text: Fråga om finansiell rådgivning varit vårdslös samt om reklamation

text: skett inom skälig tid och om skadeståndsskyldighet uppstått. I-III

text: I

text: Avgörande 2012-12-19; Änr 2011-6294.

text: I samband med att G och hans hustru bestämde sig för att flytta till västkusten, där de skulle köpa en tomt och bygga ett hus, började han aktivt att sänka risknivån på deras placeringar. Han insåg att han inte skulle ha tid att följa börsen de närmaste åren och ville därför ha en säker parkeringsplats för sina pengar under ett par år. Tanken var att han skulle investera på börsen på nytt när husbygget var klart och han åter hade tid att följa börsen. Han bokade tid med sin rådgivare hos företaget och träffade denne i slutet av september 2006 för att placera om och värdesäkra 250 000 kr. Han fick rekommendationen att investera i KFH 3. Placeringen skulle avkasta nio procent årligen, dels som en skattefri utdelning på fyra procent, dels som en årlig värdestegring på fem procent. Risknivån skulle vara densamma som för räntefonder. Den 31 januari 2007 besökte han rådgivaren för att värdesäkra ytterligare 106 000 kr. Han fick då rådet att investera i GFU 2007 med samma avkastning och risknivå som KFH 3. Han anser att företagets rådgivning varit vårdslös eftersom rådgivningsunderlaget från februari 2006 saknar relevant information om vad som förekommit vid själva rådgivningen och det saknas rådgivningsdokumentation från rådgivningstillfället i januari 2007. De föreslagna investeringarna har inte stämt överens med hans önskemål. Det har varit fråga om högt belånade konstruktioner med inbyggd hävstång, som ju aldrig kan anses vara lågriskprodukter. Vidare har rådgivarens information varit bristfällig och missvisande både när det gäller frågan om skattefri utdelning och det faktum att aktierna var onoterade. Först vid ett möte med företagets rådgivare den 18 november 2010 fick han information om säljprocessen på företagets egen andrahandsmarknad. Det investerade kapitalet är i princip inlåst hos företaget på obestämd tid. Den behovsanalys som legat till grund för investeringarna i KFH 3 och GFU 2007 är ofullständig och det måste ha varit företagets ansvar att fånga upp och dokumentera hans behov. Han anser att han som kund haft rätt att förlita sig på att den information som han fått vid rådgivningen varit korrekt och fullständig, särskilt med tanke på att besluten i investeringsfrågorna och nödvändiga underskrifter alltid skett under tidspress och utan möjlighet till vare sig granskning eller eftertanke. G har begärt att företaget ska överta hans investeringar och betala tillbaka det investerade kapitalet om totalt 355 992 kr.

text: Företaget har i första hand invänt att ärendet inte lämpar sig för nämndens prövning och bör avvisas eftersom det för att avgöra ärendet krävs muntlig bevisning. Företaget har i andra hand motsatt sig G:s yrkande. Företaget anser att G:s krav ska avslås eftersom han inte reklamerat inom skälig tid från det att han upptäckt den skada han hävdar att han drabbats av. Enligt företaget upptäckte G redan hösten 2008 att han varken fick någon årlig utdelningen eller utbetalningar från KFH 3 och GFU 2007. G reklamerade först i april 2011. Företaget har inte agerat vårdslöst utan följt de lagar, råd och anvisningar som finns avseende finansiell rådgivning till privatpersoner. Inför investeringarna har företaget till grund för sin rådgivning haft en behovsanalys, som upprättats i februari 2006 tillsammans med G. Rekommendationerna har varit sådana att de väl sammanfallit med G:s önskemål om

text: tidshorisont och risk, som han gav uttryck för i den signerade behovsanalysen. G har informerats om de risker som sammanhänger med placeringar i finansiella instrument och specifikt för investeringar i KFH 3 och GFU 2007, vilket han också bekräftat med sin signatur. G har varit en aktiv kund hos företaget sedan 2003 och investerat i olika finansiella instrument såsom belånade och obelånade indexobligationer, aktiefonder, olika fastighetsportföljer och infrastrukturprodukter. Företaget bestrider att G inte har varit införstådd med omfattningen och innehållet i de investeringar han har gjort. Han har investerat i produkter som liknat varandra och haft liknande upplägg vid fyra tillfällen och den av investeringarna som i oktober 2011 hade gått upp med 36,9 procent har han inte reklamerat. Under alla förhållanden uppstår inte någon realiserbar skada förrän G:s hela innehav har realiserats och hittills har han inte försökt att sälja sitt innehav.

text: Allmänna reklamationsnämnden, i utökad sammansättning, gjorde följande bedömning.

text: Frågan om ärendet bör avvisas

text: Även om parterna delvis har olika uppfattningar om vad som förekommit finner nämnden att den skriftliga dokumentationen tillsammans med det som parterna har en gemensam uppfattning om ger tillräckligt underlag för en bedömning av hur tvisten bör avgöras. Det saknas därför anledning för nämnden att avvisa ärendet.

text: Har G reklamerat inom skälig tid?

text: När det gäller frågan om reklamation är lagen (

text: ) om finansiell rådgivning till konsumenter (rådgivningslagen) tillämplig. En konsument som vill åberopa att en finansiell rådgivning har orsakat honom eller henne en ren förmögenhetsskada ska enligt

text: 7 §

text: underrätta den näringsidkare som utfört rådgivningen om detta inom skälig tid efter det att konsumenten har märkt eller bort märka att skada har uppkommit. Om konsumenten inte gör det, har han eller hon förlorat sin rätt till skadestånd.

text: Företaget har hävdat att G först i april 2011 reklamerat skadan hos företaget. Nämnden finner dock att vad som förekommit vid mötet mellan G och företagets företrädare den 18 november 2010 får anses innebära en sådan underrättelse till företaget som avses i 7 § rådgivningslagen. Företaget har invänt att G redan hösten 2008 upptäckt eller borde ha upptäckt den skada som han anser sig ha drabbats av och att hans reklamation av skadan inte skett inom skälig tid därefter. Företaget har som stöd för att reklamation skett för sent uppgivit att ”De omständigheter som G åberopar till stöd för att företagets rådgivning varit vårdslös i samband med investeringarna måste G ha fått kännedom om redan kort tid efter investeringarnas genomförande”. Företaget har vidare i den delen anfört att ”I vart fall borde G ha fått kännedom om de brister han nu påstår gällande rådgivningen i samband med att de årliga utbetalningar eller utdelningar i KFH 3 och GFU 2007, som han ansett sig vara garanterad, uteblev”.

text: Nämnden konstaterar att reklamationsfristen i 7 § rådgivningslagen inte har som utgångspunkt när konsumenten insett eller bort inse att det var något fel på rådgivningen. Det är i stället den tidpunkt då konsumenten insett eller bort inse att skadan uppstått som är utgångspunkt för fristen. Nämnden

text: konstaterar också att G:s yrkande inte avser skadestånd för uteblivna utdelningar eller utbetalningar utan i stället avser den nedgång i värde som drabbat investeringarna.

text: Det är företaget som ska bevisa att den av G gjorda reklamationen skett för sent. Någon bevisning som visar att G före den 18 november 2010 märkt att han till följd av vårdslös rådgivning från företagets sida drabbats av en sådan ren förmögenhetsskada som hans yrkande avser har inte presenterats. Det återstår då att bedöma om G – såsom företaget har påstått – redan hösten 2008 bort märka att han drabbats av en sådan skada.

