title: Vattenskada i våtutrymme som aktualiserat tillämpningen av två regelsystem. Det ena är grundat på försäkringsavtalet mellan försäkringstagaren G och försäkringsgivaren. Det andra gäller rättsförhållandet mellan G och den av honom anlitade entreprenören som åtgärdat skadan och därvid en tillämpning av 4 § konsumenttjänstlagen (1985:716).

text: 4 § konsumenttjänstlagen (1985:716)

text: . Avgörande 1996-06-27; 95-5389

text: I augusti 1994 inträffade en vattenskada i våtutrymmet i G:s fritidshus. Skadan omfattades av G:s fritidshusförsäkring och åtgärdades av flera företag, bl.a. K som monterade kakel i våtutrymmet. Kaklet sprack i januari 1995. G yrkade vid nämnden att skadan/felet skulle åtgärdas utan kostnad för honom.

text: Företaget K varken bestred eller medgav yrkandet. Försäkringsbolaget L invände bl.a. att bolaget inte var rätt motpart i ärendet eftersom G måste anses ha beställt tjänsten.

text: Nämndens bedömning:

text: Av utredningen framgår att en vattenskada år 1994 inträffade i våtutrymmet i G:s fritidshus, att skadan omfattades av G:s fritidshusförsäkring hos L, att skadan åtgärdades av flera företag, bl.a. K, att försäkringsbolaget betalade för reparationsarbetena samt att kakel började spricka på en vägg i våtutrymmet i januari 1995.

text: Den uppkomna situationen aktualiserar tillämpningen av två regelsystem. Det ena är grundat på försäkringsavtalet mellan G och L. Det andra gäller rättsförhållandet mellan G och K och därvid en tillämpning av

text: konsumenttjänstlagen (1985:716)

text: På grund av det försäkringsavtal som har ingåtts mellan G och L har G rätt att kräva att en uppkommen försäkringsskada regleras i enlighet med försäkringsvillkoren. Det är ostridigt att den vattenskada som inträffade år 1994 var en försäkringsskada. Eftersom det inte kan uteslutas att den skada som uppstod år 1995 hade samband med den tidigare skadan lämnas L:s invändning om att bolaget inte kan anses vara motpart till G i ärendet utan avseende.

text: Med stöd av

text: 4 § konsumenttjänstlagen

text: har G rätt att kräva att den tjänst som K har utfört har varit fackmässig.

text: Den fråga som har aktualiserats nu är huruvida den skada som inträffade i januari 1995, att kaklet sprack, har ett samband med vattenskadan från augusti 1994 och den reparation som utfördes då eller om det är fråga om en ny, fristående skada.

text: K har monterat kakel på spånskivor. Företaget har uppgett att man före monteringen påpekade att väggarna borde beklädas med gipsskivor för att man skulle få ett bättre underlag men att försäkringsbolaget motsatte sig detta. Försäkringsbolaget har inte direkt berört denna uppgift, men det hävdar att man förutsätter att den näringsidkare som anvisas eller anlitas utför tjänsten fackmässigt.

text: Oavsett vad som förevar innan monteringen påbörjades anser nämnden det inte vara fackmässigt att anbringa kakelplattor på spånplattor. Enligt en obestridd uppgift från försäkringsbolaget (se

text: bilaga 18) var väggarna i våtutrymmet försedda med kakel till en höjd av 1,3 meter utom i själva duschen, där kakel var satt till full höjd. Vid reparationsarbetet monterades kakel till full höjd i hela våtutrymmet. Enligt nämndens mening borde K ha avrått G från att låta utföra arbetet på det sätt som skedde. Eftersom bolaget inte har gjort detta och inte heller har reserverat sig för resultatet, finner nämnden att tjänsten måste anses vara felaktig.

text: Nämnden finner det vidare vara övervägande sannolikt att den nu aktuella skadan har samband med att det arbete som utfördes under sommaren 1994 inte var fackmässigt. Enligt

text: 20 § konsumenttjänstlagen

text: har konsumenten, om en utförd tjänst är felaktig, rätt att kräva att näringsidkaren avhjälper felet. Med hänvisning till vad som har anförts nu har G rätt att få felet avhjälpt av K.

text: För att felet skall kunna avhjälpas krävs att underlaget byts ut. Detta i sin tur kommer att betyda att G får en stan-dardförbättring. Hade arbetet utförts på ett riktigt och fack-mässigt sätt på sommaren 1994 hade G redan då fått betala merkostnaden för denna. Nämnden anser därför att G skall svara för kostnaden för underlaget, medan K skall stå för kostnaden för kaklet och uppsättningen av detta, samt att G och bolaget skall dela på kostnaden för reglarna. Avhjälpandet skall ske snarast, fackmässigt och utan annan kostnad för G än som har nämnts.

text: Den fråga som det då återstår att ta ställning till är i vad mån L får anses ha fullgjort sitt försäkringsmässiga åtagande mot G.

text: När ett försäkringsfall inträffar består försäkringsbolagets åtagande normalt i att utge försäkringsersättning, jfr

text: och

text: 38 §§

text: konsumentförsäkringslagen (1980:38)

text: . Försäkringsvillkoren kan innehålla att försäkringstagaren har rätt att använda försäkringsersättningen på valfritt sätt. Försäkringsbolagets ansvar med anledning av försäkringsfallet måste i ett sådant fall i princip anses avslutat i och med att avtalad ersättning har betalats ut. Försäkringsavtalet kan emellertid innehålla både inskränkningar i försäkringstagarens rätt att förfoga över försäkringsersättningen och förbehåll om rätt för försäkrings-bolaget att i praktiken styra hur ersättningen används. Exempel på det senare är att bolaget har rätt att bestämma hur en viss skada skall åtgärdas och av vem. I praktiken går försäkrings-bolagets åtagande i ett sådant fall ut på en naturaprestation (dvs. på något annat än pengar). Åtagandet innefattar enligt nämndens mening då också ett ansvar för resultatet, dvs. för att naturaprestationen (i exemplet en tjänst) blir fackmässigt utförd. Detta utesluter givetvis inte att också den som har utfört tjänsten har ett ansvar för dess fackmässighet mot den som har beställt tjänsten. Även i ett sådant fall ter det sig konsumentpolitiskt motiverat att, då försäkringstagaren är en konsument, beställningen formellt görs av konsumenten så att

text: konsumenttjänstlagen

text: blir tillämplig på det avtalsförhållandet.

text: Av punkt C 6.3 i försäkringsvillkoren - med rubriken "Ersätt-ningsregler vid skada på byggnad och på tomtmark" - framgår att L i förevarande fall har rätt att avgöra om en skada skall ersättas kontant eller om den skadade byggnaden skall återställas "genom (bolagets) åtgärder". I punkt H 3.1 - med rubriken "Anmälan, intyg m.m." - sägs att reparation bara får ske efter försäkringsbolagets godkännande. Detsamma gäller valet av reparatör, reparationsmetod och material. L har också förbehållit sig en ganska omfattande rätt att bestämma hur skaderegleringen skall ske i praktiken, dock inte så långt som i exemplet ovan.

text: Av utredningen framgår att tre företag engagerades för att utföra reparationerna på G:s hus. Två av dem anvisades av för-säkringsbolaget, medan G själv valde K som entreprenör för golv- och väggbeklädnaden i badrummet. Han var på denna punkt inte bunden av att välja en entreprenör som försäkringsbolaget hade anvisat. Tvisten gäller detta arbete. Mot bakgrund av vad som har sagts nu kan L inte hållas ansvarigt för bristen på fackmässighet i de arbeten som utfördes år 1994. Försäkringsbolaget har därför inte heller något ansvar för de skador som inträffade år 1995.


publisher: Allmänna reklamationsnämnden

title: Tvätt i strid mot skötselmärkning.

org: arn

text: Tvätt i strid mot skötselmärkning. Avgörande 1996-03-11; 95-5545

type: rubrik

text: H köpte hösten 1994 en jacka för 599 kr och som var skötselmärkt vattentvätt 40 grader och kemtvätt F. Jackan hade inte tvättats tidigare. Vid inlämningen av jackan till tvätteriet frågade H om den kunde kemtvättas och tvätteriet svarade ja. Efter tvättningen har tyget i jackan blivit stelt. H yrkade ersättning med priset på en ny jacka och ersättning för fraktkostnaden, 86 kr.

type: stycke

text: Tvätteriet anförde i sitt svar till nämnden att jackan hade tvättats i kolväte eftersom fluortvätt inte längre fanns.

text: Säljaren, som bestred yrkandet, uppgav i sitt svar till nämnden att tvätteriet borde ha vattentvättat jackan enligt skötselmärkningen eftersom F-vätskan inte längre fanns att tillgå. Inga andra reklamationer av denna typ hade förekommit på denna artikel. Företaget ansåg att jackan hade blivit felbehandlad hos tvätteriet.

text: Nämndens bedömning:

text: Nämnden har granskat jackan och konstaterat den påtalade stelheten i tyget. Enligt nämndens bedömning talar övervägande skäl för att denna förändring har uppkommit som en följd av att jackan har kemtvättats i kolväte, där torktemperaturen är högre än i kemtvätt med fluor, F. Jackan borde ha enbart vattentvättats enligt skötselmärkningen. Eftersom detta inte har skett är tvätteriet ersättningsskyldigt. Omständigheterna är sådana att H bör ha rätt till ersättning motsvarande jackans värde när den lämnades till tvätt. Med beaktande av användningen kan ersättningen skäligen bestämmas till 550 kr i ett för allt.

type: avgorande


text: När en leverantör vid ett servicebesök inte upplyst konsumenten om vari ett fel bestått har därigenom konsumenten fråntagits sin reklamationsmöjlighet hos säljaren/montören. Bl.a. på grund härav har leverantören ansetts böra efterge sitt krav på ersättning för servicebesöket. Avgörande 1996-03-05; 95-5572

text: För att minska järnhalten i sitt vatten köpte R i augusti 1992 av E ett vattenfilter inkl. montering. Leverantören A lämnade två års funktions- och återköpsgaranti på vattenfiltret. Efter ca sex månader ökade järnhalten till oacceptabla värden. I oktober 1993 ville R returnera vattenfiltret till A och åberopade återköpsgarantin. A ville dock göra ett servicebesök. R gick med på detta under förutsättning att det inte skulle kosta honom någonting. Vid servicebesöket upptäcktes ett antal fel. Dessa åtgärdades. Tjugo månader efter servicebesöket debiterades R på 4 984 kr. När han klagade hos bolaget fick han till svar att felen inte omfattades av garantiåtagandet. R yrkade i nämnden att A skulle efterge sitt krav.

text: A bestred yrkandet och menade att bolaget hade rätt till ersättning för servicebesöket eftersom vattenfiltret inte var felaktigt. Felet hade berott på felaktig montering.

text: Nämndens bedömning:

text: Av utredningen framgår att bolaget skickade en faktura om 4 984 kr till R först 20 månader efter servicebesöket. När R protesterade mot kravet fick han beskedet om att felet inte ansågs omfattas av garantin.

text: Bolaget har hävdat att man har haft rätt att debitera R för ett servicebesök eftersom det uppkomna felet inte berodde på materialet utan på felaktig montering av vattenfiltret. Också nämnden anser det vara övervägande sannolikt att felet har berott på felaktig montering.

text: Enligt konsumenttjänslagens regler skall en konsument reklamera ett fel inom skälig tid efter det att han märkt eller bort märka felet. Hade bolaget vid sitt servicebesök meddelat R att felet berodde på felaktig montering skulle R ha kunnat reklamera felet hos montören. Genom bolagets förfarande får R anses ha fråntagits reklamationsmöjligheten hos montören.

text: Mot denna bakgrund och då bolaget inte heller vid sitt service-besök upplyst R om att arbetet eventuellt skulle komma att debiteras honom, beroende på om felet var att anse som ett garantifel eller inte, bör bolaget efterge sitt krav mot R. Hans talan skall alltså bifallas.


text: Fråga om det i varudeklaration vid försäljning av begagnad bil borde ha angivits att viss av biltillverkaren föreskriven service inte hade utförts och, då så inte var fallet, om bilen skall anses vara behäftad med fel. Avgörande 1996-04-03; 95-5700

text: Den 4 oktober 1995 köpte A en Ford Escort RS 2000, 1993 års modell, av bolaget för 138 000 kr. Bilens mätarställning var 4 570 mil. Bolaget lämnade MRF-garanti under tre månader eller 500 mil. Dagen efter köpet upptäckte A att 4 500-milsservice inte var utförd och att ett strålkastarglas var sprucket. A yrkade ersättning för den servic han låtit utföra och avhjälpande av felet på strålkastarglaset.

text: Bolaget bestred yrkandena och anförde att man inte vid köpet utlovat att 4 500-milsservice skulle utföras och att sprickan i strålkastarglaset uppkommit efter leveransen.

