avgjordAv: Chefsjustitieombudsmannen Elisabet Fura

nyckelord: Bemötande Dokumentation Sjukvård

title: Initiativärende om omhändertagandet av en intagen i arrestavdelningen i häktet Kronoberg; bl.a. frågan om ansvarsfördelningen mellan polisen och Kriminalvården avseende intagnas sjukvård. Kriminalvården kritiseras för bristande dokumentation.

sammanfattning: En man som greps och placerades på arrestavdelningen i häktet Kronoberg efter ett lägenhetsbråk hade allvarliga fysiska skador. Trots att han vid upprepade tillfällen bad om läkarvård dröjde det ungefär åtta timmar innan han undersöktes av läkare och transporterades till sjukhus. Arrestplatserna drivs av Kriminalvården för polisens räkning. Enligt en upparbetad praxis har polismyndigheten ombesörjt att intagna på arrestavdelningen som varit i behov av läkarvård fått sådan vård. Ansvaret för dessa intagnas sjukvård har inte varit tydligt reglerad i överenskommelsen mellan myndigheterna. ChefsJO uttalar i beslutet att hon förutsätter att myndigheterna reglerar nu gällande ordning i en skriftlig överenskommelse och att det utarbetas skriftliga rutiner för dokumentation kring bl.a. intagnas behov av läkarvård. I beslutet kritiseras Kriminalvården för brister i dokumentationen av viktiga händelser under den aktuelle intagnes vistelse i arrestavdelningen.

text: Bakgrund

text: I en anmälan, som kom in till JO den 10 februari 2012, gjorde AA gällande att polismän och tjänstemän inom Kriminalvården, häktet Kronoberg, agerat felaktigt vid myndighetsutövning. Han anförde bl.a. följande.

text: Under ett lägenhetsbråk blev han misshandlad av en eller flera personer som bl.a. hoppade och/eller sparkade på hans buk. Misshandeln resulterade i kraftiga smärtor i buken, inre blödningar och en söndertrasad bukspottskörtel. När han anlände till häktet Kronoberg bad han vid upprepade tillfällen om att få läkarvård för sina skador, vilket han nekades av häktespersonalen. Personalen uppträdde mycket nonchalant och tog ingen hänsyn till de sjukdomssymptom som han uppvisade. Personalen sade bl.a. åt honom att ”sluta larva sig” och när han kallade på hjälp efter att han kräkts i cellen sade en vårdare ”vad fan, har du spytt på golvet, ditt svin?”. Han fick beskedet att han inte skulle få träffa någon läkare utan att det skulle komma en sjuksyster någon gång under morgonen. När sjuksköterskan kom erbjöds han endast smärtstillande läkemedel och när han blev arg och försökte påtala allvaret i sitt tillstånd gick hon därifrån. När han väl fick träffa en läkare var denne mycket kritisk till den övriga personalens agerande. Läkaren ombesörjde att AA transporte-

text: rades till sjukhus med ambulans. Enligt läkaren på Huddinge sjukhus var hans skador livshotande och om han inte hade fått vård i tid hade han avlidit av sina skador.

text: Dåvarande justitieombudsmannen Hans-Gunnar Axberger beslutade den 22 februari 2012 (JO:s dnr 910-2012) enligt

text: 18 § lagen (1986:765)

text: med instruktion för Riksdagens ombudsmän att överlämna anmälan till Åklagarmyndigheten, Riksenheten för polismål, för handläggning.

text: T.f. chefsåklagaren BB beslutade den 28 februari 2012 att inleda förundersökning avseende misstanke om tjänstefel. Han beslutade den 10 maj 2012 att lägga ned förundersökningen. Såvitt gäller Kriminalvården anförde BB att det beträffande målsägandens vistelse på häktet inte varit möjligt att få klarhet i vilka personer på häktet som haft kontakt med målsäganden och att vidare utredningsåtgärder inte kan antas förändra utredningsläget. Åklagarens beslut och utredning översändes till JO.

text: Initiativet

text: Efter genomgång av handlingarna i ärendet beslutade dåvarande chefsjustitieombudsmannen Cecilia Nordenfelt den 30 maj 2012 att inom ramen för ett initiativärende utreda omhändertagandet av AA i häktet Kronoberg.

text: Utredning

text: Efter remiss anförde Kriminalvårdens huvudkontor, genom generaldirektörens ställföreträdare CC, följande.

