avgjordAv: Justitieombudsmannen Cecilia Renfors

nyckelord:
Frihetsberövande
Förhör
Förundersökning
Objektivitet, opartiskhet, saklighet

title: Kritik mot Tullverket och en åklagare för handläggningen av en förundersökning och ett beslut om anhållande

sammanfattning: I samband med en spaningsinsats i en förundersökning om grovt tullbrott greps AA. Han anhölls sedermera och var frihetsberövad under sammanlagt 17 timmar. Det visade sig senare att han var oskyldig. Utredningen visar att en rad olyckliga omständigheter ledde fram till att AA greps. Det finns inte tillräcklig anledning att ifrågasätta ingripandet i sig. JO:s granskning har i stället varit inriktad på hur förundersökningen bedrevs efter det att AA vid förhör lämnat uppgifter om sitt alibi, fram till dess att han försattes på fri fot. Enligt JO:s mening kan det ifrågasättas om utredningen gav tillräckligt stöd för åklagarens bedömning att AA var på sannolika skäl misstänkt för grovt tullbrott. Alltför stor vikt verkar ha lagts vid de få och inte särskilt utpekande omständigheter som talade till hans nackdel. Utredningen ger dessutom intrycket att AA:s egna uppgifter och de omständigheter som talade till hans fördel inte har beaktats i tillräcklig omfattning. Grunden för anhållningsbeslutet var därför, enligt JO:s mening, mycket tveksam. AA:s uppgifter om alibi kontrollerades först under förmiddagen och vid lunchtid dagen efter gripandet. Det kan ifrågasättas om inte dessa utredningsåtgärder borde ha vidtagits mer skyndsamt. I beslutet framhålls att åklagaren ska göra en kontinuerlig prövning av frihetsberövandet och att även Tullverket har ett ansvar för att så snabbt och effektivt som möjligt vidta utredningsåtgärder för att få fram underlag för åklagarens bedömning.

text: Bakgrund

text: Den 27 september 2012 ankom en container med omkring fyra miljoner cigaretter till Göteborgs hamn. Med anledning av detta inleddes en förundersökning om grovt tullbrott och grov olovlig befattning med smuggelgods. Tullen genomförde en spaningsinsats inom ramen för förundersökningen. Insatsen koncentrerades till platsen där ett transportföretag var beläget och omgivningarna däromkring.

text: På morgonen den 11 oktober 2012 konstaterades att två hyrbilar fanns i närheten av transportföretaget. Omständigheterna tydde på att fordonen hade samband med hanteringen av cigaretterna i containern. En kontroll visade att bilarna hade hyrts vid Toyota Center i Mölndal – ett bilföretag som ligger nära transportföretaget. Mitt på dagen den 11 oktober 2012 kom en lastbil med två män till transportföretaget och lastade om cigaretterna från containern till lastbilen.

text: Hyrbilarna befann sig under omlastningen i direkt anslutning till transportföretaget. Efter omlastningen lämnade lastbilen transportföretagets område.

text: Spaningsinsatsen fortsatte mot Toyota Center. Vid cirka kl. 20.00 kom de två hyrbilarna till Toyota Center. Männen som körde bilarna greps i samband med att de lämnade platsen till fots. Vid omkring kl. 20.20 kom ytterligare en personbil till Toyota Center. Föraren var AA. Enligt spanarna stämde AA:s signalement in på den person som hade kört lastbilen vid lossningen av containern tidigare under dagen – rakat huvud och liknande kropps- och ansiktsform. Spanarna ingrep mot AA, som i samband med det försökte backa ut från parkeringsplatsen. Gripandet skedde kl. 20.25.

text: AA förhördes mellan kl. 23.30 och 23.55. Han förnekade brott och redogjorde för vad han hade gjort under dagen. Han uppgav bl.a. att han hade arbetat, hämtat sina barn på förskolan och att de därefter hade besökt hans mamma. På vägen hem ville han visa barnen en bil som han hade tänkt att köpa på Toyota Center och det var därför han befann sig på platsen. AA lämnade namn på ett antal av de personer han hade träffat under dagen, bl.a. hans arbetsgivare och personal på barnens förskola. Han hänvisade också till att han hade sin dator med sig och att man i den kunde kontrollera vilka möten han hade haft under dagen. Han uppgav även att det i hans bil låg en parkeringsbiljett för parkeringen vid moderns bostad och ett visitkort till bilförsäljaren vid Toyota Center, som han skulle träffa dagen efter.

text: Åklagaren fattade efter förhöret beslut att anhålla AA som på sannolika skäl misstänkt för grovt tullbrott. Under förmiddagen den 12 oktober 2012 förhördes de alibivittnen som AA hade åberopat. Därefter hävde åklagaren anhållningsbeslutet och misstankarna mot AA avskrevs. Han frigavs kl. 13.35.

text: Anmälan

text: AA anmälde händelsen till JO. Av anmälan framkom i huvudsak följande.

text: AA hade hälsat på sin mamma tillsammans med sina två barn, två och fyra år gamla. På hemvägen fick han ett infall att de skulle åka via Toyota Center så att han kunde visa barnen en bil som han hade tänkt köpa dagen efter. Han visste att den skulle stå på parkeringen utanför bilaffären. När han körde in på parkeringsplatsen kom två män, civilklädda med keps och luva, fram till bilen och skrek något i stil med ”stanna bilen”. AA upplevde situationen som mycket hotfull och han antog att männen skulle råna honom. Han försökte därför backa ut från parkeringsplatsen. Bilen fastnade dock på kanten på en stenmur. Männen ställde sig på varsin sida om bilen och beordrade honom att gå ut ur den samtidigt som de riktade pistoler mot honom. Han klev ur bilen med händerna på huvudet och försökte samtidigt visa att det fanns barn i bilen. Hans tanke var att männen kunde få ta vad de ville bara han fick ta med sig barnen. Han blev nedtryckt på motorhuven och belagd med handfängsel. En av männen legitimerade sig som tulltjänsteman. När AA insåg det försökte han förklara vem han var och vad han gjorde på platsen. Han togs ändå med för förhör.

text: AA sattes i polisarrest och förhördes efter cirka tre timmar. Först då fick han klart för sig vad det handlade om – att tullen trodde att han var inblandad i cigarettsmuggling. Vid förhöret berättade han vad han hade gjort under dagen. Förhörsledarna förstod att man hade gripit fel person och uppgav att de trodde att han skulle komma att släppas. Åklagaren beslutade dock att anhålla honom till dess att hans alibi hade kontrollerats. Efter totalt 17 timmar i polisarrest släpptes han.

text: Händelsen har varit mycket psykiskt påfrestande för AA och hans familj.

text: Utredning

text: JO hämtade in och granskade handlingar i ärendet. Därefter anmodades Åklagarmyndigheten och Tullverket att yttra sig om hur förundersökningen bedrevs efter det att AA vid förhör lämnat uppgifter om sitt alibi fram till dess att han, nästan 14 timmar senare, försattes på fri fot.

text: Tullverkets yttrande Tullverket (generaltulldirektören BB) redovisade i sitt yttrande upplysningar från bl.a. projektledaren vid tullkriminalen i Göteborg, CC, och de tullinspektörer som hade handlagt ärendet.

text: Tullinspektörerna DD och EE höll i förhöret med AA på kvällen den 11 oktober 2013. Av deras uppgifter framkom följande.

text: AA delgavs misstanke om grovt tullbrott och […] förnekade brott. Under förhörets inledning gick tullinspektör EE ut ur förhörsrummet och ringde spaningschefen [FF] FF för att framföra sina misstankar om att fel person hade gripits. FF svarade att han med 100 % säkerhet garanterade att det var mannen som hade kört lastbilen som varit föremål för spaning tidigare under dagen och att rätt person hade gripits. Tullinspektör EE framhärdade sin misstro vilket avfärdades av spaningschefen. I förhöret redovisade AA sina förehavanden under dagen, att han hade varit på sitt arbete och på kvällen hälsat på sin mamma. Han uppgav även att anledningen till att han varit på platsen där han greps var att han var spekulant på en bil som fanns hos en bilhandlare i området, vilket skulle kunna bekräftas av bilhandlaren. AA lämnade tre kontrollerbara alibin vilka skulle kunna bekräfta hans historia. Efter avslutat förhör […] ringde tullinspektör EE på nytt upp FF för att försäkra sig om att han vidhöll sina uppgifter, vilket han gjorde. Därefter kontaktade tullinspektör EE projektledaren CC för att framföra sin misstanke om att fel person hade gripits. De kom fram till att de fick gå på spaningschefens uppgifter fram till dess att alibi kunde styrkas. Efter förhöret försökte de nå AA:s mamma, som inte svarade i telefon. AA hade även uppgett namnet på sin chef som han endast hade telefonnumret till arbetet till. De överlade med AA och berättade att vid denna sena tidpunkt var det svårt att verifiera hans alibin och att de trodde på hans uppgifter men att de inte hade någon beslutanderätt. Tullverket anförde även att det fanns en videofilm från spaningsinsatsen, men att bilderna på föraren av lastbilen inte var av sådan kvalitet att man utifrån dem kunde avfärda AA som misstänkt. Enligt Tullverket har det i efterhand visat sig att AA var väldigt lik den person man eftersökte.

text: Åklagaren informerades om vad som hade framkommit och beslutade därefter att anhålla AA. DD och EE har uppgett att de informerade arrestpersonalen om att de misstänkte att AA var en person som hade varit på fel plats vid fel tillfälle.

text: På morgonen den 12 oktober 2012 prioriterades, enligt direktiv från åklagaren, att kontrollera de uppgifter som AA lämnat. Följande åtgärder vidtogs:

text: 09.00-10.35 – Försök att nå AA:s arbetsgivare. 09.07-09.14 – Förhör med personal på AA:s barns förskola. 09.46-09.50 – Förhör med personal på AA:s barns förskola. 10.11-10.15 – Förhör med AA:s kontakt på Toyota Center. 10.20-10.35 – Förhör med AA:s mor. 11.30-11.35 – Förhör med AA:s arbetsgivare. 12.35-12.35 – Kompletterande förhör med AA:s arbetsgivare.

text: Samtliga förhörda personer bekräftade AA:s uppgifter om vad han hade gjort den aktuella dagen. Detta rapporterades till åklagaren, som beslutade att AA skulle friges. Beslutet om frigivning verkställdes kl. 13.35.

text: Tullinspektören GG har uppgett att han under förmiddagen den 12 oktober 2012 besökte AA i arresten och kunde konstatera att denne var i dåligt skick. Han försökte förklara situationen, dvs. att AA:s ärende hade högsta prioritet, men att det skulle dröja ytterligare några timmar innan beslut skulle kunna fattas.

text: BB konstaterade i sin bedömning att tullkriminalen ganska snabbt hade fattat misstankar om att AA inte var den lastbilschaufför man trodde sig ha gripit. Man försökte därför kontrollera hans alibi. Den enda person man praktiskt kunde kontakta var hans mamma, som inte svarade i telefon. Dessutom skulle mamman endast höras om vad AA hade gjort under eftermiddagen och kvällen. Hon hade därför ändå inte kunnat ge honom alibi för den tidpunkt – mitt på dagen – han misstänktes ha agerat lastbilschaufför. Om tullkriminalen hade haft ett telefonnummer till AA:s arbetsgivare hade man kontaktat denne trots att det var sent. I stället var denna utredningsåtgärd prioriterad dagen efter.

text: Avslutningsvis beklagade Tullverket händelsen, men drog ändå slutsatsen att tulltjänstemännen inte hade brutit mot de bestämmelser som följer av gällande lagstiftning och framtagna rutiner. Åklagarmyndighetens yttrande Åklagarmyndigheten (vice riksåklagaren HH) redovisade i sitt yttrande upplysningar från kammaråklagaren JJ och chefsåklagaren vid Internationella åklagarkammaren i Göteborg, KK.