text: Nämndens bedömning:

text: För att fungera på ett tillfredsställande sätt behöver en bil löpande underhåll och service i enlighet med tillverkarens före-skrifter. Att service verkligen utförs har inte bara betydelse för bilens funktion utan också för giltigheten av garantier och tillverkarens åtagande när det gäller avgasrenande utrustning. Om t.ex. avgasreningsåtagandet inte gäller kan kunden vid ett katalysatorhaveri drabbas av betydande kostnader. De flesta bilar, i vart fall så länge de är så pass nya att de fortfarande omfattas av tillverkarens avgasreningsåtagande, vårdas därför i enlighet med tillverkarens föreskrifter.

text: Normalt skick för en sådan bil får därför anses innefatta bl.a. att bilen har genomgått föreskriven service vid föreskrivna intervaller, och att detta går att utläsa av serviceboken.

text: En yrkesmässig bilförsäljare måste därför alltid vid försäljning av en sådan bil i köpeavtal eller varudeklaration upplysa kunden om bilen inte har skötts i enlighet med tillverkarens föreskrifter. Skulle säljaren inte lyckas utröna hur en bil har skötts, bör han vid försäljningen istället informera om att han inte vet något om detta.

text: Mot bakgrund av det sagda anser nämnden att när det gäller ifrågavarande bil som är av 1993 års modell, som har körts 4 570 mil och som kostade 138 000 kr, borde A ha kunnat utgå från att den hade genomgått av tillverkaren bestämt underhåll vid 4 500 mil. Ingen information om att så inte var fallet gavs vid köpet. När nu bilen inte hade genomgått föreskriven service anser nämnden att den avviker från det skick en köpare normalt kan förvänta sig. Bilen är därför att anse som felaktig i köprättslig bemärkelse. Bolaget skall ansvara för felet, dvs. stå för den uteblivna 4 500 mils servicen.

text: Vad gäller strålkastarglaset kan nämnden inte uttala sig om när det gått sönder. A:s yrkande om kostnadsfritt byte kan därför inte bifallas.


text: Att marknadsföra en försäkring, som skulle tecknas före ett årsskifte, då endast några dagar återstod av året har visserligen ansetts vara mindre välbetänkt men eftersom försäkringsavtalet alltjämt var gällande, och det slutliga utfallet av placeringen sålunda inte kunde bedömas, ansågs någon egentlig tvist inte föreligga mellan parterna och inte heller att försäkringstagaren lidit någon skada. Avgörande 1996-04-19; 95-5986

text: A tecknade i dagarna mellan jul och nyår 1993 genom Bankens förmedling en engelsk kapitalförsäkring värd 500 000 kr. Värdet av försäkringen hade sedermera sjunkit till omkring 420 000 kr.

text: A yrkade att försäkringen skulle annulleras och erlagda premier återbetalas till henne eller att värdet av försäkringen skulle bestämmas till minst 590 000 kr.

text: Banken bestred yrkandena och anförde dels att banken inte utlovat viss lägsta avkastning av placeringen, dels att den slutliga avkastningen av försäkringen inte gick att beräkna vid tiden för anmälan.

text: Nämndens bedömning:

text: A har i sin anmälan till nämnden anfört att hon i dagarna mellan jul och nyår 1993 kontaktades av en tjänsteman på Banken, vilken önskade förmedla den nu aktuella försäkringen. Hon tecknade försäkringen den 30 december 1993 vid ett personligt sammanträffade med tjänstemannen. Då Banken inte har bestritt A:s uppgifter i denna del, förutsätter nämnden att hennes beskrivning av händelseförloppet är korrekt.

text: En kapitalplacerare har att underrätta sig om, och att bära, den risk som är förenad med placeringen. Förmedlaren av en placering måste i sin tur anses ha en skyldighet att lämna ett fullgott beslutsunderlag till placeraren. Häri ligger att såväl vinstchanser som förlustrisker skall redovisas på ett objektivt och vederhäftigt sätt. Placeraren bör vidare lämnas skäligt rådrum att bedöma placeringen. Av det sagda följer att Bankens åtgärd att marknadsföra den ifrågavarande försäkringen, som skulle tecknas före utgången av år 1993, då endast några dagar återstod av året, måste anses som mindre välbetänkt. Då försäkringsavtalet emellertid alltjämt är gällande, och då det slutliga utfallet av placeringen sålunda inte kan bedömas, kan någon egentlig tvist inte sägas föreligga mellan parterna och A inte heller anses ha lidit någon skada. Hennes yrkande kan därför inte bifallas.


text: Fråga om en på trädgårdsmur anbringad vapensköld är att anse som byggnadstillbehör. Avgörande 1996-04-02; 95-6055

text: H hade som prydnad anbringat en vapensköld av svart metall på muren till sitt fritidshus. Sedan vapenskölden stulits yrkade H att Försäkringsbolaget skulle utge ersättning för densamma med 3 000 kr. H anförde att vapenskölden utgjorde byggnadstillbehör. Försäkringsbolaget bestred yrkandet och anförde att vapenskölden i egenskap av lös egendom inte var ersättningsbar ur försäkringen.

text: Nämndens bedömning.

text: Såvitt framkommit av utredningen har vapenskölden inte varit ursprungligen anbringad på fritidshuset, utan synes ha tillförts fastigheten vid en senare tidpunkt. Vapenskölden är ett föremål av sådan art att H vid en eventuell överlåtelse av fastigheten får antas komma att avlägsna densamma från byggnaden. På grund av det anförda och med beaktande jämväl av vad som i allmänhet brukar anses som tillbehör till byggnad finner nämnden att vapenskölden inte kan anses som ett sådant byggnadstillbehör som omfattas av försäkringen. H är därför inte berättigad till ersättning ur denna.


text: Ansvaret för bil som lämnats in till en näringsidkare för försäljning. Bevisbördan och beviskravet för att bilen varit skadad redan vid inlämnandet. Avgörande 1996-04-24; 95-6502

text: Den 30 juni 1995 lämnade A in en Peugeot 405 till bolaget för försäljning mot provision. Den 31 augusti 1995 hämtade han bilen, eftersom bolaget inte hade lyckats sälja den. Bilen hade då skadats och var funktionsoduglig. Skadan visade sig bestå i att kamremmen av någon anledning hade kuggat över, vilket hade fått till följd att samtliga in- och utblåsventiler hade krökts eftersom de hade kolliderat med cylinderkolvarna. Enligt två verkstäder hade detta troligen orsakats av mycket högt motorvarv. Kamremmen hade bytts då bilen körts 8 100 mil. Den skulle hålla minst 8 000 mil. Då bilen lämnades in till bolaget hade den körts 15 668 mil och var fullt funktionsduglig. A yrkade ersättning för kostnaden för att åtgärda skadan, 6 225 kr.

text: Bolaget bestred yrkandet och anförde att kamremmen inte hade bytts, trots att bilen körts 16 000 mil.

text: Nämndens bedömning:

text: Av allmänna rättsgrundsatser följer att den som har tagit hand om en sak för annans räkning har ansvaret för det omhändertagna. Inträffar det en skada åligger det således den som har tagit hand om saken att åtgärda skadan. Kan denne däremot visa att skadan förelåg redan när han fick hand om egendomen svarar han däremot givetvis inte för denna.

text: Bolaget får anses göra gällande att kamremmen inte hade bytts enligt fabrikantens rekommendationer när bilen lämnades in, att detta är den troliga orsaken till skadan och att bolaget därför inte bör svara för denna. Bolaget kan dock mot Bo Anderssons bestridande inte anses ha gjort sin ståndpunkt övervägande sannolik. Det har alltså inte visats att felet förelåg redan när bilen lämnades. Mot denna bakgrund åligger det bolaget att ersätta Bo Andersson för reparation av skadan. Ersättningen bör utgå med yrkat belopp, som får anses skäligt.


text: Brister i inkvartering m.m. vid språkresa till USA. Avgörande 1996-04-16; 95-6545

text: R hade bokat en femveckors språkresa till USA sommaren 1995. Priset var 16 665 kr. Dagen före avresan fick han veta i vilken familj han skulle bo men vid ankomsten fick han istället tillsammans med sex andra kursdeltagare bo hos den amerikanske kursledaren. R fick sova på en soffa i TV-rummet och han fick så litet mat att han var tvungen att köpa själv. Efter en vecka fick R flytta till en värdfamilj, som hade blivit övertalad att ta en elev. Enligt modern i familjen hade hon talat om för språkreseorganisationen att man inte hade tid att umgås med R och att man hade dåliga transportmöjligheter. Familjen arbetade hela dagarna. R anmärkte också på att han inte fått undervisning i utlovad omfattning och att kvalitén på undervisningen varit låg. Det hade också varit brister i utflyktsverksamheten. R yrkade återbetalning av priset för arrangemanget 16 665 kr.

text: Språkreseorganisationen medgav att betala 5 000 kr främst för den sena placeringen och för utlägg för mat under den första veckan. När det gällde undervisning och utflykter menade organisationen att R hade erhållit vad som utlovats.

text: Nämndens bedömning:

text: Det framgår av utredningen att R först dagen före avresan har fått meddelande om familjeplacering. Han har dock inte fått bo i denna familj utan fick tillbringa den första veckan hos den amerikanske kursledaren tillsammans med flera andra kursdeltagare. Mathållningen var dålig och R fick köpa mat. Resten av tiden bodde han hos en familj, som inte förefaller motsvara den bild av de "utvalda" familjer som man mot bakgrund av marknadsföringen har skäl att förvänta sig. Såvitt framgår av utredningen har denna familj kontaktats mycket sent. Nämnden anser att organisationen när det gäller familjeplacering i detta fall har varit så undermålig att språkreseorganisationen borde ha övervägt att före avresan meddela R att man inte kunde tillhandahålla avtalad prestation.

text: Språkreseorganisationen synes medge att det har varit en del brister när det gäller de frivilliga utflykterna. Nämnden finner det däremot inte styrkt att antalet lektioner har varit färre än vad som utlovats.

text: Med hänsyn till vad som nu har anförts samt att inkvarteringen har avvikit så kraftigt från vad R har haft skäl att förvänta sig bör han vara berättigad till ett kraftigt prisavdrag som skäligen kan bestämmas till 12 000 kr.


text: Att glömma en dyrbar kamerautrustning på en parkeringsplats har ansetts vara en plötslig och oförutsedd händelse som omfattas av utrustningens allriskförsäkring. Fråga om hur mycket ersättningen bör jämkas med hänsyn till bristande aktsamhet. Avgörande 1996-03-26; 96-0029

text: K glömde en väska innehållande en kamerautrustning på en parkeringsplats. K yrkade att Försäkringsbolaget skulle utge ersättning för skadan ur utrustningens allriskförsäkring.

text: Föräkringsbolaget bestred yrkandet och anförde att K inte var berättigad till ersättning eftersom händelsen inte kunde anses som plötslig och oförutsedd och K dessutom brustit i aktsamhet.

text: Nämndens bedömning:

text: I försäkringsvillkoren har kravet på aktsamhet utformats som en omfattningsbestämmelse. Enligt nämndens mening är det emellertid fråga om en nedsättningsbestämmelse.

text: Nämnden konstaterar att K brustit i aktsamhet då han avlägsnat sig från parkeringsplatsen utan att kontrollera att utrustningen fanns med honom. Händelsen får anses som plötslig och oförutsedd. Då Försäkringsbolaget inte påstått att händelsen inte är att betrakta som utifrån kommande, finner nämnden att händelsen omfattas av försäkringen. Fråga uppkommer då om hur mycket försäkringsersättningen bör jämkas med hänsyn till den bristande aktsamheten. Med hänsyn till att egendomen varit stöldbegärlig och betingat ett betydande värde, finner nämnden skäligt att sätta ned ersättningen med 50 procent.


title: Konsumenttjänstlagen har inte ansetts tillämplig när arbete på elmätare utförts av elleverantör. Även fråga om utomobligatoriskt skadestånd.

text: Konsumenttjänstlagen

text: har inte ansetts tillämplig när arbete på elmätare utförts av elleverantör. Även fråga om utomobligatoriskt skadestånd. Avgörande 1996-09-30; 96-0081

text: I november 1995 bytte bolaget ut en elmätare hos S. Samma dag gick S:s video sönder. S krävde i nämnden ersättning för reparationskostnaden och gjorde gällande att bolaget hade släppt på för hög spänning i elledningar.

text: Bolaget bestred yrkandet.

text: Nämndens bedömning:

text: S har gjort gällande att bolaget, vid byte av elmätare, av misstag har släppt på för hög spänning i elledningarna vilket medförde att en kondensator i hans videoapparat gick sönder. Bolaget har invänt bl.a. att ingen felkoppling gjordes vid elmätarbytet.

text: Konsumenttjänstlagen (1985:716)

text: gäller vid avtal om tjänster som näringsidkaren utför åt konsumenter huvudsakligen för enskilt ändamål i fall då tjänsten avser t.ex. arbete på fast egendom.

text: Det framgår av punkt 4 i de allmänna bestämmelserna för kraft-leverans vid lågspänning El AB- L-86 att en elmätare är elleve-rantörens egendom. Eftersom arbetet således inte har utförs på S:s egendom är

text: konsumenttjänstlagens

text: regler inte tillämpliga i förevarande fall.

