avgjordAv: Kerstin André

nyckelord:
Beslut
Bistånd
Negativ rättskraft
Omprövning

title: Fråga bl.a. om utformningen av ett förbehåll om att ett gynnande beslut om försörjningsstöd kunde komma att omprövas

text: AA framförde i en anmälan till JO klagomål mot Socialnämnden i Umeå kommun. Hon anförde bl.a. följande. Hennes bror BB är föremål för insatser av socialtjänsten. Han utsätts för maktmissbruk och integritetskränkande behandling, bl.a. genom att socialtjänsten anvisat honom en olämplig praktikplats och när han avböjt denna vägrat att betala ut försörjningsstöd till honom.

text: Inledningsvis rekvirerades nämndens personakt rörande BB från den 1 januari 2003 och framåt i tiden.

text: I personakten fanns två beslut daterade den 4 mars 2003 om avslag på ansökan om bistånd enligt

text: 4 kap. 1 § socialtjänstlagen

text: (SoL). Det första beslutet angav som skäl:

text: Att avslå framställan om försörjningsstöd enligt 4 kap. 1 § till ekonomisk grundtrygghet då sökande ej står till arbetsmarknadens förfogande. Sökande har vägrat delta i anvisad kompetenshöjande verksamhet vilket var en förutsättning för återinskrivning på arbetsförmedlingen. Arbetsförmedlingen har bedömt att sökande ej har tillräckligt med motivation för arbetsförmedlingens insatser i dagsläget. Sökande bedöms därmed ej ha gjort vad han kunnat för att möjliggöra självförsörjning.

text: Det andra beslutet angav som skäl:

text: Att avslå framställan om försörjningsstöd enligt 4 kap. 1 § till ekonomisk grundtrygghet då sökande ej står till arbetsmarknadens förfogande. Sökande har vägrat delta i anvisad kompetenshöjande verksamhet vilket var en förutsättning för återinskrivning på AF. Sökande har också uteblivit från inbokat besök 030211 på socialtjänsten för planering av sysselsättning, meddelade sig först efter påminnelse 030225. Sökande bedöms därmed ej ha gjort vad han har kunnat för att möjliggöra självförsörjning.

text: Ett ytterligare beslut, daterat den 10 mars 2003, avseende ”Försörjningsstöd och livsföring i övrigt enligt

text: 4 kap 1 § socialtjänstlagen

text: (SoL)” påträffades i akten.

text: Beslutet löd:

text: Att ompröva tidigare avslagsbeslut från 030304 då sökande nu börjat på jobbpoolen och därmed får möjlighet att efter avslutad period bli återinskriven på arbetsförmedlingen. Sökande beviljas försörjningsstöd för 0303 med 7155:-, varav

text: 5528:- utbetalas omgående (hyra+halv norm) resterande summa på 1627:-utbetalas v.12 under förutsättning att sökande ej haft någon ogiltig frånvaro.

text: Socialnämnden i Umeå kommun anmodades därefter att inkomma med utredning och yttrande över vad som framfördes i AA:s anmälan till JO. Yttrandet skulle särskilt belysa vilka ansökningar/perioder som de två biståndsbesluten den 4 mars

text: 2003 omfattade, samt innebörden och utformningen av beslutet den 10 mars 2003 samt den följande handläggningen av frågan om ”resterande” bistånd (1 627 kronor).

text: Socialnämnden överlämnade som sitt yttrande en tjänsteskrivelse, undertecknad av områdeschefen CC och socialsekreteraren DD. I yttrandet anfördes följande.

text: Bakgrund:

text: BB är en ensamstående man. BB har studerat i 2 år på gymnasiets fordonstekniska program, saknar slutbetyg då han avbröt studierna pga skoltrötthet. BB har ej kunnat etablera sig på arbetsmarknaden efter avslutad utbildning. Sedan 0202 har BB uppburit försörjningsstöd. 011126 påbörjade BB en verkstadsutbildning via arbetsförmedlingen vid Lernia i Holmsund, utbildningstiden var 40 veckor. I maj år 2002 avstängdes BB från utbildningen och även från arbetsförmedlingen. Skälet uppger BB var att han misstänktes för försök till stöld på skolan. BB har sedan dess varit utan arbete/sysselsättning. Under perioden 0205–0301 tillhörde BB socialtjänsten i Holmsund. Under denna period har BB ej arbetat eller praktiserat, enligt uppgift från Holmsunds socialtjänst har BB sökt endast ett arbete, först efter påtryckning från socialtjänsten. BB uteblev också från ett flertal möten på socialtjänsten. Från arbetsförmedlingens sida ansåg man ej BB tillräckligt motiverad för att aktualiseras där, utan ställde som krav att han först genom arbete/praktik via kommunen måste visa att han är motiverad.

text: Aktuell situation:

text: 2003-02-06 var BB på nybesök på ungdomsslussen (hyra samt halv norm för 0302 var beviljad av handläggare EE på distrikt Nord, Umeå). Vid första besöket fick BB information om ungdomsslussens verksamhet, information om gällande lagstiftning, rättigheter/skyldigheter, handläggningstid etc. Utifrån BB:s bakgrund med lång tid utan arbete/sysselsättning var undertecknads bedömning att det är av yttersta vikt att så snabbt som möjligt hjälpa BB att bryta ett långvarigt passivt bidragsberoende där det yttersta målet är att utveckla BB:s möjligheter att försörja sig själv. Därför har undertecknad arbetat efter en medveten strategi för att förbättra/öka BB:s möjligheter att få ett arbete. Vid besöket 030206 informerades BB om detta. Naturligtvis är det av största vikt i planeringen att utgå ifrån vad BB själv har gjort för att klara sin försörjning, att inbegripa hur hans planer för arbete/sysselsättning ser ut. BB uppger dock att han ej har planerat eller har några idéer på hur han skall lösa sin situation. BB uppger att han sökt vare sig arbete eller praktikplats. Uppföljning av detta möte inbokades 030211, tanken var då att BB skulle ha kontaktat arbetsförmedlingen för praktikanvisning och att vi då skulle planera vidare mot arbete/sysselsättning. BB uteblev dock från mötet. BB meddelade först 030225 att han glömt bort detta möte. Samma dag BB uteblev från besöket skickade undertecknad ett brev till BB där han uppmanades att omgående kontakta undertecknad. Det var mycket viktigt dels för att fortsätta planeringen dels för att undertecknad ansåg att denna kontakt behövdes för att kunna bedöma huruvida BB skulle anses vara berättigad till försörjningsstöd (för resterande del av februari) eller ej. Undertecknad informerade BB om att handläggning ej skulle ske förrän BB kontaktat undertecknad.

text: Vid trepartsmöte 030226 med arbetsförmedlingen, framhåller BB att han ej har några planer/idéer för sin framtid vad gäller arbete/sysselsättning. Under mötet erbjöds BB möjlighet att återuppta sina studier vid verkstadsutbildningen vid Lernia, som enligt arbetsförmedlingen med största sannolikhet skulle garantera BB arbete. BB erbjöds också utredning av arbetsförmedlingens psykolog, för att få hjälp att utreda färdigheter, anlag, kunskap etc. för att därigenom bättre kunna matcha fram alternativ till verkstadsarbete, då den dörren i praktiken är stängd pga att BB saknar utbildning. BB avböjer samtliga alternativ, handläggare FF på arbetsförmedlingen gör efter avslutad diskussion angående BB:s situation bedömningen att BB ej har tillräckligt med motivation för återinskrivning på arbetsförmedlingen. Arbetsförmedlingen ställer samma krav som tidigare; att BB måste visa genom arbete/praktik att han är motiverad. Undertecknad presenterar Returmarknaden/Jobbpoolen som ett alternativ för BB, att genom praktik där ”kvalificera” sig tillbaka till arbetsförmedlingen, men även att få möjlighet att få struktur på sin tillvaro och arbeta in goda rutiner (som t.ex. passa tider, som BB uppgett vara ett problem – vilket också var en av anledningarna till att han avböjde att återuppta studierna vid Lernia). BB säger dock att han ej är intresserad av Returmarknaden. Besök hos undertecknad bokas till nästkommande dag 030227. BB kommer 1h sent till besöket, 1h återstår av undertecknads arbetsdag samt att ytterligare en klient är inbokad. Mötet får därför tyvärr forceras lite. Under mötet ger undertecknad information om Returmarknadens verksamhet, meddelar att besök för ”intervju” inbokats på Returmarknaden 030306. Undertecknad försöker motivera BB och understryker vinsten som följer i form av återinskrivning på arbetsförmedlingen. Undertecknad upplyser också om att tiden tidsbegränsas till ca 1 ½–2 månader, denna tid har arbetsförmedlingen satt som krav, förutsatt att det fungerar tillfredsställande för BB. BB informeras också om att han har möjlighet att själv ordna en praktikplats och att den möjligheten även finns vid påbörjad praktik vid Returmarknaden. BB säger även denna gång att han ej är intresserad, säger att han provat Returmarknaden en dag tidigare och fann då att det ej var något för honom. BB skall dock till nästa besök undersöka om praktikplats. Under besöket lämnar BB en ansökan om försörjningsstöd för mars månad. Undertecknad informerar BB om att undertecknad kommer att göra avslag för föregående ansökan som avsåg riksnorm för halva februari. (På detta beslut framkommer det tyvärr ej vilken period avslaget gäller. På beslutet som skickades till BB har dock undertecknad förtydligat detta med att ange tidsperiod för hand). Avslaget grundar sig på att undertecknad bedömer att BB ej har gjort vad han har kunnat för att klara sin försörjning. För att ha rätt till bistånd skall den enskilde göra vad han kan för att bidra till sin försörjning. För den som är arbetslös och ansöker om försörjningsstöd är villkoret att sökande står till arbetsmarknadens förfogande, detta innebär att man skall söka arbete aktivt, även anta erbjudet arbete utanför sitt yrkesområde. I

text: prop 1996/97:124

text: framgår det att det också inbegriper deltagande i praktik eller annan kompetenshöjande verksamhet. Undertecknad informerade även BB om att samma bedömning kommer att göras för mars om BB väljer att avböja praktik, egen eller vid Returmarknaden. BB lämnar ansökan för mars samt hyresavi 030227. Beslut fattades 030304, då hade två arbetsdagar förflutit dessutom hade undertecknad bokat in ytterligare ett möte, 030303 för att ge BB möjlighet att ordna egen praktikplats. Utgången av detta möte ansåg undertecknad viktig för bedömning av mars försörjningsstöd. BB ringer återbud till det inplanerade mötet 030303, uppger att han ej får skjuts och att han tycker att det räcker då han kommit på andra besök. BB meddelar också att han funderat på Returmarknaden och att han ej accepterar den praktikplatsen, uppger då som anledning att han inte vill vistas med drogmissbrukare. BB har ej heller undersökt om egen praktikplats. Undertecknad erbjuder ny besökstid men BB avböjer. Utifrån detta och tidigare bedömning att BB ej gjort vad han har kunnat för att bidra till sin försörjning avslås ansökan för mars. BB:s skäl till att avböja praktik på Returmarknaden bedömde undertecknad ej som godtagbart. BB har bildat sin

text: uppfattning om Returmarknaden efter endast en dags vistelse där. Returmarknaden speglar enligt undertecknad samhället i övrigt, människor med skiftande bakgrund – allt från akademiker till missbrukare finns representerade där. Verksamheten är mycket omfattande med olika arbetsområden. Se bilaga 1 (här utelämnad, JO:s anm.). BB har så mycket att vinna med att anta detta erbjudande, där en viktig vinst är att det skulle möjliggöra en återinskrivning på arbetsförmedlingen. Beslut angående praktik på Returmarknaden togs då undertecknad bedömt att alla andra tänkbara alternativ är uttömda: − BB är avstängd från arbetsförmedlingen, kommer ej åt deras hjälpåtgärder − BB har tackat nej till erbjudande om att avsluta sin tidigare påbörjade utbildning, skulle genom den mest sannolikt få arbete − BB har tackat nej till utredning av arbetsförmedlingens psykolog, för att underlätta framtida planering − BB har ej sökt egen praktikplats som alternativ till Returmarknaden − BB har ej varit aktiv i sitt arbetssökande, har endast sökt ett arbete. Avslagsbeslutet från 030304 gällande mars månad omprövas då BB ändrar sig och accepterar praktik på Returmarknaden. Utbetalning sker efter start 030310, hyra samt halv riksnorm utbetalas då. Resterande del av riksnormen planerades utbetalas v. 12 efter utvärdering av första praktikveckan. Undertecknad hade överenskommit med ansvarig arbetsledare på jobbpoolen GG att han och BB skulle besöka undertecknad v. 12. Utvärdering av första veckan skulle ske samt genomgång av den arbetsplan undertecknad skulle ha upprättat för praktikperioden. Arbetsplanen skulle innefatta: tidsangivelse, mål–delmål, information om krav gällande närvaro, försörjningsstöd etc. BB blev dock efter två dagar sjukskriven pga ryggbesvär så undertecknad avvaktar med arbetsplan under sjukskrivningsperioden. Återstående del av mars försörjningsstöd har utbetalats. Inför april har försörjningsstöd beviljats, dock har undertecknad avvaktat med utbetalning av halva riksnormen då BB ej har inlämnat sjukintyg för april. BB har informerats om att utbetalning sker så snart sjukintyg inlämnas. Syftet med denna strategi undertecknad arbetat efter har varit att ge BB bästa möjliga hjälp att finna en väg ut ur ett passivt bidragsberoende. Naturligtvis hade det varit önskvärt och mera fruktbart att BB varit delaktig och känt att planeringen skett i samförstånd. Undertecknad anser dock att BB erbjudits möjlighet att komma med egna idéer/planer samt ordna egen praktik, men att han ej antagit den möjligheten. Avsikten har varit att handla i BB:s intresse, det har ej varit meningen att utöva maktmissbruk eller att kränka den personliga integriteten.

