nyckelord: Dom/domskäl Partsinsyn Samtycke

title: Kritik mot Falu tingsrätt för bristfällig hantering av sekretessfrågor. Även uttalanden om att domstolen borde ha kontaktat den socialnämnd som begärt sekretess

sammanfattning: ChefsJO har på eget initiativ granskat Falu tingsrätts hantering av vissa sekretessfrågor i ett vårdnadsmål. En socialnämnd ansökte om att vårdnaden av ett barn skulle flyttas över till två särskilt förordnade vårdnadshavare. Av handlingarna framgick att nämnden ansåg att bl.a. person- och adressuppgifter för de särskilt förordnade vårdnadshavarna omfattades av sekretess med hänvisning till barnets säkerhet och att sekretessen gällde även gentemot svaranden. Med hänvisning till att uppgifterna redan var röjda i förhållande till svaranden skickade tingsrätten samtliga handlingar till denna. I tingsrättens dom – som innehöll bl.a. namn och personnummer för de särskilt förordnade vårdnadshavarna – fanns inget beslut om sekretess. I sitt yttrande till JO har tingsrätten anfört att de aktuella uppgifterna genomgick ett s.k. offentlighetsdop när handlingarna skickades över till svaranden och att det därefter inte fanns förutsättningar för sekretess. ChefsJO konstaterar att en uppgift inte kan anses ha genomgått ett offentlighetsdop eller på annat sätt offentliggjorts enbart på den grunden att den har kommunicerats med en part i målet. Det fanns därför skäl för tingsrätten att göra ytterligare överväganden om sekretess i samband med att målet avgjordes. Vidare konstaterar chefsJO att tingsrätten har brustit vid sin handläggning genom att inte ange tillämpliga sekretessbestämmelser. Sammantaget är chefsJO kritisk till tingsrättens hantering. I beslutet uttalar chefsJO att det hade varit lämpligt om domstolen kontaktat socialnämnden redan innan stämning utfärdades för att klargöra innebörden i begäran om sekretess eller, i vart fall, informerat om sitt ställningstagande i fråga om huruvida sekretess gällde.

text: Bakgrund och initiativ

text: I en anmälan till JO förde en socialnämnd fram klagomål mot Falu tingsrätts hantering av sekretessbelagda uppgifter i ett mål om överflyttning av vårdnad enligt

text: 6 kap. 8 § föräldrabalken

text: . Socialnämnden gjorde sammanfattningsvis gällande att tingsrätten, i förhållande till såväl vårdnadshavaren som andra, hade röjt de särskilt förordnade vårdnadshavarnas och därigenom barnets sekretessbelagda uppgifter.

text: Med anledning av klagomålet hämtade JO in vissa handlingar från tingsrätten. Av de inhämtade handlingarna framgick bl.a. följande.

text: Målet inleddes genom en ansökan om stämning ingiven av socialnämnden. Stämningsansökan innehöll ett yrkande om att vårdnaden om ett visst barn skulle överflyttas till två särskilt förordnade vårdnadshavare. I ansökan benämndes barnet ”NAMNSKYDD” [personnummer]. Som bilaga till stämningsansökan gavs bl.a. en skriftlig utredning in. I den angavs under rubriken ”Sekretesshandling” att den i sin helhet omfattades av sekretess utifrån barnets personskydd. Vidare angavs att en kopia på handlingen, i avidentifierat skick, hade delgetts vårdnadshavaren och även bilagts utredningen. I den avidentifierade kopian framgick exempelvis inte namnen på de föreslagna särskilt förordnade vårdnadshavarna eller deras bostadsort.

text: Enligt vad som angavs i utredningen hade barnet utsatts för mycket allvarlig brottslighet av en person som tidigare hade haft en nära relation med vårdnadshavaren.

text: I samband med ansökan gav socialnämnden även in en samtyckesblankett avseende vårdnadsöverflyttningen. I blanketten angavs namn och personnummer på de två personer som föreslogs att förordnas som särskilt förordnade vårdnadshavare. Denna blankett var undertecknad av barnets vårdnadshavare.

text: Efter utfärdande av stämning skickades stämningsansökan med bilagor, inklusive handlingar i avidentifierat skick, till barnets vårdnadshavare.

text: Genom dom utsåg tingsrätten två särskilt förordnade vårdnadshavare för barnet. I domen benämndes barnet på samma sätt som i stämningsansökan. De särskilt förordnade vårdnadshavarnas namn och personnummer angavs i domen, men inte deras adresser. På domens förstasida, men inte i domslutet utan ett par rader nedanför det, noterades att ”Tingsrätten upplyser om att sekretessen avseende barnets namn- och adressuppgifter består.” Vilken sekretessbestämmelse som tillämpades framgick inte.

text: Mot bakgrund av vad som framkommit beslutade jag att i ett särskilt ärende utreda tingsrättens handläggning. Därefter begärde JO att tingsrätten skulle yttra sig över vissa frågor.

text: Utredning

text: Tingsrätten yttrade sig genom lagmannen AA, som anförde i huvudsak följande.

text: Målet har lottats på BB:s rotel när det kom in och hon har därför enligt vår arbetsordning varit ansvarig domare för målet. Målet avgjordes sedan av CC under semestertid, eftersom han bevakade BB:s rotel under hennes semester. Jag delar de bedömningar och slutsatser som BB och CC redovisat och kan utifrån de handlingar som finns i målet inte se att tingsrätten borde ha agerat på något annat sätt i de frågor som rör sekretess och partsinsyn.

text: Inför tingsrättens svar hade rådmännen BB och CC yttrat sig. BB uppgav bl.a. följande.

text: Det förekom ingen kontakt mellan mig och företrädare för socialnämnden gällande sekretessfrågorna i målet, varken före utfärdande av stämning eller senare under målets handläggning. Jag gjorde vissa överväganden angående sekretess i samband med att stämning skulle utfärdas. Oavsett vad socialnämnden skrivit om sekretess och den rätt till insyn som gäller för part kunde jag konstatera att det samtycke till vårdnadsöverflytt som vårdnadshavaren undertecknat innehöll namn och personnummer på de två personer som föreslogs att förordnas som särskilt förordnade vårdnadshavare. Uppgifterna var således redan kända för denna, varför frågan om sekretess i förhållande till parten redan därför blev inaktuell. Stämningsansökan med bilagor var belagda med sekretess, vilket innebar att de inte utan sekretessprövning hade lämnats ut till någon annan. Jag gjorde bedömningen att det var ett tillräckligt skydd för barnets personskydd och sekretess.

text: CC yttrade sig enligt i huvudsak följande.

text: Inledningsvis vill jag uttrycka min förståelse för den frustration som framgår av den ursprungliga anmälan till JO […]. Jag kom i kontakt med målet första gången under sommarperioden 2023. Målet var då klart för avgörande, vilket medför att jag inte kan uttala mig om vilka överväganden som tidigare hade gjorts i de delar som JO efterfrågat. När domen skulle meddelas kontrollerade jag om de föreslagna vårdnadshavarna hade någon form av sekretess i folkbokföringen, men kunde inte se att så var fallet. Beaktande det nu redovisade och då aktbilagorna 1–6 hade skickats till svaranden vid utfärdandet av stämning i målet, gjorde jag den bedömningen att uppgifterna om de föreslagna vårdnadshavarnas namn och personnummer inte kunde beläggas med sekretess i domslutet. Skälet för detta var att svaranden då fått del av de uppgifterna (offentlighetsdopet). Mot den nu angivna bakgrunden ansåg jag att de föreslagna vårdnadshavarnas adress var det enda jag kunde utelämna i domslutet. Om jag missförstått gällande rätt, har jag gjort fel och ber om ursäkt för det. I detta mål tillkommer, såvitt jag kan bedöma, frågeställningen om rätten till partsinsyn, vilket komplicerar frågan om möjligheten att sekretessbelägga uppgifter om de föreslagna vårdnadshavarna. I övrigt hänvisar jag till lagmannens och min kollegas respektive yttrande.

text: Inför ärendets avgörande framkom vid muntliga kontakter med Skatteverket att barnet i fråga har en s.k. sekretessmarkering i folkbokföringsdatabasen med stöd av

text: 22 kap. 1 § offentlighets- och sekretesslagen

text: (OSL).

text: Rättsliga utgångspunkter

text: Den som är part i ett mål hos domstol har på grund av rätten till insyn i handläggningen rätt att ta del av handlingar och annat material i målet. Partsinsynsrätten syftar bl.a. till att tillgodose partens behov av insyn för att kunna utföra sin talan i målet. Insynsrätten har ansetts utgöra en så grundläggande rättssäkerhetsprincip att den inte uttryckligen har slagits fast i

text: rättegångsbalken

text: (RB). (Se Högsta domstolens beslut den 5 oktober 2021 i mål nr

text: Ö 2562-21

text: Vad som gäller vid en konflikt mellan olika sekretessregler och rätten till partsinsyn regleras i

text: 10 kap. 3 §

text: OSL. Av bestämmelsens första stycke framgår att sekretess som huvudregel inte hindrar att en part i ett mål hos en domstol – med utnyttjande av partsinsynen – tar del av en handling eller annat material i målet. Undantag från rätten till partsinsyn kan göras endast om det med hänsyn till ett allmänt eller enskilt intresse är av synnerlig vikt att sekretessbelagd uppgift i materialet inte röjs. I bestämmelsens andra stycke anges dock att sekretess aldrig hindrar en part att ta del av en dom eller ett beslut i ett mål och att sekretess inte heller kan begränsa en parts rätt enligt RB att få ta del av alla omständigheter som läggs till grund för avgörandet i ett mål.

text: Av huvudregeln i

text: 43 kap. 5 §

text: OSL följer att en sekretessbestämmelse som gäller för en uppgift i ett mål i en domstols rättskipande eller rättsvårdande verksamhet upphör att vara tillämplig i målet, om uppgiften läggs fram vid en offentlig förhandling i samma mål. Vidare gäller, enligt

text: 43 kap. 8 §

text: OSL, huvudregeln att en sekretessbestämmelse som gäller för en uppgift i ett mål i en domstols rättskipande eller rättsvårdande verksamhet upphör att vara tillämplig i målet om uppgiften tas in i en dom eller ett slutligt beslut i samma mål. Denna huvudregel tillämpas inte, om domstolen i sitt avgörande har beslutat att sekretessbestämmelsen ska vara tillämplig även i fortsättningen.