text: JJ, som var förundersökningsledare, anförde att hon vid bedömningen om hon skulle anhålla AA beaktade bl.a. följande omständigheter. Det fanns ett flertal misstänkta som inte var identifierade. AA:s signalement stämde överens med signalementsuppgifterna på den person som hade kört lastbilen vid omlastningen

text: av cigaretterna. Det var ett rimligt antagande att de som hade lämnat tillbaka hyrbilarna hos Toyota Center skulle hämtas upp med bil. Toyota Center var stängt och det fanns inte någon synbar anledning för AA att besöka företaget vid denna tidpunkt. Hon gjorde mot denna bakgrund bedömningen att AA var på sannolika skäl misstänkt för grovt tullbrott avseende cigaretterna. Hon ansåg även att det fanns risk för att AA genom att undanröja bevis eller på annat sätt, t.ex. kontakt med andra misstänkta, skulle kunna försvåra sakens utredning. Vid en proportionalitetsbedömning kom hon fram till att skälen för att anhålla AA uppvägde det men som han led av frihetsberövandet.

text: JJ har uppgett att hon hade kännedom om de alibiuppgifter som AA hade lämnat, men att hon inte ansåg att det var möjligt att genomföra förhör med alibivittnena när klockan var strax efter midnatt. Efter föredragning av de förhör som hölls under förmiddagen den 12 oktober 2012 gjorde hon bedömningen att misstanken mot AA inte längre kvarstod varpå anhållandet hävdes.

text: JJ anförde avslutningsvis att det för AA och hans anhöriga var djupt beklagligt att han blev frihetsberövad.

text: HH lämnade följande bedömning.

text: Att bli föremål för tvångsmedel, särskilt genom frihetsberövande, upplevs ofta som väldigt ingripande av den enskilde. Jag vill […] beklaga att AA hamnat i den aktuella situationen och jag har förståelse för att det har varit påfrestande för honom. [– – –] Huruvida det i ett visst fall finns skäl att anhålla en person – utifrån en risk- och proportionalitetsbedömning – är en utpräglad bedömningsfråga där man inte sällan kan ha olika uppfattningar utan att någon av dem kan sägas vara direkt felaktig. I det ärende som remissen gäller har förundersökning bedrivits rörande ett allvarligt brott för vilket flera personer har varit misstänkta. JJ har vid tidpunkten för anhållandet känt till att AA i förhör lämnat uppgifter om sina förehavanden den aktuella dagen. [– – –] [Hon har] uppgett att hon gjorde bedömningen att AA:s uppgifter inte kunde kontrolleras i direkt anslutning till beslutet om anhållande eftersom det ägde rum nattetid. Hon har då funnit skäl att anhålla AA på den grunden att det funnits risk att AA genom att undanröja bevis eller på annat sätt skulle försvåra sakens utredning. [– – –] Mot bakgrund av att det i det aktuella ärendet funnits flera medmisstänkta, anhållandet har skett nattetid och det bedömts nödvändigt att höra flera personer för att kontrollera de uppgifter som AA lämnat finner jag inte skäl att ifrågasätta åklagarens bedömning att det inte varit möjligt att kontrollera AA:s uppgifter innan beslut i anhållningsfrågan fattats och konstaterar att det funnits förutsättningar och skäl att anhålla AA. De aktuella förhören hölls under förmiddagen påföljande dag och när de föredragits för JJ fattade hon genast beslut om att häva anhållandet. Enligt min uppfattning finns det inget som talar för att de förundersökningsåtgärder som varit nödvändiga för att göra en bedömning av om anhållningsbeslutet skulle kvarstå inte har vidtagits så skyndsamt som omständigheterna har medgett.

text: AA kommenterade vad Tullverket och Åklagarmyndigheten hade anfört. Han uppgav bl.a. att det inte är en korrekt uppgift att han endast hade arbetstelefonnummer till sin chef. Saken var den att han inte förstod att man hade för avsikt att kontakta henne just då. Han blev under förhöret i princip försäkrad av förhörsledaren att det hade skett ett fel och att han skulle släppas. AA menade också att det vore enkelt för tullen eller åklagaren att via t.ex. internet kontrollera

text: uppgifter kring hans person; han är senior scientist på Astra Zeneca och har gjort en hel del vetenskapliga publikationer och föredrag. Det är enligt AA inte särskilt sannolikt att en sådan person också ägnar sig åt grov organiserad brottslighet.

text: Rättslig reglering

text: Enligt

text: 10 § lagen (2000:1225)

text: om straff för smuggling är påföljden för grovt tullbrott fängelse i lägst sex månader och högst sex år.

text: Den som på sannolika skäl är misstänkt för ett brott för vilket påföljden är fängelse minst ett år, får häktas om det med hänsyn till brottets beskaffenhet, den misstänktes förhållande eller någon annan omständighet finns risk för att han eller hon avviker eller på något annat sätt undandrar sig lagföring eller straff, genom att undanröja bevis eller på något annat sätt försvårar sakens utredning eller fortsätter sin brottsliga verksamhet (

text: 24 kap. 1 § första stycket rättegångsbalken

text: , RB).

text: Häktning får endast ske om skälen för åtgärden uppväger det intrång eller men i övrigt som åtgärden innebär för den misstänkte eller för något annat motstående intresse (

text: 24 kap. 1 § tredje stycket

text: RB).

text: Om det finns skäl att häkta någon får personen anhållas i avvaktan på rättens prövning av häktningsfrågan. Beslut om anhållande meddelas av åklagaren. Om det finns skäl att anhålla någon får polismän och tulltjänstemän i brådskande fall gripa personen även utan anhållningsbeslut. Därefter ska förhör hållas och åklagare skyndsamt underrättas om frihetsberövandet. Åklagaren ska efter förhöret omedelbart besluta om den misstänkte ska anhållas. Om den misstänkte inte anhålls ska beslutet om gripande omedelbart hävas. (Se 24 kap. 6–8 §§ RB och 21 § lagen om straff för smuggling.)

text: Åklagaren är skyldig att fatta beslut i anhållningsfrågan omedelbart efter förhöret med den misstänkte. Det finns dock ett visst utrymme för att komplettera utredningen eller kontrollera uppgifter som lämnats. Syftet med åtgärderna ska vara att förbättra beslutsunderlaget. Till exempel bör det i princip alltid finnas möjlighet att hålla ett kompletterande förhör med den misstänkte. Även enklare kontrollåtgärder kan göras, särskilt om dessa kan antas leda till att fortsatt frihetsberövande kan undvikas. Om exempelvis ett påstående om att den misstänkte har alibi kan bekräftas eller vederläggas genom ett telefonförhör, bör om möjligt ett sådant förhör hållas innan beslut fattas i anhållningsfrågan. (Se Gunnel Lindberg, Straffprocessuella tvångsmedel, tredje upplagan, s. 257 och

text: prop. 1986/87:112 s. 74

text: För att en person ska anses på sannolika skäl misstänkt krävs att omständigheterna är sådana att misstanken vid en objektiv bedömning framstår som berättigad. Misstanken måste bygga på konkreta fakta och inte på subjektiva antaganden. Åklagaren ska analysera brottsmisstanken och dess hållbarhet, dvs. om de påstådda faktiska omständigheterna föreligger. (Se bl.a. Gunnel Lindberg, Straffprocessuella tvångsmedel, tredje upplagan, s. 241.)

text: Om det inte längre finns något skäl för anhållningsbeslutet ska åklagaren omedelbart häva det (

text: 24 kap. 10 §

text: RB).

text: Enligt

text: 23 kap. 4 §

text: RB ska vid förundersökningen inte bara de omständigheter som talar emot den misstänkte, utan även de som är gynnsamma för honom eller henne beaktas och bevis som är till den misstänktes förmån tillvaratas.

text: Enligt

text: 5 § förundersökningskungörelsen (1947:948)

text: ska förhör hållas på tid och plats som antas medföra minsta olägenhet för den som ska höras, om inte förundersökningens behöriga gång därigenom motverkas eller polisens eller åklagarens arbete avsevärt försvåras.

text: Bedömning

text: Det är lätt att inse att det ingripande som AA utsattes för var mycket obehagligt, både för honom och hans familj. Utredningen visar att en rad olyckliga omständigheter ledde fram till att AA befann sig på den aktuella platsen och att han greps. Det finns inte tillräcklig anledning för mig att ifrågasätta ingripandet i sig. Min granskning har i stället varit inriktad på hur förundersökningen bedrevs efter det att AA vid förhör lämnat uppgifter om sitt alibi, fram till dess att han försattes på fri fot.

text: Anhållningsbeslutet Kammaråklagaren JJ beslutade att anhålla AA som på sannolika skäl misstänkt för grovt tullbrott. Hon grundade bedömningen främst på att AA:s utseende stämde överens med signalementsuppgifterna på den person som hade kört lastbilen och den omständigheten att han kom till platsen vid den aktuella tidpunkten.

text: Av utredningen har framkommit att spaningschefen med stöd av signalementsuppgifterna var övertygad om att AA var den person som de sökte. Det fanns dock redan vid anhållningsbeslutet omständigheter som talade mot detta. De tullinspektörer som förhörde AA fick ganska omgående uppfattningen att han inte var rätt person och de framförde detta vid ett antal tillfällen. Vidare lämnade AA detaljerade uppgifter om vad han hade gjort under dagen och även kontaktuppgifter till de personer som han hade träffat. Det borde ha talat till AA:s fördel att han lämnade i sig verifierbara alibiuppgifter. Även det förhållandet att AA vid gripandet hade sina barn i bilen gav ett visst stöd åt hans uppgifter. Vid förhöret angav han också att det i bilen fanns dels en parkeringsbiljett för tidsintervallet när han hälsade på sin mamma, dels ett visitkort till bilhandlaren.

text: Av praktiska skäl kontrollerades inte vissa av AA:s uppgifter om bl.a. alibi före anhållningsbeslutet. Såsom man får förstå AA:s yttrande till JO var han inte införstådd med att han riskerade att bli anhållen. Detta gjorde att han inte själv var mer aktiv för att ange relevanta kontaktuppgifter, bl.a. till sin arbetsgivare. Det har inte framkommit något närmare om hur tullkriminalen resonerade kring möjligheten att kontrollera AA:s dator eller på andra sätt undersöka hans alibi och personliga förhållanden. Inte heller har det framgått om man försökte få fram andra

text: kontaktuppgifter. Av betydelse i detta sammanhang är att förhöret med AA hölls utan att någon försvarare var närvarande.

text: Enligt min mening kan det ifrågasättas om utredningen gav tillräckligt stöd för åklagarens påstående att AA var på sannolika skäl misstänkt för grovt tullbrott. Vid en objektiv bedömning av omständigheterna framstår det som tveksamt om misstanken nådde upp till sannolika skäl. Alltför för stor vikt verkar ha lagts vid spaningschefens uppgift om att han var säker på att AA var den person som de eftersökte. Signalementsuppgifterna framstår dock inte som särskilt särpräglade. Dessutom ger utredningen intrycket att AA:s egna uppgifter och omständigheter som talade till hans fördel inte beaktats i tillräcklig omfattning. Uppgifterna borde enligt min mening även ha bedömts i ljuset av att de tullinspektörer som förhörde AA flera gånger framförde att han, enligt deras uppfattning, inte var den eftersökte personen.

text: Sammanfattningsvis anser jag att grunden för beslutet att anhålla AA var mycket tveksam. Hur förundersökningen bedrevs efter anhållningsbeslutet JJ har uppgett att hon, på grund av att det var sent, ansåg att det inte var möjligt att genomföra förhör med alibivittnena i anslutning till AA:s förhör. Detta skulle i stället prioriteras på förmiddagen dagen därpå. Det är i och för sig rimligt att man tar sådan hänsyn till eventuella olägenheter för förhörspersoner att man undviker att kontakta dem sent på kvällen. Enligt min mening är sådana hänsyn dock inte lika motiverade när förhörspersonen är närstående till den misstänkte som när det gäller andra personer. Detsamma kan ofta gälla beträffande arbetskollegor, i synnerhet när, som i detta fall, ett alibi för en frihetsberövad person skulle kunna bekräftas och tiden för frihetsberövandet därigenom förkortas.

text: Det kan vidare ifrågasättas om inte utredningsåtgärderna under förmiddagen borde ha vidtagits mer skyndsamt. Till exempel påbörjades förhören inte förrän efter klockan nio och de hölls efter varandra, dvs. inte parallellt. Förhöret med AA:s chef genomfördes först vid lunchtid, eftersom hon var upptagen under förmiddagen. Det förhöret borde möjligen ha kunnat komma till stånd något tidigare.

