nyckelord: Serviceskyldighet Tillgänglighet

title: Allvarlig kritik mot Kronofogdemyndigheten för bristande tillgänglighet per telefon

sammanfattning: JO tog under 2024 emot flera anmälningar där enskilda hade klagat på att det varit svårt att komma fram till Kronofogdemyndigheten per telefon. JO valde att utreda ett ärende och anmodade myndigheten att även uttala sig generellt inom ramen för det ärendet. Av JO:s utredning i ärendet framgick att av ca en och en halv miljon inkommande telefonsamtal 2024 besvarades fler än hälften över huvud taget inte. JO uttalar i beslutet att resultatet inte visar annat än att myndighetens tillgänglighet inte är i närheten av att uppfylla de krav som kan ställas på en myndighet som har valt telefoni som en viktig kontaktväg för allmänheten att nå och komma i kontakt med den. Enligt JO är det ett angeläget samhällsintresse att enskilda kan komma i kontakt med Kronofogdemyndigheten inom rimlig tid och ger därför myndigheten allvarlig kritik för att tillgängligheten per telefon under 2024 var så bristfällig. Han anser att det finns anledning att skicka en kopia av beslutet till regeringen för kännedom.

text: Bakgrund och anmälan

text: I en anmälan till JO klagade AA på Kronofogdemyndighetens tillgänglighet per telefon och förde fram bl.a. följande.

text: Han har sedan sommaren 2024 ringt ett stort antal gånger till myndigheten i syfte att få upplysningar och allmän information. Vid flera tillfällen har han fått ett automatiskt svar att alla handläggare är upptagna och därefter har samtalen avslutats. Ingen köfunktion har aktiverats och han har inte fått möjligheten att välja att bli uppringd.

text: Under 2024 tog JO emot flera andra anmälningar där enskilda klagade på att det hade varit svårt att komma fram till Kronofogdemyndigheten per telefon. I anmälningarna fördes det fram att väntetiderna vid telefonsamtal var mycket långa, att den som ringt kopplades bort utan att ha placerats i kö eller fått prata med någon och att uppringningsfunktionen inte fungerade. (Se bl.a. JO:s ärenden dnr 3537-2024, 5257-2024, 6266-2024 och 8460-2024.)

text: Utredning

text: JO hämtade inledningsvis in handlingar och upplysningar från Kronofogdemyndighetens hemsida. I myndighetens årsredovisning för 2023 angavs att av totalt 1 077 171 telefonsamtal hade 883 115 samtal besvarats. Vidare redovisades att medelväntetiden per telefonsamtal hade varit drygt 16 minuter. På myndighetens hemsida uppgavs väntetiden för telefonsamtal vara drygt 60 minuter den 29 november 2024 kl. 11.00.

text: JO uppmanade därefter Kronofogdemyndigheten att yttra sig över det som AA hade fört fram i sin anmälan. Yttrandet skulle även innehålla en redogörelse för hur myndighetens tillgänglighet per telefon hade sett ut i stort under 2024. Myndigheten skulle även svara på följande frågor:

text: • Hur många inkommande telefonsamtal hade myndigheten 2024 och hur många av dessa besvarades? Vilka var de vanligaste skälen till att samtal inte besvarades? • Vad var medelväntetiden per telefonsamtal under 2024? • Var kösystemet respektive uppringningsfunktionen ur bruk under 2024? Om så varit fallet, under vilka perioder och varför?

text: Kronofogdemyndigheten skulle vidare redovisa sin bedömning av det som har kommit fram samt redogöra för de åtgärder som myndigheten vidtagit och/eller planerar att genomföra för att komma till rätta med de eventuella brister som finns i tillgängligheten per telefon.

text: I sitt remissvar anförde Kronofogdemyndigheten, genom rättschefen, i huvudsak följande:

text: Svar på JO:s frågor

text: Kronofogdens Kundservice ansvarar för att besvara inkommande telefonsamtal till myndighetens telefonnummer 0771-737300. Kundservice hanterar även Kronofogdens myndighetsbrevlåda för inkommande e-post och besvarar mejlen eller fördelar dem till övriga delar av myndigheten. Resterande mejl fördelas till övriga myndigheten. Telefonin har öppet helgfria vardagar kl. 09.00-15.00. När det är många som ringer till Kronofogden så hamnar samtalet i en telefonkö. Om kön är längre än fyra minuter erbjuds det nummer som angivits en möjlighet att bli uppringd. Då ringer Kundservice automatiskt upp till den som ringde in när det är dennes tur i kön. Kösystemet för telefonin har ett begränsat antal köplatser. Antalet köplatser varierar beroende på hur många handläggare som för tillfället bemannar telefoniverksamheten. När det är många som ringer in så kan vissa samtal spärras. Det innebär att den inringande får ett automatiskt besked om att det inte finns någon handläggare som kan besvara samtalet just nu och samtalet placeras inte i kön. Antalet spärrade samtal innefattar alla samtal som inte kommer in i kön. Under 2024 spärrades sammanlagt 668 474 samtal. Telefonin är bemannad så att samtal som har kommit in och ställts i kö före kl. 15.00 besvaras, även om väntetiden innebär att samtalet inte kan påbörjas förrän efter kl. 15.00. Däremot placeras inga nya samtal i kön efter kl. 15.00. Samtal som kommer in till Kronofogden utanför öppettiderna är inte inräknade i siffran över antalet spärrade samtal.

text: 2024 har Kronofogden haft 1 565 599 inkommande telefonsamtal varav 682 004 samtal har besvarats. De vanligaste skälen till att samtal inte har besvarats är ett mycket högt antal inkommande samtal och att bemanningen i telefonin inte har varit tillräckligt hög. 668 474 inkommande samtal har spärrats, dvs. de har inte placerats i telefonkön eftersom kön har varit full. Det är vanligt att samma person genererar flera spärrade samtal. Detta då många personer behöver ringa flera gånger för att komma in i kön. Det sammanlagda antalet spärrade samtal är alltså inte en siffra på antalet unika personer som utan framgång har sökt Kronofogden utan antalet samtalsförsök dessa har gjort. Medelväntetiden per telefonsamtal har under 2024 varit 30 minuter och 16 sekunder. Medelväntetiden beräknad per månad har varierat mellan cirka 13 minuter i januari och cirka 51 minuter i juli. […] Kundservice har under 2024 haft en större störning i telefonin vid ett tillfälle, då hela systemet låg nere och en stor mängd samtal påverkades (2024-11-11 kl. 09.00–12.00). Utöver detta har ett antal mindre driftsstörningar i telefonin förekommit, där antalet samtal som Kronofogden har kunnat ta emot har varit begränsat. […] Driftstörningarna beror på tillfälliga tekniska fel i telefonisystemet.

text: Rättslig reglering m.m.

text: Enligt

text: 6 § förvaltningslagen (2017:900)

text: ska en myndighet se till att kontakterna med enskilda blir smidiga och enkla samt utan onödigt dröjsmål lämna den enskilde sådan hjälp att han eller hon kan ta till vara sina intressen. Vidare ska en myndighet vara tillgänglig för kontakter med enskilda och informera allmänheten om hur och när sådana kan tas (se

text: 7 § förvaltningslagen

text: ). I propositionen till

text: förvaltningslagen

text: uttalas att en modern förvaltning bör präglas av ett tydligt medborgarperspektiv med högt ställda krav på god service, vilket är av avgörande betydelse för allmänhetens tilltro till förvaltningen. Det krävs att förvaltningen lämnar snabba, enkla och entydiga besked för att hjälpa den enskilde att ta till vara sin rätt (se

text: prop. 2016/17:180 s. 20

text: f.). Bestämmelsen i

text: 7 § förvaltningslagen

text: innebär att myndigheterna ska vara tillgängliga för allmänheten i så stor utsträckning som möjligt. En bedömning av vad som är godtagbar tillgänglighet får göras utifrån ett medborgarperspektiv och med beaktande av vad som är lämpligt för den aktuella myndighetens verksamhet (se

text: prop. 2016/17:180 s. 292

text: Kronofogdens bedömning

text: Kronofogden kan konstatera att det är för långa väntetider i telefonin och att för många telefonsamtal spärras. Det är beklagligt att de som ringer till Kronofogden ofta får vänta länge i kö innan telefonsamtalet besvaras och att många samtal inte besvaras alls. Kronofogden arbetar kontinuerligt på flera olika sätt med att försöka korta väntetiderna och minska antalet samtal som inte besvaras.

text: Läget under 2024 Mellan 2022 och 2023 nästan fördubblades Kronofogdens ärendebalanser som en direkt följd av ett högt ärendeinflöde i kombination med att myndigheten hade färre årsarbetare. Trenden fortsatte under 2024. Myndigheten har haft ett ansträngt budgetläge och har varit tvungen att göra tuffa prioriteringar. Bland annat har myndigheten prioriterat skuldsaneringsverksamheten och att så långt det är möjligt bromsa ökningen av väntetid i skuldsanerings- och omprövningsärenden. Under 2024 har det kommit in 393 297 fler telefonsamtal till Kundservice än under 2023, vilket motsvarar en ökning med ungefär en tredjedel. Samtidigt har bemanningen i telefonin varit lägre än under 2023. Skälet till den minskade bemanningen är följande.

text: Under 2024 genomfördes en budgetneddragning för kundserviceenheten och i slutet av mars flyttades 15 handläggare över till skuldsaneringsenheten. Detta för att korta handläggningstiderna i skuldsaneringsärenden. Under året uppstod även ett antal vakanser inom kundserviceenheten som inte kunde återbesättas inom dåvarande budgetram. Totalt sett innebar det att Kundservice under 2024 hade 20 färre årsarbetskrafter jämfört med 2023. Antalet besvarade samtal och väntetiden har, utöver den lägre bemanningen, påverkats negativt av att samtalen under 2024 har tagit något längre tid än tidigare. Kundservice bedömer att detta är en direkt konsekvens av de långa väntetiderna och det höga antalet spärrade samtal. Detta till följd av att många som ringer till Kronofogden, när de väl kommer fram, vill försäkra sig om att de fått svar på samtliga frågor. Även det mycket höga inflödet av mejl under 2024 har medfört att antalet medarbetare som besvarar inkommande telefonsamtal har varit lägre än vad som skulle ha varit fallet med ett lägre inflöde av mejl. Kronofogden måste prioritera arbetet med mejl då vissa mejl, bl.a. överklaganden med begäran om interimistiska beslut, måste hanteras skyndsamt.

