text: Fråga om tvätteri borde ha reserverat sig skriftligt för tvättresultatet av skinnjacka med skötselråd F. Avgörande 1995-06-26; 95-2105

text: Y lämnade i mars 1995 in en skinnjacka för tvätt. Jackan, som hon hade fått i present hösten 1991, var skötselmärkt kemtvätt F och hade inte tvättats tidigare. Vid inlämningen talade tvätteriet om för Y att vätskan för F-märkta plagg var förbjuden att användas efter den 1 januari 1995, men en likvärdig vätska skulle användas. Enligt tvätteriet kunde färgen på jackan bli något ljusare men det fanns inte någon risk för att jackan skulle bli rosafärgad eller flammig. Skinnet kom dock att klibba ihop och på grund härav har färgen blivit flammig.

text: Y yrkade ersättning för jackan med 4 000 kr.

text: Tvätteriet anförde i sitt svar till nämnden att skinnjackan hade tvättats i perkloretylen eftersom Fvätskan var förbjuden. Vid inlämningen upplystes kunden om att jackan skulle tvättas i P-vätska. Kunden godkände denna metod och tvätteriet ansåg sig därmed vara befriad från ansvar för tvättresultatet.

text: Nämndens bedömning:

text: Nämnden har granskat skinnjackan och konstaterat de påtalade skadorna på skinnet. Enligt nämndens bedömning talar övervägande skäl för att dessa skador har sin grund i den behandling som jackan har genomgått hos tvätteriet.

text: Jackan är skötselmärkt med F. Tvätteriet borde med sin fackkunskap ha insett riskerna vid tvätt med perkloretylen och reserverat sig skriftligt för tvättresultatet på sådant sätt som branschens leveransvillkor rekommenderar. Eftersom detta inte har skett bör tvätteriet utge ersättning motsvarande jackans värde vid inlämningen till tvätt. Ersättningen kan skäligen bestämmas till 2 000 kr.


publisher: Allmänna reklamationsnämnden

org: arn

text: Att en bank i vissa fall kan medge avsteg från sina villkor avseende aktiehandel, har inte ansetts innebära att banken varit skyldig att avvika från villkoren eller upplysa kunden om att en sådan avvikelse i vissa fall kan göras. Avgörande 1995-09-27; 95-2127

type: rubrik

text: L köpte den 17 februari 1994 en post aktier. Tre dagar senare, den 20 februari, lämnade han per telefon en säljorder till Banken avseende aktieposten men fick då besked om att uppdraget kunde utföras först den 22 februari, likviddagen. Den 21 februari fick L veta att aktieposten skulle bli föremål för tvångsinlösen; han sålde senare aktieposten med förlust. Först därefter fick L veta att det hade varit möjligt för Banken att, med avsteg från de bestämmelser som tillämpas av Banken, utföra uppdraget redan den 20 februari. Om Banken utfört uppdraget den 20 februari, hade L undgått förlusten. L yrkade att Banken skulle utge skadestånd till honom.

type: stycke

text: Banken, som bestred yrkandet, anförde att uppdraget utförts i enlighet med bankens bestämmelser härom, att banken inte haft skyldighet att upplysa L om att banken i vissa fall kunde medge avvikelse från bestämmelserna, samt att L inte lidit någon ersättningsbar skada.

text: Nämndens bedömning:

text: Det kan konstateras, att Banken har ställt upp vissa villkor för hur aktiehandel med bankens medverkan skall bedrivas. Av utredningen framgår inte annat än att Banken har tillämpat dessa villkor i sitt affärsförhållande till L; att Banken i visst fall kan medge avsteg från villkoren, innebär inte att banken varit skyldig att avvika från villkoren, eller att upplysa L om att en sådan avvikelse i vissa fall kan göras. Utredningen ger dessutom vid handen, att parterna överenskommit om att försälja aktierna den 22 februari 1994 eller likviddagen. På grund av det anförda, skall L:s yrkande lämnas utan bifall.

type: avgorande


text: Fråga om resebyrå var att anse som resenärens motpart i reseavtalet; tillika fråga om prisavdrag för sämre prestation än vad som avtalats, skadestånd för förlorade semesterdagar och ränteberäkning. Avgörande 1995-12-20; 95-2154

text: J bokade hos resebyrån en paketresa för fyra personer till Chile och Brasilien. I resebyråns åtagande ingick bokning av två dubbelrum på hotell i Rio. J fick biljetterna dagen före avresan och han hade därför ingen möjlighet att kontrollera hotellbokningen. När resenärerna kom till Rio fanns det inga rum eftersom hotellet inte hade fått betalt för rummen. J och hans medresenärer fick under två nätter tränga ihop sig i ett rum. Till slut lyckades de genom resebyrån ordna två hotellrum. Resenärerna förlorade två semesterdygn på grund av telefonsamtal, telefonpassning, sökande efter hotellrum och flyttning. J yrkade skadestånd med 5 940 kr samt ränta. Beloppet innefattade inbetald kostnad för två dubbelrum i två nätter 1 840 kr, taxiresor i samband med flyttning 100 kr, förlorade semesterdagar 2 dygn x 4 personer x 500 kr.

text: Resebyrån bestred yrkandet och invände att man endast var återförsäljare av bl.a. researrangören C:s arrangemang. Resebyrån hade betalat hotellkostnaden till researrangören C. Man hade givetvis kontrollerat att krediter och resegarantier var i ordning.

text: Researrangören C inkom inte med svaromål. Arrangören hade försatts i konkurs.

text: Nämndens bedömning:

text: Av utredningen i ärendet framgår att resebyrån till J har sålt en paketresa innefattande flygresor och hotellrum. Resebyrån har hävdat att den inte är part i avtalet med J utan att det är researrangören C som är J:s motpart i paketreseavtalet. På köpnotan avseende den ifrågavarande resan finns emellertid endast resebyrån och J angivna som delaktiga i avtalet. Vid sådant förhållande och då resebyrån inte på annat sätt förmått styrka att resebyrån och J vid avtalets ingående varit överens om att researrangören C i stället för resebyrån skulle vara part i avtalet, finner nämnden att resebyrån är att anse som J:s motpart i avtalet. Resebyrån bär således det ansvar för avtalets riktiga fullgörande som tillkommer näringsidkarsidan.

text: Näringsidkarsidan har inte fullgjort avtalet på ett nöjaktigt sätt. Vid ankomsten till Rio fick resenärerna inte de hotellrum som de bokat. Resenärerna tvingades till följd härav bo två dygn i ett rum som var avsett för två-tre personer. De har därmed fått en sämre prestation än vad som avtalats. Enligt nämndens mening bör de härför vara berättigade till ett prisavdrag med skäliga ansedda 1 000 kr. På beloppet skall betalas ränta. Av rättsfallet

text: NJA 1985 s. 352

text: samt förarbetena till

text: räntelagen (1975:635)

text: - se särskilt

text: prop. 1975:102 s. 93

text: f. och 115 f. samt

text: SOU 1974:28 s. 132

text: f. - framgår att räntan på det belopp som i detta fall skall återbetalas skall bestämmas med tillämpning av

text: 2 § andra stycket

text: och

text: 5 §

text: räntelagen

text: J har yrkat skadestånd för att resenärerna förlorade semesterdagar under två dygn när de bl.a. sökte efter hotellrum. Som närmare framgår av

text: och

text: 16 §§

text: paketreselagen

text: har resenären i vissa fall rätt till skadestånd vid fel i prestationen. Av förarbetena till lagen (se

text: prop. 1992/93:95 s. 88

text: ) framgår att om skadestånd skall betalas, torde man vid bestämmande av beloppet få tillämpa allmänna principer om skadestånd vid kontraktsbrott. Resenären skall då ha full ersättning för

text: den skada han faktiskt lidit. Däri kan bl.a. enligt förarbetena till

text: konsumentköplagen

text: och

text: konsumenttjänstlagen

text: ingå ersättning för exempelvis förlorad rekreation (se

text: prop. 1984/85:110, s. 271

text: f., och

text: prop. 1989/90:89, s. 41

text: f.). Nämnden finner att J och hans medresenärer har gått miste om tid i Rio och att de därmed är berättigade till skadestånd med yrkat belopp 4 000 kr. Vidare är de berättigade till ersättning för taxiresor med yrkat belopp 100 kr. På skadeståndsbeloppen skall ränta utgå enligt

text: 4 § andra stycket

text: och

text: 6 §

text: räntelagen (1975:635)


text: Fråga om rätt att avvisa näringsidkarens erbjudande om avhjälpande av fel efter tvätt. Avgörande 1995-10-26; 95-2544

text: S hade i maj 1993 låtit en sömmerska sy en balklänning åt sig för 2 100 kr. I mars 1995 lämnade hon in klänningen, som inte hade tvättats tidigare, till tvätteriet. Hon beställde kemtvätt och talade om för tvätteriet att tyget i klänningen var duchesse. Efter tvättningen hade klänningen krympt ca 10 cm på längden och på ryggpartiet. Dessutom var klänningen dåligt pressad. S påtalade felen för tvätteriet som erbjöd att sträcka klänningen så mycket att den skulle passa. Eftersom S ansåg att den föreslagna åtgärden inte skulle vara möjlig och hon skulle använda klänningen på en bal fem dagar senare gick hon i stället till en sömmerska. Det var viktigare för S att få en klänning som passade än att den var fint struken. S ansåg att tvätteriet hade förverkat sin rätt att åtgärda skadan eftersom tvätteriet från början hade förstört klänningen med vattentvätt. Sömmerskan som hjälpte henne med ändringen trodde att klänningen hade blivit vattentvättad. S lät ett annat tvätteri pressa klänningen eftersom hon hade bara en balklänning och det inte heller fanns tid eller pengar till att hyra en klänning. Dessutom hade hon betalat 450 kr för biljetten till balen. Därefter skulle S ha klänningen på vårbalen men hon fick avstå eftersom klänningen var för liten för henne. S yrkade ersättning för klänningen med 2 100 kr, ersättning för nytt material och ändring av klänningen efter felbehandlingen med 365 kr och för portokostnaden med 50 kr. Dessutom yrkade hon att få tillbaka vad hon hade betalat för tvätten, 270 kr.

text: Tvätteriet bestred yrkandet med motiveringen att tvätteriet inte hade fått möjlighet att ombehandla klänningen i enlighet med sitt erbjudande. Tvätteriet hade aldrig nekat kunden någon ersättning. Kunden valde i stället att gå till en sömmerska och ett annat tvätteri för att åtgärda klänningen. Detta ansåg tvätteriet var ett oriktigt förfarande. Klänningen var mycket smutsig vid inlämningen men efter tvätten var den ren och fin.

text: Nämndens bedömning:

text: Nämnden har granskat klänningen och tagit del av de insända fotona och har därvid kunnat konstatera den påtalade krympningen. Med hänsyn till materialets karaktär och utseende talar enligt nämndens bedömning övervägande skäl för att klänningen inte har blivit fackmässigt behandlad vid tvättningen. Nämnden kan vidare konstatera att tvätteriet inte har beretts tillfälle att försöka åtgärda krympningen. Näringsidkaren har dock inte någon ovillkorlig rätt att söka avhjälpa felet när konsumenten har något särskilt skäl att avvisa erbjudandet om

text: avhjälpande. Med beaktande av krympningens omfattning anser nämnden det mindre troligt att klänningen skulle ha kunnat åtgärdas genom enbart pressning. Vid sådant förhållande och då S var i behov av klänningen inom de närmaste dagarna anser nämnden att hon haft skäl att avvisa erbjudandet om avhjälpande. S bör därför ha rätt till ersättning för sina merkostnader samt för den värdeminskning som klänningen genomgått. Ersättningen kan skäligen bestämmas till 1 000 kr i ett för allt.


title: Ett oklart garantivillkor har, med stöd av lagen (1994:1512) om avtalsvillkor i konsumentförhållanden, tolkats till köparens förmån.

text: ) om avtalsvillkor i konsumentförhållanden, tolkats till köparens förmån. Avgörande 1995-10-24; 95-2578

text: I februari 1995 köpte O en begagnad Saab. I köpehandlingen angavs under rubriken garanti "1 MÅN TRAFIK". Efter ungefär en månad upptäckte han att det var fel på knutkopplingen. Detta visade sig på så sätt att när han skulle göra en omkörning och hade växlat från fyrans till femmans växel hoppade växeln tillbaka i friläge. Han klagade hos säljaren men de kunde inte komma överens om någon åtgärd; därför reparerade han själv bilen. Kostnaden för reservdelar uppgick till 790 kr. O yrkade hävning av köpet alternativt skälig ersättning för reparationskostnader.