text: Även bortsett från den saken kan det konstateras att övriga förhörspersoner hade bekräftat AA:s uppgifter kl. 10.35. Förhören gav honom visserligen inte alibi för tidpunkten för omlastningen av cigaretterna, men gav stöd åt att hans uppgifter i övrigt var korrekta. Mot den bakgrunden och med hänsyn till att misstanken, enligt min mening, redan vid anhållningsbeslutet var svag kan det ifrågasättas om det var motiverat att vänta in uppgifterna från arbetsgivaren.

text: Åklagaren har en skyldighet att göra en kontinuerlig prövning av ett frihetsberövande och att häva ett anhållningsbeslut om det inte längre finns något skäl till det. När det uppstår dröjsmål är det särskilt viktigt att frågan om frihetsberövandet ska kvarstå övervägs. Även Tullverket har ett ansvar att, i ett fall som detta, så

text: snabbt och effektivt som möjligt vidta utredningsåtgärder för att få fram underlag för åklagarens bedömning samt att kontinuerligt rapportera till åklagaren. Med den kritik som ligger i det anförda avslutas ärendet.


avgjordAv: Cecilia Nordenfelt

nyckelord:
God man/förvaltare
Kommunicering

publisher: Justitieombudsmannen

title: Anmälan mot Överförmyndarnämnden i Trelleborgs kommun, angående handläggningen av ett ärende om entledigande av god man m.m.

org: jo

text: Anmälan m.m.

type: rubrik

text: Överförmyndarnämnden i Trelleborgs kommun beslutade den 20 juni 2007 att entlediga AA från uppdraget som god man för sin son BB.

type: stycke

text: I en anmälan, som inkom till JO den 8 maj 2008, klagade AA på att hon inför nämndens beslut att entlediga henne inte hade fått tillfälle att yttra sig. Hon uttryckte även missnöje med beslutet i sak. Slutligen klagade hon på att nämnden hade förordnat en ny god man utan att vare sig hon eller sonens far fått tillfälle att yttra sig.

text: Utredning

text: Överförmyndarnämndens akt avseende BB inhämtades och granskades. Ärendet remitterades därefter till överförmyndarnämnden för yttrande. Nämnden anförde i remissvaret i huvudsak följande.

text: – – – AA har beretts tillfälle till yttrande/rättelse vilket framkommer av handlingar i akten se bl.a. överförmyndarnämndens protokoll 11 april 2007 § 7. Dessutom har hennes ombud CC inkommit med yttrande se yttrande 14 mars 2007 från CC. BB:s biologiska far är inte vårdnadshavare. Han är därför varken ”part eller ställföreträdare” och han har under 18 år inte haft kontakt med BB enligt CC:s yttrande 29 november 2007 till Ystads tingsrätt i Ä 1663-07. Tingsrätten inhämtade ej yttrande från BB:s biologiska far vid anordnandet av godmanskapet – – –. Nämnden har inte i tingsrätten uppgivit att inga anmärkningar kunde riktas mot AA. Delar av ärendet byggde på anmärkning mot årsredovisning 2006. – – – Godtagbar årsredovisning för år 2006 kom aldrig in. Det förhållandet att en god man samtidigt är personlig assistent för samma person nämns bl.a. i en offentlig utredning som ett förhållande som kan vara olämpligt. I det här fallet hade gode mannen dessutom ej skött årsredovisningen, ett förhållande som bara det för sig kan leda till att gode mannen bedöms som olämplig. Nämnden har att pröva lämpligheten eller olämpligheten enligt

text: föräldrabalken

text: AA yttrade sig över remissvaret.

text: Bedömning

text: Av

text: 11 kap. 20 § första stycket föräldrabalken

text: framgår att överförmyndaren ska entlediga en god man om denne inte längre är lämplig att inneha uppdraget. Av

text: 11 kap. 24 § föräldrabalken

text: följer bl.a. att överförmyndaren innan en god man entledigas ska ge den gode mannen tillfälle att yttra sig. Undantag från denna regel får göras endast om det föreligger fara i dröjsmål. – Enligt

text: 19 kap. 2 § första stycket föräldrabalken

text: ska vad som är föreskrivet om överförmyndare även gälla överförmyndarnämnd.

text: Enligt

text: 11 kap. 16 § föräldrabalken

text: första stycket ska rätten eller överförmyndaren i ärenden om förordnande av god man för någon som fyllt sexton år ge denna person tillfälle att yttra sig, om det kan ske. I andra stycket nämnda paragraf föreskrivs bl.a. att rätten i ärenden om anordnande av godmanskap enligt

text: 11 kap. 4 § föräldrabalken

text: ska inhämta yttrande från bl.a. den enskildes make eller sambo och barn, om det inte är obehövligt. Enligt tredje stycket gäller bestämmelsen i andra stycket även i ärenden hos överförmyndaren om bl.a. förordnande av god man enligt

text: 11 kap. 4 § föräldrabalken

text: . Det rör sig härvid om de situationer när överförmyndaren förordnar en ny god man efter att ha entledigat en tidigare, dvs. när det är fråga om byte av god man.

text: Av förarbetena till bestämmelsen

text: 11 kap. 16 § föräldrabalken

text: framgår att den omständigheten att den enskilde själv har ansökt om eller samtyckt till den begärda åtgärden kan göra det obehövligt att inhämta yttranden från anhöriga. Saken måste dock bedömas från fall till fall (se

text: prop. 1993/94:251

text: s.202 f.).

text: Genom utredningen i ärendet har följande framkommit. Den 1 mars 2007 informerades AA av nämnden om att det kunde vara olämpligt att inneha uppdrag både som god man och personlig assistent åt samma person och att frågan skulle tas upp och diskuteras i nämnden. AA inkom med ett yttrande i saken. Den 11 april 2007 beslutade nämnden att det för närvarande inte fanns skäl att entlediga henne från uppdraget som god man. Nämnden förelade AA att senast den 28 maj 2007 inkomma med underlag för årsredovisningen 2006.

text: Den 20 juni 2007 konstaterade nämnden att AA inte inkommit med fullständig årsredovisning och beslutade att entlediga henne från uppdraget som god man. I beslutet anfördes att omständigheterna sammantagna var sådana att hon inte längre var lämplig att vara god man. Den 3 juli 2007 förordnade nämnden en ny god man från och med den 21 juni 2007.

text: Beslutet att entlediga AA överklagades till Ystads tingsrätt, som den 21 december 2007 upphävde nämndens beslut. Tingsrättens beslut fastställdes av Hovrätten över Skåne och Blekinge den 4 mars 2008.

text: JO:s granskning är av rättslig art och avser främst en kontroll av att myndigheterna har följt de regler som gäller för förfarandet. JO kan inte ändra eller upphäva myndigheters beslut. Granskningen är inte heller avsedd att ersätta den prövning som skett i domstol. Mot denna bakgrund tar inte jag ställning till om överförmyndarnämndens beslut om att entlediga AA var korrekt.

text: Överförmyndarnämnden är av uppfattningen att AA fick tillfälle att yttra sig inför beslutet om att entlediga henne. Jag delar inte den uppfattningen. Enligt vad som framkommit genom utredningen i ärendet har nämnden inte berett AA tillfälle att yttra sig inför beslutet den 20 juni 2007. Den omständigheten att AA inför ett tidigare beslutet hade inkommit med ett yttrande saknar betydelse. Givetvis kan inte heller föreläggandet om att inkomma med underlag för årsredovisning, vilket nämnden beslutade om vid sammanträdet i april 2007, jämställas med ett föreläggande enligt

text: 11 kap. 24 § föräldrabalken

text: . De brister som framkommit i ärendet är sådana att överförmyndarnämnden förtjänar allvarlig kritik.

text: Inför beslutet om att förordna en ny god man för BB inhämtade överförmyndarnämnden inte några yttranden i enlighet med vad som föreskrivs i

text: 11 kap. 16 § föräldrabalken

text: . Orsaken därtill har inte närmare berörts i remissvaret. Jag vill erinra om att nämnden enligt den nämnda bestämmelsen får avstå från att inhämta yttranden från anhöriga endast om det bedöms som obehövligt.

text: Nämndens beslut att förordna en ny god man för BB meddelades den 3 juli 2007 med retroaktiv verkan. Mot bakgrund av bestämmelserna i

text: föräldrabalken

text: om gode mäns redovisnings- och skadeståndsskyldighet får gode män varken förordnas eller entledigas retroaktivt. I sammanhanget är dessutom att märka att en avgående god man är skyldig att kvarstå tills en ny god man förordnats (se

text: 11 kap. 19 § andra stycket föräldrabalken

text: ). Överförmyndarnämnden förtjänar kritik även för nu nämnda brister i handläggningen.

text: Ärendet avslutas.

type: avgorande


avgjordAv: Justitieombudsmannen Lilian Wiklund

nyckelord:
Beslut
Beslutsmotivering, utformning av beslut
Bistånd

title: Fråga huruvida ett beslut om bistånd gick den enskilde emot

sammanfattning: En enskild ansökte om ekonomiskt bistånd, dels enligt den s.k. riksnormen, dels med ett preciserat belopp avseende bl.a. hyra. Vid beräkningen av biståndet beaktades en tidigare månads s.k. normöverskott och Rinkeby-Kista stadsdelsnämnd beviljade därför inte hela det sökta beloppet. Det aktuella beslutet innebar att ansökan om bistånd inte bifölls fullt ut. Ett beslut om att delvis avslå ansökan borde därför ha meddelats. Vidare borde en överklagandehänvisning ha bifogats beslutet. Nämnden förtjänar kritik för handläggningen.

text: Anmälan

text: AA framförde såsom ombud för BB klagomål mot Rinkeby-Kista stadsdelsnämnd i Stockholms kommun angående handläggningen av en ansökan om försörjningsstöd och anförde därvid bl.a. följande. BB ansökte om ekonomiskt bistånd för april 2011. Vid beräkningen av biståndet medräknades ett normöverskott från en tidigare månad och BB beviljades därför inte hela det sökta försörjningsstödet. BB fick således delvis avslag på sin ansökan. Något formellt beslut om att delvis avslå ansökan fick hon dock inte och till beslutet bifogades inte heller någon överklagandehänvisning. BB har därför inte kunnat överklaga beslutet.

text: Utredning

text: Inledningsvis inhämtades vissa upplysningar per telefon från Rinkeby-Kista stadsdelsförvaltning i Stockholms kommun.

text: Därefter anmodades Rinkeby-Kista stadsdelsnämnd att inkomma med utredning och yttrande över vad som hade framförts i anmälan.

text: I remissvaret anförde nämnden bl.a. följande.

text: Redogörelse

text: --- Den 15 februari 2011 inkommer ansökan om försörjningsstöd för mars månad och den 18 februari ringer handläggaren BB och ber henne lämna in

text: lönespecifikationen gällande lönen som utbetalas 26 februari. Den 2 mars inkommer lönespecifikationen och när den ekonomiska beräkningen görs visar den att BB även denna månad har inkomster som överstiger hennes norm, nu med 1 108 kronor som kommer att räknas som inkomst inför eventuell ansökan om försörjningsstöd för april månad. Den 8 mars 2011 skickas ett avslagsbeslut till BB gällande ansökan för mars månad (se bilaga 2c – här utelämnad; JO:s anmärkning). --- Den 25 mars 2011 inkommer ansökan om försörjningsstöd för april månad och den 4 april 2011 ringer BB till handläggaren och undrar när pengarna ska komma. Hon informeras om att handläggaren i samråd med biträdande enhetschef beslutat att av kompletteringen för april betala BB:s elskulder direkt till elbolagen samt att resterande summa betalas direkt till hyresvärden. Det medför att BB själv får betala resterande hyra för april samt även den delskuld hon har för mars månad. Totalt beviljas BB 4 804 kronor i försörjningsstöd för april 2011 (se bilaga 2d – här utelämnad; JO:s anmärkning).