text: Planerade åtgärder Myndigheten har hösten 2024 fattat beslut om ökade budgetmedel till kundserviceenheten. Detta innebär att Kundservice kan återgå till en bemanningsnivå som ligger nära de nivåer som gällde innan omfördelningen av personalresurser. Cirka 20 nya medarbetare har redan rekryterats och planen är att fortsätta rekrytera under 2025 för att kompensera fullt ut för personalomsättning under året. Dessutom har verksamheten i februari 2025 förstärkts med tillfälligt inhyrd personal. Dessa ska vara kvar till och med augusti 2025. Introduktion och utbildning av nya medarbetare kräver tid och resurser när handläggare och chefer ska utbilda och handleda de nya medarbetarna. Kronofogden bedömer därför att väntetiderna i telefonin kommer att förbättras under senare delen av första halvåret men att verksamheten kommer att vara i fas först under det sista kvartalet 2025. Kronofogden bedömer att med de åtgärder som är beslutade kommer antalet spärrade samtal minska successivt under 2025 och väntetiderna minska avsevärt under året. […] Det pågår en utveckling av Kronofogdens e-tjänster och sidan Mina sidor. Dessa utgör komplement till kontakt med Kundservice via telefon eller e-post. Målsättningen är att svarande/gäldenärer och sökande/borgenärer ska kunna en stor del av sina ärenden där. Vi bedömer att utvecklingen av Kronofogdens e-tjänster och Mina sidor kommer att minska kundernas behov av att ringa eller skicka e-post till Kundservice. Kronofogden arbetar även med att utveckla it-stödet för kundserviceverksamheten. Under 2025 kommer Kundservice börja använda ett nytt handläggningsstöd som kommer att medföra en liten positiv påverkan på samtalstiden och därmed minska väntetiderna i telefonin, om än marginellt. Kundservice bedömer att antalet störningar i telefonin och störningarnas omfattning har varit på en normal nivå under 2024.

text: AA fick tillfälle att kommentera remissvaret.

text: Bedömning

text: Kronofogdemyndigheten har redogjort för relevant rättslig reglering i

text: förvaltningslagen

text: om grunderna för god förvaltning i form av service och tillgänglighet. Det är en självklar del i kravet på god förvaltning att det rent

text: faktiskt går att nå en myndighet. Det är också en förutsättning för att en myndighet ska kunna uppfylla sin serviceskyldighet gentemot enskilda.

text: I sitt remissvar har Kronofogdemyndigheten utförligt redovisat i vilken utsträckning den var tillgänglig per telefon under 2024. Av redovisningen framgår att myndigheten hade en medelväntetid per telefonsamtal om ungefär 30 minuter. Än allvarligare är att det kommit fram att av ca en och en halv miljon inkommande telefonsamtal besvarades drygt 680 000. Fler än hälften av telefonsamtalen besvarades alltså över huvud taget inte. Det är inte acceptabelt. Resultatet visar inte annat än att Kronofogdemyndighetens tillgänglighet inte är i närheten av att uppfylla de krav som kan ställas på en myndighet som har valt telefoni som en viktig kontaktväg för allmänheten att nå och komma i kontakt med den. Det inger oro och för det har myndighetsledningen ett stort ansvar, jfr mitt beslut den 19 december 2019, dnr 3555-2019, och JO 2022/23 s. 372, dnr

text: Det som Kronofogdemyndigheten har uppgett som förklaringar till den bristande tillgängligheten må vara bidragande orsaker till att myndigheten inte har förmått uppfylla de förvaltningsrättsliga krav som det här är fråga om. I ett rättssäkerhetsperspektiv kan dessa omständigheter, bl.a. resursbrister, emellertid inte tjäna som förmildrande omständigheter vid den rättsliga granskning som jag har till uppgift att utföra.

text: Sammanfattningsvis kan jag konstatera att Kronofogdemyndighetens problem med bristande tillgänglighet nu har funnits under en längre tid. Vad det gäller frågan om med vilket allvar jag ser på detta vill jag anföra följande.

text: Av förordningen (

text: ) med instruktion för Kronofogdemyndigheten framgår det att myndighetens huvudsakliga uppgifter är indrivning, verkställighet, betalningsföreläggande och handräckning, skuldsanering samt tillsyn i konkurs och tillsyn över rekonstruktörer. Myndigheten ska verka för att en god betalningsvilja upprätthålls i samhället och att överskuldsättning motverkas. I uppdraget ingår också att tillhandahålla information och god service så att allmänhet och företag har goda förutsättningar för att kunna fatta långsiktiga och hållbara beslut. Därtill ska Kronofogdemyndigheten bidra till ett väl fungerande samhälle och utföra sina uppgifter på ett sätt som är rättssäkert, kostnadseffektivt och enkelt för såväl allmänhet och företag som myndigheten. (Se

text: och

text: 5 §§

text: i förordningen.)

text: JO tar i tillsynsverksamheten emot många olika typer av anmälningar mot Kronofogdemyndigheten. En stor andel av klagomålen förs fram av enskilda som ska betala en skuld eller avhysas från sitt hem eller som ansökt om skuldsanering. Gemensamt för många av dessa anmälare är att de befinner sig i en väldigt utsatt situation och kan antas ha ett stort behov av hjälp från Kronofogdemyndigheten.

text: Mot den bakgrunden anser jag att det är ett mycket angeläget samhällsintresse att enskilda kan komma i kontakt med Kronofogdemyndigheten inom rimlig tid. Myndigheten förtjänar därför allvarlig kritik för att tillgängligheten per telefon under 2024 var så bristfällig.

text: Kronofogdemyndigheten har redogjort för ett antal åtgärder som vidtagits eller kommer att vidtas för att komma till rätta med problemen. Det är förstås bra att myndigheten tar saken på allvar och genomför ett förbättringsarbete. Jag ser det som absolut nödvändigt att detta arbete genomförs inom myndigheten och att de åtgärder som vidtas löpande följs upp och utvärderas. I sammanhanget finns det skäl att nämna att digitala kontaktvägar många gånger passar det stora flertalet människor men det är inte alla som kan eller vill använda sig av sådana.

text: Med hänsyn till vad som kommit fram om Kronofogdemyndighetens bristande tillgänglighet och de konsekvenser den kan få i samhället skickar jag en kopia av detta beslut för kännedom till regeringen.

text: Ärendet avslutas.

text: Beslutet har fattats av JO Thomas Norling. Dokumentet har fastställts digitalt och har ingen underskrift.

text: Seniora rättssakkunniga Mattias Karlsson har föredragit ärendet och byråchefen Johan Thorblad har deltagit i beredningen.


avgjordAv: Justitieombudsmannen Per Lennerbrant

publisher: Justitieombudsmannen

title: Bristande tillgänglighet hos Polismyndigheten via telefonnumret 114 14

org: jo

sammanfattning: JO:s granskning har avsett tillgängligheten hos Polismyndigheten via telefonnumret 114 14. Granskningen visar att svarstiderna för att göra anmälningar under andra halvåret 2022 och inledningen av 2023 varit mycket långa, framför allt i polisregion Stockholm. Snittväntetiden där var mer än 100 minuter. Vid andra polisregioner förekom en snittväntetid om 40 minuter eller längre under denna period. JO konstaterar i beslutet att det är ett angeläget samhällsintresse att en enskild kan komma i kontakt med polisen inom rimlig tid för att t.ex. göra en anmälan om brott. Mot den bakgrunden är det enligt JO inte förenligt med förvaltningslagens krav på tillgänglighet och inte heller med den serviceskyldighet som Polismyndigheten har med så långa väntetider som förekommit. Den bristande tillgängligheten hos Polismyndigheten riskerar att allvarligt skada allmänhetens förtroende för myndigheten och kan minska villigheten att anmäla brott. JO ser allvarligt på det som har kommit fram i granskningen och kritiserar Polismyndigheten för den bristande tillgängligheten. Polismyndigheten har i sitt yttrande till JO redogjort för ett antal åtgärder som vidtagits eller kommer att vidtas för att komma till rätta med problemen. JO kommer att fortsätta att följa frågan. Det finns enligt JO anledning att skicka en kopia av beslutet till regeringen för kännedom.

text: Bakgrund och anmälningar

type: rubrik

text: Telefonnumret 114 14 går till Polismyndighetens nationella växel och kan användas av den som vill komma i kontakt med myndigheten med anledning av en fråga som inte är av akut karaktär. Samtalen till 114 14 fördelas i huvudsak utifrån var inringaren befinner sig. Inringaren kopplas inledningsvis till en talsvarsfunktion där han eller hon får berätta vad samtalet gäller. Därefter kopplas samtalet vidare. Vidarekopplingen sker antingen till en operatör i växeln eller till Polismyndighetens kontaktcenter (PKC). Växeln ska ge service och information till allmänheten, medan PKC i första hand ska upprätta polisanmälningar och ta emot tips.

type: stycke

text: JO har under en tid tagit emot anmälningar där enskilda har klagat på att det har varit svårt att komma fram till Polismyndigheten på telefonnumret 114 14.

text: I ett beslut den 30 augusti 2022 (dnr 6131-2022 m.fl.) uttalade jag att Polismyndighetens tillgänglighet via 114 14 är en angelägen fråga och att jag avser att återkomma till den i min tillsyn över myndigheten. Jag gick därför inte vidare med de då aktuella anmälningarna men skickade en kopia av beslutet och anmälningarna för kännedom till Polismyndighetens rättsavdelning.

text: Det har därefter fortsatt att komma in anmälningar till JO där enskilda beskriver att tillgängligheten via Polismyndighetens telefonnummer 114 14 är bristfällig. Mot den bakgrunden beslutade jag att inleda en utredning.

text: De anmälningar som omfattas av utredningen har kommit in till JO från AA, BB, CC, DD och EE och gäller polisregion Stockholm. Anmälningarna gäller telefonsamtal till 114 14 under slutet av 2022 och början av 2023. I anmälningarna förs det fram att väntetiderna har varit mycket långa, ofta flera timmar. I två fall kopplades samtalen bort efter en väntetid på drygt tre respektive knappt fyra timmar. AA och EE ringde till 114 14 för att polisanmäla brott, medan övriga anmälare ringde för att spärra ett nationellt id-kort. I samtliga fall har det rört sig om ärenden som hanteras vid PKC.

text: Utredning

text: Polismyndigheten (juristen FF) yttrade sig till JO den 20 april 2023. Yttrandet avsåg både de enskilda anmälarnas klagomål och tillgängligheten via telefonnumret 114 14 generellt. Därutöver lämnade myndigheten en redogörelse för de åtgärder som vidtagits och som planeras för att komma till rätta med den situation som för närvarande råder.

text: Av yttrandet framgår bl.a. följande.

text: Telefonnumret 114 14 och PKC:s uppdrag Anmälningar om brott kan upprättas antingen av en polis vid ett ingripande eller genom att den som blivit utsatt för brott anmäler det till polisen, oftast på telefonnumret 114 14 eller digitalt genom en e-anmälan som går till PKC. PKC hanterar mer än hälften av Polismyndighetens inkommande anmälningar om brott. Dessa anmälningar gäller främst brott som allmänheten själv anmäler, t.ex. stöld, inbrott och bedrägerier. Under 2022 hanterade PKC omkring 450 000 e-anmälningar, 560 000 anmälningar via telefon och brev samt 1 miljon telefonsamtal.

