avgjordAv: Chefsjustitieombudsmannen Elisabet Fura

nyckelord: Journalföring Sekretess

title: Kritik mot Kriminalvården, anstalten Kumla, för att handlingar som varit underlag för ett psykologutlåtande förstörts

sammanfattning: En intagen begärde att få ta del av material som använts som underlag för riskbedömningar av honom. Han informerades då om att allt material som använts som underlag för riskbedömningarna var förstört. Kriminalvården kritiseras för att materialet förstörts. I beslutet uttalar JO att patientdatalagen (2008:355) är tillämplig vid de psykologiska bedömningar av intagna som Kriminalvårdens psykologer på riksmottagningen gör när de ska lämna ett psykologiskt utlåtande. Vidare konstaterar JO att psykologerna är skyldiga att föra patientjournal när de gör psykologutlåtandena och att det material som används som underlag för riskbedömningarna i utlåtandena är journalhandlingar och ska sparas.

text: Anmälan

text: I en anmälan som kom in till JO den 9 juni 2011 klagade AA på Kriminalvårdens tillvägagångssätt och metoder vid diagnostiseringen och riskbedömningen av intagna. Han uttryckte då bl.a. sitt missnöje med att det material som använts som underlag för en riskbedömning som gjordes i ett psykologutlåtande om honom den 21 mars 2011 har förstörts. Av anmälan och handlingar bifogade till den framgår i denna del i huvudsak följande.

text: Den 8 mars 2006 sammanställde riksmottagningen en utredning om honom inför ett beslut om särskilda villkor och anstaltsplacering. I utredningen finns en riskbedömning grundad på bl.a. riskbedömningsinstrumenten HCR-20 (The Historical- Clinical-Risk Management-20, JO:s anm.), Psychopathy Checklist–Revised (PCL- R) och DSM-IV (Diagnostic and Statistical Manual of Mental Disorders, JO:s anm.). Den 21 mars 2011 upprättade psykologen BB, riksmottagningen Kumla, ett nytt psykologutlåtande innefattande bl.a. en riskbedömning. Den 9 april 2011 lämnade AA in en hemställan om att få ta del av de utvärderingsgrunder som föranledde bedömningarna i utlåtandet. Han informerades då om att allt material som använts som underlag för de riskbedömningar som gjorts om honom var destruerat.

text: Till sin anmälan bifogade AA bl.a. en hemställan från honom daterad den 9 april 2011 och Kriminalvårdens beslut den 18 april 2011 i fråga om denna hemställan. Av hemställan framgår bl.a. att AA begärt att få ta del av den fullständiga

text: skattningen gentemot faktorerna i bedömningsinstrumenten PCL-R och HCR-20. Han begärde att få ta del av resultaten och skattningarna från utredningen vid riksmottagningen den 8 mars 2006 samt från riksmottagningens psykologutlåtande den 21 mars 2011. I ett beslut den 18 april 2011 avslog den legitimerade psykologen BB AA:s begäran. Beslutet motiverades enligt följande.

text: Allt material som använts som underlag för de riskbedömningar som gjorts på [AA] (2006-03-08 och 2011-03-21) betraktas som arbetsmaterial och har efter undersökningen destruerats och finns därmed inte att tillgå. Jag kan enbart hänvisa till dessa utlåtanden, som finns i akten.

text: Utredning

text: Kriminalvården uppmanades att yttra sig om att det material som använts som underlag för den riskbedömning som gjorts av AA den 21 mars 2011 har förstörts.

text: I remissvaret anförde Kriminalvården, genom generaldirektören CC, följande.

text: Sakförhållanden

text: Uppgifter om sakförhållandena har hämtats in från region Mitt, som i sin tur hämtat in uppgifter från anstalten Kumla. Genom utredningen har sammanfattningsvis följande kommit fram. Utlåtandet som skrevs den 21 mars 2011 är en produkt av ett arbete under två dagar med klienten. För en längre tid sedan aktualiserades frågan om hanteringen av de skattningar och underlag som gjorts inför en bedömning. Materialet ansågs inte tillföra något ytterligare utöver vad som redovisas i den bedömning som utredningen utmynnat i varför det bedömdes att detta ska betraktas som minnesanteckningar och destrueras. Därtill kom att det i vissa fall skulle undergräva värdet av underlaget inför utlåtanden om dessa kom i omlopp.

text: Författningsbestämmelser m.m.

text: Enligt

text: 2 kap. 3 § tryckfrihetsförordningen

text: (TF) är en handling allmän, om den förvaras hos en myndighet och enligt 6 eller 7 § är att anse som inkommen till eller upprättad hos myndighet. – Enligt 7 § anses handling, som hänför sig till visst ärende och inte har expedierats, upprättad hos myndighet när det ärende den hänför sig till har slutbehandlats hos myndigheten. Enligt

text: 2 kap. 9 §

text: TF ska en hos myndighet tillkommen minnesanteckning som inte har expedierats inte heller efter den tidpunkt då den enligt 7 § är att anse som upprättad anses som allmän handling hos myndigheten, om den inte tas om hand för arkivering. Inte heller ett utkast till beslut eller skrivelse och annan därmed jämställd handling utgör en allmän handling. Enligt

text: 1 kap. 3 § patientdatalagen

text: (2008:355, PDL) avses med journalhandling framställning i skrift eller bild samt upptagning som kan läsas, avlyssnas eller på annat sätt uppfattas endast med tekniskt hjälpmedel och som upprättas eller inkommer i samband med vården av en patient och som innehåller uppgifter om patientens hälsotillstånd eller andra personliga förhållanden eller om vidtagna eller planerade vårdåtgärder. – Med patientjournal avses enligt samma bestämmelse en eller flera journalhandlingar som rör samma patient. Enligt 3 kap. 5 § PDL får en patientjournal endast innehålla de uppgifter som behövs för vissa i 2 kap. 4 § angivna ändamål. Enligt 6 § ska journalen innehålla de uppgifter som behövs för en god och säker vård av patienten.

text: I 5 kap. 1 § PDL finns en hänvisning till TF och offentlighets- och

text: sekretesslagen (2009:400)

text: i fråga om rätten att ta del av handlingar och uppgifter inom den allmänna hälso- och sjukvården. I Socialstyrelsens handbok om informationshantering och journalföring i hälso- och sjukvården (april 2009) anges följande (sid. 74). Resultatet av genomförda psykologiska tester räknas enligt Socialstyrelsens bedömning som väsentliga uppgifter för patientens vård och behandling. Det är därför viktigt att resultatet sparas i patientjournalen tillsammans med ett psykologutlåtande. Även det psykologiska testmaterialet utgör journalhandlingar och måste därför sparas. Testet omfattas av sekretess enligt

text: 17 kap. 4 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400)

text: . Det innebär att delar av testmaterialet i vissa delar omfattas av sekretess även i förhållande till patienten. Sådana journalhandlingar måste förvaras så att endast behöriga testanvändare har tillgång till testmaterialet. Det måste dock antecknas i patientens journal att det finns journalhandlingar i form av testmaterial och var de förvaras. Kriminalvården saknar interna instruktioner eller föreskrifter om hur anstalterna ska handha testmaterialet.

text: Kriminalvårdens bedömning

text: Frågeställning Inledningsvis konstateras att behovet av att skydda syftet med ett test kan medföra att uppgifter som ingår i det kan beläggas med sekretess enligt

text: 17 kap. 4 § offentlighets- och sekretesslagen

text: . Detta skyddsbehov kan dock inte medföra att bedömningsunderlaget inte är att anse som allmän handling. Frågan är således om de efterfrågade handlingarna utgjort allmänna handlingar eller ej enligt bestämmelserna i TF. Avgörande för bedömningen av huruvida destrueringen av handlingarna varit korrekt är om dessa kan anses ha varit minnesanteckningar eller utkast. Det saknas specifika bestämmelser om huruvida det material som uppkommer vid psykologiska tester ska bedömas som allmän handling eller ej. Det finns inte heller arkivföreskrifter som berör frågan och det har inte framkommit någon reglering i praxis. Socialstyrelsen har i den nämnda handboken diskuterat frågan. Den är dock inte bindande, utan utgör i stora delar Socialstyrelsens tolkning av gällande rätt. Frågan är också om de tester som görs inom ramen för riskbedömningen i Kriminalvården är sådana som omfattas av

text: patientdatalagen

text: Den psykologiska bedömningen Det finns ett antal program som är avsedda att minimera risken för återfall, bl.a. sådana som vänder sig till sexualbrottsdömda män eller missbrukare. Flera program har psykodynamiska eller beteendeterapeutiska inslag. Dessa program utgör en del av de åtgärder som vidtas för att minska återfallsrisken för den intagna och kan ingå i den verkställighetsplanering som görs för varje intagen. Programmen är inte obligatoriska för alla intagna, utan det avgörs efter en bedömning av återfallsrisken om den intagna ska delta i en sådan åtgärd. Bedömningen görs bl.a. med hjälp av psykologiska instrument som kan innefatta genomgång av det material som finns om den intagna och en intervju med denna. Psykologen gör i samband med den psykologiska utredningen en skattning enligt vissa variabler. Den exakta metoden skiftar beroende på vilket psykologiskt instrument som används. Såvitt avser de aktuella verktygen sker den slutliga psykologiska bedömningen efter en sammanräkning av skattningen av de enskilda variablerna. I bedömningen redovisas dels vad som framkommit vid utredningen, dels den totala skattningen. Skattningen av de enskilda variablerna blir således inte avgörande för beslutet i ärendet som ju istället utgår från den slutliga psykologiska bedömningen.