text: Förvaltningens bedömning

text: Utifrån att BB har en timanställning så varierar hennes inkomster månad för månad. Vid genomgång av aktmaterialet framkommer att hon vid flera tillfällen informerats om hur förvaltningen räknar överskott över norm. Av Stockholms stads riktlinjer för handläggning av ekonomiskt bistånd framgår att huvudprincipen är att inkomster som överstiger hushållets behov överförs som inkomst till nästkommande månad. En förutsättning för att tillämpa denna princip är att den sökande känner till kommunens beräkningsgrunder. Vidare framgår det att med hänsyn till eventuella överskott är viktigt att de sökande kontinuerligt, men särskilt i början av kontakten, får information om regler för beräkning av försörjningsstöd och att i princip att alla inkomster räknas. BB har som framgår av ovanstående redogörelse, vid flera tillfällen både vid besök och i telefonsamtal, erhållit information hur hennes norm beräknas. Hon har även tidigare haft kontakt med socialsekreterare gällande försörjningsstöd och är därmed inte främmande för hur förvaltningen räknar och bedömer behovet av försörjningsstöd.

text: Borde nämnden fattat ett formellt beslut rörande normöverskott för april 2011 ? I formuleringen av avslagsbeslutet för mars månad står det att ansökan avslås för mars månad samt att sökanden har ett normöverskott med 1 108 kronor i förhållande till riksnormen samt att behovet tillgodoses genom egna inkomster. För att förtydliga beslutet borde det även ha stått att 1 108 kronor räknas som inkomst vid eventuell ansökan inför april månad. Det är på så sätt förvaltningen vanligtvis formulerar sig när normverskott uppstår i ett pågående ärende. Den praxis förvaltningen använder gällande normöverskott är att avslag ges för den månad då klienten har egna inkomster över riksnorm. Månaden därpå räknas överskottet som inkomst och särskilt avslag ges inte på den summan. Sammanfattningsvis menar förvaltningen att handläggningen av BB:s ärende har skett i enlighet med lagstiftning, stadens riktlinjer samt aktuell praxis.

text: AA kommenterade remissvaret.

text: I ett beslut den 13 september 2012 anförde JO Wiklund följande.

text: Bedömning

text: Det finns inga särskilda bestämmelser i

text: socialtjänstlagen

text: om hur beslut enligt lagen ska vara utformade.

text: Förvaltningslagen (1986:223)

text: , FL, innehåller få regler om utformningen av förvaltningsmyndigheters beslut. Vad som i detta

text: avseende föreskrivs inskränker sig i huvudsak till att myndigheterna ska sträva efter att uttrycka sig lättbegripligt (7 §) och att de i allmänhet ska motivera sina beslut (20 §). Det är viktigt att ett beslut är tydligt. Av beslutet bör därför framgå vad den enskilde har ansökt om, vad han eller hon har beviljats och om beslutet helt eller delvis har gått sökanden emot. Den enskilde ska också underrättas om hur han eller hon ska göra för att överklaga beslutet om beslutet har gått den enskilde emot (

text: 21 § andra stycket

text: FL).

text: Av utredningen i ärendet framgår bl.a. följande. BB ansökte om ekonomiskt bistånd för mars 2011 och fick då avslag på sin ansökan eftersom hon hade ett normöverskott med 1 108 kr. När BB ansökte om ekonomiskt bistånd för april 2011 räknades normöverskottet från mars 2011 som en inkomst och hon beviljades därför bistånd med ett lägre belopp än vad hon hade ansökt om. Något avslag på den del som hon inte beviljades meddelades dock inte. Till beslutet bifogades inte heller någon överklagandehänvisning.

text: Huruvida ett beslut om bistånd ska anses ha gått den enskilde emot ska bedömas med utgångspunkt från vad den enskilde har ansökt om och hur han eller hon har utformat sin ansökan. Hänsyn bör också tas till hur sökanden kan tänkas uppfattat beslutet.

text: BB hade ansökt om försörjningsstöd för april 2011 enligt den s.k. riksnormen. Härutöver begärde hon bistånd med ett preciserat belopp för bl.a. hyra. Hon uppgav inte i sin ansökan att hennes s.k. överskott för mars månad skulle beaktas vid beräkningen av hennes rätt till bistånd. I beslutet gjorde handläggaren ett avdrag för det s.k. överskott som BB hade haft föregående månad. Beslutet om försörjningsstöd för april 2011 innebar således att BB:s ansökan om bistånd inte bifölls fullt ut. Nämnden borde därför ha meddelat ett beslut om att delvis avslå hennes ansökan. Vidare borde en överklagandehänvisning ha bifogats beslutet. Genom inte att göra detta brister beslutet i tydlighet. Nämnden förtjänar kritik för handläggningen.

text: Ärendet avslutas.


title: Initiativärende mot två kommunala nämnder rörande uppdrag till bolag och enskilda att utreda förutsättningarna för serveringstillstånd i enskilda ärenden och om det varit förenligt med bl.a. föreskrifterna om överlämnande av förvaltningsuppgift

text: Inledning

text: Vid min inspektion av Socialnämnden i Orsa kommun och Socialnämnden i Mora kommun den 25–27 maj 2004 uppmärksammades följande.

text: Enligt ett avtal undertecknat i Örebro den 15 maj 2003 och i Orsa den 21 maj 2003 uppdrog Orsa kommun åt Niagara Utbildning AB att utreda förutsättningarna för serveringstillstånd i enskilt ärende med dnr SN/000111. I avtalet angavs bl.a. att alkoholhandläggare skulle bistå med erforderliga handlingar. Den 26 maj 2003 utfärdades en fullmakt för Niagara Utbildning AB att företräda socialnämnden i ärendet med dnr SN/000111. Enligt ett avtal undertecknat i Örebro den 22 april 2004 och i Orsa den 26 april 2004 uppdrog Orsa kommun åt Niagara Utbildning AB att utreda förutsättningarna för serveringstillstånd i enskilda ärenden. I avtalet angavs bl.a. att kommunen skulle bistå med erforderliga handlingar, inhämta yttranden och kommunicera ärendet inför beslut.

text: Enligt ett avtal den 23 oktober 2003 uppdrog Socialnämnden i Mora kommun åt AA/BB, Box 379, 701 47 Örebro, att vara nämnden behjälplig med att utreda förutsättningarna för serveringstillstånd och eventuell återkallelse av serveringstillstånd avseende ett restaurangaktiebolag. I avtalet angavs bl.a. att socialnämnden skulle handha all myndighetsutövning och sköta alla kontakter med bolaget och andra.

text: Socialnämnden i Orsa kommun och Socialnämnden i Mora kommun anmodades att yttra sig angående uppdraget till Niagara Utbildning AB respektive AA/BB. Yttrandena skulle särskilt avse i vad mån avtalen innefattade överlämnande av myndighetsutövning.

text: Utredning

text: Socialnämnden i Orsa kommun yttrade i sitt remissvar att nämnden inte såg uppdraget att utföra utredning enligt angiven handläggning samt enligt upprättat

text: avtal som ett överlämnande av myndighetsutövning. Till yttrandet fogades en skrivelse upprättad av socialförvaltningen i Orsa kommun den 27 augusti 2004. Av skrivelsen framgick bl.a. följande.

text: Den 16 oktober 1998 avtalades mellan Orsa kommun och Mora kommun att Mora kommun genom sin alkoholhandläggare skulle bistå med handläggning av ärenden enligt

text: alkohollagen

text: . Utredare CC hade enligt avtal uppdrag att utreda förutsättningarna för serveringstillstånd. Socialnämndens arbetsutskott beslutade den 7 maj 2003 enligt förslag att anlita biträde i pågående utredning. I maj 2004 sades avtalet muntligen upp av Mora kommun och Orsa kommun stod utan handläggare att utföra utredningar enligt

text: alkohollagen

text: . Mora kommun sade formellt upp avtalet rörande samarbete om handläggning av ansökningar enligt

text: alkohollagen

text: den 2 juli 2004. Mora kommun tvingades säga upp avtalet om samverkan av personalsociala skäl. Orsa kommun har tillfälligt anlitat extern konsult, Niagara Utbildning, för att få en så objektiv och sakkunnig bedömning som möjligt, detta för att uppnå kvalitet i detta speciella fall då både alkoholhandläggare och ansvarig tjänsteman som var satta att utreda ärendet blev kritiserade för att vara dels inkompetenta, dels partiska. Ansvarig tjänsteman i Orsa kommun, DD, avdelningschef, Individ- och familjeomsorgen, har varit formellt ansvarig enligt

text: förvaltningslagens

text: bestämmelser. Utredningen har även varit underställd avdelningschefen och arbetats fram i nära samarbete med denna. Uppdragstagare har stått under myndighetens arbetsledning och utfört arbetsuppgifter enligt uppdraget. I det aktuella ärendet har myndighetsutövningen inneburit följande: att ta emot anmälan/ansökan, att besluta att utredning skall inledas, att underrätta berörd part om att utredning har inletts, att utse handläggare, att överlämna eventuella handlingar till den som skall handlägga ärendet, att inhämta remisser samt uppgifter från myndigheter och enskilda personer, att dokumentera de uppgifter som inhämtats och olika åtgärder under utredningsarbetet, att delge part utredningen, att upplysa part om rätt till företräde inför socialnämnd, att föredra ärendet samt att fatta beslut och underrätta den enskilde om beslutet. Handläggningen som innefattar myndighetsutövning enligt ovan har Orsa kommun ansvarat för. AA, Niagara Utbildning AB, medverkade vid socialnämndens sammanträde för att bereda nämndens ledamöter möjlighet att ställa frågor. Uppdragstagaren Niagara Utbildning AB har tagit fram ett beslutsunderlag till Socialnämnden i Orsa kommun för att nämnden skall kunna bedöma om tillståndshavaren i det enskilda ärendet uppfyller kraven i

text: alkohollagen

text: . Uppdragstagaren har i samråd med ansvarig handläggare i Orsa kommun givit förslag till beslut.

text: Socialnämnden i Mora kommun lämnade följande yttrande.

text: Socialnämnden i Mora har en handläggartjänst för utredning och uppföljning av serveringstillstånd i kommunen. Antalet serveringstillstånd uppgår till ca 25 (under de senaste åren har antalet varierat mellan 23 och 28). Mora kommuns alkoholhandläggare har tidigare, enligt ett särskilt avtal, även åtagit sig utredningsuppdrag åt Socialnämnden i Orsa. Avtalet sades upp i mars 2004 och handläggaren har inte längre några uppdrag i grannkommunen. Den aktuella restaurangen har tidigare fått flera allvarliga anmärkningar rörande formerna för serveringen av alkoholdrycker, ordningen i lokalerna etc. Tidigare anmärkningar föranledde vid ett tillfälle socialnämnden att dra in restaurangens tillstånd att servera alkohol. Nämndens beslut upphävdes dock efter att ärendet prövats i länsrätten. Relationen mellan kommunens alkoholhandläggare och restaurangens ägare har, i samband med de motsatta uppfattningar som förevarit, blivit allvarligt försämrad. Då förnyade anmälningar inkommit till socialnämnden rörande brister i restaurangens verksamhet, bedömde avdelningschefen för individ