text: Samtal till PKC fördelas efter att inringaren i talsvaret på 114 14 anger ”anmälan” eller ”tips”. PKC:s telefonisystem hanterar olika köer, och inom dessa kan samtal som har väntat längre ges en högre prioritet enligt ett i förväg bestämt system. Det har på senare tid kommit fram att samtal som inte har nått fram till en operatör efter närmare fyra timmar har kopplats ned på grund av en teknisk begränsning i systemet som visat sig när kötiderna har ökat.

text: Före 2015 hade PKC i uppdrag att ta emot anmälningar och att ge service till medborgarna. År 2016 fick PKC även ett uppdrag att vidta inledande utredningsåtgärder i fråga om de anmälningar som tas emot. Därefter har PKC:s uppdrag utökats ytterligare, på så sätt att fler utredningsåtgärder ska hanteras där. PKC har också tilldelats ett antal andra arbetsuppgifter. Det utökade uppdraget, tillsammans med en relativt hög omsättning av medarbetare, har medfört att handläggningstiden har ökat för varje enskilt ärende.

text: Vidtagna, pågående och planerade förbättringsåtgärder Kötiderna vid PKC i polisregion Stockholm har förbättrats efter att chefen för Polismyndighetens nationella operativa avdelning (Noa) beslutade om en förstärkning av PKC i regionen. Förstärkningen omfattar sammanlagt 30 årsarbetskrafter och pågick från mitten av februari till slutet av maj 2023. Under denna tidsperiod skulle Polismyndighetens nationella kontaktenhet, som har i uppdrag att fullgöra det verksamhetsansvar som Noa har för telefonväxeln, övervaka samtliga polisregioners köer och svarstider och löpande återkoppla utvecklingen till chefen för Noa.

text: Samtidigt pågår ett arbete som syftar till att minska den relativt höga omsättningen av medarbetare. Omsättningen har också minskat det senaste året jämfört med tidigare år. För att behålla medarbetare och även attrahera nya har PKC i polisregion Stockholm beslutat att höja lönerna och möjliggöra anställning med en högre funktion.

text: Polismyndigheten arbetar för närvarande löpande med rekrytering av operatörer till PKC. Avsikten är att 240 nya operatörer ska anställas, varav 100 till PKC i polisregion Stockholm. Det är dock inte möjligt att lämna någon prognos för rekryteringen. De vidtagna åtgärderna syftar till att minska topparna för PKC i polisregion Stockholm, vilket ska förhindra att samtal kopplas ned av telefonisystemet för att maximal väntetid har uppnåtts.

text: Det pågår även ett arbete med att utveckla olika tekniska lösningar för att kunna frigöra resurser, som i stället kan användas för bemanning av t.ex. telefonväxeln. Som exempel kan nämnas åtgärder för att automatisera mottagande av stora mängder anmälningar samt automatisk avläsning av stora volymer data. Inriktningen är att dessa åtgärder ska vara klara till sommaren eller hösten 2023 respektive omkring 2025.

text: Ett arbete har även påbörjats med att utveckla och utöka antalet e-tjänster som medborgarna kan använda sig av. Arbetet med att utveckla e-tjänsterna beräknas vara klart under första halvåret 2023 och målsättningen är att fler etjänster ska kunna driftsättas under 2024. Vidare pågår ett arbete med telefonisystemet för att göra det möjligt att erbjuda enskilda att boka en telefontid för sitt ärende. Det finns dock för närvarande inte något preliminärt driftsättningsdatum för detta. Utöver detta pågår ett utvecklingsarbete för att göra det möjligt för enskilda att spärra pass och nationella id-kort genom digital

text: identifiering, i stället för att ringa en telefonoperatör. Driftsättning av tjänsten förväntas ske i slutet av 2023 eller under 2024.

text: Som ett led i det pågående förbättringsarbetet har också nya styrdokument tagits fram, som syftar till att skapa en mer enhetlig nationell hantering och bedömning av ärenden som hanteras av PKC. Avsikten är att bidra till ytterligare enhetlighet i t.ex. arbetssätt. Styrdokumenten beräknas kunna beslutas under 2023.

text: Polismyndighetens bedömning Efter att ha presenterat statistik om snittväntetiderna för 114 14, i fråga om både brottsanmälningar och tips, samt redogjort för den rättsliga regleringen, redovisade Polismyndigheten följande bedömning.

text: De anmälningar som har bifogats JO:s remiss synes gälla förhållandena hos PKC Stockholm. I anmälningarna anförs att inringarna har fått vänta i flera timmar på att kopplas fram och i vissa fall har deras samtal kopplats ned utan att de fått tala med någon. … PKC Stockholm [har] haft de i särklass längsta svarstiderna under den senare delen av 2022. Det saknas anledning att ifrågasätta uppgifterna i anmälningarna om tillgängligheten via telefonnumret 114 14. Vad som framkommit visar att tillgängligheten inte kan anses vara förenlig med rimliga krav på vad en enskild kan förvänta sig i fråga om svarstider i kontakter med Polismyndigheten. Polismyndigheten lämnade följande avslutande synpunkter.

text: Svarstiderna i Stockholm har halverats sedan förstärkningen inleddes … Övriga regioner har fått något längre svarstider men inte på samma nivåer som Stockholm har haft. Under förstärkningen arbetar region Stockholm med rekrytering och i maj beräknas regionen ha samma resurs som förstärkningen ger. Från första juni återgår all förstärkningspersonal till sina respektive ordinarie regioner. Polismyndigheten bedömer att svarstiderna vid PKC i samtliga polisregioner kan förbättras ytterligare genom de åtgärder som genomförs löpande … Med detta sagt är det självklart olyckligt att tillgängligheten via telefonnumret 114 14 inte har motsvarat rimliga förväntningar och de krav som följer av gällande regler.

text: Rättslig reglering

text: En myndighet ska se till att kontakterna med enskilda blir smidiga och enkla. Myndigheten ska lämna den enskilde sådan hjälp att han eller hon kan ta till vara sina intressen. Hjälpen ska ges i den utsträckning som är lämplig med hänsyn till frågans art, den enskildes behov av hjälp och myndighetens verksamhet. Den ska ges utan onödigt dröjsmål. (Se

text: 6 § förvaltningslagen

text: .) Vidare ska en myndighet vara tillgänglig för kontakter med enskilda och informera allmänheten om hur och när sådana kan tas (se

text: 7 § förvaltningslagen

text: Uttrycket tillgänglighet i

text: 7 § förvaltningslagen

text: tar sikte på myndighetens nåbarhet. Det ska vara möjligt att komma i kontakt med myndigheten, vilket kan ske på olika sätt. Kravet innebär att myndigheten ska vara nåbar genom kontakter som tas genom t.ex. besök och telefonsamtal eller skriftligen via

text: digitala kanaler som används i myndighetens verksamhet i så stor utsträckning som möjlighet. En bedömning av vad som är godtagbar tillgänglighet får göras utifrån ett medborgarperspektiv och med beaktande av vad som är lämpligt för den aktuella myndighetens verksamhet. (Se

text: prop. 2016/17:180 s. 68

text: och

text: samt Lundmark och Säfsten,

text: Förvaltningslagen

text: , 9 juni 2023, version 1B, JUNO, kommentaren till

text: 7 §

text: Bedömning

text: Tillgängligheten via telefonnumret 114 14 har varit bristande Polismyndigheten har redovisat statistik om snittväntetider vid samtliga polisregioner för 2021 och 2022. Därutöver har myndigheten redovisat statistik för polisregion Stockholm för de första tre månaderna 2023. Jag har riktat in min granskning på tillgängligheten från och med andra halvåret 2022, som också är den tidsperiod som anmälningarna till JO avser.

text: Det är en självklar del i kravet på god förvaltning att det rent faktiskt går att nå en myndighet. Det är också en förutsättning för att en myndighet ska kunna uppfylla sin serviceskyldighet gentemot enskilda. För en brottsbekämpande myndighet har det även betydelse för allmänhetens villighet att anmäla brott.

text: Utredningen visar att svarstiderna för att göra anmälningar under andra halvåret 2022 och de första fem veckorna 2023 varit mycket långa, framför allt i polisregion Stockholm. Snittväntetiden där var då mer än 100 minuter. Vid andra polisregioner förekom en snittväntetid om 40 minuter eller längre under andra halvåret 2022. Problemet med de långa väntetiderna har nyligen också uppmärksammats i en granskningsrapport från Riksrevisionen (se RiR 2023:2 s. 29).

text: Den nu beskrivna bilden avspeglas i de anmälningar som har omfattats av min granskning. Mot bakgrund av de övriga anmälningar om bristande tillgänglighet via 114 14 som kommit in till JO kan jag konstatera att dessa fall dessvärre inte är isolerade händelser.

text: Det är naturligtvis ett angeläget samhällsintresse att en enskild kan komma i kontakt med polisen inom rimlig tid för att t.ex. göra en anmälan om brott. Mot den bakgrunden är det inte förenligt med

text: förvaltningslagens

text: krav på tillgänglighet och inte heller med den serviceskyldighet som Polismyndigheten har med så långa väntetider som förekommit under andra halvåret 2022 och inledningen av 2023. Den bristande tillgängligheten hos Polismyndigheten riskerar att allvarligt skada allmänhetens förtroende för myndigheten och kan minska villigheten att anmäla brott.

text: Kritik och avslutande synpunkter Jag ser allvarligt på det som har kommit fram i granskningen. Polismyndigheten kritiseras för den bristande tillgängligheten.

text: Polismyndigheten har redogjort för ett antal åtgärder som vidtagits eller kommer att vidtas för att komma till rätta med problemen. Av den redovisade statistiken framgår att snittväntetiden för anmälningar i polisregion Stockholm har minskat från omkring mitten av februari i år. Förbättringen sammanfaller med den personella förstärkning som gjordes där fram till slutet av maj. Jag utgår från att Polismyndigheten har en beredskap för att hantera en eventuell ökning av väntetiderna när förstärkningsinsatsen nu är avslutad.

text: Jag ser naturligtvis positivt på det förbättringsarbete som görs. Jag förutsätter att arbetet även i fortsättningen ges en hög prioritet inom myndigheten och att de åtgärder som vidtas löpande följs upp och utvärderas.

text: Polismyndighetens tillgänglighet via 114 14 är som jag nämnde inledningsvis en angelägen fråga. Jag kommer att fortsätta att följa den i min tillsyn över Polismyndigheten.

text: Mot bakgrund av det som kommit fram och de konsekvenser den bristande tillgängligheten kan få för allmänhetens förtroende för Polismyndigheten skickar jag en kopia av detta beslut för kännedom till regeringen.

text: Ärendet avslutas.

text: Per Lennerbrant

text: Ärendet har föredragits av Lovisa Svenaeus. Byråchefen Stefan Nyman har deltagit i beredningen.

type: avgorande


avgjordAv: Mats Melin

nyckelord:
Förundersökning
Långsam handläggning

title: Kritik mot Polismyndigheten i Stockholms län och åklagare vid Åklagarmyndigheten, City åklagarkammare i Stockholm, för långsam handläggning av en förundersökning

text: Anmälan

text: AA framförde i en anmälan klagomål mot Polismyndigheten i Stockholms län och Ekobrottsmyndigheten (EBM).