text: Patientdatalagens

text: tillämplighet Enligt

text: 1 kap. 1 §

text: PDL är lagen tillämplig vid vårdgivares behandling inom hälsooch sjukvården, med vilket enligt

text: 1 kap. 3 §

text: PDL avses verksamhet enligt bl.a. hälso- och

text: sjukvårdslagen (1982:763)

text: m.m. Någon motsvarande definition av hälso-

text: och sjukvårdsbegreppet fanns inte i

text: patientjournallagen (1985:562)

text: som tidigare reglerade journalföring m.m. I journalutredningens huvudbetänkande Patientjournalen (

text: SOU 1984:73

text: ) uttalades på s. 44, att ”…alla hälsoundersökningar inkluderats, även sådana som inte primärt har vård- eller behandlingssyfte utan går ut på att fastställa en persons lämplighet för en viss uppgift eller befattning, t.ex. inför ansökan om körkort”. Denna slutsats kom utredningen fram till efter att ha betonat sambandet med

text: tillsynslagen (1980:11)

text: som enligt utredningens förslag skulle vara vägledande för vilken verksamhet som omfattades av

text: patientdatalagen

text: . Regeringen föreslog i propositionen emellertid en annan lagtext så att kopplingen till

text: tillsynslagen

text: inte var lika klar. Någon saklig ändring synes dock inte ha varit meningen och i propositionen uttalades också att det kan röra sig ”…om synundersökning för utprovning av glasögon hos en glasögonoptiker eller ett besök utan vårdeller behandlingssyfte, såsom vid en undersökning i syfte att få intyg för körkort eller friskintyg för en anställning” (

text: prop. 1984/85:189

text: s.36f). Ändringen syftade också till att knyta an hälso- och sjukvårdsbegreppet direkt till främst hälso- och

text: sjukvårdslagen

text: . Det är oklart i vilken grad detta gäller även

text: patientdatalagen

text: . Det framgår inte av propositionen att någon ändring i den delen har varit avsedd. Utgångspunkten skall dock vara att ”…

text: patientdatalagen

text: koncentreras till att omfatta personuppgiftsbehandling i den individinriktade patientvården inom hälso- och sjukvården” (

text: prop. 2007/08:126 s. 49

text: ). Till verksamheten hör enligt samma stycke åtgärder för att förebygga, utreda och behandla sjukdomar och skador hos enskilda oberoende av enligt vilken lagstiftning verksamheten sker. På samma sida sägs vidare ”

text: Patientdatalagen

text: ska vara tillämplig för personuppgiftsbehandling i all individinriktad patientverksamhet som innefattar vård, undersökning eller behandling. Det betyder att även sådan individinriktad patientvård som inte inryms i begreppet hälso- och sjukvård enligt hälso- och

text: sjukvårdslagen

text: omfattas av

text: patientdatalagen

text: ”. Det framgår inte tydligt av uttalandet om hälso- och sjukvårdsbegreppet enligt

text: patientjournallagen

text: alltjämt ska gälla. I patientdatautredningens huvudbetänkande Patientdatalag (

text: SOU 2006:82

text: ) s.180 sägs dock att vårddokumentation, vilket avser bland annat journalföring, även omfattar undersökning utan egentligt vård- och behandlingssyfte, t.ex. hälsoundersökning av personer som söker körkortstillstånd. Det synes således som om

text: patientjournallagens

text: hälso- och sjukvårdsbegrepp alltjämt är gällande. Urvalstester och den typ av psykologiska tester som Kriminalvården utför torde i sådana fall omfattas av

text: patientdatalagen

text: oavsett om den verksamhet som den psykologiska bedömningen eventuellt följs av är att betrakta som medicinsk behandling eller ej. Det kan noteras att Rekryteringsmyndigheten kommit till en liknande slutsats avseende psykologiska bedömningar som utförs inom ramen för myndighetens rekryteringsverksamhet (Rekryteringsmyndighetens riktlinjer om urvalstjänster 2011:5).

text: Minnesanteckningar Det följer av

text: 2 kap. 9 § tryckfrihetsförordningen

text: att minnesanteckningar och utkast eller koncept till beslut eller skrivelse eller därmed jämförlig handling inte är att se som allmänna handlingar. Den uppdelning mellan minnesanteckningar och utkast m.m. som finns i bestämmelsen tillkom 1976 då begreppet minnesanteckning gavs en begränsad betydelse. Tidigare hade begreppet omfattat en större grupp handlingar, t.ex. utkast, koncept, korrektur och vissa ADB-mellanprodukter (

text: prop. 1975/76:160 s. 167

text: ). I lagtexten uttrycks detta så att med minnesanteckningar avses promemoria och annan uppteckning eller upptagning som har kommit till endast för ärendes föredragning eller beredning, dock ej till den del den har tillfört ärendet sakuppgift. De flesta anteckningar torde innehålla någon form av uppgift, av betydelse eller obetydlig, och det ligger i begreppet minnesanteckningar att det som nedtecknas inte nödvändigtvis tidigare har förekommit i skriftlig form, utan kan utgöras av t.ex. anteckningar om ett samtal, varvid relevanta delar sedan inarbetas i ett protokoll. Justitieombudsmannen har i JO 1968 s. 497 diskuterat i vad mån anteckningar av en tjänsteman kunde utgöra minnesanteckningar. JO uttalade då att anteckningarna innehåller sådant sakmaterial som tjänar som underlag för själva avgörandet i ett

text: ärende hos myndighet och att de då under inga omständigheter kunde betraktas som anteckningar till ledning för minnet eller eljest för arbetet som verkställts allenast för ett ärendes föredragning eller beredande till avgörande. En liknande slutsats hade dessförinnan dragits i JO 1958 s. 222 då anteckningarna bedömdes ha inverkat på tjänstemannens ställningstagande i ärendet. Dåvarande Regeringsrätten uttalade också i målet 1971:23 att anteckningar som innehöll utredningsmaterial som tjänat som underlag för ett hos styrelsen anhängigt ärende är att anse som allmänna handlingar. Dessa uttalanden skedde innan lagändringen 1976, men torde ge ledning i fråga om vad som menas med sakuppgift, nämligen en uppgift som ligger till grund för ärendets avgörande. Om handlingarna innehåller sådana uppgifter, men dessa uppgifter sedan överförs till en handling som upprättas kan de utgöra ett sådant utkast eller sådan mellanprodukt som avses med

text: 2 kap. 9 § andra stycket tryckfrihetsförordningen

text: . Skattningen av de enskilda variablerna är ett led i sammanställningen av den slutliga bedömningen och inte självständiga moment i denna. Dessa skattningar synes efter att sammanställningen gjorts inte i sig vara väsentliga för den fortsatta handläggningen eller för den psykologiska bedömningen. Skäl talar därför för att anteckningarna om enskilda variablerna kan anses utgöra minnesanteckningar eller motsvara sådana mellanprodukter som omfattas av

text: 2 kap. 7 § andra stycket

text: TF. Socialstyrelsen har i sin handbok intagit motsatt ståndpunkt. Däri anges att även testmaterial är en journalhandling som ska sparas. Detta är dock inte fastslaget i lag eller annan författning. I normalfallet torde handboken vara vägledande för handläggningen och bedömningen av de i handboken förekommande frågorna. Om det bakomliggande syftet med bestämmelserna och Socialstyrelsens råd kan anses uppfyllda ändå torde dock vara möjligt att göra avsteg från formen för ett visst förfarande. Enligt 3 kap. 2 § PDL är syftet med att föra en patientjournal i första hand att bidra till en god och säker vård av patienten, men också som en informationskälla för patienten, uppföljning och utveckling av verksamheten, tillsyn och rättsliga krav, uppgiftsskyldighet enligt lag samt forskning. I den mån de uppgifter som framkommit vid testerna och som varit relevanta för att syftet med patientjournaler ska kunna uppfyllas framkommer av den slutliga bedömningen torde det inte föreligga hinder med anledning av Socialstyrelsens handbok mot att destruera testmaterialet. Enligt vad som framkommit i utredningen som gjorts i förevarande ärende har bedömningen gjorts att allt väsentligt framgår av den psykologiska bedömningen. Det finns inte skäl att anta annat än att bedömningen av vilka uppgifter som ska sparas utgått från vad som varit relevant material i en patientjournal och att denna bedömning gjorts utifrån kunskap och beprövad erfarenhet.

text: AA yttrade sig om remissvaret.

text: Bedömning

text: Är

text: patientdatalagen

text: tillämplig? Enligt

text: 1 kap. 1 § patientdatalagen (2008:355)

text: , PDL, tillämpas lagen vid vårdgivares behandling av personuppgifter inom hälso- och sjukvården. I

text: 1 kap. 3 §

text: PDL anges att uttrycket hälso- och sjukvård definieras som verksamhet som avses i hälso- och

text: sjukvårdslagen (1982:763)

text: , HSL, och några ytterligare lagar som inte är av intresse här.

text: I

text: 1 §

text: HSL anges bl.a. följande. Med hälso- och sjukvård avses i denna lag åtgärder för att medicinskt förebygga, utreda och behandla sjukdomar och skador.

text: I förarbetena till PDL uttalade regeringen om lagens tillämpningsområde att utgångspunkten ska vara att PDL koncentreras till att omfatta personuppgiftsbehandling i den individinriktade patientvården inom hälso- och sjukvården. Till

text: denna kärnverksamhet hör åtgärder för att förebygga, utreda och behandla sjukdomar och skador hos enskilda (

text: prop. 2007/08:126 s. 49

text: ). I författningskommentaren till 1 § PDL konstateras att hälso- och sjukvård också förekommer hos statliga myndigheter som t.ex. Kriminalvården (

text: prop. 2007/08:126 s. 222

text: I Patientdatautredningens huvudbetänkande Patientdatalag (

text: SOU 2006:82

text: ) s. 180 uttalades att även undersökningar utan egentligt vård- eller behandlingssyfte ingår i vårdbegreppet, vilket innebär att även personuppgiftsbehandling t.ex. i samband med hälsoundersökningar av personer som söker körkortstillstånd omfattas av

text: patientdatalagens

text: tillämpningsområde.

text: Kriminalvården har i sitt yttrande hänvisat till Rekryteringsmyndighetens syn på de psykologiska bedömningar som utförs av myndigheten. Av Rekryteringsmyndighetens Riktlinjer om urvalstjänster 2012:1 framgår bl.a. att myndighetens psykologiska bedömningar räknas som hälso- och sjukvård och att det betyder att bestämmelserna om behandling av personuppgifter i PDL ska tillämpas. Vidare anges i riktlinjerna att journal ska föras vid bl.a. de psykologiska bedömningar som genomförs i samband med urvalstjänster.

text: Mot bakgrund av de uttalanden som redovisats ovan måste de psykologiska bedömningar av intagna som Kriminalvårdens psykologer på riksmottagningen gör i arbetet med att lämna ett psykologiskt utlåtande vara att bedöma som hälso- och sjukvård i HSL:s och PDL:s mening.