text: Företaget har i sin argumentering uppgett att det anser att det ännu inte uppstått någon skada för G, eftersom han hittills inte har försökt sälja sina innehav i KFH 3 och GFU 2007. Även om nämnden – som kommer att framgå av det följande – inte delar den uppfattningen visar den omständigheten att företaget inte insett att det uppstått skada att det inte kan vara så lätt för en konsument att inse det. Om inte företaget – som är expert på området – märkt att det uppstått skada, kan det knappast krävas att en konsument ska göra det. Den omständigheten att utdelning uteblev innebär ju inte heller nödvändigtvis att investeringarnas värde sjunkit under det ursprungliga värdet. Inte heller i övrigt har det framkommit några sådana omständigheter som gör att G före den 18 november 2010 bort märka att den skada som han nu yrkar ersättning för hade uppstått.

text: Nämnden finner därför att G har reklamerat i enlighet med vad som krävs enligt 7 § rådgivningslagen.

text: Rådgivningen

text: Bestämmelser

text: Av 4 och 5 §§ rådgivningslagen följer att den näringsidkare som tillhandahåller rådgivningen ska se till att den som utför rådgivningen har tillräcklig kompentens, att det som förekommit vid rådgivningen dokumenteras och att dokumentationen lämnas ut till konsumenten. Rådgivaren ska i sin rådgivningsverksamhet iaktta god rådgivningssed och med tillbörlig omsorg ta till vara konsumentens intressen. Näringsidkaren ska anpassa rådgivningen efter konsumentens önskemål och behov och inte rekommendera andra lösningar än sådana som kan anses lämpliga för denne. Näringsidkaren ska avråda konsumenten från att vidta åtgärder som inte kan anses lämpliga med hänsyn till konsumentens behov, ekonomiska förhållanden och andra omständigheter. En näringsidkare som genom finansiell rådgivning uppsåtligen eller av oaktsamhet orsakar konsumenten ren förmögenhetsskada ska enligt 6 § ersätta skadan.

text: I förarbetena till rådgivningslagen framhålls att skadeståndsansvaret enligt lagen inte innebär att det införs ett skadeståndsansvar för ”dåliga råd”. Det förhållandet att konsumenter förlorar pengar på grund av att aktiekurser faller, att räntenivåer ändras eller liknande är således normalt sett inte följden av vårdslös rådgivning. Skadeståndsbestämmelserna har med andra ord inte till syfte att kompensera konsumenterna för upp- och nedgångar på de finansiella marknaderna eller att eliminera de riskmoment som alltid finns vid placeringar i finansiella instrument. Tanken är i stället att skadeståndsansvaret ska träffa rådgivare som på ett eller annat sätt i sin rådgivning avviker från gängse norm i sitt arbetssätt eller bedömningar (se

text: prop. 2002/03:133 s. 32

text: Vad som närmare avses med god rådgivningssed och vederbörlig omsorg framgår inte av lagtexten utan preciseras närmare i Konsumentverkets respektive Finansinspektionens föreskrifter och allmänna råd om finansiell rådgivning till konsumenter (

text: KOVFS 2004:5

text: och

text: FFFS 2004:4

text: Rådgivaren är skyldig att utreda konsumentens önskemål och förutsättningar såsom dessa framstår vid rådgivningstillfället. Rådgivaren ska kartlägga konsumentens förkunskaper, ekonomiska och andra förhållanden, önskemål och syfte med placeringen samt dennes riskbenägenhet. Rådgivaren måste eftersträva att konsumenten är väl införstådd med risken som är förenad med respektive placering och fastställa vilken risk denne egentligen är villig att acceptera.

text: Det är rådgivaren som upprättar dokumentationen och är ansvarig för att den överensstämmer med vad som förevarit under rådgivningstillfället. Rådgivaren ska också säkerställa att konsumenten förstår vad dokumentationen innehåller.

text: Skyldigheten att dokumentera vad som förekommit vid rådgivningstillfället och lämna ut dokumentationen till konsumenten går inte att avtala bort. Om näringsidkaren försummat sin skyldighet att dokumentera bör konsumentens påståenden om vad som förekommit vid rådgivningstillfället tas som utgångspunkt vid en bedömning av eventuell vårdslöshet, om näringsidkaren inte på annat sätt förmår visa att konsumentens påståenden är felaktiga (se

text: prop. 2002/03:133 s. 54

text: Den omsorgsplikt som läggs fast i lagen utgör en övergripande ansvarsnorm och är en del av den kontraktuella lojalitetsplikten. Den återfinns i åtskilliga rättsliga regleringar avseende rådgivning inom olika professioner, se t.ex.

text: 8 § fastighetsmäklarlagen (2011:666)

text: 4 § konsumenttjänstlagen (1985:716)

text: och

text: 6 § konsumentkreditlagen (2010:1846)

text: . Med omsorgsplikt menas enligt förarbetena en skyldighet för rådgivaren att sätta den enskilde konsumentens intresse före andra, kanske motstridiga, intressen. Rådgivaren ska klargöra förutsättningarna för rådgivningen för konsumenten, t.ex. om rekommendationen baseras på ett snävt eller bredare utbud. Rådgivaren ska ställa all sin kunskap till konsumentens förfogande och inte lämna råd mot bättre vetande. Rådgivaren har en skyldighet att informera om sådana omständigheter som kan vara av betydelse för konsumenten, t.ex. om det föreligger ångerrätt enligt avtalet och vilka kostnader som är förenade med investeringen. Omsorgsplikten utgör tillsammans med kravet på god sed grunden för bedömningen av om rådgivaren agerat vårdslöst eller inte mot sin uppdragsgivare (se

text: prop. 2002/03:133 s. 24

text: ff).

text: Har företagets rådgivning varit vårdslös?

text: G har anfört att investeringarna i KFH 3 och GFU 2007 har haft en högre risk än vad han har önskat. Nämnden kan konstatera att behovsanalysen från februari 2006 är ofullständigt ifylld i de delar som rör G:s önskemål om risk och tidigare erfarenhet av finansiella placeringar. Eftersom dokumentation saknas i den delen har nämnden att utgå ifrån G:s uppgifter om att han efterfrågat låg risk på sina placeringar. Hans uppgifter om detta stöds också av att det i det av företaget upprättade placeringsförslaget från september 2006 anges att syftet med placeringsförslaget var att ”sälja av aktiefonder och dra ner risken”. Det är i ärendet genom företagets egna uppgifter klarlagt att investeringen i KFH 3 hade risknivå 3 och investeringen i GFU 2007 risknivå 2 på en femgradig skala

text: där 1 är lägsta risk och 5 högsta. Nämnden finner därför att investeringarna i KFH 3 och GFU 2007 inte uppfyllt de önskemål i fråga om risknivå som G haft vid rådgivningen.