text: I ett beslut den 8 februari 2005 anförde JO André följande.

text: Nämndens beslut att som villkor för utbetalning av försörjningsstöd kräva av BB att han deltog i anvisad praktik

text: Den som inte själv kan tillgodose sina behov eller kan få dem tillgodosedda på annat sätt har, enligt

text: 4 kap. 1 §

text: SoL, rätt till bistånd av socialnämnden för sin försörjning (försörjningsstöd) och för sin livsföring i övrigt. Den enskilde skall genom biståndet tillförsäkras en skälig levnadsnivå. Biståndet skall utformas så att det stärker hans eller hennes möjligheter att leva ett självständigt liv.

text: Enligt

text: 4 kap. 4 § första stycket 1

text: SoL får socialnämnden begära att den som uppbär försörjningsstöd under viss tid skall delta i av nämnden anvisad praktik eller annan kompetenshöjande verksamhet om den enskilde inte har kunnat beredas någon lämplig arbetsmarknadspolitisk åtgärd, och inte har fyllt tjugofem år. Av

text: bestämmelsens andra stycke framgår att sådan praktik eller kompetenshöjande verksamhet som avses i första stycket skall syfta till att utveckla den enskildes möjligheter att i framtiden försörja sig själv. Verksamheten skall stärka den enskildes möjligheter att komma in på arbetsmarknaden eller, där så är lämpligt, på en fortsatt utbildning. Den skall utformas med skälig hänsyn till den enskildes individuella önskemål och förutsättningar. I tredje stycket samma paragraf anges att socialnämnden skall samråda med länsarbetsnämnden innan beslut fattas enligt första stycket.

text: Om den enskilde utan godtagbart skäl avböjer att delta i praktik eller annan kompetenshöjande verksamhet enligt ovanstående lagrum, får fortsatt försörjningsstöd enligt

text: 4 kap. 5 §

text: SoL vägras eller nedsättas. Detsamma gäller om han eller hon utan godtagbart skäl uteblir från praktiken eller den kompetenshöjande verksamheten.

text: Ett beslut av socialnämnden i fråga om vägran eller nedsättning av fortsatt försörjningsstöd enligt

text: 4 kap. 5 §

text: SoL får, enligt

text: 16 kap. 3 §

text: SoL, överklagas hos allmän förvaltningsdomstol.

text: JO:s verksamhet är inte avsedd att ersätta den rättstillämpning som ankommer på andra organ i samhället. Socialnämndens bedömning att BB inte var berättigad till försörjningsstöd är som framgått ovan en fråga för allmän förvaltningsdomstol att pröva efter ett överklagande av BB. Det som AA har framfört i sin anmälan angående nämndens bedömning i sak föranleder mot denna bakgrund inte någon åtgärd eller något ytterligare uttalande från min sida.

text: Biståndsbeslutens utformning

text: Förvaltningslagen (1986:223)

text: , FL, innehåller få regler om utformningen av förvaltningsmyndigheters beslut. Vad som i detta avseende föreskrivs inskränker sig i huvudsak till att myndigheterna skall sträva efter att uttrycka sig lättbegripligt (

text: 7 §

text: FL) och att de i allmänhet skall motivera sina beslut (

text: 20 §

text: FL; jfr även

text: 11 kap. 8 §

text: SoL). Rent allmänt gäller att ett beslut skall vara tydligt. Det skall framgå vad den enskilde har ansökt om och vad han eller hon har beviljats. Om ansökan till någon del avslagits eller innehållet i biståndet inte överensstämmer med ansökan måste det också klart framgå.

text: I förevarande fall fattades den 4 mars 2003 två avslagsbeslut i anledning av BB:s ansökningar om bistånd enligt

text: 4 kap. 1 §

text: SoL. Dessa beslut samt ytterligare ett beslut daterat den 10 mars 2003 är redovisade ovan.

text: Av nämndens remissvar framgår att det första beslutet avsåg BB:s ansökan om ”riksnorm för halva februari” 2003. BB hade tidigare beviljats hyra samt halv norm för februari månad.

text: Det andra beslutet avsåg BB:s ansökan om försörjningsstöd för mars månad det aktuella året.

text: Det kan konstateras att det av besluten inte framgår vilken tidsperiod biståndsansökan avsåg. Då båda besluten är daterade samma dag går det inte heller att sluta sig till vilken månad som avsågs eller hur besluten förhöll sig till varandra. Den bristande utformningen av besluten innebär att det inte heller är möjligt att utläsa vilket av besluten den 4 mars 2003 som omprövades genom beslutet den 10 mars samma år. Bristerna är sådana att besluten inte kan anses uppfylla de krav på tydlighet som angetts ovan.

text: Beslutet den 10 mars 2003 ger anledning till följande kommentarer.

text: Rätten till bistånd är inte ovillkorlig. Som en förutsättning gäller att den enskilde själv saknar förmåga att tillgodose det föreliggande behovet. Den enskilde kan inte anses ha rätt till bistånd om han inte efter förmåga försöker bidra till sin försörjning. Det innebär bl.a. att en arbetslös bidragssökande aktivt måste verka för att skaffa sig ett arbete. En arbetslös bör således i regel vara skyldig att söka arbete enligt socialnämndens anvisningar och att godta anvisat arbete om det är lämpligt. I denna skyldighet inbegrips i princip också de åtgärder i övrigt som samhället ställer till förfogande för arbetslösa, t.ex. arbetsmarknadsutbildning, beredskapsarbete, arbetsrehabiliterande åtgärder m.m. Som angetts ovan får fortsatt försörjningsstöd enligt

text: 4 kap. 5 §

text: SoL vägras eller nedsättas om den enskilde utan godtagbart skäl uteblir från praktiken eller den kompetenshöjande verksamheten.

text: Enligt beslutet beviljades BB försörjningsstöd för mars månad 2003 med 7 155 kr. Därav skulle 5 528 kr utbetalas omgående, medan 1 627 kr skulle utbetalas vecka 12.

text: En utgångspunkt är att bistånd betalas ut månadsvis (se bl.a. Socialstyrelsens handbok om ekonomiskt bistånd s. 116). Jag har dock förståelse för nämndens strategi att – som angetts i remissvaret – hjälpa BB att ”finna en väg ut ur ett passivt bidragsberoende”. Jag finner inte skäl att i detta ärende anlägga några synpunkter på att det enligt nämndens mening förelåg starka skäl att dela upp utbetalningen av biståndet.

text: Enligt beslutet skulle utbetalningen vecka 12 göras under förutsättning att ”sökande ej haft någon ogiltig frånvaro”. Härmed avsågs det praktikarbete som BB skulle delta i. Frågan är dock hur socialförvaltningen i formellt hänseende skulle ha handlagt ärendet om BB hade uteblivit från arbetsplatsen utan att ha giltiga skäl för det och någon utbetalning således inte skulle ske.

text: I beslutet beviljade socialnämnden BB:s ansökan i sin helhet. Någon generell regel om under vilka förutsättningar en myndighet kan ändra ett beslut av annan anledning än rena förbiseendefall finns inte. Av allmänna förvaltningsrättsliga principer följer att gynnande beslut som huvudregel inte kan ändras till nackdel för den enskilde. Det har i praxis dock gjorts undantag från denna huvudregel. Ett sådant undantag innebär att ett gynnande beslut kan återkallas med stöd av förbehåll i själva beslutet eller i den författning som ligger till grund för beslutet (se

text: prop. 1985/86:80 s. 39

text: ). Det finns inte några författningsbestämmelser om hur ett

text: sådant förbehåll skall utformas. Någon rättspraxis som klart belyser saken finns inte heller.

text: Det aktuella beslutet kan närmast sägas ha innehållit ett villkor för själva verkställigheten av beslutet i viss del. Jag vill inte utesluta att utformningen av beslutet ändå skulle ha gett nämnden möjlighet att ompröva det i denna del. Även om jag inte finner skäl att rikta någon kritik mot nämnden, anser jag att beslutet borde ha utformats på ett sådant sätt att det tydligare hade framgått att nämnden hade rätt att återta det tidigare beslutet i den aktuella delen för det fall att BB inte fullgjorde sitt praktikarbete. Härigenom skulle det inte ha rått någon oklarhet om att förordnandet rörande utbetalningen inte gällde enbart verkställigheten, utan att nämnden, med ändring av det tidigare beslutet såvitt här är i fråga, skulle ha haft att fatta ett nytt formellt biståndsbeslut. BB hade då haft möjlighet att kunna överklaga det nya beslutet till länsrätten. Eftersom BB inte hade haft möjlighet att överklaga en ”utebliven verkställighet” av det tidigare beslutet, hade det nu anvisade förfarandet självklart varit lämpligare från rättssäkerhetssynpunkt.


avgjordAv: Justitieombudsmannen Katarina Påhlsson

nyckelord: Anstalt Häkte Integritet Sekretess

publisher: Justitieombudsmannen

org: jo

sammanfattning: I ett beslut för några år sedan uppmärksammade JO att det inte fanns några generella rutiner inom Kriminalvården om identifikationsskyltar och välkomnade att myndigheten då sade sig ha för avsikt att utreda frågan. Det har nu visat sig att Kriminalvården varken har genomfört något strukturerat arbete för att utreda alternativa lösningar för identifiering av de intagna eller gjort några överväganden kring nationell styrning. Myndigheten har uppgett att det fortfarande krävs ett arbete för att ta fram nationella riktlinjer i fråga om identifikationsskyltar. JO uttalar att det är olyckligt att detta inte har gjorts tidigare och att hon är förvånad över att det över huvud taget inte tycks ha vidtagits några åtgärder i saken. Frågan om identifikation av intagna innefattar svåra intresseavvägningar och är komplex. Det gäller inte minst i dagens ansträngda läge med ett ökat antal intagna på de flesta avdelningar i häkten och anstalter, intagna som delar cell och många nyanställda i personalstyrkan. För JO framstår det därför som att det finns ett stort behov av vägledande rutindokument för användningen och utformningen av identifikationsskyltar. JO utgår från att ett arbete för att ta fram skriftliga riktlinjer för användningen av identifikationsskyltar i häkten och anstalter nu pågår. Enligt JO måste Kriminalvården se till att verksamhetsställen använder metoder för identifiering av intagna som är säkra men samtidigt förenliga med reglerna om sekretess och personuppgiftsbehandling samt kravet om att verkställigheten ska utformas så att negativa följder av frihetsberövandet motverkas.