text: Säljaren bestred yrkandena och anförde att trafikgarantin inte omfattade växellådan.

text: Nämndens bedömning:

text: Enligt

text: 10 § lagen (1994:1512)

text: om avtalsvillkor i konsument- förhållanden skall, om innebörden av ett avtalsvillkor som inte varit föremål för individuell förhandling är oklar, villkoret tolkas till konsumentens förmån.

text: Innebörden av det nu omtvistade garantivillkoret, "1 MÅN TRAFIK", är enligt nämndens mening oklar och det finns inte någonting som tyder på att parterna vid köpet skulle ha förhandlat om garantins omfattning. Garantivillkoret skall alltså tolkas till O:s förmån. Det betyder att garantin skall anses omfatta det aktuella problemet med växellåda; detta har tydligen anmälts under garantitiden.

text: Som närmare framgår av

text: 21 § konsumentköplagen (1990:932)

text: skall därför fel anses föreligga, om inte säljaren gör sannolikt att problemet beror på köparen. Enligt nämndens mening har det inte kommit fram någonting som tyder på att så skulle vara fallet.

text: Övervägande skäl talar för att säljaren har beretts tillfälle att avhjälpa felet men inte har gjort detta inom skälig tid. Köparen har därför, som framgår av

text: 27 § konsumentköplagen

text: , varit berättigad att själv låta avhjälpa felet. Den kostnadsersättning han har begärt för detta är inte oskälig.

text: Slutsatsen blir således att ersättningsyrkandet skall bifallas; däremot har nämnden inte funnit skäl att bifalla det alternativa hävningsyrkandet.


text: Försäkringsbolag har ansetts bundet av det beslut om ersättning som lämnats av bolagets ombud till försäkringstagaren. Avgörande 1995-10-24; 95-2824

text: Under P:s semestervistelse i utlandet blev han bestulen på föremål, bl.a. en skinnjacka, som han lämnat i en parkerad hyrbil. P anmälde skadan till Försäkringsbolagets ombud på resmålet, som ersatte P för återanskaffningskostnaden. Efter hemkomsten meddelade Försäkringsbolaget att skadan inte var ersättningsbar ur försäkringen, eftersom fråga varit om en jacka av skinn. Bolaget avräknade därefter ersättningen för jackan mot ersättningen för P:s öviga skador.

text: P yrkade att Försäkringsbolaget skulle utge ersättning för skinnjackan.

text: Försäkringsbolaget, som bestred yrkandet, anförde att P inte informerat bolagets ombud om att det varit fråga om en jacka av skinn samt att den av ombudet lämnade ersättningen skulle ses endast som ett förskott och att slutreglering av skadan skulle ske först sedan P återkommit till Sverige.

text: Nämndens bedömning:

text: I ärendet är fråga om Försäkringsbolaget kan anses bundet av den utfästelse om ersättning som lämnats av bolagets ombud på det resmål där skadan inträffade. Det kan konstateras, att P inte lämnat någon oriktig uppgift till ombudet. Såvitt framgår av utredningen, har P inte heller medvetet förtigit någon uppgift för ombudet. Ombudet har, utan någon närmare utredning av ersättningsfrågan, förklarat att jackan kunnat ersättas ur försäkringen. Det kan inte anses rimligt att en försäkringstagare skall ha att förutsätta, att ett skaderegleringslöfte kan komma att återtas till följd av att försäkringsgivaren underlåter att företa den utredning, som erfordras för en riktig bedömning av ersättningsfrågan. Om ett ombud i visst fall skulle anse sig förhindrad att helt eller delvis bedöma ersättningsfrågan, torde det ankomma ombudet, att informera försäkringstagaren om detta förhållande. Försäkringsbolaget får därför anses bundet av det beslut om ersättning som lämnats av bolagets ombud till P. Bolaget bör således ersätta skinnjackan.


title: Fråga om ändrade avtalsvillkor och researrangörens underrättelseskyldighet i detta avseende och i fråga om resenärens rätt att i sådana fall frånträda avtalet (12 § lagen /1992:1672/ om paketresor). Även fråga om vem av resebyrån och researrangören som skall betraktas som resenärens motpart i avtalet.

text: skall betraktas som resenärens motpart i avtalet. Avgörande 1996-01-16; 95-2888

text: A bokade för sig och sin hustru en resa med en veckas rundresa i Indien och därefter en veckas vistelse i Goa. Rundresan skulle utgå från Dehli. Resan skulle företas i mars 1995 och kostade 12 025 kr per person. Resan blev emellertid den omvända och inte alls så som hade avtalats; vistelsen i Goa förlades nämligen till den första veckan och rundresan kom att företas den andra veckan. A yrkade återbetalning av erlagt belopp för resan.

text: Resebyrån bestred yrkandet. Bokningen skedde efter arrangörens katalog. Vid inbokningen framgick det inte på dataskärmen att någon ändring hade skett. När färdhandlingarna utlämnades gick försäljaren igenom dessa med kunden. På dessa angavs klart utresa till Goa och hemresa från Dehli. Kunden har en skyldighet att kontrollera fördhandlingarna och se om de överensstämmer med vad de har beställt.

text: Också Researrangören bestred resenärernas yrkande. Researrangören hade tvingats till en omläggning av kombinationsresan. Alla bokningar som gjordes efter den 25 november gjordes med den nya resrutten. Resan har levererats som den bokats.

text: Nämndens bedömning:

text: Av utredningen i ärendet framgår att resan bokats med ledning av uppgifterna i arrangörens katalog. Enligt katalogen skulle resans första vecka vara en rundresa i Indien och resans andra vecka vara en "ligga-still-vecka" i Goa. Enligt

text: 5 § lagen (1992:1672)

text: om paketresor är uppgifter i kataloger bindande för arrangören. Ändringar får dock göras innan avtal träffas, om ett uttryckligt förbehåll om det har gjorts i katalogen och om resenären tydligt informeras om ändringarna.

text: Av utredningen i ärendet framgår vidare att arrangören, efter det att katalogen kommit ut på marknaden, har ändrat resan så att den första veckan var vistelse i Goa och den andra veckan var rund-resa i Indien. A har uppgivit att han inte informerats om ändringen när han ingick reseavtalet. Hans påstående stöds av att resebyrån i sin orderbekräftelse till A angivit resrouten Stockholm-Helsinki-New Delhi för utresan. Hans uppgifter styrks också av att bokningsanmälan som resebyrån sänt till arrangören anger New Delhi som destination för utresan. Med hänsyn härtill kan inte anses ha visats att A före reseavtalets ingående tydligt informerats om ändringen. Näringsidkarsidan är därför bunden av innehållet i arrangörens katalog. Reseavtalet har därför inne-hållit att första veckan skulle vara en rundresa i Indien och andra veckan en "ligga-stillvecka" i Goa.

text: Researrangören har inte tillhandahållit resan i avtalat skick. Researrangören har åberopat att A borde ha kontrollerat resebeviset när han erhöll det och att han då borde ha förstått att en ändring av resrouten hade skett.

text: Till en början konstaterar nämnden att avtalsvillkor får ändras till resenärens nackdel endast om det framgår tydligt av avtalet att det får ske (se 11 § lagen om paketresor). Om arrangören vill ändra avtalsvillkoren, skall han underrätta resenären snarast och därvid lämna besked om resenärens rätt att frånträda avtalet (se 12 §).

text: Näringsidkarsidan synes ha åberopat att A underrättats om att avtalsvillkoren rörande resrouten ändrats genom att A fått del av resebeviset för resan. Enligt näringsidkarsidan "står det också angivet att period 1 av resan tillbringas i Goa och period 2 på rundresan Klassiska Indien". Nämnden har förgäves letat efter denna angivelse på resebeviset. Resebeviset, som allmänt sett ger ett otydligt och starkt förvirrande intryck, består i själva verket av två resebevis. På det ena anges "kombinationsresa: Period 1, 8/3 - 15/3". På det finns vidare texten "resa till Indien Goa Old Anchor" och "totalt 15 dagar". Där anges också under tidtabell beträffande utresa "Till Goa/Delhi". I en ruta på beviset anges vidare "reser till Indien Goa Old Anchor". Den som läser detta bevis får onekligen intrycket om att det handlar om en resa till bl.a. Indien. Genom att Indien står först i uttrycken "resa till Indien Goa Old Anchor" och "reser till Indien Goa Old Anchor" kan man få intrycket att "Indien" avser rundresan och att denna kommer först.

text: Näringsidkarsidan har vidare påstått att det på resebeviset som anmärkning står "utresa till Goa, hemresa från Delhi". Detta är riktigt. Någon närmare förklaring om vad detta innebär anges inte. Det finns således ingen text på resebeviset som anger att det skulle innebära en ändring av reseavtalet. Inte heller - vilket hade varit naturligt om en ändring gjorts - anges "OBS! att första veckan blir i Goa och andra veckan rundresa i Indien" eller något liknande.

text: I resebeviset för period 2, dvs. 15/3-22/3 hänvisas enbart till specifikationerna för period 1. På detta resebevis för period 2 anges dock "Indien Klassiska Indien Rundresa". Inte heller här finns emellertid någon text som anger att en ändring i avtals-villkoren skett beträffande resroute.

text: Genom vad som nu angivits är således klarlagt att näringsidkar-sidan inte uttryckligen klargjort för A att en ändring skett i avtalsvillkoren. Vidare är klarlagt att näringsidkarsidan brutit mot bestämmelserna i 12 § lagen om paketresor eftersom man inte informerat A om dennes rätt att frånträda reseavtalet (jfr

text: prop. 1992/93:95 s. 84

text: Resebeviset är ett standardformulär som utformats och tillhanda-hållits av näringsidkarsidan. Som redan har framhållits är resebeviset så otydligt och förvirrande till sitt innehåll att det inte därav med full klarhet framgår hur resan skall genom-föras. Enligt standardavtalsrätten skall sådana otydligheter i ett standardformulär gå ut över den som har tillhandahållit formuläret. Näringsidkarsidan får därför bära risken för otydligheter i resebeviset. Det skall alltså på de otydliga punkterna ges den tolkning som är till förmån för A.

text: Med hänsyn till vad som nu anförts finner nämnden att det inte kan anses att A på sätt som anges i 12 § lagen om paketresor underrättats om ändringen av avtalsvillkoren och om sin rätt att frånträda avtalet. Näringsidkarsidan har därför varit skyldig att fullgöra avtalet i det skick som ursprungligen avtalats. Då så inte skett har näringsidkarsidan gjort sig skyldig till avtalsbrott.

text: Vad näringsidkarsidan anfört om att man är förvånad över att flygbolaget inte uppmärksammade att det var två personer för många på flygsträckan Goa-Delhi saknar betydelse. Enligt lagen om

text: paketresor bär researrangören ansvaret också för felaktiga åtgärder som vidtas av sådana (t.ex. flygbolag) som arrangören anlitar för att genomföra resan. I själva verket måste det räknas näringsidkarsidan till nackdel att flygbolagets personal inte sett till att resenärerna inte fått medfölja planet från Goa till Delhi. Om flygbolagets personal hindrat resenärerna från att medfölja planet skulle skadan för resenärerna ha kunnat minskas.

text: För de brister i researrangemanget som resenärerna drabbats av till följd av näringsidkarsidans avtalsbrott är resenärerna enligt nämndens uppfattning berättigade till ett prisavdrag med såsom skäligt ansedda 3 000 kr/person, dvs. tillhopa 6 000 kr.

text: Ett särskilt problem i förevarande fall är vilken av näringsid-karna som skall betala ersättningen till A. Nämnden kan inte på grundval av de uppgifter som föreligger avgöra om felet ligger hos resebyrån eller hos researrangören. Denna ovisshet får dock inte gå ut över A. Gentemot A får näringsidkarna anses utgöra en enhet. Eftersom resebyrån uppgivit att man sålt den ifrågavarande resan med viss rabatt som resebyrån själv stått för, finner nämnden att resebyrån kommit att själv inträda som en part i förhållande till A. Resebyrån kan alltså i detta fall inte anses enbart vara en förmedlande länk i reseavtalet (jfr 9 § andra stycket lagen om paketresor och

text: prop. 1992/93:95 s. 71

text: ). Då resebyrån uppburit betalningen av A finner nämnden att resebyrån bör vara den som är skyldig att betala tillbaka prisavdraget. Nämnden har därmed inte tagit ställning till i vad mån resebyrån slutligt skall stå för detta eller om arrangören är skyldigt att ersätta resebyrån för vad man sålunda återbetalat till A. Den frågan utgör inte en konsumenttvist.