text: Den skada som har uppkommit beror inte på en inskränkning eller störning i elleveransen. Därför är inte heller punkt 19 i leveransvillkoren tillämpliga i detta fall. Detta gäller också villkoren i övrigt.

text: I detta läge aktualiseras

text: skadeståndslagens (1975:404)

text: regler. Enligt

text: 2 kap 1 § skadeståndslagen

text: skall var och en som uppsåtligen eller av vårdslöshet vållar person- eller sakskada ersätta skadan, om inte något annat följer av lagen. Det är den skadelidande som anses ha bevisbördan för att oaktsamhet föreligger. På den föreliggande utredningen anser nämnden inte att S har kunnat visa att bytet av elmätaren har orsakat skadan på videon. Vid sådant förhållande kan hans talan inte bifallas.


text: Fråga om konsument haft rätt att avbeställa ett avgassystem som tillverkats på beställning och som vid avbeställningen funnits att avhämta på postkontor. Avgörande 1996-05-22; 96-0168

text: I slutet av juni 1995 beställde B hos bolaget ett rostfritt avgassystem till sin bil, en Mazda 323 av 1985 års modell. Avgas-systemet kom till hennes postkontor den 10 juli, men eftersom hon då inte hade några pengar lät hon det ligga kvar. Vid en trafikolycka den 12 juli blev hennes bil totalförstörd. Eftersom hon då inte hade någon användning för avgassystemet ringde hon till bolaget och ville returnera det. Bolaget vägrade, och hon lät därför avgassystemet gå i retur. B yrkade att bolaget skulle avskriva sitt krav på betalning för avgassystemet.

text: Bolaget bestred yrkandet och anförde följande. Eftersom avgas-systemet tillverkades speciellt för B och bolaget inte utan väsentlig förlust skulle kunna tillgodogöra sig det - avgas-systemet var rostfritt och ingen köper ett rostfritt avgassystem till en Mazda 323 av 1985 års modell - hade B inte rätt att avbeställa det. Dessutom är

text: 37 § konsumentköplagen

text: inte till-lämplig, eftersom avgassystemet hade avlämnats till B redan då det överlämnades till posten för transport till B.

text: Nämndens bedömning:

text: Enligt

text: 37 § konsumentköplagen

text: (KKL) har en köpare rätt att avbeställa en vara innan den har avlämnats. Något undantag från denna regel finns inte och köparen har således rätt att avbeställa varan även om den skulle ha tillverkats särskilt för honom (jfr

text: Prop. 1989/90:89 s. 147

text: ). Det kan för övrigt påpekas att det aktuella avgassystemet inte kan anses ha tillverkats särskilt för B, eftersom det, såvitt framkommit, inte avvikit från andra rostfria avgassystem till den aktuella biltypen (se Prop. s. 82 ff). Enligt 6 § KKL är varan avlämnad när den har kommit i köparens besittning. Inte heller från denna regel finns något undantag och varan är därför aldrig, såsom vid köp som omfattas av

text: köplagen

text: , avlämnad redan innan köparen har fått den i sin besittning, t.ex. när den av säljaren har överlämnats till en s.k. självständig fraktförare. Med hänsyn till det sagda har B varken på grund av att avgas-systemet tillverkats särskilt för henne eller att det av bolaget överlämnats till posten för transport varit förhindrad att avbeställa det.

text: Frågan är då om avgassystemet kommit i B:s besittning - och hon därmed blivit förhindrad att avbeställa det - i och med att hon från posten erhållit en avi om att det finns att avhämta. Av

text: konsumentköplagens

text: förarbeten (Prop. s. 70) framgår bl.a. följande. "Frågan när en vara kan anses ha blivit omhändertagen av köparen får avgöras med hänsyn till omständigheterna i det enskilda fallet. /.../ Har säljaren åtagit sig att transportera varan till köparen, är varan avlämnad när den har tagits om hand av köparen eller på annat sätt har överlämnats till denne. I dessa fall är det alltså inte nödvändigt att varan faktiskt har tagits om hand av köparen. Sålunda får en sak som har lagts i köparens brevlåda normalt anses ha kommit i köparens besittning även om han inte är hemma vid tillfället. Ett föremål som enligt överenskommelse med köparen har placerats på dennes villatomt får i regel också anses ha kommit i hans besittning. Däremot kan ett föremål som har placerats utanför dörren till en lägenhet i ett hyreshus knappast anses ha kommit i lägenhetsinnehavarens besittning förrän denne faktiskt har tagit hand om varan". Av de angivna exemplen framgår att det ställs ett relativt högt krav på att en vara skall ha kommit under köparens kontroll för att den skall anses ha kommit i hans besittning. Med hänsyn till detta och till att B, såvitt framgår av utredningen, inte har kunnat hämta avgassystemet utan en

text: motprestation i form av betalning anser nämnden att avgassystemet inte kan anses ha varit i hennes besittning då det befann sig på postkontoret. Hon har därmed varit berättigad att avbeställa det.

text: Att B, trots att hon fått en avi från posten, låtit bli att hämta avgassystemet kan inte medföra någon annan bedömning. Något undantag från regeln om avbeställning i 37 § KKL finns, som redan nämnts, inte. Köparen har således rätt att avbeställa så länge varan faktiskt inte har avlämnats, även om skälet till detta skulle vara att köparen är i dröjsmål med avhämtandet (se Prop. s 48. Jfr

text: Prop. 1989/90:89 s. 72

text: och

text: angående 8 och 20 §§). Det kan för övrigt påpekas att B, då någon särskild tidpunkt då avhämtande skulle ske, såvitt framkommit, inte avtalats, inte kan anses ha kommit i dröjsmål med avhämtandet förrän i och med att posten återsände det icke avhämtade avgassystemet till bolaget.

text: Då B således avbeställt avgassystemet är bolaget berättigat till skadestånd enligt 41 § KKL. I avsaknad av närmare utredning om storleken av den skada bolaget drabbats av på grund av avbeställningen, men med hänsyn till att avgassystemet torde vara svårt för bolaget att sälja till fullt pris finner nämnden att skadeståndet skäligen kan bestämmas till 20 % av köpe-skillingen, 3 580 kr, eller 716 kr. Bolaget bör således nedsätta sin fordran på B till detta belopp.


title: Fråga om bank genom otillbörlig påtryckning eller annan otillbörlig inkassoåtgärd har tillfogat borgensman sådan skada att skadestånd bör utgå enligt 18 § inkassolagen.

text: 18 § inkassolagen

text: . Avgörande 1996-04-19; 96-0285

text: V hade tecknat en borgensförbindelse begränsad till 35 000 kr. Sedan den kredit som låg till grund för åtagandet hade sagts upp till betalning, anmodades V av Banken att betala hela gäldenärens skuld om 228 454 kr. Efter att V hade påpekat att hennes åtagande var begränsat till 35 000 kr, anmodades hon av Banken att betala hela borgenssumman.

text: V:s ombud yrkade att Banken skulle utge ersättning enligt

text: 18 § inkassolagen

text: Banken bestred yrkandet och anförde att banken hade korrigerat det felaktiga kravet genom att i en senare skrivelse ha anmodat V att erlägga hela borgenssumman jämte ränta.

text: Nämndens bedömning:

text: I ärendet är fråga om Banken genom otillbörlig påtryckning eller annan otillbörlig inkassoåtgärd har tillfogat V en sådan skada att skadestånd skall utgå enligt

text: 18 § inkassolagen

text: Kreditupplysningsutredningen anger i sitt betänkande (SOU 1973: 39) som exempel på otillbörliga inkassoåtgärder vilseledande av gäldenären, hot av olika slag mot denne, krav under uppseendeväckande former och kränkande uttalanden; exemplen avser huvudsakligen åtgärder som faller in under delbegreppet "otillbörlig påtryckning". Enligt utredningen bör principen vara att en gäldenär skall få rätt till skadestånd om han utsätts för en särskilt integritetskränkande och därmed otillbörlig inkassoåtgärd.

text: I sin dom

text: NJA 1985 s. 143

text: drar Högsta Domstolen slutsatsen att skadeståndsansvaret enligt

text: 18 § inkassolagen

text: avses vara begränsat till ganska kvalificerade fall, främst allvarliga integritetskränkningar, samt att begreppet otillbörlig inkassoåtgärd i första hand kan antas ta sikte på metoder som till själva sin typ framstår som klandervärda. Däremot skulle det enligt domstolen inte i och för sig vara avgörande för skadeståndsskyldighet att den som driver in en fordran brister i erforderlig aktsamhet vid hantering av inkassorutinerna och därigenom förorsakar ekonomisk skada för gäldenären.

text: Genom sin anmodan av den 27 december 1995 att infria borgensansvar för lån vid äventyr att rättsliga åtgärder annars kommer att vidtas, får Banken anses ha vidtagit inkassoåtgärd gentemot V. I den ifrågavarande handlingen har V anmodats att betala hela skulden om 228 454 kr, trots att hon tecknat en till lägre belopp begränsad borgen såsom för egen skuld. Efter kontakt med banken har en ännu en handling tillställts V, vari hon anmodas att "betala hela borgenssumman". Den förstnämnda anmodan att infria borgensansvar för lån har enligt nämndens mening fått en mycket otillfredsställande och otydlig utformning i det att handlingen kunde vilseleda V beträffande hennes betalningsansvar och gav vid handen att hon skulle ha varit betalningsskyldig för hela skulden. I den senare anmodan att infria borgensansvar borde banken, till undvikande av alla missförstånd, ha angivit borgenssumman till dess faktiska belopp. Den sistnämnda handlingen kan således inte heller anses ha fått en tillfredsställande utformning. I ärendet är fråga om de ovan anförda bristerna skall anses innebära att banken har gjort sig skyldig till otillbörlig

text: inkassoåtgärd. Enligt nämndens mening har inte V förmått visa att de åtgärder som vidtagits av banken haft till syfte att vilseleda henne eller att åtgärderna annars skulle vara att anse som otillbörliga i

text: 18 § inkassolagens

text: mening. Banken har också, om än bristfälligt, sökt att rätta det första, felaktiga, inkassokravet. Nämnden finner således att V:s yrkande inte kan bifallas.


title: Fråga om vad som bör upptäckas vid okulär besiktning av fastighet. Även fråga om tillämpning av 36 § avtalslagen.

text: 36 § avtalslagen

text: . Avgörande 1996-11-01; 96-0334

text: I maj 1995 anlitade Ö, inför ett husköp, bolaget för en villabesiktning. I besiktningsprotokollet uppgavs att "inga sättnings- eller läckage/fuktskador kunde upptäckas". Efter besiktningen köpte Ö huset. När han flyttade in i huset i juli 1995 upptäckte han direkt att det fanns stora blåsor bakom färgen på ytterväggen i källaren nedanför en öppen trappa. Blåsorna var fyllda med ett grå-vitt pulver. Puts och färg hade släppt på en del ställen. En annan besiktningsman utförde en ny besiktning i oktober 1995 och konstaterade fuktskador i källarvåningen. Enligt denne besiktningsman krävdes det uppgrävning, ny dränering och grundtätning. Ö uppskattade kostnaderna för detta till 60 000 kr och yrkade skadestånd med det beloppet.

text: Bolaget invände bl.a. att bolaget hade utfört en normal okulärbesiktning och att bolaget vid denna besiktning inte hade kunnat iaktta några fuktskador i källaren. Bolaget gjorde vidare gällande att besiktningsmannen hade gjort det förbehållet att uppdragsgivaren var medveten om att fel eller brister enligt

text: jordabalkens

text: nomenklatur kunde föreligga varför ansvar för eventuella fel eller brister i besiktningsprotokollet kunde föreligga med hänvisning till detta utan att anspråk fick resas mot besiktningsmannen.

text: Nämndens bedömning:

text: Det framgår av utredningen att Ö och bolaget har ingått ett avtal om besiktning av en villafastighet. Bolaget utförde besiktningen i maj 1995 och uppgav i besiktningsprotokollet bl.a. att "Inga sättnings- eller läckage/fuktskador kunde upptäckas".

text: Ö har gjort gällande att han genast när han flyttade in i huset i juli 1995 upptäckte bl.a. putssläpp på väggarna i källarvåningen. En annan besiktningsman har i oktober 1995 konstaterat fuktskador i källarvåningen. Det fanns putssläpp på yttervägg i källarens trapphall, tvättstuga, pannrum och på korridorvägg vid ytterdörr mot utvändig källartrapp. I samtliga fall är skadorna, framhålls det, karakteristiska för att det finns fukt i väggarna. Vidare finns fuktanvisningar i golvmattan samt på vägg ovan sockeln vid en vägg i syrummet.

text: I utlåtandet sägs att orsaken till fuktskadorna är svåra att exakt ange. Troligen har det befintliga fuktskyddet på husets grundmurar nedsatt funktion pga ålder, eller så har det skadats genom mekanisk åverkan. Besiktningsförrättaren noterar att det kan antas att befintlig dränering inte har full effekt beroende på åldersförändringar. En bristfällig dränering får till följd att huset mer eller mindre blir stående i vatten. För att avhjälpa felet krävs att man gräver upp runt huset och förser det med ny dränering och grundtätning.