text: Patientdatalagen

text: är därmed – enligt min mening – tillämplig. Föreligger skyldighet att föra journal? Enligt

text: 3 kap. 1 §

text: PDL ska det föras patientjournal vid vård av patienter.

text: Av förarbetena till PDL framgår att

text: patientjournallagens (1985:562)

text: bestämmelser om kravet på journalföring och vem som är skyldig att föra patientjournal förs över oförändrade till PDL (

text: prop. 2007/08:126 s. 90

text: Kravet på journalföring uttrycktes i

text: 1 § patientjournallagen (1985:562)

text: så att det vid vård av patienter inom hälso- och sjukvården ska föras patientjournal. Vidare angavs i bestämmelsen att med vård avses i denna lag även undersökning och behandling.

text: I förarbetena till

text: patientjournallagen

text: uttalades att uttrycket vård av patient innebär en inskränkning såtillvida att kravet på journalföring inte gäller för all verksamhet inom hälso- och sjukvården utan endast för den del av verksamheten som är individuellt inriktad mot patienten (

text: prop. 1984/85:189 s. 36

text: f.). Vidare uttalades att det kan vara fråga om en synundersökning för utprovning av glasögon hos en glasögonoptiker eller ett besök utan vård- eller behandlingssyfte, såsom vid en undersökning i syfte att få intyg för körkort eller friskintyg för en anställning. När det gäller begreppet patient uttalades att detta avsåg den enskilde i hans kontakter med hälso- och sjukvården.

text: Skyldig att föra en patientjournal är enligt 3 kap. 3 § första punkten PDL den som enligt

text: 4 kap.

text: patientsäkerhetslagen (2010:659)

text: har legitimation eller särskilt förordnande att utöva ett visst yrke. Psykologer är en av de yrkeskategorier som finns med i den tabell över legitimationsyrken som återfinns i

text: 4 kap. 1 § patientsäkerhetslagen

text: Som framgår av redogörelsen ovan är psykologer således skyldiga att föra patientjournal vid vård av patienter. Det arbete som psykologerna vid riksmottagningen utför med intagna och som resulterar i upprättandet av ett psykologiskt utlåtande om den intagne måste – enligt min mening – betraktas som vård och den intagne som patient i PDL:s mening. Psykologerna är således skyldiga att föra patientjournal.

text: Är underlaget för den psykologiska bedömningen journalhandlingar?

text: I 3 kap. 2 § PDL anges att syftet med att föra en patientjournal i första hand är att bidra till en god och säker vård av patienten. Vidare anges att en patientjournal även är en informationskälla för patienten, uppföljning och utveckling av verksamheten, tillsyn och rättsliga krav, uppgiftsskyldighet enligt lag samt forskning.

text: I 3 kap. 6 § PDL föreskrivs vad en patientjournal ska innehålla. Enligt bestämmelsen ska patientjournalen innehålla de uppgifter som behövs för en god och säker vård av patienten. Om uppgifterna finns tillgängliga, ska en patientjournal alltid innehålla

text: 1. uppgift om patientens identitet 2. väsentliga uppgifter om bakgrunden till vården 3. uppgift om ställd diagnos och anledning till mera betydande åtgärder 4. väsentliga uppgifter om vidtagna och planerade åtgärder 5. uppgift om den information som lämnats till patienten och om de ställningstaganden som gjorts i fråga om val av behandlingsalternativ och om möjligheten till en förnyad medicinsk bedömning. Patientjournalen ska vidare innehålla uppgift om vem som har gjort en viss anteckning i journalen och när anteckningen gjordes.

text: I 3 kap. 17 § PDL finns bestämmelser om bevarandet av journalhandlingar. Av bestämmelsen följer att en journalhandling ska bevaras minst tio år efter det att den sista uppgiften fördes in i handlingen.

text: Som Kriminalvården redogjort för i sitt yttrande har Socialstyrelsen i sin handbok (Ett stöd för vårdgivare, verksamhetschefer, medicinskt ansvariga sjuksköterskor och hälso- och sjukvårdspersonal som ska tillämpa Socialstyrelsens föreskrifter [2008:14] om informationshantering och journalföring i hälso- och sjukvården, publicerad på webben i april 2009) intagit ståndpunkten att resultatet av genomförda psykologiska tester utgör väsentliga uppgifter för patientens vård och behandling (se s. 74). Enligt Socialstyrelsen är det därför viktigt att resultatet sparas i patientjournalen tillsammans med ett psykologutlåtande. Även det psykologiska

text: testmaterialet utgör – enligt Socialstyrelsen – journalhandlingar och måste därför sparas.

text: Psykologförbundets förbundsstyrelse antog den 10 april 2013 rekommendationer om Hantering och förvaring av psykologiska test inom hälso- och sjukvården. I rekommendationerna anges bl.a. att resultatet av genomförda psykologiska test utgör väsentliga uppgifter för patientens vård och behandling och ska sparas i patientens journal tillsammans med psykologens utlåtande. Detsamma gäller övrigt material i form av t.ex. testprotokoll om det anses ha betydelse för patientens vård och behandling. Som skäl till Psykologförbundets rekommendation att testprotokoll ska sparas efter genomförd utredning anges bl.a. att protokollen behövs vid en ”second opinion” för att veta vilket underlag psykologens slutsatser vilar på. Vidare anges som skäl att det är värdefullt att kunna jämföra patientens nuvarande och tidigare kognitiva funktion för att kunna utvärdera förändringar och olika behandlande insatser.

text: Kriminalvården har i sitt yttrande anfört att skattningen av de enskilda variablerna inte i sig synes vara väsentliga efter att sammanställningen av den slutliga psykologiska bedömningen gjorts. Jag delar inte denna uppfattning. Att i efterhand kunna se hur psykologen gjort skattningen av de psykologiska instrumentens enskilda variabler kan vara viktigt av flera skäl.

text: För det första måste det rimligen finnas ett behov av att kunna följa upp förändring över tid för en viss intagen. Fängelselagstiftningen förutsätter att intagna – efter bedömning i det enskilda fallet – efter en viss tid exempelvis ska kunna få lättnader i de särskilda villkoren, få möjlighet att genomföra särskilda utslussningsåtgärder och få permissioner i successivt större omfattning. Det finns därför ett behov av att kunna se om och hur den intagne förändras under verkställigheten och att efter en viss tid göra en förnyad riskbedömning. Vid denna förnyade bedömning måste det rimligen vara av värde för psykologen att kunna ta del av underlaget för den tidigare riskbedömningen. Detta behov får förutsättas vara särskilt stort om det är en annan psykolog som ska göra den senare bedömningen.

text: För det andra står en legitimerad psykolog under tillsyn av Inspektionen för vård och omsorg, IVO (se

text: 7 kap. 1 § patientsäkerhetslagen

text: [2010:659]). Det måste därför vara möjligt att i efterhand granska psykologens yrkesutövning. Det är svårt att se hur kvaliteten i psykologens yrkesutövning ska kunna bedömas om det i efterhand endast är möjligt att ta del av slutprodukten – det psykologiska utlåtandet – och inte av det material som var underlag för utlåtandet.

text: Sammanfattningsvis menar jag att det material som används som underlag för riskbedömningar som görs i psykologutlåtanden om intagna är journalhandlingar och ska sparas.

text: AA hade rätt att få frågan om utlämnande av underlaget prövad av Kriminalvården och – i händelse av avslag – av domstol. Genom att underlaget förstördes gick han miste om denna rätt. En annan sak är att AA:s begäran kanske hade avslagits med

text: hänvisning till sekretessbestämmelsen i

text: , OSL (skydd för psykologiskt prov). Detta påverkar dock inte min bedömning av Kriminalvårdens agerande. Jag är kritisk till att materialet förstördes. Övrigt Det som AA anfört i övrigt föranleder inte någon kommentar. Ärendet avslutas.


nyckelord:
Beslutsmotivering, utformning av beslut
Bistånd
Dokumentation
Underrättelse
Återkrav

publisher: Justitieombudsmannen

title: Fråga om en socialnämnd har iakttagit bl.a. föreskrifterna i 33 § SoL när nämnden har beviljat bistånd mot återbetalning

org: jo

text: Vid utredningen i anledning av en anmälan till JO mot Socialnämnden och socialförvaltningen i Norbergs kommun (JO:s ärende nr 4758-1998) framkom bl.a. följande.

type: stycke

text: Vid besök på socialförvaltningen den 4 december 1998 ansökte AA med familj om ekonomiskt bistånd till en elskuld mot återbetalning och uppehälle (matpengar) under viss tid mot återbetalning. Samma dag beslutade socialnämnden (genom delegationsbeslut) att bifalla ansökan till den del den avsåg matpengar mot återbetalning. Beloppet skulle återbetalas genom två delbetalningar, den 30 januari 1999 respektive den 28 februari 1999. Beslutet meddelades muntligt.

text: Nästa arbetsdag, den 7 december 1998, beslutade socialnämnden (genom delegationsbeslut) att avslå ansökan till den del ansökan avsåg bistånd till elskulden. Beslutet meddelades muntligt.

text: Utredningen och de nämnda besluten skickades till sökanden per post efter det att JO kontaktat socialförvaltningen i anledning av den ovan nämnda anmälan. Några journalanteckningar hade inte förts i saken, utan den dokumentation som fanns i ärendet var utredningen och besluten intagna i en handling, daterad den 7 december 1998.

text: JO beslutade på eget initiativ att från Socialnämnden i Norbergs kommun inhämta yttrande över huruvida handläggningen i anledning av AA:s ansökan uppfyllt de krav som ställs i

text: och

text: 51 §§

text: socialtjänstlagen

text: Socialnämnden i Norbergs kommun anförde i ett remissvar att handläggningen hade skett i överensstämmelse med kraven i

text: och

text: 51 §§

text: socialtjänstlagen (1980:620)

text: . I en tjänsteskrivelse som hade upprättats av avdelningschefen BB anfördes huvudsakligen följande.