text: AA anförde i huvudsak följande. I juli 2003 gav hans företag ett kortfristigt lån om 200 000 euro till ett annat företag. Lånet återbetalades aldrig trots upprepade försök, varefter han förstod att han blivit utsatt för ett bedrägeri. Den 19 december 2005 lämnade han därför in en polisanmälan till både polisen (om bl.a. bedrägeri) och EBM (om bl.a. skattebrott). Det dröjde därefter en månad innan han fick bekräftelse på anmälan och ett diarienummer från polisen. I april 2006 blev han kallad till förhör och någon månad senare förhördes även hans son. Under hösten 2006 ringde utredande polisman till honom och i december 2006 skickade han ett e-postmeddelande, som polismannen besvarade och upplyste honom om att fallet ”fortfarande lever”. Under 2007 hörde han inte någonting från polisen. Han är mycket kritisk till hur polisen prioriterat sitt arbete. Det kan inte vara förenligt med en rättsstats värderingar att brott av detta slag inte blir utrett inom rimlig tid. – EBM underrättade honom den 16 januari 2006 om att myndigheten beslutat att inte inleda förundersökning med anledning av de anmälningar som handlagts där. Att myndigheten vägrat befatta sig med hans anmälan anser han är i strid med myndighetens instruktioner. EBM har också gjort obegripliga prioriteringar.

text: Utredningen

text: Muntliga upplysningar inhämtades och handlingar i polismyndighetens ärende K11218-06 och Åklagarmyndighetens, City åklagarkammare i Stockholm, ärende dnr 111-803-06 infordrades och granskades. Av dessa framgick följande. Polisanmälan registrerades den 13 januari 2006 och förundersökning inleddes samma dag. Den 20 januari 2006 överfördes ärendet till åklagare, och förundersökningsledningen övertogs av kammaråklagaren BB den 23 januari 2006. Enligt polisinspektören CC hölls förhören med AA och dennes son efter direktiv från åklagaren. Den enda noteringen i åklagarkammarens diarium om direktiv till polisen är daterad den 1 mars 2007.

text: Handlingar infordrades även från EBM. Av dessa framgick att anmälan om bl.a. skattebrott, oredlighet mot borgenärer och bedrägeri inkom den 21 december 2005 samt att beslut att inte inleda förundersökning fattades den 16 januari 2006. Vidare upplystes AA om att anmälan om bedrägeri inte handlades av EBM utan av Åklagarmyndigheten.

text: Ärendet remitterades därefter till Åklagarmyndigheten och polismyndigheten för upplysningar över handläggningstiden i ärendet om bedrägeri och en bedömning av det som kommit fram.

text: Åklagarmyndigheten (vice riksåklagaren DD) inkom med ett remissvar till vilket upplysningar från vice överåklagaren EE hade fogats (här utelämnade).

text: DD anförde i huvudsak följande.

text: Bakgrund

text: Av handlingarna i ärendet och av upplysningarna från kammaren framgår följande. En polisanmälan avseende bedrägeri gjordes den 13 januari 2006 och samma dag inleddes en förundersökning av polisen. Den 20 januari 2006 lottades ärendet på rotel 17 vid City åklagarkammare i Stockholm med kammaråklagaren BB som ansvarig handläggare. Diariet innehåller inte någon uppgift om att direktiv till polisen eller annan åtgärd har vidtagits. Utredaren vid Polismyndigheten i Stockholms län har dock enligt handlingarna i ärendet uppgett att han följt BBs direktiv och hållit förhör med anmälaren och dennes son. Dessa förhör hölls den 5 april 2006 respektive den 4 maj 2006. Förhören har emellertid inte inkommit till åklagarkammaren men finns i polisens akt. Uppgifterna i diariet ger alltså inte stöd för att det förekommit några kontakter mellan åklagaren och polisen. Kammaråklagaren BB övergick maj 2006 till en deltidstjänst och lämnade rotel 17 den 1 december 2006. Därefter var roteln vakant till dess kammaråklagaren FF tog över roteln efter årsskiftet. FF skickade direktiv den 1 mars 2007. Några utredningsåtgärder vidtogs emellertid inte och den 30 oktober 2007 fick FF besked från bedrägeriroteln vid Citypolisen att det inte fanns någon handläggare för ärendet. FF lämnade rotel 17 i november 2007 och därefter har kammarledningen varit ansvarig för att bevaka tjänsten. Åklagarkammaren har upplyst att detta innebär följande. Under de perioder rotel 17 inte varit bemannad på vanligt sätt sköttes ärendet administrativt av chefsadministratören vid kammaren, som vid behov vidtalade någon i kammarledningen angående de ärenden som var inlottade på roteln. Det aktuella ärendet kom att bli föremål för s.k. passivt förundersökningsledarskap. Det innebar att ingen åklagare aktivt i förhållande till polisen tog några ytterligare initiativ i ärendet, utöver det direktiv som tidigare utfärdats. Å andra sidan fanns ständigt någon av kammarledningens tre åklagare tillgängliga vid kammaren för att omedelbart pröva de frågor som polisens handläggare väckte eller som av andra skäl uppstod. I juni 2008 kom kammaråklagaren BB åter att ansvara för rotel 17. Efter beskedet från polisen den 30 oktober 2007 förefaller ingenting ha hänt i ärendet och utredningen pågår fortfarande. Om man bortser från nämnda besked och direktivet den 1 mars 2007 ger uppgifterna i diariet inte stöd för att det förekommit några kontakter i ärendet mellan åklagare och polisen under år 2007 och 2008.

text: Rättslig reglering

text: Av

text: 23 kap. 3 § första stycket rättegångsbalken

text: framgår följande. Beslut att inleda en förundersökning skall fattas av polismyndighet eller åklagaren. Har förundersökningen inletts av polismyndighet och är saken inte av enkel beskaffenhet, skall ledningen av förundersökningen avseende brottet övertas av åklagaren, så snart någon skäligen kan misstänkas för brottet. Åklagaren skall också i annat fall överta ledningen när det är påkallat av särskilda skäl. Enligt

text: 23 kap. 4 § rättegångsbalken

text: skall förundersökningen bedriva så skyndsamt som omständigheterna medger. Av

text: 1 a § förundersökningskungörelsen (1947:948)

text: framgår att undersökningsledaren har ansvar för förundersökningen i dess helhet. Han eller hon skall se till att utredningen bedrivs effektivt och att den enskildes rättssäkerhetsintressen tas tillvara.

text: Bedömning

text: Det kan inledningsvis konstateras att det är otillfredsställande att det endast synes ha hållits två kortare förhör under de två och ett halvt år som utredningen pågått. Utredningsåtgärder tycks alltså inte ha vidtagits i den omfattning som hade varit önskvärd. Kammaråklagaren BB har, som det verkar, i samband med att ärendets lottades på honom gett direktiv om att förhör skulle hållas. Han har dock inte dokumenterat sina direktiv, vilket är en brist. BB förefaller inte heller ha följt upp sina direktiv på det sätt som borde ha skett. I vart fall har vidtagna åtgärder inte dokumenterats. När sedan kammaråklagaren FF tog över ärendet var det givetvis svårt för henne att veta vad som hänt i ärendet eftersom dokumentation saknades och de förhör som hållits inte skickats till åklagarkammaren. Det var därför inte underligt att hon den 1 mars 2007 på nytt gav direktiv att förhör skulle hållas med anmälaren och hans son. Den 30 oktober 2007 lämnade polisen besked om att ärendet saknade handläggare. Det är oklart om detta besked har föranletts av att FF påmint polisen om direktivet. En sådan åtgärd skulle ha dokumenterats. Några åtgärder för att driva förundersökningen framåt har inte vidtagits efter det att kammarledningen tog över ansvaret för ärendet i november 2007. Riksåklagaren har i Åklagarmyndighetens föreskrifter och allmänna råd (

text: ÅFS 2007:5

text: ) om bevakning och uppföljning vid Åklagarmyndigheten av pågående förundersökningar gett anvisningar för hur åklagare ska agera för att driva förundersökningar framåt med tillräcklig skyndsamhet. Anvisningarna ska bl.a. ge stöd åt åklagarna om hur bevakning och uppföljning av ärenden ska ske samt även bidra till en bättre kontroll över ärendena. Jag kan konstatera att ärendet i vart fall från november 2007 inte har handlagts på föreskrivet sätt. Av yttrandet från åklagarkammaren framgår att en viss åklagare inte var utpekad som ansvarig för det aktuella ärendet från det att ansvaret övertogs av kammarledningen. Det system som följer av

text: rättegångsbalken

text: och

text: förundersökningskungörelsen

text: bygger på att det i varje enskilt fall ska vara klarlagt vem som i egenskap av undersökningsledare ansvarar för ärendets handläggning. Denna princip kommer bl.a. till uttryck i bestämmelsen i

text: . Det borde således ha klarlagts vem i kammarledningen som ansvarade för ärendet och de övriga ärendena på roteln. Ytterst är det givetvis åklagarkammarens ledning som ska se till att kammaren har en fungerande organisation. Som framgår av de ovan nämnda föreskrifterna har kammarledningen också det övergripande ansvaret för bevakning och uppföljning av pågående förundersökningar. Det har även framkommit att polisens utredningsverksamhet inte har fungerat på önskvärt sätt. Det framgår av handlingarna att kammarchefen inom den närmsta tiden kommer att ta upp frågan med City polismästardistrikt för att diskutera åtgärder som ska förbättra uppföljningsrutinerna så att handläggningen av ärenden inte avstannar. Jag är självklart positiv till detta initiativ.

text: Polismyndigheten (biträdande länspolismästare GG) inkom med ett yttrande och anförde bl.a. följande.

text: Polismyndigheten kan vid en samlad bedömning av den hittillsvarande handläggningen av ärendet, i likhet med polismästardistriktet, konstatera att det inte kommit att handläggas i enlighet med

text: rättegångsbalkens

text: krav på skyndsamhet. Skälet härtill har visat sig vara en kombination av resursbrist och prioriteringskrav vid ansvarig utredningsgrupp och senare vid den nuvarande bedrägeriroteln. JO har vid ett flertal tillfällen påtalat att resursbrist inte utgör något godtagbart skäl i dessa sammanhang och kritiserat myndigheten i frågan. JO har också påtalat hur polis- och åklagarmyndigheterna bör förfara i situationer där begärda utredningsåtgärder inte bedöms kunna vidtas under den närmaste tiden. Åklagaren bör då informeras om rådande arbetssituation och att åtgärder inte kommer kunna vidtas, varvid frågan får lyftas till ledningsnivåer inom respektive myndigheter. Någon sådan kommunikation synes inte ha skett i aktuellt ärende, i vart fall inte enligt vad som går att utläsa av utredningsakten. Det är givetvis beklagligt. Även om det brustit i kommunikationen från polisiärt håll, kan polismyndigheten emellertid konstatera att det är åklagaren i egenskap av förundersökningsledare som bär det yttersta ansvaret för att driva utredningen framåt. Som polismyndigheten påtalat i tidigare yttrande till JO, råder sedan hösten 2006 en ny organisation avseende utredning av bedrägeribrott inom myndigheten. Den 31 oktober 2007 redovisades en utvärdering av den nya organisationen, innehållande bl.a. förslag till framtida personalresurs, ärendefördelning och ärendesamordning. Polismyndighetens ambition är att fortsatt verka för att bedrägeribrotten ska utredas så effektivt och rättssäkert som möjligt. De vidtagna åtgärderna med omorganisation, utvärdering och åtgärdsplan är led i ett pågående förbättringsarbete som sker både lokalt och centralt inom myndigheten och som kommer att leda till att denna typ av ärenden handläggs på ett mer rättssäkert och effektivt sätt i framtiden. Polismyndigheten får avslutningsvis beklaga att den aktuella utredningen dragit ut på tiden. Utredningsåtgärder kommer dock att vidtas så snart som möjligt.