text: Bakgrund och initiativ

type: rubrik

text: Det är inte ovanligt att intagna i häkten och anstalter uttrycker missnöje med att skyddet för deras identitet inte upprätthålls eftersom deras namn finns på skyltar i anslutning till cellerna och därigenom röjs för andra intagna och för utomstående som rör sig på avdelningen. I ett beslut för några år sedan uppmärksammade JO att det inte fanns några generella rutiner inom Kriminalvården om identifikationsskyltar, och ansåg det önskvärt att myndigheten överväger om det kan finnas lösningar som både tillgodoser behovet av en tillförlitlig och effektiv identifiering av de intagna och ger de intagna möjligheter att välja om de vill röja sin identitet. JO välkomnade att

type: stycke

text: Kriminalvården då sade sig ha för avsikt att utreda frågan. (Se JO:s beslut den 13 december 2019, dnr

text: Även i tiden därefter har intagna återkommande fört fram klagomål kring det här. I september 2024 fick JO fyra anmälningar om att det i anstalten Hinseberg fanns skyltar på celldörrarna där de intagnas för- och efternamn samt intagningsnummer angavs (dnr 7953-2024 m.fl.). Anmälarna menade att det borde räcka med intagningsnummer och eventuellt förnamn på skyltarna. Enligt muntliga upplysningar som JO hämtade in hade anstalten nyligen sett över utformningen av skyltarna, men inte lyckats hitta generella rutiner för hur de skulle vara utformade. Jag beslutade därefter att inom ramen för ett särskilt ärende inleda en ny granskning av Kriminalvårdens användning av namnskyltar i anslutning till intagnas celler i häkten och anstalter. Initiativet har handlagts i det här ärendet. De fyra klagomålsärendena skrevs av från vidare handläggning. En kopia av anmälningarna och beslutet skickades till såväl anstalten som Kriminalvårdens huvudkontor för kännedom i samband med det.

text: Utredning

text: JO uppmanade Kriminalvården att lämna en utförlig redogörelse för myndighetens arbete med identifikationsskyltar efter det nämnda beslutet i december 2019 i JO:s ärende dnr 5858-2018. Det skulle därvid särskilt redovisas vilka överväganden som hade gjorts i frågan om det kan finnas lösningar som både tillgodoser Kriminalvårdens behov av en tillförlitlig och effektiv identifiering av de intagna samt ger de intagna möjligheter att välja om de vill röja sin identitet. Myndigheten ombads också redogöra för skälen till att det inte införts några generella rutiner eller riktlinjer för utformningen av identifikationsskyltar.

text: Yttrandet skulle dessutom innehålla en närmare beskrivning av följande: • Behoven av att de intagnas fullständiga namn eller efternamn finns på skyltar i anslutning till cellerna i häkten respektive anstalter. • De alternativa metoder som används i häkten och anstalter för att identifiera vilka intagna som är placerade i en cell. • Vid vilka typer av verksamhetsställen och i vilka situationer det inte räcker med dessa alternativa metoder, eller att ange intagningsnummer och eventuellt förnamn på skyltarna. Det skulle också lämnas en förklaring till varför det inte kan anses vara tillräckligt.

text: Vidare efterfrågades Kriminalvårdens bedömning av hur användningen av namnskyltar i anslutning till cellerna i häkten och anstalter förhåller sig till bestämmelserna om kriminalvårdssekretess (se

text: ) samt om att verkställigheten ska utformas så att negativa följder av frihetsberövandet motverkas (se 1 kap. 5 § häktes- och fängelselagen).

text: I sitt yttrande anförde myndigheten, genom chefen för enheten för myndighetsjuridik, bl.a. följande:

text: Myndighetens arbete med identifikationsskyltar

text: Kriminalvården har sedan JO:s beslut den 13 december 2019 inte genomfört något strukturerat arbete internt inom myndigheten för att utreda alternativa lösningar för en tillförlitlig och effektiv identifiering av de intagna och har inte gjort några överväganden kring nationell styrning. Det finns därmed i nuläget inga styrande eller stödjande dokument eller någon annan form av central styrning som reglerar verksamhetsställenas användning av identifikationsskyltar.

text: Behovet av identifikationsskyltar

text: Kriminalvården anser att behandlingen av den intagnes namn på en identifikationsskylt utanför bostadsrummet är nödvändig för att myndigheten ska kunna utföra uppgiften att verkställa straffrättsliga påföljder. Som har framförts av Kriminalvården till JO i flera ärenden (se JO:s beslut med dnr 389-2012, 1138-2013, 1838-2015 och 5858-2018) finns det ett behov av en säker identifiering vid vistelse i bostadsrummen. Att reducera missförstånd och rena fel vid identifieringen skapar trygga och rättssäkra verksamhetsställen vilket i förlängningen är avgörande för säkerheten och effektiviteten, jfr

text: 2 § förordningen (2023:797)

text: med instruktion för Kriminalvården.

text: Särskilt om behovet i anstalt Kriminalvårdens uppfattning är att det finns behov av skyltning som visar på en intagens identitet i anslutning till dörren till bostadsrummet. Syftet med identifikationsskyltar inom anstalter är främst att underlätta det praktiska arbetet på avdelningen. Ju större genomströmning av intagna som en avdelning har desto större är skälen för att ha lättillgänglig information som hjälper medarbetarna att identifiera en intagen. En identifikationskylt i anslutning till dörren till bostadsrummet är ett användbart och i vissa fall oundgängligt stöd i det dagliga arbetet. Flera löpande processer inom en anstaltsavdelning underlättas av att personalen har hjälp av en identifikationsskylt i anslutning till dörren för att hitta rätt bostadsrum och för att söka upp rätt intagen. Det kan till exempel handla om postutdelning, att koppla telefonsamtal, för medicinutdelning men också för att kunna agera korrekt vid utrymning eller vid incidenter. Vid en anstaltsavdelning finns som regel goda möjligheter att lära känna en intagen till namn och utseende och i normalfallet bör då en identifikationsskylt med intagningsnummer och förnamn vara tillräckligt för att uppnå syftet med märkningen. I anstalt finns även möjlighet att med stöd av 8 kap. 1 § fängelselagen att fotografera en intagen för att underlätta identifieringen av honom eller henne.

text: Särskilt om behovet i häkte I det vardagliga arbetet vid en häktesavdelning för intagna med restriktioner fyller identifikationsskylten eller ett så kallat dörrkort en viktig funktion. Omsättningen av intagna är högre vilket gör det svårare för personal att känna igen intagna till namn och utseende samtidigt som flera riskfyllda processer pågår där felaktig identifiering av den intagne kan få allvarliga följder. Dörrkortet utgör en del i en kedja som syftar till att säkerställa att en viss insats riktas mot rätt intagen. Vid restriktionsavdelningar finns ett särskilt behov av att medintagna inte får kännedom om en intagens identitet varför informationen måste skyddas, vilket vanligen sker genom att upplysningar om identitet vänds in mot väggen så att det inte är synligt för andra medintagna. Vad som står på

text: framsida respektive baksida på dörrkortet skiljer sig en del mellan olika verksamhetsställen. När etiketten som sätts på dörrkortet skrivs ut kan man välja vad som ska framgå. Den information som oftast finns med är namn, intagningsnummer, taktiska anvisningar, målskamratsnummer, restriktioner, kontaktuppgifter till advokat, uppgifter om samsittare, kost, förrådsskåp, medicin, signalement för att kunna skilja intagna som är dubbelbelagda samt annan information som är viktig att ta del av under arbetets utförande. Skylten utformas enligt en fastställd mall för att passa i den hårdplatsficka som är placerad intill dörren. Det är behovet av information på det aktuella verksamhetsstället som styr vilken information som finns på kortet. Till skillnad från i anstalt saknas lagstöd för att fotografera intagna i häkte för att underlätta identifieringen av dem, vilket innebär att behovet av uppgifter på identifikationsskylten är större i häkte.

text: Behovet av identifikationsskylt med för- och efternamn ur ett säkerhetsperspektiv

text: Identifikationsskyltar med både för- och efternamn kan vara nödvändiga ur ett säkerhetsperspektiv för att säkerställa att rätt intagen förflyttas, släpps eller transporteras. Även på grund av personalomsättningen behövs identifikationsskyltar för att säkerställa att det är rätt intagen på rätt rum. Det behövs vidare för att säkerställa att man arbetar med rätt klient och är speciellt viktigt vid bland annat dubbelbeläggning och hävd häktning. Det behövs även vid incidenter för att snabbt kunna få fram vilken klient som är i rummet, vid utrymning och återgång efter utrymning och vid telefonsamtal för att koppla samtal till rätt klient. Identifikationsskyltar används på ett effektivt sätt vid delgivning av beslut och fungerar som ett sätt att säkerställa korrekt identifiering av klienten. Vid posthantering kontrolleras alltid intagningsnumret i samband med att utgående post lämnas från den intagne till personalen, vilket gör det möjligt att upptäcka om någon försöker skicka brev med en annan klients intagningsnummer. Eftersom klienterna ofta förflyttas eller byter bostadsrum, utgör identifikationsskyltar en extra trygghet vid hantering av delgivningar och liknande ärenden. Behovet av identifikationsskyltar är särskilt stort på häkte då det där är större omsättning av intagna och av stor vikt av att rättssäkerheten kopplat till pågående domstolsprocesser upprätthålls vid utförande av diverse arbetsuppgifter. På anstalt kan det i större utsträckning vara tillräckligt med intagningsnummer då de intagna inte flyttar runt i samma omfattning som på häkte. Avdelningspersonal på anstalt har också bättre förutsättningar att lära sig att känna igen de aktuella intagna på en avdelning och det finns även möjlighet att fotografera intagna för att underlätta identifieringen. Kriminalvårdens uppfattning är att användningen av identifikationsskyltar bör vara anpassad till vilken verksamhet som bedrivs. I häkte bör de användas på ett sätt och på anstalt på ett annat. På anstalt finns inte behov av identifikation på samma sätt som på häkte och där kan det därför räcka med mindre information utifrån risken att röja de intagnas identitet. Det kan i vissa fall vara av vikt att intagningsnummer står med för- och efternamn då flera intagna kan dela samma namn. Kriminalvården eftersträvar att enbart ha nödvändig information på identifikationsskyltarna för att undvika oproportionerligt intrång i den personliga integriteten och att hot- och våldssituationer uppstår.

text: Kriminalvårdens bedömning

text: Kriminalvården anser att det finns ett behov av identifikationsskyltar för att på ett enkelt sätt identifiera intagna och i vilket bostadsrum de befinner sig för att säkerställa bl.a. att säkerheten kan upprätthållas och att intagna exempelvis får korrekt post och medicinering. Användningen och utformningen av identifikationsskyltar i anslutning till dörren till bostadsrum varierar mellan olika verksamhetsställen.

text: Uppgift om att någon är intagen i anstalt omfattas typiskt sett av sekretess (jfr till exempel JO:s beslut den 19 januari 2009, dnr

text: ). Att vissa av Kriminalvårdens verksamhetsställen använder identifikationsskyltar som visar både för- och efternamn på de intagna innebär risker för den intagnas integritet och att sekretessbelagda uppgifter kan komma att röjas. Som framgår av redogörelsen ovan finns det dock i Kriminalvårdens verksamhet ett behov av att kunna identifiera de intagna för att verksamheten ska fungera på ett säkert och korrekt sätt. Kriminalvården bedömer därför att det fortsatt finns ett behov att inom myndigheten undersöka möjligheterna att använda alternativa sätt än identifikationsskyltar med för- och efternamn för identifiering och att ta fram nationella riktlinjer anpassade för häkte respektive anstalt. Efter en framställan av Kriminalvården har regeringen tillsatt en särskild utredare med uppdrag att föreslå utökade möjligheter att använda biometri i Kriminalvårdens verksamhet (Ju 2025:A). De av Kriminalvården efterfrågade författningsändringarna avseende biometri i häkteslagstiftningen skulle kunna underlätta alternativa sätt att identifiera häktade om lagstiftningen skulle tillåta att Kriminalvården får fotografera de intagna även i häkte. Sammanfattningsvis kan Kriminalvården konstatera att det fortfarande krävs ett internt arbete för att ta fram nationella riktlinjer i fråga om identifikationsskyltar. Det är givetvis olyckligt att detta inte gjorts tidigare men Kriminalvården avser att nu påbörja ett sådant arbete.