text: Ansökan om socialbidrag till matpengar gjordes utifrån att sökanden ville ha det som förskott på förmån mot återbetalning. Någon ansökan om att det skulle ses som socialbidrag utan återbetalning, gjordes ej. Därmed fattades aldrig något avslagsbeslut, eftersom sökanden i denna del beviljades det som sökts. Beslutet gick dem ej

text: emot. Vid ansökningstillfället klargjordes de formella delarna om återbetalning, beslut jml 6 b § och 6 g §, förvaltningsbesvär och kommunalbesvär. Beslutet som avsåg avslag på ansökan om socialbidrag till elskulden kunde ej fattas omedelbart. Sökanden informerades muntligen samma dag beslutet fattades om att det var ett beslut jml

text: 6 g § Socialtjänstlagen

text: och att det endast var möjligt att få en laglighetsprövning enligt kommunalbesvär. Någon överklagan från sökanden har inte, i skrivande stund, inkommit. De efterfrågade aldrig något skriftligt beslut men trots detta valde vi att efter en tid skicka detta. Enligt

text: 21 § Förvaltningslagen

text: avgör myndigheten själv om beslutet ska underrättas muntligt eller skriftligt. Bedömningen var att sökanden lättare skulle förstå beslutet om de i lugn och ro själva fick läsa igenom det. – – – Dokumentationen vid utredningstillfället gjordes med papper och penna i form av arbetsanteckningar och sedan fördes uppgifterna över till utredningen som tillställts JO. Arbetsanteckningarna makulerades efter att de överförts till utredning som framställdes med hjälp av datasystemet. JO André anförde i ett beslut den 22 februari 2000 följande.

text: Inledning

type: rubrik

text: Som redan har framgått omfattar mitt initiativ två frågor, nämligen frågan om dokumentationskravet är uppfyllt och frågan om socialförvaltningen på ett korrekt sätt har tillämpat bestämmelserna i

text: socialtjänstlagen

text: (i fortsättningen benämnd SoL) om ekonomiskt bistånd mot återbetalning. Det finns även anledning att kortfattat beröra frågan om underrättelse om beslut i allmänhet. De angivna frågorna tas i det följande upp i skilda avsnitt.

text: Dokumentationsskyldigheten

text: Enligt

text: 51 § första stycket

text: SoL skall handläggningen av ärenden som rör enskilda samt genomförande av beslut om stödinsatser, vård och behandling dokumenteras. Dokumentationen skall, enligt samma lagrum, utvisa beslut och åtgärder som vidtas i ärendet samt faktiska omständigheter och händelser av betydelse.

text: I förevarande fall har nämnden i remissvaret anfört att de formella delarna vad gäller bl.a. återbetalning klargjordes vid ansökningstillfället och att sökanden underrättades muntligt om beslutet att avslå ansökan om ekonomiskt bistånd till elskulden. Någon dokumentation om detta finns emellertid inte i ärendet. Det kan inte heller av dokumentationen utläsas när eller hur ansökan om försörjningsstödet gjordes.

text: När det gäller dokumentationen i ärendet vill jag även ta upp följande oklarhet. I socialförvaltningens beslutsunderlag har det angetts följande under rubriken ”Ansökan/Aktuell fråga”.

text: Framställan jml.

text: och

text: 6 g §§

text: Socialtjänstlagen

text: (SoL) om ekonomiskt bistånd mot återbetalning till sanering av elskuld på 6795 kr. samt jml 6 b SoL matpengar till 981216.

text: Enligt remissvaret avsåg ansökan om matpengar bistånd mot återbetalning. Det som har antecknats i socialförvaltningens beslutsunderlag är emellertid inte tillräckligt tydligt i den delen. Den oklara formuleringen leder till ovisshet om beslutet

text: att bevilja försörjningsstöd avseende matpengar mot återbetalning delvis gick den enskilde emot eller ej.

text: Det finns särskilda krav på dokumentationen när det gäller socialförvaltningens möjlighet att återkräva ekonomiskt bistånd som utgått mot återbetalning. Jag återkommer i det följande till dessa bestämmelser.

text: Ekonomiskt bistånd enligt

text: socialtjänstlagen

text: mot återbetalning

text: Rättsliga utgångspunkter Socialnämndens möjlighet till återkrav av ekonomiskt bistånd som har utgått enligt 6 b § eller 6 g § SoL regleras genom bestämmelser i 33 och 33 a §§ SoL. Enligt

text: 33 § första stycket

text: SoL får socialnämnden, i andra fall än som avses i 33 a §, återkräva försörjningsstöd som den enskilde har erhållit enligt 6 b § endast om det har lämnats som förskott på en förmån eller ersättning, till den som är indragen i arbetskonflikt eller till den som på grund av förhållanden som han eller hon inte kunnat råda över hindrats från att förfoga över sina inkomster och tillgångar.

text: Har ekonomisk hjälp lämnats med stöd av

text: 6 g §

text: SoL, får socialnämnden, enligt

text: 33 § andra stycket

text: SoL, återkräva hjälpen om den har getts under villkor om återbetalning.

text: I 33 § tredje stycket anges att beslut som avser ekonomisk hjälp som kan komma att återkrävas enligt paragrafen skall vara skriftligt. Beslutet skall även innehålla uppgift om den eller de omständigheter som enligt paragrafen utgör grund för återbetalningsplikten. Beslutet skall delges den enskilde.

text: 33 a §

text: SoL reglerar möjligheterna för socialnämnden att återkräva ekonomiskt bistånd enligt 6 b § eller 6 g § som någon har uppburit obehörigen eller som har utgått med för högt belopp. Bestämmelsen saknar emellertid intresse här.

text: Förskott på förman eller ersättning

text: I förevarande fall har försörjningsstöd utgått enligt

text: 6 b §

text: SoL till matpengar mot återbetalning. Enligt remissvaret har stödet utgått såsom förskott på förmån. Av en återbetalningsförbindelse som AA undertecknat framgår att det beviljade försörjningsstödet skulle betalas tillbaka genom två delbetalningar, den 30 januari 1999 och den 28 februari 1999.

text: Jag kan konstatera att det av beslutet inte framgår vilken förmån eller ersättning som förskotterades. Inte heller framgår det när återbetalning skulle ske. Dessa frågor måste vara klarlagda när beslutet att bevilja försörjningsstöd mot återbetalning fattas. Om så inte är fallet kan det enligt min mening ifrågasättas om det i lagens mening över huvud taget är fråga om förskott på förmån eller ersättning. I förevarande fall framgår det dock av en ”återbetalningsförbindelse” när återbetalning skulle ske.

text: Utredningen ger vid handen att makarna AA:s huvudsakliga inkomst framdeles skulle komma att utgöras av ersättning från arbetslöshetskassan. Det synes ha förelegat förutsättningar för att bevilja försörjningsstöd som förskott på förmån

text: eller ersättning, dvs. kommande arbetslöshetsersättning. Förutom den bristfälliga dokumentationen ger utredningen hos JO inte underlag för någon kritik mot att försörjningsstödet utgick som förskott på förmån.

text: Kraven på motivering och skriftlighet

text: Som jag redan har nämnt skall ett beslut som avser ekonomisk hjälp som kan komma att återkrävas vara skriftligt. Beslutet skall också innehålla uppgift om den eller de omständigheter som enligt samma paragraf utgör grund för återbetalningsplikten. Dessa i

text: 33 § tredje stycket

text: SoL angivna formkraven jämte kravet på att beslutet skall delges den enskilde utgör en förutsättning för att socialnämnden skall ha möjlighet att återkräva ekonomiskt bistånd som den enskilde har erhållit (

text: prop. 1996/97:124 s. 178

text: Jag kan konstatera att det skriftliga beslutsunderlaget och beslutet vad gäller det beviljade försörjningsstödet inte innehåller någon uppgift om den eller de omständigheter som enligt

text: 33 §

text: SoL utgör grund för återbetalningsplikten.

text: Delgivning

text: Kravet på delgivning av beslut om ekonomiskt bistånd mot återbetalning innebär, enligt

text: 1 § delgivningslagen

text: ) att delgivning skall ske enligt bestämmelserna i den lagen. Det finns flera olika delgivningsformer angivna i

text: delgivningslagen

text: . I ärenden enligt SoL, som avser myndighetsutövning mot enskild, får emellertid delgivning inte ske enligt

text: eller

text: 15 §§

text: delgivningslagen

text: . Denna begränsning följer av

text: 58 §

text: SoL.

text: Som huvudregel anvisar

text: delgivningslagen

text: så kallad ordinär delgivning (

text: 3 §

text: ). Denna delgivningsform innebär att myndigheten skall ombesörja delgivning genom att sända handlingen med post eller med bud eller på annat sätt till den sökte. Som bevis att denne mottagit försändelsen skall myndigheten begära delgivningskvitto eller mottagningsbevis.

text: Varken av dokumentationen i ärendet eller av remissvaret framgår det att delgivning genomfördes i enlighet med

text: delgivningslagens

text: regler. Enligt en anteckning på beslutshandlingen har kopia på beslutsunderlag och beslut sänts med post till AA. den 14 januari 1999, dvs. drygt en månad efter att beslutet fattats. Jag kan konstatera att det inte finns någon dokumentation som utvisar att reglerna om delgivning har följts i förevarande fall.

text: Underrättelse om beslut i allmänhet

text: I remissvaret har det hänvisats till

text: 21 § förvaltningslagen (1986:223)

text: när det gäller underrättelse om ett avslagsbeslut som avsåg ansökan om bistånd enligt

text: 6 g §

text: SoL. Det finns därför anledning att ta upp frågan om

text: förvaltningslagens

text: tillämplighet i sådana ärenden. Enligt

text: 31 § förvaltningslagen

text: gäller inte

text: 21 § samma lag

text: sådana beslut som endast kan överklagas för laglighetsprövning enligt

text: 10 kap.

text: kommunallagen (1991:900)

text: . Beslut enligt

text: 6 g §

text: SoL kan endast överklagas för laglighetsprövning. Följaktligen gäller inte bestämmelserna i

text: 21 § förvaltningslagen

text: vid beslut enligt

text: 6 g §

text: SoL. För dessa beslut gäller i stället

text: kommunallagens

text: regler om

text: tillkännagivande och justering av protokoll. De socialtjänstärenden som jag har granskat vid min tillsynsverksamhet visar att kommunerna regelmässigt även underrättar den enskilde om beslut enligt

text: 6 g §

text: SoL. Eftersom beslut enligt den bestämmelsen utgör myndighetsutövning mot en enskild är det självfallet lämpligt att underrättelse också sker i de fallen.