text: och familjeomsorgen att det inte var lämpligt att ordinarie handläggare utredde anmälan. Skälet till denna bedömning var dels att den dåliga relationen mellan kommunens alkoholhandläggare och restaurangens ägare allvarligt för att någon tilltro till handläggarens objektivitet skulle finnas. Den uppkomna situationen kunde uppfattas som nära jäv. Alkoholhandläggaren upplevde dessutom att han riskerade sin hälsa om han återigen utsattes för de starka påtryckningar och den psykiska belastning som förekommit i samband med hans tidigare handläggning i ärendet. Någon ersättare med tillräcklig kompetens att genomföra utredningen fanns inte bland övrig personal inom förvaltningen. Angränsande kommuners alkoholhandläggare saknade möjligheter att ta på sig uppdraget. Mot ovanstående bakgrund planerades handläggningen av ärendet enligt följande: Avdelningschef för individ och familjeomsorg tog över det formella ansvaret för handläggningen av ärendet. Då de frågeställningar rörande fortsatt serveringstillstånd för restaurangaktiebolaget befanns vara av tämligen komplex karaktär, anlitades två sakkunniga utredare, AA och BB, från företaget Niagara Utbildning AB. De sakkunniga utredarna skulle, underställda avdelningschefen, bedöma det material som framkom under utredningen. Remisser till berörda myndigheter och kontakter med restaurangen ombesörjdes av socialnämndens personal. Ett tillsynsbesök genomfördes av avdelningschef tillsammans med AA. Avtalet som tecknades med Niagara Utbildning AB är formulerat så att all myndighetsutövning ligger på socialnämndens tjänstemän. AA:s och BB:s uppgift var att bedöma de skriftliga uppgifter som framkom under utredningen, i förhållande till gällande alkohollagstiftning samt värdera de skäl som enligt lagen finns för att socialnämnden skulle vidta åtgärder. I avtalets formulering har särskilt framhållits att utredningen sker i nära samarbete med ansvarig befattningshavare, anställd av Mora kommun, vilken tillika är arbetsledare till AA och BB. I avtalet regleras även frågor om sekretess samt hantering av inkommande handlingar i ärendet. Socialnämnden har sammanfattningsvis, för att uppnå god kvalitet på den utredning som ligger till grund för nämndens beslut om åtgärd i ärendet, i detta speciella fall använt sig av kompetenta utredare utanför skaran av anställda tjänstemän inom kommunen. Nämnden har valt att anlita två, i uppdraget namngivna, externa personer till uppgiften. Dessa har stått under direkt arbetsledning av verksamhetens chef. Arbetsledningen har varit utformad så att all kommunikation med berörda parter har skett genom kommunens handläggare i ärendet. Utredarna AA och BB har endast efter avdelningschefs beslut själva tagit kontakt med berörda parter i ärendet. Vägledande för utformandet av kontraktet, det vill säga att anlita så kallade ”osjälvständiga uppdragstagare”, har varit JO:s tidigare ställningstagande till förfaringssättet i förhållande till annan lagstiftning. Socialnämnden är väl medveten om att myndighetsutövning inte, utan stöd i lag, får överlåtas till någon form av enskild verksamhet och att JO i tidigare beslut funnit att handläggningen av ärendet är så nära förknippad med myndighetsutövningen att förbudet att överlåta myndighetsutövningen även bör anses innefatta handläggningen. För att ytterligare tydliggöra ansvarsfördelning mellan socialnämnden och konsultföretaget har det avtal som används vid anlitandet av Niagara Utbildning AB ändrats något.

text: Socialnämnden i Mora kommun bifogade en kopia av det ändrade avtalet.

text: Bedömning

text: En förvaltningsuppgift kan enligt

text: 11 kap. 6 § tredje stycket regeringsformen

text: överlämnas till bolag, förening, samfällighet, stiftelse, registrerat trossamfund eller

text: någon av dess organisatoriska delar eller till enskild individ. Innefattar uppgiften myndighetsutövning, skall det ske med stöd av lag.

text: Möjligheten att inom det kommunala området överlämna förvaltningsuppgifter regleras i

text: 3 kap. 16 § kommunallagen (1991:900)

text: . Kommuner och landsting får efter beslut av fullmäktige lämna över vården av en kommunal angelägenhet, för vars handhavande särskild ordning inte föreskrivits, till ett aktiebolag, ett handelsbolag, en ekonomisk förening, en ideell förening, en stiftelse eller en enskild individ. I bestämmelsen hänvisas till kravet på lagstöd i

text: 11 kap. 6 § regeringsformen

text: , om uppgiften innefattar myndighetsutövning.

text: Regeln i

text: 3 kap. 16 § kommunallagen

text: har kommit till för att reglera förutsättningarna för att lägga ut verksamhet på kommunala företag. Regeln har emellertid getts en sådan utformning att den allmänt reglerar förutsättningarna för kommunerna och landstingen att lämna över förvaltningsuppgifter till privaträttsliga subjekt (se

text: bet. 1990/91:KU38 s. 44

text: ). Vad som avses i paragrafen med att en särskild ordning har föreskrivits har berörts i förarbetsuttalanden (

text: prop. 1992/93:43 s. 5

text: ). En kommunal angelägenhet får i princip inte överlåtas till ett särskilt rättssubjekt, om det i en författning har angetts att ett visst kommunalt organ skall handha denna, såsom exempelvis i

text: 7 kap. 15 § alkohollagen (1994:1738)

text: . Detta utesluter dock inte att vissa delar av en specialreglerad uppgift, t.ex. vissa driftsfrågor eller andra verkställighetsuppgifter, kan bedrivas i privaträttsliga former. Möjligheterna till det är främst beroende av hur speciallagstiftningen är utformad inom det aktuella området.

text: I

text: 7 kap.

text: alkohollagen

text: finns bestämmelser om tillstånd till servering av spritdrycker, vin och starköl. Av

text: 7 kap. 12 § alkohollagen

text: framgår att sådant tillstånd meddelas av den kommun där serveringsstället är beläget. Enligt 7 kap. 15 § fullgörs kommunens uppgifter enligt lagen av den eller de nämnder som kommunfullmäktige bestämmer. Vidare gäller enligt 16 § att kommunen får träffa avtal med en annan kommun om att uppgifter som kommunen har enligt lagen skall ombesörjas helt eller delvis av den andra kommunen. Kommunen får dock inte överlåta befogenheten att avgöra ärenden enligt kapitlet. I författningskommentaren till 7 kap. 16 § (

text: prop. 1994/95:89 s. 108

text: ) uttalas att det inte föreligger något hinder för en kommun att anlita fristående expertis eller konsulter i tillståndsärenden så länge inte dessa anförtros uppgifter som innefattar någon form av myndighetsutövning. Detta följer, enligt vad som vidare uttalas, av allmänna regler och påkallar inte någon särskild bestämmelse; kommunen måste emellertid beakta de sekretessfrågor som därvid kan uppkomma.

text: Enligt

text: 3 kap. 16 § kommunallagen

text: krävs ett beslut av kommunfullmäktige för ett överlämnande av en kommunal förvaltningsuppgift. Det framgår inte av utredningen om sådana beslut har fattats i de nu aktuella fallen.

text: Som nyss har sagts krävs stöd i lag för ett överlämnande beträffande sådana uppgifter som innefattar myndighetsutövning. Utmärkande för all

text: myndighetsutövning är att det rör sig om beslut, gynnande eller missgynnande, eller andra åtgärder som ytterst är ett uttryck för samhällets maktbefogenheter i förhållande till medborgarna. Ett beslut om tillstånd att bedriva en viss verksamhet, t.ex. serveringstillstånd, innefattar myndighetsutövning. Det får beträffande sådana fall anses att även beredningen inför beslutet innefattar myndighetsutövning (jfr JO 2001/02 s. 250). Bestämmelsen i

text: bör inte ges annan innebörd än att den tar sikte på hela handläggningen av ett ärende. Beredningen av och beslutet i ärendet anses i princip utgöra oskiljaktiga delar av en och samma förvaltningsuppgift. Att utreda förutsättningar för serveringstillstånd och att företräda en kommun i ett sådant ärende innefattar således myndighetsutövning som det enligt min mening inte finns stöd i lagstiftningen för att överlämna till bolag eller enskilda.

text: Socialnämnden i Mora har yttrat att det av nämnden ingångna avtalet har utformats mot bakgrund av gällande praxis avseende anlitande av s.k. osjälvständiga uppdragstagare. En kommun anses ha möjlighet att anlita uppdragstagare för att utföra en viss arbetsuppgift. Uppdragstagarens ställning i förhållande till den uppdragsgivande myndigheten har betydelse för frågan om uppdraget över huvud taget utgör ett överlämnande av förvaltningsuppgifter. En uppdragstagare, under förutsättning att det är fråga om en fysisk person, kan ha en sådan anknytning till myndigheten att han eller hon kan anses delta i myndighetens verksamhet. Det förutsätts att en sådan uppdragstagare står under myndighetens arbetsledning och utför uppgifter som vanligen ankommer på anställda hos myndigheten. För uppdragstagare av detta slag, s.k. beroende eller osjälvständiga uppdragstagare, är bestämmelserna i

text: sekretesslagen (1980:100)

text: direkt tillämpliga. Vidare kommer de handlingar som uppdragstagaren tar emot och upprättar inom ramen för sitt uppdrag att vara allmänna handlingar i myndighetens verksamhet (se JO 2001/02 s. 250). Även reglerna i

text: brottsbalken

text: om ansvar för tjänstefel och i

text: skadeståndslagen

text: om det allmännas skadeståndsansvar blir direkt tillämpliga beträffande en sådan uppdragstagare.

text: Socialnämnden i Mora kommun lämnade enligt lydelsen i avtalet utredningsuppdrag till två namngivna fysiska personer. Nämnden har uppgett att uppdragstagarna anlitades då det inte ansågs lämpligt att ordinarie handläggare utredde ärendet. Inget tyder emellertid på att det var fråga om annat än en arbetsuppgift av sådant slag som nämndens ordinarie personal vanligen utför. Enligt avtalets lydelse och enligt vad som sägs i remissvaret utövade verksamhetens chef direkt arbetsledning över utredarna. Dessa förefaller således inte ha haft en självständig ställning i förhållande till nämnden. Huruvida deras anknytning till nämnden varit sådan att de kan anses ha deltagit i nämndens verksamhet kan emellertid inte bedömas utifrån utredningen i detta ärende. Jag finner inte tillräckliga skäl att gå vidare i utredningen i denna del. Jag noterar dock att i det avtal som senare, i juni 2004, har träffats mellan nämnden och Niagara Utbildning AB uttryckligen anges att utredarna genom uppdraget deltar i nämndens verksamhet.

text: I de nu aktuella avtal som Orsa kommun ingick om utredningsuppdrag lämnades uppdragen direkt till ett bolag. Som förut sagts kan ett sådant subjekt i princip inte ha ställning som s.k. osjälvständig uppdragstagare. Det kan i och för sig finnas utrymme för en myndighet att träffa avtal med ett bolag om att bolaget skall ställa en viss person till myndighetens förfogande (se JO 2001/02 s. 250). De båda avtal som omfattas av min granskning hade emellertid inte ett sådant innehåll. Avtalen måste mot denna bakgrund uppfattas som ett överlämnande av förvaltningsuppgift vilket, i enlighet med det förut sagda, saknat lagstöd.

text: Jag förutsätter att de båda kommunerna i sin fortsatta handläggning av hithörande ärenden beaktar vad som har kommit fram i detta ärende.

text: Ärendet avslutas.


avgjordAv: Kerstin André

nyckelord: Dokumentation Omhändertagande Sjukvård

title: Uttalanden rörande förutsättningarna att inom ramen för vård enligt bestämmelserna i lagen (1991:1129) om rättspsykiatrisk vård omhänderta patients bankkort (minutenkort). Kritik för underlåtenhet att dokumentera åtgärden i patientens journal

text: Anmälan

text: AA var intagen för rättspsykiatrisk vård vid Restad gård, rättspsykiatrisk enhet inom NU-sjukvården, Västra Götalandsregionen. I en anmälan till JO framförde AA klagomål huvudsakligen mot att personalen hade tagit hand om hans minutenkort.

text: Utredning

text: Inledningsvis tog JO del av AA:s journal. Därefter anmodades Utförarstyrelsen för NU-sjukvården, Västra Götalandsregionen, att inkomma med utredning och yttrande angående det som AA hade framfört i sin anmälan. Utförarstyrelsen anförde följande i sitt remissvar.

text: Bakgrund

text: Omständigheterna i fallet är, såsom framgår av bifogade yttrande från patientansvarig överläkare (här utelämnat, JO:s anm.), bl. a följande. Aktuell patient vårdas sedan 1996 på rättspsykiatriska enheten enligt lagen om rättspsykiatrisk vård med särskild utskrivningsprövning. Patienten har drogproblem och missbrukar narkotika. Det har även förekommit narkotika medan patienten vistats på avdelningen. Vid tre tillfällen har patienten avvikit i samband med frigång och har då missbrukat narkotika.

text: Beslutet

text: I sin anmälan till JO vänder sig patienten mot att han ej själv får ha hand om sitt minutenkort och själv ansvara för sina pengar. Såsom framgår av överläkarens yttrande är rutinen på avdelningen att minutenkort och större mängd kontanter placeras i förvaringsfack. Patienten har tillgång till förvaringsfacket tillsammans med sin kontaktman. Överläkaren har även i sitt yttrande framhållit att det inte sällan förekommer transaktioner mellan patienter och att dessa transaktioner sedan blir grogrund för konflikter och att de också kan medföra att narkotika lättare kommer in på avdelningen. Utförarstyrelsen hänvisar till bifogad journalanteckning 981222 (här utelämnad, JO:s anm.).

