgjordes vid Livgardet. Den 24 maj avslutades CC:s tjänstgöring trots att han genom Pliktverkets beslut var inskriven för tjänstgöring fram till den 26 maj 2006. Anledningen till att CC utryckningsrapporterades med fullgjord utbildning redan den 24 maj var att den 25 maj var helgdag varför CC och övriga värnpliktiga erhöll tjänstledighet den 25 och den 26 maj 2006. Före det att CC avslutade sin tjänstgöring erhöll han sitt militära betyg vilket var daterat den 17 maj 2006. Under kvällen den 24 maj 2006 rapporterade vakthavande officeren vid Stockholms slott att CC och två kamrater hade uppträtt olämpligt och stört de värnpliktiga posterna vid slottet (bilaga 3 till Livgardets yttrande). Mot bakgrund av rapporten beslutade CC:s kompanichef, ryttmästare BB, genom en skrivelse till CC daterad den 5 juni 2006 att sänka CC:s militära betyg avseende lämplighet från betyget 8 till 5. Sänkningen av betyget innebar att CC kom att bedömas som godkänd i stället för det tidigare betyget, väl godkänd, samt att CC inte längre var kvalificerad för internationell tjänst. BB angav även i skrivelsen sitt beslut att CC skulle återlämna den medalj som han erhållit med anledning av sin värnpliktstjänstgöring. CC ifrågasatte BB:s beslut i en skrivelse den 11 juni 2006 men erhöll inte något svar från BB eller Livgardet. Mot den bakgrunden vände sig CC den 16 juli 2006 till Överbefälhavaren och begärde en utredning i ärendet. Efter utredning i ärendet fann Försvarsmakten i en skrivelse den 10 oktober 2006 (bilaga 2) att Livgardet inte ägt rätt att återkalla den medalj som CC erhållit. Vidare konstaterade Försvarsmakten att det av Högkvarterets utredning framkommit att BB inte erhållit CC:s skrivelse och vidarebefordrade därför en kopia av CC:s brev till BB för handläggning. BB besvarade därefter CC:s skrivelse den 23 oktober 2006 samt den 23 november 2006 (bilaga 1 och 2 till Livgardets yttrande).

text: Försvarsmaktens bedömning

text: Av

text: 4 kap. 6 § i förordning (1995:238)

text: om totalförsvarsplikt framgår att tjänstgöringstiden för en värnpliktig slutar den dag den värnpliktige enligt inkallelse avslutar sin tjänstgöring. CC var enligt beslut av Pliktverket inskriven för tjänstgöring fram till och med den 26 maj 2007 och omfattades följaktligen av bl.a. lagen om totalförsvarsplikt vid den tidpunkt när han rapporterades av vaktchefen vid

text: Stockholms slott. CC stod följaktligen under BB:s befäl vid tiden för den rapporterade händelsen och chefen för Livgardet eller BB hade exempelvis ägt rätt att med stöd av lagen (

text: ) om disciplinansvar inom totalförsvaret kunnat pröva CC:s agerande disciplinärt. BB var följaktligen militär chef för CC till och med den 26 maj 2006 trots att CC hade avrustat och utryckningsrapporterats från Livgardet. I fråga om de beslut som BB fattade genom skrivelsen den 5 juni 2005 så konstaterade Försvarsmakten genom skrivelsen den 10 oktober 2006 att BB inte ägde rätt att återkalla den värnpliktsmedalj CC tidigare erhållit. Av Tjänstemeddelande för Försvarsmakten den 26 februari 2003 framgår att medalj skall tilldelas värnpliktig som belöning för fullgjord värnpliktsutbildning om han eller hon erhållit värnpliktsbetyg 10-5-5. CC hade följaktligen rätt att behålla den värnpliktsmedalj han tidigare erhållit och enligt Försvarsmaktens mening är det över huvud taget inte möjligt att i efterhand återkalla en tilldelad medalj på grund av en senare inträffad händelse. BB ägde inte heller rätt att i efterhand ändra det värnpliktsbetyg CC erhållit. Försvarsmakten har visserligen i ett flertal fall beslutat att ompröva beslutade värnpliktsbetyg och dessa omprövningar har då normalt också gjorts av det befäl som ursprungligen beslutade om det tidigare betyget (jfr JO beslut 2000/01 s. 260). En omprövning skall dock alltid följa bestämmelserna i

text: förvaltningslagen (1986:223)

text: (FL). Av

text: 27 §

text: FL framgår att en omprövning av ett betyg förutsätter att det ursprungliga betyget var uppenbart oriktigt men även att betyget kan ändras utan att det blir till nackdel för någon enskild part. Bestämmelserna i FL gäller dock under förutsättning att det tidigare betyget meddelats CC. Av utredningen framgår att betyget 10-8-8 skriftligen hade överlämnats till CC före den 24 maj 2006. Det ursprungliga betyget var följaktligen i förvaltningsrättslig mening delgivet CC. Den ändring av betyget till 10-5-8 som BB beslutade var dessutom till uppenbar nackdel för CC och mot den bakgrunden förelåg inte rättslig grund för BB att ändra det betyg CC tidigare erhållit (jfr

text: JO 2000/01 s. 434

text: ). Försvarsmakten kommer mot denna bakgrund att tillse att CC erhåller det ursprungligt beslutade värnpliktsbetyget 10-8-8. I fråga om BB:s handläggning vid omprövningen av CC:s värnpliktsbetyg så kan konstateras att det i

text: förvaltningslagen

text: inte föreligger några uttryckliga bestämmelser om skyldighet att kommunicera med berörda parter (jfr

text: prop. 1985/86:80 s. 79

text: ). Detta sammanhänger med att en begäran om omprövning normalt begärs av den part som önskar en omprövning. Part som berörs av en omprövning är därför normalt helt införstådd med innehållet i handlingarna i det ärende som är föremål för omprövning. Enligt Försvarsmaktens uppfattning måste emellertid

text: 16 § förvaltningslagen

text: ges motsvarande tillämpning även vid en omprövning enligt

text: 27 §

text: om det tillförs uppgifter i ärendet som part inte äger kännedom om. Mot denna bakgrund är det Försvarsmaktens uppfattning att BB borde ha underrättat CC om innehållet i vaktchefens rapport och även givit CC möjlighet att yttra sig över vad som sägs i rapporten. Försvarsmakten finner sammanfattningsvis att ryttmästare BB var militär chef för CC fram till den 26 maj 2006. BB ägde emellertid inte rätt att återkalla CC:s värnpliktsmedalj och inte heller rätt att besluta om att sänka hans redan meddelade värnpliktsbetyg. BB borde även ha givit CC tillfälle att yttra sig över den rapport som vaktchefen upprättat och som var underlag för BB:s beslut, före det att BB beslutade i ärendet. – – –

text: I bilaga 1 till remissvaret, yttrande från Försvarsmakten, Livgardet, den 8 februari 2007, anfördes följande angående att BB inte tagit del av CC:s brev den 11 juni 2006 förrän i oktober 2006. – – –

text: Livgardet finner dock anledning att se självkritiskt på den tidsmässiga hanteringen av korrespondensen. Alltför lång tid har åtgått i posthanteringen. Detta faktum kan dock inte belasta den anmälde officeren utan skall bli en fråga för översyn av våra administrativa rutiner. – – – I bilaga 2 till remissvaret, skrivelse från Försvarsmakten, Högkvarteret, genom Försvarsmaktens utbildningsinspektör, brigadgeneral EE, till CC den 10 oktober 2006, anfördes bl.a. följande. – – –

text: Slutsats

text: Då Du ryckte in som gruppbefäl (PA805) och ryckte ut som ställföreträdande gruppchef (PA805 371) så har ingen ändring av värnpliktsnivån skett (”degradering”). Vidare har Livgardet enligt gällande praxis rätt att ändra vitsorden ända fram till och med utryckningsdagen. Dock äger inte Livgardet rätt att återkalla Din värnpliktsmedalj då Du fortfarande har erhållit fullt godkända vitsord, vilket innebär att Du inte skall återlämna densamma. Enligt

text: 4 § Förvaltningslagen (1986:223)

text: skall frågor från enskilda besvaras så snart som möjligt. Enligt uppgift från major BB så har han inte fått Ditt brev daterat den 11 juni 2006. Högkvarteret kommer därför att vidarebefordra detta brev till honom för handläggning. – – –

text: AA yttrade sig över remissvaret.

text: I beslut den 26 september 2007 anförde JO Nordenfelt följande.