text: En uppgift som antingen har lagts fram vid en offentlig förhandling, eller tagits in i ett avgörande utan att domstolen har förordnat om fortsatt sekretess för uppgiften sägs ha genomgått ett s.k. offentlighetsdop (jfr t.ex. Lenberg m.fl., Offentlighets- och sekretesslagen, 11 december 2024 JUNO, kommentaren till 43 kap. 8 §). Uppgifter i målet som inte omfattas av offentlighetsdopet och som inte har offentliggjorts på annat sätt under handläggningen behåller det sekretesskydd som de kan ha enligt tillämpliga sekretessbestämmelser.

text: Ett beslut om fortsatt sekretess ska, enligt

text: 43 kap. 8 a §

text: OSL, fattas om intresset av sekretess för en uppgift i avgörandet väger väsentligt tyngre än intresset av offentlighet. Vid denna bedömning ska särskild vikt läggas vid bl.a. intresset av offentlighet för uppgift om vilka överväganden domstolen har gjort vid sin prövning och om resultatet av prövningen.

text: Hos domstol gäller, enligt

text: 36 kap. 1 § andra stycket

text: OSL, sekretess för uppgift om en enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden, om en part begär det och det kan antas att den enskilde eller någon närstående till denne lider skada eller men om uppgiften röjs och uppgiften förekommer i bl.a. mål om vårdnad. En förutsättning för sekretess på denna grund är alltså att en part har begärt det. Handläggs målet utan att parterna inställer sig, måste begäran göras innan domstolen skiljer målet från sig. En ytterligare förutsättning för sekretess är att det kan antas att den enskilde eller någon närstående till honom eller henne lider skada eller men om uppgiften röjs. Ett rakt skaderekvisit gäller således, vilket innebär en presumtion för att uppgifterna är offentliga. (Se a.a., kommentaren till 36 kap. 1 §.)

text: Vad som menas med personliga förhållanden ska enligt förarbetena bestämmas med ledning av vanligt språkbruk. Uttrycket avser så vitt skilda förhållanden som t.ex. en persons adress eller yttringarna av ett psykiskt sjukdomstillstånd. (Se

text: prop. 1979/80:2

text: Del A s. 84.) Även exempelvis uppgift om enskilds namn anses omfattas av begreppet (se

text: prop. 2003/04:93 s. 45

text: Vad som gäller för s.k. sekretessmarkeringar på allmänna handlingar regleras i

text: 2 kap. 20 § tryckfrihetsförordningen

text: och

text: 5 kap. 5 §

text: OSL. Av dessa bestämmelser framgår att det får göras en anteckning på en allmän handling om det finns en sekretessbestämmelse som omfattar uppgifter i handlingen och som kan hindra ett utlämnande. Av bestämmelserna framgår också att den tillämpliga sekretessbestämmelsen i ett sådant fall ska anges i anteckningen. (Se vidare Heuman m.fl., Sekretess m.m. hos allmän domstol, sjätte upplagan, s. 27 f.)

text: Bedömning

text: Jag har valt att begränsa min granskning till tingsrättens hantering av vissa sekretessfrågor i det aktuella vårdnadsmålet. I dessa delar gör jag följande överväganden.

text: Handläggningen i samband med utfärdande av stämning BB har angett att hon gjorde vissa överväganden angående sekretess i samband med att stämning utfärdades. Vilka bestämmelser hon beaktade vid dessa överväganden framgår emellertid inte av hennes yttrande. Det har inte heller angetts någon tillämplig sekretessbestämmelse vid sekretessmarkeringarna i tingsrättens målhanteringssystem Vera. Detta är en brist.

text: Oavsett denna oklarhet framgår det av utredningen att den samtyckesblankett som vårdnadshavaren undertecknat innehöll de särskilt förordnade vårdnadshavarnas namn och personnummer. Uppgifterna var således redan kända för barnets vårdnadshavare, som var ensam svarande i målet. Med ledning av dessa uppgifter torde svaranden utan svårighet även ha kunnat ta reda på de särskilt förordnade vårdnadshavarnas adress, som inte omfattades av något skydd i folkbokföringen, och således också barnets adress. Till följd av det sagda finner jag – i likhet med BB – att det i vart fall av detta skäl saknades förutsättningar att låta uppgifterna om de särskilt förordnade vårdnadshavarna omfattas av sekretess i förhållande till svaranden.

text: I denna något speciella situation – dvs. när socialnämnden begärt sekretess med hänvisning till barnets personskydd och det finns uppgifter om att en person har dömts för mycket allvarliga brott mot barnet och tingsrätten konstaterat att förutsättningar för den begärda sekretessen saknas – inställer sig frågan om det fanns anledning för tingsrätten att kontakta socialnämnden.

text: I samband med anhängiggörandet av målet hade socialnämnden angett att vissa uppgifter omfattades av sekretess, även gentemot svaranden. Vilken eller vilka sekretessbestämmelser som socialnämnden ansåg var tillämpliga framgick

text: emellertid inte av handlingarna. Det som socialnämnden hade angett i handlingarna lämnade även utrymme för olika tolkningar i frågan om vilka uppgifter som enligt nämnden omfattades av sekretess. Vidare hade socialnämnden, redan i samband med att samtyckesblanketten undertecknades, låtit svaranden ta del av namn och personnummer för de särskilt förordnade vårdnadshavarna trots att sekretess också gällde gentemot svaranden enligt nämnden.

text: Med hänsyn till att sekretessbegäran var delvis oklar och att ett eventuellt röjande av sekretess skulle kunna medföra mycket allvarliga konsekvenser anser jag att en kontakt med socialnämnden skulle ha varit lämplig i detta fall. När tingsrätten gjorde bedömningen att det inte fanns förutsättningar att sekretessbelägga några uppgifter alls i förhållanden till svaranden borde tingsrätten, enligt min mening, åtminstone ha upplyst socialnämnden om detta. Med vetskap om tingsrättens uppfattning i sekretessfrågan hade socialnämnden haft möjlighet att överväga eventuella åtgärder med anledning av tingsrättens ståndpunkt. Det framstår därutöver som sannolikt att en kontakt med nämnden även hade kunnat bidra till ett mer komplett beslutsunderlag för tingsrättens sekretessbedömningar i målet.

text: Min granskning har inte omfattat socialnämndens agerande. I sammanhanget vill jag ändå framhålla att en socialnämnd givetvis också har ett stort ansvar för att frågor om sekretess hanteras med stor noggrannhet. Det gäller inte minst i ett fall som detta.

text: I fråga om sekretess gentemot andra än svaranden har BB gjort gällande att stämningsansökan med bilagor sekretessmarkerades och att handlingarna därmed inte skulle lämnas ut till någon annan, utan en föregående sekretessprövning. Bortsett från den brist som består i att det inte framgår vilken sekretessbestämmelse som tillämpades vid sekretessmarkeringarna och vad som angetts ovan har jag inga synpunkter på handläggningen i samband med utfärdandet av stämning.

text: Domens utformning Redan på grund av att de särskilt förordnade vårdnadshavarnas namn och personnummer var kända för svaranden torde det inte ha funnits anledning att gentemot svaranden hemlighålla dessa uppgifter. Med hänsyn till svarandens rätt till partsinsyn och regleringen i

text: 10 kap. 3 §

text: OSL inställer sig frågan om det under några förhållanden hade varit möjligt. Det finns dock inte anledning för mig att närmare gå in på denna fråga i detta fall. Den omständigheten att svaranden genom domen på nytt kom att få del av de aktuella uppgifterna föranleder därför inte några ytterligare kommentarer från min sida.

text: Vad gäller frågan om att inkludera personuppgifter för de särskilt förordnade vårdnadshavarna i en offentlig del av domen – och därmed göra dessa tillgängliga även för andra än vårdnadshavaren – blir bedömningen emellertid en annan.

text: CC har anfört att uppgifterna hade genomgått ett offentlighetsdop genom att de, i samband med föreläggande om svaromål, hade kommunicerats med svaranden. Enligt hans uppfattning fanns det därför inte förutsättningar att sekretessbelägga namn och personnummer för de särskilt förordnade vårdnadshavarna.

text: Detta är en felaktig slutsats som sannolikt bygger på ett missförstånd om under vilka förutsättningar en uppgift blir offentlig. Uppgifter kan inte anses ha genomgått ett offentlighetsdop eller på annat sätt offentliggjorts enbart på den grunden att de har kommunicerats med en part i målet. På den av CC anförda grunden fanns det alltså inte något hinder mot att hemlighålla uppgifterna och besluta om fortsatt sekretess för dessa. Något annat skäl mot att belägga uppgifterna med sekretess gentemot utomstående har inte lagts fram av vare sig tingsrätten eller de ansvariga domarna. Det fanns mot denna bakgrund anledning för tingsrätten att överväga om det med stöd av någon bestämmelse i OSL fanns utrymme att låta uppgifterna omfattas av sekretess.

text: Varken av yttrandena eller utredningen i övrigt framgår vilka sekretessbestämmelser som BB och CC hänförde sig till vid sina överväganden. Som utgångspunkt ankommer det inte heller på mig att överpröva domstolarnas sekretessbedömningar.

text: Sett till vad CC har uppgett kan jag emellertid inte dra någon annan slutsats än att han skulle ha sekretessbelagt uppgifterna om det enligt hans bedömning hade funnits utrymme för det. Med hänsyn till bl.a. detta vill jag därför ändå påpeka att mycket talar för att

text: 36 kap. 1 § andra stycket

text: OSL skulle ha varit tillämpligt. Det finns inte heller något som tyder på att en prövning mot

text: 43 kap. 8 a §

text: OSL skulle ha utfallit till förmån för offentlighet. Uppgifterna borde därmed ha kunnat sekretessbeläggas och i stället redovisas i en hemlig bilaga till domen.

text: Vidare konstaterar jag att noteringen om fortsatt sekretess på domens förstasida, nedanför domslutet, ger upphov till vissa frågor. Till att börja med är det otydligt om den är ett förordnande om sekretess eller, som utformningen och placeringen antyder, endast en upplysning. Till detta kommer att uppgifterna i fråga vare sig har lagts fram vid en förhandling eller tagits in i domen. Det torde därför, för det fall det ska förstås som ett förordnande, inte finnas något behov av fortsatt sekretess. Därutöver saknas det en hänvisning till tillämplig sekretessbestämmelse, vilket bl.a. innebär att det inte går att avgöra om det finns stöd för den aktuella sekretessen. Sammantaget medför det nu anförda att syftet med denna notering framstår som allt annat än klart.