text: Enligt

text: 21 § 4 st. lag (1991:1128)

text: om psykiatrisk tvångsvård får patient inte inneha egendom som kan vara till men för vården eller ordningen på vårdinrättningen. Utförarstyrelsen ansluter sig till överläkarens bedömning att det med hänsyn till patientens svåra drogproblem är motiverat att han ej själv har hand om sitt minutenkort.

text: Utförarstyrelsen anmodades därefter att inkomma med kompletterande yttrande angående hur åtgärden med AA:s minutenkort hade dokumenterats.

text: I den delen anförde styrelsen följande i sitt kompletterande remissvar (bilagorna här utelämnade, JO:s anm.).

text: Patientansvarig överläkare och chefsöverläkare hänvisar i bifogat yttrande (bil 1) till journalanteckning 981222 (bil 2) och avdelningsanteckningar 981222 och 981227 (bil 3 och 4) samt avdelningsanteckning beträffande medpatient 981222 (bil 5). Anteckningarna visar på patientens problem att handha minutenkortet. Ytterligare dokumentation av åtgärden med AA:s minutenkort har ej skett.

text: Till remissvaret hade utförarstyrelsen bifogat utdrag ur de nämnda journalerna.

text: AA bereddes tillfälle att yttra sig över remissvaren men avhördes inte.

text: I sitt beslut den 7 mars 2000 anförde JO André följande.

text: Bedömning

text: Huvudfrågan i förevarande ärende rör en för rättspsykiatrisk vård intagen patients rätt att fritt disponera sitt minutenkort.

text: Självfallet är det möjligt för sjukvårdspersonalen att bistå patienten med förvaltning av dennes egna medel om detta sker efter en överenskommelse med patienten. Den fråga som här skall behandlas rör emellertid omhändertagande av AA:s minutenkort mot hans vilja. Enligt remissvaret var skälet till omhändertagandet att innehavet kunde vara till men för vården eller ordningen på vårdinrättningen. Den problemställning som aktualiseras i ärendet har tidigare berörts i ett beslut av JO Gunnel Norell Söderblom, redovisat i JO:s ämbetsberättelse 1996/97 s. 301. Gunnel Norell Söderblom anförde bl.a. följande.

text: Den som är intagen för rättspsykiatrisk vård är inte på grund härav betagen sin rätt att själv förfoga över sina tillgångar. För den som är myndig men som på grund av sjukdom, psykisk störning, försvagat hälsotillstånd eller liknande förhållanden behöver hjälp med att bevaka sin rätt, förvalta sin egendom eller sörja för sin person och som är ur stånd att vårda sig eller sin egendom kan enligt bestämmelserna i

text: 11 kap. 7 § föräldrabalken

text: förvaltare förordnas. I sådant fall har förvaltaren vidsträckta befogenheter att sköta personens ekonomi. – – – Inskränkningar i rätten att själv förfoga över sina tillgångar kan emellertid även göras av bl.a. ordningsskäl. I

text: 21 § lagen (1991:1128)

text: om psykiatrisk tvångsvård jämförd med

text: 8 § lagen (1991:1129)

text: om rättspsykiatrisk vård framgår att patient som är intagen på en rättspsykiatrisk sjukvårdsinrättning utöver narkotika och liknande heller inte får inneha annan egendom som kan skada honom själv eller någon annan eller vara till men för vården eller ordningen på avdelningen. Det kan vara vanskligt att dra för långtgående slutsatser av lagrummet. Jämförelse kan emellertid göras med motsvarande regelsystem för den som är intagen inom kriminalvården. Av

text: 24 § lagen (1974:203)

text: om kriminalvård i anstalt framgår att rätten för intagen att inneha penningmedel regleras i särskild ordning. Skälen att inskränka rätten att inneha pengar är bl.a. att förhindra narkotikaaffärer och spel om pengar mellan de intagna. Frånvaron av uttrycklig reglering vad gäller den psykiatriska tvångslags-

text: tiftningen kan visserligen tolkas så att lagstiftaren, som inte berört saken i förarbetena, ej avsett att inskränka patienternas rätt att fritt förfoga över penningmedel på sjukhuset. Å andra sidan är det ovedersägligt att de skäl som föranlett lagstiftningen på kriminalvårdssidan med samma kraft gör sig gällande även inom den rättspsykiatriska vården. Det får anses uppenbart att 27 000 kr i kontanter bland patienterna kan menligt påverka både vården och ordningen på vårdinrättningen. Mot den bakgrunden framstår det rimligt att tolka begreppet annan egendom så att det även innefattar pengar. Det har inte skett några huvudsakliga förändringar i de bestämmelser som Gunnel Norell Söderblom hänförde sig till. Frågan har inte heller berörts i det förslag till ändringar av lagstiftningen som regeringen framlagt i proposition 1999/2000:44 Psykiatrisk tvångsvård och rättspsykiatrisk vård. Jag ansluter mig till det som Gunnel Norell Söderblom har anfört och anser följaktligen att 21 § lagen om psykiatrisk tvångsvård jämförd med 8 § lagen om rättspsykiatrisk vård ger utrymme för att mot patientens vilja omhänderta pengar om förutsättningarna i lagrummet är uppfyllda i övrigt.

text: Det framgår av journalanteckningarna att det fanns ca 48 000 kr innestående på det konto som AA hade ett minutenkort anslutet till. Utredningen hos JO visar att det fanns problem med narkotika på den aktuella avdelningen. I remissvaret har även angetts att AA hade drogproblem och missbrukade narkotika och att det hade förekommit narkotika på avdelningen när AA vistades där. Vidare framgår det av journalanteckningarna att det fanns goda skäl för uppfattningen att AA:s minutenkort skulle kunna komma att användas för uttag av någon patient på vårdinrättningen. Det fanns följaktligen en beaktansvärd risk för att minutenkortet skulle kunna vara till men för vården eller ordningen på samma sätt som innehav av en större summa pengar. I den situationen finns det enligt min mening inte anledning att lägga något annat synsätt på omhändertagandet av minutenkortet än på omhändertagande av pengar.

text: Jag vill understryka att omhändertagande av egendom enligt de aktuella lagrummen skall föregås av en bedömning i det enskilda fallet. Av

text: 2 § 9 förordningen (1991:1472)

text: om psykiatrisk tvångsvård och rättspsykiatrisk vård följer även att uppgift om omhändertagande av egendom skall antecknas i patientens journal. Såvitt utredningen visar har det inte skett någon sådan anteckning. Det finns därför skäl att kritisera den bristande dokumentationen i saken.

text: Vad AA i övrigt har anfört föranleder inte något vidare uttalande från min sida.

text: Ärendet avslutas med den kritik som framgår av det anförda. Jag utgår från att Utförarstyrelsen ser till att uppgift om omhändertagande av egendom enligt de nämnda lagrummen fortsättningsvis dokumenteras i journalen.


avgjordAv: Hans-Gunnar Axberger

nyckelord:
Dokumentation
Långsam handläggning
Tillsyn

title: Kritik mot Miljö- och byggnadsnämnden i Filipstads kommun för bl.a. långsam handläggning av ett klagomålsärende

text: Anmälan

text: I en anmälan som kom in till JO den 8 maj 2008 klagade AA och BB på Miljö- och byggnadsnämnden i Filipstads kommun och två tjänstemän där. I anmälan med bilagor anförde de i huvudsak följande.

text: I omedelbar anslutning till deras bostadsfastighet på Strandkullevägen i Filipstad finns en grannfastighet där det bedrivs verksamhet i form av lastbilsverkstad med tillhörande service av lastbilar och entreprenadmaskiner. Verksamheten, som bedrivs alla veckans dagar, även tidigt morgnar och sena kvällar, ger upphov till olägenheter för de närboende. Det är fråga om bl.a. vibrationer och skakningar inomhus samt buller och trafikstörningar. Fastigheten där verksamheten bedrivs hålls inte i vårdat skick. De har tillsammans med sina grannar vid upprepade tillfällen från år 2005 påtalat dessa olägenheter för miljö- och byggnadsförvaltningen. Miljö- och byggnadsnämnden är skyldig att vidta åtgärder enligt gällande lagar och förordningar, men ingenting har gjorts.

text: Utredning

text: Muntliga upplysningar hämtades in från miljö- och byggnadsnämnden den 28 augusti 2008. Miljö- och byggchefen CC uppgav i huvudsak följande.

text: Det finns två pågående ärenden (2005-391 och 2006-156) och ett avslutat ärende (2007-436) som rör Specialmaskiner AB i Filipstad. Ärende 2005-391 avser tillsyn och initierades genom en anmälan från närboende den 29 september 2005. Den senaste händelsen i det ärendet registrerades den 26 maj 2008 och avsåg att kommunen tagit emot analyssvaret från en bullermätning. De närboende har även begärt att det ska genomföras vibrationsmätningar. Enligt nämndens konsult är det inte tekniskt möjligt att genomföra några vibrationsmätningar i detta fall. Ärende 2006-156 avser anmälan enligt

text: 21 § förordningen (1998:899)

text: om miljöfarlig verksamhet och hälsoskydd. Anmälan kom in den 13 mars 2006. Den bullerutredning som gjorts i tillsynsärendet ska också ligga till grund för prövningen i anmälningsärendet. Eftersom det enligt konsulten inte verkar vara meningsfullt att genomföra några vibrationsmätningar, gör han bedömningen att anmälningsärendet

text: är klart för avgörande. Ambitionen är att det ska kunna tas upp i nämnden senast under oktober månad 2008. Ärende 2007-436 är avslutat. Det avsåg ett tillsynsbesök i oktober 2007 hos verksamhetsutövaren. Ett protokoll har upprättats över det tillsynsbesöket.

text: Miljö- och byggnadsnämnden anmodades därefter att göra en utredning och yttra sig över AA:s och BB:s anmälan. I remissvaret anfördes följande (bilagor utelämnas här).

text: Klagomål rörande Plan- och bygglagen

text: På fastigheten S 1:55 har det funnits bilverkstad/bilförsäljning sedan 1950-talet. Om- och tillbyggnad har skett i många omgångar. 1960 uppfördes en tvätthall vid bilverkstaden, 1972 tillbyggnad av bilverkstaden, 1979 om- och tillbyggnad med lastbilsverkstad och 1984 tillbyggnad av lastbilsverkstad (bilaga 1). Fastigheten är belägen inom detaljplan F 421 (bilaga 2). S 1:55 köptes 2001 (bilaga 3) av Filipstads specialmaskiner AB som bedriver verksamhet inom rivningsbranshen, virkestransport och snöröjning. I lastbilsverkstaden görs service på företagets enheter. BB och AA köpte fastigheten S 1:50 2004 (bilaga 4). För att få en överblick av området redovisas en karta (bilaga 5) samt detaljplan F 422 (bilaga 6) över närområdet. På fastigheten T 1 finns en dagligvarubutik (före detta lastbilsverkstad), på T 2 ett lastbilsföretag som transporterar mjölk och på S 1:56 ett företag med lyftkranar. Verksamheten som funnits på S 1:55 har varierat genom årens lopp men alltid haft samma syfte med bil- och lastbilsverkstad samt bilförsäljning med tillhörande uppställningar. Att begära in bygglov för ändrad användning för fastigheten har därför aldrig varit aktuellt vilket påtalats för BB vid telefonsamtal men även vid besök på miljö- och stadsarkitektkontoret.

text: Klagomål rörande miljökontorets hantering av ärendet.