text: Rättsliga utgångspunkter

text: I

text: 1 kap. 5 § häkteslagen (2010:611)

text: respektive

text: fängelselagen (2010:610)

text: anges att verkställigheten ska utformas så att negativa följder av frihetsberövandet motverkas. Med det avses bl.a. de psykiska, sociala och ekonomiska konsekvenser som frihetsberövandet kan ha för den intagne (se

text: prop. 2009/10:135 s. 120

text: och

text: Enligt

text: 35 kap. 15 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400)

text: gäller sekretess inom kriminalvården för uppgift om en enskilds personliga förhållanden, om det kan antas att den enskilde eller någon närstående lider men eller att fara uppkommer för att någon utsätts för våld eller lider annat allvarligt men om uppgiften röjs.

text: Skyddet för intagnas identitet är en återkommande fråga hos JO både i klagomålshanteringen och vid inspektioner och den aktualiseras i olika typer av situationer. Utöver granskningen av användningen av namnskyltar i anslutning till intagnas celler har JO tidigare utrett hur personal tilltalade intagna i ett häkte och hur en anstalt hanterade det förhållandet att en intagen hade skyddade personuppgifter (se beslut den 19 juni 2024, dnr 4926-2023, och den 25 augusti 2025, dnr 7250-2024). I dessa beslut har JO uttalat bl.a. följande.

text: En uppgift om att någon är intagen i anstalt är typiskt sett sådan att det kan antas att den intagne lider men om uppgiften röjs. Uppgiften omfattas således av den s.k. kriminalvårdssekretessen. Användandet av skyltar med intagnas fullständiga namn eller efternamn medför att intagna inte själva kan välja om de vill röja sin identitet för andra intagna. På samma sätt förhåller det sig om personal uttalar ett ovanligt för- eller efternamn eller fullständigt namn i

text: utrymmen där andra intagna vistas. Det kan medföra såväl lidande som fara för den intagne eller dennes närstående. Det gäller oavsett om den intagne har skyddade personuppgifter eller inte, men risken för negativa konsekvenser är förstås normalt större om den intagne har skyddade personuppgifter.

text: JO konstaterade därtill att personal i häkten och anstalter visserligen måste kunna identifiera de intagna på ett tillförlitligt och effektivt sätt, bl.a. för att minska risken för att intagna förväxlas eller att handlingar delas ut till fel person. Enligt JO är det emellertid inte tydligt att det skulle medföra ett behov av att använda för- och efternamn på de intagna när de tilltalas i t.ex. gemensamhetsutrymmen där andra intagna är närvarande. Ett verksamhetsställe måste anpassa metoden för identifiering utifrån omständigheterna i det enskilda fallet. Något annat är enligt JO:s mening inte förenligt med vare sig bestämmelsen om kriminalvårdssekretess eller kravet om att verkställigheten ska utformas så att negativa följder av frihetsberövandet motverkas.

text: När det gäller identifikationsskyltar har Integritetsskyddsmyndigheten (IMY) i ett klagomålsärende prövat en anstalts användning av en skylt med för- och efternamn utanför en intagens bostadsrum. I ärendet medgav Kriminalvården att det inte hade varit nödvändigt att behandla den intagnes efternamn på skylten och att anstalten sedan årsskiftet 2024/2025 använde skyltar med förnamn och intagningsnummer. Enligt IMY hade Kriminalvården inte visat att det i den här enskilda situationen varit nödvändigt att behandla klagandens efternamn på så vis som skett. IMY konstaterade därför att Kriminalvården hade behandlat efternamnet i strid med dataskyddslagstiftningen. (Se beslut den 11 juni 2025, dnr IMY-2024-16035.)

text: Bedömning

text: Som redovisats förklarade Kriminalvården i sitt remissvar i JO:s ärende dnr 5858-2018 att det inte fanns några generella rutiner för hur identifikationsskyltar skulle utformas men att myndigheten, efter att frågan utretts närmare, skulle överväga om sådana borde införas. JO välkomnade detta i det nämnda beslutet i december 2019.

text: Det har nu visat sig att Kriminalvården varken har genomfört något strukturerat arbete för att utreda alternativa lösningar för identifiering av de intagna eller gjort några överväganden kring nationell styrning. Myndigheten har uppgett att det fortfarande krävs ett arbete för att ta fram nationella riktlinjer i fråga om identifikationsskyltar. Jag delar uppfattningen att det är olyckligt att detta inte har gjorts tidigare och är förvånad över att det över huvud taget inte tycks ha vidtagits några åtgärder i saken innan det här ärendet remitterades.

text: Det är som Kriminalvården även nu har framhållit av stor vikt att personal i häkten och anstalter kan identifiera de intagna på ett tillförlitligt och effektivt sätt. I min tillsyn har jag sett flera fall när intagna har förväxlats och vilka allvarliga konsekvenser det kan få. Ett vanligt förekommande klagomål är

text: exempelvis att intagnas handlingar med sekretesskyddade eller annars känsliga uppgifter lämnats till fel person (se JO 2024 s. 154, dnr 1005-2023 m.fl.). I remissvaret finns ytterligare exempel på när det är av betydelse att de intagna kan identifieras på ett säkert sätt, bl.a. vid medicinutdelning och utrymning.

text: Jag har alltså förståelse för att personalen kan behöva lättillgänglig information för att identifiera en intagen och inser att identifikationsskyltar med fullständiga uppgifter i anslutning till cellerna kan begränsa riskerna för att intagna förväxlas. Kriminalvården har emellertid även en skyldighet att skydda de intagnas integritet och att se till att personuppgifter behandlas med varsamhet. Frågan om identifikation innefattar således svåra intresseavvägningar och är komplex. Det gäller inte minst i dagens ansträngda läge med ett ökat antal intagna på de flesta avdelningar i häkten och anstalter, intagna som delar cell och många nyanställda i personalstyrkan.

text: För mig framstår det därför som att det finns ett stort behov av vägledande rutindokument för användningen och utformningen av identifikationsskyltar. Det visar också de fyra klagomålsärendena som JO handlade under hösten 2024. I dessa kom det fram att anstalten Hinseberg vid en översyn av användningen av identifikationsskyltar hade misslyckats med att hitta generella rutiner för hur skyltarna ska vara utformade. Anstalten beslutade emellertid att övergå till skyltar där det anges efternamn och intagningsnummer men inte förnamn. Jag noterar att Kriminalvården i det nu aktuella ärendet har angett att en identifikationsskylt med intagningsnummer och förnamn i normalfallet bör vara tillräckligt för att uppnå syftet med märkningen på en anstaltsavdelning. En liknande uppfattning förde myndigheten fram i det ärende hos IMY som tas upp under de rättsliga utgångspunkterna.

text: Även till IMY angav Kriminalvården att den avser att påbörja ett internt arbete för att ta fram skriftliga riktlinjer för användningen av identifikationsskyltar i häkten och anstalter. Jag utgår därför från att ett sådant arbete nu pågår. Myndigheten måste se till att verksamhetsställen använder metoder för identifiering av intagna som är säkra men samtidigt förenliga med reglerna om sekretess och personuppgiftsbehandling samt kravet om att verkställigheten ska utformas så att negativa följder av frihetsberövandet motverkas.

text: I arbetet med att ta fram nationella riktlinjer anser jag att det finns anledning för Kriminalvården att beakta vad JO tidigare har uttalat om att ett verksamhetsställe måste anpassa metoden för identifiering utifrån omständigheterna i det enskilda fallet. Myndigheten har uppmärksammat att användningen av identifikationsskyltar bör vara anpassad till vilken verksamhet som bedrivs; i häkte bör de användas på ett sätt och i anstalt på ett annat. Enligt min mening behöver det också göras en individanpassning, t.ex. när en intagen har ett ovanligt namn eller skyddade personuppgifter. Det finns i sammanhanget skäl att hänvisa till JO:s uttalanden i det tidigare nämnda beslutet den 25 augusti 2025 (i ärendet med dnr 7250-2024) om bl.a. att en lämplig ordning skulle

text: kunna vara att det i samband med att en intagen med skyddade personuppgifter skrivs in i ett häkte eller en anstalt förs en diskussion med denne om vad som ska anges på en eventuell namnskylt i anslutning till cellen. Ärendet avslutas.

text: Beslutet har fattats av JO Katarina Påhlsson. Dokumentet har fastställts digitalt och har ingen underskrift. Seniora rättssakkunniga Mattias Karlsson har föredragit ärendet och byråchefen Catrine Björkman har deltagit i beredningen.

type: avgorande


nyckelord:
Långsam handläggning
Tillsyn
Överklagande

title: Anmälan mot Miljö- och byggnämnden i Gnesta kommun angående handläggningen av ett avloppsärende samt dröjsmål med överlämnande av överklagandeskrift m.m.

text: Anmälan

text: AA framförde i en skrivelse till JO klagomål mot Miljö- och byggnämnden i Gnesta kommun. Hon var bl.a. kritisk dels till nämndens långsamma handläggning av ett avloppsärende, dels till att nämnden dröjt ett år med att sända över ett överklagande till överinstansen.

text: I anmälan anfördes beträffande avloppsärendet att detta hade pågått i sju - åtta år och ännu pågick samt att det hade pågått sex - sju år utan att något överklagbart beslut hade fattats.

text: Beträffande överklagandet som först efter ett år överlämnats till överinstansen gav AA till JO in en artikel publicerad i Södermanlands Nyheter den 4 augusti 2001. Av artikeln framgick i huvudsak följande. Efter klagomål från grannar beslutade miljö- och byggnämnden i maj 2000 att en restaurang inte fick spela musik längre än till klockan 22 på vardagar och klockan 24 på fredagar och lördagar. Beslutet överklagades och i augusti 2000 beslutade nämnden att den skulle hålla fast vid sitt beslut och att överklagandet skulle skickas vidare till länsstyrelsen. Överklagandet översändes dock inte, vilket uppdagades först i augusti 2001 då en granne ringde till miljöförvaltningen och frågade vilka tider som restaurangen fick spela musik.

text: Utredning

text: Miljö- och byggnämndens akt i avloppsärendet lånades in. Av denna framgick i huvudsak följande.

text: Under sommaren 1997 framfördes klagomål på avloppet i fråga. Klagomålen ledde till en inspektion i juli då fastighetsägaren muntligt informerades om att en förbättring av avloppet måste ske. I augusti samma år fick fastighetsägaren en skriftlig förfrågan om avloppet från förvaltningen. I april 1998 förelades fastighetsägaren att senast den 1 maj 1998 inkomma till miljöförvaltningen med besked om hur avloppet skulle åtgärdas för att olägenhet inte skulle uppstå för de närboende. Enligt handlingarna i ärendet presenterades ett svar som gick ut på att avloppet

text: skulle avledas och renas utanför fastigheten i mark med lämpligare förhållanden. I samband med utredningen planerades även möjligheter för att skapa en avloppslösning för flera fastigheter i samma område. Under 1998 och 1999 försökte fastighetsägaren gemensamt med grannar anlägga en gemensam avloppsanläggning. Under sommaren 1999 gjorde kommunens miljöenhet en inventering av fastigheterna i området. Under handläggningens gång ställde AA vid flera tillfällen skriftligen frågor till nämnden om ärendet och efterfrågade resultat. I ett brev den 29 december 2000 begärde hon att Gnesta kommun omgående skulle fatta beslut i ärendet. Vid ett sammanträde den 15 mars 2001 beslutade nämnden att inte förelägga fastighetsägaren att åtgärda avloppet eftersom olägenhet ej påvisats. Beslutet överklagades till Länsstyrelsen i Södermanlands län som den 1 oktober 2001 upphävde nämndens beslut och återförvisade ärendet för fortsatt handläggning. Den 10 oktober 2001 begärde nämnden med stöd av regler i

text: miljöbalken

text: att fastighetsägaren skulle undersöka avloppets konstruktion. AA begärde den 24 oktober att avloppsanläggningen på den aktuella fastigheten skulle stängas av till dess en godkänd avloppsanläggning hade installerats. Hennes begäran avslogs i ett beslut den 15 november. Den 1 november 2001 kungjorde nämnden en ansökan/anmälan angående inrättande eller ändring av avloppsanordning och gav berörda möjlighet att inkomma med yttrande två veckor från delfåendet. Den 5 december 2001 förelades fastighetsägaren att vidta vissa kompletterande undersökningar. Fastighetsägaren ansökte därefter om tillstånd till ändring av befintligt avlopp.