text: I ljuset av vad som har kommit fram i ärendet vill jag avslutningsvis understryka vikten av noggrannhet vid hanteringen av mål som innehåller sekretessbelagda uppgifter, särskilt då som i detta fall ett röjande av uppgifterna kan få mycket allvarliga konsekvenser för berörda personer.

text: Med den kritik som ligger i det ovan sagda avslutas ärendet.

text: Beslutet har fattats av chefsJO Erik Nymansson. Dokumentet har fastställts digitalt och har ingen underskrift. Rättssakkunniga Per Samuelsson har föredragit ärendet och byråchefen Stefan Nyman har deltagit i beredningen.


publisher: Justitieombudsmannen

title: Kritik mot Individnämnden i Ulricehamns kommun för att en rektor beslutat om erbjudande av förskola utan delegation från nämnden

org: jo

sammanfattning: Barn ska från och med ett års ålder erbjudas förskola i den omfattning det behövs med hänsyn till bland annat föräldrarnas förvärvsarbete och barnens egna behov. En kommunal nämnd uppgav i ett yttrande till JO att den bedömt att rektorer kan fatta beslut om erbjudande av förskola utan att nämnden delegerat beslutanderätten. Det finns ingen bestämmelse som ger rektorer rätt att besluta om erbjudande av förskola. Enligt skollagen är det i stället hemkommunen som ansvarar för att de barn som ska erbjudas förskola också erbjuds det. ChefsJO konstaterar att frågor om erbjudande av förskola därför ska prövas av den ansvariga nämnden. Det innebär att nämnden måste delegera beslutanderätten om den vill att rektorer ska fatta sådana beslut. Nämnden kritiseras för att inte ha säkerställt att besluten fattas av behöriga beslutsfattare.

text: Anmälan

type: rubrik

text: I en anmälan till JO den 14 november 2022 uppgav AA att beslut om erbjudande av förskola enligt

text: 8 kap.

text: och

text: 7 §§

text: skollagen (2010:800)

text: i Ulricehamns kommun fattas av rektorer utan delegation från den ansvariga nämnden. Hon bifogade en kopia av ett sådant beslut.

type: stycke

text: Utredning

text: JO begärde att Individnämnden i Ulricehamns kommun skulle yttra sig.

text: På delegation från individnämnden framförde verksamhetschefen BB sammanfattningsvis följande. Det framgår inte av lagtexten om det är huvudmannen eller rektorn som ska fatta beslut om erbjudande av förskola enligt

text: 8 kap.

text: och

text: 7 §§

text: skollagen

text: . Individnämnden är därför av uppfattningen att det inte finns något hinder för att rektorer fattar beslut i dessa frågor. Därmed finns det inget krav på att rektorernas beslut ska ha sin grund i delegation från en ansvarig nämnd.

text: AA kommenterade individnämndens yttrande och framförde ytterligare klagomål.

text: Rättsliga utgångspunkter

text: Rektorers beslutskompetens

text: Skollagen

text: tilldelar kommuner ett stort antal uppgifter. I varje kommun ska det finnas en eller flera nämnder som fullgör dessa uppgifter. En av uppgifterna är att vara huvudmän för förskolor. Detta framgår av

text: 2 kap. 2 § skollagen

text: . Enligt

text: 2 kap. 5 §

text: kan även enskilda vara huvudmän för förskolor.

text: I

text: skollagen

text: finns många bestämmelser som anger vad huvudmannen ansvarar för och ska besluta om. När det gäller kommunala förskolor innebär det att besluten ska fattas av den kommunala nämnd som avses i

text: 2 kap. 2 § skollagen

text: . Det finns även bestämmelser som pekar ut frågor som ett barns eller en elevs hemkommun ansvarar för. Också i de fallen är det den ansvariga kommunala nämnden som beslutar.

text: Andra bestämmelser pekar ut rektorn som ansvarig. Rektorns grundläggande beslutskompetens framgår av

text: 2 kap. 10 § skollagen

text: . Där anges att rektorn beslutar om sin enhets inre organisation och att rektorn ansvarar för att fördela resurser inom enheten efter barnens och elevernas olika förutsättningar och behov. Dessutom upplyses det om att rektorn i övrigt fattar de beslut och har det ansvar som framgår av föreskrifter i

text: skollagen

text: eller andra författningar.

text: Enligt allmänna bestämmelser i

text: kommunallagen (2017:725)

text: har en nämnd i många fall möjlighet att ge anställda i kommunen i uppdrag att besluta på nämndens vägnar. Huvudregeln är att sådan delegation ges formellt genom en delegationsordning, men det kan också ske genom t.ex. en chefsinstruktion eller i vissa fall genom att ett ärende överlämnas till en tjänsteman för beslut (se

text: HFD 2016 ref. 28

text: och dess hänvisningar till tidigare rättsfall).

text: Delegation kan utnyttjas även på

text: skollagens

text: område. Den ansvariga nämnden kan med andra ord ge exempelvis en rektor möjlighet att besluta i en del av de frågor som huvudmannen eller hemkommunen ansvarar för enligt

text: skollagen

text: . Detta innebär att vissa beslut av en rektor kan vara fattade på delegation av den kommunala nämnden, medan rektorn fattar andra beslut självständigt i egenskap av rektor (jfr

text: prop. 2009/10:165 s. 648

text: Erbjudande av förskola och särskilt stöd Ett barn ska från och med ett års ålder erbjudas förskola i den omfattning det behövs med hänsyn till föräldrarnas förvärvsarbete eller studier eller om barnet har ett eget behov på grund av familjens situation i övrigt. Barn ska även i andra fall erbjudas förskola om de av fysiska, psykiska eller andra skäl behöver särskilt stöd i sin utveckling i form av förskola. Detta framgår av

text: 8 kap.

text: och

text: 7 §§

text: skollagen

text: Enligt

text: 8 kap. 12 § skollagen

text: ansvarar hemkommunen för att utbildning i förskola kommer till stånd för alla barn i kommunen som ska erbjudas förskola och vars vårdnadshavare önskar det.

text: Om det genom uppgifter från förskolans personal, ett barn eller ett barns vårdnadshavare eller på något annat sätt framkommer att ett barn är i behov av särskilt stöd, ska rektorn, enligt

text: 8 kap. 9 § skollagen

text: , se till att barnet ges sådant stöd.

text: Bedömning

text: AA har uppgett att beslut om erbjudande av förskola enligt

text: 8 kap.

text: och

text: 7 §§

text: skollagen

text: i Ulricehamns kommun fattas av rektorer, trots att dessa inte har delegation från individnämnden att fatta sådana beslut. Nämnden har i sitt remissvar till JO bedömt att det inte krävs delegation för beslut av detta slag.

text: En förutsättning för att en rektor ska kunna fatta ett beslut utan delegation är att

text: skollagen

text: eller någon annan författning pekar ut rektorn som ansvarig (jfr mitt beslut JO 2022/23 s. 458, dnr

text: ). De aktuella bestämmelserna avser erbjudande av förskola till bl.a. barn i behov av särskilt stöd. Enligt

text: 8 kap. 9 § skollagen

text: har rektorn visserligen ansvar för att se till att barn som är i behov av det ges särskilt stöd. Denna bestämmelse avser emellertid stöd till barnet under dess förskolevistelse, exempelvis i form av personalförstärkning, minskning av antalet barn i barngruppen eller anpassning av lokalerna (jfr

text: prop. 2009/10:165 s. 350

text: ). Bestämmelserna om erbjudande av förskola tar däremot inte primärt sikte på insatser i verksamheten av detta slag, utan reglerar om och i så fall i vilken utsträckning ett barn ska få vistas i förskolan. Det innebär att

text: 8 kap. 9 § skollagen

text: inte ger rektorer rätt att fatta sådana beslut som AA:s klagomål gäller.

text: Det finns inte heller någon annan bestämmelse i

text: skollagen

text: som ger rektorer rätt att besluta om erbjudande av förskola enligt

text: 8 kap.

text: och

text: 7 §§

text: . Tvärtom framgår det uttryckligen av

text: 8 kap. 12 § skollagen

text: att det är hemkommunen som ansvarar för att förskola kommer till stånd för de barn som ska erbjudas förskola. Det innebär att frågor om erbjudande av förskola ska prövas av den ansvariga kommunala nämnden.

text: Det har inte framkommit något som tyder på att individnämnden i sin delegationsordning eller på något annat sätt har gett rektorer rätt att besluta om erbjudande av förskola. I det fall som AA har hänvisat till i sin anmälan har en rektor således beslutat i en fråga om erbjudande av förskola enligt

text: 8 kap. 5 § skollagen

text: utan att vara behörig att göra det. Individnämnden förtjänar kritik för att inte ha säkerställt att sådana beslut fattas av en behörig beslutsfattare.

text: Det som i övrigt har förekommit i ärendet ger inte anledning till något uttalande från min sida.

text: Ärendet avslutas.

text: Beslutet har fattats av chefsJO Erik Nymansson. Dokumentet har fastställts digitalt och har ingen underskrift. Rättssakkunniga Albert Pettersson har föredragit ärendet och byråchefen Charlotte Håkansson har deltagit i beredningen.

type: avgorande


avgjordAv: Justitieombudsmannen Per Lennerbrant

title: Kroppsvisitation och husrannsakan i fordon enligt bestämmelserna i polislagen för att i brottsförebyggande syfte söka efter vapen eller andra farliga föremål (II)

sammanfattning: Under perioden oktober–december 2019 kontrollerade polisen i Malmö en person vid flera tillfällen. Vid åtta av dessa tillfällen kroppsvisiterades han och husrannsakan gjordes i hans bil med stöd av bestämmelserna i 19 § andra stycket 1 och 20 a § polislagen för att i brottsförebyggande syfte söka efter vapen eller andra farliga föremål. Ingripandena skedde inom ett geografiskt begränsat område. JO har granskat om det fanns grund för åtgärderna. JO konstaterar att de aktuella bestämmelserna i polislagen är avsedda att användas endast i situationer där risken typiskt sett framstår som stor för att vapen eller andra farliga föremål ska komma till användning vid våldsbrott. Att det inom ett visst område eller på en viss plats förekommer upprepad allvarlig våldsanvändning, t.ex. uppgörelser med användning av skjutvapen, mellan grupperingar som i organiserad form eller systematiskt begår allvarliga brott, kan enligt JO ha stor betydelse vid en bedömning av om situationen är sådan att risken typiskt sett framstår som stor för att vapen eller andra farliga föremål ska komma till användning vid våldsbrott. De omständigheter som läggs till grund för bedömningen måste vara av ett konkret slag och får inte vara allmänt hållna. Situationen måste också kunna avgränsas på ett förhållandevis precist sätt vad gäller tid och plats. JO betonar att lagstiftningen dock inte medger att ett visst område eller en plats kan pekas ut, där polisen regelmässigt kan ingripa med tvångsåtgärder. JO konstaterar att risken för allvarlig våldsbrottslighet med användning av skjutvapen i form av uppgörelser mellan rivaliserande grupperingar var hög i de områden där ingripandena gjordes. Vidare kunde den kontrollerade personen kopplas till en av de inblandade grupperingarna. Vid ingripandena färdades han i, eller befann sig intill, sin skottsäkra bil och vid ett av tillfällena bar han dessutom skyddsväst. JO gör bedömningen att situationen vid samtliga ingripanden var sådan att det fanns en stor risk för att vapen eller andra farliga föremål skulle komma till användning vid våldsbrott. JO anser därför att det inte finns anledning att kritisera Polismyndigheten för åtgärderna.