text: Sakförhållanden

text: Uppgifter om sakförhållandena har hämtats in från region Stockholm som i sin tur hämtat in uppgifter från häktet Kronoberg. All personal som tjänstgjorde vid häktet Kronoberg vid den aktuella tidpunkten har hörts. Genom utredningen har sammanfattningsvis följande kommit fram. AA greps av polis den 12 mars 2011 kl. 5.30 och ankom till häktet Kronoberg kl. 6.15. Han externplacerades vid Huddinge sjukhus samma dag. Det saknas dokumentation om tidpunkten för transporten till sjukhuset. Kriminalvården har inte heller lagt upp någon sjukjournal avseende AA. Vid det aktuella tillfället fanns det ingen läkare i tjänst på häktet Kronoberg. AA försattes på fri fot den 14 mars 2011.

text: Författningsbestämmelser

text: Enligt

text: 5 kap. 1 § häkteslagen (2010:611)

text: ska en intagen som behöver hälso- och sjukvård undersökas av en läkare. Läkare ska också tillkallas om en intagen begär det och det inte är uppenbart att en sådan undersökning inte behövs. En intagen som behöver hälso- och sjukvård ska vårdas enligt de anvisningar som ges av läkare. Om en intagen inte kan undersökas eller behandlas på ett lämpligt sätt i förvaringslokalen, ska den allmänna sjukvården anlitas. Om det behövs, ska den intagne föras över till sjukhus. Enligt 5 kap. 1 § Kriminalvårdens föreskrifter och allmänna råd för häkte (

text: KVFS 2011:2

text: ) (FARK Häkte) ska en intagen, i anslutning till att han eller hon tas in i häkte, tillfrågas om sitt hälsotillstånd. Den intagne ska så snart som möjligt ges

text: möjlighet att få sin hälsa undersökt av en sjuksköterska, om en sådan undersökning inte har genomförts i ett annat häkte eller i anstalt. Enligt 5 kap. 3 § FARK Häkte ska den intagne omedelbart få sjukvård vid akut sjukdom eller skada.

text: Kriminalvårdens bedömning

text: Kriminalvården har kunnat konstatera att AA inte har varit i kontakt med någon av Kriminalvårdens läkare. All personal som tjänstgjorde under AA:s vistelse i häktet Kronoberg har hörts med anledning av uppgifterna i anmälan. Ingen minns AA eller det skeende som han beskriver. Kriminalvården är av uppfattningen att personalen definitivt skulle ha kommit ihåg ett skeende som det som AA beskriver, trots att det förflutit avsevärd tid. Mot bakgrund av att personalen vid häktet är väl förtrogna med gällande regelverk framstår det inte som sannolikt att AA behandlats på det sätt som han gör gällande. Efter genomförd utredning har det dock inte heller gått att vederlägga AA:s påståenden. Kriminalvården bedömer att det inte går att med ytterligare utredning komma till klarhet i frågan.

text: AA yttrade sig över remissvaret. Han anförde därvid i huvudsak följande. Den läkare som undersökte honom i häktet heter DD och kom från Stockholms Akutläkargrupp AB. Ambulansen kom till häktet den 12 mars 2011 kl. 13.25, lämnade häktet kl. 13.38 och ankom till S:t Görans sjukhus kl. 13.42. AA bifogade även kopia av en remiss som den ovan nämnda läkaren skrev den 12 mars 2011, patientjournalen från Ambulanssjukvården Stockholms län daterad den 12 mars

text: 2011 och journalblad från S:t Görans sjukhus daterad samma dag. Av handlingarna framgår bl.a. de uppgifter som redovisats ovan. Vidare framgår bl.a. att AA hade en relativt stor laceration (sönderslitning) i bukspottskörteln.

text: Kriminalvården anmodades därefter att yttra sig över det som AA anfört i sitt yttrande till JO.

text: I det kompletterande remissvaret anförde Kriminalvårdens huvudkontor, genom chefsjuristen EE, följande.

text: Vid häktet Kronoberg fanns vid det aktuella tillfället 32 så kallade arrestplatser, platser som enbart är avsedda för personer som är anhållna eller intagna enligt lagen (

text: ) om omhändertagande av berusade personer. Dessa platser drivs av Kriminalvården för polisens räkning. Kriminalvården bistår med praktiska göromål, såsom bevakning och matutdelning. Det är dock polisen som tillhandahåller läkarvård genom att vid behov ringa efter särskilda konsultläkare. Kriminalvården vidhåller därför att Kriminalvården, vid det aktuella tillfället, inte hade någon läkare i tjänst vid häktet Kronoberg. Den läkare som förekommer i ärendet har anlitats av polisen. Det är även polisen som har ombesörjt transporten av AA till sjukhus. Vid den aktuella tidpunkten fördes inte någon dokumentation vid häktet beträffande gripna och anhållnas hälsotillstånd. Gripna och anhållna besöktes bara av sjukvården i det fall personal särskilt bad dem att söka upp en specifik intagen, sådana kontakter dokumenterades dock inte. Detta är förklaringen till avsaknaden av dokumentation inom Kriminalvården kring AA:s hälsotillstånd. Någon dokumentation kring transporten till sjukhus fördes inte inom Kriminalvården eftersom transporten genomfördes av polisen. Kriminalvården beklagar dessa brister som numera har åtgärdats. Enligt Kriminalvårdens mening är det naturligtvis inte tillfredsställande att myndigheten inte kan lämna grundläggande information om personer som har vistats i myndighetens lokaler, oavsett längden på vistelsen. Häktet Kronoberg har numera ändrat