text: Miljö- och stadsarkitektkontoret har sedan våren 2005 mottagit klagomål från grannar till Filipstads Specialmaskiner. De första klagomålen framfördes på telefon i slutet av juni 2005 där tre grannar klagade på både hög trafikbelastning, buller, vibrationer och skräpig tomt. 2005-06-28 gjorde dåvarande handläggare av ärendet en skrivelse till Filipstads specialmaskiner där de uppmanades att hålla sina bullernivåer inom Naturvårdsverkets riktlinjer för buller. 2005-09-29 inkommer per telefon nya klagomål på Filipstads specialmaskiners verksamhet och 2005-12-07 meddelade miljöpolis i Karlstad att BB hade polisanmält företaget. Enligt polisanmälan hävdade BB bland annat att avfettningsmedel rann ut på marken när Filipstads specialmaskiner tvättade sina fordon. Dåvarande handläggare tillskriver Filipstads specialmaskiner 2005-12-15 och beslutar att företaget endast får tvätta sina fordon på iordningställd tvättplatta. I samma tillskrivning begär dåvarande tjänsteman att Filipstads specialmaskiner ska inkomma med olika typer av information i syfte att klassificera verksamheten. Detta för att underlätta framtida tillsyn. Regelbunden kontakt mellan miljö- och stadsarkitektkontoret och Filipstads specialmaskiner hålls under vintern/våren 2006 i syfte att utreda de klagomål som inkommit samt att få in information om företaget. Beslut kommuniceras, information efterfrågas och delar av den information som kommunen efterfrågar om Filipstads specialmaskiners verksamhet inkommer i form av brev från Filipstads specialmaskiner. 2006-04-25 tar miljöpolis kontakt med dåvarande handläggare och meddelar att åklagare inte kommer att behandla den polisanmälan som BB ställt mot Filipstads specialmaskiner. Åklagaren lägger ner ärendet.

text: Arbetet med att få in information från Filipstads specialmaskiner för att kunna klassificera verksamheten fortsätter under sommaren 2006. Under hösten 2006 och fram till slutet av februari 2007 är den dåvarande handläggaren av ärendet till stor del sjukskriven innan hon i början av mars 2007 går på semester och därefter på mammaledighet. Eftersom Filipstads kommun endast har en miljöinspektör för detta med sig en vakans under denna tid vilket medför konsekvensen att ärendet inte utreds under den här tiden. Vikarierade miljöinspektör CC (idag tf. enhetschef) tar därefter över ärendet och får relativt omgående telefonsamtal från BB där han framför klagomål på Filipstads specialmaskiner. Miljöinspektören träffar under våren 2007 BB utanför Filipstads specialmaskiner där han framför klagomål på Filipstads specialmaskiners verksamhet. Miljöinspektören ägnar stor tid under våren och sommaren att sätta sig in i ärendet. BB kontaktar miljöinspektören ett flertal gånger och framför klagomål, bland annat på buller, vibrationer och hög trafikbelastning utanför BB:s fastighet. 2007-09-28 gör miljöinspektören och dåvarande förvaltningschefen, tillika byggnadsinspektören, DD tillsyn på Filipstads specialmaskiner enligt

text: Miljöbalken

text: 26 kap

text: 3§ med avseende på kemiska produkter och över den miljöfarliga verksamhet som företaget utövar. Vid tillsynen överlämnades även Naturvårdsverkets föreskrifter för externt industribuller (SNV RR 1978:5 rev. 1983) till verksamhetsutövaren. 2007-12-18 skickar BB, AA och EE, ytterligare ett brev där de bland annat kräver svar om vad kommunen tänker göra åt buller, tung trafik, tomgångskörning och den boendemiljö som de upplever är under all kritik på grund av Filipstads specialmaskiners verksamhet. På grund av att klagomålen fortsatte beslutade 2008-02-13 den nu tillförordnande enhetschefen CC att Filipstads specialmaskiner skulle göra en buller- och vibrationsmätning. CC bedömde att en buller- och vibrationsmätning var nödvändig för att kunna bemöta de klagomål som inkommit från grannarna. Buller- och vibrationsmätningen skulle genomföras av extern konsult. När, hur och på vilket sätt buller- och vibrationsmätning skulle utföras bestämdes av konsulten som löpande informerade enhetschefen om situationen. Eftersom Filipstads specialmaskiner ställde sig positiv till mätningarna förenades åtgärderna inte med ett föreläggande. Bullermätningen gjordes av Previa 2008-04-17 (bilaga 7). För bedömning av ljudnivåerna använde konsulten Naturvårdsverkets föreskrifter för externt industribuller (SNV RR 1978:5 rev. 1983). Vibrationsmätning skulle ha gjorts av företaget Bergsäker. Konsulten bedömde dock att en vibrationsmätning inte är befogad då de eventuella vibrationer som skulle kunna uppstå av verksamheten inte bedöms mätbara. Vibrationsmätningar görs enligt konsulten vanligtvis på platser där sprängnings- och rivningsarbeten pågår. Miljöoch stadsarkitektkontoret beslutade med anledning av detta att en vibrationsmätning inte var befogad.

text: Sammanfattande kommentarer

text: Miljö- och stadsarkitektkontoret är av den meningen att förvaltningen, med de resurser som finns tillgängliga, har gjort allt de har kunnat i ärendet. Miljö- och stadsarkitektkontoret bedömer att 100-tals timmar har lagts ner i ärendet, både i form av tillsyn på plats, telefonsamtal, handläggning av inkommet material från främst BB:, information för Miljö- och byggnadsnämnden och utdelande av kartor och detaljplaner som BB: begärt. De längre uppehållet av ärendehanteringen mellan hösten 2006 och början av april 2007 förklaras med vakans på tjänsten miljöinspektör pga. sjukdom och mammaledighet. Mellan 1 januari 2008 och 2 juni 2008 var tjänsten som miljöinspektör återigen vakant på grund av mammaledighet men då arbetade tf. enhetschefen CC med ärendet parallellt med sin chefstjänst. Vad det gäller de brev som grannarna skickat till förvaltningen är både tf. enhetschefen CC och tidigare förvaltningschef DD av den synpunkten att breven har

text: bemötts, både genom aktiv utredning av klagomålen men även genom direkta svar till BB i telefon. Båda de JO-anmälda tjänstemännen, tf. enhetschef CC och tidigare förvaltningschef DD bestrider härmed JO-anmälan. [.] AA och BB kommenterade remissvaret samt inkom med ytterligare handlingar. Bl.a. framkom att miljö- och byggnadsnämnden den 22 oktober 2008, § 135, beslutat att inte vidta någon åtgärd med anledning av framställda klagomål och att AA och att BB överklagat det beslutet till länsstyrelsen.

text: Rättslig reglering

text: Enligt

text: 26 kap. 3 § miljöbalken

text: utövar den kommunala nämnd som fullmäktige bestämmer tillsyn över bl.a. miljö- och hälsoskyddet enligt

text: 9 kap.

text: miljöbalken

text: , med undantag för sådan miljöfarlig verksamhet som kräver tillstånd. Tillsynen ska enligt 26 kap. 1 § säkerställa syftet med balken och föreskrifter som har meddelats med stöd av denna. Tillsynsmyndigheten ska för detta ändamål på eget initiativ eller efter anmälan i nödvändig utsträckning kontrollera efterlevnaden av

text: miljöbalken

text: samt föreskrifter, domar och andra beslut som har meddelats med stöd av balken samt vidta de åtgärder som behövs för att åstadkomma rättelse. Av

text: 26 kap. 9 §

text: framgår att en tillsynsmyndighet får meddela de förelägganden och förbud som behövs i ett enskilt fall för att

text: miljöbalken

text: samt föreskrifter, domar och andra beslut som har meddelats med stöd av balken ska efterlevas. Mer ingripande åtgärder än vad som behövs i det enskilda fallet får inte tillgripas.

text: En byggnadsnämnd ska enligt

text: 11 kap. 1 § plan- och bygglagen (1987:10)

text: övervaka efterlevnaden av lagen och med stöd av lagen meddelade föreskrifter och beslut. I

text: 10 kap.

text: plan- och bygglagen

text: finns bestämmelser om påföljder och ingripanden vid överträdelser m.m. Byggnadsnämnden ska enligt 10 kap. 1 § ta upp frågan om påföljd eller ingripande enligt detta kapitel så snart det finns anledning att anta att en överträdelse har skett av bestämmelserna om byggande i lagen eller av någon föreskrift eller något beslut som har meddelats med stöd av dessa bestämmelser. När en åtgärd som kräver bygglov har vidtagits utan lov, ska nämnden se till att det som har utförts blir undanröjt eller på annat sätt rättat, om inte lov till åtgärden meddelas i efterhand.

text: När någon vänder sig till en kommunal nämnd i dess egenskap av tillsynsmyndighet och begär ett ingripande mot en olägenhet som anmälaren anser sig drabbad av uppkommer ett ärende hos myndigheten. En tillsynsmyndighet är skyldig att vara aktiv genom att bl.a. utreda inkomna anmälningar om missförhållanden samt följa upp vidtagna åtgärder. Ett anhängiggjort ärende ska alltid avslutas genom ett formligt beslut av något slag. Innebörden av beslutet avgörs av omständigheterna i det enskilda fallet. Ett beslut kan bestå i ett föreläggande till den som är ansvarig för en störande verksamhet eller t.ex. vara ett konstaterande att ingen störning förekommer, varför klagoärendet avslutas utan åtgärd. Det kan också röra sig om ett beslut där sakfrågan inte behandlas utan i stället går ut på t.ex. avvisning eller avskrivning av en anmälan.

text: JO har i flera tidigare beslut (se t.ex. JO 1990/91 s. 337) uttalat att en sakägare, t.ex. en granne eller närboende som berörs av olägenheter, har rätt att inom rimligt tid få ett formligt beslut som han, om det går honom emot, kan överklaga. Även när den som har inkommit med ett klagomål inte berörs av beslutet i sådan mån att han eller hon har rätt att överklaga beslutet kan det, med hänsyn till intresset av att upprätthålla allmänhetens förtroende för myndigheterna, i många fall vara lämpligt att underrätta klaganden om hur ärendet har avgjorts.

text: I

text: 7 § förvaltningslagen (1986:223)

text: anges att varje ärende där någon enskild är part ska handläggas så enkelt, snabbt och billigt som möjligt utan att säkerheten eftersätts.

text: Av

text: 15 § förvaltningslagen

text: framgår att uppgifter som en myndighet får på annat sätt än genom en handling och som kan ha betydelse för utgången i ärendet ska antecknas av myndigheten, om ärendet avser myndighetsutövning mot någon enskild. Från rättssäkerhetssynpunkt är det emellertid viktigt att också uppgifter som inte direkt tillför ärendet sakuppgifter, utan enbart rör ärendets yttre gång, i stor utsträckning dokumenteras. Sådana uppgifter kan gälla att kontakt förekommit med parter, andra personer eller myndigheter eller att handläggaren besökt den plats ärendet rör. Även om dokumentationen av det nu nämnda slaget inte har betydelse för utgången av ärendet är den ändå av stort värde. Den är en förutsättning för insyn i och kontroll av verksamheten både från den egna förvaltningsledningen och från utomstående tillsynsmyndigheter. Även parters och allmänhetens insyn i myndighetens verksamhet underlättas av detta slags dokumentation. Till detta kommer att ett handläggarbyte i hög grad försvåras av brister i beskrivningen av vad som har förekommit i ett ärende.

text: Bedömning

text: Begäran om ingripande enligt

text: miljöbalken

text: och plan- och bygglagen AA och BB har vid upprepade tillfällen vänt sig till miljö- och byggnadsnämnden i Filipstads kommun med klagomål på verksamheten på en grannfastighet. Klagomålen har avsett olägenheter i form av avvändning och utsläpp av kemikalier, trafikbelastning, buller, tomgångskörning, vibrationer och skakningar samt att grannfastigheten inte hålls i vårdat skick.

text: Klagomålen i detta fall har aktualiserat tillämpning av både

text: miljöbalkens

text: regler om skyddet för människors hälsa och miljön och plan- och bygglagens regler om att fastigheter ska hållas i vårdat skick. Det är i sådana fall fråga om olika rättsliga överväganden som ska göras för de problem som klagomålen avser. Handläggningen bör därför ske i skilda ärenden som avslutas genom separata beslut. Handläggningstiden Klagomålen anmäldes hos miljö- och byggnadsnämnden under våren 2005 och avslutades genom ett beslut av nämnden den 22 oktober 2008, dvs. först efter cirka tre och ett halvt år. Av remissvaret kan utläsas att nämnden i en skrivelse till verksamhetsutövaren i juni 2005 uppmanat denne att ”hålla sina bullernivåer inom Naturvårdsverkets riktlinjer för buller” samt att den dåvarande handläggaren i en

text: skrivelse i december 2005 beslutade att ”företaget endast får tvätta sina fordon på iordningställd tvättplatta”. Från hösten 2006 till september 2007 synes några utredningsåtgärder i klagomålsärendet över huvud taget inte vidtagits. Den 28 september 2007 genomfördes ett tillsynsbesök som tog sikte på hanteringen av kemiska produkter och den 13 februari 2008 togs initiativ till en buller- och vibrationsmätning. Resultatet av bullerutmätningen diariefördes den 26 maj 2008. Några andra åtgärder som har varit ägnade att utreda klagomålen synes inte ha vidtagits.