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO förde AA fram klagomål mot Polismyndigheten och anförde i huvudsak följande. Han kan knappt gå ut utan att polisen stoppar honom. Det spelar ingen roll om han färdas i ett fordon eller om han är ute och promenerar. Han kommer aldrig undan en kroppsvisitation eller genomsökning av fordonet. Polisen kontrollerar även de personer som han är tillsammans med vid tillfället. Han blir dessutom utan någon anledning avvisad från platser som han befinner sig på.

text: AA förde vidare fram synpunkter på hur ingripandena mot honom genomförts.

text: Utredning

text: JO begärde in handlingar från Polismyndigheten. Av handlingarna framgår att polisen under perioden oktober–december 2019 kontrollerade AA vid ett flertal tillfällen och i anslutning till dessa kontroller i flera fall genomförde kroppsvisitation och husrannsakan enligt

text: och

text: 20 a §§

text: polislagen

text: för att söka efter vapen eller andra farliga föremål. Åtgärderna vidtogs inom ett geografiskt begränsat område i de södra delarna av Malmö.

text: JO begärde att Polismyndigheten skulle yttra sig om de rättsliga grunderna för de ingripanden som gjorts mot AA under tiden den 1 oktober–10 december 2019.

text: Polismyndigheten (BB) yttrade sig efter att ha begärt in upplysningar från berörda befattningshavare.

text: Polismyndigheten lämnade följande redogörelse för grunderna för ingripandena enligt beslutsprotokollen och synpunkter från berörda poliser som lämnats med anledning av JO:s utredning.

text: Åtta händelserapporter har omfattat kroppsvisitation enligt

text: 19 § andra stycket polislagen

text: och husrannsakan enligt

text: 20 a § polislagen

text: i det fordon som AA – ensam eller tillsammans med annan – befunnit sig i. […] Åtgärderna dokumenterades, utöver händelserapporter, i åtta beslutsprotokoll. […] Händelse 2019-10-08, beslutsfattare CC: ”Uppringare till polisen säger att det är en skum bil, … i vändzonen på Friisgatan. När polisen kommer till adressen försöker bilen köra därifrån. Vid närmare kontroll visar det sig att bilen är bepansrad. Kvinnan i bilen var påtagligt nervös och vägrade uppge sitt namn för patrullen. […]” Händelse 2019-10-15, beslutsfattare DD: ”Fordonet färdades på Munkhättegatan och svängde vänster på Eriksfältsgatan i riktning mot Nydala. Individer i fordonet förekommer i kriminella kretsar. I samband med stoppet så öppnade de sina dörrar men ville i samtal inte riktigt berätta vart de var på väg eller gjort. Med anledning av tiden på dygnet och platsen samt undvikande svar i frågeställningar fattades beslut om pl 19/20a. Inget anträffades i samband med kontrollen.” DD … AA:s bil som var kontrollerad enligt tidigare upprättat protokoll var vid tillfället för kontrollen ett bepansrat fordon. Bland de kontrollerade personerna fanns en dom gällande vapenbrott.

text: Händelse 2019-10-20, beslutsfattare EE: ”Patrullen observerar fyra individer stående och samtalande tillsammans på Ystadgatan och känner igen två av dessa som AA och FF. Båda har sedan tidigare anträffats med vapen på sig och förekommer med våldsbrott. När patrullen kommer fram till individerna så är stämningen tryckt och de försöker undvika att bli kontrollerade genom att skilja på sig och gå åt var sitt håll. Visitation enligt PL

text: 19 §

text: genomförs på samtliga. På AA anträffas en bilnyckel som går till bilen … som står intill de fyra individerna och kontroll genomförs på denna också.”

text: Händelse 2019-10-20, beslutsfattare GG: ”Patrull…, Pa…/Pa… rutinpatrullerar på Möllan i Malmö och ser ett gäng (4 pers) stå och hänga utanför en kiosk. Patrullen känner igen två utav personerna som personer som rör sig i den kriminella miljön i Malmö och bestämmer sig därför för att göra en kontroll. Vid PL 19 visar det sig att två utav personerna, varav AA är en, bär skyddsväst. […]” Händelse 2019-11-10, beslutsfattare HH: ”Rb… mötte ovan bil på Södra Förstadsgatan. Föraren uppvisade ett märkbart nervöst beteende när han såg patrullen och vek snabbt in på en sidogata. Patrullen körde ifatt bilen och stoppade den för kontroll. I bilen satt AA som förare, FF satt som förare höger fram och JJ som passagerare bak. Vid kontrollen var JJ märkbart nervös, svarade undvikande på frågor och försökte lämna kontrollen. Vid kontroll i polisens register förekommer samtliga med varierande brottslighet samt har kopplingar till gängkriminalitet i Malmö. I och med den rådande våldssituationen i Malmö, det nervösa beteendet samt ovan omständigheter fanns anledning att anta att föremål som kan komma att användas vid brott mot liv och hälsa kan finnas i bilen eller på personerna. […]” HH … Den bil AA körde vid tillfället är skalskyddad, dvs. skottsäker. Det är inte några andra människor han träffat i tjänsten som har detta. Händelse 2019-11-12, beslutsfattare KK: ”Vid kontroll i polisiära system sammanvägt med situationen som råder i Malmö fattas misstanke om att vapen kan påträffas i fordonet eller på personerna som färdats i detta.” KK … […] Anledningen till kontrollen var att i Malmö råder det väpnade konflikter där olika konstellationer kan tänkas drabba samman. Den aktuella platsen för kontrollen är i utkanten av Malmö och alltså i direkt närhet till områden där det förekommit flera vapen och våldsbrott. Han kände sedan tidigare till att AA har umgänge med någon av de aktiva konstellationerna. Fordonet som AA är ägare av och som han färdades i, är ombyggt på ett sätt där åtminstone glasrutorna är förstärkta, troligtvis för att ge skydd för beskjutning. Det är alltså tänkbart att AA lever i en miljö där han eller hans omgivning kan utsättas för väpnat våld. Sammantaget fanns det anledning att anta att vapen eller andra farliga föremål kunde påträffas på någon av personerna som färdades i det aktuella fordonet. Händelse 2019-11-14, beslutsfattare LL: ”Patrull… med U… stoppade och kontrollerade aktuellt fordon och dess förare tillika ägare. Föraren AA förekommer inom gängproblematiken i Malmö. Fordonet stoppades i höjd med Möllevångstorget där flertalet grova brott skett på senaste tiden. U… beslutade om att genomsöka fordonet samt visitera berörd person enligt PL20a i syfte att eftersöka vapen eller andra farliga föremål. Inget påträffades.” LL … Han vill tillägga till sitt beslutsprotokoll att AA framförde sin personbil som är importerad då den har skottsäkra bilfönster, enligt AA:s egna uppgifter. Det aktuella fordonet har betydligt högre vikt än normalt vid liknande bilmodeller. Detta indikerar på att fordonet har skottsäkra fönster. AA svarade

text: även svävande gällande vad han gjorde på platsen. Dessutom rör sig AA i en sfär där det råder pågående konflikter. Händelse 2019-11-18, beslutsfattare MM: ”AA och FF stoppades när de framför PB … på Lundavägen. Både AA och FF förekommer i belastningsregistret gällande vapenbrott. PL 19 samt PL20 a beslutas för att eftersöka misstänkta vapen eller dylik.” Händelse 2019-12-04, beslutsfattare NN: ”Samtal kom in till polisen om att det var ett flertal personer som var i bråk på Bergsgatan. När patrull anländer är ovan angivna personer på platsen. Stämningen på plats var upprörd men inget bråk pågick när patrullen kom till platsen. AA och FF rör sig i den kriminella miljön i Malmö. Med anledning av ovan angivna omständigheter samt den rådande situationen i Malmö med flertalet skjutningar befarade patrullen att föremål som är ägnade att användas vid brott mot liv och hälsa kunde anträffas på personerna eller i fordonet. Inget föremål anträffat vid kontrollen.”

text: NN … Utöver vad som nämns i protokollet så var AA:s vän dömd för vapenbrott, grov misshandel samt brott mot

text: knivlagen

text: . De gav även ett nervöst intryck när polis anlände till platsen. Med tanke på tidigare brottslighet, pågående gängkonflikter, det dödliga våldet i Malmö och vad som nämns i protokollet så beslutade han om att visitera personerna samt fordonet enligt

text: och

text: 20 a §§

text: Polismyndigheten bifogade ett yttrande från polisområde Malmö där polisområdet redogjorde för våld med skjutvapen på offentliga platser i Malmö sedan 2017, gärningspersonernas och offrens kopplingar till rivaliserande kriminella grupperingar, var uppgörelser mellan dessa grupperingar företrädesvis ägt rum och riskbedömningar för tidsperioden den 1 oktober–

text: 10 december 2019. Vidare redogjorde polisområdet för underrättelsebilden avseende AA och hans koppling till de konflikter som pågår. Av yttrandet framgår också att Polismyndigheten fördelat resurser till Malmö inom ramen för den nationella särskilda händelsen Rimfrost.

text: När det gäller de ingripanden mot AA som gjorts med stöd av

text: 19 § andra stycket 1

text: och

text: 20 a §

text: polislagen

text: redovisade Polismyndigheten följande samlade bedömning.