text: JO remitterade därefter anmälan till nämnden för yttrande och utredning. Nämnden anmodades yttra sig över att avloppsärendet efter sju-åtta år ännu inte var avgjort samt att en överklagandeskrift inte hade översänts till överinstansen. I remissvaret anförde nämnden följande.

text: 7 år gammalt ärende

text: Bakgrund Norrtuna fritidsområde är idag inte ett fritidsområde. Beteckning omvandlingsområde där sommarboende omvandlas till permanent boende är mera relevant. Området har gemensamt vatten och enskilda avloppslösningar. Markförhållandena är delvis svåra ur avloppssynpunkt. Leror och berg förekommer, vilket innebär svårigheter att göra enskilda avloppsanläggningar. De befintliga avloppsanläggningarna som utförts för ett sommarboende under några månader kan ofta inte klara att ta emot avloppsvatten från ett hushåll med full VA-standard. Situationen har uppmärksammats och alla områdets enskilda avloppssystem har inventerats. Från kommunstyrelsen i Gnesta kommun föreligger ett uppdrag att ta fram långsiktiga hållbara avloppslösningar för detta område.

text: Detta avlopp på fastigheten är ett BDT (Bad, Dusch och Tvätt) avlopp. För att kunna förelägga om åtgärd krävs att en olägenhet för närboende konstaterats. Ett sådant konstaterande har ej kunnat göras. Hösten 2001 kunde lukt av avloppsvatten förmärkas utanför fastigheten. Olägenheten på annans fastighet har ej kunnat konstateras. Att avloppet ej fungerat till förfång för fastighetsägaren är tidigare konstaterat, bland annat genom avloppsinventering. Under de gångna 7 åren har en gemensam avloppslösning för flera fastigheter i området projekterats. Denna lösning tog tid att framarbeta och när den skulle sättas i verket kom besked enligt annan lagstiftning att avloppet ej kunde byggas som en långsiktig permanent lösning, varför hela frågan

text: var tillbaka till utgångspunkten. Arbetet med att ta fram en grupplösning var tidskrävande. Detta arbete framgår ej av insända handlingar till JO.

text: Handläggning Allmänt kan sägas om handläggning av avloppsärenden i Gnesta kommun att under perioden 1999 till 2001 gavs 148 tillstånd till enskilda avlopp. Kommunen har knappt 10 000 fastboende, varav en stor del är anslutna till enskilda avlopp. Handläggning av avloppsärenden måste med nödvändighet ske rationellt om även andra arbetsuppgifter skall hinnas med. Om det handlar om ”ett okomplicerat avloppsärende” tar handläggningen kort tid. När det gäller ett avlopp där lagstiftningen ger stöd för tvingande åtgärder genom att olägenhet konstaterats, är det snarare bra om fastighetsägaren på eget initiativ försöker åstadkomma en grupplösning för grannar eller en egen ny avloppsanläggning. Möjlighet till tvingande åtgärder återfinns i

text: miljöbalken

text: 9 kap. 7 §

text: ”Avloppsvatten skall avledas och renas eller tas om hand på något annat sätt så att olägenhet för människors hälsa eller miljön inte uppkommer. För detta ändamål skall lämpliga avloppsanordningar eller andra inrättningar utföras.”

text: Tidigare har samma regler gällt i hälsoskyddslagen 7 § ”Avloppsvatten skall avledas, renas eller på annat sätt tas om hand så att sanitär olägenhet inte uppkommer. För detta ändamål skall lämpliga avloppsanordningar inrättas.”

text: Miljö- och byggnämnden anser ej att ärendet handlagts felaktigt utifrån

text: förvaltningslagen

text: . Ett ärende skall handläggas så snabbt som möjligt. Ärende i form av konstaterande av olägenhet har enligt nämndens mening ej funnits.

text: Ärende angående Oliver Twist överklagan.

text: Bakgrund I Gnesta kommun fanns fram till maj 2000 två förvaltningar. Miljöförvaltning och Tekniska förvaltningen. Dessa båda hade en gemensam nämnd, miljö- och byggnämnden. Efter omorganisation, som var betingande av att renodla nämndens ansvarsutövning, slogs miljöförvaltningen och tekniska förvaltningens bygg, plan och räddningsenheter samman och bildade en samhällsbyggnadsförvaltning. Under perioden med två separata förvaltningar hanterades nämndbeslut olika. Distributionen av tekniska förvaltningens protokoll sköttes av en kanslist medan miljöförvaltningens protokoll endast diariefördes och postfördes av samma kanslist. Det faktiska utskicket, dvs. att ställa samman dokument, överklagningshänvisningar och bilagor samt adressera kuvert sköttes av miljöhandläggarna. När sammanslagningen var klar började kanslisten sköta all hantering dvs. även för miljöenheten. Då rutiner fanns på miljö medverkade miljöenhetens personal i utskicket till en början. Efter sommaruppehållet, miljö- och byggnämndens sammanträde 2000 08 27, uppstod misstaget. Miljöenheten var övertygad om att kanslisten helt skötte distributionen. Kanslisten var lika övertygad om att miljötjänstemännen fortfarande bevakade utskicket. Aktuell överklagan kom således att ”falla mellan stolarna”. Då ingen part i ärendet efterfrågade något beslut från överklagningsinstansen och arbetsbördan på andra ärenden var stor upptäcktes det ej att ärendet icke sänts till Länsstyrelsen. I sitt sammanhang kan kanske en ytterligare detaljering lämnas. När två förvaltningar slås samman är det många rutiner och dokument som behöver ändras. Reglementen och delegationsordningar är exempel på viktiga dokument som behöver omarbetas. Rutiner för löner och personaladministration är ett annat. Sammanslagningen skedde 1 maj 2000. Misstaget skedde i augusti d.v.s. andra nämnd efter sammanslagningen. Organisationens rutiner var inte färdiga. Man kan givetvis anse att en sammanslagning ej bör ske innan alla rutiner är klara, men tyvärr medges inte alltid denna fördröjning.

text: Åtgärder Hanteringen har tidigare under 2001 uppmärksammats av kommunens revisorer. Miljö- och byggnämndens ordförande, förvaltningschefen på samhällsbyggnads-

text: förvaltningen och miljöchefen har föredragit den inträffade händelsen för kommunens revisorer. Rutiner har kontrollerats och setts över för att händelsen ej skall upprepas. Gnesta kommun och samhällsbyggnadsförvaltningens personal ser självklart allvarligt på det inträffade. Vår bedömning är dock att företagen översyn och tydliggörande av rutiner borgar för att misstaget ej skall upprepas. AA kommenterade remissvaret. Hon uppgav även bl.a. att miljö- och byggnämnden den 16 maj 2002 beslutat om tillstånd för ändring av det aktuella enskilda avloppet. Beslutet hade överklagats till länsstyrelsen som den 19 mars 2003 avslagit överklagandet.

text: Bedömning

text: JO:s granskning avser i första hand en kontroll av att myndigheter och deras befattningshavare följer lagar och andra författningar samt i övrigt fullgör sina åligganden. JO:s granskning är av rättslig art och avser främst tillämpningen av gällande förfaranderegler. JO kan inte ändra eller upphäva ett beslut som en myndighet har fattat och brukar inte pröva myndigheternas ställningstagande i sakfrågor. JO:s granskning skall inte heller ersätta eller föregripa den prövning som kan ske i ordinarie ordning. JO skall vidare enligt de regler som gäller för JO:s verksamhet normalt inte utreda händelser eller förhållanden som ligger mer än två år tillbaka i tiden om det inte finns särskilda skäl för det.

text: Mot bakgrund av ovanstående har min granskning begränsats sig till de två frågor som har remitterats nämligen avloppsärendet och överklagandet som inte hade överlämnats till överinstansen.

text: Avloppsärendet Varje ärende där någon enskild är part skall enligt

text: 7 § förvaltningslagen (1986:223)

text: handläggas så enkelt, snabbt och billigt som möjligt utan att säkerheten eftersätts. När ett ärende anhängiggjorts hos en myndighet ankommer det på denna att driva fram ärendet till ett avgörande. Det är inte godtagbart att myndigheten lägger ansvaret för ärendets fortsatta handläggning på den enskilde. Det är också viktigt för respekten för myndigheter att de ärenden som sätts igång verkligen följs upp. Det ansvaret åvilar i detta fall uteslutande nämnden. Bevakningen av äldre oavgjorda ärenden är således en viktig uppgift inte bara för handläggarna på förvaltningen, utan också för nämnden själv, då det ligger i nämndens ansvar att se till att ärenden inte blir för gamla innan de slutligen avgörs.

text: I det aktuella ärendet inkom klagomål under sommaren 1997 och något beslut fattades inte förrän den 15 mars 2001. Av remissvaret framgår att lång tid ägnats åt att finna en gemensam avloppslösning för flera fastigheter i området. Nämnden anser inte att ärendet handlagts felaktigt utifrån

text: förvaltningslagens

text: skyndsamhetskrav. Jag är inte av samma uppfattning. Inledningsvis kan konstateras att det dröjde 9 månader mellan inspektionen i juli 1997 och föreläggandet till fastighetsägaren i april 1998. I stort sett vidtog man inte några dokumenterade åtgärder från sommaren 1998 till och med utgången av år 2000. Ärendet drevs till viss del framåt genom brev och yrkande om beslut från anmälaren AA. Även om avloppsärenden är komplicerade och kanske kräver gemensamma lösningar för flera fastigheter är

text: det inte godtagbart att det tar så lång tid innan ett ärende avgörs. Nämnden kan inte undgå kritik för sin bristande förmåga att föra ärendet framåt. Sammantaget är jag kritisk till nämndens handläggning.

text: Överklagande som inte översänts till överinstansen Beträffande tidsfristen för att överlämna en skrivelse med överklagande till överinstansen har JO i flera beslut uttalat att myndigheterna skall överlämna en sådan skrivelse och övriga handlingar i ärendet till överinstansen utan dröjsmål, och att handläggningstiden i normalfallet inte bör överstiga en vecka (se bl.a. JO:s ämbetsberättelse 1995/96 s. 314).

text: Varken av den till anmälan bifogade tidningsartikeln eller remissvaret framgår när överklagandet gavs in till nämnden. Mot bakgrund av att beslutet fattades redan i maj 2000 torde redan det faktum att nämnden först i augusti samma år beslutade att överklagandet skulle överlämnas till överinstansen strida mot det nyss nämnda skyndsamhetskravet. Jag ser allvarligt på detta och framförallt på att överklagandet därefter kom bort i hanteringen och, som det tycks, av slump återfanns ett år senare. Jag utgår från att den översyn och tydliggörandet av rutiner som nämnden genomfört har gett resultat och att misstaget inte kommer att upprepas.

text: Vad som i övrigt framkommit föranleder inga uttalanden från min sida.

text: Med den kritik som ligger i det ovan sagda avslutas ärendet.


avgjordAv: Chefsjustitieombudsmannen Elisabet Fura

nyckelord: Sekretess Utmätning

title: Allvarlig kritik mot Kriminalvården, anstalten Salberga, för att myndigheten agerat utanför sitt uppdrag

sammanfattning: Kriminalvården, anstalten Salberga, har på begäran av Kronofogdemyndigheten dels lämnat ut uppgifter om intagnas tillgångar, dels genom att anonymt kontakta Kronofogdemyndigheten utrett de intagnas skuldsättning. Därefter har uppgifterna lämnats till Kronofogdemyndigheten som har beslutat att utmäta egendomen. I beslutet konstateras att det inte finns något hinder för Kriminalvården att lämna ut uppgifter på begäran av en annan myndighet om Kriminalvården vid en prövning finner att förutsättningarna i den s.k. generalklausulen (10 kap. 27 § offentlighets- och sekretesslagen) är uppfyllda. I beslutet konstateras att anstalten Salberga i sina kontakter med Kronofogdemyndigheten lämnat ut uppgifter utan en föregående prövning av om förutsättningarna i generalklausulen är uppfyllda. Vidare har kriminalvårdspersonalen utfört uppgifter som inte omfattas av Kriminalvårdens uppdrag när de på Kronofogdemyndighetens uppdrag utrett de intagnas skuldsättning. Kriminalvården har inte förklarat varför anstaltspersonalen valde att vara anonyma i sina kontakter med Kronofogdemyndigheten. ChefsJO uttalar att hon emellertid kan ha förståelse för om de intagna uppfattar det som att anstalten på detta sätt försökt dölja sin medverkan i utmätningen. Ett av Kriminalvårdens uppdrag är att verka för att återfall i brott förebyggs. Enligt chefsJO är en viktig förutsättning för att lyckas med detta uppdrag att det finns förtroende och respekt mellan kriminalvårdspersonalen och de intagna. Genom anstalten Salbergas agerande har det enligt chefsJO funnits en uppenbar risk för att detta förtroende skadats och därmed att arbetet med att förebygga återfall i brott har försvårats. Av den anledningen får anstalten allvarlig kritik för sitt agerande.