text: rutinerna för dokumentation i sjukjournalen så att varje kontakt med häktets sjuksköterska dokumenteras i klientens sjukjournal, även beträffande gripna och anhållna. Kriminalvården ifrågasätter inte att AA, på grund av sina hälsoproblem under vistelsen vid häktet Kronoberg, har varit i behov av sjukvård. I utredningen av ärendet har Kriminalvården inte funnit belägg för att AA bemötts olämpligt av personalen vid häktet Kronoberg eller att han nekats den sjukvård som han har varit i behov av.

text: Därefter anmodades Rikspolisstyrelsen att yttra sig över polisens ansvar under den tid AA vistades i arrestlokalen i häktet Kronoberg.

text: I remissvaret anförde Rikspolisstyrelsen, genom rikspolischefen Bengt Svenson, följande. (Det i remissvaret omnämnda yttrandet från Polismyndigheten i Stockholms län återges i delar längre fram i beslutet.)

text: Ärendet

text: - - - Rikspolisstyrelsen hänvisar till den redogörelse som Polismyndigheten i Stockholms län lämnat i sitt yttrande, som här bifogas, gällande de närmare omständigheterna i ärendet.

text: Rättslig reglering

text: Av

text: 1 kap. 1 § häkteslagen (2010:611)

text: framgår att lagen innehåller bestämmelser om verkställighet av beslut om häktning och vissa andra tillfälliga frihetsberövanden i häkte eller annan förvaringslokal. Bestämmelserna avser bl.a. hälso- och sjukvård. Enligt

text: 1 kap. 2 § häkteslagen

text: gäller lagen bl.a. den som är häktad, anhållen eller gripen på grund av misstanke om brott. Av

text: 1 kap. 3 § häkteslagen

text: följer att lagen gäller, om inte annat föreskrivs i lag eller annan författning, också den som är intagen i en polisarrest för förvar. Enligt

text: 1 kap. 4 § häkteslagen

text: ska varje intagen bemötas med respekt för sitt människovärde och med förståelse för de särskilda svårigheter som är förenade med frihetsberövandet. Av

text: 1 kap. 5 § häkteslagen

text: följer att verkställigheten ska utformas så att negativa följder av frihetsberövandet motverkas. I den utsträckning det är lämpligt och den intagne samtycker till det, ska åtgärder vidtas för att ge honom eller henne det stöd och den hjälp som behövs. - - - Av

text: 1 § häktesförordningen (2010:2011)

text: följer att förordningen gäller den som omfattas av

text: 1 kap.

text: och

text: 3 §§

text: häkteslagen

text: . Enligt

text: 5 § häktesförordningen

text: ska det för varje intagen föras en journal som dokumenterar den intagnes verkställighet.

text: Rikspolisstyrelsens bedömning

text: Rikspolisstyrelsen ställer sig i allt väsentligt bakom det polismyndigheten anför i sitt yttrande. AA var satt i arrest i häktet Kronoberg. Häktets lokaler tillhör Kriminalvården. Liksom Polismyndigheten i Stockholms län konstaterar Rikspolisstyrelsen att Kriminalvårdens ansvar för de intagna på häktet följer lag och att detta ansvar inte går att avtala bort. Av

text: 5 kap. 1 § häkteslagen

text: det inte är uppenbart att en sådan undersökning inte behövs. Detta oaktat har polismyndigheten enligt en upparbetad praxis att efter underrättelse från Kriminalvården ombesörja att läkare tillkallas till häktet eller att den intagne förs till sjukvårdsinrättning. För att en sådan ordning ska fungera krävs naturligtvis att polisen uppmärksammas på om någon behöver sjukvård. Av handlingarna i ärendet framgår att AA:s tillstånd var allvarligt. Rikspolisstyrelsen beklagar att det dröjde innan AA:s behov av hjälp hörsammades och han kom under vård. Rikspolisstyrelsen anser att den bristfälliga hanteringen av ärendet är allvarlig och att det är av vikt att åtgärder vidtas för att det inte ska kunna hända igen. Rikspolisstyrelsen förutsätter att Polismyndigheten i Stockholms län och Kriminalvården reglerar nu gällande ordning att Kriminalvården driver arrestplatser för myndighetens räkning i en skriftlig överenskommelse. Styrelsen förutsätter också att man genom interna föreskrifter säkerställer dels att samtliga kontakter mellan polismyndigheten och Kriminalvården gällande intagna dokumenteras, dels att även av polismyndigheten vidtagna åtgärder dokumenteras.