text: Bolaget har å sin sida gjort gällande bl.a. att den utförda besiktningen skedde i form av en okulärbesiktning, att man vid detta besiktningstillfälle inte kunde iaktta någon fuktskada i källaren och att bolaget inte har varit försumligt vid utförande av sitt uppdrag.

text: Av bolagets besiktningsprotokoll framgår att besiktningen är enbart okulärt utförd. Med en okulär besiktning (besiktning med blotta ögat) får förstås en besiktning av synliga ytor i samtliga tillgängliga utrymmen samt av fasader och mark. Tillgängliga ytor är sådana som kan nås genom öppningar, dörrar, inspektionsluckor och liknande och som är krypbara. Ingrepp, mätning, provtryckning och dylikt kan inte anses ingå i okulärbesiktningen.

text: Nämnden finner det emellertid övervägande sannolikt att det fanns sådana tecken på skador i källarvåningen i maj 1995 då besiktningen utfördes som borde ha väckt besiktningsmannens misstänksamhet. Eftersom dessa indikationer på fuktskador inte har noterats i besiktningsprotokollet och Ö inte heller uppmärksammats på dem på annat sätt måste besiktningstjänsten anses felaktig.

text: Av allmänna regler (

text: 18 kap 4 § handelsbalken

text: ) följer att den som åtar sig att utföra en tjänst av det slag som det är fråga om här är skyldig att ersätta uppdragsgivaren den skada som denne förorsakas genom fel eller försummelse.

text: Nu innehåller dock besiktningsprotokollet en friskrivningsklausul i fråga om resultatet av den utförda tjänsten.

text: Enligt besiktningsprotokollet kan således ansvar inte riktas mot besiktningsmannen för fel eller brist som inte har framkommit vid besiktningstillfället. Nämnden anser att ett sådant villkor måste anses oskäligt i ett konsumentförhållande och lämnar med stöd av

text: 36 § avtalslagen (1915:218)

text: bestämmelsen utan avseende. Vid sådant förhållande har Ö rätt att få ersättning för den skada som han har tillfogats. Ö har gjort gällande att skadans åtgärdande kommer att kosta honom ca 60 000 kr. Bolaget har inte ifrågasatt skäligheten i yrkat belopp.

text: Efter det att skadorna på fastigheten har åtgärdats kommer Ö att få en standardförbättring. Med hänsyn härtill anser nämnden det skäligt att Ö och bolaget delar på reparationskostnaderna. Bolaget bör därför ersätta Ö med 30 000 kr.


title: Skadeståndsskyldighet enligt skadeståndslagen har ansetts föreligga för sotningsdistrikt vars felskrivning i brandsyneprotokoll föranlett reparation av en felfri kakelugn.

text: Skadeståndsskyldighet enligt

text: skadeståndslagen

text: har ansetts föreligga för sotningsdistrikt vars felskrivning i brandsyneprotokoll föranlett reparation av en felfri kakelugn. Avgörande 1996-09-30; 96-0513

text: I april 1995 utförde sotningsdistriktet besiktning och provtryckning av två kakelugnar i P:s lägenhet. Enligt brandsyneprotokollet var kakelugnen i matsalen otät. P lät därför reparera kakelugnen, vilket kostade 16 875 kr. I samband med en ombesiktning i november 1995 kom det fram att uppgiften i brandsyneprotokollet var felaktig. Det var inte kakelugnen i matsalen, utan den i vardagsrummet, som var otät. P gjorde i nämnden gällande att reparationen varit onödig och krävde ersättning för reparationskostnaden.

text: Sotningsdistriktet bestred yrkandet och gjorde gällande bl.a. att reparationen hade ökat värdet på kakelugnen.

text: Nämndens bedömning:

text: I ärendet är det ostridigt att sotningsdistriktet vid besiktningen av eldstäder har förväxlat rumsnamnen hos P. Detta har medfört att en felfri kakelugn i besiktningsprotokollet har uppgetts vara otät. P har sedan låtit den felfria kakelugnen repareras för 16 875 kr. Reparationen måste anses ha varit onödig och utan värde för P.

text: I s.k. utomobligatoriska avtalsförhållanden tillämpas

text: skadeståndslagens

text: (SFS 1975:404) regler. Enligt

text: 2 kap 1 § skadeståndslagen

text: skall var och en som uppsåtligen eller av vårdslöshet vållar person- eller sakskada ersätta skadan, om inte annat följer av lagen. Det är den skadelidande som anses ha bevisbördan för att oaktsamhet föreligger. Enligt nämndens mening har P visat att sotningsdistriktet har varit oaktsamt.

text: Sotningsdistriktet, som inte har bestritt skäligheten av yrkat belopp, har redan tidigare erbjudit P ersättning med halva reparationskostnaden, 8 500 kr. Det har gjort gällande att reparationen har ökat värdet på den reparerade kakelugnen och att värdeökningen bör beaktas vid skadeståndets bestämmande.

text: Med hänsyn till bl.a. reparationens omfattning och utlåtandet från kakelugnsmakaren - där det framgår att kakelugnen vid omsättningen var i bra skick, tät mellan kakelplattorna och verkade vara bra i bakmuren, nyslammat i eldstaden - (se bilaga 8) samt den omständigheten att reparationen inte kan anses ha varit till nytta för P finner nämnden inte skäl föreligga för jämkning av yrkat belopp. P:s talan skall alltså bifallas.


title: Försäkringsbolags regressanspråk mot en försäkringstagare som varit vållande till en trafikolycka där en bil skadats. Fråga om värdering av den skadade bilen med tillämpning av 5 kap. 7 § skadeståndslagen (1972:207).

text: 5 kap. 7 § skadeståndslagen (1972:207)

text: . Avgörande 1997-02-11; 1996-0580

text: I mars 1995 körde T i berusat tillstånd på en parkerad bil. T:s bil var försäkrad i Försäkringsbolaget X och den påkörda bilen var försäkrad i Försäkringsbolaget Y. Försäkringsbolaget X ersatte sedermera Försäkringsbolaget Y med 32 603 kr. T, som ansåg att Försäkringsbolaget Y övervärderat bilen och att hans eget försäkringsbolag felaktigt godkänt värderingen, yrkade hos nämnden nedsättning av det belopp han regressvis krävts på, 32 603 kr. Till stöd för sin talan uppgav han dels att han, på grund av att bilen skrotats ett par dagar efter olyckan, betagits möjligheten att själv låta göra en värdering/opartisk besiktning, dels att delar från bilen plockats bort av bilens ägare och av bilskrotningsfirman. T gjorde gällande att bilens värde enligt bilbranschens cirkaprislistor för begagnade bilar uppgick till 25 000 kr och att värdet på de delar som ägaren av den förstörda bilen respektive skrotningsfirman tillgodogjort sig uppgick till 19 500 kr.

text: Försäkringsbolagen bestred yrkandet och anförde bl.a. att värdet på en bil av samma modell och ålder enligt en marknadsundersökning på orten uppgick till mellan 30 000 och 37 000 kr och att den aktuella bilen var i mycket gott skick. Försäkringsbolaget Y ansåg att ägaren till den förstörda bilen var berättigad till ersättning med 37 000 kr. Eftersom bilägaren fick behålla de aluminiumfälgar (varav två skadats vid olyckan) som bilen var extrautrustad med utbetalades dock 35 000 kr. Vid beräkningen av storleken på det belopp T krävdes på debiterades även kostnader för bl.a. bärgning och besiktning medan avdrag gjordes för skrotningpremie och bilens restvärde.

text: Nämnden gjorde följande bedömning:

text: Försäkringsbolaget X:s anspråk på ersättning av T utgör ett regresskrav. Att regress utövas innebär att det anspråk på skadestånd som har reglerats genom en försäkring förs vidare till den som har vållat skadan. Storleken på den ersättning som den som orsakat skadan skall utge bestäms av skadeståndsrättsliga principer.

text: Grunden för regressanspråket i detta fall är T:s skadeståndsskyldighet mot ägaren av den numera skrotade bilen (Volvo 245 DL av 1983 års modell).

text: Enligt

text: 5 kap. 7 § skadeståndslagen (1972:207)

text: skall skadestånd med anledning av sakskada lämnas för sakens värde. Som underlag för bedömningen av bilens värde vid skadetillfället bör i detta fall enligt nämndens mening läggas det lägsta värdet som har framkommit vid den av försäkringsbolaget utförda marknadsundersökningen inom orten, dvs. 30 000 kr.

text: Av utredningen i ärendet framgår att bilen skrotades efter två dagar. Härigenom har T betagits möjligheten dels att ta hand om delar från bilen, dels att förebringa utred-ning/bevisning i värderingsfrågan. Enligt nämndens mening bör restvärdet (värdet av kvar-varande delar) tas upp till ett högre belopp än vad bolagen har gjort.

text: Med utgångspunkt i vad som har anförts finner nämnden skäligt att rekommendera bolagen att nedsätta kravet mot T till 25 000 kr.


text: Resebyrå har som agent bokat hotellrum för resenärs räkning och har därför i förhållande till denne ansetts ha att svara för den brist i form av att resenären fått betala mer än bokat pris för rummet. Avgörande 1996-06-10; 96-0659

text: B bokade i maj 1995 en flygresa och hotellviselse i London som skulle ske den 19 - 25 september 1995. Förutsättningen för resan var att de fick "jackpot-pris" på flygbiljetten och s.k. senior kampanj pris på hotellrummet, dvs. 70 procents rabatt, vilket motsvarar anmälarens ålder.

text: På hotellet nämndes inget om ändrade prisuppgifter förrän vid avresan. Då avkrävdes resenärerna fullt pris och tillägg för frukost. Under våren 1995 hade frukost ingått i priset men detta hade ändrats. Resenärerna ifrågasatte hur de skulle kunna känna till denna ändring; inget sades om detta när de checkade in.

text: Resenärerna krävdes på 1 351,40 pund vid utcheckningen men ansåg att de inte skulle betala mer än 359,55 pund och 31,40 pund för telefonkostnader. Eftersom de inte kom överens med hotellet undertecknade B en handling enligt vilken hotellet skulle ha rätt att debitera hans kreditkort för hotellvistelsen om tvisten inte hade lösts inom 15 dagar. Trots detta visade det sig att hotellet debiterade hans kreditkort redan dagen efter avresan med ett belopp som motsvarar 1 378,40 pund.

text: B yrkade ersättning med 11 304,98 kr, varav 10 486,72 kr avsåg för mycket debiterad hotellkostnad, 18,26 kr avsåg övertrasseringsränta, 50 kr avsåg påminnelseavgift, 250 kr avsåg diverse telefon- och portokostnader och 500 kr avsåg advokatarvode. Dessutom yrkade han ränta.

text: Resebyrån bestred Bs yrkande men ansåg att han hade rätt att få den begärda ersättningen från hotellet. När bokningen på hotellet gjordes noterades i datorn "Senior rate 70 years old". Att denna notering fanns med bekräftas av hotellet. I sitt förklaringsfax påstår hotellet att dessa rum var slut och de försökte därför kontaka resebyrån. Under fyra månader gjorde man inga försök från hotellets sida att kontakta resebyrån. Ingenting har framkommit som tyder på att bokningen inte skulle ha varit i sin ordning.

text: Hotellet bestred yrkandet. Någon möjlighet att boka rum med Senior rate fanns inte vid bokningstillfället. Resebyrån försökte boka ett sådant rum men det var inte möjligt. Bokningen avsåg därför ett fullprisrum. Resebyrån svarade inte på telefon när hotellet ringde.

text: Nämndens bedömning:

text: Av utredningen framgår att den bokning beträffande hotellrum som B har gjort och som har bekräftats av resebyrån, avsåg ett rum till det s.k. seniorpriset. B har inte tillhandahållits rummet till det sålunda bokade priset. Han bör därför ha rätt att återfå skillnaden mellan detta pris och det pris som han fick betala jämte s.k. avkastningsränta (dvs. diskontot med tillägg av två procentenheter) från debiteringsdagen till dess återbetalning sker. Han bör vidare ha rätt till ersättning för sina extrakostnader i anledning av det inträffade. Däremot kan någon ersättning för ombudsarvode inte utgå för handläggningen i nämnden.

text: Det är ostridigt att resebyrån som agent bokat hotellet för Bs räkning. Det är därför resebyrån som i förhållande till B har att svara för en brist av detta slag och som bör utge ersättningen till honom.

text: Nämnden vill dock samtidigt påpeka att det inträffade synes ha sin grund i att hotellet inte gjort vad som får anses rimligt för att upplysa resebyrån om att den önskade bokningen inte kunde göras. Hotellet har snarast gett resebyrån intrycket att bokningen var i sin ordning. Vidare finner nämnden det anmärkningsvärt att hotellet inte ens upplyste B om förhållandet när denne checkade in på hotellet.


title: Fråga om prisavdrag när resenärer försenats p.g.a. snöoväder och gått miste om en teaterföreställning de hade biljetter till (15 § paketreselagen).