text: Av yttrandet från Polisområde Malmö framgår att polisen haft sådan underrättelseinformation om AA som kopplar honom till pågående gängkriminalitet i Malmö. […] AA har varit förare av sitt skottsäkra fordon vid samtliga av de åtta tillfällen då han kroppsvisiterades och husrannsakan gjordes i hans bil. De allra flesta kontrollerna har dessutom skett nattetid och på platser i staden där det tidigare förekommit dödligt våld och där risken för ytterligare väpnad konflikt var hög till extremt hög under aktuell period. Vid flera tillfällen har passagerare som antingen är dömda för grova våldsbrott eller annars kartlagda till våldsamma grupperingar i Malmö, färdats som passagerare i fordonet. Det geografiska området har i synnerhet utgjort de södra stadsdelarna av centrala Malmö som till skillnad från Stockholm dessutom är avsevärt mindre (jfr JK:s beslut den 11 juli 2019, dnr 2088-19). Polismyndigheten anser mot denna bakgrund att både platserna för ingripandena och det faktum att det pågick väpnade konflikter mellan våldsamma kriminella grupperingar, skulle kunna vara sådana konkreta omständigheter som ger stöd för samtliga ingripanden enligt

text: och

text: 20 a §§

text: polislagen

text: Vad gäller det fordon som AA ägde och framförde vid alla de tillfällena han stoppades eller kontrollerades, saknas anledning att ifrågasätta att fordonet var bepansrat, vilket enligt Polismyndighetens bedömning också skulle kunna vara en sådan konkret omständighet som tillsammans med övriga omständigheter, gav objektivt stöd för ett antagande om att farliga föremål kunde påträffas (se JK:s beslut den 11 juli 2019, dnr 2088-19 där en ”skyddsväst” ansågs utgöra en sådan konkret omständighet). Polismyndigheten redovisade vidare sin bedömning av de enskilda ingripandena och konstaterade bl.a. att dokumentationen var bristfällig vid sex av dem.

text: Bedömning

text: Inriktningen av granskningen Av Polismyndighetens yttrande framgår att AA var föremål för tolv ingripanden under perioden den 1 oktober–10 december 2019, varav åtta enligt

text: 19 § andra stycket 1

text: och

text: 20 a §

text: polislagen

text: . Jag har valt att begränsa min granskning till om det fanns grund för de sistnämnda ingripandena. Jag går därför inte in på de övriga ingripandena eller hur ingripandena genomfördes. När det gäller dokumentationen nöjer jag mig med att, i likhet med Polismyndigheten, konstatera att den var bristfällig i majoriteten av fallen.

text: Utgångspunkter för bedömningen Lagstöd för kroppsvisitation och husrannsakan i fordon för att i brottsförebyggande syfte söka efter vapen eller andra farliga föremål finns i 19 § andra stycket 1 respektive

text: 20 a § polislagen

text: Enligt

text: 19 § andra stycket 1 polislagen

text: får en polis kroppsvisitera en person i den utsträckning det behövs för att söka efter vapen eller andra farliga föremål som är ägnade att användas vid brott mot liv eller hälsa, om det med hänsyn till omständigheterna kan antas att ett sådant föremål kan förklaras förverkat enligt

text: 36 kap. 3 § brottsbalken

text: (BrB).

text: I

text: 20 a § polislagen

text: anges att en polis får genomsöka ett fordon eller en båt i den utsträckning det behövs för att söka efter vapen eller andra farliga föremål som är ägnade att användas vid brott mot liv eller hälsa, om det med hänsyn till omständigheterna kan antas att ett sådant föremål kan påträffas och förklaras förverkat enligt

text: 36 kap. 3 §

text: BrB.

text: Förverkandebestämmelsen i

text: 36 kap. 3 §

text: BrB, och närmare bestämt andra punkten i bestämmelsen, utgör alltså grunden för tillämpningen av tvångsmedelsregleringen. Enligt bestämmelsen får ett föremål förklaras förverkat om det är ägnat att användas som vapen vid brott mot liv eller hälsa och har påträffats under omständigheter som gav anledning att befara att det skulle komma till sådan användning. Bestämmelsen möjliggör ett förverkande utan att ett brott har begåtts.

text: Jag har i ett annat beslut denna dag redogjort för bakgrunden till de aktuella bestämmelserna och gjort uttalanden om deras tillämpning (se JO:ärende med dnr 6855-2018). I korthet kan det sägas att bestämmelserna om kroppsvisitation

text: och husrannsakan i fordon för att i brottsförebyggande syfte söka efter vapen eller andra farliga föremål är avsedda att användas endast i situationer där risken typiskt sett framstår som stor för att vapen eller andra farliga föremål ska komma till användning vid våldsbrott. När det gäller rekvisitet i

text: 20 a § polislagen

text: att det ska kunna antas att ett vapen eller något annat farligt föremål kan påträffas vid åtgärden krävs enligt förarbetena till den bestämmelsen att det finns någon konkret omständighet som ger objektivt stöd för ett sådant antagande.

text: Inför varje beslut om användning av tvångsmedlen måste det göras en bedömning i det enskilda fallet. Vid prövningen av om förutsättningarna för förverkande enligt

text: 36 kap. 3 § 2

text: BrB är uppfyllda är det i första hand situationen som sådan, och inte den enskildes agerande, som lagstiftaren haft för ögonen. En skarp gräns däremellan kan dock i vissa fall vara svår att dra, och vid bedömningen av om det typiskt sett finns en stor risk för våldsanvändning kan den enskildes agerande självfallet vara av betydelse.

text: Att det inom ett visst område eller på en viss plats förekommer upprepad allvarlig våldsanvändning, t.ex. uppgörelser med användning av skjutvapen, mellan grupperingar som i organiserad form eller systematiskt begår allvarliga brott, kan enligt min mening ha stor betydelse vid en bedömning av om situationen är sådan att risken typiskt sett framstår som stor för att vapen eller andra farliga föremål ska komma till användning vid våldsbrott. De omständigheter som läggs till grund för bedömningen måste vara av ett konkret slag och får inte vara allmänt hållna. Situationen måste också kunna avgränsas på ett förhållandevis precist sätt vad gäller tid och plats.

text: Lagstiftningen medger enligt min uppfattning dock inte att ett visst område eller en plats pekas ut, där polisen regelmässigt kan ingripa med tvångsåtgärder. En förutsättning för att bestämmelserna ska kunna tillämpas i en situation som är aktuell i ärendet är därför att det finns ytterligare omständigheter som medför att risknivån är förhöjd i det enskilda fallet. Det kan handla om att den person som ingripandet riktar sig mot tidigare har påträffats med vapen eller har vidtagit konkreta åtgärder till skydd för sin egen säkerhet mot ett befarat angrepp.

text: Även andra omständigheter, t.ex. den berörda personens anknytning till de aktuella grupperingarna eller delaktighet i tidigare uppgörelser, kan i det enskilda fallet medföra en förhöjd risknivå. Vid varje ingripande måste dock bedömningen kunna göras att risken typiskt sett är stor för våldsanvändning med vapen eller andra farliga föremål, på det sätt som avses i

text: 36 kap. 3 § 2

text: BrB. Under sådana omständigheter bör det ofta också kunna antas att ett vapen eller något annat farligt föremål kan påträffas i ett fordon i anslutning till personen. Förutsättningar för att genomföra kroppsvisitation och husrannsakan i fordon enligt de nu aktuella bestämmelserna i

text: polislagen

text: kan då vara uppfyllda.

text: Ingripandena mot AA Den utredning som Polismyndigheten har presenterat i ärendet består framför allt av underrättelseuppgifter och iakttagelser av poliser vid respektive ingripande. Jag har ingen anledning att ifrågasätta dessa uppgifter i och för sig och bedömer att de sammantagna är tillräckligt konkreta och precisa för att ligga till grund för mina fortsatta överväganden.

text: Av utredningen framgår således att förekomsten av våld, ofta med dödlig utgång, på offentliga platser i Malmö har varit stor under senare år. I en majoritet av fallen har både gärningspersoner och offer haft anknytning till vad Polismyndigheten betecknat som rivaliserande kriminella grupperingar. Under inledningen av den tidsperiod som är aktuell i ärendet, dvs. under oktober och början av november 2019, bedömde Polismyndigheten att risken för konflikter med vapen var hög i Malmö i allmänhet och i stadens södra delar i synnerhet. Den risken ökade till extremt hög den 9 november 2019, när en tonåring mördades och en annan tonåring skottskadades svårt. Det geografiska område som Polismyndigheten pekat ut utgörs av ett antal närmare angivna stadsdelar i södra Malmö.

text: Polismyndigheten har kartlagt personer och grupperingar som är inblandade i konflikterna. Under den aktuella tidsperioden ansåg polisen att AA var en person som transporterade och förvarade skjutvapen men som också kunde bli beordrad att utöva våld mot personer i rivaliserande grupperingar. Dessutom ägde han en skottsäker bil. Personal i yttre tjänst hade blivit informerad bl.a. om detta och om att AA frekvent umgicks med personer med stort s.k. våldskapital och som tillhörde de mest våldsamma grupperingarna. Personal i yttre tjänst hade också information om att AA ofta uppehöll sig tillsammans med dessa personer på platser i Malmö där det fanns stor risk för konfrontationer med skjutvapen mellan individer från rivaliserande grupperingar.

text: Jag gör följande bedömning av ingripandena mot AA.

text: Risken för allvarlig våldsbrottslighet med användning av skjutvapen i form av uppgörelser mellan rivaliserande grupperingar var hög i de områden där ingripandena gjordes. Från och med den 9 november var denna risk enligt Polismyndighetens bedömning extremt hög. AA, som själv inte är lagförd för allvarlig våldsbrottslighet, kunde kopplas till en av de inblandade grupperingarna och han var vid flera av tillfällena tillsammans med personer som tillhör grupperingens inre krets. Vid ingripandena färdades AA i, eller befann sig intill, sin skottsäkra bil och vid ett av tillfällena bar han dessutom skyddsväst. Det framstår därför som att AA förberett sig på att hamna i situationer där risken var stor för att vapen skulle komma till användning vid våldsbrott. Omständigheterna var sådana att det fanns skäl att befara att det kunde finnas vapen hos AA eller hos någon av de personer som han var tillsammans med.