text: AA yttrade sig över remissvaren.

text: Därefter inhämtades kompletterande information i december 2008. Vid telefonsamtal med HH, ny handläggare vid polisen, framkom att förhör hölls med AA i augusti 2008 och med den misstänkte i september 2008 och att ett förhör, som förhoppningsvis kan hållas i januari 2009, återstår. Av dagboks-uppgifter från polisen framkom vidare att direktiv från BB lämnades till polisen den 2 juni 2008.

text: Bedömning

text: En förundersökning ska enligt

text: 23 kap. 4 § andra stycket rättegångsbalken

text: bedrivas så skyndsamt som omständigheterna medger. Det är undersökningsledaren som har ansvar för förundersökningen i dess helhet. Han eller hon ska se till att utredningen bedrivs effektivt och att den enskildes rättssäkerhetsintressen tas till vara. Undersökningsledaren ska också ge dem som biträder honom eller henne behövliga direktiv för arbetet, se

text: Anmälan om bedrägeri registrerades den 13 januari 2006 och förundersökning inleddes samma dag. Den 20 januari 2006 överfördes ärendet till åklagarmyndighet och förundersökningen övertogs av BB den 23 januari 2006. Förhör hölls med AA och dennes son i april och maj 2006. Handläggningen av ärendet avstannade därefter. Förhören rapporterades inte heller tillbaka till åklagaren, vilket förklarar att direktiv om att förhör skulle hållas med AA och sonen skickades till polisen den

text: 1 mars 2007, nästan ett år efter att förhören hölls. Den 30 oktober 2007 meddelade polisen åklagaren att ärendet saknade handläggare. Därefter hände ingenting i ärendet förrän nya direktiv utfärdades av BB i juni 2008.

text: Jag har vid ett stort antal tillfällen tidigare konstaterat att polisens brottsutredande verksamhet uppvisar allvarliga brister och att handläggningstiderna i åtskilliga fall inte står i överensstämmelse med de krav på skyndsamhet som gäller. Särskilt långa utredningstider förekommer i de ärenden där det inte finns några särskilda i författning givna tidsfrister, förutom det allmänna skyndsamhetskrav som föreskrivs i

text: rättegångsbalken

text: . Jag har också haft anledning att kritisera Stockholmspolisens handläggning av bedrägeriärenden vid ett flertal tillfällen. Den ansträngda arbetssituationen vid myndigheten vad gäller denna typ av ärenden är således väl känd för mig.

text: Även med beaktande av det ansträngda arbetsläget är det emellertid, enligt min mening, helt oacceptabelt att ett ärende får ligga obearbetat under så lång tid som nu varit fallet. Vidare är det anmärkningsvärt att förhören som hölls under våren 2006 inte omedelbart återrapporterades till åklagaren. Denna underlåtelse fick ju sedan till följd att åklagaren upprättade direktiv om att sådana förhör skulle hållas, trots att de redan hade hållits. Därigenom förhalades handläggningen av ärendet ytterligare. Uppenbarligen har kommunikationen mellan polis och åklagare inte fungerat i ärendet. Polismyndigheten har också påtalat att det är åklagaren i egenskap av förundersökningsledare som bär det yttersta ansvaret för att driva utredningen framåt. Detta är i och för sig riktigt. Jag vill dock framhålla att enligt min mening är det uppenbart att den utdragna handläggningstiden i ärendet till allra största delen beror på brister hos polisen. Polismyndigheten förtjänar därför allvarlig kritik för den utdragna handläggningstiden i ärendet.

text: När det gäller åklagarnas handläggning av ärendet vill jag först framhålla vikten av att dokumentera och följa upp givna direktiv. Såvitt gäller tiden från november 2007 till juni 2008 då den aktuella roteln inte var bemannad ”på vanligt sätt” vill jag understyrka, som Åklagarmyndigheten också angett, att det alltid ska finnas en åklagare som är ansvarig för utredningen, även när det uppstår vakanser.

text: Rättegångsbalken

text: och

text: förundersökningskungörelsen

text: ställer krav på en skyndsam handläggning där förundersökningsledaren aktivt måste verka för att utredningen drivs framåt. Det saknas således lagligt stöd för ett ”passivt förundersökningsledarskap” (jfr JO 2008/09 s. 160). Om en åklagare varit ansvarig för det aktuella ärendet kunde möjligen ha uppmärksammats att de givna direktiven avsåg åtgärder som redan var utförda. Slutligen konstaterar jag att ärendet inte har handlagts i enlighet med de anvisningar som lämnats i Åklagarmyndighetens föreskrifter och allmänna råd (

text: ÅFS 2007:5

text: ). Enligt min mening borde åklagarna ha varit mer aktiva i sin förundersökningsledning. Det finns därför anledning att också rikta kritik mot berörda åklagare för bristerna i handläggningen.

text: Ärendet avslutas.


avgjordAv: Justitieombudsmannen Katarina Påhlsson

nyckelord:
Ansökan
Långsam handläggning

title: Kritik mot Lantmäteriet för långa handläggningstider i ärenden om spridningstillstånd

sammanfattning: Sedan JO hade tagit emot ett flertal klagomål mot Lantmäteriet för långsam handläggning av ansökningar om spridningstillstånd beslutade hon att i ett initiativärende granska saken. Enligt Lantmäteriet hade antalet ansökningar om spridningstillstånd ökat kraftigt de senaste åren och myndigheten hade då vidtagit flera åtgärder för att effektivisera handläggningen samt omfördelat resurser internt. Efter en enligt Lantmäteriet nödvändig nedprioritering av verksamheten spridningstillstånd kunde ärendena inte längre handläggas inom rimlig tid. Från början av maj 2022 till mitten av januari 2023 steg handläggningstiden från 5 till 71 arbetsdagar. JO uttalar att det är angeläget att handläggningen av ansökningarna om spridningstillstånd fungerar tillfredställande och påminner om att ärendena måste prövas både noggrant och effektivt samt utan att kravet på rättssäkerhet eftersätts. Eftersom handläggningstiderna i de aktuella ärendena under senare delen av 2022 och början av 2023 inte har varit rimliga finner JO att Lantmäteriet inte kan undgå kritik.

text: Bakgrund till JO:s initiativ

text: JO tog under perioden augusti–november 2022 emot ett flertal klagomål mot Lantmäteriet gällande långsam handläggning av ansökningar om spridningstillstånd.

text: Av ett pressmeddelande som publicerades på Lantmäteriets webbplats den

text: 21 juni 2022 framgick bl.a. att myndighetens mål var att den som sökte spridningstillstånd skulle få ett beslut inom fem arbetsdagar men att handläggningstiden då uppgick till 19 arbetsdagar. Den 14 december 2022 framgick det på webbplatsen att handläggningstiden var 60 arbetsdagar.

text: Med anledning av uppgifterna och återkommande klagomål beslutade jag den

text: 21 december 2022 att ta upp saken till utredning i ett särskilt ärende.

text: Utredning

text: Ärendet remitterades till Lantmäteriet som uppmanades att beskriva ärendekategorin och utvecklingen av antalet ärenden samt besvara följande frågor.

text: - Hur ser balanserna ut i nuläget och hur ser prognosen ut framöver? - Vad bedömer Lantmäteriet är en rimlig handläggningstid för denna typ av ärenden? - Vilka åtgärder vidtar myndigheten för att komma till rätta med handläggningstiden? - Vilka risker ser myndigheten med att handläggningstiderna drar ut på tiden?

text: Myndigheten skulle också redovisa sin bedömning av det som kommit fram.

text: Lantmäteriet inkom den 15 februari 2023 med ett yttrande som i huvudsak innehöll följande (diagram i yttrandet och bilagor är här utelämnade):

text: Beskrivning av ärendekategorin och utvecklingen av antalet ärenden

text: TILLÄMPLIG RÄTT Den 1 maj år 2016 trädde lag (

text: ) om skydd för geografisk information (GiL) och förordning (

text: ) om skydd för geografisk information (GiF) i kraft och ersatte därigenom lag (

text: ) om skydd för landskapsinformation och förordning (

text: ) om skydd för landskapsinformation. Bestämmelserna i den nya lagen och förordningen syftar till att skydda uppgifter av betydelse för totalförsvaret och innehåller bestämmelser som begränsar rätten till sjömätning, fotografering eller liknande registrering från luftfartyg och spridning av en sammanställning av geografisk information (

text: 1 §

text: GiL). Med begreppet geografisk information avses lägesbestämd information avseende förhållanden på och under markytan samt på och under sjö- och havsbotten. Det kan således röra sig om både naturgivna föremål och konstgjorda företeelser som byggnader och vägar etcetera (

text: 2 § 1

text: GiL och

text: SOU 2013:51 s. 15

text: ). Med begreppet sammanställning av geografisk information avses geografisk information i form av avbildning, beskrivning eller mätning (

text: 2 § 4

text: GiL). Om något annat inte följer av 10 eller

text: 11 §

text: GiL är förbjudet att sprida en sammanställning av geografisk information om förhållanden i ett visst vattenområde eller en viss sträcka av ett vattenområde som avser Sveriges sjöterritorium, med undantag av insjöar, vattendrag och kanaler (

text: 9 § första stycket 1

text: GiL), eller över andra delar av svenskt territorium, om informationen har inhämtats från luftfartyg genom fotografering eller liknande registrering (

text: 9 § första stycket 2

text: GiL). Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får i enskilda fall besluta om tillstånd till spridning enligt

text: 9 § första stycket

text: GiL (

text: 9 § andra stycket

text: GiL). Frågor om tillstånd till spridning av sammanställningar av geografisk information ska prövas av Lantmäteriet i fråga om information som avses i

text: 9 § första stycket 2

text: GiL (

text: 6 § andra stycket 2

text: GiF). Inom Lantmäteriet är det enligt delegationsbeslut personal vid verksamhetsområde Geodata, Kart- och bildsekretessfunktionen, som handlägger spridningstillståndsärenden (LM2022/053866, LM2022/000147 och LM2022/053718).