text: Anmälan

text: AA var vid tiden för anmälan till JO placerad i Kriminalvården, anstalten Salberga. I sin anmälan till JO framförde han klagomål över att Kronofogdemyndigheten hade utmätt drygt 11 000 kronor som fanns på hans konto för disponibla medel. Enligt AA utgjorde de utmätta medlen sådan ersättning från

text: Kriminalvården som inte får utmätas. I anmälan gjordes det vidare gällande att utmätningen hade skett efter att personal i anstalten hade kontaktat Kronofogdemyndigheten och meddelat att han hade tillgångar på det aktuella kontot.

text: Utredning

text: Inledningsvis inhämtades vissa handlingar. Därefter remitterades anmälan till Kriminalvården för yttrande. AA lämnade därefter in en kompletterande anmälan i vilken han uppgav bl.a. att personal i anstalten hade uppgett att de fått i uppdrag att kontrollera hos Kronofogdemyndigheten om de intagna hade skulder där. Vidare hade personalen uppgett att det pågick utmätningar inom hela Kriminalvården. Även kompletteringen översändes till Kriminalvården.

text: I sitt remissvar anförde Kriminalvården, huvudkontoret, genom generaldirektören BB, bl.a. följande:

text: Sakförhållanden

text: Uppgifter om sakförhållandena har hämtats in från anstalten Salberga. Genom utredningen har sammanfattningsvis följande kommit fram. I december 2014 hölls ett möte mellan representanter från Kronofogden [Kronofogdemyndigheten, JO:s anm.] och anstalten Salberga. Vid mötet begärde Kronofogdens representanter information från anstalten kring vilka intagna som hade skulder hos Kronofogden samt hur deras tillgångar i Kriminalvården såg ut. På grund av Kronofogdens begäran gav anstaltsledningen i uppdrag till klienthandläggarna vid respektive hus (avdelning) att sammanställa vilka av de intagna som hade skulder hos Kronofogden. Detta skedde genom att klienthandläggarna ringde anonymt till Kronofogdens servicecenter för att inhämta denna information som är offentlig. De uppgav inte att de ringde från Kriminalvården. Därefter skickades en lista till Kronofogden tillsammans med den aktuella ställningen på respektive konton avseende de intagna som var aktuella. Kronofogden fattade därefter beslut om utmätning avseende vissa klienter. Kronofogden meddelade även ett förbudsmeddelande till anstalten Salberga i de fall där utmätning blev aktuellt. Anstalten är av uppfattningen att Kronofogden haft kännedom kring vad som framkommer i

text: 3 kap. 6 § fängelselagen (2010:610)

text: , FäL. Det går dock inte att klarlägga när Kronofogden meddelats detta.

text: Författningsbestämmelser

text: Av 3 kap. 3 § FäL framgår att en intagen har rätt till ersättning från Kriminalvården om han eller hon har utfört eller deltagit i anvisad sysselsättning och om ersättning för sysselsättningen inte betalas ut av någon annan. Enligt 3 kap. 6 § FäL får ersättning som avses i 3 § inte utmätas. Av

text: 35 kap. 15 § första stycket offentlighets- och sekretesslagen (2009:400)

text: , OSL, följer att sekretess gäller inom Kriminalvården för uppgift om enskilds personliga förhållanden, om det kan antas att den enskilde eller någon närstående till denne lider men eller att fara uppkommer för att någon utsätts för våld eller lider annat allvarligt men om uppgiften röjs.

text: Se

text: 3 kap.

text: och

text: 6 §§

text: fängelselagen (2010:610)

text: Av

text: 10 kap. 27 §

text: OSL framgår bl.a. att utöver vad som följer av 2, 3, 5 och 15–26 §§ får en sekretessbelagd uppgift lämnas till en myndighet, om det är uppenbart att intresset av att uppgiften lämnas har företräde framför det intresse som sekretessen ska skydda.

text: Kriminalvårdens bedömning

text: Anstalten Salberga har till Kronofogden lämnat över information om AA:s tillgångar i Kriminalvården. Uppgifter om intagna omfattas visserligen av sekretess, men uppgifter om en intagens tillgångar bör enligt Kriminalvårdens bedömning många gånger kunna lämnas ut till Kronofogden med stöd av

text: 10 kap. 27 §

text: OSL, den s.k. generalklausulen. Uppgiftslämnandet ska härvid dock inte ske rutinmässigt, utan måste föregås av en sådan intresseavvägning i det enskilda fallet som generalklausulen förutsätter. Av utredningen i ärendet framgår dock att anstalten Salberga, på begäran av Kronofogden, även har tagit fram information kring vilka av de intagna som hade skulder hos Kronofogden. Detta har skett genom att klienthandläggare på uppdrag av anstaltsledningen anonymt ringt till Kronofogden för att inhämta denna information. Det är enligt Kriminalvårdens uppfattning inte en uppgift för Kriminalvården att för Kronofogdens räkning utreda vilka av de intagna som har skulder hos Kronofogden. Kriminalvården borde således inte ha tillmötesgått Kronofogdens begäran i denna del. Uppgifterna från AA att utmätningen skett från medel som han erhållit för deltagande i anvisad sysselsättning förefaller vara korrekta. Av 3 kap. 6 § FäL framgår att sådan ersättning inte får utmätas. Anstalten Salberga har uppgivit att anstalten till Kronofogden lämnat information kring att utmätning av ersättning för sysselsättning inte får ske. Det är dock alltid Kronofogden som avgör vad som är utmätningsbart. I denna del önskar Kriminalvården även anföra följande. Kriminalvården har tagit del av en promemoria från Kronofogden, juristteamet Sundbyberg Norr, daterad den 28 mars 2012. I promemorian har Kronofogden givit uttryck för uppfattningen att 3 kap. 6 § FäL enbart innebär ett förbud mot utmätning av en intagens ersättning enligt bestämmelserna i

text: 7 kap.

text: utsökningsbalken

text: . Kronofogden anser att det är möjligt att utmäta banktillgodohavanden jämlikt

text: 4 kap.

text: utsökningsbalken

text: på samtliga tre hos Kriminalvården förekommande konton (konto för egna medel, konto för permissionsmedel och konto för disponibla medel), såsom det får förstås, oavsett om dessa medel utgörs av ersättning för anvisad sysselsättning. Benificium ska enligt promemorian uppgå till högst 800 kr. Vad avser de tio procent av ersättningen som innehålls av Kriminalvården och som satts in på permissionskontot får en bedömning enligt promemorian göras i det enskilda fallet. Bestämmelsen i 3 kap. 6 § FäL utgör visserligen ett undantag från vad som vanligtvis gäller vid utmätning av sociala förmåner som inte avser att kompensera för särskilt angivna kostnader eller som ska återbetalas. Såsom Kronofogden själv återgivit i sin promemoria konstaterades i förarbetena till FäL att det vägande skälet mot att göra ersättningen från Kriminalvården utmätningsbar är att det skulle kunna motverka andra regler i FäL. Det faktum att den intagne har stora delar av sina levnadsomkostnader betalda under anstaltsvistelsen kan nämligen få till följd att ersättningen skulle utmätas i sin helhet, dvs. att den intagne

text: Jfr JO 1987/88 s. 117. Jfr JO:s beslut den 3 oktober 2007 i ärende med dnr 4973-2006.

text: SOU 2005:54

text: del 2 s. 407.

text: inte får tillgodoräkna sig något förbehållsbelopp enligt

text: utsökningsbalkens

text: regler. En regel om att ersättning från Kriminalvården är utmätningsbar kan då motverka syftet med de regler som tar sikte på att öka de intagnas delaktighet i sysselsättning och engagemang i sin egen verkställighet. Mot bakgrund av det som anförts i förarbetena och att bestämmelsen om förbud mot utmätning av ersättning för anvisad sysselsättning ännu finns kvar i oförändrad form i FäL, kan det enligt Kriminalvården ifrågasättas om det är lagstiftarens intention att medel som utgörs av ersättning för anvisad sysselsättning ska utmätas på sätt som framgår av Kronofogdens promemoria. Detta gäller särskilt de tio procent som Kriminalvården enligt

text: 3 kap. 4 §

text: FäL ålagts att hålla inne. Detta sparavdrag syftar enligt förarbetena till att försäkra att den intagne har vissa medel sparade när han eller hon lämnar anstalten i samband med permission eller villkorlig frigivning. AA kommenterade remissvaret och bifogade ett antal handlingar. Av dessa framgick bl.a. att Göteborgs tingsrätt den 7 maj 2015 hade beslutat att upphäva Kronofogdemyndighetens beslut om utmätning.

text: Bedömning

text: I sin anmälan har AA framfört klagomål mot såväl Kronofogdemyndigheten som Kriminalvården. Bedömningen i det här ärendet begränsar sig till den senare myndighetens agerande. Inledande överväganden AA har gjort gällande att de utmätta medlen omfattas av det utmätningsförbud som finns i

text: fängelselagen

text: . Som Kriminalvården har framhållit är det Kronofogdemyndigheten som avgör om viss egendom är utmätningsbar eller inte. Den som är missnöjd med myndighetens beslut kan överklaga det till tingsrätten, och denna möjlighet har AA också använt sig av på ett för honom framgångsrikt sätt.

text: JO brukar som regel avstå från att yttra sig i sådana bedömningsfrågor som en enskild kan få prövade i domstol. Trots detta vill jag framhålla att jag delar Kriminalvårdens uppfattning om att det kan ifrågasättas att det har varit lagstiftarens avsikt att det ska vara möjligt att utmäta intagnas ersättning för anvisad sysselsättning. Jag saknar skäl att ytterligare kommentera denna del av anmälan och övergår till frågan om Kriminalvårdens möjlighet att lämna uppgifter till Kronofogdemyndigheten.

text: Lämnandet av uppgifter till andra myndigheter Kriminalvården har redogjort för en del av de bestämmelser som aktualiseras i ärendet. Jag vill även framhålla att det av

text: 4 kap. 15 § utsökningsbalken

text: följer att tredje man är skyldig att uppge om en gäldenär har en fordran hos honom eller annat mellanhavande med honom, som kan vara av betydelse för bedömning

text: Prop. 2009/10:135 s. 78

text: om en gäldenär har utmätningsbar egendom, samt ange den närmare beskaffenheten av mellanhavandet.

text: Lagutskottet har uttalat att bestämmelsen främst tar sikte på sådana utomstående personer som har ekonomiska mellanhavanden av privaträttslig natur med gäldenären, exempelvis banker och försäkringsbolag. Det är emellertid enligt utskottet uppenbart att det kan finnas situationer där det finns sådana ekonomiska förhållanden mellan gäldenären och en myndighet som gör att myndigheten omfattas av upplysningsplikten. Som exempel angav lagutskottet en försäkringskassa eller en kommunal förvaltning. Utskottet framhöll vidare att i den mån Kronofogdemyndigheten önskar få del av sekretesskyddat material måste myndigheten pröva frågan utifrån tillämpliga sekretessbestämmelser.