text: Mot bakgrund av det sagda får situationen vid ingripandena sammantaget anses ha varit sådan att det fanns en stor risk för att vapen eller andra farliga föremål skulle komma till användning vid våldsbrott på det sätt som avses i

text: 36 kap. 3 § 2

text: BrB. Det har vidare kunnat antas att vapen eller andra farliga föremål kunde påträffas i AA:s fordon. Jag har därför inte anledning att kritisera Polismyndigheten för ingripandena mot AA under den aktuella perioden. Jag har vid denna bedömning vägt in att det inte påträffades något vapen eller något annat farligt föremål vid tvångsåtgärderna.

text: Jag kan avslutningsvis nämna att jag i mitt ovannämnda beslut har konstaterat att bestämmelserna i

text: 19 § andra stycket 1

text: och

text: 20 a §

text: polislagen

text: har brister och kan vara svåra att tillämpa. Jag har därför gjort en framställning till regeringen om en översyn av dem. Mot denna bakgrund skickar jag en kopia av detta beslut för kännedom till Justitiedepartementet.

text: Ärendet avslutas.


nyckelord:
Dröjsmålstalan
Långsam handläggning
Part
Tillsyn
Underrättelse

title: Bestämmelserna i 11 och 12 §§ förvaltningslagen är tillämpliga vid IVO:s handläggning av klagomålsärenden enligt patientsäkerhetslagen; även fråga om långsam handläggning

sammanfattning: IVO har hittills bedömt att anmälare i klagomålsärenden enligt patientsäkerhetslagen inte har ställning som part och att bestämmelserna i 11 och 12 §§ förvaltningslagen om åtgärder vid försenad handläggning därför inte är tillämpliga vid handläggningen av sådana ärenden. Mot bakgrund bl.a. av att det i patientsäkerhetslagen hänvisas till en bestämmelse som reglerar sekretess i förhållande till parter, av att kretsen av personer som är behöriga att göra en anmälan är begränsad till patienten eller närstående till patienten och av att dessa personer måste anses ha en nära anknytning till ärendet gör dock chefsJO bedömningen att en anmälare har partsställning. Bestämmelsen i 11 § förvaltningslagen om skyldighet att underrätta en part som har inlett ett ärende om att avgörandet kommer att bli väsentligt försenat är därmed tillämplig vid IVO:s handläggning av klagomålsärenden enligt patientsäkerhetslagen. Enligt chefsJO blev avgörandena i tre klagomålsärenden väsentligt försenade och IVO borde därför ha underrättat anmälarna. Med hänsyn till det oklara rättsläget riktas dock inte någon kritik mot myndigheten för att det inte gjordes. IVO får däremot kritik för långsam handläggning av ärendena. ChefsJO finner också att bestämmelserna i 12 § första och tredje styckena förvaltningslagen om en parts rätt att begära myndighetens prövning av om ett ärende ska avgöras gäller även om parten inte får överklaga ett avslagsbeslut. Det innebär att även denna reglering är tillämplig vid IVO:s handläggning av klagomålsärenden enligt patientsäkerhetslagen.

text: Bakgrund

text: JO har under senare år i flera beslut kritiserat Inspektionen för vård och omsorg (IVO) för långsam handläggning av klagomålsärenden. I mitt beslut den 25 mars 2022 konstaterade jag att IVO fortfarande hade behov av att förkorta sina handläggningstider och att det inte var godtagbart att enskilda drabbas av orimligt långa handläggningstider.

text: Anmälningarna m.m.

text: I anmälningar till JO klagade AA (dnr 8914-2022), BB (dnr 9682-2022) och CC (dnr 1973-2023) på IVO för framför allt långsam handläggning av klagomålsärenden enligt

text: patientsäkerhetslagen (2010:659)

text: , PSL.

text: Under ärendenas handläggning har frågan om bestämmelserna i

text: och

text: 12 §§

text: förvaltningslagen (2017:900)

text: , FL, är tillämpliga vid IVO:s handläggning av klagomålsärenden enligt

text: patientsäkerhetslagen

text: aktualiserats. I paragraferna finns bestämmelser om åtgärder som en myndighet ska vidta när handläggningen av ett ärende som har inletts av en enskild part blir försenad. Av

text: 11 §

text: följer en skyldighet för myndigheten att underrätta parten om avgörandet kommer att bli väsentligt försenat, och enligt

text: 12 §

text: har parten under vissa förhållanden rätt att begära myndighetens prövning av om ärendet ska avgöras. Den fråga som står i förgrunden i detta beslut är om en anmälare i ett klagomålsärende enligt

text: patientsäkerhetslagen

text: har ställning som part.

text: Anmälningarna, som hittills har handlagts i separata ärenden hos JO, behandlas gemensamt i detta beslut.

text: JO har under handläggningen av de aktuella ärendena tagit emot flera ytterligare anmälningar med liknande klagomål mot IVO om långsam handläggning (se ärenden med dnr 2738-2023, 3206-2023, 3708-2023, 3720-2023, 6180-2023, 7130-2023, 137-2024, 413-2024, 780-2024, 1577-2024 och 3934-2024). På grund av bl.a. utredningen i de nu aktuella ärendena fanns det dock inte tillräcklig anledning att utreda även dessa ärenden utan de avslutades.

text: Utredning

text: JO hämtade in vissa handlingar från IVO, bl.a. ärendeöversikter i de aktuella klagomålsärendena, och begärde att myndigheten skulle yttra sig. I sina yttranden anförde IVO bl.a. följande.

text: Handläggningstiden för AA:s och CC:s klagomål har varit alltför lång och inte i överensstämmelse med

text: 9 § första stycket

text: FL.

text: Se bl.a. beslut den 28 oktober 2015, dnr 5787-2014 m.fl., den 31 mars 2017, dnr 6-2016, den 15 februari 2021, dnr 6460-2020, och den 25 mars 2022, dnr 202-2021.

text: IVO har hittills bedömt att den som anmäler ett klagomål enligt

text: patientsäkerhetslagen

text: inte är att betrakta som part i den mening som avses i

text: förvaltningslagen

text: . Bestämmelsen i

text: 11 §

text: FL har därför inte ansetts tillämplig. Enligt IVO finns det dock vissa förhållanden som skulle kunna läggas till grund för att sätta i fråga den ståndpunkten. Det kan ifrågasättas om enskilda som anmäler klagomål enligt

text: patientsäkerhetslagen

text: saknar närmare anknytning till ärendet och av det skälet saknar partsställning. Myndigheten lyfter även bl.a. att bestämmelsen i

text: 7 kap. 16 §

text: PSL om rätt till insyn och underrättelseskyldighet gäller med de begränsningar som följer av

text: 10 kap. 3 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400)

text: , OSL, som föreskriver undantag för en enskild eller en myndighet som är part i ett ärende.

text: IVO har ansett att bestämmelsen i

text: 12 §

text: FL inte omfattar klagomålsärenden enligt

text: patientsäkerhetslagen

text: Anmälarna fick tillfälle att yttra sig över respektive yttrande från IVO.

text: Bedömning

text: Långsam handläggning Av

text: 9 § första stycket

text: FL framgår den grundläggande förvaltningsrättsliga principen att ett ärende ska handläggas så enkelt, snabbt och kostnadseffektivt som möjligt utan att rättssäkerheten eftersätts.

text: AA:s anmälan kom in till IVO den 20 april 2021 och IVO meddelade beslut i ärendet den 24 augusti 2023. Handläggningstiden uppgick alltså till två år och fyra månader. Av IVO:s ärendeöversikt framgår att myndigheten, med undantag för ett antal tjänsteanteckningar över telefonsamtal med AA, inte vidtog några handläggningsåtgärder under cirka två år.

text: I BB:s ärende kom klagomålet in till IVO den 17 juni 2021 och beslut i ärendet meddelades den 14 mars 2023. Handläggningstiden uppgick därmed till ett år och nio månader. Av utredningen framgår att IVO, med undantag för att svara på en fråga från BB, inte vidtog några handläggningsåtgärder under drygt ett år.

text: CC:s anmälan kom in till IVO den 13 juli 2021 och IVO meddelade beslut i ärendet den 8 september 2023. Handläggningstiden uppgick alltså till två år och två månader. Av IVO:s ärendeöversikt framgår att myndigheten inte vidtog några handläggningsåtgärder under cirka ett år och åtta månader.

text: Jag kan konstatera att handläggningstiden i AA:s och CC:s ärenden klart överskred vad som är rimligt och acceptabelt. I BB:s fall var handläggningstiden visserligen något kortare, men handläggningen präglades av en lång period av passivitet. Enligt min mening var handläggningen även i detta fall oacceptabelt långsam. Myndigheten förtjänar kritik för den långsamma handläggningen av de tre ärendena.

text: Som jag tidigare har framhållit är det inte acceptabelt att enskilda drabbas av orimligt långa handläggningstider. Det gäller inte minst i ärenden där händelser i vården har lett till allvarliga konsekvenser för patienten. Tidigare granskningar av JO visar att IVO har haft problem med långsam handläggning under en längre tid och de nu aktuella ärendena visar att problemen kvarstår. Jag avser att följa utvecklingen på området.

text: Har anmälaren ställning som part i klagomålsärenden enligt

text: patientsäkerhetslagen

text: Inledning

text: En central fråga i ärendena är som nämnts om bestämmelserna i 11 och 12 §§ FL är tillämpliga vid IVO:s handläggning av klagomål enligt

text: patientsäkerhetslagen

text: . En förutsättning för bestämmelsernas tillämplighet är att ärendet har inletts av en enskild part. Jag kommer därför att uttala mig om huruvida anmälaren har partsställning i sådana klagomålsärenden hos IVO. Innan jag går in på den frågan finns det dock skäl att kort beröra vissa bestämmelser om handläggningen av den aktuella ärendetypen.

text: Något om handläggningen av klagomål enligt

text: patientsäkerhetslagen

text: Enligt

text: 7 kap. 10 § första stycket

text: PSL ska IVO efter anmälan pröva klagomål mot hälso- och sjukvården och dess personal. Av

text: andra stycket

text: framgår att en anmälan får göras av den patient som saken gäller eller, om patienten inte själv kan anmäla saken, en närstående till honom eller henne. Av

text: 7 kap. 11 §

text: PSL följer att IVO under vissa förutsättningar är skyldig att utreda klagomål men får utreda även i andra fall.

text: Den som klagomålet avser, men även anmälaren, har rätt att ta del av det som har tillförts ärendet och ska, innan ärendet avgörs, ges möjlighet att ta del av och lämna synpunkter på det som har tillförts ärendet. Om klagomålet avser hälso- och sjukvårdspersonal ska enligt huvudregeln berörd vårdgivare höras i ärendet. Denna underrättelseskyldighet gäller endast om IVO har inlett en utredning av klagomålet. Rätten att ta del av uppgifter och underrättelseskyldigheten gäller med de begränsningar som följer av

text: 10 kap. 3 §

text: OSL. Detta framgår av 7 kap. 16 § PSL.