text: Bedömning

text: 1. Omprövning av betyget Av

text: 5 kap. 6 § förordningen (1995:238)

text: Jag finner inte skäl att ifrågasätta vad som anges i remissvaret om att CC var inskriven för tjänstgöring fram till och med den 26 maj 2007 och följaktligen i och för sig omfattades av bl.a. lagen om totalförsvarsplikt vid den tidpunkt när han rapporterades av vaktchefen vid Stockholms slott.

text: Av utredningen framgår att CC delgavs sitt betyg före den 24 maj 2006, dvs. den dag som han rent faktiskt avslutade sin tjänstgöring. En omprövning av detta kan därför, som anges i remissvaret, endast ske under vissa speciella omständigheter.

text: I

text: 27 § förvaltningslagen (1986:223)

text: anges att om en myndighet finner att ett beslut, som den har meddelat som första instans, är uppenbart oriktigt på grund av nya omständigheter eller av någon annan anledning, skall myndigheten ändra beslutet, om det kan ske snabbt och enkelt och utan att det blir till nackdel för någon enskild

text: part. Skyldigheten gäller vidare även om beslutet överklagas, såvida inte klaganden begär att beslutet tills vidare inte skall gälla (inhibition).

text: Omprövningsskyldigheten enligt denna bestämmelse är en minimireglering. Den är inte avsedd att inskränka de omprövningsbefogenheter som myndigheterna har på sedvanerättslig grund (

text: prop. 1985/86:80, s. 39

text: och

text: ). Enligt praxis vinner ett gynnande beslut inom förvaltningsförfarandet i allmänhet rättskraft. Beslutet kan i princip inte återkallas eller ändras av beslutsmyndigheten. Endast om en författningsbestämmelse medger det, om det gynnande beslutet försetts med återkallelseförbehåll, om beslutet av säkerhetsskäl fortsättningsvis inte skall gälla eller om beslutet meddelats till följd av att den enskilde vilselett myndigheten kan det upphävas (Hellners/Malmqvist:

text: Förvaltningslagen

text: med kommentarer, andra upplagan, 2007, s. 37 f.).

text: I CC:s fall var de aktuella ändringarna till uppenbar nackdel för honom. Därmed var ändringen av hans värnpliktsbetyg inte en tillåten omprövning enligt

text: 27 § förvaltningslagen

text: . Det finns ingen specialförfattning som reglerar möjligheten att ändra ett meddelat betyg för en värnpliktig. Utredningen ger inte heller stöd för att någon av principerna om ändring av gynnande beslut kan vara tillämplig (jfr

text: JO 2000/01 s. 434

text: ). Jag instämmer således i bedömningen i remissvaret att det inte förelåg rättslig grund för BB att ändra det betyg CC tidigare erhållit. Jag är mycket kritisk till det inträffade. Jag finner det anmärkningsvärt att utredningen vid Försvarsmakten, Högkvarteret, som gjordes på begäran av CC under hösten 2006 inte uppmärksammade felet utan tvärtom konstaterade att Livgardet enligt gällande praxis har rätt att ändra vitsorden ända fram till och med utryckningsdagen. 2. Beslut utan hörande av CC Att närmare utreda handläggningens överensstämmelse med reglerna om omprövning enligt

text: 27 § förvaltningslagen

text: framstår inte som meningsfullt med hänsyn till att, som ovan redogjorts för, dessa inte varit tillämpliga. Jag vill dock framhålla att en handläggning som syftar till att besluta till nackdel för den enskilde i ett ärende utan att höra denne inte står i överensstämmelse vare sig med allmänna förvaltningsrättsliga principer eller med t.ex. de regler som enligt lagen (

text: ) om disciplinansvar inom totalförsvaret, m.m., gäller vid disciplinförfaranden.

text: 3. Begäran om återställande av medaljen

text: Försvarsmakten har anfört att CC haft rätt att behålla medaljen. Jag finner inte någon anledning att kommentera saken vidare.

text: 4. Besvarande av CC:s skrifter I

text: 4 § förvaltningslagen

text: anges bl.a. att frågor från enskilda skall besvaras så snart som möjligt.

text: Av utredningen framgår att BB inte erhållit CC:s skrift den 11 juni 2006 förrän i oktober 2006 i samband med Försvarsmaktens utredning. Jag delar Försvarsmaktens uppfattning att alltför lång tid har åtgått i posthanteringen internt hos Livgardet. För detta kan myndigheten inte undgå kritik. Mot bakgrund av vad som anges i bilagan till remissvaret om åtgärder för att förbättra rutinerna är något ytterligare uttalande från min sida inte påkallat.

text: Vad AA i övrigt har anfört om besvarandet av CC:s skrifter föranleder inte någon åtgärd från min sida. – – –

text: Sammanfattningsvis ger utredningen i ärendet vid handen att Försvarsmaktens handläggning av ärendet har varit förenad med stora brister. Jag utgår från att rutinerna numera är sådana att ett upprepande kan undvikas.

text: Med den kritik som ligger i det sagda avslutar jag ärendet.

type: avgorande


nyckelord:
Beslutsmotivering, utformning av beslut
Interimistiskt beslut
Långsam handläggning
Omprövning

title: Försäkringskassan har inte låtit ett provisoriskt beslut följas av ett slutligt. Även fråga om handläggningen av begäran om omprövning

text: Anmälan

text: I flera anmälningar till JO klagade AA genom sitt ombud BB bl.a. på Försäkringskassans handläggning av hans ärenden om underhållsstöd avseende hans bägge döttrar. Han anförde bl.a. att underhållsstöd, i strid med reglerna, hade utgått under tid som den äldsta dottern inte studerade och under tid som den yngsta dottern inte bodde hos boföräldern. Han anförde vidare att han hade skrivit till kassan utan att få svar och att handläggningen av ärendet om underhållsstöd avseende den yngsta dottern hade varit alltför långsam.

text: Utredning

text: Försäkringskassans akter i ärendena lånades in och granskades. Försäkringskassan anmodades därefter att yttra sig över följande.

text: 1. Försäkringskassan beslutade den 2 november 2006 att innehålla underhållsstödet till den äldsta dottern till dess slutligt beslut meddelats. Av de handlingar som JO haft att tillgå framgår inte om kassan därefter har fattat ett slutligt beslut i saken. 2. AA kom den 23 januari respektive den 20 februari 2007 (rätteligen den 21 februari 2007) in till kassan med begäran om omprövning anseende beslut om underhållsstöd till den äldsta dottern. Av de handlingar som JO haft att tillgå framgår inte klart på vilket sätt kassan avslutade de aktuella omprövningsärendena. 3. Försäkringskassan beslutade den 19 februari 2007 att inte längre betala underhållsstöd till den yngsta dottern. Beslutet motiverades med att rätten till underhållsstöd upphörde från och med juli 2006. AA har i anmälan ifrågasatt Försäkringskassans handläggningstid i denna del.

text: I sitt remissvar anförde Försäkringskassan, genom länsdirektören CC, följande. Till remissvaret bifogade Försäkringskassan bl.a. en redogörelse från försäkringskontoret Botkyrka (utelämnas här).

text: I anmälningar till JO den 26 februari och den 8 mars 2007 har AA – genom BB – framfört klagomål avseende Försäkringskassans handläggning i ärenden om underhållsstöd till hans döttrar. Med anledning av att JO anmodat Försäkringskassan att yttra sig vill Försäkringskassan anföra följande.