text: I underyttrandet från Polismyndigheten i Stockholms län anförde biträdande länspolismästaren FF bl.a. följande.

text: - - - Polismästardistriktet (City polismästardistrikt, JO:s anm.) anser mot bakgrund av det ovan anförda att Kriminalvården ansvarar för häktet Kronoberg med dess lokaler, personal och intagna. Polismyndighetens personal befinner sig i andra lokaler och kan därför inte ha det fulla ansvaret för de frihetsberövade. Praxis har varit att om en gripen, anhållen eller omhändertagen person har behövt läkarvård så har detta ombesörjts av polismyndigheten, antingen genom att jourläkare har ringts in till häktet eller genom att den frihetsberövade har förts till sjukvårdsinrättning. För att polismyndigheten ska kunna göra detta krävs dock att polismyndigheten blir underrättad av personalen på häktet om att den intagne är i behov av läkarvård.

text: Polismyndighetens bedömning

text: Polismyndigheten har ombetts yttra sig över myndighetens ansvar under den tid anmälaren vistats i arrestlokalen i häktet Kronoberg. Av utredningen i ärendet framgår att den intagne greps den 12 mars 2011 kl. 5.30, att den intagne infördes till häktet Kronoberg kl. 6.00 och sattes i arrest kl. 6.22. Vidare framgår att arrestbefälet den 12 mars 2011 begärde läkarundersökning eftersom den intagne klagat på bröstsmärtor och att tillkallad läkares uppdrag påbörjades samma dag kl. 12.40 och avslutades kl. 13.00. Slutligen framgår att ambulans kom till häktet kl. 13.25 och att ambulansen, tillsammans med medföljande polis, avlämnade den intagne på sjukhus kl. 13.42. Polismyndigheten konstaterar inledningsvis att den intagne vistats på häktet Kronoberg. Häkteslokalerna tillhör Kriminalvården. Kriminalvårdens ansvar för intagna på häktet följer bland annat av

text: häkteslagen

text: . Intagnas rätt till hälso- och sjukvård regleras i

text: 5 kap.

text: l §

text: häkteslagen

text: . Av bestämmelsen framgår att en intagen som behöver hälso- och sjukvård ska undersökas av läkare. Läkare ska också tillkallas om en intagen begär det och det inte är uppenbart att en sådan undersökning inte behövs. År 1999 ingick polismyndigheten, City polismästardistrikt, en överenskommelse med Kriminalvården om att häktet Kronoberg mot en årlig kostnad skulle förvara gripna och omhändertagna vid operativa sidoenheten Norrmalm för myndighetens räkning. Överenskommelsen omförhandlades år 2004 och år 2005. År 2008 sade Kriminalvården upp överenskommelsen. Omförhandling av överenskommelsen ägde rum mellan åren 2009 och 2010, men ingen ny överenskommelse ingicks. Oaktat detta har parterna fortsatt att tillämpa överenskommelsen från år 2005. Av överenskommelsen framgår att Kriminalvården ansvarar för gripna som förvaras på häktet.

text: Polismyndigheten konstaterar att Kriminalvårdens ansvar för de intagna på häktet följer lag. Kriminalvårdens lagstadgade ansvar går inte att avtala bort. Kriminalvården har således ett lagstadgat ansvarar för häktet med dess lokaler, personal och intagna. Av överenskommelsen mellan myndigheten och Kriminalvården framgår att Kriminalvården ansvarar för intagna som förvaras på häktet. I förevarande fall är det emellertid praxis att myndigheten, efter underrättelse från Kriminalvården, ombesörjer att läkare tillkallas till häktet eller att den intagne förs till sjukvårdsinrättning. Myndigheten har således i praktiken åtagit sig ett ansvar som går utöver vad som följer av lag. I förevarande fall har läkare tillkallats, läkaren har undersökt den intagne varefter den intagne förts till sjukhus. Myndigheten har således fullgjort det ansvar som myndigheten åtagit sig enligt gällande praxis. Mot bakgrund av vad som framkommit i ärendet anser polismyndigheten att den nu gällande ordningen, dvs. att Kriminalvården driver arrestplatser för myndighetens räkning, bör regleras i en skriftlig överenskommelse. För att tillförsäkra att intagnas rättigheter enligt gällande författningar och föreskrifter tillgodoses bör ansvaret för de intagna tydliggöras i överenskommelsen. För att åstadkomma detta uppdrar myndigheten till chefen för City polismästardistrikt att inleda diskussioner med Kriminalvården och därigenom verka för att en skriftlig överenskommelse nås mellan parterna. Vidare anser myndigheten att samtliga kontakter mellan Kriminalvården och myndigheten, samt av myndigheten vidtagna åtgärder t.ex. tidpunkt för begäran om läkarundersökning, gällande intagna ska dokumenteras. Även i denna del uppdras till chefen för City polismästardistrikt att tillse att interna föreskrifter upprättas för att säkerställa sådan dokumentation.