text: Av

text: 10 kap. 3 § första stycket

text: OSL följer att sekretess, som huvudregel, inte hindrar att en enskild eller en myndighet som är part i ett mål eller ärende hos domstol eller annan myndighet och som på grund av sin partsställning har rätt till insyn i handläggningen tar del av en handling eller annat material i målet eller ärendet. Undantag gäller om det av hänsyn till allmänt eller enskilt intresse är av synnerlig vikt att sekretessbelagd uppgift i materialet inte röjs.

text: I 7 kap. 18 § första stycket PSL anges att IVO ska avgöra klagomålsärenden genom beslut. Av andra stycket framgår att IVO, om ett klagomål har utretts, i beslutet ska uttala sig om huruvida en åtgärd eller underlåtenhet av vårdgivare eller hälso- och sjukvårdspersonal strider mot lag eller annan föreskrift eller är olämplig med hänsyn till patientsäkerheten. Ett sådant beslut får inte fattas utan

text: att anmälaren och den som klagomålet avser har beretts tillfälle att yttra sig över ett förslag till beslut i ärendet. Enligt tredje stycket ska beslutet vara skriftligt samt innehålla de skäl som ligger till grund för beslutet. Beslutet ska sändas till anmälaren, den som klagomålet avser samt berörd vårdgivare.

text: Av 10 kap. 13 § andra stycket PSL följer att IVO:s beslut i klagomålsärenden inte får överklagas.

text: Närmare om behörigheten att anmäla klagomål enligt

text: patientsäkerhetslagen

text: Som framgått får en anmälan göras av den patient som saken gäller eller, om patienten inte själv kan anmäla saken, en närstående till honom eller henne. I den ursprungliga lydelsen av

text: 7 kap. 10 §

text: PSL fanns det inga begränsningar av vem som fick anmäla klagomål till tillsynsmyndigheten. Sedan 2018 är dock den krets som är behörig att göra sådana anmälningar begränsad på det sätt som nyss nämnts. Ändringen motiverades med att en klagomålsutredning mot patientens vilja innebär en integritetskränkning för patienten.

text: När det gäller begreppet närstående uttalas det i förarbetena att det avser den eller de som står patienten närmast. Vilka dessa är får avgöras från fall till fall. Vanligtvis är det familjen, annan nära släkt eller sammanboende, men det kan också vara en nära vän. För att vänner ska anses vara närstående ska det dock vara fråga om en djup vänskap. Enbart bekanta kan inte anses vara närstående.

text: Allmänt om partsställning i ärenden hos förvaltningsmyndigheter

text: Förvaltningslagen

text: innehåller inte någon definition av begreppet part. I förarbetena uttalas att uttrycket part avser sökande, klagande och annan part. Med sökande avses den som hos en myndighet ansöker om en åtgärd som är reglerad i den offentligrättsliga lagstiftningen. En klagande är den som överklagar ett förvaltningsbeslut. Uttrycket annan part omfattar bl.a. den som är föremål för ett tillsynsärende och därmed intar ställning som s.k. förklarande part. Den som tar ett initiativ till ett ärende genom en anmälan utan att ha någon närmare anknytning till ärendet får normalt inte ställning som part.

text: I motiven behandlades även frågan om en legal definition av begreppet part. Enligt lagstiftaren skulle dock en sådan definition kunna utgöra ett hinder mot en, som det uttrycks, generös tillämpning av allmänna regler om partsinsyn och kommunikation m.m. i oförutsedda situationer. Det överlämnades därför till rättstillämpningen att utveckla närmare praxis kring partsbegreppet. Frågan om vem som är part i en viss typ av ärenden kan dock regleras i speciallagstiftning.

text: Se

text: prop. 2016/17:122 s. 62

text: . Se

text: prop. 2016/17:122

text: . s. 88. Se

text: prop. 2016/17:180 s. 79

text: f.

text: Utgångspunkten är alltså att anmälare inte intar ställning som part. Den som uppträder som anmälare anses i stället begära att en myndighet ex officio ska ingripa mot påtalade förhållanden. I praxis har det dock förekommit att anmälare getts partsställning. Frågan om anmälaren ska anses vara part måste bedömas från fall till fall.

text: Partsställning i ärenden enligt äldre tillsynsreglering på hälso- och

text: sjukvårdsområdet

text: Enligt äldre tillsynslagstiftning på hälso- och sjukvårdsområdet fick frågor om disciplinansvar prövas av Hälso- och sjukvårdens ansvarsnämnd (HSAN) på anmälan av bl.a. den patient som saken gällde eller, om patienten inte själv kunde anmäla saken, en närstående till honom eller henne.

text: Möjligheten för patienter och närstående att anmäla hälso- och sjukvårdspersonal till HSAN infördes genom lagen (

text: ) om tillsyn över hälso- och sjukvårdspersonalen m.fl. I förarbetena till regleringen uttalade lagstiftaren följande i fråga om partsställning:

text: För patienternas rättssäkerhet och tilltro till ansvarsnämndens verksamhet är det nödvändigt att patienten ges tillfälle att spela en mera aktiv roll i det disciplinära förfarandet än den anmälaren i ett disciplinärende i allmänhet har. Förfarandet får inte bli en angelägenhet enbart mellan ansvarsnämnden och personalen. För den enskilde patienten måste det vara svårt att förstå och acceptera att han inte skulle ha samma rätt som den anmälde att föra talan i nämnden och bidra till utredningen. För att utredningen skall bli så fullständig som möjligt och ansvarsnämnden få ett säkert underlag för sin prövning är det av största betydelse att patienten får rätt bl.a. att ta del av aktmaterialet, att förebringa egen utredning och bevisning och att begära nämndens medverkan för att fullständiga utredningen. Patienten bör ges ställning som part i förfarandet i nämnden. – – –Den som anhängiggör ett ärende blir liksom den mot vilken åtgärd ifrågasätts part i ärendet med rätt att verka för sakens utredande, få insyn i utredningen och ta del av utredningsmaterialet.

text: Den aktuella regleringen i lagen om tillsyn över hälso- och sjukvårdspersonalen m.fl. överfördes i huvudsak oförändrad till lagen (

text: ) om disciplinpåföljd m.m. på hälso- och sjukvårdens område och därefter till lagen (

text: ) om yrkesverksamhet på hälso- och sjukvårdens område. I den äldre tillsynsregleringen på hälso- och sjukvårdsområdet förekom begreppet part även i lagtexten.

text: Se von Essen, Förvaltningsrättens grunder, femte uppl., s. 81 f. Se

text: prop. 1978/79:220 s. 26

text: och

text: . Se

text: prop. 1993/94:149 s. 112

text: f. och

text: prop. 1997/98:109 s. 167

text: f. Se t.ex. 34 och 35 §§ lagen om tillsyn över hälso- och sjukvårdspersonalen m.fl., 21 och 29 §§ lagen om disciplinpåföljd m.m. på hälso- och sjukvårdens område samt 7 kap. 8 och 16 §§ lagen om yrkesverksamhet på hälso- och sjukvårdens område.

text: Genom införandet av

text: patientsäkerhetslagen

text: upphörde patienters och närståendes möjlighet att anmäla hälso- och sjukvårdspersonal till HSAN och ersattes av klagomålsförfarandet enligt

text: 7 kap.

text: PSL. Som framgått fanns det i den ursprungliga lydelsen av

text: 7 kap. 10 §

text: PSL inga begränsningar av vem som fick anmäla klagomål till tillsynsmyndigheten, men sedan 2018 är den krets som är behörig att göra sådana anmälningar begränsad på det sätt som gällde för de som hade rätt att göra anmälningar till HSAN.

text: Anmälare har ställning som part i klagomålsärenden enligt

text: patientsäkerhetslagen

text: Begreppet part förekommer inte i 7 kap. PSL. Som framgått innehåller dock bestämmelsen om rätt att ta del av uppgifter och kommunikation i 7 kap. 16 § PSL en hänvisning till

text: 10 kap. 3 §

text: OSL, som reglerar sekretess i förhållande till parter. Det talar enligt min mening för att lagstiftaren har avsett att en anmälare ska ha ställning som part i klagomålsärenden enligt

text: patientsäkerhetslagen

text: Frågan om en anmälare har ställning som part i klagomålsförfarandet enligt

text: patientsäkerhetslagen

text: behandlades inte uttryckligen i förarbetena till regleringen. I propositionen konstaterades att klagomålsärenden inte innefattar myndighetsutövning mot någon enskild och att den dåvarande

text: förvaltningslagens (1986:223)

text: bestämmelser om partsinsyn, kommunikationsplikt, motiveringsplikt och underrättelseplikt därmed inte skulle bli tillämpliga. Av det skälet infördes det särskilda förfaranderegler i

text: patientsäkerhetslagen

text: . I det sammanhanget uttalades:

text: I avsnitt 10.2 föreslås att Socialstyrelsen ska pröva klagomål mot hälso- och sjukvården, såväl mot verksamheten i sig som mot enskilda yrkesutövare, samt att myndigheten, om ärendet tas upp till utredning, i princip ska handlägga dessa ärenden som om den klagande i förvaltningsrättslig mening är part (rätt till aktinsyn, skyldighet att kommunicera handlingar i ärendet m.m.).

text: Uttalandet kan uppfattas som att lagstiftaren ansåg att anmälaren inte har partsställning i klagomålsärenden enligt

text: patientsäkerhetslagen

text: . Det finns dock utrymme för en annan tolkning. Skrivningen kan i detta sammanhang ha avsett att ett klagomålsärende ska handläggas som om anmälaren var part i ett ärende som omfattades av den dåvarande

text: förvaltningslagen

text: , dvs. ett ärende som gällde myndighetsutövning.