text: Länskontoret har på grund av JO:s remiss kontaktat Försäkringskontoret i Botkyrka avseende hanteringen av de aktuella ärendena. Punkt 1 och 2 avseende ärende om underhållsstöd till den äldsta dottern

text: Bakgrund

text: I ett provisoriskt beslut den 2 november 2006 beslutade Försäkringskassan att innehålla utbetalningen av underhållsstöd för att utreda varför dottern och boföräldern inte hade samma adress. Den 21 november 2006 meddelade boföräldern Försäkringskassan att dottern återigen blivit folkbokförd med henne. Den 21 november 2006 skickades meddelande till dottern och AA att Försäkringskassan återigen betalade ut underhållsstöd. Den 23 januari 2007 inkom AA till Försäkringskassan med en begäran om omprövning av meddelandet den 21 november 2006. Omprövningsenheten avregistrerade ärendet och återsände det till lokalkontoret med motiveringen att det inte går att ompröva ett meddelande. Ärendet avslutades på detta sätt. – – –

text: Yttrande

text: Länskontoret kan konstatera att det förekommit brist i handläggningen av ärendet såtillvida att ett slutligt beslut borde ha ersatt det provisoriska beslutet. Det meddelande som tillsänts AA kan inte anses uppfylla kraven på utformningen av ett slutligt beslut. Till följd av att inget slutligt beslut utgått har AA inte heller erhållit en formell fullföljdshänvisning för att därigenom kunna tillvarata sin rätt att begära omprövning. – – –

text: Länskontoret finner det beklagligt att den slutliga handläggningen i ärendet om utbetalning av underhållsstöd behäftats med ovan redogjorda fel. Av vikt är emellertid att påtala att det självklart inte är en generell uppfattning och arbetsmetod inom Försäkringskassan att enbart ett meddelande till den försäkrade i ärenden om fortsatt utbetalning av underhållstöd är fullgod ersättning för ett slutligt beslut. Den felaktiga handläggningen i ärendet måste dessvärre tillskrivas den mänskliga faktorn och länskontoret har varit i kontakt med det berörda försäkringskontoret för att fastställa korrekta rutiner. Försäkringskontoret uppgav därvid att det aktuella ärendet – av okänd anledning – avvikit från de fastlagda rutinerna avseende handläggningen av provisoriska och slutliga beslut. Försäkringskontoret har korrigerat ärendet genom att fatta ett slutligt beslut med besvärshänvisning. Beslutet har sänts ut till AA och till hans dotter den 13 juni 2007. I och med denna hantering får ärendet anses avslutat. Punkt 3 avseende Försäkringskassans handläggningstid i ärende om underhållsstöd

text: till den yngsta dottern

text: Bakgrund

text: Länskontoret hänvisar i denna del till den utförliga redogörelse som Försäkringskontoret Botkyrka har lämnat (…).

text: Yttrande

text: Av försäkringskontorets utredning framgår att ärendet initierades den 29 november 2006, att provisoriskt beslut fattades den 12 januari 2007 och att slutligt beslut efter omprövning fattades den 19 februari 2007. Handläggande tjänsteman hade semester knappt två veckor under julhelgen men återupptog handläggningen av ärendet samma dag hon återgick i tjänst. Enligt Försäkringskassans utredning framkommer inte annat än att dröjsmålet i handläggningen inte avviker från vad som får anses vara normalt vid rådande omständigheter. Ärendet har inte blivit liggande utan åtgärd – bortsett från tid då handläggare varit frånvarande till följd av semester – och

text: handläggningstiden kan inte anses som annat än rimlig i förhållande till den aktivitet som förekommit i ärendet. AA kommenterade remissvaret. Han har därefter inkommit med ytterligare handlingar vilka dock inte har föranlett någon åtgärd från min sida.

text: Bedömning

text: Försäkringskassans underlåtenhet att fatta ett slutligt beslut Under vissa angivna förutsättningar har Försäkringskassan möjlighet att fatta tillfälliga, s.k. provisoriska, beslut. Ett sådant måste emellertid alltid åtföljas av ett slutligt beslut. Det slutliga beslutet ska omfatta ett ställningstagande till vad som tidigare beslutats provisoriskt.

text: Försäkringskassans provisoriska beslut den 2 november 2006 följdes emellertid endast av en skrivelse den 21 november 2006 rubricerad ”Meddelande om förlängt underhållsstöd” i vilken uppgavs att underhållsstöd skulle fortsätta utgå ”enligt ursprungsbeslut”. Något formenligt slutligt beslut försett med besvärshänvisning fattades inte. Som Försäkringskassan anför i sitt remissvar medförde denna underlåtenhet att AA gick miste om möjligheten att få beslutet omprövat. Att Försäkringskassan numera, den 13 juni 2007, har fattat ett slutligt och omprövningsbart beslut i ärendet medför inte att kassan kan undgå kritik för sitt agerande. Begäran om omprövning inkommen den 23 januari 2007 I en skrivelse inkommen till Försäkringskassan den 23 januari 2007 uppgav AA att han begärde omprövning av kassans beslut om underhållsstöd avseende den äldsta dottern. Försäkringskassan uppfattade skrivelsen som en begäran om omprövning av meddelandet den 21 november 2006. Länskontoret, omprövningsenheten, konstaterade den 31 januari 2007 att ett meddelande inte kan omprövas och att det provisoriska beslutet skulle ha följts av ett slutligt beslut. Denna upplysning till trots avslutade försäkringskontoret ärendet utan någon vidare åtgärd. Jag finner detta ytterst anmärkningsvärt. Enligt min mening borde för övrigt AA:s begäran om omprövning den 23 januari 2007, som inte refererar till meddelandet, i första hand ha uppfattats som en begäran om omprövning av det ursprungliga beslutet att bevilja underhållsstöd och därmed i vart fall ha föranlett en prövning enligt

text: 20 kap. 10 a § lagen (1962:381)

text: om allmän försäkring (AFL). Jag ser allvarligt på de brister som förekommit vid hanteringen av AA:s begäran om omprövning.

text: Begäran om omprövning inkommen den 21 februari 2007 Länskontoret har inte kommenterat den begäran om omprövning som inkom den 21 februari 2007 i sitt remissvar. Av försäkringskontorets yttrande framgår emellertid följande.

text: I en skrivelse inkommen till Försäkringskassan den 21 februari 2007, rubricerad ”Omprövning av beslut”, begärde AA, utan att referera till något specifikt beslut, att kassan skulle utreda huruvida han hade ”blivit ålagd att betala underhåll till vårdnadshavaren” under den period då hans äldsta dotter inte bodde hos

text: boföräldern. Försäkringskassan meddelade AA muntligen att hans begäran om omprövning hade kommit in för sent men att man ändå skulle göra den begärda utredningen. Den 6 mars 2007 erhöll AA ett skriftligt besked om vad kassans utredning hade utvisat.

text: Jag vill i detta sammanhang endast påminna om att för det fall Försäkringskassan finner att en begäran om omprövning har kommit in för sent, detta ska meddelas den försäkrade skriftligt. Ett sådant avvisningsbeslut ska dessutom vara försett med besvärshänvisning.

text: Handläggningstiden m.m. Av utredningen i ärendet framgår att AA den 29 november 2006 meddelade Försäkringskassan att hans yngsta dotter inte längre bodde hos boföräldern utan i ett boende i kommunens regi. Samma dag sände kassan en skriftlig förfrågan till boföräldern. Något svar från boföräldern inkom inte. Kassan vidtog därefter inte någon ytterligare åtgärd. Enligt Försäkringskassans journalanteckningar kontaktade AA åter kassan den 20 december 2006. Han uppgav då namnet på den handläggare hos kommunen som ansvarade för dotterns ärende samt upplyste om på vilket ungdomshem dottern vistades. Samtalet noterades men föranledde inte någon åtgärd från kassans sida. Den 12 januari 2007 kontaktade Försäkringskassan kommunens handläggare som bekräftade att dottern vistades på ungdomshem och upplyste att hon hade bott där sedan den 5 juni 2006. Samma dag beslutade Försäkringskassan provisoriskt att tills vidare inte betala ut underhållsstöd. Den 19 januari 2007 inkom AA med en begäran om omprövning. Den 30 januari 2007 beslutade Försäkringskassan att inte ändra det provisoriska beslutet. Slutligt beslut fattades den 19 februari 2007.

text: I sitt remissvar anför Försäkringskassan att ärendet inte blev liggande utan åtgärd bortsett från knappa två veckor över julhelgen då handläggaren hade semester. Utöver att den 29 november 2006 tillskriva boföräldern vidtog emellertid inte Försäkringskassan, såvitt framgår av journalanteckningarna, någon åtgärd i ärendet förrän den 12 januari 2007. Den passivitet som inledningsvis förevarit i ärendet är inte acceptabel.

text: Utöver vad som hitintills anförts finns anledning att kommentera utformningen av Försäkringskassans provisoriska beslut den 12 januari 2007. Under rubriken ”Provisoriskt beslut” angavs att kassan beslutat att tills vidare inte betala ut underhållsstöd. Ett sådant beslut kan inte sägas ha gått en bidragsskyldig förälder emot och kan därför inte överklagas av honom (

text: 22 § förvaltningslagen

text: [1986:223]). I samma beslut, under rubriken ”Försäkringskassans motivering” uppgavs emellertid bl.a. att ”Barnet har rätt till underhållsstöd för juni–augusti 2006 samt december 2006–januari 2007.” AA uppfattade detta som att kassan redan genom det provisoriska beslutet hade tagit ställning till dotterns rätt att behålla underhållsstödet under den gångna ferietiden. Det var denna del som AA vände sig mot i sin begäran om omprövning.