text: REDOGÖRELSE FÖR INKOMNA ÄRENDEN, BALANSLÄGE OCH PROGNOS FÖR FRAMTIDA HANDLÄGGNINGSTIDER För att få en helhetsbild av Kart- och bildsekretessfunktionens nuvarande handläggningstider finns anledning att inledningsvis se till antalet inkomna spridningstillståndsärenden de senaste åren. I det nedanstående diagrammet visas antalet inkomna ärenden år 2016-2022, med en jämförelse mot myndighetens prognos för år 2022 (diagram 1). – – –

text: Diagram 1. Antal inkomna spridningstillståndsärenden per månad och år (mars år 2016–december år 2022). Prognosen för år 2022 var 31 000 ärenden, men utfallet blev cirka 23 000 ärenden. Som framgår av diagrammet har antalet ärenden om spridningstillstånd ökat kraftigt, från 713 inkomna ärenden år 2016 till 22 616 ärenden år 2022. En stor del av ökningen beror enligt Kart- och bildsekretessfunktionen på den utveckling som skett i samhället där användandet av drönare och fotografering från luftfartyg har ökat kraftigt. Till följd av den påtalade utvecklingen har handläggningstiden för spridningstillståndsärenden ökat från 5 arbetsdagar i början av maj år 2022 till 71 arbetsdagar i mitten av januari år 2023. Om detta översätts till kalenderdagar så blir det från 7 kalenderdagar i början av maj år 2022 till 103 kalenderdagar i mitten av januari år 2023. Sedan år 2021 mäter Lantmäteriet varje vecka hur många spridningstillståndsärenden som ligger i kö, det vill säga hur många ärenden som ännu inte fördelats till en handläggare. Lantmäteriet handlägger inkomna ansökningar enligt en kronologisk turordningsprincip (först in, först ut). I det nedanstående diagrammet redovisas antalet spridningstillståndsärenden i kö vid varje vecka år 2022 (diagram 2). Vid slutet av år 2022 hade 3 679 ärenden ännu inte fördelats till en handläggare. Detta kan jämföras med den högsta noteringen under året om 4 652 ärenden i kö i mitten av oktober. Skälet till ett minskat antal ärenden i kön är att tillströmningen av ärenden har minskat. Snittet på antalet handlagda ärenden i veckan under perioden år 2019-2022 är uppskattningsvis 230 stycken, vilket motsvarar cirka 1 000 handlagda ärenden per månad. – – –

text: Diagram 2. Jämförelse av antalet ärenden i kö och kötid (handläggningstid i arbetsdagar). Lantmäteriet har prognosticerat antalet inkomna spridningstillståndsärenden år 2023 till 16 000 stycken. Prognosen är baserad på ett antagande om att den påtalade minskningen i ärendeinflödet blir bestående. Lantmäteriet har även tagit hänsyn till att det mot slutet av år 2022 konstaterades att ärendeinflödet under perioden september till december uppgick till enbart hälften av vad som prognosticerats vid början av året. Lantmäteriets prognosticerade ärendeinflöde för år 2023 framgår av nedanstående diagram och uppgår till 70 procent av antalet inkomna ärenden för motsvarande period år 2022 (diagram 3). – – –

text: Diagram 3. Prognosen för antalet inkomna spridningstillståndsärenden för år 2023 är baserad på ett antagande om en minskning i ärendeinflödet. Ärendeinflödet år 2023 uppskattas till 70 procent av antalet inkomna ärenden för motsvarande period år 2022. Som en jämförelse har utfallet för åren 2021 och 2022 lagts in. Om det faktiska ärendeinflödet minskar enligt Lantmäteriets prognos så kommer detta att medföra kortare handläggningstider för spridningstillståndsärenden. Lantmäteriet gör dock bedömningen att det inte kommer att vara möjligt att nå

text: en rimlig handläggningstid för spridningstillståndsärenden inom den närmsta framtiden även med det prognosticerade ärendeinflödet.

text: Lantmäteriets handläggning av en ansökan om spridningstillstånd och myndighetens bedömning av vad som utgör en rimlig handläggningstid för ärendetypen

text: TILLÄMPLIG RÄTT Lantmäteriet får i enskilda fall besluta om spridningstillstånd (9 § andra stycket GiL). Tillstånd ska ges om spridningen inte kan antas medföra skada för totalförsvaret. Beslutet om tillstånd får innehålla villkor om att den geografiska informationen endast får användas för ett visst ändamål eller efter iakttagande av särskilda säkerhetsåtgärder. Efter medgivande från den som söker tillstånd får retuscheringsåtgärder i sammanställningen göras av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer, om det behövs för att kunna meddela ett tillstånd (9 § tredje stycket GiL). Lantmäteriet får, inom sitt ansvarsområde, meddela föreskrifter om undantag från kravet på tillstånd enligt 9 § GiL för sammanställningar av geografisk information som avser vissa geografiska områden eller som är utformade så att de inte kan antas medföra skada för totalförsvaret om de sprids. Av föreskrifterna ska det framgå hur sammanställningarna i sådana fall ska vara utformade (11 § GiL och 12 § GiF).

text: LANTMÄTERIETS HANDLÄGGNING AV EN ANSÖKAN OM SPRIDNINGSTILLSTÅND Lantmäteriets prövning av en ansökan om spridningstillstånd sker enligt 9 § GiL och Lantmäteriets föreskrifter om spridningstillstånd för sammanställningar av landgeografisk information. Prövningen inleds med en bedömning av om spridningen av materialet omfattas av lagens tillämpningsområde. Därefter görs en bedömning av om det krävs tillstånd för spridningen av materialet enligt huvudregeln i 9 § GiL, eller om undantag som följer av lagen eller Lantmäteriets föreskrifter är tillämpliga. Om spridningstillstånd erfordras görs sedan en bedömning av om spridningen kan medföra skada för totalförsvaret. Ett ärende kan avse alltifrån en bild till över 100 000 bilder som ska granskas av Lantmäteriet enligt den beskrivna processen. I vissa fall utför Lantmäteriet retuscheringsåtgärder eller förenar beslutet om spridningstillstånd med villkor. När beslut om spridningstillstånd har meddelats är det fritt för vem som helst att sprida materialet sett ur totalförsvarsperspektiv.

text: LANTMÄTERIETS BEDÖMNING AV VAD SOM UTGÖR EN RIMLIG HANDLÄGGNINGSTID FÖR ANSÖKAN OM SPRIDNINGSTILLSTÅND Ett ärende ska handläggas så enkelt, snabbt och kostnadseffektivt som möjligt utan att rättssäkerheten eftersättas (

text: 9 § första stycket förvaltningslagen

text: [2017:900] [FL]). Handläggningstidens längd bör i första hand påverkas av hur svårt ärendet är att utreda, hur snabba parterna är med att tillhandahålla behövligt underlag för myndighetens prövning, hur många parter handläggningen involverar och liknande omständigheter som påverkar ärendets omfattning. Om beslutet i ett ärende har en stor inverkan på den enskildes personliga eller ekonomiska förhållanden har den enskilde normalt anledning att ställa höga krav på snabbhet vid handläggningen (

text: prop. 2016/17:180 s. 106

text: och JO:s beslut den 9 september 2021 i ärendena med dnr. 7165-2020 och 7242-2020). Lantmäteriet mäter den faktiska handläggningstiden för spridningstillståndsärendena. Arbetstiden räknas från det att handläggaren tar ärendet tills att beslutet är skickat till sökanden. Den faktiska handläggningstiden per spridningstillståndsärende uppgick till 24 minuter år 2022 (medelvärde). Flera av de aktörer som ansöker om spridningstillstånd bedriver verksamhet som är tidskänslig och har därför ett stort behov av att erhålla beslut från Lantmäteriet inom kort tid från ansökningstidpunkten.

text: Lantmäteriet bedömer att det för en ansökan om spridningstillstånd av normal beskaffenhet är önskvärt med en handläggningstid som uppgår till mellan tre och fem arbetsdagar och ser detta som en rimlig målbild för handläggningstiden. Lantmäteriet bedömer dock att ett fullt så högt ställt krav inte kan anses följa av

text: 9 § första stycket

text: FL.

text: Åtgärder som vidtagits för att minska handläggningstiderna

text: VERKSAMHETSUTVECKLING Kart- och bildsekretessfunktionen arbetar ständigt med att effektivisera sitt arbetssätt och utveckla arbetsformerna inom verksamheten. Ett viktigt steg mot en mer effektiv ärendehantering är bland annat det nya digitala ärendehanteringssystem som togs i bruk mars år 2019. Det löpande arbetet med att effektivisera rutiner, metoder och stödet i handläggningssystemet har resulterat i att den genomsnittliga handläggningstiden sjunkit från ungefär två och en halv timme till drygt tjugo minuter per ärende sedan Lantmäteriet tog över ansvaret från Försvarsmakten år 2016 (diagram 4). – – –

text: Diagram 4. Antalet minuter som det tar att handlägga ett ärende från att handläggaren tar ärendet tills att beslutet är skickat till den sökande. Lantmäteriet arbetar kontinuerligt med att förbättra och förenkla ansökningsförfarandet via myndighetens hemsida. Lantmäteriet har t.ex. infört ett kartstöd i syfte att göra det enklare för sökanden att lägesbestämma det material som omfattas av ansökan om spridningstillstånd.

text: FÖRFATTNINGSUTVECKLING Lantmäteriet har tidigare meddelat föreskrifter om undantag från kravet på spridningstillstånd. Lantmäteriet utreder för närvarande möjligheten att föreskriva om ytterligare sådana undantag. Det pågår även ett arbete i samverkan med Försvarsmakten där möjligheten att utvidga Lantmäteriets föreskriftsrätt undersöks. Fler undantag skulle leda till färre ansökningar och bättre förutsättningar för myndigheten att hantera de ärenden som kommer in inom rimlig tid. Flera av de aktörer som ansöker om spridningstillstånd bedriver tidskänslig verksamhet och har därför ett stort behov av att kunna sprida geografisk information utan att behöva ansöka om tillstånd vid varje enskilt spridningstillfälle. Med stöd av förarbetsuttalanden till 9 § GiL meddelar Lantmäteriet i dagsläget generella spridningstillstånd för tidskritisk verksamhet och övning/utbildning av sådan verksamhet som riktar sig till bevakningsansvariga myndigheter och blåljusmyndigheter som behöver använda drönare och andra luftfartyg i författningsreglerad verksamhet. Sedan år 2017 samverkar Lantmäteriet med flera av dessa aktörer i syfte att bredda de generella tillstånden till att omfatta fler aktörer och därmed minska antalet ansökningar.