text: Lagrådet verkar i sitt yttrande över lagförslaget ha utgått från att anmälaren kan ha partsställning i ärendet: I 7 kap. 16 § anges att parterna, innan ärendet avgörs, ska ha rätt att ta del av det som har tillförts ärendet och lämna synpunkter på det. Genom 18 § bereds parterna ännu en gång tillfälle att yttra sig, nu över de omständigheter som

text: Se

text: prop. 2009/10:210 s. 133

text: . Se

text: prop. 2009/10:210 s. 178

text: kommer att läggas till grund för beslutet. Om avsikten verkligen är att parterna ska yttra sig över ett utkast till beslut, kan det ifrågasättas om det inte härigenom förs in ytterligare omständigheter i ärendet som parterna måste få del av. Det väcker frågan om ett reviderat utkast till beslut måste tillställas parterna innan Socialstyrelsen avgör saken. Ärendet riskerar att aldrig bli avgjort. Till bilden hör också att part som är missnöjd med utgången i utkastet kan vända sig till massmedia för att få myndigheten att ändra inställning.

text: Klagomålsutredningen, vars förslag låg till grund för den ovannämnda inskränkningen av vilka som får anmäla klagomål enligt 7 kap. 10 § PSL, verkar också ha utgått från att anmälaren har partsställning i ärendet. Frågan om en anmälares partsställning berördes dock inte heller denna gång i den proposition som föregick lagändringen. Lagrådet synes dock även i sitt yttrande över detta förslag ha förutsatt att anmälaren har partsställning. Jag kan sammanfattningsvis konstatera att förarbetena till

text: patientsäkerhetslagen

text: ger begränsad ledning i frågan om en anmälare har ställning som part i klagomålsärenden.

text: Myndigheters underrättelseskyldighet enligt

text: 11 §

text: FL gäller endast i ärenden som har inletts av en enskild part. I förarbetena till bestämmelsen framhålls bl.a. att ärenden som inleds på myndighetens eget initiativ faller utanför tillämpningsområdet. I det sammanhanget uttalas att bestämmelsen inte är tillämplig om ett tillsynsärende har inletts med anledning av ett klagomål från någon enskild, eftersom den som klagat i ett sådant fall inte får partsställning i ärendet. Sett för sig talar förarbetsuttalandet för att anmälare i klagomålsärenden enligt

text: patientsäkerhetslagen

text: inte är att anse som part. Uttalandet måste dock, enligt min mening, ses i ljuset av det tidigare uttalandet om att den som tar ett initiativ till ett ärende genom en anmälan utan att ha någon närmare anknytning till ärendet normalt inte har ställning som part.

text: Som framgått får en anmälan enligt 7 kap. 10 § PSL numera göras endast av den patient som saken gäller eller, om patienten inte själv kan anmäla saken, en närstående till honom eller henne. För en anmälare som upplever sig, eller sin närstående, ha blivit felaktigt behandlad av hälso- och sjukvården kan en oberoende granskning av saken i regel antas vara av stor betydelse. Det gäller inte minst när patienten anser sig ha drabbats av fysisk eller psykisk skada i samband med vården. Det ligger därför, enligt min mening, nära till hands att anse att den patient som saken gäller har en nära anknytning till ärendet.

text: Se

text: prop. 2009/10:210 s. 393

text: . Se

text: SOU 2015:14 s. 16

text: och

text: . Se

text: prop. 2016/17:122 s. 154

text: . Se

text: prop. 2016/17:180 s. 295

text: . Se

text: prop. 2016/17:180 s. 79

text: f.

text: Detsamma gäller närstående till patienten i den mening som avses i 7 kap. 10 § PSL.

text: Det kan även framhållas att IVO i vissa fall måste utreda en anmälan enligt 7 kap. 10 § PSL (se 7 kap. 11 § PSL). Det står alltså inte myndigheten fritt att bedöma om ett ärende ska tas upp till utredning.

text: Sammanfattningsvis kan jag konstatera att lagstiftaren får anses ha gett uttryck för att begreppet part ska ha en generös tillämpning. Anmälare har getts partsställning enligt äldre tillsynsreglering på hälso- och sjukvårdsområdet. Det har inte framkommit något som tydligt talar för att lagstiftaren har avsett att ändra den ordningen vid införandet av regleringen i 7 kap. PSL, och det skulle vara främmande att tänka sig att en sådan ändrad ordning skulle vara avsedd efter 2018 års inskränkningar i rätten att göra anmälningar. Den omständigheten att 7 kap. 16 § fjärde stycket PSL innehåller en hänvisning till

text: 10 kap. 3 §

text: OSL talar snarare med styrka i motsatt riktning. Till detta kommer att patienten, eller närstående till honom eller henne, måste anses ha en nära anknytning till ärendet. Slutligen är IVO i vissa fall skyldig att utreda en anmälan. Mot denna bakgrund gör jag bedömningen att anmälaren har ställning som part i klagomålsärenden enligt

text: patientsäkerhetslagen

text: Tillämpligheten av

text: 11 §

text: FL vid handläggningen av klagomålsärenden enligt

text: patientsäkerhetslagen

text: ; även fråga om avgörandena i de aktuella ärendena var väsentligt försenade I

text: 11 §

text: FL anges att om en myndighet bedömer att avgörandet i ett ärende som har inletts av en enskild part kommer att bli väsentligt försenat, ska myndigheten underrätta parten om detta. I en sådan underrättelse ska myndigheten redovisa anledningen till förseningen.

text: En förutsättning för att

text: 11 §

text: FL ska vara tillämplig vid IVO:s handläggning av klagomålsärenden enligt

text: patientsäkerhetslagen

text: är alltså att sådana ärenden kan anses ha inletts av en enskild part. Som framgått gör jag bedömningen att anmälaren i sådana klagomålsärenden har ställning som part. Ärendena har därmed inletts av en enskild part. Bestämmelsen i

text: 11 §

text: FL är således tillämplig vid IVO:s handläggning.

text: I förarbetena till bestämmelsen uttalas att den tid som myndigheten i förekommande fall har angivit som normaltid för en viss ärendetyp kan tjäna som en utgångspunkt vid bedömningen av vad som är en ”väsentlig försening”. Myndigheten får dock ta hänsyn även till omständigheterna i det konkreta fallet. Vad som utgör en väsentlig försening kan i ett visst fall behöva bedömas i relation till den betydelse som ett snabbt avgörande normalt kan förväntas ha

text: för den enskilde, t.ex. om den fråga som prövas är av direkt och påtaglig betydelse för den enskildes personliga eller ekonomiska ställning.

text: När det gäller AA:s, BB:s och CC:s ärenden har handläggningstiden uppgått till mellan ett år och nio månader och två år och fyra månader. I samtliga ärenden har det förekommit långa perioder utan aktiva handläggningsåtgärder. Avgörandena i dessa ärenden har därför enligt min uppfattning blivit väsentligt försenade. IVO borde därmed i enlighet med

text: 11 §

text: FL ha underrättat AA, BB och CC om förseningen och anledningen till denna. På grund av det oklara rättsläget i fråga om bestämmelsens tillämplighet i klagomålsärenden enligt

text: patientsäkerhetslagen

text: finner jag dock inte tillräckliga skäl att rikta kritik mot myndigheten för att ha underlåtit att lämna sådana underrättelser.

text: Tillämpligheten av

text: 12 §

text: patientsäkerhetslagen

text: I

text: 12 § första stycket

text: FL anges att om ett ärende som har inletts av en enskild part inte har avgjorts i första instans senast inom sex månader, får parten skriftligen begära att myndigheten ska avgöra ärendet. Myndigheten ska inom fyra veckor från den dag då en sådan begäran kom in antingen avgöra ärendet eller i ett särskilt beslut avslå begäran. Av

text: andra stycket

text: framgår att ett sådant avslagsbeslut får överklagas till den domstol eller förvaltningsmyndighet som är behörig att pröva ett överklagande av avgörandet i ärendet. Enligt

text: tredje stycket

text: får parten göra en begäran om myndighetens prövning vid ett tillfälle under ärendets handläggning.

text: IVO har i sitt yttrande gjort bedömningen att

text: 12 §

text: FL inte är tillämplig vid handläggningen av klagomålsärenden enligt

text: patientsäkerhetslagen

text: med hänvisning till följande förarbetsuttalande:

text: Det är bara om beslutsmyndighetens slutliga avgörande inte kan överklagas som förfarandet för överprövning av handläggningsfrågan inte är tillgängligt. Det betyder inte heller att det i dessa fall är myndigheten själv som är att betrakta som överinstans i nu aktuellt hänseende. I stället är det den instans som enligt gällande instansordning har att pröva ett överklagande av ett slutligt avgörande i ärendet som ska pröva handläggningsfrågan. Mekanismen ska alltså kunna tillämpas när ärendehandläggningen hos en förvaltningsmyndighet i slutändan kan mynna ut i ett överklagbart avgörande.

text: Som har framgått får IVO:s beslut i klagomålsärenden enligt

text: patientsäkerhetslagen

text: inte överklagas (se

text: 10 kap. 13 §

text: PSL). Det är tydligt att förfarandet för överprövning enligt

text: 12 § andra stycket

text: FL inte är tillämpligt i sådana fall. Det aktuella förarbetsuttalandet ger dock inget svar på frågan om tillämpligheten av

text: Se

text: prop. 2016/17:180 s. 296

text: . Se

text: prop. 2016/17:180 s. 119

text: 12 § första och tredje styckena FL. Av författningskommentaren till den aktuella bestämmelsen framgår emellertid följande:

text: Överprövningsmekanismen är inte heller tillämplig om beslutet i huvudsaken inte får överklagas alls. Enligt bestämmelsen i tredje stycket får myndighetens prövning enligt första stycket begäras av parten vid ett tillfälle under ärendets handläggning. Detta gäller oavsett om den enskilde har möjlighet att, i enlighet med det förfarande som regleras i paragrafens andra stycke, begära överprövning av myndighetens beslut eller inte. Möjligheten att vid ett tillfälle under förfarandet i första instans begära en sådan prövning gäller alltså enligt bestämmelsen oberoende av om ett avslagsbeslut får överklagas enligt andra stycket.

text: Jag konstaterar därmed att

text: 12 § första stycket

text: FL måste förstås så att en part ska kunna begära ett avgörande av ärendet även i sådana fall när parten inte får överklaga ett avslagsbeslut till högre instans. Regleringen i första och tredje styckena är därför tillämplig vid IVO:s handläggning av klagomålsärenden enligt

text: patientsäkerhetslagen

text: Övrigt Det som i övrigt har kommit fram ger inte anledning till något uttalande från min sida.

text: Ärendena avslutas.

text: Beslutet har fattats av chefsJO Erik Nymansson.

text: Ärendena har föredragits av rättssakkunniga Lovisa Danielsson. Byråchefen Dan Johansson har deltagit i beredningen.

text: Se

text: prop. 2016/17:180 s. 298