text: Även om behovsanalysen i vissa delar är otydlig framgår det dock tydligt i den att G önskat en investeringshorisont om två till fyra år. Ur prospektet för KFH 3 kan utläsas att ”Mål för avkastning och utbetalning gäller bolaget som helhet och bygger på investeringsanalyser baserade på varje projekt med utgångspunkt i beräknade hyresintäkter över en tioårsperiod, alternativ över en period motsvarande projektets genomsnittliga hyrestid” samt att ”Bolagets investeringar kommer enligt planerna att realiseras i sin helhet under år 4 till 12”. Av företagets egna uppgifter framgår att det anser att både KFH 3 och GFU 2007 var investeringar av långsiktig karaktär. Nämnden finner därmed klarlagt att de investeringar som företaget vid rådgivningen föreslagit G inte alls uppfyllde de önskemål om investeringshorisont som fanns angivna i behovsanalysen.

text: G:s investeringar – som skett efter de placeringsförslag som företaget lämnat vid rådgivningen – har inte överensstämt med de önskemål som G framfört vid rådgivningen. Företaget har vid rådgivningen brustit mot god rådgivningssed och mot företagets omsorgsplikt gentemot kunden. Nämnden finner därför att företaget ska anses ha agerat vårdslöst vid rådgivningen.

text: Frågan om skadeståndsskyldighet

text: Av 6 § rådgivningslagen framgår att näringsidkare som genom finansiell rådgivning uppsåtligen eller av oaktsamhet orsakar konsumenten ren förmögenhetsskada ska ersätta skadan. Med ren förmögenhetsskada menas en ekonomisk skada som uppkommit utan samband med person- eller sakskada.

text: En första fråga är om vårdslösheten vid rådgivningen har orsakat G någon ren förmögenhetsskada. Det är klarlagt att de investeringar i KFH 3 och GFU 2007 som rådgivningen lett fram till förlorat kraftigt i värde, vilket innebär att en ren förmögenhetsskada uppstått. Något krav på att investeringarna ska säljas eller lösas in för att skadan ska realiseras finns inte. Redan den omständigheten att nuvärdet av investeringen är lägre än ursprungsvärdet utgör en förlust.

text: Frågan är då om det finns ett orsakssamband mellan den vårdslöshet som nämnden funnit föreligga i rådgivningen och den uppkomna skadan. Nämnden konstaterar att den omständigheten att rådgivaren rekommenderat investeringar som haft högre risk och längre investeringshorisont än vad G önskat har lett till att G gjort investeringar som han annars inte skulle ha gjort. Om han inte hade gjort investeringarna skulle skadan inte ha uppkommit. Det finns alltså ett klart samband mellan vårdslösheten i rådgivningen och skadan.

text: Nämnden finner därför att förutsättningarna för skadeståndsskyldighet är uppfyllda. Företaget är skyldigt att ersätta G för den rena förmögenhetsskada som den vårdslösa rådgivningen har orsakat.

text: prop. 2002/03:133 s. 32

text: f).

text: Nämnden finner därför att G ska försättas i samma ekonomiska situation som han var i innan han genomförde sina investeringar i KFH 3 och GFU 2007. Det kan lämpligast ske genom att han får tillbaka vad han investerat, med avdrag för den utdelning som gjorts till honom, mot att företaget övertar hans investeringar. Vid återbetalningen är G berättigad till ränta på det belopp som ska återbetalas. Återbetalningssituationen liknar vad som gäller vid hävning på grund av ett kontraktsbrott. Räntan bör därför bestämmas enligt

text: 2 § andra stycket

text: och

text: 5 §

text: räntelagen (1975:635)

text: II

text: Avgörande 2012-12-19; Änr 2011-6282.

text: I mars 2007 fick G möjlighet till avtalspension och han och hans hustru flyttade till västkusten där de byggde ett nytt hus. Ungefär ett år tidigare hade han börjat se över sina investeringar för att sänka risker och värdesäkra kapital. Orsaken till detta var att han inte skulle ha tid och ork att följa börsutvecklingen i samma utsträckning som tidigare. Tanken var att han åter skulle investera på börsen när husbygget var klart. Efter det att han i januari 2008 sålt ett större fondinnehav kontaktade han företaget i Halmstad för att få hjälp med att placera det frigjorda kapitalet i en investering med låg risk. Tanken var att använda cirka 450 000 kr till att lösa byggkrediter och att investera resterande 250 000 kr genom företaget. Han efterfrågade en riktig lågriskplacering, i stil med räntefonder, som skulle stå emot börsfall och oro på finansmarknaden men avkasta så mycket att kapitalet var anständigt inflationsskyddat. Rådgivaren föreslog ett upplägg i vilket byggkrediten skulle överföras till ett lån i huset och hela kapitalet utom skatten skulle investeras i GI 1. Det skulle ge tio procent i avkastning och fem procent som värdetillväxt. Den årliga avkastningen skulle täcka räntekostnaden och ge pengar över. När huset var färdigbyggt och han ville ha 250 000 kr att investera på börsen igen, skulle innehavet i GI 1 säljas, lånet betalas och värdestegringen behållas som vinst. Den enda risken som fanns var att den första utbetalningen inte skulle komma att uppgå till fem procent och att han alltså skulle drabbas av en mindre räntekostnad. På fråga om investeringen i GI 1 skulle gå att sälja fick han ett ja utan förbehåll. Han uppgav för rådgivaren att han önskade en placering med låg risk. Han hade sedan tidigare en liten del av sitt pensionssparande placerat hos företaget med hög risk och önskade behålla det med en investeringshorisont om 5–10 år. Detta informerade han rådgivaren om när behovsanalysen upprättades. Det var företagets ansvar att fånga upp och dokumentera hans behov. Det måste vidare ha varit rådgivarens ansvar att se till att behovsanalysen var komplett och att det inte fanns några eventuella oklarheter. Det var också rådgivarens skyldighet att ge korrekt och fullständig information under rådgivningen, särskilt med tanke på att besluten i investeringsfrågorna och nödvändiga underskrifter alltid skedde under tidspress och utan möjlighet till vare sig granskning eller reflektion. Den information som han fick om GI 1 visade sig vara ofullständig, vilseledande och felaktig. Han kontaktade sin rådgivare hos företaget den 18 november 2010 och bad denne att sälja innehavet i GI 1 för att han skulle kunna utnyttja förlustavdraget i deklarationen. Först då fick han

text: information om företagets andrahandsmarknad och om att aktierna var onoterade. Rådgivaren kunde inte ge något besked om och i så fall när aktierna skulle kunna säljas. Det var först då han insåg hur dålig den tidigare rådgivningen hade varit och hur ofullständig och vilseledande den information som han fått om GI 1 varit. Han har, utan resultat, begärt att få ta del av dokumentationen från rådgivningstillfället. Han anser att företagets rådgivning har varit vårdslös eftersom rådgivaren övertalade honom att belåna huset och teckna sig för en investering som hade betydligt högre risk och längre investeringshorisont än vad han önskat. Rådgivaren gick inte igenom eventuella risker och han fick inte heller någon information om under vilka förutsättningar som placeringen skulle kunna säljas. Han fick varken prospekt, faktaark eller produktbroschyr vid rådgivningstillfället. Det måste vara rådgivarens ansvar att säkerställa att kunden får relevant information. G har begärt att företaget ska överta hans innehav i G1 och betala tillbaka det investerade beloppet om 689 998 kr. Han har också begärt att företaget ska ersätta honom för uteblivna årliga utbetalningarna med 137 999 kr.