text: Den otydlighet som uppkommit genom att Försäkringskassan i sin motivering har lagt in en uppgift som ger intryck av att vara ett självständigt beslut, medförde alltså att AA begärde omprövning av ett beslut som inte gått honom emot. Försäkringskassan företog dessutom, i stället för att avvisa AA:s begäran, den begärda omprövningen. För att undvika detta slag av omotiverad och felaktig handläggning, samt i värsta fall rättsförluster för den enskilde, är det av största vikt att en beslutsunderrättelse formuleras på ett sätt som utesluter tveksamheter kring beslutets omfattning.

text: Vad som i övrigt förevarit i ärendet föranleder inte något uttalande från min sida.


avgjordAv: Stf justitieombudsmannen Karin Almgren

nyckelord:
Grundläggande fri- och rättigheter
Häkte

title: Uttalanden med anledning av att intagna i ett häkte endast erbjuds en frukt i veckan

sammanfattning: Intagna i häktet Göteborg erbjuds som utgångspunkt endast en frukt i veckan. JO uttalar att hon har full förståelse för att intagna anser att det är för lite. Kriminalvården måste särskilt uppmärksamma när brister som rör kosten påtalas och inte nonchalera uppgifter om att intagna får för lite mat och frukt. JO påminner myndigheten om att ta dessa frågor på allvar och löpande göra nödvändiga uppföljningar och omprövningar både på nationell nivå och vid enskilda verksamhetsställen.

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO förde AA fram klagomål mot Kriminalvården, häktet Göteborg, och uppgav i huvudsak följande.

text: Häktet har nyligen beslutat att dela ut endast en frukt i veckan till de intagna i stället för som tidigare en om dagen. Det behövs mer än så, eftersom det inte finns någon frukt att köpa i kiosken och det hinner gå 16 timmar mellan middag och frukost dagen därpå.

text: Utredning

text: Inledningsvis inhämtades muntliga upplysningar från en kriminalvårdsinspektör, som uppgav i huvudsak att intagna av ekonomiska skäl endast får en frukt i veckan och att intagna under 18 år erbjuds frukt dagligen.

text: JO begärde därefter att Kriminalvården skulle yttra sig över det som förts fram i anmälan. Kriminalvården, region Väst, genom regionchefen, anförde i huvudsak följande.

text: Sakförhållanden

text: Kompletterande uppgifter om sakförhållanden har inhämtats från häkteschefen vid häktet Göteborg. Berörd befattningshavare har därigenom beretts tillfälle att lämna synpunkter på det som har framförts. Genom utredningen har sammanfattningsvis följande framkommit: Vid inskrivning på häktet Göteborg tillfrågas den intagne om specialkost kopplad till hälsa (t.ex. diabetes, graviditet), allergier eller kultur/religion. Valet

text: registreras i kriminalvårdsregistret (KVR), och köket tillreder anpassad kost utifrån dessa uppgifter, som uppdateras vid behov. Normalkosten är allsidig och följer Livsmedelsverkets näringsrekommendationer. Rekommendationerna gäller för friska människor med normal aktivitet. I rekommendationerna anges vad en person i genomsnitt behöver av energi och näringsämnen för tillväxt och livsfunktioner. Livsmedelsverket rekommenderar ett dagligt intag av 500 g frukt/ grönt per dag. Måltiderna planeras för att uppfylla det dagliga behovet av energi och näringsämnen, inklusive Livsmedelsverkets rekommenderade 500 g frukt och grönsaker per dag. Häktet serverar grönsaker vid lunch och middag samt en frukt i veckan. Exempel på grönsaker är kål, broccoli, morötter och rödbetor, medan frukten kan vara äpple, banan eller apelsin. Kosten varierar dagligen men täcker sammantaget näringsrekommendationerna. Utöver Livsmedelsverkets rekommendationer komponeras måltiderna på häktet Göteborg, i den utsträckning det är möjligt, så att intagna med diabetes och/ eller laktosintolerans utan större förändringar i sin dagliga kosthållning kan äta de huvudalternativ som tillhandahålls. Hösten 2024 beslutas en ändring av tillhandahållande av frukt på häktet Göteborg. Beslutet grundade sig i en översyn av livsmedelsbudgeten. Häktet Göteborg hade under året haft ett stort underskott sett till livsmedelsbudgeten. Underskottet gick till stor del att förklara med de kraftigt ökade matpriser som råder i samhället i stort. Kostplanering på häktet Göteborg sågs över vilket påvisade att de måltider som serverades, och fortsatt serveras redan uppfyllde det rekommenderade näringsbehov gällande frukt/ grönt som Livsmedelsverket ställer. Häktet bedömer att det därmed inte finns något näringsmässigt motiverat behov av att tillhandahålla frukt dagligen. Budgetunderskottet, i kombination med att den kost som tillhandahålls på häktet Göteborg redan innehöll rekommenderad näringsmängd, medförde bedömningen att häktet bör ha ett mer restriktivt tillhandahållande av frukt.

text: Av Kriminalvårdens handbok för kök och kost (

text: ) framkommer bland annat följande

text: Kriminalvården ansvarar för att tillgodose de intagnas behov av en varierad och näringsriktig kost. Intagna i anstalt och häkte kan inte på samma sätt som icke frihetsberövade personer påverka och styra över innehållet i sina måltider eller avgöra vid vilka tidpunkter mat intas. Det är därför viktigt att den mat som Kriminalvården tillagar och serverar motsvarar Livsmedelsverkets kost- och näringsrekommendationer. Dessa rekommendationer ger näringsmässiga riktlinjer för en kost som utgör underlag för en generellt god hälsa. En kost planerad utifrån rekommendationerna ger förutsättningar för god hälsa och minskar risken för kostrelaterade sjukdomar. Kostens sammansättning varierar från måltid till måltid och från dag till dag men sammantaget under en längre period (minst en vecka) täcker rekommendationerna det totala näringsbehovet.

text: Av Kriminalvårdens handbok för kiosk (

text: ) framgår bland annat följande

text: Kriminalvården ansvarar för att tillgodose de intagnas behov av en varierad och näringsriktig kost och ett grundutbud av hygienprodukter. Det utbud som erbjuds i kiosken ska komplettera det utbud som Kriminalvården tillhandahåller. Kioskutbudet ska inte möjliggöra inköp av måltider utan i stället ge möjlighet för intagna i anstalt och häkte att inhandla godsaker, hygienartiklar och tobaksvaror, utifrån egna preferenser. För att skapa en likvärdighet mellan verksamhetsställen, minska matsvinn och säkerställa en god livsmedelshygien ska kioskutbudet vara begränsat till kioskvaror, inga livsmedel som kräver kyl eller frys ska säljas. Därtill beslutas produktutbudet med hänsyn till säkerhetsmässiga aspekter och allergier. Kriminalvårdens huvudkontor upphandlar leverantör av kioskvaror. Avtalet som tecknas ska tillse kioskvaror för samtliga anstalter och häkten och

text: följa reglering i denna handbok. Avtalet ska reglera leverantörens åtaganden avseende tider, sortiment och säkerhet.