title: Eftersom paketreselagen är tvingande till resenärernas förmån har researrangörs friskrivning avseende ersättning för förlorad arbetsförtjänst ansetts vara utan verkan.

text: Eftersom

text: paketreselagen

text: är tvingande till resenärernas förmån har researrangörs friskrivning avseende ersättning för förlorad arbetsförtjänst ansetts vara utan verkan. Avgörande 1995-10-16; 95-2920

text: I och två väninnor till henne deltog i april 1995 i en ospecifiserad resa till Kalamanta som kostade 1 530 kr per person. Hemresan försenades med 27 timmar. Arrangören ersatte resenärerna med 200 kr per person. I och hennes medresenärer yrkade ersättning för förlorad arbetsförtjänst med sammanlagt 2 936 kr eftersom de gått miste om en arbetsdag.

text: Arrangören bestred yrkandet och hänvisade till att i prislistan anges att ersättning för förlorad arbetsförtjänst inte utgår. Däremot hade resenärerna under förseningen ersatts i form av mat, dryck och övernattning.

text: Nämndens bedömning:

text: För resan gäller lagen (

text: ) om paketresor (paketrese-lagen). I

text: 4 §

text: denna lag anges följande. Avtalsvillkor som i jämförelse med bestämmelserna i lagen är till nackdel för resenären är utan verkan mot denne, om han förvärvar paketresan huvudsakligen för enskilt ändamål från en näringsidkare i dennes yrkesmässiga verksamhet. - I

text: och

text: 16 §§

text: ges bestämmelser om påföljder för fel i de avtalade tjänsterna. Vid andra fel än sådana som anges i

text: 15 §

text: har resenären enligt

text: 16 § första stycket

text: rätt till bl.a. skadestånd, om inte felet beror på honom. I

text: 16 § andra stycket

text: sägs att resenären inte har rätt till skadestånd, om arrangören visar att felet beror på ett hinder utanför arrangörens kontroll som denne inte skäligen kunde förväntas ha räknat med när avtalet ingicks och vars följder denne inte heller skäligen kunde ha undvikit eller övervunnit. I samma paragrafs tredje stycke anges att om felet beror på någon som arrangören har anlitat, är arrangören fri från skadeståndsansvar enligt

text: andra stycket

text: endast om också den som han har anlitat skulle vara fri enligt den bestämmelsen.

text: Av handlingarna i ärendet framgår följande. Hemkomsten till Sverige har försenats med mer än 27 timmar på grund av tekniska orsaker. I och hennes medresenärer har yrkat ersättning för förlorad arbetsförtjänst. Researrangören har bestritt ersättningsanspråken under åberopande av en friskrivning i bolagets katalog; det sägs där att ersättning för förlorad arbetsförtjänst inte utgår.

text: Den aktuella flygförseningen har berott på tekniska orsaker för vilka researrangören har att svara gentemot resenärerna. Researrangören har i ärendet inte påstått att sådana omständigheter är för handen som, enligt vad som sagts ovan, utesluter skadeståndsansvar. Som också framgått ovan är

text: paketreselagen

text: tvingande till resenärernas förmån; bolagets friskrivning är därför utan verkan.

text: Med hänsyn till vad som sålunda anförts finner nämnden att resenärerna är berättigade till skadestånd med yrkat belopp; detta utöver det prisavdrag med 200 kr per person som de redan erhållit.


title: Researrangörs skadeståndsskyldighet vid inställd resa (14 § paketreselagen).

text: 14 § paketreselagen

text: ). Avgörande 1995-10-24; 95-2948

text: R och hans medresenär bokade en bussresa till Italien. Cirka tre veckor före avresan fick de ett brev från researrangören (bolaget) om att resan var inställd. Som skäl angav bolaget att det fanns för många aktörer på marknaden, vilket hade lett till priskrig. Bolaget hade därför bestämt sig för att koncentrera sig på den "inkommande" verksamheten och ställa in resorna i Europa. Resenärerna hänvisades i stället till en annan researrangör men även denne hade ställt in den resa som var aktuell för resenärerna. De hade svårt att byta semestertid eftersom R:s medresenär var sjuksköterska och måste ta semester enligt en planlagd lista. De fick pengarna tillbaka och köpte en resa hos en annan arrangör. Det enda alternativ som fanns var en resa Italien runt och den var 9 938 kr dyrare än den resa som resenärerna bokat från början. R och hans medresenär yrkade skadestånd med 9 938 kr.

text: Bolaget bestred yrkandet eftersom resan hade ställts in på grund av för litet antal deltagare och bolaget åberopade de allmänna villkoren för paketresor punkt 5.4.1. Den resa som resenärerna i stället köpte omfattade 13 dagar med halvpension medan det hos bolaget köpta arrangemanget omfattade 11 dagar med frukost.

text: Nämndens bedömning:

text: Ärendet skall bedömas enligt lagen (

text: ) om paketresor. Enligt

text: 14 §

text: denna lag har resenären rätt till skäligt skadestånd vid inställd resa. Rätt till skadestånd föreligger dock inte, om arrangören visar att resan ställts in på grund av att ett färre antal resenärer har anmält sig till resan än ett i avtalet angivet minimiantal. Detsamma gäller om resan inte har kunnat genomföras på grund av ett hinder utanför arrangörens kontroll som denne inte skäligen kunde förväntas ha räknat med när avtalet ingicks och vars följder denne inte heller skäligen kunde ha undvikit eller övervunnit. Beror det på någon som arrangören har anlitat att resan har ställts in är arrangören fri från skade-ståndsansvar endast om också den som han har anlitat skulle vara fri.

text: I bolagets meddelande till resenärerna om att resan ställts in har angetts att detta skedde därför att det var för många aktörer på marknaden och att bolaget skulle koncentrera sig på den "inkommande verksamheten". Nämnden anser sig därför kunna bortse från bolagets uppgift i svaromålet om att resan ställdes in på grund av ett för litet deltagarantal. De omständigheter som anförts i meddelandet till resenärerna är inte sådana att de kan befria bolaget från skadeståndsskyldighet som anges i 14 § lagen om paketresor.

text: Den ersättningsresa som resenärerna deltog i har enligt vad som framkommit hållit betydligt högre standard än den resa som ursprungligen bokades. Till följd härav bör bolagets ansvar för resenärernas merkostnader skäligen begränsas till 2 000 kr.


text: I ett kreditavtal har inte någon räntesats angivits. Kreditgivaren har vid sådant förhållande inte ansetts äga rätt att debitera räntekostnad. Avgörande 1995-10-17; 95-3009

text: L inhandlade i februari 1991 en tv-mottagare på kredit. Krediten om 9 990 kr var upplagd på 48 månader. Vid utgången av kredittiden, återstod enligt kreditgivaren 3 000 kr att betala. I skuldebrevet hade varken angivits till vilken räntesats krediten var meddelad, den effektiva årsräntan eller kreditens månadskostnad; av kreditvillkoren framgick dock att eventuella ränteförändringar skulle påverka kreditens månadskostnad. L hade under kredittiden betalat ett fast belopp om 312 kr varje månad. L yrkade att kreditgivaren skulle återbetala till henne vad hon efter utgången av kredittiden hade erlagt till denne på grund av krediten.

text: Kreditgivaren bestred yrkandet och åberopade som grund härför att återbetalningstiden, till följd av räntehöjningar, kommit att bli längre än 48 månader.

text: Nämndens bedömning:

text: Av det kreditavtal som reglerar förhållandet mellan kreditgivaren och L, framgår att kreditbeloppet är 9 990 kr och att återbetalningstiden uppgår till 48 månader. Varken räntesats eller månadsavgift har angivits i avtalet. Krediten löper således enligt avtalet utan ränta. Någon rätt för kreditgivaren att debitera L räntekostnad, föreligger vid sådant förhållande inte. L, som under kredittiden har erlagt räntekostnader, får anses ha presterat utöver vad avtalet har ålagt henne. På grund härav, måste krediten anses till fullo återbetald på 48 månader. Kreditgivaren bör därför återbetala till L vad hon efter utgången av kredittiden har erlagt till bolaget.


text: Med hänsyn till det övergripande ansvaret för skadereglering som måste anses ankomma på försäkringsgivaren har försäkringsbolag inom ramen för försäkringens omfattning ansetts bära ansvaret för de fördröjningar som uppstått i ett skadereleringsärende. Avgörande 1996-01-04; 95-3198

text: T:s personbil skadades vid en kollision och bärgades till en verkstad den 9 december 1994. - Enligt verkstaden skulle bilen repareras. Den 17 januari 1995 - 39 dagar senare - meddelade verkstaden att bilen var att anse som totalskadad. T hade under tiden hyrt bil i tron att kostnaden härför skulle ersättas ur försäkringen upp till 45 dagar. Enligt villkoren utgår nämligen ersättning för hyrbil under högst 14 dagar i det fall då totalskada föreligger och under högst 45 dagar i det fall då reparation skall ske.

text: T yrkade att Försäkringsbolaget ur fordonets försäkring skulle utge ersättning för kostnaden för hyrbil under 45 dagar.

text: Försäkringsbolaget, som hade lämnat ersättning för kostnaden för hyrbil under 21 dagar, anförde att bolaget inte kunnat påverka verkstadens och garantigivarens handläggning av skadeärendet, att ersättning för kostnaden för hyrbil lämnas för högst 14 dagar vid totalskada samt att T måste anses skäligen tillgodosedd genom den ersättning som redan hade utgått.

text: Nämndens bedömning.

text: Av utredningen framgår inte annat än att T har fullgjort vad som enligt försäkringsavtalet har ålegat honom i egenskap av försäkringstagare. Det dröjsmål som uppstått kan inte läggas T till last. Försäkringsbolaget har anvisat verkstad för åtgärdandet av skadan. Det övergripande ansvaret för skaderegleringen måste anses ankomma på Försäkringsbolaget i egenskap av försäkringsgivare. Med hänsyn härtill bör Försäkringsbolaget inom ramen för försäkringens omfattning bära ansvaret för de fördröjningar som uppstått. T är således berättigad till ersättning för hyrbil under 45 dagar.


text: Borgen. När bank inte företagit någon kreditprövning och inte heller i önsvärd omfattning informerat borgensmannen om borgensåtagandets innebörd och konsekvenser har banken ansetts ha brustit i sitt ansvar att medverka till att borgensmannen gavs förutsättningar att fullt ut förstå vad borgensåtagandet innebar för hans del. Det betalningsansvar borgensmannen kunde komma att åläggas har därför satts ned. Avgörande 1995-12-05; 95-3288

text: S. gick i januari 1992 i borgen för ett valutalån på motsvarande 400 000 kr som hans far hade tagit i januari 1990. Åtagandet var en proprieborgen utan beloppsbegränsning. I oktober 1992 lades lånet om till ett lån på 411 000 skr och ett nytt avtal tecknades. Någon ny borgensförbindelse skrevs inte. När banken senare frågade honom om amorteringsfrihet för faderns låneinbetalningar medgav han detta eftersom han trodde att medgivandet fortfarande avsåg det lån han borgat för i januari 1992. När han skrev under borgensförbindelsen fick han ingen information från banken om vad åtagandet innebar och vilka risker han och hans familj utsatte sig för. Ingen kreditprövning gjordes för hans del. När borgensåtagandet tecknades hade han lån på ca 275 000 kr medan hans inkomster uppgick till 150 - 170 000 kr. Han blev senare arbetslös och familjens disponibla inkomster uppgick till det utmätningsfria beloppet vid en eventuell utmätning i lön eller övriga inkomster.

text: S. yrkade att bli befriad från sitt borgensåtagande. Grunden var att bristfällig information om åtagandets innebörd lämnats, att ingen kreditprövning hade skett och ett nytt låneavtal tecknats för vilket inget borgensåtagande tecknats.