text: Företaget har anfört att i första hand invänt att ärendet borde avvisas eftersom det inte lämpar sig för nämndens prövning. Företaget anser att parterna har så olika uppfattning om vad som förekommit vid rådgivningen att det krävs muntlig bevisning för att avgöra ärendet. Företaget har i andra hand motsatt sig G:s yrkanden. Företaget anser att G:s krav ska avslås eftersom han inte reklamerat inom skälig tid. Han borde åtminstone i maj 2010 ha upptäckt den skada som han anser sig ha drabbats av. Företaget har inte agerat vårdslöst eller olämpligt utan följt de lagar, råd och anvisningar som finns avseende finansiell rådgivning till privatpersoner. Rekommendationen att investera i GI 1 sammanföll väl med de önskemål som G gav uttryck för i den av honom signerade behovsanalysen. Han har också informerats om riskerna med investeringen och har dessutom tidigare erfarenhet av att investera i onoterade aktier. Företaget har inte lämnat några garantier om framtida avkastning. Av prospektet för GI 1 framgår att tio procents genomsnittlig avkastning är en ekonomisk målsättning. G har i behovsanalysen från 2008 inte angivit att det som han nu anger som viktigast, värdesäkring och valfrihet, skulle vara viktigast för honom. Företaget har ägt förlita sig på G:s bekräftelse av att han tagit del av de papper som undertecknats. Det måste också generellt kunna förutsättas att en investerare som ska genomföra en placering tar del av den dokumentation och den information som det hänvisas till i placeringshandlingarna eller som rådgivaren tillhandahåller. Det finns ingenting i dokumentationen om att rådgivaren rekommenderat G att ta upp lån för att investera. G har önskat såväl högsta som lägsta risk för sina samlade investeringar hos företaget. Investeringen i GI 1 bedömdes vid investeringstillfället vara en investering med låg risk. G har tidigare erfarenhet av investering i onoterade aktier. Under alla förhållanden uppstår inte någon realiserbar skada förrän G:s hela innehav har realiserats och hittills har han inte försökt att sälja sitt innehav.

text: Frågan om ärendet bör avvisas

text: Har G reklamerat inom skälig tid?

text: 7 §

text: Företaget har hävdat att G först i april 2011 reklamerat skadan hos företaget. Nämnden finner dock att vad som förekommit vid mötet mellan G och företagets företrädare den 18 november 2010 får anses innebära en sådan underrättelse till företaget som avses i 7 § rådgivningslagen. Företaget har invänt att G åtminstone i maj 2010 borde ha upptäckt den skada som han anser sig ha drabbats av och att hans reklamation av skadan inte skett inom skälig tid därefter. Företaget har som stöd för att reklamation skett för sent uppgivit att ”De omständigheter som G åberopar till stöd för att företagets rådgivning varit vårdslös i samband med investeringarna måste G ha fått kännedom om redan kort tid efter investeringens genomförande”. Företaget har vidare i den delen anfört att ”I vart fall borde G ha fått kännedom om de brister han nu påstår gällande rådgivningen i samband med att de årliga utdelningar i GI 1, som han ansett sig vara garanterad, från år 2010 uteblev”. Enligt företaget borde G ”redan i maj 2010, då utdelningen vanligtvis äger rum, ha upptäckt att han inte mottagit någon utdelning och reklamerat detta till företaget”.

text: Nämnden konstaterar att reklamationsfristen i 7 § rådgivningslagen inte har som utgångspunkt när konsumenten insett eller bort inse att det var något fel på rådgivningen. Det är i stället den tidpunkt då konsumenten insett eller bort inse att en skada uppstått som är utgångspunkt för fristen.

text: Det är företaget som ska bevisa att den av G gjorda reklamationen har skett för sent. Någon bevisning som visar att G före den 18 november 2010 märkt att han drabbats av en ren förmögenhetsskada till följd av vårdslös rådgivning från företagets sida har inte presenterats. Det återstår då att bedöma om G – såsom företaget påstått – redan i maj 2010 bort märka att han drabbats av en sådan skada.

text: Företaget har i sin argumentering uppgett att det anser att det ännu inte uppstått någon skada för G, eftersom han hittills inte försökt sälja sitt innehav i GI 1. Även om nämnden – som kommer att framgå i det följande – inte delar den uppfattningen visar den omständigheten att företaget inte insett att det uppstått en skada att det inte kan ha varit så lätt för en konsument att inse det. Om inte företaget – som är expert på området – märkt att det uppstått en skada, kan det knappast krävas att en konsument ska göra det. Den omständigheten att utdelning uteblev innebär ju inte heller nödvändigtvis att investeringens värde sjunkit under det ursprungliga värdet. Inte heller i övrigt har det framkommit några sådana omständigheter som gör att G före den 18 november 2010 bort märka att en skada uppstått.

text: Rådgivningen

text: Bestämmelser

text: För finansiell rådgivning som utförts efter den 1 november 2007 gäller inte bestämmelserna om dokumentationsskyldighet och omsorgsplikt i 4 och 5 §§ rådgivningslagen. I stället gäller i dessa avseenden lagen (

text: ) om värdepappersmarknaden. I

text: 8 kap.

text: behandlas skydd för investerare. Ett värdepappersinstitut ska ta tillvara sina kunders intressen när det tillhandahåller investeringstjänster eller sidotjänster till dessa samt handla hederligt, rättvist och professionellt, se

text: 8 kap. 1 §

text: . Ett värdepappersinstitut ska även i övrigt handla på ett sätt så att allmänhetens förtroende för värdepappersmarknaden upprätthålls.

text: I

text: 8 kap. 22 § samma lag

text: anges att värdepappersinstitut ska förse sina kunder med lättbegriplig information om 1. värdepappersinstitutet och dess tjänster, 2. finansiella instrument och föreslagna placeringsstrategier, 3. handelsplatser, priser och avgifter, samt 4. institutets riktlinjer för utförande av order. Informationen ska ge kunderna rimliga möjligheter att förstå arten av och vilka risker som är förknippade med de investeringstjänster och de finansiella instrument som institutet erbjuder. Informationen får lämnas i standardiserad form.

text: All information som ett värdepappersinstitut lämnar till sina kunder ska vara rättvisande och tydlig och får inte vara vilseledande.

text: Bestämmelserna i lagen kompletteras med utförliga regler i Finansinspektionens föreskrifter

text: FFFS 2007:16

text: . I 14 kap. I dessa föreskrifter finns krav på hur information ska lämnas till kunden. Syftet är att kunden ska få tillräcklig information för att kunna förstå och bedöma rådgivarens rekommendationer. Den information som lämnas ska tillräckligt detaljerat förklara typen av de instrument som berörs och de särskilda risker som är förknippade med dessa för att kunden ska kunna fatta välgrundade investeringsbeslut (14 kap. 21§).