text: Rättslig reglering

text: Enligt

text: 1 kap. 4 § häkteslagen (2010:611)

text: ska varje intagen bemötas med respekt för sitt människovärde och med förståelse för de särskilda svårigheter som är förenade med frihetsberövandet. Av 1 kap. 12 § Kriminalvårdens föreskrifter och allmänna råd (

text: KVFS 2011:2

text: ) om häkte framgår att den intagne har rätt att få mat som är anpassad efter hans eller hennes medicinska behov. I den utsträckning det är möjligt ska hänsyn även tas till den intagnes religion. En intagen har dock alltid rätt att få vegetarisk mat. En intagen har rätt att få mat vid sedvanliga mattider. Den intagne ska dock ges möjlighet att inta sina måltider vid tider som är anpassade efter hans eller hennes medicinska behov eller religion. En intagen har rätt att under sin fritid själv bereda eller få varm dryck, om det inte kan äventyra ordningen eller säkerheten. Enligt de europeiska fängelsereglerna gäller följande i fråga om mathållning. De intagna ska erbjudas en näringsriktig kost som är anpassad till deras ålder, hälsa, fysiska kondition, religion, kultur och arten av det arbete de utför. Kraven på en näringsriktig kost, inklusive dess lägsta energi- och proteininnehåll, ska regleras av nationell lagstiftning. Maten ska tillagas och serveras på ett hygieniskt sätt. Tre måltider ska tillhandahållas per dag med rimliga tidsintervall, Rent dricksvatten ska alltid finnas tillgängligt för de intagna. Läkare eller legitimerad sjuksköterska ska föreskriva en ändrad diet för en viss intagen om det krävs av medicinska skäl.[1]

text: Kriminalvårdens bedömning

text: Av utredningen i ärendet framgår att häktet Göteborg följer framtagen handbok på området avseende tillhandahållandet av en näringsrik och varierad kost. Det kan konstateras att intagna förvisso inte erbjuds frukt dagligen. Av häkteschefens yttrande i ärendet framgår emellertid att en översyn av kostplaneringen på häktet gjort gällande att ordinarie tillhandahållande av måltider uppfyller de näringsrekommendationer som förordas av Livsmedelsverket. Häktet förefaller därutöver ha välfungerande rutiner kopplade till kosthållning, med möjlighet till individuell anpassning utifrån till exempel somatiska hälsotillstånd. Gällande kioskutbudet på häktet Göteborg kan det konstateras att Kriminalvårdens kiosk är centralt upphandlad. Kioskutbudet är centralt styrt. Frukt tillhandahålls inte genom kioskverksamheten. Häktet Göteborg saknar därmed förmåga att själva påverka kioskutbudet i detta avseende. Sammantaget bedöms det därmed inte ha framkommit några brister i häktets hantering avseende begränsningen gällande tillgången på frukt. Berörd befattningshavare har fått del av myndighetens remissvar. [1] Avser regel 22 i bilagan till Europarådets ministerkommittés rekommendation (2006) till medlemsstaterna avseende de europeiska fängelsereglerna.

text: AA fick tillfälle att kommentera Kriminalvårdens yttrande.

text: Bedömning

text: Kriminalvården har redogjort för relevant rättslig reglering.

text: JO har under en längre tid regelbundet tagit emot anmälningar som rör mathållningen inom kriminalvården. JO Katarina Påhlsson har också tidigare utrett sådana frågor (se JO:s beslut den 10 november 2022, dnr

text: m.fl.). Ett vanligt klagomål är att intagna serveras för lite mat och inte sällan beskrivs en

text: brist på frukt och grönt. Även kriminalvårdspersonal har gett uttryck för oro i dessa frågor. Ett exempel är att det vid inspektionen av anstalten Skänninge i november 2021 kom fram att intagna bara erbjuds fyra frukter i veckan (se protokollet i dnr 8042-2021).

text: I detta fall har häktet Göteborg valt att gå ännu längre och erbjuder som utgångspunkt intagna endast en frukt i veckan. Skälen till detta är enligt häkteschefen ett underskott i livsmedelsbudgeten och att maten som serveras redan innehåller det dagliga behovet av energi och näringsämnen, inklusive den av Livsmedelsverkets rekommenderade mängden frukt och grönt per dag. Även om det inte finns anledning att ifrågasätta dessa uppgifter vill jag göra några påpekanden.

text: Jag har full förståelse för att intagna anser att det är för lite med endast en frukt i veckan. Mathållningen är en av flera samverkande faktorer som påverkar de intagnas förhållanden inom kriminalvården. Tillgången till frukt är en annan. Kriminalvården har sedan en tid tillbaka begränsat denna genom att inte längre inkludera frukt i kioskutbudet. Det förhållandet att intagna inte längre kan göra sådana kompletterande inköp är som JO tidigare har uttalat inte helt oproblematiskt (se beslutet den 10 november 2022). Särskilt gäller detta om verksamhetsstället har valt att erbjuda intagna frukt mera sällan, t.ex. endast en gång i veckan.

text: Som JO tidigare har påpekat måste Kriminalvården särskilt uppmärksamma när brister som rör kosten påtalas och inte nonchalera uppgifter om att intagna får för lite mat och frukt. Detta ärende är dock bara ett exempel på att JO beklagligt nog fortfarande får många klagomål om sådana frågor, som i botten handlar om ett grundläggande mänskligt behov. Jag vill mot den bakgrunden påminna Kriminalvården om att ta dessa frågor på allvar och löpande göra nödvändiga uppföljningar och omprövningar både på nationell nivå och vid enskilda verksamhetsställen.

text: Avslutningsvis vill jag lyfta fram att det är positivt att häktet verkar ha väl fungerande rutiner för individuell anpassning av tillgången till frukt.

text: Ärendet avslutas.

text: Beslutet har fattats av stf JO Karin Almgren. Dokumentet har fastställts digitalt och har ingen underskrift.

text: Rättssakkunniga Johannes Aronsson har föredragit ärendet och tf. byråchefen Jörgen Buhre har deltagit i beredningen.


title: Till följd av en synnerligen ansträngd bemannings- och arbets-situation har tingsrättsdomare undgått kritik för långsam handläggning

sammanfattning: ChefsJO har i sin granskning av två dispositiva tvistemål vid Hälsinglands tingsrätt funnit att handläggningen har varit både bristfällig och långsam. Tingsrätten har under 2024 haft en ordinarie rådman i tjänst och tre rådmanstjänster har stått vakanta. I början av det året drogs även de två fiskalstjänsterna in. Den dömande verksamheten har i stor utsträckning bedrivits av tillresta domare från en förstärkningsstyrka vid Domstolsverket. Mot bakgrund av det som kommit fram om bemannings- och arbetssituationen vid tingsrätten anser chefsJO att förhållandena har varit sådana att det har varit mycket svårt, närmast ogörligt, för domarna att i varje enskilt mål kunna leva upp till de krav som kan ställas på handläggningen. Tingsrätten har haft tre olika domstolschefer under den aktuella perioden. Det mycket ansträngda bemannings- och arbetsläget har inneburit att den som för tillfället varit domstolschef har haft stora svårigheter att agera och vidta åtgärder när ett mål inte kunnat avgöras inom rimlig tid. ChefsJO är kritisk till hur de två tvistemålen har handlagts men har med hänsyn till det som kommit fram om situationen vid domstolen likväl inte funnit anledning att rikta kritik mot någon befattningshavare som står under hans tillsyn. ChefsJO konstaterar att situationen vid tingsrätten är mycket bekymmersam och skickar en kopia av beslutet till bl.a. regeringen och Domstolsverket för kännedom.

text: [P]

text: Chefsjustitieombudsmannen Erik Nymansson

text: Till följd av en synnerligen ansträngd bemannings- och arbetssituation har tingsrättsdomare undgått kritik för långsam handläggning

text: Anmälningarna

text: I två anmälningar till JO som inkom den 23 oktober 2024 och den 20 januari

text: 2025 klagade AA (dnr 9421-2024) respektive BB (dnr 661-2025) på Hälsinglands tingsrätt angående handläggning av två tvistemål.

text: AA anförde bl.a. följande (mål 1). Hennes syster CC är kärande i ett tvistemål vid tingsrätten. Handläggningen av målet har dragit ut på tiden och domstolen har inte heller besvarat deras kontaktförsök.

text: BB anförde bl.a. följande (mål 2). Han lämnade in en ansökan om stämning till tingsrätten i september 2024 och tingsrätten har fortfarande inte utfärdat stämning i målet.

text: Utredning

text: Mål 1 (dnr 9421-2024) Hälsinglands tingsrätt yttrade sig över anmälan genom tf. lagmannen DD Tingsrätten redogjorde inledningsvis för bemannings- och arbetssituationen vid tingsrätten och anförde bl.a. följande.

text: Hälsinglands tingsrätt har under en längre tid varit underbemannad när det gäller domare. Under 2024 har tingsrätten endast haft en ordinarie rådman på plats. Tre rådmanstjänster är vakanta. Tingsrätten har inte haft några fiskaler under året. Den dömande verksamheten drivs i stor utsträckning med hjälp av domare från Förstärkningsstyrkan.

text: Till remissvaret fogades bl.a. yttranden från tingsfiskalen EE och rådmannen FF som ansvarat för målets handläggning.

text: EE anförde bl.a. följande.