text: ÖVRIGT Lantmäteriet blev i och med ikraftträdandet av GiL och GiF den 1 maj år 2016 ansvarig tillståndsmyndighet för spridning av sammanställningar av landgeografisk information som inhämtas från luftfartyg. Lantmäteriets anslag utökades till följd av detta med två miljoner kronor per år från och med år 2016, vilket då motsvarade kostnaden för cirka två årsarbetskrafter. Det utökade anslaget beräknades efter en uppskattning av kostnaden för handläggningen av antalet inkomna ärenden per år, vilket vid denna tidpunkt var uppskattningsvis 700 stycken. Som redovisats ovan har antalet inkomna ärenden per år sedermera ökat till uppskattningsvis 23 000 stycken år 2022. Lantmäteriet har under de senaste tre åren påtalat behovet av ökad finansiering för Regeringskansliet och hemställt till regeringen om medel. Anslaget ligger dock ännu kvar på samma nivå som för år 2016.

text: Under de senaste åren har Lantmäteriet ändå kunnat hantera den ökade mängden ansökningar genom att myndigheten har fördelat ekonomiska och personella resurser från andra verksamheter. Under år 2022 började detta leda till att de andra verksamheterna blev lidande i sådan grad att myndigheten inte kunde upprätthålla dess reglerade krav på produktionen av geografisk information, varför det blev nödvändigt att prioritera ned verksamheten spridningstillstånd. Detta har resulterat i att myndigheten inte kunnat avsätta tillräckligt med personresurser för att handlägga spridningstillståndsärendena inom rimlig tid och möta det ökade antalet ansökningar.

text: Risker med längre handläggningstider

text: Som tidigare framförts är en väl fungerade verksamhet för handläggningen av ärenden om spridningstillstånd av geografisk information av betydelse för totalförsvaret. I ljuset av den nu rådande säkerhetspolitiska situationen och den enorma ökningen av antalet inkomna ansökningar om spridningstillstånd som observerats de senaste åren, är det av yttersta vikt att skyddet för uppgifter av betydelse för totalförsvaret fungerar tillfredsställande och att Lantmäteriet har effektiva verktyg för att kunna uppfylla sina författningsreglerade skyldigheter. I dagsläget har Lantmäteriet otillräcklig kapacitet att hantera den kraftigt ökade ärendevolymen. Detta resulterar i långa handläggningstider som främst drabbar de aktörer som verkar inom drönarbranschen, samt myndigheter och kommuner som redan idag använder drönare eller som planerar att effektivisera sina verksamheter med hjälp av denna teknik. Polismyndigheten är ett exempel på en aktör som ofta är i behov av att snabbt få nödvändiga tillstånd för förundersökningar och rättsprocesser. Långa handläggningstider riskerar att äventyra efterlevnaden av den aktuella lagstiftningen. Detta kan i sin tur leda till okontrollerad spridning av potentiellt totalförsvarskänslig information, vilket utgör ett allvarligt hot mot Sveriges totalförsvar. Lantmäteriet har fått indikationer som talar för att detta pågår i en större utsträckning än tidigare och har informerat Försvarsmakten om detta. Ytterligare en risk är att de som behöver spridningstillstånd tappar förtroendet för lagstiftningen och myndigheten, ett förtroende som kan vara mycket svårt att återfå, när skadan väl har skett. Redan under hösten år 2021 bedömde Lantmäteriet att situationen skulle bli ohållbar med det aktuella anslaget och myndighetens interna fördelning av resurser. En konsekvensanalys togs då fram och skickades till Regeringskansliet och berörda departement. Konsekvensanalysen redovisas i sin helhet i bilaga 1.

text: JO tog i december 2023 del av information på Lantmäteriets webbplats om att handläggningstiden av ansökningar om spridningstillstånd uppgick till ca 40 arbetsdagar.

text: Bedömning

text: Av Lantmäteriets remissvar framgår den rättsliga reglering som är tillämplig vid prövningen av ansökningar om spridningstillstånd. Regleringen innehåller alltså inte några särskilda tidsfrister för handläggningen utan den ska ske i enlighet med

text: 9 § förvaltningslagen (2017:900)

text: , dvs. så enkelt, snabbt och kostnadseffektivt som möjligt utan att rättssäkerheten eftersätts.

text: Lantmäteriet har uppgett att det är önskvärt med en handläggningstid på mellan tre och fem arbetsdagar för en ansökan om spridningstillstånd av normalt slag. Myndigheten ser också detta som en rimlig målbild för handläggningstiden. De senaste åren har antalet ansökningar om spridningstillstånd dock ökat kraftigt.

text: För att hantera ärendetillströmningen har myndigheten vidtagit flera åtgärder för att effektivisera handläggningen och också omfördelat resurser från andra verksamheter inom myndigheten. Under 2022 blev det emellertid enligt Lantmäteriet nödvändigt att prioritera ned verksamheten spridningstillstånd med resultatet att ärendena inte längre kunde handläggas inom rimlig tid. Från början av maj 2022 till mitten av januari 2023 steg handläggningstiden från 5 till 71 arbetsdagar.

text: Med hänsyn till syftet med den aktuella lagstiftningen, inte minst skyddet av uppgifter för totalförsvaret, är det angeläget att handläggningen av ansökningarna om spridningstillstånd fungerar tillfredställande. Det innebär att ärendena både måste prövas noggrant och effektivt men utan att kravet på rättssäkerhet eftersätts. Vidare är det viktigt utifrån sökandenas intressen, vilka kan vara av såväl ekonomisk som personlig natur, att handläggningen inte drar ut på tiden. Jag kan därför inte annat än instämma i Lantmäteriets egen bedömning att handläggningstiden för spridningstillståndsärendena under senare delen av 2022 och i januari 2023 inte har varit rimlig. Trots att Lantmäteriet strukturerat arbetat med den aktuella ärendekategorin kan myndigheten inte undgå kritik för den långsamma handläggningen.

text: Av informationen på Lantmäteriets webbplats i december 2023 framgår att handläggningstiderna minskat sedan myndigheten yttrade sig till JO. Det är naturligtvis positivt. Jag utgår dock från att myndigheten fortsätter följa och arbeta för korta handläggningstider.

text: Ärendet avslutas.

text: Katarina Påhlsson

text: Ärendet har föredragits av områdesansvariga rättssakkunniga Cecilia Melander. Byråchefen Charlotte Håkansson har deltagit i beredningen.


avgjordAv: Justitieombudsmannen Thomas Norling

title: Initiativärende om den s.k. Islandsmodellen

sammanfattning: JO inledde initiativärendet efter att ha tagit del av uppgifter om socialtjänstens arbete enligt den s.k. Islandsmodellen. Frågor som då väcktes var bl.a. om vissa socialtjänster i Göteborgs och Stockholms kommuner genomförde oanmälda hembesök. I beslutet uttalar sig JO om bl.a. förutsättningarna för att kunna genomföra ett hembesök. För att socialtjänsten ska ha rätt att göra ett sådant besök, oavsett om det sker inom ramen för Islandsmodellen eller inte, måste givetvis de rättsliga förutsättningarna vara uppfyllda. Socialtjänsten har inte rätt att genomföra hembesök endast av den anledningen att ett ärende handläggs enligt Islandsmodellen. Ett noga övervägande om ett sådant besök över huvud taget är nödvändigt ska alltid göras. I beslutet får Socialnämnden Centrum i Göteborgs kommun kritik för att ha genomfört hembesök i strid med sina egna rutiner. JO uttalar att det som har kommit fram i initiativet tyder på att hembesök som görs inom ramen för Islandsmodellen kan ske slentrianmässigt. Enligt JO är detta allvarligt och inger viss oro för socialtjänsternas framtida arbete enligt modellen. JO avser att följa den framtida utvecklingen och tillämpningen av Islandsmodellen.

text: Bakgrunden till mitt initiativ

text: I november 2021 kom det till min kännedom att socialtjänsten i Göteborgs kommun och bl.a. Polismyndigheten hade inlett ett samarbete kallat Islandsprojektet. Jag tog då del av bl.a. en projektplan. Det som kom fram där gav upphov till vissa frågetecken om socialtjänstens medverkan och om myndigheten inom ramen för projektet genomför oanmälda hembesök hos enskilda personer. Senare kom det fram att även socialtjänsten i Stockholms kommun hade inlett ett liknande samarbete med Polismyndigheten. Mot denna bakgrund beslutade jag att i ett initiativärende utreda socialtjänstens medverkan i projektet i Göteborg och Stockholm och då särskilt frågor kopplade till hembesök.

text: Utredning

text: Inledningsvis tog jag del av journalanteckningar i barnärenden från socialtjänsten i Göteborgs och Stockholms kommuner där Islandsmodellen använts. Jag tog även del av en projektplan och checklistor.

text: Därefter begärde jag att Socialnämnden Centrum i Göteborgs kommun och Socialnämnden i Stockholms kommun skulle lämna en redogörelse för bakgrunden till Islandsprojektet och en beskrivning av det. Nämnderna skulle också redogöra för vilka rutiner eller riktlinjer som de har för hur projektet ska bedrivas och de rättsliga överväganden som de gjorde innan projektet inleddes. Dessutom skulle nämnderna yttra sig särskilt över ett antal frågor.

text: Något om Islandsmodellen

text: Islandsmodellen startade som ett utvecklings- och samverkansprojekt mellan bl.a. socialtjänsten och Polismyndigheten. Namnet kommer från en studieresa som en svensk delegation genomförde till Island 2015. Delegationen bestod av bl.a. representanter från socialtjänsten, Polismyndigheten och Sveriges Kommuner och Regioner. Syftet med Islandsmodellen är att stärka och effektivisera samarbetet mellan bl.a. socialtjänst och polis vid våldshändelser i familjer med barn. Modellen består av tre faser: larmfasen, omhändertagandefasen och samordningsfasen. Larmfasen är det som sker direkt efter att ett larm kommit in till polisen om en våldshändelse till dess att socialtjänsten anländer till platsen där brottet ska ha begåtts. I denna fas ska vuxna och barn kunna erbjudas skydd och stöd från socialtjänsten i direkt anslutning till våldshändelsen. Omhändertagandefasen omfattar polisens och socialtjänstens arbete på brottsplatsen och det som sker fram till dess att ärendet överlämnas till utredande enhet inom socialtjänst respektive polis. Samordningsfasen är det som sker efter att utredande enheter tagit emot ärendet. Då ska samverkan mellan utredande enheter vid socialtjänst och polis fortsätta.

text: Min bedömning

text: Om JO:s uppgift och syftet med det här initiativärendet JO:s huvuduppgift är att granska att myndigheter följer lagar och andra författningar i sin verksamhet. Syftet med granskningen är i första hand att undersöka om myndigheterna har handlat enligt de regler som gäller för dem, dvs. om de har agerat korrekt i formellt hänseende. JO ska särskilt se till att myndigheterna inte gör intrång i medborgarnas grundläggande fri- och

text: Journalanteckningarna hämtades in från Farsta och Skärholmens stadsdelsförvaltning i Stockholms kommun samt från Socialförvaltningarna Sydväst och Centrum i Göteborgs kommun. Genom Islandsprojektet togs det fram en arbetsmodell, s.k. Islandsmodellen. Remissvaren finns tillgängliga hos JO.