text: Avslutning

text: Som framgår av det anförda uppfyller handläggningen inte de krav som följer av bestämmelserna i SoL. Förutsättningar för socialnämnden att återkräva det utgivna försörjningsstödet har således inte förelegat. Det finns därför skäl att rikta kritik mot handläggningen av ärendet.

type: avgorande


nyckelord: Anstånd Omprövning

title: Fråga om tiden för omprövning enligt 20 kap. 10 § lagen (1962:381) om allmän försäkring

text: I ett ärende, som främst gällde Stockholms läns allmänna försäkringskassa, meddelade JO Lundin den 14 april 2004 ett beslut med följande innehåll.

text: Anmälan

text: AA klagade på att försäkringskassan beslutar i omprövningsärenden eller begränsar anståndstiden utan att avvakta utgången av omprövningstiden – som är två månader – trots att den försäkrade begärt anstånd för att utveckla sin talan. Han anförde bl.a. följande. Försäkringskassan anser – med stöd av vad JO tidigare har uttalat – att anstånd endast skall medges sex veckor från det att en omprövningsbegäran mottogs. Detta synsätt innebär att den enskilde måste avvakta med sin begäran om omprövning till dess tiden för omprövning nästan gått ut för att kunna få en möjlighet att komplettera sitt ärende. AA lämnade in beslut från försäkringskassan, bl.a. ett som innebar att försäkringskassan, vid en persons begäran om anstånd i sex månader med att komplettera sin ansökan om omprövning, medgav anstånd till en tidpunkt som inträffade före utgången av tiden för begäran om omprövning.

text: Utredning

text: Anmälan remitterades till Riksförsäkringsverket (RFV) för att, efter hörande av Stockholms läns allmänna försäkringskassa i den del som avser begränsning av tiden för den försäkrades anstånd med att komplettera sin begäran om omprövning, inkomma med yttrande över vad AA hade anfört.

text: Riksförsäkringsverket anförde, genom generaldirektören BB, i remissvaret följande. Riksförsäkringsverket har inhämtat yttrande från Stockholms läns allmänna försäkringskassa. Försäkringskassan anser att ett beslut efter omprövning skall kunna fattas utan att försäkringskassan behöver avvakta att tiden för begäran om omprövning har gått ut. Försäkringskassan har bl.a. anfört att JO vid flera tillfällen kritiserat Stockholms läns allmänna försäkringskassa för att handläggningstiden i omprövningsärendena överstiger sex veckor. Vidare har försäkringskassan anfört att det när omprövningsinstitutet infördes ansågs angeläget att försäkringskassans egna

text: omprövningar skulle ske skyndsamt. Ärendet skulle därmed kunna komma till prövning hos domstolen så snart som möjligt om den försäkrade inte blev nöjd med omprövningsbeslutet. Utgångspunkten bör vara att försäkringskassans ursprungsbeslut är fattat på ett fullgott underlag. Vid omprövningen skall det endast i undantagsfall behöva göras ytterligare utredning. Avsikten med omprövningen är också att eventuella felaktigheter i ursprungsbeslutet skall kunna rättas snabbt.

text: Riksförsäkringsverkets inställning

text: Enligt Riksförsäkringsverkets allmänna råd (RAR 2001:4) om omprövning och ändring enligt lagen (

text: ) om allmän försäkring bör omprövning av beslut göras inom sex veckor från det att omprövning begärdes, om inte särskilda skäl föranleder annat. Vid JO:s inspektion vid Stockholms läns allmänna försäkringskassa, kontorsområde Södertälje, den 6 mars 2002 (dnr 719-2002) antecknades bl.a. följande i protokollet (s. 5). JO anförde att om parten eller i förekommande fall partens ombud begär anstånd med att utveckla sin talan bör självfallet anståndsbegäran vara motiverad. Enligt JO:s uppfattning bör försäkringskassan i annat fall vara restriktiv med att bevilja anstånd och generellt också vara restriktiv med att bevilja alltför långa anstånd. JO erinrade om att försäkringskassan har ett ansvar för att driva ärendet framåt. Det är – som försäkringskassan framfört i sitt yttrande – angeläget att försäkringskassans omprövningar sker skyndsamt. Enligt Riksförsäkringsverkets mening är det därför inte alltid nödvändigt för försäkringskassan att avvakta att tiden för begäran om omprövning gått ut innan en omprövning görs. I de fall den försäkrade inte genom att begära anstånd eller på annat sätt framfört önskemål om att komplettera sin begäran om omprövning bör försäkringskassan ompröva ärendet så snart som möjligt. Riksförsäkringsverket anser att när en försäkrad anger godtagbara skäl för sin begäran om anstånd bör rimligt anstånd beviljas. När en försäkrad begärt anstånd med att komplettera sin ansökan om omprövning utan att ange skäl bör ett rimligt anstånd beviljas som i varje fall sträcker sig fram t.o.m. utgången av tiden för begäran om omprövning. Att den försäkrade bereds tillfälle att komplettera sin begäran om omprövning kan bidra till att försäkringskassans underlag blir fullständigare och i vissa fall leda till att beslutet inte behöver prövas av domstol.

text: AA kommenterade RFV:s remissvar och anförde bl.a. att RFV synes dela den uppfattning som han givit uttryck för i sin anmälan till JO.

text: Rättslig reglering m.m.

text: Enligt

text: 20 kap. 10 § första stycket lagen (1962:381)

text: om allmän försäkring (AFL) skall beslut av en allmän försäkringskassa som har fattats av tjänsteman i ärenden om försäkring enligt lagen omprövas av kassan, om det begärs av en enskild som beslutet angår och beslutet inte har meddelats med stöd av 10 a §.

text: Enligt 13 § tredje stycket jämfört med andra stycket samma paragraf, skall en begäran om omprövning enligt 10 § vara inkommen inom två månader från den dag då klaganden fick del av beslutet.

text: I RFV:s allmänna råd (RAR 2001:4) om omprövning och ändring enligt AFL har angetts att en omprövning av beslut enligt 20 kap. 10 § första stycket bör göras inom sex veckor från det att omprövning begärdes, om inte särskilda skäl föranleder annat.

text: Bedömning

text: Riksförsäkringsverket rekommenderar sedan länge att en omprövning enligt 20 kap. 10 § AFL skall vara slutförd inom sex veckor från det att omprövning begärdes, om inte särskilda skäl föranleder annat. JO har i ett flertal avgöranden delat denna uppfattning. I detta sammanhang finns anledning att särskilt understryka att kassans underlag redan vid tiden för grundbeslutet bör vara av sådan kvalitet att några mer omfattande kompletteringar normalt inte skall behövas. Det är också av stor vikt att kassan driver ärendet framåt så att den enskilde inom rimlig tid har möjlighet att få sin sak prövad i domstol (jfr bl.a. JO:s ämbetsberättelse 2000/01 s. 409). Jag anser inte att det som har kommit fram i detta ärende motiverar en annan uppfattning.

text: Jag instämmer således i vad RFV anfört i sitt yttrande hit, nämligen att utgången av tiden för begäran om omprövning normalt inte behöver avvaktas innan omprövningsbeslut skall fattas. Om den enskilde anför godtagbara skäl för anstånd, bör försäkringskassan kunna bevilja den enskilde ett sådant av rimlig längd. Om den enskilde begär anstånd utan att ange några skäl alls bör försäkringskassan kunna bevilja anstånd t.o.m. utgången av tiden för begäran om omprövning.

text: Med detta uttalande avslutar jag ärendet.


avgjordAv: Justitieombudsmannen Thomas Norling

nyckelord:
Avsaknad av lagstöd
Beslut
Bistånd
Verkställighet

title: Kommunstyrelsen i Orust kommun får kritik bl.a. för att utan stöd i lag ha beslutat att inte verkställa beslut om hemtjänstinsatser för personer som tillfälligt vistas i kommunen

sammanfattning: I mars 2020 fattade ordföranden i Kommunstyrelsen i Orust kommun ett beslut om att kommunen med anledning av covid-19 inte skulle bevilja bistånd till personer som tillfälligt vistades i kommunen. Beslutet gällde tills vidare. När en enskild avser att vistas en kortare tid i en annan kommun än i bosättningskommunen, och till följd av t.ex. hög ålder behöver stöd och hjälp för detta, är vistelsekommunen skyldig att på begäran verkställa bosättningskommunens beslut. I beslutet konstaterar JO att vistelsekommunen har en skyldighet att verkställa bosättningskommunens beslut om insatser. En kommun har inte någon laglig möjlighet att själv välja om den ska följa gällande lagstiftning eller inte. Kommunstyrelsen får därför kritik för att ha fattat ett beslut som inte har stöd i lag.