text: Hon tjänstgjorde som tingsfiskal vid tingsrätten fram till den 22 december 2023. Under senvåren, sommaren och höstterminen 2023 präglades hennes arbetssituation av en ohållbar arbetsbelastning där hon inte bara förväntades bereda och avgöra målen på hennes egen rotel utan även i stor utsträckning bevaka andra rotlar. Hon fick även vara ordförande vid förhandlingar i mål som hörde till andra rotlar på grund av att ansvarig domare slutat eller för att utsättningen av mål inte var anpassad till den minskande domargruppen. Hon tog vid ett flertal tillfällen upp arbetsbelastningen med domstolschefen.

text: Det aktuella målet kom in till tingsrätten under hennes semester. När hon kom tillbaka fanns det flera ohanterade mål på hennes rotel och arbetsbelastningen var vid denna tidpunkt ohållbar, vilket var orsaken till att stämning inte utfärdades tidigare. Det fanns inte utrymme att boka ut målet till sammanträde för muntlig förberedelse under hösten 2023 bl.a. för att hon redan var uppbokad på ett flertal förhandlingar i andra mål. Hon lyfte frågan om överlämning av hennes rotel i november 2023 och påtalade att det fanns tvistemål som behövde bokas ut till förhandling. Hon fick då besked om att det inte var någon idé att boka ut mål till förhandling under vårterminen eftersom det var oklart om det skulle finnas någon tillgänglig domare. Hon fattade därför inte något beslut om att kalla till sammanträde för muntlig förberedelse innan hon avslutade sin tjänstgöring på tingsrätten. Hon gjorde en skriftlig överlämning av roteln till den dåvarande lagmannen där hon noterade målet som brådskande, att det hade legat länge utan åtgärd samt att målet behövde kommuniceras och sättas ut till muntlig förberedelse.

text: FF anförde bl.a. följande.

text: Handläggningen av mål … måste ses i betraktande av att arbetssituationen vid tingsrätten har varit exceptionell under de senaste åren. Domstolen har kontinuerligt varit underbemannad på domarsidan. Den fasta bemanningen bestod från förra delen av 2023 av mig och en rådman samt tre tingsfiskaler.

text: Bemanningen skulle egentligen ha bestått av en lagman, fyra rådmän och två fiskaler. Vilket för övrigt ska ses som en minimibemanning för verksamhetens bedrivande. Domare från Förstärkningsstyrkan har kontinuerligt verkat vid tingsrätten sedan i vart fall 2022. Ibland har pensionerade domare anlitats. Fiskalerna slutade i december 2023 och januari 2024, varvid Hovrätten för Nedre Norrland drog in fiskalsplatserna. En av tingsrättens två ordinarie rådmän slutade den 3 februari 2024. Ordinarie domare vid tingsrätten var sedan den dåvarande lagmannen och jag. Därutöver var domare från Förstärkningsstyrkan verksamma vid tingsrätten. Pensionerade domare anlitades emellanåt, men inte i någon vidare omfattning. I och med att rådmannens och fiskalernas anställningar avslutades enligt ovan ankom det på lagmannen och mig att bevaka de mål som fanns på deras rotlar. Detta medförde att jag för egen del hade att bevaka och hantera uppemot sammanlagt 500 mål och ärenden, varav hälften kan uppskattas ha bestått av brottmål och resten av vid tingsrätten i övrigt förekommande typer av mål och ärenden. Lagmannens arbetsbelastning med mål och ärenden var ungefär densamma. Till beskrivningen hör också att domarna från Förstärkningsstyrkan regelmässigt hade resdagar på måndagar och fredagar. De var således inte på plats dessa dagar och det förekom att de inte närvarade andra veckodagar pga. engagemang vid andra domstolar. Jag och f.d. lagmannen, och sedermera nuvarande tf. lagman, behövde ha ständig beredskap för att hålla häktningsförhandlingar varje måndag och fredag samt för andra angelägna uppgifter. Vi var dessutom de enda vid tingsrätten som hanterade H-ärenden och vi deltog därutöver i tingsrättens helg- och kvällsberedskap. Det var inte ovanligt att åklagarna koncentrerade häktningsframställningarna och ansökningarna i H-ärenden till slutet av arbetsveckorna. Vi ordinarie domare hade en orimlig arbetsbelastning, som motsvarade flera rådmanstjänster för var och en av oss. Det var ogörligt att upprätthålla en effektiv målhantering. Situationen var inte just något bättre 2023. Av [ett] mejl framgår att en fd lagman vid tingsrätten i november 2022 framhöll det vid tingsrätten mycket kritiska läget. Den lagman som tjänstgjorde innan nuvarande tf. lagman meddelade vid upprepade tillfällen Domstolsverket och Förstärkningsstyrkan att arbetssituationen var ohållbar. Han skrev i mejl den 22 december 2023 att tingsrätten måste få betydande resursförstärkningar för att ta hand om mål, häktade mål och akut rotelarbete samt angav att tingsordningen riskerade att haverera. Lagmannen anförde också i mejl samma dag att han såg en klar risk för att det inte skulle kunna hanteras annat än förtursmål med farhågor för att personalen inte skulle orka mer och bli sjukskrivna. Han framhöll att kriterierna för tillsättning av domare måste ses över. Lagmannen skrev i mejl den 13 januari 2024 att den hjälp som kunde fås av Förstärkningsstyrkan och pensionerade domare inte löste problematiken och att han hade svårt att se någon annan lösning än att han och sedermera tillträdande tf. lagman samt jag fick fokusera på häktningar, häktade mål, ansökningar i H-ärenden och möjligen familjemål med interimistiska yrkanden. Det framhölls även i mejlet att tingsrätten inte kunde uppfylla sina åligganden och påpekades att rotelarbetet var eftersatt. I ett mejl den 31 januari 2024 framfördes att situationen var ohållbar eftersom målen från fiskalsrotlarna och en rådmansrotel skulle hanteras av lagmannen och mig, utöver de rotlar vi redan hanterade. I mejlet efterlystes en till två domare som enbart fokuserade på att gå igenom rotlarna och vidta åtgärder samt eventuellt avgöra mål på handlingarna. Vid ett digitalt möte den 14 februari 2024 med bl.a. representanter från tingsrätten, Domstolsverket och Förstärkningsstyrkan, där även jag närvarade, redogjordes på nytt för tingsrättens mycket prekära situation. För egen del framhöll jag det ohållbara i min arbetssituation. Trots tingsrättens ansträngningar genom åren för att få hjälp via Domstolsverket och Förstärkningsstyrkan förbättrades inte situationen med arbetsbelastningen i någon nämnvärd omfattning. Detta medförde att jag sagt upp min anställning som rådman vid tingsrätten med motiveringen att arbetsbördan är orimlig. Situationen vid tingsrätten är fortfarande ungefär densamma.

text: Efter det att tingsfiskalen som hanterat mål … på rotel 10 avslutat sin anställning i slutet av 2023 har det ankommit på mig att bevaka målet. Tingsrättens interna kommunikation i målen skedde då liksom nu via mejl. Jag uppfattade den av en advokat ingivna handlingen benämnd svaromål med yrkanden som en ansökan om genstämning. Jag instruerade därför kansliet via mejl den 19 januari 2024 att förelägga ingivaren att betala ansökningsavgift och informera om att innehållet i handlingen var sådant att handlingen fick anses utgöra en genstämning. Ansökningsavgiften betalades utan påpekanden om att handlingen inte utgjorde en genstämning. Någon genstämning utfärdades emellertid inte och trots begäran från kärandeombudet i skrivelse inkommen den 6 februari 2023 [rätteligen 2024, JO:s anm.] att målet skulle sättas ut till muntlig förberedelse eller annan handläggningsåtgärd vidtas lämnades inte besked om att målet skulle sättas ut till sådan förhandling förrän den 19 mars 2023 [rätteligen 2024, JO:s anm.], dagen efter nämnda ombud begärt återkoppling i målet. Uteblivna åtgärder så långt torde bero på att jag under veckorna 5-11 hade förhandlingar under fem, fyra, fyra, tre, tre, tre respektive två dagar samt därutöver förhandlingar under två söndagar inom perioden. Förhandlingarna tarvade både förberedelser och avfattning av domar och beslut. Därtill ska läggas en ständig inkommande strid ström av mejl angående handlingar i den målstock om uppemot 500 mål som jag skulle hantera och de arbetsförhållanden i övrigt som rådde och som det redogjorts för ovan. Av diariet framgår att annan domare den 14 juni 2024 beslutat att målet skulle sättas ut snarast. Jag hade semester vecka 27-31 2024. Arbetsförhållande var vid återgång i arbetet vecka 32 lika orimliga som dessförinnan.