text: rättigheter. Mot denna bakgrund har syftet med det här initiativärendet inte varit att ha synpunkter på Islandsmodellen i sig. Det har i stället varit att utreda hur aktuella socialnämnder i Göteborgs och Stockholms kommuner arbetar med modellen, dvs. om de då följer de lagar och bestämmelser som gäller för verksamheten.

text: Som jag tidigare redovisat inledde jag det här initiativärendet efter att ha tagit del av vissa uppgifter som gav upphov till frågetecken om socialtjänstens arbete enligt Islandsmodellen. Frågor som då väcktes var bl.a. om socialtjänsten genomförde oanmälda hembesök och hur ansvarsfördelningen mellan socialtjänsten och polisen såg ut. Under handläggningen av ärendet har de flesta frågetecknen rätats ut. Jag har dragit slutsatsen att det beror på att socialnämnderna arbetar aktivt med att utveckla och förbättra Islandsmodellen även utifrån rättsliga aspekter. Det kan t.ex. nämnas att Socialnämnden Centrum i Göteborgs kommun har uppdaterat checklistan som den använder vid handläggningen av ärenden enligt modellen. Det som har kommit fram i ärendet tyder likväl på att det fortfarande finns vissa oklarheter som gäller de hembesök som görs inom ramen för Islandsmodellen. Jag finner därför anledning att i det följande uttala mig om bl.a. förutsättningarna för att kunna genomföra ett sådant besök. Jag vill redan nu framhålla att dessa förutsättningar ska vara uppfyllda oavsett om ett ärende handläggs enligt Islandsmodellen eller inte. Ett hembesök ska som huvudregel ske i samråd med den enskilde Socialtjänstens verksamhet ska bygga på respekt för människors självbestämmanderätt och integritet (

text: 1 kap. 1 § socialtjänstlagen

text: [2001:453], SoL). Socialnämndens insatser för den enskilde ska utformas och genomföras tillsammans med honom eller henne (

text: 3 kap. 5 §

text: SoL).

text: Var och en är skyddad mot bl.a. husrannsakan och liknande intrång från det allmännas sida (

text: 2 kap. 6 § regeringsformen

text: , RF). Socialtjänsten utgör en del av det allmänna och omfattas alltså av nyssnämnda bestämmelse. Med husrannsakan avses varje undersökning av hus, rum eller slutet förvaringsställe som görs av en myndighet, oavsett syftet med undersökningen. I begreppet liknande intrång ryms sådana intrång i någons bostad som inte sker i undersökningssyfte (se

text: prop. 1975/76:209 s. 147

text: ). Skyddet mot intrång får endast begränsas genom lag (

text: 2 kap. 20 §

text: RF).

text: Hembesök är ett utredningsmedel som inte får användas utan vidare utan måste hanteras med stor försiktighet. Socialtjänsten måste i en situation där den överväger att genomföra ett hembesök noga väga det integritetsintrång som en sådan åtgärd kan innebära mot de intressen som socialtjänsten har att tillgodose. Som huvudregel ska socialtjänsten diskutera frågan om hembesök med den enskilde före hembesöket så att denne får en möjlighet att ta ställning till om han eller hon vill acceptera det intrång i hans eller hennes integritet som ett hembesök tveklöst utgör (se t.ex.

text: JO 2020/21 s. 470

text: och JO 2022/23 s. 379).

text: För att socialtjänsten ska få göra ett hembesök krävs att den enskilde samtycker till det. Ett sådant samtycke måste dock vara reellt. Det får inte vara fråga om att den enskilde samtycker till ett hembesök för att han eller hon känner sig tvungen att göra det (se t.ex. JO 2013/14 s. 387).

text: Med hänsyn till de grundläggande principerna för socialtjänstens arbete om självbestämmande och integritet är utrymmet för att genomföra oanmälda hembesök mycket begränsat. Sådana besök bör endast kunna godtas i undantagsfall, t.ex. om socialtjänsten befarar att det föreligger en nödsituation. Det finns en risk för att allmänhetens förtroende för socialtjänsten skadas om den genomför oanmälda hembesök utan att det finns skäl för det (se t.ex. JO 2011/12 s. 392, JO 2013/14 s. 392 och mitt beslut den 31 mars 2021, dnr 9181- 2019).

text: Jag har tidigare uttalat att den enskilde vid ett oanmält hembesök får mycket kort eller i det närmaste obefintlig tid på sig att överväga om han eller hon vill släppa in socialtjänsten. I en situation när socialtjänstens handläggare gör oannonserade besök finns det en uppenbar risk att den enskilde inte anser sig ha något annat val än att släppa in dem. Det kan mot den bakgrunden sättas i fråga hur reellt ett samtycke då egentligen är (se JO 2022/23 s. 379).

text: Hembesök får endast genomföras inom ramen för en utredning Socialnämnden ska utan dröjsmål inleda utredning av vad som genom ansökan, anmälan eller på annat sätt har kommit till nämndens kännedom och som kan föranleda någon åtgärd av nämnden (

text: 11 kap. 1 §

text: SoL).

text: När en anmälan rör barn eller unga ska socialnämnden genast göra en bedömning av om barnet eller den unge är i behov av omedelbart skydd, en s.k. skyddsbedömning (

text: 11 kap. 1 a §

text: SoL). Skyddsbedömningen ska göras samma dag som anmälan kommer in eller senast dagen efter om anmälan kommer in sent den dagen. Innehållet i anmälan bör i normalfallet ge tillräcklig information för denna bedömning. I andra fall kan handläggaren behöva ta kontakt med den som berörs av anmälan och eventuellt en förnyad kontakt med anmälaren. Skyddsbedömningen kan leda till att en utredning behöver inledas omgående (se

text: prop. 2012/13:10 s. 60

text: Frågan om nämnden ska inleda en utredning eller inte bestäms vid en s.k. förhandsbedömning. Förhandsbedömningen är inte en mindre utredning utan syftar endast till att avgöra om det finns något utredningsbehov. En förhandsbedömning ska i första hand grundas på innehållet i anmälan och nämndens tidigare kännedom om barnet eller familjen, t.ex. uppgifter i en personakt eller i tidigare anmälningar. Nämnden får under förhandsbedömningen kontakta den eller de personer som anmälan rör (se

text: prop. 2012/13:10 s. 58

text: ). JO har tidigare uttalat att hembesök med syftet att kontrollera hemförhållanden får anses vara en sådan utredningsåtgärd som bör vidtas inom ramen för en inledd utredning och inte under en förhandsbedömning (se

text: JO 2015/16 s. 377

text: Hembesök som sker inom ramen för Islandsmodellen För att socialtjänsten ska ha rätt att genomföra ett hembesök, oavsett om det sker inom ramen för Islandsmodellen eller inte, måste givetvis de rättsliga förutsättningarna vara uppfyllda. Det som jag har redovisat ovan om bl.a. skyldigheten att hämta in samtycke till hembesök och möjligheten att genomföra oanmälda hembesök gäller alltså även när Islandsmodellen tillämpas. Socialtjänsten kan således inte underlåta att följa regelverket på grund av att ett ärende handläggs enligt Islandsmodellen. Jag vill i det här sammanhanget även understryka att socialtjänsten inte har rätt att genomföra hembesök endast av den anledningen att ett ärende handläggs enligt Islandsmodellen. Ett noga övervägande om ett sådant besök över huvud taget är nödvändigt ska alltid göras.

text: Vid ett hembesök som sker inom ramen för Islandsmodellen är syftet bl.a. att bedöma om ett barn behöver skydd eller någon annan akut stödinsats från socialnämndens sida. Socialnämnden bör därför besluta att inleda en utredning innan ett hembesök genomförs (se

text: JO 2020/21 s. 470

text: I remissvaren har socialnämnderna uppgett att ett beslut om att inleda en utredning fattas innan ett hembesök genomförs. Socialnämnden Centrum i Göteborgs kommun har särskilt lyft fram att socialtjänsten numera utgår från uppdaterade checklistor som anger att beslut om att inleda en utredning fattas omgående när en orosanmälan kommer in. Jag vill därför framhålla att jag har tagit del av totalt tre ärenden i vilka hembesök genomfördes och som inleddes efter att den uppdaterade checklistan började gälla. I två av ärendena inledde socialtjänsten – i strid mot det som framgår av checklistan – en utredning först efter att hembesöken var genomförda. I två av tre ärenden från Socialnämnden Centrum i Göteborgs kommun har jag alltså kunnat konstatera dessa brister i handläggningen. Det är givetvis oacceptabelt och nämnden förtjänar kritik för detta. Vad gäller Socialnämnden i Stockholms kommun noterar jag att det först i en checklista som började gälla i januari 2022 framgår att beslut om att inleda en utredning ska fattas innan ett hembesök genomförs. Jag har inte tagit del av några ärenden som inleddes efter den tidpunkten och finner därför inte tillräcklig anledning att uttala mig om nämndens handläggning.

text: Socialnämnderna har ett stort ansvar för hur verksamheten vid förvaltningarna bedrivs. I detta ansvar ligger att bl.a. säkerställa att personalen har den kompetens som krävs för att garantera en rättssäker myndighetsutövning. Här kan naturligtvis t.ex. interna rutiner eller checklistor vara av stor betydelse. Det är dock inte tillräckligt att endast anta rutiner eller checklistor, utan nämnden måste se till att de tillämpas korrekt och att personalen har tillräckliga kunskaper om de rättsregler som styrt utformningen av dem. Samtidigt är det nödvändigt att personalen förstår att rutiner eller checklistor sällan är heltäckande och inte kan beskriva varje tänkbar situation. Det kan därför finnas ett behov av att erbjuda personalen utbildning i bl.a. tillämpningen av de aktuella regelverken. Sådan utbildning bör ges med viss regelbundenhet. Detta

text: är särskilt viktigt vid verksamheter som har en viss personalomsättning. Jag utgår från att de uttalanden som jag har gjort i detta ärende leder till att nämnderna vidtar nödvändiga åtgärder.

text: Som jag har redovisat i det här initiativärendet innebär hembesök ett intrång i den enskildes integritet. Det är därför av särskild vikt att ett sådant besök endast genomförs efter noga överväganden och om de rättsliga förutsättningarna är uppfyllda. Det som har kommit fram i detta initiativ tyder dock på att hembesök som görs inom ramen för Islandsmodellen kan ske slentrianmässigt. Det framstår alltså som att hembesök i vissa fall görs enbart av den anledningen att ett ärende handläggs enligt Islandsmodellen. Detta är naturligtvis allvarligt och inger även viss oro för socialtjänsternas fortsatta arbete enligt modellen. Jag vill understryka vikten av att socialtjänsterna arbetar på ett sätt som inte riskerar att strida mot den enskildes grundlagsskyddade fri- och rättigheter. Mot bakgrund av det nyss sagda avser jag att följa den framtida utvecklingen och tillämpningen av Islandsmodellen.

text: Ärendet avslutas.