text: Inom kriminalvården råder det sekretess i fråga om en enskilds personliga förhållanden, om det kan antas att den enskilde eller någon närstående till denne lider men eller att fara uppkommer för att någon utsätts för våld eller lider annat allvarligt men om uppgiften röjs. Sekretessen gäller inte bara i förhållande till enskilda, utan även i förhållande till andra myndigheter. Det finns emellertid möjlighet att lämna uppgifter som omfattas av sekretess till andra myndigheter med stöd av den s.k. generalklausulen. För att uppgifterna ska kunna lämnas ut krävs enligt bestämmelsen att det är uppenbart att intresset av att uppgiften lämnas ut har företräde framför det intresse som sekretessen ska skydda. Innan en myndighet lämnar ut uppgifter med stöd av bestämmelsen måste det göras en prövning om förutsättningarna för ett utlämnande är uppfyllda.

text: JO har i ett tidigare ärende uttalat sig om Kriminalvårdens kontakter med Kronofogdemyndigheten och konstaterade bl.a. att det är möjligt för den senare myndigheten att med stöd av generalklausulen hämta in uppgifter från Kriminalvården. JO framhöll vidare att det enligt förarbetena till bestämmelsen inte är nödvändigt att en myndighet uttryckligen begär att uppgifter ska lämnas ut för att den ska vara tillämplig. En myndighet kan alltså på eget initiativ lämna sekretessbelagda uppgifter till en annan myndighet, t.ex. genom en anmälan om brott.

text: Mot den bakgrunden uttalade JO att det inte var möjligt att hävda att det under alla omständigheter är fel att en kriminalvårdsanstalt på eget initiativ lämnar uppgifter till en exekutiv myndighet. Emellertid bör sådana kontakter enligt JO

text: Se LU 1980/81:23 s. 12. Se

text: 8 kap. 1 § offentlighets- och sekretesslagen

text: . Se

text: . Se JO 1987/88 s. 117. Se

text: prop. 1979/80:2

text: Del A s. 327.

text: tas i samråd med den intagne och på så sätt stimulera honom eller henne att aktivt delta i arbetet med att förbättra sin situation. JO framhöll vidare: Kriminalvården skall i första hand tillgodose de intagnas behov och intressen. Frågan huruvida uppgifter om de intagna skall lämnas ut bör avgöras med de intagnas bästa för ögonen. Endast om det kan antas vara till fördel för en intagen, bör anstaltsledningen själv ta initiativ till att sekretessbelagda uppgifter om honom lämnas ut. Att rutinmässigt och utan de intagnas vetskap underrätta kronofogdemyndigheten om de intagnas tillgångar i anstalten är enligt min mening inte någon uppgift för kriminalvårdens tjänstemän och bör inte förekomma. I ett senare ärende återkom JO till detta uttalande men framhöll att det i vissa fall kan framstå som otillfredsställande för Kriminalvården att inte informera Kronofogdemyndigheten, exempelvis om en intagen har betydande tillgångar och samtidigt har stora skulder till följd av t.ex. skadestånd på grund av brott.

text: Jag instämmer i det som har redovisats ovan, och det är bl.a. detta som kommer att ligga till grund för min bedömning av anstalten Salbergas agerande. Anstalten Salbergas agerande Av utredningen framgår att anstalten Salberga på Kronofogdemyndighetens begäran lämnade ut uppgifter om intagnas tillgångar och skulder. Som nämnts tidigare är det inget som hindrar att en anstalt lämnar ut uppgifter till en annan myndighet om den finner att förutsättningarna i generalklausulen är uppfyllda. I sin redogörelse för sakförhållandena har anstalten Salberga inte nämnt att det skulle ha gjorts någon sådan prövning innan uppgifterna om de intagnas tillgångar lämnades ut till Kronofogdemyndigheten. Den beskrivning som anstalten har lämnat ger intrycket av att det på Kronofogdemyndighetens begäran skett en rutinmässig kontroll av samtliga intagnas skuldsättning och tillgångar och att uppgifterna därefter utan närmare prövning överlämnats till Kronofogdemyndigheten. En sådan hantering är inte förenlig med offentlighets- och sekretesslagens bestämmelser.

text: Det som gör situationen speciell är att Kronofogdemyndigheten inte enbart begärde att anstalten skulle lämna ut uppgifter om vissa intagnas tillgångar. Anstalten ombads dessutom utreda de intagnas skuldsättning. För Kronofogdemyndigheten måste det ha framstått som praktiskt att anstalten genomförde all den utredning som krävdes för att myndigheten sedan skulle kunna fatta beslut om utmätning. Även om så är fallet får sådana överväganden inte överskugga myndighetens uppdrag. En myndighet måste alltid vid kontakter med andra myndigheter överväga om en viss samverkan kan sägas ingå i dess uppdrag eller inte. Bland Kriminalvårdens uppgifter ingår inte att på Kronofogdemyn-

text: Se JO 1987/88 s. 117. Se JO:s avgörande den 3 oktober 2010 i dnr 4973-2006.

text: dighetens uppdrag utreda de intagnas skuldsättning. Av den anledningen borde anstalten inte ha bistått Kronofogdemyndigheten i denna del.

text: Jag vill i sammanhanget även framhålla att det i Kriminalvårdens uppdrag ingår bl.a. att verka för att återfall i brott förebyggs och därmed att förbereda de intagna för ett liv i frihet. För att lyckas med denna viktiga del av sitt uppdrag måste det finnas förtroende och respekt mellan kriminalvårdspersonalen och de intagna, och därigenom måste Kriminalvården verka för att intressera de intagna för att vilja påverka sin situation. Ett led i en sådan process kan exempelvis vara att kriminalvårdspersonalen uppmuntrar en intagen att genom kontakter med Kronofogdemyndigheten försöka sanera sin ekonomi. Om kriminalvårdspersonalen har gjort bedömningen att det funnits skäl att utan en intagens vetskap lämna ut uppgifter till Kronofogdemyndigheten bör personalen i efterhand informera om sin medverkan i utmätningen och skälet till detta.

text: Om kriminalvårdspersonalen inte informerar de intagna om de kontakter som tagits med Kronofogdemyndigheten riskerar förtroendet och respekten mellan personalen och de intagna att skadas. I sin förlängning kan det leda till svårigheter för Kriminalvården att utföra en central del av sitt uppdrag. Av utredningen framgår inte om anstalten informerade de intagna om sin medverkan i utmätningarna. Det framgår däremot att den kriminalvårdspersonal som utredde de intagnas skuldsättning ringde anonymt till Kronofogdemyndigheten. Kriminalvården har inte närmare förklarat varför personalen agerade på detta sätt. Jag kan emellertid ha förståelse för om de intagna uppfattar det som att anstalten försökt dölja sin medverkan i utmätningen.

text: Anstalten har alltså utan prövning lämnat ut sekretesskyddade uppgifter till Kronofogdemyndigheten och därtill på ett olämpligt sätt utfört uppgifter som inte ingår i Kriminalvårdens uppdrag. Genom att anstalten på sådant sätt agerat utanför ramarna för myndighetens uppdrag har det, enligt min mening, funnits en uppenbar risk för att Kriminalvårdens arbete med att förebygga återfall i brott försvårats. Av den anledningen förtjänar anstalten allvarlig kritik för sitt agerande.

text: Dokumentationsplikten För varje intagen ska det föras en journal som dokumenterar den intagnes verkställighet. I journalen ska dokumenteras alla beslut som har fattats, viktiga händelser under verkställigheten och väsentliga uppgifter om vidtagna eller planerade åtgärder om den intagne. Även uppgifter om omständigheter i övrigt

text: Se

text: 2 § förordningen (2008:1172)

text: med instruktion för Kriminalvården. Se

text: 5 § fängelseförordningen (2010:2010)

text: som är av betydelse för verkställigheten ska dokumenteras. Dokumentationen ska ske så snart som möjligt.

text: Det ovan redovisade innebär enligt min mening att en anstalt måste dokumentera om den gör bedömningen att det är möjligt att med stöd av generalklausulen lämna ut uppgifter om en intagen till Kronofogdemyndigheten. Vidare bör anstalten dokumentera om och när den intagne informerats om de kontakter som har tagits. Sammanfattningsvis Jag har uttalat allvarlig kritik mot anstalten Salberga eftersom anstaltens sätt att samverka med Kronofogdemyndigheten har riskerat att motverka ett av Kriminalvårdens huvuduppdrag. För att liknande situationer ska kunna undvikas i framtiden vill jag framhålla att Kriminalvården bör sträva efter att kontakter med andra myndigheter som har betydelse för de intagnas kommande liv i frihet (exempelvis Kronofogdemyndigheten) tas i samråd med den berörde intagne.

text: Det kan i vissa situationer finnas skäl för en anstalt att inte informera intagna i direkt samband med att uppgifter lämnas ut. Kriminalvårdspersonalen bör emellertid i efterhand informera om sin medverkan i exempelvis utmätning och skälet till detta. Det kan i undantagsfall finnas skäl för en kriminalvårdstjänsteman att på eget initiativ och utan den intagnes vetskap lämna uppgifter till exempelvis Kronofogdemyndigheten. Huruvida det är lämpligt att lämna uppgifter på sådant sätt måste avgöras med de intagnas bästa för ögonen. Enligt min uppfattning underlättas Kriminalvårdens uppdrag om kriminalvårdstjänstemän kan förmå intagna att ta ett eget ansvar för sin situation och på egen hand ta den typen av kontakter. Avslutningsvis vill jag framhålla att Kriminalvården vid prövningen av om myndigheten ska samverka med en annan myndighet alltid måste utgå från det uppdrag som Kriminalvården har.

text: Ärendet avslutas.

text: Se 14 kap. 1 § Kriminalvårdens föreskrifter och allmänna råd (

text: KVFS 2011:1

text: ) om fängelse.


nyckelord:
Beslut, ändring av
Tryck- och yttrandefrihet

title: Anmälan mot ett universitet angående bl.a. ändring av ett betygsbeslut. Även allmänna uttalanden om lärosätens ansvar för att information om t.ex. resultat som förmedlas till studenter via lärplattformar och andra system är tydlig och korrekt

sammanfattning: Genom ett utskick från lärplattformen Canvas fick en student information om att hon hade fått ett godkänt betyg på en inlämningsuppgift. Senare samma dag fick hon genom ett nytt utskick information om att betyget hade ändrats till underkänt. Studenten gjorde gällande att det hade skett en otillåten ändring av ett betygsbeslut. Universitetet uppgav att det första utskicket hade skett av misstag p.g.a. en felinställning och att den första bedömningen hade varit preliminär och intern. ChefsJO konstaterar att kursen i fråga har innehållit vissa obligatoriska moment i form av inlämningsuppgifter. Han finner inte skäl att ifrågasätta universitetets uppgift om att det inte har varit möjligt att få ett betyg på kursen förrän alla moment klarats av. Som en följd av detta har de två utskicken från Canvas inte inneburit att ett betygsbeslut har meddelats respektive ändrats. Avslutningsvis uttalar chefsJO att det är viktigt att den kommunikation som sker via lärplattformar och andra system är tydlig och att korrekt information om t.ex. bedömningar förmedlas till studenterna. I det här fallet har studenterna fått information om en preliminär, intern bedömning som aldrig var avsedd att nå dem. Vidare har informationen i utskicken gett intrycket av att betygsbeslut har meddelats, vilket inte har varit fallet. ChefsJO framhåller att det är varje lärosätes ansvar att säkerställa att den information som förmedlas till studenter är korrekt och tydlig.