text: AA yttrade sig över remissvaret.

text: Bedömning

text: Ansvarsfördelningen mellan polisen och Kriminalvården Kriminalvården och Rikspolisstyrelsen har i sina yttranden redogjort för de regler som aktualiseras i ärendet.

text: Inledningsvis kan konstateras att AA vid det aktuella tillfället var gripen och placerad på arrestavdelningen i häktet Kronoberg. Eftersom häktets lokaler tillhör Kriminalvården, är det Kriminalvården som har ansvar för de som är intagna i häktet, oavsett om dessa är häktade, anhållna eller gripna. Av utredningen framgår att praxis har varit att om en gripen, anhållen eller omhändertagen person har behövt läkarvård så har detta ombesörjts av polismyndigheten, antingen genom att jourläkare har ringts in till häktet eller genom att den frihetsberövade har förts till sjukvårdsinrättning.

text: För att polismyndigheten ska kunna se till att den som är i behov av läkarvård får sådan vård krävs dock att personalen på häktet underrättar polismyndigheten om den intagnes behov. Det har i det aktuella ärendet inte kunnat klarläggas om och i så fall när och på vilket sätt polismyndigheten uppmärksammats på AA:s behov av att undersökas av läkare. Det är dock klarlagt att polismyndigheten tillkallat en läkare som undersökt AA och det måste därför anses utrett att häktespersonalen i något läge uppmärksammat polismyndigheten på AA:s behov av läkarvård. Eftersom AA:s tillstånd var allvarligt, ligger det nära till hands att anse att han borde ha kommit under läkarvård långt tidigare. Det är dock vanskligt att i efterhand göra den bedömningen, särskilt eftersom det saknas dokumentation om häktespersonalens

text: kontakter med AA och iakttagelser av hans fysiska tillstånd. Att det saknas dokumentation är naturligtvis en brist i sig, vilket jag återkommer till nedan.

text: Mot bakgrund av vad som framkommit i utredningen är det uppenbart att det måste klargöras hur ansvarsfördelningen mellan polismyndigheten och Kriminalvården ska se ut när det gäller intagna som är gripna, anhållna eller omhändertagna och som placerats på arrestavdelningen i häktet Kronoberg. Jag är kritisk till att frågan om sjukvård för dessa intagna inte varit tydligt reglerad mellan myndigheterna. Liksom Rikspolisstyrelsen förutsätter jag att Polismyndigheten i Stockholms län och Kriminalvården reglerar nu gällande ordning i en skriftlig överenskommelse. Bemötandet av AA Det är allvarligt när en intagen anser sig ha blivit utsatt för dåligt bemötande och förödmjukande behandling av personal inom Kriminalvården. Intagna har rätt att bli behandlade med aktning för sitt människovärde. AA:s uppgifter om att häktespersonalen uttalat sig nedsättande mot honom och nonchalerat honom när han bett om att få träffa en läkare har varken bekräftats eller vederlagts genom utredningen. Ytterligare utredningsåtgärder framstår inte som meningsfulla, och jag kan därför endast konstatera att det inte framkommit tillräcklig grund för kritik från min sida i denna del. Krav på dokumentation Av utredningen framgår att det saknas dokumentation kring flera viktiga händelser gällande AA:s vistelse i häktet Kronoberg. Bl.a. saknas det dokumentation om när, hur och på vilket sätt polismyndigheten underrättats om behovet av att tillkalla läkare, att AA träffade en läkare och att han externplacerades på sjukhus. Jag är kritisk till dessa brister i dokumentationen. Jag noterar att häktet Kronoberg – enligt remissvaret – numera har ändrat rutinerna för dokumentation i sjukjournalen så att varje kontakt med häktets sjuksköterska dokumenteras i den intagnes sjukjournal, även beträffande gripna och anhållna.