text: 15 § paketreselagen

text: ). Avgörande 1996-05-20; 96-0660

text: L och fyra medresenärer hade köpt en bussresa till Stockholm under tiden den 17 - 19 november 1995. I arrangemanget ingick bussresa, inkvartering med frukost och en teaterföreställning. Priset var 1 415 kr per person inklusive teaterföreställning. Teaterföreställningens pris angavs på deltagarbeviset till 365 kr per person. På avresedagens morgon var det snöoväder. All flyg- och järnvägstrafik ställdes in i västra Sverige. Arrangören genomförde dock resan. På grund av ovädret kom bussen kraftigt försenad till Stockholm. Resenärerna gick därmed miste om teaterföreställningen. Researrangören försökte skaffa biljetter till nästa dags föreställning men det gick inte. L ansåg att researrangören bättre borde ha undersökt vägförhållande innan resan påbörjades. L yrkade återbetalning av hela resans pris.

text: Researrangören bestred yrkandet och invände att när resan påbörjades var det inte problem med väglaget. Det gick inte att få biljetter till nästa dags föreställning. Teatrarna återlöser inte biljetter som ej har använts. Researrangören har samma villkor gentemot sina resenärer. Researrangören hänvisade till villkoren för paketresor punkt 6.2 enligt vilken resenären inte har rätt till skadestånd om arrangören visar att felet beror på ett hinder utanför arrangörens kontroll som denne inte skäligen kunde förväntas ha räknat med när avtalet ingicks och vars följder arrangören inte heller skäligen kunde ha undvikit eller övervunnit.

text: Nämndens bedömning:

text: Enligt

text: 2 § lagen (1992:1672)

text: om paketresor avses med paketresa ett arrangemang som har utformats innan avtal träffas och som består av transport och inkvartering eller någon av dessa tjänster i kombination med någon turisttjänst som utgör en inte oväsentlig del av arrangemanget och som inte är direkt knuten till transport eller inkvartering. Vidare skall en paketresa säljas och marknadsföras för ett gemensamt pris eller för skilda priser som är knutna till varandra. Nämnden finner att den aktuella resan med hänsyn till hur den marknadsförts är en paketresa där teaterbiljetter ingår i arrangemanget.

text: Enligt

text: 15 § tredje stycket paketreselagen

text: har en resenär, om det är skäligt, rätt till prisavdrag eller skadestånd om efter avresan en väsentlig del av de avtalade tjänsterna inte kan tillhandahållas.

text: Som exempel på vad som är "en väsentlig del av de avtalade tjänsterna" anges i förarbetena till lagen, att en enda central tjänst - såsom en konsert vid en musikresa - kan vara en väsentlig del av vad som avtalats (

text: prop. 1992/93:95 s. 91

text: f).

text: I lagens förarbeten anges vidare att i de flesta fall det får anses skäligt att resenären erhåller ett prisavdrag men ett undantag kan emellertid vara om resenären själv i betydande mån är skuld till det som inträffat. Däremot skall skadestånd inte utgå när bristen i arrangemanget inte alls kan tillskrivas arrangören eller någon som han svarar för (a.a. s.90).

text: Den försenade ankomsten till Stockholm har berott på väderhinder och resenärerna har på grund

text: av förseningen gått miste om den teaterföreställning de hade biljetter till. Eftersom teaterbiljetterna enligt nämndens mening har utgjort en del av paketresan och det inte heller framkommit annat måste det anses som skäligt att L och hans medresenärer får ett prisavdrag.

text: I den ovan nämnda propositionen sägs, att prisavdrag torde få bestämmas enligt vanliga principer för prisavdrag vid kontraktsbrott, varvid en jämförelse får göras mellan å ena sidan vad som faktiskt tillhandahölls och å andra sidan vad resenären skulle ha fått ut enligt avtalet (s.90). På grund härav och eftersom resan i övrigt har genomförts som planerat, kan enligt nämndens mening ersättning inte utgå med mer än vad som motsvarar priset för teaterbiljetterna. -------- Två ledamöter reserverade sig mot beslutet enligt följande. L med sällskap har deltagit i en bussresa till Stockholm. Resan marknadsfördes som "Teaterweekend Stockholm 2 & 3 dagar". I resans pris ingår resa med modern turistbuss, del i dubbelrum med dusch/wc, frukostbuffé samt guidad stadsrundtur med lokalguide. I marknadsföringsmaterialet erbjuds olika alternativ till teaterföreställning. Vidare anges att "Biljett till teater eller show tillkommer, på krogshow är det obligatorisk mat. Biljettpriserna varierar från 320:- upp till 450:- beroende på vad du vill se. Hör dig för vid bokningen."

text: Enligt

text: 15 § tredje stycket paketreselagen

text: har en resenär, om det är skäligt, rätt till prisavdrag och skadestånd om, efter avresan, en väsentlig del av de avtalade tjänsterna inte kan tillhandahållas.

text: Vi anser att resan har marknadsförts som en teaterresa. Resenärerna gick miste om den teaterföreställning de bokat biljetter till. Detta har inneburit en sådan brist i arrangemanget som bör berättiga till prisavdrag. För L med sällskap bör ett prisavdrag motsvarande halva resans pris, 525 kr per person återbetalas, förutom teaterbiljetten.


text: Fråga om lösöre i uthus omfattades av försäkring; marknadsföringen av försäkring har ansetts vara vilseledande genom att vara ofullständig och svårbegriplig. Avgörande 1996-06-06; 96-0724

text: B avsåg att genom P:s förmedling teckna försäkring för en villa utan lösöre och för två uthus med lösöre. Försäkringsgivare var Försäkringsbolaget. Vid ett inbrott i ett av uthusen tillgreps lösöre. Försäkringsbolaget avböjde att ersätta det stulna lösöret. B anmälde ärendet till nämnden och yrkade att Försäkringsbolaget skulle utge ersättning för det stulna lösöret.

text: Försäkringsbolaget, som bestred yrkandet, anförde att lösöret inte omfattades av försäkringen.

text: Nämndens bedömning.

text: Det är ostridigt att B besökte ett P:s kontor och tillsammans med en tjänsteman diskuterade sitt försäkringsbehov. Tjänstemannen har intygat att B önskade teckna försäkring för bl.a. en villa utan lösöre och två uthus med inventarier. Tjänstemannen har också uppgett att han och B ringde ett i broschyren angivet telefonnummer för att få ytterligare information om hur försäkringen skulle läggas upp. Efter ett tag började försäkringstiden att löpa.

text: I augusti 1995 tillgreps inventarier från ett av de två försäkrade uthusen. Bolaget har vägrat att ersätta den stulna egendomen med motivering att villaförsäkringen endast omfattar skador på byggnader och två uthus samt att B har saknat skydd för lösöre.

text: Det framgår av X:s informationsfolder att "X:s försäkringsprodukter är resultatet av ett samarbete mellan P och Försäkringsbolaget. Vi erbjuder enkla och prisvärda försäkringar som du lätt kan köpa på P. Försäkringsbolaget är försäkringsgivare."

text: Nämnden anser, dels på grund av den ovan citerade informationen och dels på grund av det sätt som tjänstemannen har uppträtt mot B, att tjänstemannen får, som ombud för försäkringsgivaren, anses ha träffat ett försäkringsavtal med B. Utredningen ger också stöd åt B:s påstående att försäkringsavtalet fått det innehåll och av den omfattning som B har gjort gällande. Försäkringsavtalet har bindande verkan för försäkringsgivaren. Detta betyder att inventarierna i uthusen får anses ha varit försäkrade och därför skall omfattas av försäkringen.

text: Vad gäller marknadsföring av den aktuella försäkringen vill nämnden påpeka följande.

text: I foldern uppges bl.a. följande under rubriken Villaförsäkring "Med X Villaförsäkring har du en bastrygghet om olyckan skulle vara framme", "Bastryggheten omfattar 3 delar: egendomsskydd, ansvarsskydd, rättsskydd". Under rubriken Bastrygghet uppges vidare att "Egendomsskyddet innebär att din villa är försäkrad mot de mest förekommande skadorna t.ex. stöld." Längre fram i broschyren uppges dock att "Med X Hemförsäkring kan du även skydda dina ägodelar. Som komplement till din X Villaförsäkring kan vi erbjuda dig en lika prisvärd X Hemförsäkring som försäkrar alla dina ägodelar, dvs möbler, mattor, tavlor, TV, smycken, stereo, kläder etc."

text: Av villkorsinformation framgår bl.a. att "Egendomsskydd gäller för de byggnader som anges i

text: försäkringsbeskedet...Du får ersättning vid stöld..."

text: Enligt nämndens mening kan läsaren lätt bibringas den uppfattningen att också lösöret omfattas av egendomsskyddet i villaförsäkringen eftersom det i flera sammanhang framhävs att ersättning lämnas vid stöld. Informationen som har lämnats i marknadsföringen får därför anses vilseledande genom att vara ofullständig och svårbegriplig. När fråga är om en ny produkt på marknaden anser nämnden att man kan ställa höga krav på att tydlig information lämnas om dess innehåll, speciellt när produkten, som i detta fall, markant skiljer sig från de produkter som redan existerar på marknaden.

text: Med hänvisning till det ovan skall alltså B:s talan bifallas.


text: Fråga om konsuments skadeståndsskyldighet vid avbeställning eller avbrytande av kurs; vid bedömningen av ersättningens storlek skall hänsyn tas till omständigheterna i det enskilda fallet Avgörande 1996-10-22; 96-0966

text: P anmälde sig i december 1995 till en kurs anordnad av ett företag i Stockholm. Kursavgiften var 17 500 kr. Sedan han fått veta att en motsvarande kurs skulle komma att anordnas på hans hemort, avbeställde han kursen. Det var då bara några dagar kvar tills kursen skulle börja. Han yrkade att nämnden skulle fastställa hans rätt att avbeställa kursen, mot att han betalade 10 procent av kursavgiften i ersättning för skolans omkostnader.

text: Arrangören bestred yrkandet och anförde bl.a. att en långsiktig planering var en förutsättning för dess verksamhet och att en uppsägning fick stora konsekvenser för arrangören.

text: Nämnden gjorde följande bedömning:

text: Såsom nämnden funnit i flera liknande ärenden tidigare bör konsumenten tillerkännas en generell rätt att avbeställa eller avbryta en kurs mot att näringsidkaren ges rätt att få skälig ersättning för sina kostnader för administration och annat i anledning av deltagarens anmälan och faktiska utnyttjande av kursen (Jfr

text: och

text: 41 §§

text: konsumentköplagen

text: och

text: 42 § konsumenttjänstlagen

text: ). Av arrangören uppställt villkor att kursanmälan skall vara bindande på så sätt att hela eller viss angiven del av kursavgiften trots avbeställning alltid skall tillfalla näringsidkaren har således lämnats utan avseende. Det kan noteras att varken konsumentköplag eller konsumenttjänstlag formellt sett är tillämpliga när det gäller köp av kurser eller annan utbildning. De regler som finns i nämnda lagar bör dock anses analogivis tillämpliga även för sådan verksamhet.

text: Enligt den praxis nämnden utvecklat har näringsidkaren rätt till full ersättning för den del av kursen som redan har utnyttjats när avbeställning sker samt därutöver, såvida han inte visar att kostnaden är större, en ersättning om tio procent av den del av kursavgiften som kan hänföras till kvarstående del av kursen. Nämnden vill emellertid nu ifrågasätta om inte denna praxis blivit väl schabloniserad. Det kan i många fall finnas skäl att -beroende på omständigheterna i det enskilda fallet - göra en mer nyanserad bedömning.

text: Vad som bör vägas in kan exempelvis vara hur individualiserad kursen är, hur stort antalet deltagare är, vid vilken tidpunkt avbeställning sker, möjligheten för den som anmäler sig att i förväg kunna överblicka och bedöma kursen, kursavgiftens storlek samt arrangörens möjlighet att sätta in annan på den lediga platsen osv. Vidare kan sägas att kursarrangören rimligen, som en affärsrisk, bör räkna med att någon eller några deltagare i varje kurs kan komma att vilja avbryta denna.

text: I förevarande ärende kan konstateras att P inte alls tagit del av kursen. Avbeställningen har emellertid skett endast några dagar innan kursen skulle starta. Kursavgiften har varit förhållandevis hög, 17 500 kr för aktuellt kursavsnitt. Enligt skolans anmälningsvillkor erhåller ett antal elever reservplats. Detta villkor torde ha tillkommit för att skolan vid ett avhopp innan kursstart skall ha möjlighet att låta annan elev delta i utbildningen. Sammantaget finner

text: nämnden att P:s yrkande bör bifallas på så sätt att han anses ha haft rätt att avbeställa kursen mot att han ersätter skolan med skäliga ansedda 4 375 kr.


title: Fråga om reklamationsfristens beräkning när omleverans skett av en felaktig vara (23 § konsumentköplagen).

text: 23 § konsumentköplagen

text: ). Avgörande 1996-07-01; 96-0976

text: S köpte en tvättmaskin i juli 1992 för 5 490 kr. I november 1993 smälte ytterplasten på luckan på grund av överhettning. S fick därför en ny tvättmaskin. I maj 1995 uppstod samma fel på den nya tvättmaskinen. S yrkade hävning av köpet.