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO klagade AA på Luleå tekniska universitet och anförde i huvudsak följande.

text: Hon läser kursen Data Mining där BB är lärare och CC rättar inlämningarna. Den grupp som hon är med i fick underkänt på inlämningsuppgift 2 med motiveringen att vissa tabeller m.m. saknades. Hon mejlade CC och förklarade anledningen till att de efterfrågade delarna inte hade kunnat inkluderas. Hon fick då ett svar från CC som inte stämde överens med den information som BB tidigare hade lämnat. Hon blev mycket upprörd över att CC och BB hade lämnat så olika information om inlämningsuppgifterna. Hon bestämde sig för att skriva ett inlägg i diskussionsforumet och citerade då information som tidigare

text: hade angetts. Hon undrade varför lärarna kommunicerade så dåligt med varandra och skrev upprört att det var omöjligt för studenterna att göra ett bra jobb under rådande omständigheter. Till svar fick hon att hon borde uttrycka sig professionellt och att det finns vägledning kring hur man gör om hon inte kan det. Hon blev dessutom kallad naiv.

text: När det gäller inlämningsuppgift 3 fick gruppen inledningsvis betyget godkänt, vilket tillkännagavs via ett mejl från lärplattformen Canvas den 8 oktober 2024 kl. 14.09. Strax därpå, kl. 14.21, publicerades svaret på hennes inlägg i diskussionsforumet. Därefter skickades ett nytt mejl från Canvas kl. 15.50 om att betyget på inlämningsuppgift 3 hade ändrats från godkänt till underkänt. Hon tog kontakt med programansvarig som menade att ändringen antagligen berodde på att den första registreringen var ett misstag. Ett godkänt betyg utgör dock ett gynnande beslut som inte bör kunna ändras så enkelt. Eftersom betyget ändrades efter det att BB och CC hade svarat på hennes inlägg i diskussionsforumet, kan det vara så att ändringen utgör en repressalie till följd av hennes inlägg. Programansvarig menar att betygen i Canvas endast är preliminära och därför inte utgör gynnande beslut. I Canvas anges dock inte att betyget skulle vara preliminärt utan just att uppgiften har betygssatts. Detta ger studenterna uppfattningen att det är en slutgiltig bedömning som motsvarar ett beslut.

text: AA bifogade kopior av de aktuella mejlen från Canvas.

text: Utredning

text: JO begärde att Luleå tekniska universitet skulle yttra sig över det som AA hade fört fram i sin anmälan. Universitetet skulle särskilt ge sin syn på hur ändringen av betyget på inlämningsuppgift 3 förhåller sig till dels bestämmelserna om rättelse av betyg, dels det förbud mot repressalier som följer av

text: regeringsformen

text: Luleå tekniska universitet anförde i huvudsak följande.

text: Betyg meddelas normalt sett efter att examinator har noterat betyget i Ladok. Någon rättelse av betyg har inte förekommit i detta fall. Universitetet anser att betygsbeslutet meddelades den 30 oktober 2024 genom inrapportering av betyget i Ladok. AA godkändes därigenom på hela kursen. Den grupp som AA var med i hade då lämnat in den aktuella uppgiften på nytt efter revidering.

text: Universitetet medger att en notis kan ha skickats från Canvas på det sätt som AA har uppgett. Lärarna var dock inte medvetna om att notisen gick ut. Att notisen skickades innebar inte att examinator hade satt betyg, utan bara att en deluppgift hade rättats. Notisen gick ut efter att en lärare, som varken var kursansvarig eller examinator, hade lagt in intern information om inlämningsuppgiften som sedan gick till examinator. AA säger sig ha pratat med programansvarig som berättat att betyg i Canvas är preliminära, att examinator har sista ordet och att uppgifter ibland rättas flera varv.

text: Universitetet anser inte att det har förekommit några repressalier, dels eftersom det inte har skett någon ändring av betyg och dels eftersom lärarna, i det skede då notisen skickades, inte hade undersökt vilken student som var kopplad till respektive uppgift. Studenterna namnges med ett gruppnummer.

text: Lärarna har uppgett bl.a. följande. Inlämningsuppgiften i fråga utgör en uppgift av fem som ska utföras för att få godkänt på de 2,5 hp som kursen omfattar. Det är inte möjligt att få ett betyg förrän alla delar är avklarade. Den återkoppling som gavs till gruppen i Canvas var endast ett underlag för bedömningen. Feedbacken kring vad som saknades var tydlig och flera andra grupper fick liknande feedback. Gruppen gjorde en ny inlämning som uppfyllde kraven innan kursens slut. AA fick sitt betyg samma datum som övriga och betyget har aldrig ändrats. Canvas kan ha krånglat och skickat en notis om ett preliminärt betyg. Lärarnas arbetsflöde innebär att de betygssätter alla uppgifter, går igenom dem en gång till och sedan släpper betyg. Det finns en dölj-funktion som gör att lärarna kan gå igenom alla uppgifter innan de släpper feedback till alla samtidigt och sätter preliminära betyg innan slutbetyg registreras i Ladok. Ibland inträffar det dock ett fel med dölj-funktionen, som medför att kommentarer och preliminära betyg som egentligen ska vara dolda inte är det.

text: Universitetets slutsats är att det berodde på ett tekniskt misstag att det först skickades en notis om att uppgiften var godkänd. En it-tekniker har gått igenom ärendet och lämnat en förklaring till vilka inställningar som behöver göras för att dölja visning av resultat. I det här fallet kan kursrummet ha varit skapat med inställningen ”publicera omdömen automatiskt”. Ett hypotetiskt scenario är att två personer ska bedöma uppgiften och att läraren först bedömer uppgiften som godkänd, men att den sedan blir underkänd av examinator. Om då uppgiften av misstag har varit inställd på automatisk publicering har det redan gått iväg ett meddelande vid den första bedömningen. Enligt loggen i Canvas är det tre grupper som har fått sin inlämning ändrad från ”complete” till ”incomplete” den 8 oktober 2024. En internutredning pågår över vilka direktiv som är lämpliga till de som använder systemet.

text: Bedömning

text: Frågan om meddelande av betygsbeslut och ändring av sådant beslut Enligt

text: 6 kap. 18 § högskoleförordningen (1993:100)

text: ska betyg sättas på en genomgången kurs om inte högskolan föreskriver något annat. Betyget ska beslutas av en av högskolan särskilt utsedd lärare (examinator).

text: Under vilka förutsättningar ett beslut om betyg får ändras framgår av

text: 6 kap.

text: och

text: 24 §§

text: högskoleförordningen

text: och

text: 36 § förvaltningslagen (2017:900)

text: I JO 2000/01 s. 434, dnr

text: , hade en lärare strukit vissa studenters tidigare erhållna kurspoäng. JO konstaterade att ett beslut anses meddelat när det har expedierats eller på annat sätt har erhållit sin slutliga form eller tillkännagetts. När ett beslut ska anses ha meddelats får avgöras från fall till fall.

text: I det aktuella fallet hade studenterna, såvitt framgick av remissyttrandet, underrättats om de ursprungliga betygsbesluten när läraren meddelade sina ändringsbeslut. Enligt JO rådde det därför inget tvivel om att betygsbesluten hade ”meddelats” i förvaltningsrättslig mening innan ändringsbesluten meddelades.

text: I det här fallet har AA, genom ett mejl som skickades från lärplattformen Canvas, först fått information om att hon klarat inlämningsuppgift 3. Senare samma dag har hon fått ett nytt mejl från Canvas om att bedömningen ändrats och att inlämningsuppgiften inte var godkänd. Frågan är då om universitetet genom detta förfarande kan anses ha meddelat ett betygsbeslut som sedan ändrats.

text: Av utredningen framgår att kursen i fråga har innehållit vissa obligatoriska moment (fem inlämningsuppgifter) och att fullgörandet av dessa moment har varit en förutsättning för att få ett godkänt betyg på kursen som helhet. Det finns inte skäl att ifrågasätta universitetets uppgift om att det inte har varit möjligt att få ett betyg förrän alla moment klarats av. Som en följd av detta kan de två mejl som skickats från Canvas till AA inte anses innebära att ett betygsbeslut har meddelats respektive ändrats. Jag finner alltså inte skäl att rikta någon kritik mot universitetet utifrån bestämmelserna om ändring av betygsbeslut.

text: Med detta sagt har jag ändå synpunkter på hur universitetet har kommunicerat med AA via utskicken från Canvas. Jag återkommer till denna fråga nedan under rubriken Övrigt.

text: Frågan om överträdelse av förbudet mot repressalier Även om det inte har förekommit någon ändring av ett betygsbeslut har AA trots allt fått ett inledande besked om att hon klarat inlämningsuppgiften, varefter den bedömningen har ändrats till underkänt. AA har anfört att den ändrade bedömningen skulle kunna utgöra en repressalie mot henne till följd av att hon använt sin yttrandefrihet i ett diskussionsforum.

text: Enligt

text: 2 kap. 1 § första stycket 1 regeringsformen

text: , RF, är var och en gentemot det allmänna tillförsäkrad yttrandefrihet. Med det avses frihet att i tal, skrift eller bild eller på annat sätt meddela upplysningar samt uttrycka tankar, åsikter och känslor.

text: Av

text: 3 kap. 6 § tryckfrihetsförordningen

text: , TF, och

text: 2 kap. 6 § yttrandefrihetsgrundlagen

text: , YGL, framgår det s.k. repressalieförbudet som innebär att det allmänna inte får ingripa mot den som i ett grundlagsskyddat medium har brukat sin yttrandefrihet eller medverkat till ett sådant bruk. Bestämmelsen i

text: 2 kap. 1 § första stycket 1

text: RF innebär att det finns ett motsvarande skydd mot repressalier när någon har använt sin yttrandefrihet i andra former än de som regleras i TF och YGL.

text: Mot bakgrund av det svar som läraren BB har publicerat i diskussionsforumet samt det tidsmässiga sambandet mellan svaret och den ändrade bedömningen av inlämningsuppgiften, har AA fått intrycket att den ändrade bedömningen kan ha haft samband med de uttalanden som hon gjort. Universitetet har dock förnekat att det förekommit repressalier och har bl.a. lyft fram att den första notisen från Canvas, som berodde på en felinställning, skickades av misstag efter att läraren hade gjort en första bedömning som var avsedd att vara intern. Examinatorn hade alltså inte bedömt uppgiften vid tidpunkten för den första notisen. Lärarna har framfört som sin uppfattning att de, när de informerade gruppen om att den inte hade klarat uppgiften, lämnade tydlig återkoppling kring varför den bedömningen hade gjorts. Vidare var det inte endast den grupp som AA var med i som fick en ändrad bedömning, utan ytterligare två grupper var med om samma sak. Min bedömning är därför att utredningen inte ger stöd för att den ändrade bedömningen av inlämningsuppgiften har utgjort ett ingripande mot AA för att hon använt sin yttrandefrihet. Jag finner alltså inte anledning att kritisera universitetet utifrån bestämmelserna om repressalieförbudet.

text: Övrigt Avslutningsvis vill jag tillägga följande. Jag har naturligtvis inga synpunkter på att universitet och högskolor kommunicerar med studenter via lärplattformar och andra system. Det är dock viktigt att den kommunikation som sker via exempelvis Canvas är tydlig och att korrekt information om t.ex. bedömning av delmoment förmedlas till studenterna. I det här fallet har studenterna fått information om en preliminär, intern bedömning av en inlämningsuppgift, vilken aldrig var avsedd att nå dem. Det är naturligtvis inte bra, i synnerhet eftersom den preliminära bedömningen sedan har kommit att ändras. Som AA har framhållit har informationen i mejlen från Canvas dessutom gett intrycket av att betygsbeslut har meddelats. I mejlen har det t.ex. angetts ”Betyg1” och ”Your assignment Assignment 3 has been graded” respektive ”Betyg2” och ”The grade on your assignment Assignment 3 has been changed”. Informationen framstår som missvisande mot bakgrund av att det, enligt universitetet, inte har varit möjligt för studenterna att få ett betyg innan samtliga inlämningsuppgifter klarats av.

text: När det gäller den felaktigt utskickade notisen har universitetet anfört att denna har berott på ett tekniskt misstag i form av en felinställning. Det är positivt att universitetet nu ser över vilka instruktioner som är lämpliga att förmedla till de som använder systemet. När det gäller den närmare utformningen av de notiser och den information som lämnas till studenter via utskick från Canvas, är jag medveten om att lärosäten inte styr över utvecklingen av systemet. Jag vill dock framhålla att det ytterst är varje lärosätes ansvar att säkerställa att den information som förmedlas till studenter är tydlig och korrekt.

text: Det som i övrigt har kommit fram ger inte anledning till några uttalanden från min sida.

text: Med hänsyn till de allmänna uttalanden som jag nu har gjort beträffande kommunikation via lärplattformar och andra system, finner jag skäl att skicka en kopia av detta beslut till Universitetskanslersämbetet för kännedom. Ärendet avslutas.

text: Beslutet har fattats av chefsJO Erik Nymansson. Dokumentet har fastställts digitalt och har ingen underskrift. Rättssakkunniga Emilia Franke har föredragit ärendet och byråchefen Dan Johansson har deltagit i beredningen.