text: Liksom Rikspolisstyrelsen förutsätter jag att det genom interna föreskrifter eller skriftliga rutiner säkerställs dels att samtliga kontakter mellan polismyndigheten och Kriminalvården gällande intagna dokumenteras, dels att även åtgärder som vidtagits av polismyndigheten dokumenteras. Uppföljning Jag kommer att följa upp att Polismyndigheten i Stockholms län och Kriminalvården reglerar driften av arrestplatserna i häktet Kronoberg i en skriftlig överenskommelse och att denna överenskommelse också omfattar ansvaret för sjukvården för de intagna som placerats i arresten. Jag avser också att följa upp att Polismyndigheten i Stockholms län och Kriminalvården utarbetar skriftliga rutiner eller föreskrifter för dokumentation för dessa intagna. Av denna anledning önskar jag ta del av den överenskommelse som Polismyndigheten i Stockholms län och Kriminalvården träffar och de skriftliga rutiner eller motsvarande som utarbetas av respektive myndighet gällande här aktuella frågor.

text: Övrigt I den del av ärendet som berör polisen har jag samrått med justitieombudsmannen Cecilia Renfors. Ärendet avslutas.


avgjordAv: Kerstin André

nyckelord: Barn/ungdom Jäv

publisher: Justitieombudsmannen

title: En ordförande i en socialnämnd bistod som privatperson en 17-årig flicka som var i konflikt med sina föräldrar. Fråga om ordföranden därigenom på grund av jäv varit förhindrad att handlägga en anmälan till nämnden som rörde flickans förhållanden i hemmet

org: jo

text: En ordförande i en socialnämnd bistod som privatperson en 17- årig flicka som var i konflikt med sina föräldrar. Fråga om ordföranden därigenom på grund av jäv varit förhindrad att handlägga en anmälan till nämnden som rörde flickans förhållanden i hemmet

type: rubrik

text: I en anmälan till JO riktade AA och BB kritik mot CC, ordförande i Socialnämnden i Borgholms kommun, för att hon hade ”överskridit sina befogenheter enligt

text: socialtjänstlagen

text: ”. Klagomålen avsåg handläggningen av ett ärende rörande deras dotter DD, född 1985. AA och BB anförde i huvudsak följande.

type: stycke

text: Den 20 maj 2002 körde CC, trots ”förbud” från handläggaren av DD:s ärende och utan föräldrarnas vetskap, DD till hennes pojkvän. DD vistades där i en vecka. CC uppgav att hon inte visste var DD befann sig.

text: Vid ett annat tillfälle, den 15 juni 2002, lovade CC att hon skulle köra DD till ”psyk i Kalmar” dagen därpå. Hon uppfyllde inte det löftet.

text: Den 23 augusti 2002 meddelade CC att hon hade ordnat så att DD skulle bo hos en familj i Småland tills vidare. Föräldrarna fick dock inget närmare besked om var DD vistades. Den 26 augusti 2002 fick de av ungdomssekreteraren vid socialförvaltningen, EE, reda på att DD hade bott i CC:s sommarstuga i Småland under den aktuella tiden, detta trots att de hade förklarat för CC att de inte ville ha med henne att göra.

text: Inledningsvis inhämtades journalanteckningar ur DD:s personakt hos socialförvaltningen i Borgholms kommun beträffande de händelser som anmälan avsåg. Jag tog också del av ett e-meddelande av den 20 maj 2002 från CC till ungdomssekreteraren vid socialförvaltningen, EE. Därefter remitterades anmälan till Socialnämnden i Borgholms kommun. Nämnden överlämnade följande yttrande upprättat av EE som sitt remissvar till JO.

text: Bakgrund

text: Familjen BB och AA har varit aktuella inom socialförvaltningen i Borgholm sedan november 2001. Handläggare i ärendet har varit ungdomssekreterarna FF och EE. Då stora konflikter uppstått i familjen efter kontorstid, har familjen vid ett par

text: tillfällen kontaktat socialnämndens ordförande CC, som var den i kommunen som för tillfället hade jouransvar för individ- och familjeomsorgen. CC har en dotter som är jämngammal med DD, dotter till BB och AA, och som även är kompis med DD.