text: Vid investeringsrådgivning ska värdepappersinstitutet enligt 8 kap. 23 § lagen om värdepappersmarknaden inhämta nödvändiga uppgifter om kunden, om dennes kunskaper och erfarenheter av den specifika tjänsten eller produkten samt om dennes ekonomiska situation och mål med investeringen, så att institutet kan rekommendera kunden de investeringstjänster och finansiella instrument som är lämpliga för denne. Informationen ska vara så pass omfattande att rådgivaren har rimlig grund för att anta att den specifika investeringsrekommendationen uppfyller kundens mål samt att han eller hon kan bära de risker som är förenade med investeringen och har nödvändig kunskap och erfarenhet för att kunna bedöma riskerna med den föreslagna transaktionen (15 kap. 2 §

text: FFFS 2007:16

text: Av 8 kap. 12 § lagen om värdepappersmarknaden framgår att ett värdepappersinstitut är skyldigt att dokumentera samtliga investeringstjänster, sidotjänster och transaktioner som det har genomfört. Det finns i lagen inget krav på att vad som förekommit under själva rådgivnings-situationen ska dokumenteras. Det finns det däremot i 16 kap. i Finansinspektionens föreskrifter som rör investeringsrådgivning till konsumenter. Där framgår i 10 § att rådgivaren är skyldig att dokumentera konsumentens namn, kunskaper och erfarenheter samt dennes ekonomiska situation och mål med investeringen. Dokumentationen ska enligt 11 § även innehålla uppgift om tidpunkt för rådgivningen, vilka råd som lämnades och om konsumenten avråtts från viss placering. Dokumentationen ska därutöver innehålla uppgifter som gör det möjligt att identifiera värdepappersföretaget, rådgivaren och förutsättningarna för rådgivningen (9 §). Dokumentationen ska utan onödigt dröjsmål lämnas ut till konsumenten i samband med rådgivningen eller i nära anslutning till denna.

text: Av rådgivningsdokumentationen som upprättades i samband med rådgivningstillfället i februari 2008 framgår att G önskat riskprofil 1 (lägsta risk) och 5 (högsta risk) på sina investeringar hos företaget och att han har velat ha två olika investeringshorisonter; 1–5 år och 5–10 år. Enligt G avsåg önskemålet om låg risk och kort investeringshorisont den investering han avsåg att göra i februari 2008 och den högre risken och längre investerings-horisonten hans befintliga pensionssparande. Företaget har tolkat behovsanalysen på ett annat sätt. Det finns således en oklarhet i dokumentationen. Vidare noterar nämnden att det av placerings-förslaget framgår under punkt 7 att G inte fått prospekt, faktaark och produktbroschyr medan han i punkt 6 i standardtexten bekräftar att han fått prospekt. Även på denna punkt innehåller dokumentationen en oklarhet.

text: I förarbetena till rådgivningslagen anges att om näringsidkaren försummat sin skyldighet att dokumentera så bör konsumentens påståenden om vad som förekommit vid rådgivningstillfället tas som utgångspunkt vid en bedömning av eventuell vårdslöshet, om näringsidkaren inte på annat sätt förmår bevisa att konsumentens påståenden är felaktiga (

text: prop. 2002/03:133 s. 54

text: ). Detta uttalande har också bärkraft vid bedömningar som sker av rådgivares agerande i fall som regleras av lagen om värdepappersmarknaden. Uttalandet får också betydelse vid bedömningen av vad som ska bli resultatet om en rådgivare vid rådgivningstillfället låter dokumentationen innehålla oklarheter. Nämnden finner därför att det ålegat rådgivaren hos företaget att innan rådgivningen avslutades och placeringsförslaget lämnades klargöra de oklarheter som visats finnas i dokumentationen. När nu det inte skedde, ska på de oklara punkterna konsumentens version av vad som avhandlats läggas till grund för avgörandet, om inte företaget kan bevisa att konsumentens påståenden i dessa avseenden är felaktiga. Nämnden noterar särskilt att företaget i placeringsförslaget angivit att rådgivarens rekommendation har lämnats mot bakgrund av kundens investeringsmål samt riskvärdering i behovsanalysen och innebär ”låg risk”. Det torde därmed vara uppenbart att den föreslagna placeringen inte kunde avse riskprofil 5 utan i stället måste ha avsett riskprofil 1 i G:s önskemål. Denna omständighet styrker således G:s version av vad som i detta avseende har avhandlats vid rådgivningstillfället.

text: När det gäller dokumentationens motsägelsefulla uppgifter i punkterna 6 och 7 om prospekt noterar nämnden att det i placeringsförslaget punkt 5 anges att prospekt finns ”på www.acta.se”. Någon

text: anledning att ange det om G fått prospektet fanns ju inte. Det styrker G:s uppgift om att han inte fick något prospekt vid rådgivningstillfället.

text: Under alla omständigheter har företaget inte presenterat någon bevisning som visar att den version av vad som hänt i nu berörda avseenden som G framfört skulle vara felaktig. Nämnden lägger därför den versionen till grund för sitt avgörande.

text: Företaget har bedömt den aktuella investeringen som en investering med en risk motsvarande en 2:a på en skala från 1 till 5. Nämnden finner att det var en högre risk än den risknivå 1 som G önskat. Nämnden finner också att den information som G vid rådgivningstillfället fått om investeringen i GI 1 varit ofullständig. Därutöver konstaterar nämnden att rådgivaren försummat att klargöra oklarheter vid rådgivningstillfället. Nämnden finner därför att rådgivningen varit vårdslös.

text: Frågan om skadeståndsskyldighet

text: En första fråga är då om vårdslösheten vid rådgivningen har orsakat G någon ren förmögenhetsskada. Det är klarlagt att den investering i GI 1 som rådgivningen lett fram till förlorat kraftigt i värde, vilket innebär att en ren förmögenhetsskada uppstått. Något krav på att investeringen ska säljas eller lösas in för att skadan ska realiseras finns inte. Redan den omständigheten att nuvärdet av investeringen är lägre än ursprungsvärdet utgör en förlust.

text: Frågan är då om det finns ett orsakssamband mellan den vårdslöshet som nämnden funnit föreligga i rådgivningen och den uppkomna skadan. Nämnden konstaterar att den omständigheten att rådgivaren rekommenderat en investering som haft högre risk än G önskat och att G inte har fått tillräcklig information om investeringen har lett till att G gjort en investering som han annars inte skulle ha gjort. Om han inte hade gjort investeringen skulle skadan inte ha uppkommit. Det finns alltså ett klart samband mellan vårdslösheten i rådgivningen och skadan.

text: Nästa fråga är vilken skada det är fråga om eller, med andra ord, vad G kan få ersättning för. Vad som ersätts enligt 6 § rådgivningslagen är det negativa kontraktsintresset. Med det menas att den skadelidande genom skadeståndet ska försättas i samma förmögenhetssituation som den skadelidande befann sig i omedelbart före skadefallet och som den skadelidande därefter skulle ha befunnit sig i om skadefallet inte hade inträffat (se

text: prop. 2002/03:133 s. 32

text: f).

text: Nämnden finner därför att G ska försättas i samma ekonomiska situation som han var i innan han genomförde sin investering i GI 1. Det kan lämpligast ske genom att han får tillbaka vad han investerat, med avdrag för den utdelning som gjorts till honom från GI 1, mot att företaget övertar

text: hans investering i GI 1. Vid återbetalningen är G berättigad till ränta på det belopp som ska återbetalas. Återbetalningssituationen liknar vad som gäller vid hävning på grund av ett kontraktsbrott. Räntan bör därför bestämmas enligt

text: 2 § andra stycket

text: och

text: 5 §

text: räntelagen (1975:635)

text: G har också begärt ersättning av företaget för de uteblivna årliga utbetalningarna från GI 1. Det är inget som omfattas av ersättningen för det negativa kontraktsintresset. I stället är det vad som inom skadeståndsrätten brukar betecknas som ersättning för det positiva kontraktsintresset. Detta är inte något som ersätts med stöd av de regler som finns i lagen om finansiell rådgivning. För att G ska kunna få ersättning för det positiva kontraktsintresset krävs att han med stöd av avtalsvillkor, garantier eller liknande utfästelser har rätt till det. Det är G som ska bevisa att det finns sådana avtalsvillkor eller utfästelser.