text: Det är självfallet inte godtagbart att ett av enskilda personer anhängiggjort ärende inte slutligt prövas under så lång tid. De skäl som angetts – personalomsättning, sjukdom och föräldraledighet – fritar inte nämnden från dess ansvar för att handläggningen tillåtits dra ut på tiden.

text: Dokumentation Det förefaller också brista i nämndens dokumentation av vad som hänt i ärendet. I remissvaret har anförts att ett flertal telefonsamtal förevarit i ärendet. Detta framgår inte av den ärendeutskrift som inhämtats. Det kan också konstateras att de inledande klagomålen, som enligt remissvaret gjordes redan våren 2005, inte dokumenterats i ärendet. Övrigt Vad som i övrigt har framkommit i ärendet ger inte anledning till något uttalande eller någon åtgärd. Avslutning Ärendet avslutas med en erinran om den kritik som uttalats mot miljö- och byggnadsnämnden när det gäller brister i dokumentationen samt för den utdragna handläggningstiden.


nyckelord: Bemötande Underrättelse

title: Fråga om polisen har brustit i sin information till anhöriga i samband med en drunkningsolycka

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO framförde AA kritik mot Polismyndigheten i Södermanlands län. Av anmälan framgick i huvudsak följande.

text: Den 2 maj 2003 inträffade en båtolycka utanför Stallarholmen. Efter olyckan saknades två män varav en var AA:s bror. Lördagen den 31 maj 2003 hittades den andre mannen död. Trots att de anhöriga till mannen hade framfört önskemål till polisen om omedelbar information fick de först vid elvatiden påföljande dag, dvs. den 1 juni 2003, höra talas om detta och då inte av polisen utan ryktesvägen. Som skäl för att man inte direkt hade underrättat de anhöriga uppgav det vakthavande befälet att den döde inte hade kunnat identifierats. På mannen fanns emellertid legitimationshandlingar varför det inte borde ha varit någon tvekan om vem mannen var. Det var också stor skillnad i storlek mellan de båda saknade männen.

text: När AA fick reda på att den första personen hade hittats kontaktade han den 1 juni 2003 det vakthavande befälet och bad att denne skulle kontakta honom om också hans bror påträffades. Han uppgav samtidigt att brodern hade haft på sig en röd Mitsubishijacka vid olyckstillfället. På fråga om det fanns fler saknade i området fick han besked att så inte var fallet. Trots detta kontaktade polisen honom inte omedelbart när brodern hittades. AA:s mor ringde nämligen till polisen på kvällen den 1 juni 2003 och fick då besked om att ytterligare en person hade påträffats död. På direkt fråga från modern hade polisen bekräftat att den nu påträffade mannen var iklädd en röd Mitsubishijacka och att man i plånboken hade hittat identitetshandlingar vars uppgifter överensstämde med brodern.

text: Utredning

text: Handlingar i polismyndighetens ärende K10643-03 granskades. Av dessa framgick bl.a. att de anhöriga själva kontaktade polisen efter att ryktesvägen hört att en person hade hittats och att polisen inte dessförinnan hade underrättat de anhöriga eftersom identiteten ännu inte var fastställd.

text: Ärendet remitterades till polismyndigheten för upplysningar och yttrande om vad som hade framförts i anmälan till JO. Polismyndigheten kom in med handlingar i ärendet och ett remissvar av följande lydelse.

text: I samband med en båtolycka på Mälaren utanför Stallarholmen, Strängnäs kommun, 2003-05-02, förolyckades BB och CC. Omfattande efterforskningsinsatser gjordes. Utan resultat. Under helgen 2003-05-31.-.06-01 anträffades de båda döda i vattnet en bit från den troliga olycksplatsen. En omfattande dokumentation finns beträffande sjöräddningens, respektive polismyndighetens åtgärder. Den aktuella anmälan avser dock frågan om varför de anhöriga till BB och CC inte omedelbart underrättades om anträffandet, varför polismyndighetens svar begränsas till enbart denna. Vid Närpolisområde Strängnäs, inom vars ansvarsområde olyckan inträffade, har inspektören DD varit handläggare för ärendet. Han, med flera polismän vid närpolisområdet, har därvid haft täta kontakter med anhöriga till de båda männen. Under den tid som förflöt innan kropparna anträffades, etablerades därvid en kontakt med de anhöriga, och en kännedom om de två omkomna, som ledde till det förhållandet att det tedde sig naturligt med omedelbara kontakter så fort någon ny information i saken framkom. DD:s syn, som delas av närpolischefen i Strängnäs, på den i detta sammanhang aktuella frågan är att de anhöriga till BB och CC borde underrättats direkt vid anträffandet. Även om identiteten inte helt var styrkt till fullo så borde enligt honom underrättelse ändå skett direkt med hänsyn till kläder, idhandlingar och mobiltelefoner. När kropparna anträffades var ordinarie handläggare och beslutsfattare i ärendet i Strängnäs inte i tjänst. Ansvaret för åtgärderna i ärendet låg, i enlighet med myndighetens arbetsordning, på länsvakthavande befälet vid länskommunikationscentralen i Eskilstuna. Kropparna anträffades med ett dygns mellanrum. Vid varje fynd vidtogs dock samma åtgärder. När fynden inrapporterats till polismyndigheten vidtogs omedelbart åtgärder för att bärga dessa. Polis sändes till platsen. Efter det att kropparna tagits upp/tagits i land avrapporterade polismännen till vakthavande befälet. Hos denne fanns tillgång till handlingar/uppgifterna ärendet. För vart fall beslutade tjänstgörande vakthavande befäl att kropparna skulle föras till Rättsmedicinska avdelningen i Stockholm för obduktion och därmed sammanhängande identitetsfastställelse. De tjänstgörande vakthavande befälen trodde givetvis att de anträffade kropparna var identiska med de försvunna BB, respektive CC. De anträffades dock inte samma dag och likomvandlingen, vilken medfört bl.a. uppsvällda kroppar och vanställda anletsdrag, gjorde att direkt identifiering inte kunde ske enligt polismännen på plats, och därmed inte heller enligt vakthavande befäls bedömning. De ansåg det vara alltför osäkert att meddela anhöriga om fynden enbart på de uppgifter som fanns tillgängliga, d.v.s. klädespersedlar som hade burits av viss person vid försvinnandet och i kläderna anträffade identitetshandlingar. Bedömningar och beslut bottnade i att man inte ville riskera att ge anhöriga fel besked. Identiteten ansågs helt enkelt inte var fastställd med tillräcklig säkerhet för att kontakta viss persons anhöriga. Besluten blev i vartdera fallet att avvakta noggrannare kontroller genom undersökningar på Rättsmedicinska. Polismyndigheten kan konstatera att såväl de vakthavande befälens, som ansvarigas vid närpolisområde Strängnäs, ambition varit att så snart som möjligt när identiteten fastställts, underrätta de anhöriga. De tjänstgörande vakthavande befälen under den aktuella helgen hade dock under den månad männen varit försvunna av naturliga skäl inte haft tillfälle att utveckla den nära kontakt med anhöriga som handläggare/beslutsfattare hunnit göra vid Närpolisområde Strängnäs. En nära kontakt som medförde informationsutbyte av varje ny information i ärendet. De tjänstgörande vakthavande befälen gjorde bedömningen att identiteterna inte kunde fastställas med tillräcklig säkerhet vid anträffandena. Av det skälet, och för att undvika risken att ge felaktig underrättelser till anhöriga, avvaktade man tills större säkerhet kunde nås kring identiteten.

text: Nu efteråt, med alla fakta och förklaring tillgängliga och sammanvägda med anhörigas/anmälarens synpunkter, synes det vara möjligt att en annan bedömning kunnat göras av de vakthavande befälen. De anhöriga borde, även om full identitet inte ansågs föreligga vid tillfället, kunnat informeras om fynden av kropparna. Som det utvecklades var det olyckligt att information om fynden nådde dem på andra vägar. Det hela bottnar dock i en bedömningsfråga – vad är lämplig åtgärd vid ett visst tillfälle och grundad på tillgänglig information? Polismyndigheten anser sig inte kunna kritisera besluten som togs i detta fall av tjänstgörande vakthavande befäl. Besluten grundades på omtanken om anhöriga – att inte riskera ge felaktiga beslut och därmed orsaka oönskade och oanade följder som detta kunnat medföra. Myndigheten har dock för avsikt att med gruppen vakthavande befäl och närpolisområdeschefer ta upp en fördjupad diskussion om etiska frågor och bedömningar som aktualiseras i fall som det nu föreliggande. Allt för att i framtiden så långt som det över huvud taget är möjligt, söka undvika en situation som den nu aktuella. AA kommenterade remissvaret.

text: Bedömning

text: Det finns inte några generella regler i författning om när och hur polisen skall lämna underrättelse om ett dödsfall till de anhöriga. I Rikspolisstyrelsens allmänna råd om åtgärder vid dödsfall som kan ha orsakats av yttre påverkan m.m. (FAP 414-1) finns emellertid ett uttalande enligt vilket polisen, när den har ansvar för utredningen av ett dödsfall, så snart det kan ske bör underrätta någon av den avlidnes närstående om dödsfallet (avsnitt 4).

text: Det är naturligtvis djupt olyckligt att den första uppgiften om att en saknad person har hittats död når de anhöriga ryktesvägen. Om den påträffade personens identitet med lätthet kan fastställas bör självfallet de anhöriga underrättas omedelbart genom polisens försorg. Situationen kan emellertid vara sådan att man av något skäl inte med full säkerhet kan identifiera den påträffade omedelbart men att man t.ex. på grundval av uppgifter om den saknade personens klädsel eller med hjälp av identitetshandlingar som påträffas hos den döde kan bilda sig en ganska välgrundad preliminär uppfattning om dennes identitet. Det går inte att göra något generellt uttalande om när polisen i en sådan situation bör underrätta de anhöriga. Polisen har här den grannlaga uppgiften att med beaktande av omständigheterna i det enskilda fallet avgöra hur man bör förfara.

text: Som förklaring till att man i det nu aktuella ärendet inte omedelbart underrättade de anhöriga har polismyndigheten anfört att man avvaktade något, eftersom det inte var möjligt att omgående med säkerhet fastställa de påträffades identitet; man ville med andra ord inte riskera att ge de anhöriga ett felaktigt besked.

text: Jag kan ha förståelse för ett sådant synsätt. I ärendet har emellertid framkommit uppgifter om att de anhöriga hade framfört önskemål till polisen om omedelbar information. Av polismyndighetens yttrande framgår vidare att inspektören DD hade haft mycket täta kontakter med de anhöriga under maj månad 2003; det tedde sig därför naturligt med omedelbara kontakter så fort någon ny information framkom i saken. Jag kan mot denna bakgrund instämma i DD:s bedömning, som den redovisas i remissvaret, att de anhöriga omedelbart borde ha underrättats om fynden på grundval av de slutsatser som kunde dras av de dödas kläder, identitetshandlingar och mobiltelefoner. En förklaring till att så inte skedde var sannolikt att

text: de döda påträffades under en helg då DD inte synes ha varit i tjänst och att, som myndigheten påpekat, de vakthavande befälen i Eskilstuna inte haft samma nära kontakt med de berörda familjerna som polismännen vid närpolisområde Strängnäs.

text: Jag noterar att polismyndigheten har för avsikt att med gruppen vakthavande befäl och närpolisområdeschefer ta upp en fördjupad diskussion om de etiska frågor och bedömningar som aktualiseras i fall som det nu aktuella. Som jag redan nämnt delar jag polismyndighetens uppfattning att det var olyckligt att informationen om fynden nådde de anhöriga på andra vägar än genom myndighetens försorg.

text: Vad som i övrigt kommit fram föranleder inte någon åtgärd eller något uttalande från min sida.

text: Ärendet avslutas.