text: Stämning ska utfärdas utan dröjsmål. I detta fall utfärdades stämning först sju veckor efter att stämningsansökan kom in, vilket är för sent. Dröjsmålet synes bero på det ansträngda arbetsläget på tingsrätten och att ansvarig domare hade sommarsemester när stämningsansökan lämnades in. Sedan svaromål kommit in blev målet liggande utan åtgärd i tre månader vilket synes bero på det ansträngda arbetsläget samt på att ansvarig domare avslutade sin tjänstgöring vid tingsrätten under perioden.

text: Svaromålet missuppfattades som en ansökan om genstämning på grund av de yrkanden som framställdes. Svaranden borde ha kontaktats för att kontrollera vad som var hans avsikt med det som anfördes i svaromålet. Eftersom någon ansökan om genstämning inte skett i målet och då svaranden vid muntlig förberedelse förklarat att det inte var hans avsikt att ansöka om genstämning, har den erlagda ansökningsavgiften återbetalats till honom.

text: När käranden inkom med yttrande den 6 februari 2024 borde målet ha satts ut till sammanträde för muntlig förberedelse. Ett beslut om muntlig förberedelse dröjde till den 14 juni och ett sådant sammanträde ägde rum först drygt fem månader därefter. Även detta dröjsmål berodde på det ansträngda arbetsläget för ansvarig domare. Huvudförhandling i målet kommer att hållas den 19 mars 2025.

text: Sammanfattningsvis kan det konstateras att handläggningen av målet inte har skett i enlighet med regeln i

text: 42 kap. 6 § tredje stycket rättegångsbalken

text: om att rätten ska driva förberedelsen med inriktning på ett snabbt avgörande av målet.

text: Vidare borde tingsrätten under handläggningen ha återkopplat till ombudet när han kontaktade domstolen gällande målets handläggning.

text: Tingsrätten beklagar den uppkomna situationen som kan förklaras men inte ursäktas av den synnerligen ansträngda arbetssituation som råder vid domstolen.

text: JO har inför ärendets avgörande kunnat konstatera att huvudförhandling i målet hölls den 19 mars 2025 och att tingsrätten meddelade dom en vecka senare.

text: Mål 2 (dnr 661-2025) Hälsinglands tingsrätt yttrade sig även denna gång genom tf. lagmannen DD Tingsrätten redovisade i huvudsak följande bedömning.

text: BB bifogade inte några behörighetshandlingar då stämningsansökan gavs in den 24 september 2024. Efter föreläggande om detta gav BB in en fullmakt den 16 oktober 2024, som dock inte omfattade hans namn och därmed inte utvisade hans behörighet att företräda käranden. Tingsrätten borde i samband därmed normalt ha uppmärksammat honom på detta. Tingsrätten beklagar att så inte skedde och kan endast ange domstolens synnerligen ansträngda arbetssituation som förklaring till det inträffade. För att undvika den olägenhet för käranden som blivit följden av att ombudet inte gett in efterfrågad fullmakt beslutade tingsrätten med stöd av

text: 12 kap. 9 § tredje stycket rättegångsbalken

text: att i januari 2025 utfärda stämning i målet trots att föreläggandet inte följts.

text: Uppgifter från Domarnämnden och Förstärkningsstyrkan Mot bakgrund av de uppgifter som framkom om bemannings- och arbetssituationen vid tingsrätten inhämtade JO vissa uppgifter från Domarnämnden och Förstärkningsstyrkan vid Domstolsverket.

text: Från Domarnämnden efterfrågade JO bl.a. uppgift om hur många rådmanstjänster som tingsrätten annonserat ut 2023–2025 och utfallet av dessa. Av de uppgifter som nämnden redovisade framgick bl.a. följande.

text: Under 2023 annonserade tingsrätten ut rådmanstjänster vid två tillfällen. Ett ärende avsåg två eller flera tjänster och ett ärende avsåg två tjänster. Justitiedepartementet skrev av båda ärendena eftersom ingen sökande förts upp på förslag av Domarnämnden. Under 2024 annonserade tingsrätten ut rådmanstjänster vid fyra tillfällen. Ett ärende avsåg fyra tjänster, två ärenden avsåg tre tjänster och ett ärende avsåg en eller flera tjänster. Domarnämnden skrev av tre av ärendena på grund av att det inte fanns någon sökande i ärendena och ett ärende skrevs av på grund av att den enda sökande återkallat sin ansökan. Under 2025 har tingsrätten annonserat ut rådmanstjänster vid två tillfällen. Vid bägge tillfällena har det rört sig om fyra tjänster. Domarnämnden skrev av det ena ärendet på grund av att det inte fanns någon sökande i ärendet och det andra på grund av att den enda sökande återkallat sin ansökan.

text: Från Förstärkningsstyrkan, som utgörs av en grupp av bl.a. domare som har till uppgift att hjälpa domstolar i behov av förstärkning, efterfrågade JO bl.a.

text: närmare uppgifter angående verksamhetens insatser vid tingsrätten under 2023– april 2025. Av de uppgifter Förstärkningsstyrkan redovisade framgick bl.a. följande.

text: Förstärkningsstyrkan har bemannat tingsrätten under hela den aktuella perioden. Tilldelningen har haft sin utgångspunkt i antalet vakanta domartjänster vid tingsrätten. Under 2023 tjänstgjorde 2–3 domare från styrkan vid tingsrätten, under 2024 tjänstgjorde 2–4 domare och under januari–april 2025 rörde det sig om 2,5–3 domare. Förstärkningsstyrkan har hela tiden haft en löpande dialog med tingsrätten angående domstolens behov för att försäkra att verksamheten kunnat upprätthållas. Detta har bl.a. medfört ytterligare insatser för att hantera specifika mål och avgöra mål på handlingarna på distans. Domare från Förstärkningsstyrkan har också involverats i tingsrättens jourverksamhet.

text: Uppdraget vid Hälsinglands tingsrätten har skilt sig från Förstärkningsstyrkans vanliga uppdrag som i huvudsak består i att avgöra mål efter huvudförhandling. Merparten av styrkans domare som tjänstgjort vid tingsrätten har haft ett s.k. rotelansvar. Domare från Förstärkningsstyrkan har också behövt vara på plats i Hälsingland i större utsträckning än vid andra insatser. Förstärkningsstyrkans verksamhet är inte anpassad för att, som är fallet i Hälsinglands tingsrätt, närmast helt bära den dömande verksamheten. Verksamheten är i huvudsak inriktad på att hjälpa till som ett mindre tillskott till den ordinarie arbetsstyrkan på domstolarna vid sjukskrivningar, vakanser och tillfälliga arbetstoppar.

text: Rättslig reglering

text: Enligt

text: 2 kap. 11 § andra stycket regeringsformen

text: ska en rättegång genomföras rättvist och inom skälig tid.

text: I

text: 42 kap.

text: rättegångsbalken

text: finns bestämmelser om stämning och förberedelse i tvistemål.

text: Av 2 § framgår vad en ansökan om stämning ska innehålla. I 3 § anges vilka åtgärder som tingsrätten ska vidta om en stämningsansökan är bristfällig eller ofullständig. Om ansökningen inte avvisas ska rätten enligt 5 § utfärda stämning på svaranden att svara på käromålet. Av 6 § första stycket följer att förberedelse ska äga rum i målet när stämning utfärdats. Enligt bestämmelsens tredje stycke ska rätten driva förberedelsen med inriktning på ett snabbt avgörande av målet. Enligt 9 § tredje stycket ska sammanträde hållas så snart som möjligt efter ett skriftligt svaromål har kommit in till rätten, om det inte med hänsyn till målets beskaffenhet är lämpligare med fortsatt skriftväxling.

text: Av

text: 15 § förordningen (1996:381)

text: med tingsrättsinstruktion (tingsrättsinstruktionen) framgår att det för varje mål och ärende vid varje tidpunkt ska finnas en ansvarig domare.

text: Av 1 § framgår att lagmannen ansvarar för tingsrättens verksamhet och ska se till att den bedrivs effektivt och enligt gällande rätt. Av detta följer att

text: lagmannen är den som är ytterst ansvarig för att mål och ärenden drivs fram mot ett avgörande inom skälig tid. I det ansvaret ligger en skyldighet att agera och vidta åtgärder när ett mål inte kan avgöras inom rimlig tid. Om det i absoluta undantagsfall på grund av ett synnerligen ansträngt arbetsläge inte skulle vara möjligt att vidta några åtgärder, bör domstolschefen i vart fall vara skyldig att för anslagsförmedlande organ påtala behovet av ytterligare resurser. (Se

text: prop. 2008/09:213 s. 10

text: f.)