text: I placeringsförslaget har företagets företrädare under punkt 5 skrivit ”Årlig utdelning, dock ej säkert med full utdelning första året”. Uttryckssättet ger onekligen intryck av att årlig utdelning garanteras, dock inte i full utsträckning första året. Motsatsvis ger uttryckssättet intrycket att full utdelning garanteras övriga år. Det sägs dock inget om hur stor den årliga utdelningen ska bli. Enligt nämndens uppfattning är det valda uttryckssättet i placeringsförslaget alltför vagt för att kunna uppfattas som en garanti för en bestämd årlig utdelning. Nämnden konstaterar att någon annan bevisning om att det skulle finnas något avtalsvillkor eller utfästelse om den årliga utdelningen inte har lagts fram i ärendet. G har alltså inte bevisat att några sådana villkor eller utfästelser skulle finnas. Hans yrkande i den delen ska därför avslås.

text: III

text: Avgörande 2012-12-19; Änr 2011-6648.

text: 7 §

text: Rådgivningen

text: Bestämmelser

text: ) om värdepappersmarknaden. I

text: 8 kap.

text: I

text: 8 kap. 22 § samma lag

text: FFFS 2007:16

text: FFFS 2007:16

text: Frågan om skadeståndsskyldighet

text: prop. 2002/03:133 s. 32

text: f).

text: 2 § andra stycket

text: och

text: 5 §

text: räntelagen (1975:635)


publisher: Allmänna reklamationsnämnden

title: Storleken på prisavdraget när en researrangör väsentligt brustit i sina prestationer såväl före avresan som efter avresan. Också fråga om ersättningsarrangemang varit likvärdigt med avtalad resa samt om förstörd semester kan beaktas vid bestämmande av prisavdrag.

org: arn

type: rubrik

type: stycke

text: Avgörande 2012-04-16; 2011-6557.

text: M bokade en paketresa med flyg, all inclusive med inkvartering i familjerum, för sig och två medresenärer till Egypten.

text: Två veckor före avresa fick de beskedet att hotellet de bokat inte var färdigbyggt och de erbjöds i stället boende på ett annat hotell som enligt bolaget skulle vara femstjärnigt. Hotellet skulle emellertid i stort sett vara klart och de skulle därför få tillgång till vattenlandet på området och ett antal restauranger. Bolaget uppgav också att deras koncept, som är anpassat till barnfamiljer, skulle flyttas till ersättningshotellet (som låg granne med det bokade hotellet). Efter att bolaget lämnat dessa uppgifter och då det var omöjligt att få till stånd en liknande resa så kort tid före avresa accepterade de hotellbytet.

text: På resmålet kunde de konstatera att det ursprungliga hotellet var en byggarbetsplats. Det fanns inte fönster, dörrar och golv. Resebolaget hade kännedom om de verkliga förhållandena redan när de erbjöds att byta hotell.

text: Ersättningshotellet höll inte avtalad standard. Det var inte femstjärnigt och det utlovade konceptet tillhandahölls inte. Bristerna bestod bl.a. i att rummet var mörkt, smutsigt, gammalt och slitet. Sängkläderna var noppiga. Städningen var undermålig. Det fanns sprickor i poolen.

text: Vattenlandet på det bokade hotellet kunde emellertid inte öppnas. De fick i stället tillgång till ett annat vattenland som inte kunde jämföras med det som det bokade hotellet skulle ha. Till detta vattenland fick de ta sig med buss (ca 60 minuter). Man fick vara på vattenlandet antingen på förmiddagen eller på eftermiddagen.

text: Ersättningshotellet var fullbokat, vilket innebar att det var mycket svårt att få solstolar och plats på någon av restaurangerna om man inte bokade bord flera dagar i förväg. Den särskilda menyn för barn fanns endast på en restaurang. Kvaliteten på serverad mat och dryck var undermålig.

text: De begärde ett möte med researrangörens representanter men de fick beskedet att påtala bristerna efter hemkomst. Tillsammans med flera andra resenärer reklamerade de skriftligen till bolagets personal på hotellet. Med hänsyn till de stora brister som förelegat yrkade M för sig och sina medresenärer återbetalning av hela kostnaden för resan, dvs. 22 570 kr.

text: Researrangören motsatte sig yrkandet. Bolaget har, innan anmälan gavs in till nämnden, betalat tillbaka sammanlagt 8 895 kr till resenären.

text: Orsaken till att det bokade hotellet inte var klart var de oroligheter som drabbade Egypten i början av 2011. Bolaget har fortlöpande konsulterat byggentreprenören som är sakkunnig i fråga om byggnation av hotellkomplex och det har först i ett sent skede stått klart för bolaget att hotellet inte skulle kunna öppna på utsatt tid.

text: Samtliga resenärer erbjöds då att utan kostnad flytta till grannhotellet eller att omboka eller avboka resan och få tillbaka hela det inbetalda beloppet. Bolaget har, efter bästa förmåga och med gott

text: resultat, försökt erbjuda sitt koncept så långt det varit möjligt på ersättningshotellet. För olägenheterna i samband med den sena ombokningen i kombination med att hotellet inte tillhörande bolaget fick alla som valde det alternativet före avresa ett prisavdrag om 1 500 kr per person. Resenärerna erbjöds också att boka om resan till ett annat resmål med samma rabatt.

text: Ersättningshotellet är ett bra hotell, som får anses utgöra ett likvärdigt alternativ med det bokade hotellet, med undantag för bolagets koncept och vattenlandet. I de kundundersökningar som genomförts har hotellet genomgående fått höga betyg, i snitt 4,24 av 5 under perioden april till juli 2011. De som bott på ersättningshotellet har gett ett snittbetyg på 4,12 och således varit mycket nöjda med hotellet.

text: I början av augusti 2011 uppstod dock vissa driftsproblem på ersättningshotellet i form av brist på solstolar och trängsel i restaurangerna. Det får emellertid generellt sett godtas att inget hotell kan erbjuda solstolar till samtliga boende och att det ibland kan vara kö till en á la carte-restaurang.

text: När det gäller påståendet om konkreta brister avseende städning, sängkläder och liknande är det sådant som kunnat åtgärdas om det påtalats för bolaget på plats, vilket inte gjorts. Hotellet håller en mycket hög nivå och rummen städas dagligen och dessutom görs rummen i ordning för natten. Trasiga klinkers åtgärdades av hotellets personal så fort en hotellgäst påtalat det. Maten har hållit avtalad kvalitet.