text: Händelsen 020520

text: EE och FF har inte förbjudit CC att köra DD till pojkvännen. Däremot har DD med socialnämndens vetskap bott hos sin pojkvän under två veckor vilket föranleddes av att fadern, AA, misshandlat DD. Det var ingen placering från socialförvaltningen utan ett tillfälligt boende till dess socialförvaltningen utrett DD:s hemförhållanden och kommit fram till vad för eventuella insatser från socialförvaltningen som bäst skulle gynna DD. Då man från polisens sida såg mycket allvarligt på händelsen, rådde man CC att till en början hemlighetshålla DD:s vistelseadress för att skydda DD. När EE och FF träffar familjen BB och AA i deras hem den 28 maj 2002, är det ingen hemlighet att DD tillfälligt bor hos sin pojkvän. Det ”förbud” EE och FF meddelat innebar att boendet hos pojkvännen inte fick fortgå i mer än två veckor eftersom pojkvännens hem inte var ett utrett familjehem, och eftersom DD:s föräldrar inte ställde sig positiva till att DD bodde hos pojkvännen.

text: Händelsen 020615

text: Datumet 020615 stämmer inte överens med EE:s journalanteckningar. Däremot träffade EE familjen akut kvällen 020605 eftersom det uppstått stora konflikter i hemmet. Familjens vän hade hört DD uttrycka att hon ville ta sitt liv. Under kvällen var DD mycket upprörd och efter telefonsamtal till barn- och ungdomspsykiatriska mottagningen (BUP) beslutades det att EE skulle köra DD till BUP. Under tiden telefonsamtalet pågick mellan BUP och EE rymde DD hemifrån. När EE sedan hittade DD var klockan 22 och BUP tog inte längre emot om inte DD var suicidal. DD visade inga tecken på att vilja skada sig själv, utan gick frivilligt med på att sova en natt hos CC. Det var föräldrarnas önskan att DD skulle sova hos CC och hennes familj. EE skickade en remiss till BUP och körde in DD till Kalmar när hon fick tid hos läkare GG 020626. Enligt CC har hon aldrig lovat att köra DD till BUP. När u.t försökte reda ut vid vilket tillfälle CC enligt BB-AA skulle ha lovat köra DD till BUP, framkom det i telefonsamtal med BB, att det var i samband med ett möte mellan FF, CC och familjen BB-AA som CC ska ha sagt att hon kunde köra DD till BUP. U.t som inte var med vid mötet har talat med CC som försäkrar att hon inte lovat köra DD till BUP. Vidare har u.t inte fått tag på FF som är föräldraledig, och därför inte kunnat tillfrågas. Det finns inga journalanteckningar som bekräftar att CC ska ha lovat att köra DD till BUP.

text: Händelsen 020823

text: Föräldrarna BB-AA lämnade dottern på polisstationen i Borgholm eftersom de ansåg att de inte kunde ta hand om henne. DD hade inte kommit hem på två dygn, och föräldrarna var oroliga för att DD skulle rymma om de tog hem henne. Polisen i sin tur lämnade DD på socialförvaltningen. Eftersom EE var på tjänsteärende i Norrköping och FF var föräldraledig tog CC hand om ärendet. Till polisen hade BB och AA sagt att de inte ville att DD skulle vara hos CC:s. Enligt föräldrarna fick de under eftermiddagen den 23 augusti information om att DD befann sig i ett familjehem i Småland. De fick inte veta var i Småland DD befann sig, och de fick heller inget telefonnummer dit de kunde ringa för att tala med DD vilket de eftersökt. Familjen mötte EE på stan under kvällen och bad om information om var DD tagit vägen. EE som precis återkommit från tjänsteärendet, bad att få återkomma till familjen under måndagen för att informera om vad som skett. DD hade följt med

text: CC:s man och dotter till deras sommarbostad i Småland över helgen. Denna information fick familjen att i affekt berätta att de kommer anmäla CC. Enligt CC har hon aldrig sagt att DD befunnit sig i ett familjehem. Den enda information hon lämnat till familjen var att DD skulle befinna sig i Småland under helgen den 23–25 augusti. CC informerade övriga handläggare på socialförvaltningen om var DD befann sig. Däremot lämnade hon inte över ärendet till de handläggare inom barn- och familjeomsorgen som befann sig på socialförvaltningen. CC säger själv att hon till viss del handlade utifrån sin modersroll. Då DD är kompis med hennes dotter, och eftersom DD:s föräldrar tidigare ansett att CC:s hem varit bra för DD, fanns det enligt CC ingen anledning för henne att anta att DD inte fick följa med hennes man och dotter till Småland. Uppgifterna om händelsen 020823 går isär. Enligt BB-AA har de varit tydliga med att tala om för CC att DD inte får vara hos CC:s familj. Detta bland annat för att de ansåg att CC som var mitt uppe i valarbetet inte skulle ha tid för deras dotter. Ytterligare en anledning till att DD inte fick vara hos CC var att familjen känt sig svikna av CC med hänvisning till de övriga två händelserna i anmälan.