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO klagade AA på bl.a. Orust kommun och uppgav i huvudsak att kommunen hade fattat ett beslut om att inte ta emot enskilda med behov av hemtjänst från andra kommuner.

text: Utredning

text: Under april 2020 kom det till JO:s kännedom att flera kommuner hade beslutat att inte verkställa beslut om insatser från andra kommuner enligt

text: 2 a kap. 6 § socialtjänstlagen (2001:453)

text: , SoL. JO tog därför del av beslut från Orust kommun, Sotenäs kommun, Falkenbergs kommun, Uddevalla kommun, Laholms kommun och Varbergs kommun.

text: Därefter begärde JO att Kommunstyrelsen i Orust kommun skulle yttra sig över det som AA uppgett i sin anmälan.

text: Kommunstyrelsen anförde i ett remissvar bl.a. följande:

text: Orust kommun har fattat ett ordförandebeslut den 2020-03-23 att inte bevilja ansökan om bistånd i form av tillfällig vistelse i kommunen enligt SoL, LSS samt HSL. Beslutet är kommunicerat i kommunstyrelsen 2020-03-25.

text: Orust kommun har varje år många som tillfälligt vistas i kommunen. En del av dem söker och är berättigade till hemtjänst oc h hemsjukvård. Som situationen är nu har Orust kommun gjort bedömningen att det inte möjligt att erbjuda hemtjänst eller hälso- och sjukvård till de som vistas tillfälligt i kommunen. Bedömningen grundar sig på att minska risken för smittspridningen i samhället och därmed också skydda de mest sköra medborgarna i kommunen. Den enskilde sökande från annan kommun kan fortsatt få sina behov av vård och omsorg tillgodosedda i sina hemkommuner och erhåller därmed en skälig levnadsnivå. Situationen inom vård och omsorg är redan hårt ansträngd på grund av covid-19, kommunen har svårt att bemanna omsorgsverksamheterna på grund av höga sjuktal. Enligt

text: arbetsmiljölagen

text: har kommunen också ett ansvar att upprätthålla en god arbetsmiljö för våra medarbetare. För att minska risken för smittspridning uppmanar Folkhälsomyndigheten allmänheten att undvika onödiga resor inom landet, det gäller alla. AA fick tillfälle att kommentera remissvaret.

text: Rättsliga utgångspunkter

text: Varje kommun ansvarar för socialtjänsten inom sitt område, och har det yttersta ansvaret för att enskilda får det stöd och den hjälp som de behöver (

text: 2 kap. 1 §

text: SoL). Utgångspunkten är att det är den kommun där den enskilde vistas (vistelsekommunen) som ansvarar för stöd och hjälp till honom eller henne (

text: 2 a kap. 1 §

text: SoL). Om den enskilde är bosatt i en annan kommun än vistelsekommunen, ansvarar bosättningskommunen för det stöd och den hjälp som den enskilde behöver (

text: 2 a kap. 3 §

text: SoL).

text: När en enskild avser att vistas en kortare tid i en annan kommun än bosättningskommunen, och till följd av hög ålder, funktionsnedsättning eller allvarlig sjukdom behöver stöd och hjälp för detta, är vistelsekommunen skyldig att på begäran (1) bistå med den utredning som bosättningskommunen behöver för att kunna pröva den enskildes behov av stöd och hjälp, (2) verkställa bosättningskommunens beslut (

text: 2 a kap. 6 §

text: SoL).

text: I

text: 16 a § lagen (1993:387)

text: om stöd och service till vissa funktionshindrade, LSS, finns en motsvarande bestämmelse om vistelsekommunens skyldigheter när det gäller insatser enligt lagen.

text: Bedömning

text: Den 23 mars 2020 fattade ordföranden i Kommunstyrelsen i Orust kommun följande beslut:

text: Tillfällig vistelse i Orust kommun, ordförandebeslut

text: Med anledning av Covid-19 beslutar Orust kommun att inte bevilja ansökan om bistånd i form av tillfällig vistelse i kommunen enligt SoL, LSS samt HSL. Beslutet gäller från och med 2020-03-20. Kommunstyrelsen har i sitt remissvar inte berört frågan om lagstöd för det aktuella beslutet, utan har endast redogjort för rådande förhållanden med spridningen av viruset covid-19. Det är ostridigt fråga om en extraordinär

text: situation för landets kommuner. Som jag redan pekat på följer dock en skyldighet för en vistelsekommun att verkställa bosättningskommunens beslut om insatser enligt

text: 2 a kap. 6 §

text: SoL och

text: 16 a §

text: LSS. En kommun har inte någon laglig möjlighet att själv välja om den ska följa gällande lagstiftning eller inte. Kommunstyrelsen har fattat ett beslut som inte har stöd i lag och förtjänar kritik för detta.

text: Den 28 maj 2020 lämnade socialutskottet betänkandet Vistelsekommuners ansvar för socialtjänstinsatser (2019/20:SoU24) till riksdagen. I betänkandet föreslog utskottet att riksdagen skulle tillkännage för regeringen att den skyndsamt skulle bereda ett lagförslag om en tidsbegränsad möjlighet för en vistelsekommun att neka hemtjänst för personer med en annan bosättningskommun. Den 3 juni 2020 biföll riksdagen utskottets förslag och betänkandet överlämnades till Socialdepartementet. Enligt uppgift som inhämtats från Socialdepartementet är det inte aktuellt för regeringen att nu lämna lagförslag med den innebörd som anges i tillkännagivandet. Jag anser mig därför kunna lämna saken med den kritik jag uttalat ovan.

text: Ärendet avslutas.


title: Kritik mot Utbildningsnämnden i Stockholms kommun för handläggningen av två anställningsärenden

sammanfattning: Utbildningsnämnden i Stockholms kommun kritiseras för att beslut fattats i två anställningsärenden innan ansökningstiden löpt ut. Handläggningen står i strid med objektivitetsprincipen i 1 kap. 9 § regeringsformen.

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO framförde AA klagomål mot utbildningsförvaltningen i Stockholms kommun. Han anförde i huvudsak följande. Den 24 augusti 2009 sökte han, via e-post, två ledigförklarade lärartjänster vid gymnasieskolan Norra Real. Samma dag fick han ett elektroniskt svarsmeddelande från skolan om att hans ansökningar hade mottagits, att alla ansökningar skulle gås igenom och att intervjuer skulle hållas inom de närmaste veckorna. Det visade sig senare att tjänsterna redan var tillsatta vid den tidpunkten trots att ansökningstiden inte hade gått ut.

text: AA fogade vissa handlingar till sin anmälan. Av dessa framgick bl.a. att AA hade anmält hanteringen till Diskrimineringsombudsmannen (DO) eftersom han ansåg sig åldersdiskriminerad. I beslut den 19 maj 2010 konstaterade DO att det inte gick att visa omständigheter som talade för att AA blivit diskriminerad på grund av ålder (ärende ANM 2009/1942).

text: Utredning

text: Inledningsvis inhämtade JO kopior av de aktuella platsannonserna från utbildningsförvaltningen.

text: Därefter anmodades Utbildningsnämnden i Stockholms kommun att inkomma med utredning och yttrande över vad AA hade anfört i sin anmälan.

text: Som remissvar ingav nämnden ett tjänsteutlåtande som hade upprättats vid utbildningsförvaltningens personalavdelning. I utlåtandet anfördes bl.a. följande. Under augusti månad 2009 konstaterade skolledningen vid Norra Real behov av två tidsbegränsade lärartjänster. För den ena tjänsten, samhällskunskap 30 %, uppstod behovet i samband med terminsstart på grund av att en lärare med kort varsel fått

text: klartecken att delta i ett projekt. För den andra tjänsten, historia 25 %, uppkom behov senare i augusti på grund av sjukskrivning. Båda tjänsterna annonserades i stadens rekryteringsverktyg ”Jobb i stan”. Vid registrering av annonser i ”Jobb i stan” sätts ansökningstiden automatiskt till tre veckor. Sista ansökningsdatum blev därför 31 augusti respektive 14 september. I annonserna skrev skolledningen in tillträdesdatum, 11 respektive 26 augusti, vilket var tidigare än sista ansökningsdatum. Detta gjordes för att undvika att eleverna skulle stå utan lärare vid terminsstart respektive när läraren skulle vara sjukskriven. När ansökningar till respektive tjänst inkom kallade skolledningen löpande till intervjuer. Till tjänsten i samhällskunskap bestämde sig skolledningen för en behörig lärare med rätt profil den 11 augusti då terminsstart var den 12 augusti. Till tjänsten i historia beslutades att anställa en behörig lärare efter intervju och referensförfrågan den 24 augusti. AA:s ansökan till de två tjänsterna inkom till skolan kl. 19:30 den 24 augusti. Då var beslut om anställning redan fattade för de båda tjänsterna och AA kallades därför inte till intervju.

text: Förvaltningens yttrande

text: Att avvakta med tillsättning av tjänster till efter ansökningstidens utgång finns inte reglerat i lag eller avtal men är i förvaltningen och Stockholms stad gällande praxis. I detta ärende, under de omständigheter som rådde vid tillfället, bedömer förvaltningen dock att skolledningens beslut att inte avvakta ansökningstidens utgång var motiverat, då eleverna i annat fall skulle stå utan lärare. De båda lärarna som anställdes var behöriga. AA bereddes tillfälle att yttra sig över remissvaret.

text: Bedömning

text: Utbildningsförvaltningen utannonserade i augusti 2009 två tidsbegränsade lärartjänster vid gymnasieskolan Norra Real. Beträffande den ena tjänsten angavs den 31 augusti som sista ansökningsdag och den 11 augusti som tillträdesdag. Såvitt avsåg den andra tjänsten angavs den 14 september som sista ansökningsdag och den 26 augusti som tillträdesdag. AA inkom med sina ansökningar på kvällen den 24 augusti 2009.

text: Förvaltningen har upplyst att ansökningstiden automatiskt sätts till tre veckor när annonser registreras i kommunens rekryteringsverktyg ”Jobb i stan”. Det bör innebära att annonserna publicerades omkring den 10 respektive den 24 augusti. Beslut om anställning fattades den 11 respektive den 24 augusti, dvs. i stort sett direkt efter annonseringen och långt innan ansökningstiden för respektive tjänst löpte ut. Utbildningsförvaltningen har anfört att anledningen till detta var att skolan ville undvika att eleverna skulle stå utan lärare vid terminsstart respektive vid lärares sjukskrivning.

text: Det kommunala tjänstetillsättningsförfarandet är författningsreglerat i väsentligt lägre grad än det statliga. Varken lagen (

text: ) om offentlig anställning eller

text: anställningsförordningen (1994:373)

text: , där det finns vissa bestämmelser om anställningsförfarandet, gäller hos kommunerna.

text: Kommunallagen (1991:900)

text: innehåller inga motsvarande regler med avseende på tillsättning av tjänster. Kommunerna är dock inte helt obundna av författningsreglering vid handläggningen av tillsättningsärenden. Det i

text: 1 kap. 9 § regeringsformen

text: uppställda kravet, att domstolar samt förvaltningsmyndigheter och andra som

text: fullgör uppgifter inom den offentliga förvaltningen i sin verksamhet ska beakta allas likhet inför lagen samt iaktta saklighet och opartiskhet, gäller även här.

text: En kommuns handlingsfrihet vid tillsättning av tjänster begränsas också av sådan speciallagstiftning som är tillämplig inom det område som anställningen avser. Speciallagstiftning återfinns bl.a. i

text: skollagen (2010:800)

text: där det uppställs vissa krav för att en person ska kunna bli aktuell för en anställning som t.ex. lärare. En kommuns beslut i ett anställningsärende kan, på talan av en kommunmedlem, upphävas genom laglighetsprövning enligt

text: 10 kap. 8 § kommunallagen

text: . Något annat anställningsbeslut kan dock inte sättas i det upphävda beslutets ställe. När det gäller de aktuella anställningsärendena kan det konstateras att AA saknade möjlighet att angripa besluten genom laglighetsprövning eftersom han inte var kommunmedlem och därför inte hade talerätt.