text: Banken bestred yrkandet. Banken menade att skulden uppkommit när låneavtalet tecknades. En omsättning av lånet innebar inte annat än att avtalet förlängdes. Det var inte fråga om någon förnyelse eller s.k. novation. Borgensförbindelsen var skriven på en separat handling och inte på reversen. Borgensåtagandet kvarstod därför trots att lånet satts om. Vad gällde kreditprövningen av borgensmannen uppgav banken att någon sådan inte hade gjorts.

text: Nämndens bedömning:

text: Det förhållandet att skuldebrevet skrivits om sedan borgensåtagandet ingicks kan enligt nämndens mening inte tillmätas någon avgörande betydelse vad gäller borgensmannens ansvar. Någon egentlig förändring av parternas skyldigheter synes därmed varken ha inträffat eller ha varit avsedd. Skuldbeloppet har varit detsamma liksom den risk för valutaförändringar som legat i avtalets konstruktion. Omskrivningen synes ha skett enbart av formella skäl. Upprättandet av det nya skuldebrevet kan därför inte medföra att S. befrias från sitt ansvar för den ingångna borgensförbindelsen.

text: Det är ostridigt att någon prövning av S:s kreditvärdighet och möjlighet att infria sitt ansvar enligt borgensförbindelsen inte skett. Banken har inte heller bemött hans uppgift att han inte fått någon information, utöver den kortfattade skriftliga information som funnits på den handling han undertecknat, om borgensåtagandets innebörd och konsekvenser för honom. Hans uppgifter i detta avseende bör därför tas för goda. Enligt nämndens mening måste banken, som haft en överlägsen ställning i avtalsförhållandet, därmed anses ha brustit i sitt ansvar att medverka till att S. gavs förutsättningar att fullt ut förstå vad borgensåtagandet innebar för hans del. Nämnden

text: anser därför att det betalningsansvar han kan åläggas för att infria borgensförbindelsen bör sättas ned med skäliga ansedda 100 000 kr. ------- En av konsumentrepresentanterna reserverade sig mot beslutet med följande motivering: Jag delar majoritetens uppfattning i sak men menar att den uteblivna kreditprövningen och bristfälliga informationen borde ha lett till en större nedsättning av S:s betalningsansvar än den majoriteten funnit skälig. Nedsättningen borde ha bestämts till 200 000 kr.


text: Beviskravet har satts lägre när det varit fråga om eventuellt ursprungligt fel i en tekniskt komplicerad vara. Avgörande 1995-11-28; 95-3315

text: I februari 1994 reparerades O:s bil, bl.a. byttes effektsteget. I april 1995 stannade bilen igen. Samma verkstad som utfört den första reparationen konstaterade att det var fel på effektsteget. O klagade, men verkstaden gick endast med på att återbetala en del av vad det första bytet av effektsteg hade kostat henne. O yrkade återbetalning av hela den del av kostnaden för den första reparationen som avsåg effektsteget.

text: Verkstaden bestred yrkandet och anförde att garantitiden på effektsteget var ett år och samt att denna tid gått ut då felet visade sig.

text: Nämndens bedömning:

text: Nämnden konstaterar inledningsvis att det för en konsument i allmänhet är svårt att visa att en vara redan vid köpet varit behäftad med fel, särskilt när det som i detta fall är fråga om tekniskt komplicerade varor. För att inte säljarens ansvar i sådana fall skall bli illusoriskt måste beviskravet därför sättas lägre och nämnden har tidigare konstaterat att det bör vara till-räckligt att den av konsumenten uppgivna orsaken till felet fram-står som klart mera sannolik än den som åberopas av säljaren. Vid bedömningen av sannolikheten måste man ta hänsyn till samtliga omständigheter i det enskilda fallet, t.ex. felets art, varans förväntade livslängd och hur långt efter köpet felet visat sig.

text: O har gjort gällande att effektsteget varit av bristande kvalitet, eftersom det var en s.k. piratdel. Ingen av parterna har emellertid närmare angivit vad de anser vara orsaken till att effektsteget gått sönder. Frågan blir då under hur lång tid man har anledning att utgå från att ett effektsteg skall fungera felfritt.

text: Nämnden konstaterar att ett effektsteg inte är en del som snabbt förstörs vid normal användning. Normalt sett fungerar ett effektsteg tvärtom felfritt under betydligt längre tid än det har varit fråga om här. Bilägaren kan inte heller vid normal användning på något sätt påverka effektsteget. Med hänsyn till detta ligger det nära till hands att räkna med att effektsteget redan då det monterades varit behäftat med fel. Det kan anmärkas att det här saknar betydelse om felet berott på att effektsteget var en piratdel eller ej.

text: För att säljaren i denna situation skall undgå ansvar för felet måste han göra sannolikt att felet ändå beror på någon omständighet som köparen ansvarar för, t.ex. felaktigt eller vårdslöst handhavande. Nämnden anser att verkstaden, som överhuvudtaget inte angivit någon orsak till varför effektsteget gått sönder, inte förmått göra detta. Vid detta förhållande bör verkstaden återbetala vad O betalat för effektsteget och monteringen av detta, 549 kr 50 öre, med avdrag för vad som redan återbetalats, 375 kr, eller 174 kr 50 öre.


title: Sedan paketresa försenats p.g.a dåligt väder har resenärerna ansetts ha rätt till prisavdrag; vid bedömningen av prisavdragets storlek har beaktats att arrangören under resan inte bistått resenärerna i erforderlig utsträckning (15 - 16 §§ paketreselagen).

text: 16 §§

text: paketreselagen

text: ). Avgörande 1995-10-16; 95-3372

text: R och tre medresenärer deltog i februari- mars 1995 i en enveckas skidresa till Livignio, Italien, som kostade 4 915 kr per person. Flyget från Arlanda blev kraftigt försenat och gick dessutom till Munchen i stället för till Innsbruck. I Minchen fick resenärerna vänta på transferbussen som kom iväg först vid 21.30. Eftersom tunneln till Livigniodalen då hade stäng och reseledaren inte hade fullmakt att ordna inkvartering, fortsatte bussfärden med några få stopp hela natten. Först kl. 9.20 anlände de till i Livignio. Bussens standard var inte anpassad för längre bussresor; bl.a. saknades toalett och värmen var dålig. Under resan serverades endast en chokladkaka och en läsk. Chauffören rökte i bussen och hade fönstret öppet för att inte somna vid ratten. Resenärerna yrkade prisavdrag med 1 000 kr per person.

text: Arrangören medgav att resurserna varit något knappa under resan och att chaufförens arbetspass varit långt, men bestred yrkandet. Flyget blev omdirigerat från Innsbruck till Munchen p.g.a. dåligt väder och arrangörens ansvarar för händelser av force majeure karaktär är begränsat.

text: Nämndens bedömning:

text: I ärendet är följande utrett. Flygningen omdirigerades från Innsbruck till Munchen på grund av dåligt väder. Vid ankomsten fick resenärerna vänta på transferbussen. Bussfärden till resmålet pågick hela natten med endast några få avbrott. Den förtäring som resenärerna hade tillgång till under transfern bestod endast av läskedrycker och chokladkakor.

text: För resan gäller lagen (

text: ) om paketresor (paketrese-lagen). I lagens

text: och

text: 16 §§

text: ges bestämmelser om påföljder för fel i de avtalade tjänsterna. Vid andra fel än sådana som anges i

text: 15 §

text: har resenären enligt

text: 16 § första stycket

text: rätt till bl.a. prisavdrag, om inte felet beror på honom. - Det skall anmärkas att prisavdrag, som det nu är fråga om, utgår strikt, dvs. oberoende av om arrangören har någon "skuld" till felet eller ej.

text: Nämnden finner att det inträffade har lett till att resenärernas utbyte av resan har blivit sämre än de haft anledning att vänta sig. De har därvid rätt till prisavdrag.

text: Vid bedömandet av prisavdragets storlek beaktar nämnden att researrangören inte kan anses under den nattliga transfern ha bistått resenärerna i den utsträckning som dessa hade rätt att kräva. Det får också anses anmärkningsvärt att transfern över höga bergspass ombesörjdes av en chaufför som inte fått erforderlig vila.

text: Nämnden stannar vid att rekommendera ett prisavdrag för den försenade ankomsten till resmålet samt för bristerna i omhändertagandet med skäliga 500 kr per person.


title: En flygomläggning p.g.a. strejk, vilken hindrat arrangören att genomföra resan planenligt, har ansetts utesluta rätt till skadestånd, däremot inte rätt till prisavdrag (15 - 16 §§ paketreselagen).

text: 16 §§

text: paketreselagen

text: ). Avgörande 1995-10-16; 95-3411

text: B och hans hustru bokade en paketresa till New York och Miami. Utresan skulle gå via Island där det skulle göras en utflykt med bad vid Blue Lagoon. På grund av strejk kom resan i stället att gå via Frankfurt. B yrkade prisavdrag med 1 000 kr per person.

text: Researrangören bestred yrkandet. Utflykten hade presenterats i asteriskform och därför inte kunnat utgöra en väsentlig del av reseavtalet. På grund av strejk kom flygningen inte att gå som planerat och kunde utflykten inte genomföras. Det inträffade är något som legat utanför arangörens kontroll och som bolaget inte skäligen kan förväntas ha räknat med när avtalet ingicks.

text: Nämndens bedömning:

text: Av utredningen i ärendet framgår att flygresan via Island har ställts in på grund av strejk. Resenärerna har i stället fått flyga via Frankfurt och de har därigenom gått miste om uppehållet på Island.

text: Uppgiften om besöket vid Blue Lagoon i researrangörens prislista är bindande för bolaget; detta även om omnämnandet endast förekommer i en fotnot. Det ifrågavarande besöket har således blivit en del av innehållet i avtalet mellan parterna. Då besöket inte blivit av, är bolagets prestation i detta hänseende att anse som felaktig.

text: För resan gäller lagen (

text: ) om paketresor (paketrese- lagen). I lagens

text: och

text: 16 §§

text: 15 §

text: har resenären rätt till prisavdrag och skadestånd, om inte felet beror på honom. Resenären har dock inte rätt till skade-stånd om arrangören visar att felet beror på ett hinder utanför arrangörens kontroll som denne inte skäligen kunde förväntas ha räknat med när avtalet ingicks och vars följder denne inte heller skäligen kunde ha undvikit eller övervunnit. Om felet beror på någon som arrangören har anlitat är arrangören fri från skade-ståndsansvar endast om också den som han har anlitat skulle vara fri enligt bestämmelsen. - Det skall tilläggas att prisavdrag till skillnad från skadestånd utgår strikt, dvs. oberoende av om arrangören har "skuld" till felet eller ej.

text: Den aktuella flygomläggningen har berott på en strejk, vilken får anses ha medfört hinder utanför arrangörens kontroll att genomföra resan planenligt. Även i övrigt får anses att omständigheter som utesluter rätt till skadestånd är för handen. B har då inte rätt till skadestånd; däremot har han rätt till prisavdrag.

text: Nämnden finner att ett prisavdrag om 300 kr per person är skäligt.


text: Sedan köparen uppvisat ett kvitto till stöd för sitt påstående om en varas pris ankommer det på säljaren att visa att kvittot i fråga inte hänför sig till det aktuella köpet. Avgörande 1995-12-08; 95-3457

text: J köpte en blus i oktober 1994 för 649 kr. Hon tvättade först blusen en eller två gånger för hand men i april 1995 tvättade hon den i 30° fintvätt i maskin och hängde den på tork. Hon upptäckte därefter att ficklocken gått sönder. Blusen var därefter oanvändbar. Felet påtalades i början av maj 1995. Byte till annan blus kunde inte ske eftersom det inte fanns någon kvar. Säljaren erbjöd lagning eller tillgodokvitto på 499 kr. Enligt säljaren kostade blusen inte 649 kr utan 499 kr. Säljaren insinuerade att J hade tagit fel kvitto med sig för att få ut ett större belopp än vad hon betalat. Med hänsyn härtill och J ansåg att det inte gick att laga blusen med bra resultat eftersom sömsmåner saknades, avböjde hon säljarens förslag. J yrkade hävning av köpet och återbetalning av erlagt belopp på 649 kr.