text: Bolaget bestred yrkandet och anförde att garantitiden, som enligt bolaget började löpa vid inköpet av den första maskinen, gått ut.

text: NÄMNDENS BEDÖMNING

text: Enligt

text: 23 § konsumentköplagen (1990:932)

text: skall en köpare reklamera felet inom två år från det att han tagit emot varan om inte annat följer av en garanti eller liknande utfästelse. Enligt lagens förarbeten (se proposition 1989/90 s. 123) bör den tvååriga reklamationsfristen ges en analog tillämpning på så sätt att anmärkningar kan göras inom två år från avhjälpandet eller omleveransen, dock under förutsättning att den utbytta eller reparerade varan har samma fel som den ursprungliga varan.

text: Av den nu föreliggande utredningen framgår att både den gamla maskinen och utbytesmaskinen drabbades av överhettning. Med hänsyn härtill finner nämnden att den tvååriga reklamationsfristen äger tillämpning även på utbytesmaskinen. Nämnden anser att det uppkomna felet är väsentligt vilket berättigar S till att häva köpet. I ärendet har dock framkommit att S har använt maskinen i närmare tre år utan några längre avbrott. Vid en återgång av köpet är S därför skyldig att betala för den nytta S har haft av maskinen. Med hänsyn till vad en dylik maskins normala livslängd är, anser nämnden att nyttoavdraget skäligen bör bestämmas till 2 700 kr.


title: Fråga om tidpunkten för övergången av risken för varan på köparen (8 § konsumentköplagen). Även fråga om utomobligatoriskt skadestånd.

text: 8 § konsumentköplagen

text: ). Även fråga om utomobligatoriskt skadestånd. Avgörande 1996-11-07; 96-1098

text: På hösten 1995 köpte R ett kök av säljaren V som i sin tur beställde köket av tillverkaren S. S gav bilspeditören B i uppdrag att leverera köket till R. Vid leveransen lossade R:s bror köket med hjälp av en traktor med lastgafflar. Pallen med köksinredningen välte och 15 köksskåp skadades. R krävde i nämnden ersättning för de förstörda skåpen med 8 516 kr.

text: Säljaren V bestred bifall till yrkandet och anförde bl.a. att bolaget vare sig hade lastat, levererat eller lossat varorna.

text: Tillverkaren S bestred yrkandet och menade att vare sig bolaget eller bilspeditören kunde hållas ansvariga för det inträffade eftersom godsmottagaren själv hade lossat lasten. S gjorde också gällande att bolaget inte hade sålt varan direkt till R.

text: Nämndens bedömning:

text: I ärendet är följande att anse som utrett. R har köpt ett kök av V. Detta företag har i sin tur köpt köket av S, som gett B i uppdrag att leverera till R. - I samband med leveransen togs godset emot av R:s bror. Denne lossade godset från B:s lastbil med hjälp av en R tillhörig traktor med lastgafflar. Sedan pallen med godset lämnat lastbilen, välte pallen. Härvid skadades 15 köksskåp.

text: Nämnden konstaterar att, såvitt utredningen ger vid handen, köpavtal har träffats mellan R och V; däremot föreligger inte något avtalsförhållande mellan R och S eller mellan R och B. Ärendet skall därför bedömas med utgångspunkt från gällande köprättsliga regler i relationen mellan R och V.

text: Enligt

text: 8 § första

text: och

text: andra stycket

text: konsumentköplagen (1990:932)

text: gäller följande. Om köparen bär risken för varan är han skyldig att betala varan även om den har förstörts, kommit bort, försämrats eller minskat genom en händelse som inte beror på säljaren. Risken för varan går över på köparen när varan avlämnas.

text: Utredningen ger inte vid handen att - som R hävdat i ärendet - föraren av B:s lastbil haft skäl att ingripa vid lossningstillfället. Vid denna bedömning hade risken för varan gått över på R, sedan dennes bror påbörjat lossningen därav. V kan därför inte hållas ansvarig för att varan skadats.

text: Någon grund för att B - utanför avtalsförhållande - skulle bära ansvar för det inträffade finner nämnden heller inte föreligga.

text: R:s talan skall således inte bifallas.


title: Fråga om ersättning ur tunnelbaneföretags försäkring; skadeståndsskyldighet enligt järnvägstrafiklagen har ansetts föreligga när en person skadats vid häftig inbromsning.

text: järnvägstrafiklagen

text: har ansetts föreligga när en person skadats vid häftig inbromsning. Avgörande 1996-11-01; 96-1302

text: Vid avstigning av ett tunnelbanetåg kom S att snubbla på K:s barnvagn som, till följd av en häftig inbromsning hos tåget, hade vält omkull. Vid fallet ådrog sig S kropps- och sakskador. S yrkade att antingen K:s försäkringsbolag eller tunnelbaneföretagets försäkringsbolag skulle utge ersättning för skadorna.

text: K:s försäkringsbolag bestred yrkandet och anförde att K inte handlat försumligt.

text: Tunnelbaneföretagets försäkringsbolag bestred yrkandet och anförde att någon skadeståndsskyldighet enligt

text: järnvägstrafiklagen

text: inte åvilade tunnelbaneföretaget samt att

text: skadeståndslagen

text: inte var tillämplig eftersom tunnelbaneföretaget inte varit försumligt.

text: Nämndens bedömning:

text: För att S skall ha rätt till ersättning för sin skada ur K:s hemförsäkring krävs att skadan har uppstått genom K:s försumlighet. Vid en bedömning av skadehändelsen kan nämnden inte finna att någon sådan försumlighet legat K till last. Ersättning ur K:s hemförsäkring kan då inte komma i fråga. S:s yrkande mot K:s försäkringsbolag skall därför lämnas utan bifall.

text: Vad därefter gäller S:s yrkande mot tunnelbaneföretagets försäkringsbolag gör nämnden följande bedömning.

text: Enligt

text: 2 kap 1 § järnvägstrafiklagen (1985:192)

text: skall järnvägen, i fall då resande till följd av järnvägsdriften skadas medan han uppehåller sig i eller stiger på eller av ett järnvägsfordon, ersätta skadan. Järnvägen är dock fri från ansvarighet om skadan har orsakats av omständigheter som inte kan hänföras till själva järnvägsdriften och som järnvägen inte hade kunnat undgå eller förebygga följderna av, även om den hade vidtagit alla åtgärder som rimligen hade kunnat krävas av den.

text: Av förarbetena till

text: järnvägstrafiklagen

text: framgår att inte bara effekterna av tågets rörelser skall uppfattas som händelse som kan hänföras till järnvägsdriften. Också verkningarna av den trängsel och brådska hos passagerarna som ofta är ett oundvikligt inslag i tågtrafiken skall ses som en sådan händelse. En resande som faller och skadar sig sedan han i brådskan trampat fel eller blivit knuffad i trängseln torde, anförs det, få anses ha ådragit sig sina skador till följd av järnvägsdriften (se

text: prop. 1983/84: 117 s. 120

text: med hänvisning till

text: prop. 1975/76:7 s. 60

text: S snubblade på en barnvagn som hade fallit omkull till följd av att tåget gjorde en häftig inbromsning. Olyckan inträffade då S uppehöll sig i vagnen och var i färd med att stiga av den. Den skada som S drabbades av måste anses hänförlig till själva järnvägsdriften. Tunnelbaneföretaget är mot bakgrund av vad som har sagts ansvarigt för de person- och sakskador som S har drabbats av. Tunnelbaneföretagets försäkringsbolag skall därför i egenskap av försäkringsgivare utge ersättning till S för samtliga hennes skador med anledning av olyckan.


title: Tillämpning av lagen (1989:567) om ändrade betalningsvillkor för vissa statliga bostadslån m.m. Fråga om ändring av räntesats och räntebindningstid samt rätten att ta ut ränteskillnadsersättning vid förtidsåterbetalning av statligt bostadslån (jmf. ref 6 i ARN:s årsbok 1994/95).

text: Tillämpning av lagen (

text: ) om ändrade betalningsvillkor för vissa statliga bostadslån m.m. Fråga om ändring av räntesats och räntebindningstid samt rätten att ta ut ränteskillnadsersättning vid förtidsåterbetalning av statligt bostadslån (jmf. ref 6 i ARN:s årsbok 1994/95). Avgörande 1996-07-26; 96-1393

text: B beviljades 1987 ett statligt bostadslån på 145 000 kr genom länsbostadsnämnden/Boverket. Lånet löpte på 30 år. Enligt B:s uppfattning träffades ingen särskild överenskommelse om bindningstid för räntan. Enligt villkoren hade låntagaren rätt att när som helst betala in hela lånet eller del av detta. När B i början av år 1996 kontaktade bolaget, som numera svarar för lånet, fick han veta att bolaget hade bundit räntan fram till år 1999. Detta hade gjorts utan att han informerats om saken. För att få lösa krediten skulle han bli tvungen att betala en ränteskillnadsersättning på över 9 000 kr. Han yrkade att få lösa lånet utan kostnad.

text: Bolaget bestred yrkandet. Gällande räntevillkor har stöd i avtalet. Vidare har bolaget rätt, och även skyldighet, enligt lag att kräva ränteskillnadsersättning om det allmänna ränteläget kräver detta.

text: NÄMNDENS BEDÖMNING

text: De frågor som nämnden har att ta ställning till i detta ärende är huruvida bolaget har rätt att dels ändra räntesats och ränte-bindningstid och dels ta ut ränteskillnadsersättning vid förtidsåterbetalning.

text: I låneförbindelsen anges amorteringstiden till 30 år. Enligt låneförbindelsens betalningsvillkor bestäms räntesatsen för bostadslån med utgångspunkt från räntesatsen för obligationslån på den allmänna lånemarknaden, med ett tillägg av högst 0,25 %. Räntan är bunden under viss tid. Av betalningsvillkoren framgår vidare att meddelande om den bundna räntesatsen och bindningstiden kommer att tillställas låntagaren i anslutning till lånets utbetalning.

text: Den ovan nämnda bestämmelsen ger bolaget rätt att ändra både räntesats och räntebindningsperiod under lånets löptid. Förut- sättningarna för räntebestämningen framgår av bestämmelsen och den kan inte anses vara oskälig i sig. Av bolagets obestridda uppgifter framgår dessutom att besked om den bundna räntesatsen och räntebindningstiden har sänts till låntagaren dels i an- slutning till lånets utbetalning och dels i samband med den senaste räntejusteringen den 1 januari 1993.

text: När det sedan gäller frågan om bolagets rätt till ränteskillnads-ersättning vid förtidslösen av lånet kan nämnden konstatera att det av låneförbindelsens betalningsvillkor framgår att låntagaren när som helst får betala in hela lånet eller del av detta samt att det inte finns någon bestämmelse som berättigar långivaren att ta ut ränteskillnadsersättning. Avtalet berättigar alltså inte bolaget till ersättning för ränteskillnad.

text: Enligt den ändring (SFS 1991:1037) i lagen (

text: ) om ändrade betalningsvillkor för vissa statliga bostadslån m.m., som trädde i kraft den 1 januari 1992, har bolaget emellertid enligt

text: 3 §

text: jäm- förd med

text: 1 a §

text: sedan den 1 januari 1992 rätt att ta ut ersättning för ränteskillnad vid förtida

text: inlösen även för krediter, som bolaget har utbetalat före den 1 juli 1988.

text: Tillåtligheten av en sådan tillbakaverkande lagstiftning har ifrågasatts (se

text: prop. 1988/89:89

text: och 1990/91:193). Såsom lagrådet anförde i yttrande över regeringens förslag till den aktuella lagändringen (se

text: prop. 1990/91:193

text: , bilaga 2) brukar enligt kon-stitutionell praxis iakttas som grundprincip att ny lagstiftning inte skall rubba bestånde avtals innehåll, om inte särskilda skäl föranleder avsteg från denna grundprincip. I förevarande fall var det fråga om ett led i en omläggning av systemet för bostadsfinansieringen, som medförde att kopplingen mellan räntesubventionerna och bolagets lån upphörde. Det ekonomiska hinder mot förtidsinlösen eller förtidsamortering av lånet, som den samtidiga förlusten av räntesubventionen dittills inneburit, försvann därigenom. I ett läge med sjunkande låneräntor kunde alltså efter en omläggning en sådan förtidsbetalning bli intressant för låntagare hos bolaget med äldre lån, i motsats till vad som gällde för övriga låntagare hos bolaget och andra hypoteksinstitut, vilka var bundna av lånevillkor om ränteskill-nadsersättning vid förtidsåterbetalning. Situationen medförde en finansiell risk för bolaget och systemet för bostadsfinansiering. Mot denna bakgrund ansåg lagrådet att den då föreslagna regeln inte kunde betraktas som en försämring i de berörda låntagarnas dåvarande läge samt att åtgärden var en nödvändig detalj i omläggningen av bostadsfinansieringen. Lagrådet ansåg att det föreslagna avsteget från huvudregeln därför borde godtas.