text: Som angetts ovan gäller den i

text: 1 kap. 9 § regeringsformen

text: grundlagsfästa objektivitetsprincipen vid kommuners handläggning av tillsättningsärenden. Enligt min uppfattning innebär denna princip en skyldighet att beakta alla ansökningar som inkommer inom ansökningstiden. Det är först när ansökningstiden löpt ut, och samtliga ansökningar kan beaktas, som en myndighet kan göra en bedömning som är godtagbar i objektivitetshänseende.

text: I detta fall har ansökningar som kom in till myndigheten innan ansökningstiden löpt ut inte beaktats. Handläggningen kan inte anses förenlig med regleringen i

text: 1 kap. 9 § regeringsformen

text: . Vad som anförts som skäl för hanteringen ändrar inte den bedömningen.

text: Ärendet avslutas med den kritik som uttalats ovan.


avgjordAv: Justitieombudsmannen Per Lennerbrant

nyckelord:
Bemötande
Dokumentation
Förhör
Objektivitet, opartiskhet, saklighet

title: Kritik mot en polis för att i en konversation via sms och Snapchat ha brustit i saklighet och opartiskhet samt skyldigheten att uppträda på ett sätt som inger förtroende

sammanfattning: I en förundersökning tog en polis kontakt med målsäganden via sms och föreslog att kommunikationen dem emellan skulle föras på Snapchat, med hänvisning till att meddelanden raderas där. JO uttalar att ett sådant agerande riskerar att skada tilltron till brottsutredningens objektivitet och kan ge intrycket att det finns en avsikt att kringgå bestämmelser om partsinsyn och handlingsoffentlighet. I konversationen gav polisen vidare uttryck för personliga uppfattningar och uttryckte sig på ett sätt som enligt JO är helt oacceptabelt för en befattningshavare inom rättsväsendet. JO konstaterar att agerandet har stått i strid med regeringsformens krav på saklighet och opartiskhet samt skyldigheten för en polis att uppträda på ett sätt som inger förtroende. JO är också kritisk till att målsäganden i konversationen fick frågor som borde ha ställts inom ramen för ett förhör och att kommunikationen inte dokumenterades i förundersökningsmaterialet. JO ser allvarligt på det inträffade och polisen kritiseras för sitt agerande.

text: Bakgrund och granskningens inriktning

text: Min granskning har sin grund i en anmälan som AA gjorde till JO i november 2024. I anmälan förde AA fram klagomål mot bl.a. polisassistenten BB med anledning av dennes agerande under en förundersökning, där AA varit misstänkt. AA uppgav att BB hade kontaktat en målsägande i utredningen via sms och Snapchat, även mitt i natten. Enligt AA hade BB också ringt målsäganden runt 14 gånger under en dag och ringt på hennes dörr flera gånger efter arbetstid.

text: AA bifogade bilder på skärmdumpar från målsägandens telefon med konversationer mellan målsäganden och BB.

text: I en sms-konversation bad BB om målsägandens namn på Snapchat och skrev därefter följande. Brukar vara bättre att prata där… där meddelanden raderas ”blink blink” Förstår du hur jag tänker??

text: I Snapchatkonversationen frågade BB bl.a. vad målsägandens bild av den misstänkte är. Han gav vidare detaljerade exempel på sexuella handlingar och situationer som kan utgöra våldtäkt samt beskrev ingående vad som hade ägt rum i ett ärende om sexualbrott som han själv hade handlagt.

text: BB skrev därefter följande till målsäganden.

text: Man får höra en del. Tycker dock att många verkar ha lite stereotypiska samliv. JO lämnade över AA:s anmälan till Åklagarmyndigheten för utredning. Den 19 februari 2025 redovisade Åklagarmyndigheten att en chefsåklagare hade beslutat att inte inleda förundersökning. Enligt åklagarens bedömning var det förfarande som anmälts inte brottsligt.

text: I mars 2025 beslutade JO att i ett initiativärende mot Polismyndigheten utreda vissa frågor angående polisens agerande.

text: Utredning

text: Polismyndigheten (juristen CC) yttrade sig den 27 juni 2025 efter att berörda befattningshavare lämnat upplysningar.

text: Av utredningen framgår att det under våren 2024 pågick en förundersökning där AA var frihetsberövad på grund av misstankar om ett sexualbrott. I brottsutredningen uppstod misstankar om att ytterligare en person hade utsatts för sexualbrott av AA.

text: Polisassistenten BB har i sina upplysningar till JO uppgett att han och polisassistenten DD uppmanades att upprätta en brottsanmälan och att försöka etablera kontakt med målsäganden för det tillkommande brottet, i syfte att boka in ett förhör med henne.

text: Polismyndigheten sammanfattade BB:s upplysningar angående kontakterna med målsäganden enligt följande. I samtal med målsägande och målsägandes mamma framkom att målsägande lider av svår social fobi och att hon endast är vaken på kvällar och nätter. Målsäganden uppgav att hon hade en kontaktperson och att hon inte vill prata i telefon samt att det kommunikationsmedel hon använder sig av är Snapchat, så stor del av den kommunikation som skedde var via Snapchat.

text: Gällande uppgifterna om att han kontaktat henne privat via sms ställer han sig frågande till detta, då han bara har en telefon vilken tillhandahålls av Polismyndigheten. Han har, tillsammans med en kollega, varit till målsägandens adress under dagtid ca 3–5 gånger initialt då de inte fick någon kontakt med målsägande. Det var vid denna tidpunkt de tog kontakt med målsägandens mamma då de blev oroliga för målsägandens mående. De lyckades inte etablera någon kontakt med målsäganden vid dessa tillfällen. Målsäganden har senare berättat att hon vid dessa tillfällen gått in och låst in sig på toaletten då hon enligt egna uppgifter var mycket rädd att det var ett ex till henne som misshandlat henne under flera års tid tidigare. De var vid ett eller två tillfällen även dit kvällstid omkring kl. 18. Han har vid flertalet tillfällen försökt kontakta målsägande via samtal då de hade bokat förhör med målsäganden varpå hon inte svarade. Målsägandeförhör med biträde skulle äga rum via telefon på grund av målsägandens svåra sociala fobi. Han har under tid försökt skapa kontakt med målsägande för att försöka bygga upp ett förtroende, för att kunna höra henne. Målsäganden var inte konsekvent vid kontakterna via Snapchat utan svar kunde komma sent på kvällen, vilket inte var konstigt i sak då hon var vaken på natten. DD har i sina upplysningar till JO uppgett att det inte är ovanligt att aktörerna är svåra att kontakta i den aktuella typen av ärenden. Hon har också förklarat att de generellt arbetar uppsökande för att etablera kontakt och bygga förtroende med målsägandena, i syfte att de ska medverka i utredningarna och förhör ska kunna genomföras. Enligt DD är målsägandena ibland inte medvetna om att det som de har utsatts för utgör ett brott.

text: DD har beträffande BB:s kontakter med målsäganden i det aktuella ärendet uppgett i huvudsak följande. BB var den som höll kontakten med målsäganden, även om de båda två arbetade i ärendet. BB hade svårt att få tag på målsäganden och de åkte vid några tillfällen hem till henne under arbetstid för att etablera kontakt. Målsäganden öppnade dock inte dörren och svarade inte i telefon. Hon minns att BB hade kontakt med målsägandens mamma på något sätt, för att höra sig för om dotterns mående och möjliga kontaktvägar. Hon minns också att BB vid något tillfälle förlade arbetstid till kvällstid eftersom de hade fått information om att målsäganden sov på dagarna och var vaken kvällstid. BB lade ner mycket tid på att etablera kontakt och bygga förtroende och han informerade kontinuerligt både henne och deras gruppchef om hur kontaktförsöken gick. Det är troligt att BB visade henne meddelanden som skickats mellan honom och målsäganden, men hon minns i dag inte vad som stod i dem. De bilder på skärmdumpar som bilagts remissen från JO har inte tagits in i brottsutredningen. Den misstänkte har dock tidigare skickat dem även till henne.

text: Polismyndigheten redogjorde för rättslig reglering enligt följande. Hänvisningarna inom hakparentes gjordes i fotnoter. Förhör Enligt

text: rättegångsbalken

text: får förhör hållas med envar som kan antas lämna upplysning av betydelse för utredningen (

text: 23 kap. 6 § rättegångsbalken

text: , RB). Under förundersökning hålls ofta förhör med en rad olika personer: målsägande, vittnen och misstänkta. Vad som kommer fram vid dessa förhör spelar sedan en

text: central och ofta helt avgörande roll för t.ex. frågan om åtal ska väckas eller inte. Det är därför av bl.a. rättssäkerhetsskäl av utomordentligt stor vikt att förhören genomförs och nedtecknas på ett professionellt och formligt riktigt sätt. [Se t.ex. JO:s beslut 2009-10-27, dnr 4029-2007.] Det finns ingen legaldefinition av begreppet förhör. JO har dock uttalat att om ett samtal rör den sak som förundersökningen avser är det att betrakta som ett förhör. [JO 2007/08 s. 149 f.] Av Polismyndighetens handbok för förhör framgår att all informationsinhämtning från en person om dennas iakttagelser, känslor, inställningar och uppfattningar är att betrakta som ett förhör, om informationsinhämtningens syfte är att utreda brott. [Polismyndighetens handbok för förhör (PM 2023:2) s. 5.]