text: Bedömning

text: Tingsrättens handläggning av mål 1 (dnr 9421-2024) Av utredningen framgår inledningsvis att det dröjde mer än sju veckor innan tingsrätten utfärdade stämning i målet. Detta borde ha skett utan dröjsmål och tidsutdräkten är inte godtagbar (se bl.a. JO 1982/83 s. 24, dnr

text: , och JO 2005/06 s. 52, dnr

text: Vidare framgår att svaromålet kommunicerades först tre månader efter att det kommit in. Dessutom framgår att tingsrätten missuppfattade svaromålet som en ansökan om genstämning och därför förelade svaranden att betala en ansökningsavgift. Som även tingsrätten funnit borde domstolen i detta fall ha kontaktat svaranden för att kontrollera vilken avsikt han hade med de yrkanden som framfördes i svaromålet.

text: Efter att käranden yttrat sig över svaromålet i februari 2024 vidtog tingsrätten i princip inga aktiva handläggningsåtgärder för att driva målet framåt förrän i november då målet bokades ut till muntlig förberedelse. Den muntliga förberedelsen ägde rum den 29 november, dvs. över ett år efter att svaromålet kommit in. Jag bedömer att såväl kommunicering av svaromålet som sammanträde för muntlig förberedelse borde ha skett i ett tidigare skede av handläggningen. Den passivitet som har präglat handläggning är inte förenlig med skyldigheten enligt

text: att driva förberedelsen med inriktning på ett snabbt avgörande av målet. Tingsrätten meddelade dom i målet den 26 mars 2025. Den sammanlagda handläggningstiden uppgick därmed till ett år och åtta månader, vilket inte framstår som rimligt i förhållande till målets beskaffenhet.

text: Utöver de ovan påtalade bristerna framkommer att kärandeombudet vid flera tillfällen kontaktat domstolen angående målets handläggning. Som även tingsrätten angett i sitt remissvar borde domstolen ha återkopplat till ombudet med anledning av hans kontaktförsök.

text: Jag kan sammanfattningsvis konstatera att domstolens handläggning har varit både långsam och i vissa delar även bristfällig.

text: Tingsrättens handläggning av mål 2 (dnr 661-2025) Av utredningen framgår att BB i egenskap av ombud inkom med en ansökan om stämning till tingsrätten den 24 september 2024. Den 3 oktober förelade

text: tingsrätten honom att inkomma med behörighetshandlingar. Han gav in en fullmakt till tingsrätten den 16 oktober.

text: Av remissvaret framgår att tingsrätten bedömde att denna fullmakt inte utvisade BB:s behörighet att företräda käranden. Någon åtgärd vidtogs emellertid inte med anledning av det förrän den 21 januari 2025. Målet blev således liggande under mer än tre månader utan att någon åtgärd vidtogs för att ansökningshandlingarna skulle kompletteras eller för att handläggningen på annat sätt skulle föras framåt. I likhet med tingsrätten anser jag att domstolen omgående borde ha påtalat för BB att de handlingar som han gav in i oktober 2024 inte bedömdes utvisa hans behörighet att företräda käranden så att handläggningen av målet kunde fortgå. Jag kan konstatera att handläggningen brustit i detta avseende.

text: Fråga om kritik mot ansvariga domare och domstolschefer Jag är medveten om den ansträngda situation som råder på vissa domstolar. En pressad arbetssituation anges ofta vara en orsak till de brister eller dröjsmål i handläggningen som framkommer i min tillsyn över domstolarna. Även vid en pressad arbetssituation skulle den typ av brister som förevarit i de nu aktuella ärendena normalt sett leda till kritik mot de domare som ansvarat för målens handläggning eller ytterst mot domstolens chef. Vad gäller de nu för målen ansvariga domarna och lagmännen vid Hälsinglands tingsrätt gör jag dock följande bedömning.

text: I tingsrättens remissvar samt i yttrandena från EE och FF beskrivs att arbetsläget vid domstolen under en längre tid varit synnerligen ansträngt. Domstolen har under 2024 haft en ordinarie rådman i tjänst och tre rådmanstjänster har stått vakanta. Vidare drogs de två fiskalstjänsterna in i början av 2024. Det framgår att den dömande verksamheten i stor utsträckning bedrevs av tillresta domare från Förstärkningsstyrkan. Av utredningen framgår att tidigare lagmän bl.a. i november 2022 meddelade Domstolsverket och Förstärkningsstyrkan att bemanningssituationen var mycket kritisk och i december 2023 och i januari 2024 att arbetssituationen var ohållbar.

text: Förstärkningsstyrkan har verkat vid domstolen under hela den tid som aktualiseras i mina ärenden. Av de uppgifter som den har redovisat framgår att tilldelningen har utgått från antalet vakanta domartjänster. Antalet domare som har tjänstgjort vid tingsrätten har dock varierat över tid och det framgår inte närmare i vilken omfattning de faktiskt har verkat vid tingsrätten. Det framgår inte heller i vilken utsträckning domare från Förstärkningsstyrkan har bistått de ordinarie domarna i arbetet med att bereda mål. Jag finner därför skäl att vid min bedömning i huvudsak utgå från att situationen vid domstolen har varit på det sätt som framgår av bl.a. yttrandena från rådmannen FF och tingsfiskalen EE.

text: Mot bakgrund av det som sålunda kommit fram om bemannings- och arbetssituationen vid Hälsinglands tingsrätt under den aktuella perioden är det

text: min bedömning att förhållandena har varit sådana att det har varit mycket svårt, närmast ogörligt, för domarna att i varje enskilt mål kunna leva upp till de krav som kan ställas på handläggningen. Jag anser mig därför inte kunna rikta kritik mot EE och FF för de brister som uppvisats i de två nu aktuella dispositiva tvistemålen.

text: När resurserna, t.ex. i form av bemanning, inte räcker till måste det ankomma på lagmannen att i första hand se över organisationen och göra andra nödvändiga förändringar för att bättre kunna möta den uppkomna situationen. Av utredningen framgår dock att Hälsinglands tingsrätt har haft tre olika domstolschefer under den aktuella perioden. Det har således saknats den kontinuitet i domstolens ledning som är en förutsättning för att genomföra genomgripande förändringar och förbättringar av verksamheten. Det mycket ansträngda bemannings- och arbetsläget har vidare inneburit att den som för tillfället varit lagman likaså haft stora svårigheter att såväl strukturerat som i enskilda fall agera och vidta åtgärder när mål inte kan avgöras inom en rimlig tid. De har som framgått återkommande påtalat behovet av ytterligare resurser och verkat för att tillsätta vakanserna vid tingsrätten, dessvärre utan framgång. Enligt min uppfattning har annat inte framkommit än att respektive domstolschef vidtagit de åtgärder som rimligen kan krävas för att uppfylla sitt ansvar enligt 1 § tingsrättsinstruktionen. Det framstår därför inte som befogat att rikta kritik mot någon av dem.

text: Jag är således kritisk till hur dessa två tvistemål vid tingsrätten har handlagts men finner av de skäl jag har redovisat likväl inte anledning att rikta kritik mot någon befattningshavare som står under min tillsyn.

text: Jag vill avslutningsvis framhålla att situationen vid tingsrätten är mycket bekymmersam. Tingsrätten har i de nu aktuella ärendena inte lyckats leva upp till parternas befogade krav på en effektiv och korrekt handläggning i domstol. En sådan bristfällig handläggning kan öka den påfrestning det innebär att vara part i en rättegång och riskerar att allmänhetens förtroende för rättsväsendet påverkas negativt. Det som framkommit visar också hur arbetssituationen rent faktiskt kan se ut för vissa domare med en arbetsbelastning som inte är hållbar.

text: En kopia av beslutet lämnas till regeringen, Domstolsverket, Domarnämnden, Förstärkningsstyrkan och Hovrätten för Nedre Norrland för kännedom.

text: Ärendena avslutas.

text: Beslutet har fattats av chefsJO Erik Nymansson. Dokumentet har fastställts digitalt och har ingen underskrift.

text: Rättssakkunniga Emma Johnsson har föredragit ärendena och byråchefen Stefan Nyman har deltagit i beredningen.