text: Nämnden kan med stöd av det anförda konstatera att bestämmelsen i

text: 3 § lagen (1989:567)

text: om ändrade betalningsvillkor för vissa statliga bostadslån m.m. är tillämplig på det aktuella lånet, vilket har betalats ut den 2 juli 1987. Att lånet har betalats ut av Länsbostadsnämnden i Luleå och inte direkt av bolaget föranleder ingen annan bedömning. Skälen härtill är att det är fråga om ett sådant statligt bostadslån som är finansierat av bolaget och endast handlagt av Länsbostadsnämnden i enlighet med regler som gällde vid utbetalningstidpunkten. Enligt nämndens mening tyder vissa uttalanden i förarbetena till ovan nämnda ändring i 3 § (se

text: prop. 1990/91:193

text: ) på att de bostadslån som avsågs var sådana som är finansierade av bolaget. Denna uppfattning har därefter bekräf- tats i senare gjorda uttalanden (se

text: prop. 1994/95:219

text: I sammanhanget vill nämnden erinra om att ytterligare ändringar har vidtagits i lagen (

text: ) om ändrade betalningsvillkor för vissa statliga bostadslån m.m. Genom dessa ändringar (SFS 1995: 905), som trädde i kraft den 1 juli 1995, har långivares rätt till ränteskillnadsersättning utvidgats till att omfatta samt- liga statligt beslutade bostadslån. Ändringarna innebar dessutom principerna för beräkning av ränteskillnadsersättningens storlek enligt

text: 3 § nämnda lag

text: i fråga om konsumentkrediter skall göras i enlighet med

text: 24 § konsumentkreditlagen (1992:830)

text: Sammanfattningsvis finner nämnden sålunda att bolaget har rätt att ta ut ränteskillnadsersättning för det aktuella lånet i den utsträckning som

text: 24 § konsumentkreditlagen

text: medger. Vid angivna förhållanden kan B:s talan inte bifallas.


title: Fråga om försäkringsgivares ansvarsfrihet när försäkringstagare lämnat oriktiga uppgifter om sitt hälsotillstånd (6 § första stycket försäkringsavtalslagen). Även fråga om preskription av försäkringsgivarens ansvarsfrihet i sådant fall (8 § försäkringsavtalslagen).

text: 8 § försäkringsavtalslagen

text: ). Avgörande 1997-02-20; 1996-1992

text: Makarna G:s son tecknade i november 1993 en grupplivförsäkring hos Försäkringsbolaget. Sonen avled i mars 1995. Dödsorsaken var akut cirkulationssvikt till följd av hjärtinfarkt. Vid tecknandet av försäkringen led sonen av diabetes och endogen depression. I hälsodeklarationen uppgav sig sonen vara fullt arbetsför samt att han varken behandlades eller kontrollerades regelbundet för sjukdom, skada eller handikapp eller under de senaste tre åren varit sjukskriven i mer än en månad i följd.

text: Makarna G yrkade att Försäkringsbolaget skulle utge ersättning i form av dödsfallskapital ur försäkringen.

text: Försäkringsbolaget bestred yrkandet och anförde att bolaget inte var ansvarigt eftersom försäkringstagaren lämnat oriktiga uppgifter om sitt hälsotillstånd och Försäkringsbolaget, om det känt till de rätta förhållandena, inte hade låtit makarnas G:s son teckna någon försäkring.

text: Nämnden gjorde följande bedömning:

text: Av

text: 6 § första stycket lagen (1927:77)

text: om försäkringsavtal (

text: försäkringsavtalslagen

text: ) framgår att en försäkringsgivare är fri från ansvar om försäkringstagaren vid avtalets ingående i ond tro har lämnat en oriktig uppgift till försäkringsgivaren. En ytterligare förutsättning är att det kan antas att försäkringsgivaren, om han hade haft kännedom om det rätta förhållandet, inte skulle ha meddelat försäkring. Om det däremot kan antas att försäkringstagaren varken insåg eller borde ha insett att uppgiften var oriktig (dvs. han var i god tro), är oriktigheten enligt

text: 5 §

text: utan betydelse för försäkringsgivarens ansvarighet.

text: I ärendet är det fråga om ersättning i form av dödsfallskapital kan utgå ur försäkringen. Försäkringsgivaren har vägrat att utge dödsfallskapital med motiveringen att försäkringstagaren lämnat oriktig uppgift i den hälsodeklaration som han ifyllde i samband med tecknandet av försäkringen den 29 november 1993.

text: Försäkringstagaren har i hälsodeklarationen besvarat frågan "Behandlas eller kontrolleras du regelbundet för sjukdom, skada eller handikapp?" nekande. Av de journalutdrag som inhämtats från olika sjukvårdsinrättningar, framgår att försäkringstagaren vid tiden för ansökan om försäkringen sedan flera år medicinerat på grund av endogen depression. Försäkringstagaren behandlades således regelbundet för sjukdom då han ansökte om försäkringen. Då han inte uppgivit detta förhållande i hälsodeklarationen, måste han anses ha lämnat oriktig uppgift till försäkringsgivaren. Enligt nämndens mening måste försäkringstagaren ha insett att uppgiften var oriktig, och således varit i ond tro. Av journalutdragen framgår vidare att diabetes debuterade hos försäkringstagaren i september 1993 och att han i samband med det fick kostinformation. I journalutdragen finns två noteringar rörande diabetes före den dag då försäkringen tecknades, dvs. den 29 november 1993. Den 6 oktober samma år gjordes anteckningen "Egen kontroll diabetes", och den 16 november finns en anteckning om att försäkringstagarens pappa hade ringt och bl.a. framfört att försäkringstagaren hade sockersjuka. Mot denna bakgrund anser nämnden att försäkringstagaren också i detta avseende måste ha

text: handlat i ond tro då han i hälsodeklarationen förnekade att han regelbundet behandlades eller kontrollerades för sjukdom.

text: Enligt nämndens mening kan det antas att försäkringsgivaren, med kännedom om försäkringstagarens hälsotillstånd, skulle ha vägrat honom att teckna försäkringen. Av utredningen framgår dock vidare att Försäkringsbolaget fick kännedom om att försäkringstagaren hade diabetes i samband med att denne ansökte om att hans försäkring skulle kompletteras med förtidskapital. Ansökan var daterad den 10 januari 1995, och således två och en halv månader före försäkringstagarens bortgång. Försäkringstagarens oriktiga uppgift med avseende på diabetes i den ursprungliga ansökan om grupplivförsäkring torde därmed inte befria Försäkringsbolaget från ansvar. Enligt

text: 8 § försäkringsavtalslagen

text: blir försäkringsgivaren nämligen inte fri från ansvarighet om han får kännedom om att en sådan omständighet är för handen som kan befria honom från ansvar (se 6 §), men underlåter att meddela försäkringstagaren att och i vad mån han vill bli befriad från ansvarighet. En sådan reklamation skall göras utan oskäligt uppehåll. Nämnden kan konstatera att Försäkringsbolaget inte ens har påstått att bolaget efter det att man fick kännedom om att försäkringstagaren hade diabetes avgivit någon reklamation till försäkringstagaren. Nämnden kan emellertid vidare konstatera att enbart den oriktiga uppgiften med avseende på endogen depression i sig kan antas vara tillräcklig för att försäkringsgivaren skulle ha vägrat försäkringstagaren att teckna försäkringen. Försäkringsgivaren är därför enligt

text: 6 § försäkringsavtalslagen

text: fri från ansvar på grund av försäkringen. På grund härav lämnar nämnden makarna G:s yrkande utan bifall.


text: Fråga om vad som bör upptäckas vid okulär besiktning av fastighet. Avgörande 1996-11-01; 96-2024

text: I juni 1995 anlitade A bolaget för besiktning av en fastighet. I källaren sniffade besiktningsmannen i luften och konstaterade att det inte luktade konstigt. Vid undersökning med fuktmätare gavs inte något utslag. När A tillträdde fastigheten i augusti 1995 kände han en tydlig mögellukt i källaren. A blev misstänksam och anlitade ett annat företag för inspektion. Detta företag konstaterade och lokaliserade mögellukt och mätte upp förhöjda fuktvärden i två av källarrummen. A yrkade i nämnden skadestånd med 65 181 kr avseende reparations- och besiktningskostnader.

text: Bolaget bestred yrkandet om skadestånd och anförde bl.a. att bolaget endast hade utfört en okulär besiktning.

text: I besiktningsutåtandet angavs under rubriken "Besiktningens omfattning" bl.a. att besiktningen omfattade "det byggtekniska" och att de brister och fel som var möjliga att upptäcka vid en okulär besiktning skulle noteras. Under rubriken "Generellt" påpekades att man vid besiktningen hade påtalat risken med att i källarhus stänga den fuktvandring som förekommer genom väggar och markbjälklag. Under rubriken "Gillestuga" uppgavs att det vid besiktningen nämnts vissa risker med golv- och väggkonstruktionen. Under rubriken "Förråd" nämndes förekomst av färg- och putssläpp på vägg. Under rubriken "Matkällare" nämndes slutligen att det fanns fuktgenomslag på väggar.

text: Nämndens bedömning:

text: Nämnden konstaterar inledningsvis att det i förevarande fall inte är fråga om någon s.k. jordabalksbesiktning i egentlig mening (jfr.

text: 4 kap. 19 § jordabalken

text: ). En jordabalksbesiktning är betydligt mera omfattande och innebär att köparen får hjälp att uppfylla sin s.k. undersökningsplikt.

text: I förevarande fall är det bara fråga om en okulär besiktning. Nämnden anser inte att utredningen ger stöd för slutsatsen att besiktningen inte har utförts på ett fackmässigt sätt. Mot denna bakgrund och med hänsyn till att den som beställer en besiktning av detta begränsade slag inte kan anses ha anledning att förvänta sig att få en mera ingående undersökning än den som har företagits, finner nämnden att A:s yrkande skall avslås.

text: Det kan avslutningsvis tilläggas att, enligt nämndens mening, en besiktning av det slag som har utförts här inte i sig torde utesluta att köparen har möjlighet att göra säljaren ansvarig för dolda fel.


text: En näringsidkare har ansetts skyldig att betala ersättning för skada som uppstått när en konsument använt en vara på sätt som angetts vid marknadsföringen av varan. Avgörande 1996-09-12; 96-2032

text: C köpte ett stryktäcke för 70 kr. Enligt marknadsföringen skulle man med täcket kunna stryka var man ville. Täcket skulle skydda underlaget. Hon lade stryktäcket på sitt matbord, vars skiva var av 1 cm tjockt glas. Hon hade en duk mellan glasskivan och täcket. När hon strök sprack glasskivan, som var alldeles kokhet. C yrkade hävning av köpet ersättning för den förstörda glasskivan med 1 875 kr. Hon anförde att företagets marknadsföring av täcket var falsk och att täcket inte hade de egenskaper som utlovats.

text: Företaget bestred yrkandet och anförde att C hade handlat omdömeslöst vid valet av underlag. Företaget i sin vildaste fantasi inte hade kunnat drömma om att någon skulle välja ett glasbord som underlag.

text: NÄMNDENS BEDÖMNING

text: Företagets marknadsföring av täcket anger "Nu kan du stryka var du vill!". Vidare anges att täcket är värmedämpande och skyddar bordet. Någon begränsning i användningsområdet anges inte. Täcket har dock uppenbarligen inte varit avsett att användas på alla typer av bord. Täcket har således inte de utlovade egenskaperna och är därmed att betrakta som felaktigt. Felet är sådant att C bör ha rätt att häva köpet av täcket.

text: Även om det får anses vara mindre omdömesgillt att använda ett glasbord som underlag för täcket, anser nämnden att marknadsföringen alltför entydigt anger att man kan stryka var man vill. Företaget bör därför även bära ansvaret för den skada som C har drabbats av när hon har använt täcket tillsammans med glasbordet. Hon bör således ha rätt till ersättning med yrkade 1 875 kr för inköp av en ny glasskiva.


text: En arrangör av en s.k. teaterresa har ansetts skyldig att betala tillbaka hela priset för resan eftersom deltagarna kom för sent till teaterföreställningen (16 § lagen om paktetresor). Avgörande 1996-10-11; 96-2223

text: En grupp på 28 personer deltog i en s.k. teaterresa till Malmö för att se en särskild teaterföreställning. I arrangemanget ingick bussresa, hotellinkvartering och teaterbiljett. Priset för arrangemanget var 1 150 kr per person. Enligt programmet skulle föreställningen börja kl. 16.30. Incheckning skedde på hotellet kl. 15.15. Kl. 15.40 fick resenärerna besked om att föreställningen hade börjat kl. 15.30. Resenärerna fick klä om i all hast och kom ca 45 minuter för sent till föreställningen. Resenärerna yrkade att få tillbaka vad de betalat för resan.

text: Researrangören bestred yrkandet. Bolaget hade av hotellet fått information om att föreställningen började kl. 16.30. Bolaget anser att hotellet därför är ansvarigt.

text: Nämndens bedömning:

text: Av utredningen framgår att syftet med resan var att se en teaterföreställning. Till följd av den felaktiga tidsangivelsen fick resenärerna klä om och ta sig till teatern i all hast men kom ändå så sent att de missade tjugo minuter av föreställningen. Även om de fick se större delen av föreställningen får det mot denna bakgrund antas att deras utbyte av föreställningen i allt väsentligt uteblev.