text: Det är riktigt att det utlovade vattenlandet inte kunde tillhandahållas. Orsaken till detta var att tekniken i maskinrummen inte fungerade. Researrangören försäkrades först om att det inte var något stort problem att åtgärda felet och att vattenlandet skulle kunna öppna dagen efter. Detta visade sig vara en felaktig uppgift. Resenärerna kompenserades med kostnadsfria bussresor till ett annat vattenland som är ett mycket större vattenland och poolområde än det som skulle ha funnits på det ursprungliga hotellet efter färdigställandet. Researrangören stod för alla kostnader för transport, entré, mat och dryck på vattenlandet. Bussresan till vattenlandet tog ca 10 minuter. Det fanns dessutom ett lekområde och en barnpool på ersättningshotellet och ett utmärkt Miniland på ett annat närbeläget hotell.

text: För de brister som varit kända för researrangören har resenärerna kompenserats med 5 145 kr, motsvarande ca 30 procent av resans pris med avdrag för försäkringar. Tillsammans med den rabatt på 3 750 kr som gavs vid bokningen har ett rimligt prisavdrag lämnats för de felaktigheter som funnits. Resenärerna kan inte anses vara berättigade till ytterligare ersättning.

text: Nämnden gjorde följande bedömning

text: Omfattningen av underlaget för nämndens prövning

text: Nämnden har vid ett och samma sammanträde haft att bedöma fjorton ärenden som alla rört klagomål avseende resor under sommaren 2011 med bolaget till Egypten med boende på det aktuella hotellet och där resenärerna med anledning av att det inte blivit färdigbyggt i tid i stället fått bo på ersättningshotellet. Nämnden har vid sammanträdet handlagt dessa fjorton ärenden tillsammans och nämndens avgörande har således baserats på vad som framkommit i samtliga fjorton ärenden.

text: Bakgrund

text: En researrangör ansvarar, enligt

text: 9 § paketreselagen (1992:1672)

text: , gentemot resenären för vad denna har rätt att fordra till följd av avtalet. Arrangören har ett helhetsansvar för i resan ingående tjänster, såsom

text: hotellboende och andra faciliteter samt utlovade arrangemang. Vid avtalsbrott från arrangörens sida kan resenären ha rätt till prisavdrag och skadestånd dels enligt allmänna kontraktsrättsliga regler, dels enligt de särskilda reglerna i

text: paketreselagen

text: Resenären får, enligt

text: 12 § paketreselagen

text: , frånträda avtalet, om arrangören förklarar att han inte kommer att fullgöra vad han har åtagit sig och avtalsbrottet är av väsentlig betydelse för resenären. Resenären får också frånträda avtalet, om avtalsvillkoren ändras väsentligt till resenärens nackdel.

text: Om arrangören avser att bryta avtalet, eller om han vill ändra avtalsvillkoren, ska han snarast underrätta resenären om det. Resenären har i ett sådant fall rätt att frånträda avtalet (se

text: 12 § andra

text: och

text: tredje styckena

text: paketreselagen

text: I lagens 15–20 §§ ges bestämmelser om påföljd för fel i de avtalade tjänsterna vid ändringar efter avresan. De fel som anges i 15 § är att en väsentlig del av de avtalade tjänsterna inte kan tillhandahållas, varvid det åligger arrangören att utan kostnad för resenären ordna lämpliga ersättningsarrangemang. Kan ersättningsarrangemang inte ordnas eller avvisar resenären på godtagbara grunder sådana arrangemang, ska arrangören, om det är skäligt, utan extra kostnad för resenären tillhandahålla likvärdig transport tillbaka till platsen för avresan eller till någon annan ort som resenären godkänner. Innebär en förändring av nu nämnt slag en försämring för resenären är denne, om det är skäligt, berättigad till prisavdrag och skadestånd.

text: Vid andra fel i de avtalade tjänsterna än sådana som anges i 15 § har resenären enligt 16 § första stycket rätt till prisavdrag och skadestånd, om inte felet beror på honom. Nämnden vill i detta sammanhang framhålla att prisavdrag – i motsats till skadestånd – utgår "strikt", dvs. oavsett om det beror på arrangören eller inte att prestationen har blivit felaktig. Resenärens rätt till skadestånd förutsätter att arrangören inte visat att felet berott på ett hinder utanför arrangörens kontroll som denne inte skäligen kunde förväntas ha räknat med när avtalet ingicks och vars följder denne inte skäligen kunde ha undvikit eller övervunnit. Det är således arrangören som ska bevisa att skadeståndsbefriande omständigheter förelegat. Arrangören svarar i detta sammanhang inte bara för det som ligger inom arrangörens kontroll utan också för sådant som ligger inom arrangörens underentreprenörers (eller motsvarande) kontroll.

text: Vid fel av nu nämnt slag ska arrangören enligt 16 § tredje stycket genast ge resenären den hjälp som behövs.

text: Bolagets agerande före avresan

text: I en e-postväxling mellan en resenär och bolaget uppger bolaget att det bokade hotellet såvitt avser cirka 100 rum och vissa anläggningar ska vara klart när de första resenärerna skulle anlända den 31 juli 2011. Svaret från bolaget har karaktären av en utfästelse om att resenärerna ska kunna inkvarteras på hotellet.

text: Av bolagets svar i e-postväxlingen framgår att bolaget redan den 9 juli 2011 känt till att alla anläggningar på hotellet inte skulle bli färdiga i tid. Det gällde bl.a. väsentliga faciliteter som utlovats resenärerna i marknadsföringen av hotellet. Redan detta utgjorde omständigheter som bolaget enligt

text: 12 § paketreselagen

text: bort underrätta resenärerna om. Någon sådan underrättelse hade dock inte lämnats vid den tidpunkten.

text: M har oemotsagd uppgivit att bolaget först två veckor före avresan underrättade resenärerna om att hotellet inte kunde öppna på utsatt tid. I ett annat ärende fick resenärerna motsvarande underrättelse den 13 juli 2011. Av utredningen i ärendet, bl.a. fotografier, framgår att hotellet var mycket långt ifrån

text: färdigställt. Även vid beaktande av att det i slutskedet av ett byggnadsprojekt kan gå fort att färdigställa exempelvis en byggnad, ger fotografierna och vad som i övrigt framkommit vid handen att det var så omfattande arbeten som återstod att det borde ha varit uppenbart för bolaget, avsevärt mycket tidigare än den 13 juli 2011, att hotellet omöjligen skulle kunna öppna på utsatt tid. Det har dessutom ålegat bolaget att fortlöpande hålla sig informerat om hur byggnadsprojektet fortskred för att förvissa sig om att det verkligen skulle vara möjligt att öppna på utsatt tid. Genom att bolaget har försummat att fortlöpande skaffa sig sådan information har informationen till resenärerna om att hotellet inte skulle bli klart i tid försenats avsevärt. Om resenärerna fått informationen avsevärt tidigare skulle deras möjligheter att planera för andra resealternativ ha förbättrats avsevärt. Genom att lämna informationen först den 13 juli 2011 eller senare har bolaget försatt resenärerna i en situation där deras möjligheter att välja andra alternativ minskats kraftigt.

text: En allmän avtalsrättslig princip i konsumentförhållanden, är att näringsidkaren har skyldighet att agera fackmässigt och aktivt lojalt mot konsumenten (jfr t.ex.

text: 4 § konsumenttjänstlagen

text: , 1985:716 och 5 § lagen, 2003:862 om finansiell rådgivning till konsumenter). Om näringsidkaren brister i dessa avseenden kan det utgöra grund för kompensation till konsumenten i form av prisavdrag och skadestånd.