text: Säljaren bestred yrkandet. När kunden kom in och visade upp blusen godkändes felet som en reklamation. Man har som rutin att alltid be kunden visa kvitto p.g.a. att märket förs i flera butiker. Kunden visade ett kvitto på 649 kr vilket inte stämde. Blusen har aldrig kostat 649 kr utan 499 kr och var dessutom med på företagets vinterrealisation. Man förklarade att kunden måste ha sparat fel kvitto. Hon erbjöds ett tillgodokvitto på 499 kr eller lagning av blusen. Man har senare upptäckt att samma modell av blus skulle komma in hösten 1995 och har därför kontaktat kunden igen. Hon accepterade inte erbjudandet.

text: Nämndens bedömning:

text: Nämnden har granskat blusen och konstaterat påtalat fel hos ficklocken på blusen. Då felet får anses vara av väsentlig betydelse för J är hon berättigad att häva köpet. Säljaren gör gällande att det av J åberopade kvittot inte avser blusen i fråga och att denna kostade 499 kr i stället för 649 kr. Fråga uppkommer då om vem som skall stå risken för att kvittot inte är tydligt. J har åberopat ett kvitto på 649 kr daterat den dag då hon uppger sig ha köpt blusen. Nämnden anser att J därmed har gjort vad som kan krävas av henne som köpare och att det i den situationen bör ankomma på säljaren att visa att kvittot i fråga inte hänför sig till detta köp. Nämnden finner det inte visat att så är fallet. J bör således återfå 649 kr.


text: Reseförsäkring för innehavare av betalkort har ansetts gälla även om resan har betalats med medresenärs betalkort. Avgörande 1995-12-15; 95-3607

text: K:s mor, som innehade ett Visakort, gjorde en resa tillsammans med en väninna. Väninnan betalade de bådas resa med sitt Visakort. Till Visakortet var knutet en s.k. kompletterande kapitalbelopps- och förseningsförsäkring. Enligt villkoren gällde försäkringen för innehavare av Visakort under resa som i förväg till minst hälften hade betalats med Visakort. Under resan förolyckades såväl K:s mor som väninnan.

text: K yrkade att Försäkringsbolaget skulle utge ersättning i form av dödsfallskapital ur försäkringen.

text: Försäkringsbolaget, som bestred yrkandet, anförde att K:s mor inte omfattades av försäkringen eftersom hon inte betalat resan med sitt eget Visakortet.

text: Nämndens bedömning.

text: Av de aktuella villkoren finner nämnden inte annat framgå än att försäkringen gäller för innehavare av Visakort under resa som i förväg till minst hälften har betalats med Visakort. Det är ostridigt att K:s mor var innehavare av Visakort och att hennes resa till fullo betalats med Visakort. På grund härav skall enligt nämndens mening försäkringen gälla också för henne. Vid sådana förhållanden är K och de övriga förmånstagare som kan finnas berättigade till dödsfallskapital ur försäkringen.


text: När arrangör inte förmått visa att information lämnats om avbeställningsskydd får denne bära risken för att resenären inte tecknat avbeställningsskydd. Avgörande 1995-11-14; 95-4146

text: D bokade per telefon en tvåveckors paketresa till Turkiet för sig och sin familj på fem personer. Priset för resan var totalt 9 975 kr. Avresa skulle ske från Örebro tisdagen den 15 augusti. Natten till måndagen insjuknade D hastigt och fick föras till sjukhus. Läkarna förbjöd honom att resa. Kontakt togs på måndagseftermiddagen med researrangören för avbokning av resan. Eftersom de inte hade något avbeställningsskydd så kunde de enligt arrangören inte få några pengar tillbaka. D hade aldrig hört talas om avbeställningsskydd. Det enda som hade diskuterats vid bokningen var om resenärerna ville ha en försäkring om biljetterna skulle komma bort. D hade inte haft tillgång till arrangörens katalog. D yrkade återbetalning av erlagt belopp.

text: Arrangören bestred yrkandet. Vid bokningstillfället tillfrågas samtliga kunder om de vill boka avbeställningsskydd. Säljarna hjälper gärna till och besvara frågor om detta. De allmänna resevillkoren finns tryckta i bolagets katalog som kan rekvireras vid bokningen. Resenärerna avbokade sin resa mindre än 24 timmar innan avresan vilket innebär att någon återbetalning inte kan ske.

text: Nämndens bedömning:

text: Enligt

text: 8 § andra stycket lagen (1992:1672)

text: om paketresor skall resenären, innan avtal träffas, få del av avtalsvillkor och information som anges i paragrafens första stycke. Han skall få ett eget exemplar av den skriftliga handlingen där avtalsvillkoren framgår.

text: Nämnden anser att det vanligen torde vara tillfyllest att researrangören i reseavtalet beställningsbekräftelsen, deltagarbeviset eller motsvarande handling - hänvisar till de uppgifter och villkor som finns intagna i resekatalogen eller annan handling som resenären har fått del av tidigare. Researrangören måste dock därvid vara på det klara med att resenären verkligen har fått den aktuella katalogen eller handlingen. I annat fall får arrangören på lämpligt sätt se till att relevanta uppgifter i denna fogas till avtalet.

text: Arrangören har alltså bevisbördan för att standardvillkoren har blivit en del av det enskilda avtalet.

text: D, som uppenbarligen beställt resan per telefon, har gjort en tydlig invändning om att han inte har haft tillgång till katalogen vid beställningen av resan. Bolaget har häremot inte visat att D har haft tillgång till katalogen eller att han på annat sätt fått del av villkoren för resan.

text: Bolaget hävdar att muntlig information har lämnats om avbeställningsskyddet och D hävdar att någon information inte har erhållits. I bolagets bekräftelse finns inte någon notering om att kunden inte önskade avbeställningsskydd. Eftersom arrangören har bevisbördan för att information lämnas finner nämnden att bolaget får bära risken för den uteblivna informationen och det uteblivna avbeställningsskyddet. Nämnden finner således att D yrkande bör bifallas.


title: En trafikskolas erbjudande om bl.a. två gratis körlektioner har - även om erbjudandet riktats till en obestämd krets mottagare - ansetts utgöra ett anbud i avtalsrättslig mening.

text: En trafikskolas erbjudande om bl.a. två gratis körlektioner har -även om erbjudandet riktats till en obestämd krets mottagare - ansetts utgöra ett anbud i avtalsrättslig mening. Avgörande 1995-12-22; 95-4192

text: B hade som medlem i en idrottsförening ett kort som gav honom rabatt på köp av varor och tjänster hos ett antal företag på orten. Bl.a. lämnade en trafikskola 50 procents rabatt på teorilektioner och man fick då två körlektioner gratis. Erbjudandet gällde t.o.m. den 15 april och han anmälde sig till utbildningen den 3 april 1995 och betalade 550 kr. Han valde att först ta teorilektionerna. När han senare i april månad skulle ta körlektionerna krävde körskolan honom på betalning för två lektioner á 240 kr, vilket han betalade. Han yrkade återbetalning av 550 kr och gjorde dessutom gällande att teorilektionerna varit bristfälliga.

text: Trafikskolan bestred yrkandet. När B skulle ta körlektionerna var dessa slutsålda och han sattes upp på en kölista för det fall någon skulle lämna återbud. Så blev dock inte fallet. B tog körlektioner den 28 april och den 10 maj.

text: Nämndens bedömning:

text: Trafikskolans erbjudande om två gratis körlektioner och rabatt på teorilektioner får - även om erbjudandet har riktats till en obestämd krets mottagare - anses utgöra ett anbud vilket har accepterats av B vid hans besök på skolan den 3 april 1995. Trafikskolan är således bundet av anbudet och har inte gjort något förbehåll för slutförsäljning etc. vad gäller de aktuella tjänsterna. Till följd härav har B, som utnyttjat erbjudandet inom rätt tid, varit berättigad att erhålla de två kostnadsfria körlektionerna. Eftersom han inte erbjudits dessa bör han ha rätt att återfå vad han betalat för körlektionerna, dvs. 2 x 240 kr.

text: Vad gäller B:s synpunkter på teorilektionerna prövar nämnden inte kvaliteten på meddelad undervisning och tar därför inte upp hans anspråk i det avseendet.


text: Fråga om pantbank med befriande verkan haft rätt att lämna ut en pant till annan än ägaren av panten. Avgörande 1996-04-12; 95-4407

text: G och hans bror besökte tillsammans en pantbank i maj 1993. G pantsatte därvid sin bil som säkerhet för ett lån på 15 000 kr till brodern. Vid pantsättningen gjordes en mycket noggrann kontroll av G:s rätt till bilen. Han fick visa köpehandlingar och kvitto på att bilen var slutbetald; vidare gjordes en kontroll med bilregistret. Då allt var i sin ordning beviljades lånet.

text: I april 1995 löste brodern, utan G:s kännedom, ut bilen och sålde den till en kumpan som i sin tur sålde bilen vidare. G väckte senare talan mot kumpanen om bätre rätt till bilen. Domstolen biföll hans talan och kumpanen förpliktigades att ersätta honom för bilens värde. Eftersom kumpanen inte hade några pengar riktade G, hos nämnden, krav mot pantbanken om att denna skulle utge skadestånd till honom motsvarande bilens värde.

text: Som grund anförde han att pantbanken felaktigt lämnat ut bilen till annan. Det måste ha stått helt klart för pantbanken att bilen tillhörde G och inte brodern. Denne hade ingen fullmakt eller annan handling som berättigade honom att disponera över bilen.

text: Pantbanken bestred yrkandet. Den hade med befriande verkan lämnat ut bilen till G:s bror mot att denne hade visat upp pantsedeln. Till stöd för sin ståndpunkt åberopade pantbanken uttalanden i

text: SOU 1994:61

text: "Pantbankernas kreditgivning". Där sägs bl.a. "En pantbank kan alltid med befriande verkan lämna ut panten till den som kan visa upp pantsedeln utan att särskilt undersöka dennes behörighet".

text: G invände att det åberopade uttalandet bygger på den presumtionen att pantsättaren också är ägare till den pantsatta egendomen. Den presumtionen var i detta fall bruten. Det har stått helt klart för pantbanken att bilen tillhörde G och inte hans bror. Brodern hade inte förvärvat äganderätten till bilen och inte heller uppgett något sådant för pantbanken. G jämförde även med andra konsumentkrediter. Om annan än låntagaren där ställer en säkerhet kan denna inte disponeras av låntagaren, även om denne löst krediten.

text: Nämndens bedömning:

text: Av utredningen i ärendet framgår att G och dennes bror tillsammans besökt pantbanken den 6 maj 1993. Vid detta tillfälle pantsatte G en honom tillhörig personbil som säkerhet för ett lån om 15.000 kr till brodern. Det är däremot oklart huruvida pantsedeln vid nämnda tillfälle utlämnades till G eller till brodern. Det är emellertid ostridigt att brodern mot uppvisande av pantsedeln sedermera omsatte lånet vid ett par tillfällen samt att han den 5 april 1994 - också mot uppvisande av pantsedeln - löste lånet varvid han fick bilen utlämnad till sig.

text: I ärendet är fråga om pantbanken med befriande verkan haft rätt att lämna ut panten till brodern. Nämnden kan därvid konstatera

text: att det vare sig i nu gällande pantbankslagstiftning eller i den lagstiftning som var gällande vid den ifrågavarande pantsättningen finns någon reglering av pantsedlarnas värdepappersrättsliga

text: ställning och civilrättsliga funktion. I förarbetena till nu gällande lagstiftning på området redovisas dock gällande uppfattning om en pantsedels rättsverkningar. Sålunda anges i Pantbankernas kreditgivning,

text: SOU 1994:61 s. 174

text: följande: "Med ett innehav av en pantsedel följer emellertid inte automatiskt en rättighet att få ut det pantsatta föremålet. Pantbanken har rätt att lämna ut panten till den ursprunglige pantsättaren, även om denne skulle ha tappat pantsedeln. Pantbanken behöver inte riskera att en godtroende innehavare av pantsedeln senare dyker upp och framställer krav på grund av detta. För det fall pantsättaren är känd eller på något annat sätt kan styrka sin rätt, är pantbanken till och med skyldig att lämna ut panten. Pantsedeln är således inte ett värdepapper i egentlig mening och kan inte jämställas med ett löpande skuldebrev.

text: Pantsedeln anses inte heller vara ett presentationspapper. Den är däremot ett legitimationspapper. En pantbank i god tro kan alltid med befriande verkan lämna ut panten till den som kan visa upp pantsedeln utan att särskilt undersöka dennes behörighet."