text: Objektivitetsprincipen Av

text: 1 kap. 9 § regeringsformen

text: , RF, följer att företrädare för det allmänna i sin verksamhet ska iaktta saklighet och opartiskhet. Kravet på saklighet får bl.a. anses innebära att myndigheters åtgärder och beslut inte får utgå från ovidkommande hänsyn och vara godtyckliga utan ska vara rationella och logiskt motiverade. Kravet på opartiskhet betyder att det allmännas företrädare ska vara objektiva i sin tjänsteutövning och förhålla sig så att deras opartiskhet inte med fog kan ifrågasättas. Objektivitetsprincipen syftar även till att tillgodose det allmännas krav på att brottsutredningar leder till sakligt korrekta resultat. Till objektivitetsplikten kan även hänföras skyldigheten att dokumentera det som förekommer i en brottsutredning, se

text: 23 kap. 21 §

text: RB. Där framgår att det vid en förundersökning ska föras protokoll över vad som förekommit av betydelse för utredningen. Grundlagens krav på saklighet och opartiskhet omfattar inte bara hur en sak rent faktiskt handläggs eller vilka verkliga skäl som ligger bakom ett handlande från myndigheten, utan även hur agerandet uppfattas är av betydelse. Redan risken för att andra kan uppfatta att saklighet och opartiskhet inte iakttas är tillräckligt för att handlandet kan anses strida mot grundlagens krav (se t.ex. JO 2016/17 s. 367). I kontakter med allmänheten ska anställda vid Polismyndigheten, med beaktande av omständigheterna och situationen, agera så hänsynsfullt som möjligt, visa behärskning och uppträda på ett sätt som inger förtroende (10 § polisförordningen [2014:1104]). I anledning av ett samtal mellan en polisman och ett vittne har JO framhållit vikten av att en polisman ytterst noga vinnlägger sig om att uttrycka sig på ett sådant sätt att den han eller hon talar med inte kan få intryck av att polismannen försöker påverka denne inför ett kommande vittnesförhör. [JO:s beslut 2008-12-08, dnr 2114-2008.] Polismyndigheten har i en kommunikationsstrategi lagt fast grunderna för hur myndighetens anställda ska kommunicera i tjänsten, internt och externt. [Polismyndighetens kommunikationsstrategi, PM 2022:13.] Bland annat anges att kommunikationen ska vara saklig och baseras på fakta och expertis. Den ska vara inkluderande, visa respekt för allas lika värde, och ge relevant information med ett empatiskt och lyhört anslag. Det ska vara tydligt vad som är myndighetens hållning i sakfrågor och vad som är personliga åsikter. [PM 2022:13 s. 7.] – – –

text: Dokumentation Vid en förundersökning ska det föras ett protokoll över det som har förekommit som är av betydelse för utredningen (se

text: 23 kap. 21 § första stycket

text: RB). Närmare

text: bestämmelser om förundersökningsprotokollets innehåll finns i 20–23 §§ FUK [förundersökningskungörelsen, JO:s anm.]. Förundersökningsprotokollet ska innehålla alla uppgifter som har betydelse som underlag för åklagarens ställningstagande i åtalsfrågan eller för den misstänktes försvar. Det material som inte redovisas i förundersökningsprotokollet utgör s.k. sidomaterial och kallas ofta för slasken. Av förundersökningsprotokollet ska det framgå om det finns utredningsmaterial som inte har tagits med i protokollet (se 20 § FUK). [JO:s ämbetsberättelse 2021/22 s. 464] JO har tidigare uttryckt att det av förundersökningsprotokollet ska framgå om det finns sms-kommunikation i sidomaterialet som innehåller annat än bara enklare meddelanden, t.ex. enbart en påminnelse om att någon ska inställa sig till förhör. [JO:s beslut 2010-05-21, dnr 5353-2008.]

text: Polismyndigheten redovisade därefter följande bedömning.

text: Polismyndigheten konstaterar inledningsvis att de kontakter via sms och Snapchat som tas upp i anmälan inte finns dokumenterade i grundärendet. BB och DD har uppgett att åklagare givit instruktion om att försöka etablera kontakt med målsäganden för att boka in ett förhör. Det finns inget legalt hinder mot att t.ex. sms används vid kontakter med målsägande i en förundersökning. Enligt uppgifter från BB har kontakt tagits via sms och Snapchat på grund av målsägandens sociala fobi och det faktum att hon uppgett att Snapchat var det kommunikationsmedel hon använder sig av. BB har uppgett att syftet med kontakten med målsäganden har varit att kunna boka in ett förhör med denne. Som konstaterats ovan finns det i sak inget hinder mot att kontakt tas via t.ex. sms för att boka in ett förhör. Polismyndigheten konstaterar dock att meddelandena, både smsen och meddelandena på Snapchat, innehåller annan information än att just boka in ett förhör. Meddelandena har i stället fokuserat på bl.a. information om vad som utgör våldtäkt i lagens mening. Det förekommer även en fråga om vad målsägandens bild av den misstänkte är samt om målsäganden har den misstänkte som vän och huruvida den misstänkte skickat en förfrågan till målsäganden. Enligt Polismyndighetens bedömning är detta frågor som bör tas inom ramen för ett formenligt förhör. Att dessa frågor ställts via sms och Snapchat är i sig olyckligt, och det är en brist att konversationen inte dokumenterats i ärendet. Meddelandena kan inte anses vara enklare meddelanden, t.ex. en påminnelse om att någon ska inställa sig till förhör. Av handlingarna som bilagts anmälan framgår även att sms-konversationen mellan BB och målsägande bl.a. innehållit en fråga från BB om vad målsägande heter på Snapchat samt att BB uttryckt att det brukar vara bättre att prata på Snapchat där meddelanden raderas. BB har uppgett att syftet med konversationerna har varit att försöka bygga upp ett förtroende. Polismyndigheten ifrågasätter inte detta. Att uttrycka att det är bättre att prata på en plattform där meddelanden raderas är dock direkt olämpligt. Detta kan ge intrycket av att myndigheten försöker föra konversationen med målsägande på ett sådant sätt att den inte ska vara synlig för den misstänkte eller allmänheten. Polismyndigheten anser att tillvägagångssättet har riskerat att skada utredningen samt den misstänktes tilltro till utredningens objektivitet. Vidare förekommer osakliga personliga åsikter i meddelandena, vilket naturligtvis inte är acceptabelt. Detta står i strid med Polismyndighetens interna regler om att myndighetens kommunikation ska vara saklig och baseras på fakta och expertis. Sammanfattningsvis konstaterar Polismyndigheten att kontakterna inte har dokumenterats i enlighet med

text: rättegångsbalkens

text: regler. Innehållet i meddelandena strider också mot objektivitetsprincipen vilket självklart är

text: mycket olyckligt. Meddelandena är inte förenliga med de krav på ett sakligt, opartiskt och förtroendeingivande agerande som åligger en polisanställd. Polismyndigheten beklagar det inträffade.

text: Bedömning

text: Uppgifterna i AA:s anmälan avseende BB:s telefonsamtal till målsäganden och besök hos henne efter arbetstid får inget stöd av dokumentationen i ärendet eller den övriga utredningen. Jag begränsar därför mina uttalanden till vad som framgår av de skriftliga konversationer mellan BB och målsäganden som jag har tagit del av.

text: Kommunikationen har ägt rum via sms och Snapchat. Jag kommer i det här beslutet inte att göra några generella uttalanden om lämpligheten eller de rättsliga förutsättningarna för en myndighet att använda sådana kommunikationsvägar i kontakten med enskilda. Jag vill dock nämna följande.

text: Även elektroniskt befordrade meddelanden som skickas till eller från en befattningshavare kan utgöra allmänna handlingar (se bl.a.

text: 2 kap. 4 §

text: och

text: 9 § första stycket

text: tryckfrihetsförordningen

text: ). Om ett meddelande är att anse som en allmän handling har myndigheten en skyldighet att följa de regler som gäller om bl.a. registrering och bevarande av sådana handlingar (se

text: 5 kap. 1 § offentlighets- och sekretesslagen

text: 2 kap. 23 § tryckfrihetsförordningen

text: och

text: arkivlagen

text: Användning av digitala kommunikationstjänster, såsom Snapchat, aktualiserar också frågor om risker för att obehöriga kommer åt sekretesskyddade eller känsliga uppgifter. Innan en sådan tjänst används måste myndigheten säkerställa att användningen är förenlig med t.ex. de bestämmelser som reglerar myndighetens hantering av uppgifter och gällande rutiner för kommunikation i tjänsten (se också JO 2021/22 s. 532, dnr

text: När det gäller vad som framkommit om BB:s kommunikation med målsäganden i brottsutredningen vill jag inledningsvis säga att jag har förståelse för att ett uppsökande och förtroendebyggande arbete kan vara nödvändigt i den här typen av ärenden. Det är dock av största vikt att en polis även i sådana sammanhang agerar så att hans eller hennes saklighet och opartiskhet inte kan ifrågasättas. En polis måste i kontakt med allmänheten också alltid uppträda på ett sätt som inger förtroende.

text: Jag kan konstatera att BB har brustit i dessa avseenden redan genom att i ett sms till målsäganden föreslå att kommunikationen dem emellan skulle föras på plattformen Snapchat, med hänvisning till att meddelanden raderas där. Som Polismyndigheten lyft fram riskerar ett sådant agerande att skada tilltron till brottsutredningens objektivitet. Uttalandet kan också ge intrycket att det finns en avsikt att kringgå gällande bestämmelser om såväl partsinsyn som handlingsoffentlighet. Vissa av de frågor som BB ställde, t.ex. vilken bild som målsäganden hade av den misstänkte, borde ha ställts inom ramen för ett förhör.

text: Målsäganden hade då haft rätt att ha ett biträde närvarande. I konversationen på Snapchat har BB vidare gett uttryck för personliga uppfattningar och uttryckt sig på ett sätt som är helt oacceptabelt för en befattningshavare inom rättsväsendet.

text: Slutligen framgår det av utredningen att kommunikationen mellan BB och målsäganden inte dokumenterades i förundersökningen. Jag delar Polismyndighetens uppfattning att det är en brist. Såväl sms-meddelandena som den kommunikation som ägt rum via Snapchat borde ha tagits in i förundersökningsmaterialet.

text: Jag ser allvarligt på det inträffade. När en polis uppträder på det sätt som BB har gjort är det inte bara olämpligt i det enskilda fallet. Det riskerar också att påverka allmänhetens förtroende för polisen i stort på ett negativt sätt. BB ska kritiseras för sitt agerande.

text: Ärendet avslutas.

text: Beslutet har fattats av JO Per Lennerbrant. Dokumentet har fastställts digitalt och har ingen underskrift.

text: Seniora rättssakkunniga Johanna Nilsson har föredragit ärendet och byråchefen Nils Västberg har deltagit i beredningen.