text: Frågan om ersättningsarrangemanget kan anses likvärdigt med den avtalade resan

text: I samband med att bolaget underrättade resenärerna om att den avtalade resan inte kunde genomföras erbjöds resenärerna en ersättningsresa och ett prisavdrag. Resenärerna godtog det. Ersättningsresan skulle gå till samma resmål men med inkvartering på annat hotell. I den information om ersättningsarrangemanget som lämnades av bolaget framgår bl.a. att det skulle finnas ett vattenland och miniland i anslutning till hotellet och att bolagets koncept skulle erbjudas även på ersättningshotellet. Även om det förvisso angavs att det nya hotellet inte skulle bli detsamma som det bokade hotellet så är det nämndens uppfattning att resenärerna, genom den av bolaget lämnade informationen, bibringats uppfattningen att ersättningsarrangemanget, med något obetydligt undantag, skulle vara i stort sett likvärdigt med det ursprungligen bokade. Bolaget har också i sitt svar anfört att ersättningshotellet får anses utgöra ett likvärdigt alternativ till det bokade hotellet. Denna utfästelse är alltså vad resenärerna haft att utgå ifrån när de tog ställning till den erbjudna ersättningsresan.

text: Nämnden finner att det av utredningen, bl.a. fotografier, tydligt framgår att den erbjudna ersättningsresan klart avvek från den ursprungliga resan. Ersättningshotellet som av bolaget i bolagets resekatalog bedömts som ett fyrstjärnigt hotell och är något nedslitet, får anses ha varit i väsentligt sämre skick än vad som avtalats beträffande det ursprungliga hotellet, som skulle vara femstjärnigt och nybyggt. Nämnden finner således att resenärerna givits en bristfällig och vilseledande information som underlag för beslutet att godta ersättningsresan och det erbjudna prisavdraget. Redan dessa omständigheter berättigar resenärerna till ett prisavdrag som är betydligt större än det som bolaget medgav vid ombokningen.

text: Frågan om brister i ersättningsarrangemanget

text: När det gäller påståendet om brister i den tillhandahållna ersättningsresan gör nämnden följande överväganden. Bolaget har medgett att bolagets koncept saknats på ersättningshotellet men hävdat att bolaget försökt erbjuda det ”så långt det varit möjligt”. Av detta framgår att det varit vissa brister i det konceptet. Det kan vidare konstateras att det inte funnits något fungerande vattenland på hotellområdet. Det ersättningsarrangemang som erbjudits till vilket resenärerna var tvungna att ta sig med buss, kan inte anses jämförbart med ett vattenland vid det egna hotellet, även vid beaktande av att detta vattenland var betydligt större än det vattenland som skulle finnas i anslutning till hotellet. Den

text: omständigheten att resenärerna var tvungna att ta sig till vattenlandet med en förbokad buss på ett visst klockslag och endast kunde tillbringa viss tid på vattenlandet medför att detta alternativ får anses vara väsentligt sämre än att ha tillgång till ett mindre vattenland i anslutning till hotellet. Även om bolaget inte är direkt ansvarigt för att vattenlandet vid hotellet inte fungerat så innebär den omständigheten att ett vattenland vid hotellet inte tillhandahållits ett fel i resan. Felet ger resenärerna rätt till ett prisavdrag. Som angetts inledningsvis utgår prisavdrag strikt, dvs. oavsett om det beror på arrangören eller inte att prestationen har blivit felaktig.

text: Av utredningen framgår vidare att det på ersättningshotellets området vistats betydligt fler människor än vad som borde ha varit fallet. Orsaken till detta verkar ha varit att även boende på ett närliggande hotell på grund av problem på det hotellet anvisats att använda restauranger och pool på ersättningshotellet, vilket orsakade trängsel på detta hotell. Även om man som resenär inte kan förvänta sig att man vid varje tidpunkt på dygnet ska kunna få tillgång till en solstol eller till ett bord i en restaurang finner nämnden att det genom utredningen är klarlagt att trängseln på ersättningshotellets område varit av sådan omfattning att den får anses utgöra ett fel i den avtalade resan. Till detta kommer att det utfästa barnkonceptet med exempelvis särskild barnmeny inte har tillhandahållits i en sådan utsträckning som resenärerna haft anledning att förvänta sig. Miniland har inte funnits på ersättningshotellet. Barnen har i stället fått bege sig till ett grannhotell för att kunna utnyttja ett miniland. Också i nu berörda avseenden har resenärerna drabbats av försämringar jämfört med avtalade prestationer.

text: Vad gäller påståendena om brister i städning och sängkläder samt sprickor i poolen har resenärerna hävdat att de reklamerat detta på plats medan bolaget hävdat motsatsen. I ärendet finns ingen bevisning om att reklamation skett på platsen. Nämnden avgör därför detta ärende med utgångspunkten att reklamation av dessa påstådda fel ej skett på platsen. Dessa påstådda fel ska därför inte leda till någon felpåföljd.

text: Sammanfattande bedömning

text: Nämnden finner sammanfattningsvis att de brister som funnits i bolagets fullgörande av avtalet med resenärerna berättigar dessa till ett prisavdrag. Frågan är då hur stort detta prisavdrag ska vara.

text: Vid den bedömningen finns det anledning att beakta att resenärerna långt senare än som bort ske underrättats om att det bokade hotellet inte skulle bli klart, att den försumligheten från bolagets sida försatte resenärerna i den besvärliga situationen att på ett sent stadium välja mellan att avstå från att resa eller att acceptera ersättningsresan, att den information som bolaget presenterade som underlag för resenärernas beslut att acceptera ersättningsresan var bristfällig och vilseledande, att något fungerande vattenland inte fanns på ersättningshotellet, att ersättningshotellet inte kan anses vara ett likvärdigt arrangemang vid en jämförelse med det avtalade hotellet och att ersättningshotellet utöver det uppvisat vissa väsentliga brister. Nämnden finner vidare att resenärerna genom dessa omständigheter fått ett väsentligt sämre utbyte av sin resa och att deras semester därigenom blivit i väsentliga delar förstörd.

text: Vad gäller den förstörda semestern konstaterar nämnden att Högsta domstolen funnit att förlust av fritid och liknande besvär och olägenheter utgör en ersättningsgill skada (se

text: NJA 1992 s. 213

text: ). Nämnden finner därför skäl att beakta det vid bestämmandet av vilken kompensation som resenärerna i detta ärende är berättigade till. Inget hindrar nämligen att ersättning för sådana skador som utgör en försämring i resan kan ges även i form av ett prisavdrag (jfr

text: prop. 1992/93:95 s. 90

text: ; jfr även Eriksson, Nordling, Palm, Konsumentköp, En kommentar till

text: konsumentköplagen

text: , s. 223).

text: Enligt nämndens mening är den försummelse som bolaget gjort sig skyldigt till och de fel och brister som förelegat sammantaget av sådan betydande omfattning att resenärerna är berättigade till ersättning med ett belopp motsvarande 75 procent av den ursprungliga resans pris efter avdrag för kostnader för försäkringar. Från detta belopp har bolaget rätt att avräkna samtliga de belopp som bolaget kan visa att det redan har betalat ut som kompensation för bristerna i resan, dvs. dels det prisavdrag som medgavs vid ombokningen, dels senare medgiven kompensation.

type: avgorande