text: Mot bakgrund av vad sålunda anförts finner nämnden att pantbanken haft rätt att utlämna bilen till brodern under förutsättning att pantbanken var i god tro. För att den skall anses ha varit i god tro krävs det enligt nämndens mening att pantbanken inte insett eller bort inse att brodern inte agerade på uppdrag av G. Nämnden finner att det av omständigheterna i ärendet inte är visat annat än att bolaget var i sådan god tro. G:s yrkande kan vid sådant förhållande inte bifallas.


text: Fråga om ändrade avtalsvillkor före avresan (11 och 12 § lagen /1992:1672/ om paketresor). Avgörande 1995-12-23; 95-4497

text: M och hans medresenär köpte en paketresa till Rimini. Tre dagar efter bokningen meddelade researrangören att restiderna både på ut- och hemresan hade ändrats. Enligt researrangören berodde ändringen på omläggning av flygtrafiken. Resenärerna ansåg att den nya tidtabellen var väsentligt sämre och krävde därför före avresan att researrangören skulle kompensera dem med 800 kr.

text: Researrangören bestred yrkandet och hänvisade till sina särskilda resevillkor. Enligt dessa villkor var de vid avtalet angivna avgångstiderna preliminära och definitiv avresetid meddelades senast 14 dagar före avresan. Om den definitiva restiden i en riktning avvek mer än 8 timmar från den preliminära var resenären berättigad att häva avtalet enligt de särskilda villkoren.

text: Researrangören hade meddelat M och hans medresenär om de ändrade tiderna 17 dagar före avresan. Ändringen av restiderna var 4 timmar 50 minuter i vardera riktningen.

text: Nämndens bedömning:

text: Enligt 11 § lagen om paketresor får avtalsvillkor ändras till resenärens nackdel endast om det framgår tydligt av avtalet att detta får ske. Av utredningen i ärendet framgår att M och hans medresenär hade tillgång till researrangörens broschyr vid bokningen. Av bolagets särskilda villkor framgår att de definitiva restiderna meddelas senast 14 dagar före avresan. Resenären har enligt 12 § lagen rätt att frånträda avtalet, om avtalsvillkoren ändras enligt 11 § och ändringen är väsentligt till resenärens nackdel. Researrangören har lämnat meddelande om ändringen inom den ovan nämnda tidsgränsen. M och hans medresenär har inte ens påstått att de har velat frånträda avtalet. Såvitt framgår av utredningen har de inte heller drabbats av några kostnader till följd av de ändrade restiderna. Enligt nämndens mening är tidtabellsändringen inte heller så omfattande att den av denna anledning skulle berättiga resenärerna till prisavdrag. Resenärernas yrkande kan således inte bifallas.


title: Förhållandet lagen (1992:1672) om paketresor och luftfartslagen (1957:297) när det gäller prisavdrag och skadestånd i anledning av förseningar. Även fråga om vilseledande friskrivningsklausul och vad som är ersättningsgill skada.

text: Förhållandet lagen (

text: ) om paketresor och

text: luftfartslagen (1957:297)

text: när det gäller prisavdrag och skadestånd i anledning av förseningar. Även fråga om vilseledande friskrivningsklausul och vad som är ersättningsgill skada. Avgörande 1996-01-16; 95-4501

text: P och 10 medresenärer från Luleå deltog i en paketresa till Kos våren 1995. Resan, som var på två veckor, kostade 3 525 kr per person. Resenärerna skulle ha varit framme på Kos kl 21.15 men de kom fram till hotellet först kl. 03.00 så de sov bort halva nästa dag.

text: Hemresan från Kos var försenad från kl. 22.15 till ca kl. 02.30. Den enda upplysning de fick om förseningen var i transferbussen till flygplatsen. Då uppgavs att förseningen skulle vara en timme. De fick sitta på en kvalmig flygplats där folk låg och satt på golvet eftersom det var platsbrist. De fick ersättning för utlägg för mat.

text: De hade bokat hotellrum på Arlanda. Eftersom de var försenade kunde de inte utnyttja rummen. De fick inte heller tillbaka pengarna för rummen eftersom de inte hade avbokat dem. P yrkade prisavdrag och skadestånd med 4 265 kr.

text: Arrangören bestred yrkandet. I katalogen anges att arrangören inte ansvarar för skada i samband med anslutningsresa till och från flygplatsen. Tider är preliminära och arrangören ansvarar inte för arrangemang utanför bolagets regi. Ändringar kan ske i flygprogrammet. Inget flygbolag kan undvika förseningar. Flyget till Kos försenades med 4 1/2 timme och hemresan med 4 timmar och 10 minuter.

text: Nämndens bedömning:

text: För resan gäller lagen (

text: ) om paketresor. I

text: 4 §

text: denna lag anges följande. Avtalsvillkor som i jämförelse med bestämmel-serna i lagen är till nackdel för resenären är utan verkan mot denne, om han förvärvar paketresan huvudsakligen för enskilt ändamål från en näringsidkare i dennes yrkesmässiga verksamhet. - I

text: och

text: 16 §§

text: ges bestämmelser om påföljder för fel i de avtalade tjänsterna. Vid andra fel än sådana som anges i

text: 15 §

text: har resenären enligt

text: 16 § första stycket

text: rätt till prisavdrag och skadestånd, om inte felet beror på honom. I

text: 16 § andra stycket

text: sägs att resenären inte har rätt till skadestånd, om arrangören visar att felet beror på ett hinder utanför arrangörens kontroll som denne inte skäligen kunde förväntas ha räknat med när avtalet ingicks och vars följder denne inte heller skäligen kunde ha undvikit eller övervunnit. I samma paragrafs tredje stycke anges att om felet beror på någon som arrangören har anlitat, är arrangören fri från skadeståndsansvar enligt

text: andra stycket

text: endast om också den som han har anlitat skulle vara fri enligt den bestämmelsen.

text: Enligt 18 § skall emellertid skador som omfattas av bestämmel-serna i bl.a.

text: luftfartslagen (1957:297)

text: ersättas enligt den lagen i stället för enligt lagen om paketresor. Arrangören är dock alltid skyldig att ersätta resenären för vad denne har att fordra enligt

text: luftfartslagen

text: Enligt

text: 20 § luftfartslagen

text: i förening med 18 § lagen om paket-resor är arrangören skyldig att ersätta resenären för skada till följd av försening vid flygresa, om inte arrangören visar att flygbolaget, dess anställda och alla som flygbolaget anlitat har vidtagit alla nödvändiga åtgärder

text: för att undvika skadorna eller att det har varit omöjligt för dem att vidta åtgärderna. Det är här alltså fråga om ett s.k. presumtionsansvar (se

text: prop. 1985/86:119 s. 40

text: ). I flygbolagets ansvar ingår också att vidta erforderliga åtgärder för att begränsa eller förebygga skada.

text: Av handlingarna i ärendet framgår att nerresan till Kos har försenats med mer än fyra timmar och att hemkomsten till Sverige har försenats med mer än fyra timmar. P och hans medresenärer har yrkat prisavdrag samt ersättning för hotellrum som inte har kunnat utnyttjas och för mat. Arrangören har bestritt ersättningsanspråken under åberopande av en friskrivning i bolagets katalog; det sägs där att bolaget inte svarar för kostnad som uppkommit till följd av försening.

text: Eftersom

text: paketreselagen

text: är tvingande till resenärernas förmån är bolagets friskrivning i katalogen utan verkan. Friskrivnings-klausulen bör tas bort ur kommande kataloger eftersom den vilseleder resenärerna beträffande deras rättigheter.

text: Nämnden finner att de förseningar som har förevarit på ner- och hemresan inte är av den storleksordningen och inte har medfört sådana konsekvenser att ett prisavdrag är motiverat. Vad gäller skadeståndsyrkandena konstaterar nämnden att arrangören inte har visat att sådana omständigheter förelegat som gör att presumtionsansvaret inte skall gälla. Arrangören bär således ett ansvar för skador till följd av förseningen.

text: Resenärerna har till följd av förseningen på hemresan inte kunnat utnyttja bokad hotellinkvartering för vilken de haft kostnader om tillhopa 1 570 kr. Enligt förarbetena till konsumentlagstift-ningen (se t.ex.

text: prop. 1989/90:89 s. 42

text: ) är detta en ersättnings-gill skada. Nämnden finner därför att resenärerna är berättigade att erhålla ersättning av bolaget för denna skada.

text: Vad slutligen gäller resenärernas kostnad för mat finner nämnden inte visat att flygförseningen i sig orsakat att resenärerna drabbats av några nödvändiga extra matkostnader. De kan därför inte få ersättning för några ökade matkostnader.


text: Brister i arrangemanget under studievistelse i USA. Avgörande 1996-01-11; 95-4841

text: J:s dotter C skulle tillbringa ett skolår i USA. Priset var 33 960 kr. Eftersom det dröjde med placeringen avbeställde J arrangemanget den 10 augusti. Då meddelade organisationen att det fanns en familj i Florida men att skolgång inte var ordnad. Det gick inte att ordna skolgång och dottern började då planera för att stanna i Sverige under året. Den 24 augusti meddelade organisationen att C hade fått en familj i Tenesse. C bestämde sig för att åka även om hon inte ville bo på landet. När hon kom till orten visade det sig att skolan hade varit i gång i två veckor och att klasserna var fulla. Hon blev placerad med 15-åringar. Skolplaceringen var för övrigt inte ordnad utan den fick värdfamiljen sköta. På skolan fanns inte möjlighet att utöva de intressen som C hade angett i sin ansökan till skolåret. Enligt broschyren skulle man kunna "ta graduation" och man skulle kunna ta körkort. Dessa möjligheter fanns inte. C avbröt skolåret och reste hem den 11 september. J yrkade återbetalning av hela det inbetalade beloppet, 33 960 kr.

text: Organisationen medgav att ersätta J med 5 000 kr för den sena placeringen och med 550 kr för telefonsamtal. Besked om placeringen lämnades den 25 augusti och J ville återigen avboka den 28 augusti. Organisationen talade med J och till slut kom man överens om att C sulle åka. Enligt organisationen var familjen bra och man lovar enbart att eleverna skall placeras i 10-12 årskursen. C blev inledningsvis placerad i 10:e klass. Områdesrepresentanten lovade att försöka få C placerad i 12:e klass men C avvisade detta erbjudande. Organisationen ansåg att C drabbades av s.k. kulturchock.

text: Nämndens bedömning:

text: Det framgår av utredningen att besked om placering dröjde så länge att J avbeställde sin dotter C:s skolår. Organisationen meddelade då att man hade en familj men att det var osäkert med skolgången. Eftersom det inte gick att ordna skolgång kunde C inte placeras i denna familj. I slutet av augusti återkom organisationen med besked att det fanns en plats i Tenessee. Av utredningen framgår enligt nämndens mening att C var mycket tveksam till att åka eftersom beskedet kom så sent. Nämnden finner att organisationen mycket aktivt har övertalat henne att åka. När hon var på plats visade det sig att skola inte var ordnad på ett tillfredsställande sätt. C blev inte placerad i sin åldersgrupp utan fick gå i en klass med 15-åriga elever.

text: Enligt nämndens mening har förhållandena varit sådana att C har haft skäl att avbryta sitt skolår. Nämnden ser mycket allvarligt på att organisationen har övertalat henne att åka när det måste ha stått klart för organisationen att skolgången inte kunde ordnas på sätt som C och hennes föräldrar har haft skäl att förvänta sig. Nämnden finner därför att J:s yrkande skall bifallas.


text: Begreppet paketresa. Även fråga om när reseavtal blir bindande för parterna. Avgörande 1996-01-16; 95-4943

text: A bokade i mars 1995 en paketresa till Rarotonga för sig och sin familj. Resan skulle företas under jul och nyår. Totalpriset för resan var 61 630 kr. Eftersom det är en lång resa ändrades flygrouten ett par gånger. Uppdraget till arrangören J var att ordna en paketresa med flyg och hotellinkvartering. A diskuterade vid flera tillfällen med J om hur resan skulle genomföras. Detta var viktigt eftersom de medföjande barnen var endast 3 och 5 år gamla. Eftersom A inte var nöjd med den slutliga resrouten betalade han inte någon anmälningsavgift. Han hade inte accepterat den bokningsbekräftelse han fått från bolaget. Bolaget debiterade honom 3 200 kr. Eftersom någon betalning inte hade gjorts ansåg A att något bindande avtal inte hade ingåtts. A yrkade att kravet på betalning skulle frångås.