text: Eftersom övriga arrangemang under resan bara var kringarrangemang till teaterbesöket innebär det inträffade att syftet med resan blev helt förfelat. I denna situation är det - i avsaknad av särskilda avtalsvillkor på denna punkt - enligt nämndens mening så att researrangören är skyldig att återbetala inte bara vad som har erlagts för huvudprestationen utan också vad som erlagts för kringarrangemangen. Genom att huvudprestationen inte fullgjordes på ett avtalsenligt sätt har ju dessa utgifter blivit onödiga för resenärerna.

text: Arrangören har invänt att ansvaret för det inträffade bör åvila hotellet i Malmö, som lämnat felaktiga uppgifter om när teaterföreställningen skulle börja. Av

text: 16 § tredje stycket paketreselagen (1992:1672)

text: följer emellertid att en researrangör har ansvar även för fel som beror på någon som arrangören har anlitat. Någon omständighet som skulle kunna befria arrangören från sitt ansvar i detta avseende har inte framkommit.

text: Mot den angivna bakgrunden bör resenärerna vara berättigade att av arrangören återfå vad de har betalat för resan. Deras talan skall således bifallas.


text: Fråga om ett tvätteri borde ha reserverat sig skriftligt för tvättresultatet av ett plagg som saknade skötselmärkning. Avgörande 1996-09-18; 96-2247

text: A hade låtit skräddarsy en tävlingsensemble bestående av klänning, kavaj och byxa våren 1995 för 12 000 kr. A lämnade ensemblen till tvätt. Vid inlämningen reserverade sig tvätteriet för att de påsatta strasstenarna på klänningen kunde ramla av, vilket A accepterade. Hon kunde sätta på nya stenar. Efter tvätten blev tyget i klänningen fläckigt av strasstenarna, som hade smält. A yrkade ersättning med 12 000 kr för hela ensemblen, eftersom inget av plaggen kunde användas separat.

text: Tvätteriet bestred yrkandet och anförde att man inte skulle ha tagit emot klänningen om man vetat att stenarna skulle fläcka av sig.

text: Nämndens bedömning:

text: Nämnden har granskat klänningen och de tillhörande byxorna och kavajen och konstaterat den påtalade skadan på tyget i klänningen. Enligt nämndens bedömning talar övervägande skäl för att denna skada har sin grund i den behandling som klänningen har genomgått hos tvätteriet.

text: Med hänsyn till att klänningen saknade skötselmärkning och var ett plagg med en speciell utformning anser nämnden att tvätteriet med sin fackkunskap borde ha insett riskerna för skador på tyget vid tvättningen och reserverat sig skriftligt för tvättresultatet. Eftersom detta inte har skett bör tvätteriet utge ersättning motsvarande hela ensemblens värde vid inlämningen till tvätt. Med hänsyn till ensemblens karaktär och användningsområde kan ersättningen skäligen bestämmas till 8 000 kr.


title: Fråga om rätt till pristillägg när en tjänst fördyrats p.g.a. omständigheter hänförliga till konsumenten (38 § konsumenttjänstlagen).

text: 38 § konsumenttjänstlagen

text: ). Avgörande 1996-11-19; 96-2346

text: I februari 1996 beställde A installation av en diskmaskin. A fick per telefon uppgift om att installationen skulle kosta ungefär 300-400 kr. A fick dock betala 3 188 kr för installationen. Hon yrkade i nämnden att priset skulle sättas ned till 300-400 kr.

text: Bolaget bestred yrkandet och anförde att man vid tiden för beställningen fått intrycket att den nya diskmaskinen skulle installeras där en gammal maskin suttit. Det visade sig att det aldrig hade funnits någon diskmaskin i lägenheten. Om de rätta förutsättningarna hade varit kända hade bolaget inte kunnat lämna någon prisuppgift.

text: Nämndens bedömning:

text: Av utredningen i ärendet framgår att bolaget har utfört handikappanpassningsarbeten i A:s lägenhet samt att A i anslutning till detta beställt ett arbete för egen räkning, installation av diskmaskin, av bolaget. För installation av diskmaskinen har bolaget lämnat en ungefärlig prisuppgift. Av

text: 38 § konsumenttjänstlagen (1985:716)

text: framgår att en näringsidkare har rätt till pristillägg om tjänsten fördyras på grund av omständigheter som är att hänföra till konsumenten och som näringsidkaren inte bort förutse när avtalet träffades. Med omständighet som är att hänföra till konsumenten avses förhållanden på konsumentens sida oberoende av om dessa kan läggas honom till last som försummelse eller inte. Det kan exempelvis vara fråga om oriktiga eller missvisande uppgifter beträffande beskaffenheten eller storleken för tjänsten (se

text: prop. 1984/85:110 s. 306

text: Bolaget har anfört att bolaget, vid A:s beställning, fått den uppfattningen att det fanns en befintlig diskmaskin installerad som skulle bytas ut. A har å sin sida anfört att bolaget besiktigade lägenheten i samband med de handikappanpassningsarbeten som bolaget skullet utföra. Nämnden vill dock poängtera att denna besiktning inte avsåg installationen av diskmaskinen och att bolaget därför inte hade någon anledning att närmare undersöka vilka arbeten som behövde utföras för denna installation. Enligt nämndens mening borde dock bolaget, när det upptäcktes att arbetet var mycket mer omfattande än väntat, ha kontaktat A. Nämnden har dock inte anledning att tro att A skulle ha avstått från att låta utföra arbetet. Enligt nämndens mening har därför bolaget rätt till ett visst pristillägg för det utförda arbetet. Bolaget har redan gjort ett visst prisavdrag på sin faktura men nämnden anser att A är berättigad till ytterligare prisavdrag om skäliga ansedda 500 kr.


text: Fråga om hyresavtals giltighet mot omyndig. Avgörande 1996-12-02; 96-2697

text: N, som var 15 år, hyrde tillsammans med en kamrat ett dataspel av bolaget. Under hyrestiden försvann spelet. Bolaget krävde ersättning med 4 831 kr. N yrkade i nämnden att kravet skulle avskrivas med hälften. Som grund anfördes att hyresavtalet inte var bindande eftersom N var minderårig.

text: Bolaget bestred yrkandet och anförde att N var gammal nog att träffa hyresavtal och därför också borde kunna hållas ansvarig för hyresobjektet.

text: Nämndens bedömning:

text: Enligt

text: 9 kap 1 § föräldrabalken

text: är den som är under 18 år omyndig och äger, med vissa undantag, inte själv råda över sin egendom eller ingå avtal. Med förmyndarens samtycke, i förväg eller i efterhand, kan den omyndige däremot företa bindande rättshandlingar.

text: I praktiken har man vid kontantköp inte alltid krävt ett verkligt, uttryckligt, samtycke från förmyndaren utan det har räckt att den omyndige uppträtt så att det har sett ut som om hon eller han haft tillåtelse att ingå avtalet. En förutsättning är därvid att det är fråga om varor till tämligen ringa belopp. När det är fråga om hyresavtal och liknande avtal är däremot praxis betydligt strängare.

text: I detta fall är det fråga om ett hyresavtal. Värdet av den förhyrda utrustningen är över 4 000 kr. Vid sådant förhållande måste det enligt nämndens mening föreligga ett klart samtycke från förmyndaren för att avtalet skall vara giltigt. Sådant samtycke saknas här. Hyresavtalet är sålunda inte gällande mot N.

text: Vardera parten skall då enligt

text: 9 kap 7 § föräldrabalken

text: återbära vad man utgivit eller mottagit. Om detta inte kan ske, skall ersättning för dess värde lämnas. Den underårige är dock endast skyldig att utge sådan ersättning om det som mottagits har använts till skäligt underhåll eller annars medfört nytta för den underårige. Eftersom N inte haft nytta av den hyrda utrusningen är N heller inte tvungen att utge ersättning för utrustningens värde. Bolaget rekommenderas därför att frånfalla kravet i sin helhet gentemot N.


text: En brevbärare har låtit en otymplig försändelse sitta kvar i brevinkastet. Sedan försändelsen stulits har Postbefraktningsföretaget ansetts skadeståndsskyldigt enligt allmänna skadeståndsrättsliga principer. Även fråga om adekvat kausalitet. Avgörande 1997-01-15; 1996-2747

text: G hade sänt in en film till ett laboratorium för framkallning. I samband med återsändandet förkom filmen. Detta visade sig bero på att brevbäraren låtit försändelsen, som var för tjock för att gå in i brevinkastet, sitta kvar i dörren varifrån den sedan försvunnit. G erbjöds av Postbefraktningsföretaget 200 kr i goodwillersättning, vilket hon inte ansåg godtagbart. Filmen innehöll oersättliga bilder från en resa. G yrkade därför skadestånd med 6 000 kr motsvarande resans pris samt 500 kr för utlägg för telefonsamtal och resor.

text: Postbefraktningsföretaget hänvisade till de allmänna kundvillkor som gäller för befordran av postförsändelser och bestred ersättningskravet.

text: Nämnden gjorde följande bedömning:

text: Nämnden konstaterar först att något avtalsförhållande i förevarande fall inte förelegat mellan G, såsom mottagare av försändelsen, och Postbefraktningsföretaget. De allmänna kundvillkor företaget hänvisat till reglerar förhållandet mellan avsändaren - "kunden" - och företaget. Situationen skall i stället bedömas utifrån allmänna skadeståndsrättsliga principer. Företaget har inte bestritt G:s uppgift om att försändelsen lämnats utanför dörren och att den därefter förkommit. Enligt nämndens mening borde brevbäraren, om försändelsen inte gick ned i brevinkastet, ha tagit tillbaka denna och aviserat G om att försändelsen kunde hämtas på annat ställe. Genom att lämna försändelsen på det sätt som skett får Postbefrakt-ningsföretaget anses ha förfarit vårdlöst. Postbefraktningsföretaget bör därför vara skyldigt att ersätta den skada som har uppkommit därigenom.

text: G har yrkat skadestånd motsvarande kostnaden för en båtresa och vissa utlägg. Att resan företagits enbart i syfte att ta fotografier framstår inte som sannolikt. En sådan skada kan inte heller ses som en förutsebar eller adekvat följd av förlusten av försändelsen. Enligt nämndens praxis kan dock viss ersättning utgå då en film förstörs eller förkommer. G bör därför ha rätt till ersättning med skäliga ansedda 500 kr i ett för allt för den förkomna filmen och utlägg.


text: Fråga om storleken på skadestånd en konsument skall betala vid avbeställning av en päls; hänsyn har tagits till omständigheterna i det enskilda fallet. Avgörande 1996-11-11; 96-2809

text: Den 23 februari 1996 bestämde sig G för att köpa en sjubbpäls för 18 900 kr. Pälsen skulle läggas upp, vilket ingick i priset. Pälsen var klar för avhämtning den 27 februari 1996. På grund av sjukdom kunde G inte hämta pälsen då. Hon fick sedermera bekymmer med sin ekonomi och avbeställde därför pälsen. Av en konsumentvägledare fick hon veta att ett belopp motsvarande 10 % av köpesumman kunde anses som skälig ersättning till säljaren. Hon betalade därför 1 890 kr till företaget, som dock krävde 6 985 kr. G yrkade att nämnden skulle fastställa ersättningen till 1 890 kr.

text: Företaget bestred yrkandet och vidhöll att skadeståndet skulle bestämmas till 6 985 kr. Företagat anförde bl.a. att företaget haft kostnader för att korta av och, efter avbeställningen, förlänga pälsen samt att pälsar är mode- och färskvaror som måste omsättas under säsongen.

text: Nämndens bedömning:

text: Enligt

text: 37 § konsumentköplagen

text: har köparen rätt att avbeställa en vara innan den avlämnats. Säljaren har i sådant fall rätt till skadestånd. I

text: 41 § konsumentköplagen

text: stadgas att säljaren har rätt till ersättning för 1. särskilda kostnader som han har haft för att ingå och fullgöra avtalet till den del han inte kan tillgodogöra sig dessa på annat sätt, 2. särskilda kostnader till följd av avbeställningen, samt 3. förlust i övrigt med ett belopp som är skäligt med hänsyn till priset för varan, tidpunkten för avbeställningen, omfattningen av nedlagt arbete och omständigheterna i övrigt.

text: Vid bedömningen av vilken ersättning företaget bör vara berättigad till konstaterar nämnden inledningsvis att G bör ersätta företaget för de kostnader företaget haft för att ändra pälsen - dels för att passa G, dels för att försöka återställa den i ursprungligt skick. Nämnden, som konstaterar att avbeställningen gjordes i slutet av mars 1996, tar också hänsyn till den korta säsong som står branschen till buds och även till modets växlingar. Enligt nämndens mening är emellertid den ersättning som företaget begärt alltför hög. Nämnden finner det skäligt att företaget sätter ner sitt krav till 4 500 kr. Från detta belopp skall avräknas vad G redan betalat - enligt uppgift 1 890 kr. Hon bör alltså betala ytterligare 2 610 kr till företaget.