text: J bestred yrkandet. Uppdraget från A var att boka en resa till Söderhavet. Trots flera anmaningar betalades aldrig anmälningsavgiften. J hade lagt ner mycket arbete, tid och pengar på att tillmötesgå As önksemål om resan. A har inte debiterats något för detta men bolaget vill ha betalt med 3 200 kr för den avbokning som har måst göras hos arrangören A. Denna resa var skräddarsydd och faller inte inom paktereselagen. A borde ha avbokat resan redan efter en vecka eller betalat anmälningsavgiften. Resan finns inte i bolagets katalog. Det är inte godtagbart att avboka sex månader efter beställningen.

text: Nämndens bedömning:

text: Den avgörande frågan i ärendet är om den aktuella resan skall betecknas som en paketresa eller ej. Enligt

text: 2 § lagen (1992:1672)

text: om paketresor avses med paketresa ett arrangemang som har utformats innan avtal träffas och som består av transport och inkvartering eller någon av dessa tjänster i kombination med någon annan turisttjänst som utgör en inte oväsentlig del av arrangemanget.

text: I förarbetena till lagen (se

text: prop. 1992/93:95 s. 62

text: f.) sägs att det inte är nödvändigt att ett arrangemang har organiserats redan innan det har börjat marknadsföras för att det ska vara fråga om en paketresa. Det sägs vidare att ett arrangemang normalt torde förutsätta att arrangören arbetat med det innan han över huvud taget får kontakt med kunden. Men det är också möjligt att organisationen och planläggningen äger rum mellan den första kundkontakten och avtalet. En avgörande faktor kan ofta vara om näringsidkaren enligt allmänna avtalsrättsliga principer är part i avtalet med resenären i fråga om de tjänster som ingår i kombinationen. Är han inte part i avtalet utan endast förmedlare torde sålunda tjänsten normalt inte kunna anses ingå i ett paket. Omvänt är det normalt fråga om ett paket när näringsidkaren intar en partställning i förhållande till resenären i fråga om två eller flera tjänster.

text: Nämnden gör följande bedömning. J har efter första kontakten med A arbetat med att sätta samman olika reseinslag till en helhet. Hela resan - med samtliga inslag - har av J tillhandahållits A för ett gemensamt pris uppdelat på något som kallas grundpris för flyg och två tillägg för hotell samt kostnad för avbeställningsskydd. I bokningsbekräftelsen för resan som J ställt ut hänvisas till Js katalog med tillhörande priser och fakta samt J allmänna och särskilda resevillkor. De nu

text: angivna omständigheterna i förening med att J varit part i avtalet med A visar enligt nämndens mening att det i förevarande fall rört sig om en paketresa i den mening som avses i 2 § lagen om paketresor.

text: Enligt de allmänna resevillkor för paketresor som finns intagna i Js katalog och till vilka J hänvisat på bokningsbekräftelsen anges i punkt 1.5 att avtalet är bindande för parterna först sedan arrangören skriftligen bekräftat resenärens beställning och resenären inom avtalad tid betalt överenskommen anmälningsavgift. Med hänsyn härtill finner nämnden att reseavtalet inte har blivit bindande för A, eftersom han inte erlagt anmälningsavgiften.

text: J saknar således rätt att grunda några anspråk mot A på det av J upprättade avtalsförslaget. J är därför inte berättigat att kräva A på någon betalning för researrangemanget. As yrkande skall således bifallas.


text: Ett tvätteri som vill reservera sig mot resultatet av tvättbehandling bör göra det genom skriftlig reservation. Även fråga om en brudklännings värde med hänsyn bl.a. till plaggets karaktär. Avgörande 1996-02-20; 95-4959

text: B hade fått en brudklänning i bröllopspresent av sin mor. Den var designad och måttsydd för henne till ett pris av 10 000 kr. Klänningen var skötselmärkt dry clean only. Under bröllopsdagen hade det uppkommit många fläckar på klänningen. B lämnade klänningen till tvätt och frågade om det gick att få bort fläckarna. Inlämningstvätteriet reserverade sig muntligt för fläckarna. Tvätteriet skulle försöka att få bort fläckarna med vatten. Om det inte gick skulle inlämningstvätteriet höra av sig till B. Tvätteriet menade att det inte skulle vara några problem att tvätta klänningen. Efter tvätten hade klänningen krympt. Tyget hade förlorat glansen och såg ut som ett frottélakan. B klagade över tvättresultatet hos inlämningstvätteriet som avvisade klagomålet och ansåg att klänningen hade tvättats så som överenskommits vid inlämningen. Hon hade inte kommit överens med inlämningstvätteriet att klänningen fick maskintvättas i vatten.

text: B yrkade ersättning för brudklänningen med 10 000 kr.

text: Inlämningstvätteriet bestred yrkandet och anförde i sitt svar till nämnden att vid inlämningen var klänningen mycket fläckig. Det enda sättet att få klänningen ren var vattentvätt. Kunden skulle sälja klänningen och ville ha den ren på det sätt som var möjligt. Företaget förklarade för kunden att risk för krympning och skrynkling förelåg vid vattentvätt. Efter tvätten var kunden nöjd med att fläckarna hade gått bort, men ansåg att tyget hade förlorat lystern.

text: Tvätteriet, som hade tvättat klänningen, bestred yrkandet och anförde att klänningen var mycket fläckig. Tvätteriet hade frågat inlämningstvätteriet om kunden hade gett tillstånd till vattentvätt av klänningen och så var fallet. Klänningen vattentvättades och resultatet blev vad man kunde förvänta sig med tanke på klänningens skick före tvätt. Ansvaret för vad som avtalades vid inlämningen låg hos inlämningstvätteriet.

text: Nämndens bedömning:

text: Det synes vara ostridigt mellan parterna att brudklänningen var nedfläckad vid inlämningen.

text: Nämnden har granskat klänningen och konstaterat att den inte är i gott skick. Bl.a. har klänningen krympt och tyget har blivit skrynkligt. Enligt nämndens bedömning talar övervägande skäl för att de påtalade skadorna har uppkommit till följd av att tvätteriet har vattentvättat klänningen i strid mot skötselmärkningen.

text: Inlämningstvätteriet har invänt att man reserverat sig på så sätt att man muntligen upplyst B om riskerna vid vattentvätt. Det tvätteri som vill reservera sig mot resultatet av en tvättbehandling bör dock göra det genom skriftlig reservation så som branschens leveransvillkor rekommenderar. Någon sådan reservation har inte skett. Nämnden anser därför inlämningstvätteriet ansvarigt för det inträffade.

text: När det gäller brudklänningar så ligger det i plaggets karaktär att de har begränsat värde efter att det använts. Med hänsyn även till att fläckarna inte skulle ha gått bort i kemtvätt, som är den i skötselrådet angivna tvättmetoden, anser nämnden att klänningen redan vid inlämningen hade ett ringa värde. Enligt nämndens mening bör inlämningstvätteriet därför ersätta B med skäliga 1 000 kr.


text: Fråga om bil varit felaktig i köprättslig mening när uppgifterna i marknadsföringen om bilens startspärr inte överensstämmer med hur startspärren i själva verket var konstruerad. Avgörande 1996-03-06; 95-4990

text: Den 24 juli köpte J av bolaget en ny Volvo 850 SE 2,5, 1996 års modell, med elektronisk startspärr för 241 500 kr. Bilen levererades den 11 september. En kort tid efter leveransen konstaterade han att startspärren inte var densamma som hade utlovats i broschyren och i olika reklamblad. Enligt broschyren skulle startspärren sitta inmonterad i den vanliga tändningsnyckeln. I stället levererades bilen med en separat nyckel till startspärren som skall stickas in ett ett hål på instrumentpanelen då bilen startas. Han upplevde det som mycket besvärande att behöva använda två nycklar varje gång han startade bilen.

text: Efter att ha kört bilen i ungefär 50 mil reklamerade han felet till säljaren. Enligt uppgift från bolaget började den startspärr som utlovades i marknadsföringen att monteras in i de bilar som tillverkades veckan efter hans bil hade tillverkats. Enligt säljaren skulle det kosta 20 000 kr att montera in den senare varianten av elektronisk startspärr.

text: Med stöd av

text: 19 § konsumentköplagen

text: anförde anmälaren att säljaren skulle stå för ombyggnadskostnaden eller leverera en ny likvärdig bil eftersom hans bil avvek från vad som hade utlovats vid marknadsföringen före köpet. Säljaren bestred yrkandet och anförde som grund att den funktion för startspärren som fanns monterad i anmälarens bil var standard på bilen vid det tillfälle köpet genomfördes. Säljaren ansåg att det ej heller fanns något tekniskt fel på startspärren.

text: Nämndens bedömning:

text: J har gjort gällande att bilen är behäftad med fel och har åberopat att uppgifterna i marknadsföringen om bilens startspärr inte överensstämde med hur startspärren i själva verket var konstruerad.

text: Enligt

text: 16 § konsumentköplagen

text: gäller bl.a. att en vara skall anses som felaktig om den avviker från vad som avtalats mellan parterna eller i något annat avseende avviker från vad köparen med fog kunnat förutsätta. Enligt

text: 19 § samma lag

text: gäller bl.a. att fel också föreligger om varan inte överensstämmer med uppgifter om varans egenskaper eller användning som lämnats vid marknadsföringen eller annars före köpet och kan antas ha inverkat på köpet.

text: J har, mot bolagets bestridande, inte gjort övervägande sannolikt att startspärrens utformning har utgjort ett avtalsvillkor - uttryckligt eller underförstått - mellan parterna. Inte heller kan J anses ha gjort antagligt att uppgiften i marknadsföringen om startspärrens utformning har haft en inverkan på köpet. Eftersom J måste ha lagt märke till hur startspärren var konstruerad på den bil som levererades och han trots detta inte genast anmärkte härpå, får bilen dessutom inte anses ha avvikit från vad han får förmodas ha förutsett.

text: Nämnden finner på grund av det anförda att den ifrågavarande bilen inte kan anses behäftad med fel i köprättslig mening. J kan därför inte göra anspråk på någon felpåföljd i anledning av det

text: inträffade.

text: Två ledamöter reserverade sig mot beslutet enligt följande. Vi anser det är klarlagt att säljarföretaget fått information från tillverkaren om att den aktuella bilen inte kunde levereras med den utlovade funktionen på startspärren. Trots detta rättades inte de felaktiga uppgifterna som framhållits i marknadsföringen. Förhållandet att J vid leveransen tog emot bilen kan inte läggas honom till last. Han framförde klagomålen efter att ha kört endast 50 mil, således inom skälig tid. Han kunde rimligen förutsätta att låset kunde byggas om till utlovat utförande utan någon större kostnad. Det åligger då enligt

text: konsumentköplagen

text: säljaren att informera kunden om en sådan väsentlig förändring och låta kunden avgöra om han kan acceptera förändringen, vilket inte skedde i detta fall. Därför bör enligt vår mening J vara berättigad till ett prisavdrag.


title: Borgensförbindelse i anledning av ett hyresavtal har med stöd av 36 § avtalslagen ansetts vara oskälig. För att avgöra hur långt borgensmannens betalningsansvar sträcker sig har nämnden gjort en jämförelse med hyreslagens regler.

text: 36 § avtalslagen

text: ansetts vara oskälig. För att avgöra hur långt borgensmannens betalningsansvar sträcker sig har nämnden gjort en jämförelse med hyreslagens regler. Avgörande 1996-02-28; 95-5122

text: S skrev i augusti 1994 på en borgensförbindelse avseende ett hyresavtal för hennes f.d. sambo. Denne var arbetslös och kunde inte få något hyresavtal utan borgen. I borgensförbindelsen angavs att S åtog sig att svara för bl.a. betalning av hyra, skadestånd vid förverkande av hyresrätten, inkassokostnader och ränta. Borgensförbindelsen gällde tills vidare.

text: I april 1995 fick S ett krav från ett inkassoföretag där det angavs att den f.d. sambon släpade efter med hyror med drygt 31 000 kr. Under perioden augusti 1994 till april 1995 hade S inte fått veta någonting om att hyran inte hade betalts. S hade därför inte haft möjlighet att göra något åt saken. S ansåg att hyresvärden redan första gången hyran uteblev borde ha påtalat för hyresgästen att hyresrätten kunde förverkas. Även S borde ha fått besked om detta. S hade aldrig fått någon kopia av hyresavtalet och visste inte vad hyran uppgick till. S kunde godta att betala hyran för tre månader, men yrkade befrielse från resterande del av kravet.

text: Bolaget invände att man bytt personal under den aktuella perioden och att det till en början varit svårt att hitta rätt bland handlingarna. Ansvarig person hade i januari 1995 muntligen kontaktat S och berättat att hyresgästen inte betalat hyran. Enligt fastighetsskötaren hade hyresgästen hållit inne hyran i avvaktan på att lägenheten skulle renoveras. Bolaget hade ingen anledning att tro att han inte skulle göra rätt för sig efter renoveringen. När så ändå inte skedde gick ärendet till inkasso.

text: S bestred att hon fått någon information om att hyran uteblivit.

text: Nämndens bedömning:

text: Det framgår att S varit medveten om att borgensförbindelsen varit en förutsättning för att hennes f.d. sambo skulle få ingå hyresavtalet och hon har också förklarat sig villig att infria denna för en begränsad tid. Vad hon vänt sig mot är att bolaget inte inom rimlig tid underrättat henne om att hyresgästen inte fullgjorde sin skyldighet att betala förfallna hyror och därmed betagit henne möjligheten att göra något åt saken. Skulden har som en följd härav också stigit till ett oacceptabelt belopp. Nämnden delar hennes uppfattning.

text: Den aktuella borgensförbindelsen är inte begränsad vare sig i fråga om belopp eller tid och den innehåller inte några bestämmelser som gör det möjligt för borgensmannen att komma ur avtalsförhållandet. Nämnden har i tidigare ärenden (se bl.a. 95-3381) rörande likalydande borgensförbindelser därför menat att borgensförbindelsen, med stöd av

text: 36 § avtalslagen

text: , skall anses vara oskälig. Samma bedömning bör göras i detta fall.

text: För att avgöra hur långt S betalningsansvar bör sträckas anser nämnden att en jämförelse med hyreslagens regler bör göras. I dessa regler sägs att hyresrätten är förverkad och hyresvärden

text: berättigad att säga upp avtalet om hyresgästen dröjer mer än en vecka efter förfallodagen med att

text: betala hyran. Hyresgästen har därefter tre veckor på sig att betala hyran för att få tillbaka sin hyresrätt. Enligt nämndens mening borde hyresvärden redan när hyresbetalningen uteblev första gången ha agerat enligt dessa regler och då även underrättat S. Hon hade då, på det sätt som gällt för hyresgästen, haft möjlighet att säga upp sitt åtagande till det månadsskifte som inträffade närmast efter tre månader från uppsägningen.

text: Borgensåtagandet bör därför jämkas på så sätt att S ansvar begränsas till erläggande av förfallna hyror för tiden t.o.m. december månad 1994.


title: När parterna inte träffat något avtal om priset för en entreprenad har arbetet gjorts på s. k. löpande räkning. Enligt 36 § konsumenttjänstlagen (1985:716) skall därför beställaren betala ett skäligt pris för arbetet; även fråga om entreprenörsarvode och tidsåtgång för visst arbete.

text: 36 § konsumenttjänstlagen (1985:716)

text: skall därför beställaren betala ett skäligt pris för arbetet; även fråga om entreprenörsarvode och tidsåtgång för visst arbete. Avgörande 1996-04-03; 95-5197

text: MO och AO anlitade S för renoveringen av sitt hus. S i sin tur anlitade en elektriker och en rörmokare för vissa underentreprenadsarbeten. S debiterade senare MO och AO ett s.k. entreprenörsarvode på 8 %. Enligt MO och AO överskred S vidare en uppgiven tidsuppgift. S hade nämligen uppgett att plattsättning i badrummet skulle ta tre arbetsdagar men debiterade för tio arbetsdagar. MO och AO yrkade i nämnden att bli befriade från skyldigheten att behöva betala entreprenörsarvode och kostnaden för fem av de debiterade arbetsdagarna.

text: S bestred yrkandena under åberopande av att bolaget hade haft rätt att debitera entreprenadsarvode och att ingen överenskommelse hade gjorts om tidsåtgången.

text: Nämndens bedömning:

text: Vad först gäller frågan huruvida S (bolaget) har haft rätt att ta ut entreprenörsarvode konstaterar nämnden följande.

text: Parterna har i förevarande fall inte träffat något avtal om priset för entreprenaden. Arbetet har alltså gjorts på s k löpande räkning. Enligt

text: 36 § konsumenttjänstlagen (1985:716)

text: skall makarna O därför betala ett skäligt pris för arbetet.

text: Entreprenörsarvodet avser en särskild ersättning som entrepre-nören tar ut på grund av sitt arbete med att administrera underentreprenaden och det ansvar för arbetet som entreprenören påtar sig i samband med underentreprenaden. Enligt praxis i branschen tas ett sådant arvode ut. I detta fall har bolaget debiterat makarna O ett entreprenörsarvode på 8 %.

text: Nämnden anser inte annat än att det debiterade priset, inklusive entreprenödsarvodet, är skäligt. Vid sådant förhållande kan makarna O:s talan inte bifallas i den delen.

text: Vad sedan gäller tidsåtgången avseende plattsättning i badrummet konstaterar nämnden följande.

text: Parterna har lämnat motstridiga uppgifter huruvida arbetet skulle utföras på tre arbetsdagar. Nämnden finner inte anledning att sätta mer tilltro till den enes uppgift än till den andres.

text: Såvitt framgår av utredningen har det aktuella badrummet en yta på ca 5 kvm och är alltså av normal storlek. Arbetet synes ha skett under normala förhållanden och har innefattat spackling av golv och väggar samt sättning av marmorplattor på golv och på väggarna. Bolaget har debiterat makarna O för 78 arbetstimmar som avser dels underarbetet och dels plattsättningen.

text: Nämnden anser inte att den debiterade arbetstiden står i rimlig proportion till det arbete som har utförts. En skälig reducering av debiterat belopp bör därför ske. Prisavdragets storlek kan

text: bestämmas till som skäliga ansedda 8 000 kr. Bolaget bör därför kreditera makarna O med 8 000 kr.


title: Skadestånd för avbruten fjällvandring p.g.a. fel på vandringskängor (32 och 42 §§ konsumentköplagen /1990:932/).

text: och

text: 42 §§

text: konsumentköplagen

text: /1990:932/). Avgörande 1996-05-31; 95-5327

text: P köpte i juli 1995 kängor för att användas vid en fjällvandring för 2 300 kr. Under vandringens tredje dag började kängorna gå sönder. Ett hål hade bildats mellan fotdelen och skaftet. P övervägde att skaffa något nytt att använda men det fanns endast stövlar för uthyrning. P behövde kängor som gav bättre stadga åt vristerna. Därför valde P att avbryta vandringen och att åka hem. Vid hemkomsten klagade P över det inträffade hos säljaren. P fick nya kängor men yrkandet om skadestånd för den förstörda fjällvandringen avvisades av säljaren. P yrkade skadestånd för rese- och övernattingskostnader med 1 920 kr.

text: Säljbolaget bestred yrkandet och ansåg att bolaget hade fullgjort sina skyldigheter genom att lämna ett par nya kängor till P. Någon ersättning för P:s semester utgick inte. Bolaget ansåg att dess ansvar var att laga eller ersätta en defekt vara. Om lagen tolkades som P ansåg fick bolaget vara glad över att P inte gav sig ut på en vandring på månen.

text: Nämndens bedömning:

text: Av utredningen framgår att kängorna efter en kort tids användning efter köpet visade sig vara behäftade med ett fel som föranledde att den påbörjade fjällvandringen avbröts. Omleverans av nya kängor har skett.

text: P har yrkat skadestånd för de kostnader han åsamkats p.g.a. felet. Enligt

text: 32 § konsumentköplagen (1990:932)

text: omfattar skadestånd vid fel på varan ersättning för utgifter, inkomstförlust, prisskillnad vid täckningsköp samt annan förlust på grund av felet. Av förarbetena till lagen (proposition 1989/90:89) framgår att med uttrycket annan förlust avses följdförluster av skilda slag. Det framgår vidare att intrång i fritidsintressen omfattas av rätten till ersättning för följdförluster. Mot bakgrund av det anförda finner nämnden att P är berättigad till skadestånd för den avbrutna fjällvandringen.

text: Enligt

text: 42 § konsumentköplagen

text: är emellertid den skadelidande skyldig att vidta skäliga åtgärder för att begränsa sin skada. Om han försummar det får han själv bära en motsvarande del av förlusten. Enligt nämndens mening torde P kunna ha fullföljt fjällvandringen med stövlar och han har därför inte begränsat sin skada på ett sätt som skäligen kunnat väntas av honom. Han bör således själv bära en del av förlusten.

text: Med hänsyn taget också till att fjällvandringen inte kan anses förstörd i sin helhet finner nämnden vid en samlad bedömning att P är berättigad till skadestånd med skäliga 600 kr.


title: Förlust av bankomatkort; tillämpning av 34 § konsumentkreditlagen.

text: Förlust av bankomatkort; tillämpning av

text: 34 § konsumentkreditlagen

text: . Avgörande 1996-04-12; 95-5354

text: E besökte en kväll i juli 1995 en populär bar i Stockholm. Under tiden där förvarade hon sin plånbok i en väska som en kortare tid hängde över hennes axel. Senare ställde hon ned väskan mellan sina fötter. När hon vid 1.30-tiden skulle ta fram en garderobsbricka ur väska, upptäckte hon att plånboken var borta. Hon gjorde genast en spärranmälan för det bankomatkort som legat i väskan; spärranmälan gjordes kl 01.33. Nästa dag gjorde hon också en polisanmälan.

text: Senare kom det fram att någon använt hennes bankomatkort för uttag av tillsammans 8 600 kr mellan kl 01.13 - 01.30 den 23 juli. Banken hade dragit motsvarande belopp från hennes konto.

text: E yrkade att banken skulle betala tillbaka pengarna till henne. Hon hävdade att koden inte hade förvarats tillsammans med kortet och kunde därför inte förstå hur någon kunnat ta ut pengar med kortet.

text: Banken bestred yrkandet. Uttagen hade gjorts med E:s kort och kod. Koden hade uppenbarligen förvarats på sådant sätt att den varit lätt tillgänglig eftersom inget uttagsförsök avvisats av bankomaten.

text: Nämndens bedömning:

text: E har ifrågasatt hur de omtvistade uttagen kunnat ske eftersom hon, såsom hon hävdat, inte haft den personliga koden uppskriven någonstans. Enligt nämndens mening måste banken emellertid, med stöd av åberopad teknisk bevisning, anses ha gjort övervägande sannolikt att uttagen gjorts med tillgång till såväl kontokort som kod. Frågan om E vid sådant förhållande skall ha att svara för uttagen bör avgöras i enlighet med vad som stadgas i

text: 34 § konsumentkreditlagen

text: E har hävdat att kontokortet använts av någon obehörig person. Denna uppgift har inte ifrågasatts av banken. Paragrafens första punkt är därför inte tillämplig. Det synes vidare vara ostridigt att E anmält förlusten av kortet snarast efter upptäckten. Ansvar enligt den nämnda paragrafens tredje punkt kan därför också uteslutas. Vad som kvarstår är därför att avgöra om hon, i enlighet med paragrafens andra punkt, kan anses ha förlorat kortet genom grov oaktsamhet.

text: Av de uppgifter E lämnat framgår att hon under besöket på Berns haft sin väska, där plånboken med kortet fanns, dels hängande på axeln och dels placerad framför henne mellan fötterna. Vid något tillfälle har hon tagit fram plånboken för att betala. Även om förlusten av kortet har inträffat under besök på en krog, där många människor varit i rörelse, måste hon med tanke på väskans placering anses ha hållit den under viss uppsikt. Något egentligt alternativ till hennes sätt att handha väskan synes knappast ha funnits. Mot denna bakgrund kan det enligt nämndens mening inte anses visat att E förlorat kortet genom grov oaktsamhet. Vid sådant förhållande är hon inte skyldig att betala för belopp som påförts kontot genom att kortet har använts av obehörig. Hennes yrkande bör därför bifallas.

text: Banken rekommenderades att betala tillbaka 8 600 kr till E jämte ränta enligt den räntesats som gällt för tillämpligt konto.