text: YTTRANDE

text: EE har haft regelbunden kontakt med BB och AA sedan maj 2002. Innan de JOanmälde CC ringde de EE och talade om vad de tänkte göra. BB och AA var mycket besvikna på nämndens ordförande, och EE:s intryck var att de kände sig lurade av CC. BB och AA har sannolikt uppfattat händelserna som de beskriver dem i anmälan. EE som är ansvarig handläggare i ärendet tror att BB och AA antingen missförstått eller feltolkat informationen från handläggarna och CC angående boendet hos pojkvännen och körningen till BUP i Kalmar. BB och AA har goda kunskaper i svenska och de har bott i Sverige sedan 1989. Trots detta skulle det kunna vara språkliga missförstånd mellan föräldrarna och socialförvaltningen. En viktig aspekt att ta hänsyn till är att föräldrarna fått den information de hänvisar till, när de varit upprörda och oroliga och haft det psykiskt arbetsamt på grund av konflikterna med dottern. Detta i sin tur skulle eventuellt kunna ha lett till ett språkligt missförstånd. Eftersom DD är vän till CC:s dotter och eftersom CC:s hem var det enda hem föräldrarna BB-AA till en början accepterade för DD, finns det anledning att tro att CC handlade utifrån sin modersroll och inte utifrån sin roll som socialnämndsordförande, vid det tillfälle hon beslutade att DD skulle få åka med hennes man och dotter till Småland 020823. CC valde att inte engagera nya handläggare i ärendet 020823, då hennes tanke var att det skulle försvåra arbetet. Ett stort ansvar med jour dygnet runt har legat på socialnämndens ordförande då individ- och familjeomsorgen stått utan chef under en längre period. Nämndledamöterna förstår CC:s tanke med att låta DD följa med CC:s man och dotter till Småland, men anser att det inte är att rekommendera att nämndens ordförande i framtida ärenden agerar på liknande sätt som CC gjorde 020823.

text: CC gav till JO in en egen redogörelse för vad som hade förekommit och för de bedömningar hon hade gjort.

text: Jag har idag emottagit den till JO inkomna anmälan från 17-åriga DD:s föräldrar för yttrande och vill här redogöra för min syn på det hela. Borgholms kommun är en liten kommun som liksom många andra småkommuner endast har socialnämndsordförande som socialjour. Problemet med detta fall förstärks här av att anmälarnas 17-åriga dotter, som anmälan gäller, DD är klasskamrat till min 17-åriga dotter. DD har aldrig varit hemma hos oss på besök tidigare.

text: Blev jag i egenskap av socialnämndsordförande uppringd av vakthavande polis i Kalmar kl. 23 på kvällen. DD hade då blivit misshandlad med en bandyklubba av sin pappa AA utanför hemmet i Borgholm. Anmälare och vittne är grannen i huset mittemot. Pappan häktades omgående. DD:s märken efter slagen med bandyklubban finns dokumenterade med fotografi och rättegångsprocessen gällande detta fortskrider. DD skjutsades över natten till en väninnas föräldrahem i Kalmar.

text: Besökte jag DD i Kalmar och hade med mig kläder och pengar, som mamman BB packat ner och ville skicka med till DD. Jag satt en stund och pratade med BB som var mycket ledsen och orolig. Jag sa att socialtjänsten backar upp och tar hand om DD enligt gällande lagstiftningar och att mamman behöver inte oroa sig för flickans välbefinnande men att jag inte kan tala om var DD finns för henne. Polisen och jag hade mycket täta kontakter under de här dagarna. Vi var oklara över orsaken till misshandeln. DD hävdar själv att hon är strängare behandlad än tonårsflickor med svenska föräldrar och det fanns anledning att överväga LVU för att garantera flickans säkerhet. Eftersom vi haft fler fall gällande andra ungdomsfrågor i pingsthelgen och jag redan där haft hjälp av vår ungdomssekreterare EE valde jag att avvakta kontakt med socialsekreterare tills EE åter tjänstgjorde på tisdagsmorgonen. Familjen som DD vistades tillfälligt hos i Kalmar ville helst inte ha henne kvar där, oro fanns för att pappan AA skulle leta efter flickan när han släpptes från häktet. DD själv var mycket ledsen och ville åka över till Öland till pojkvännens familj. Jag ringde mamman där som lovade finnas till hands för att hjälpa och stötta DD efter misshandeln. Något förbud mot detta förelåg inte från varken föräldrar eller socialsekreterare. DD vistades under en kortare period senare i den familjen under tiden som utredning pågick inom socialtjänsten. I samråd med polisen och av rädsla för DD:s säkerhet beslutade jag att inte informera föräldrarna om var DD fanns så länge vi övervägde LVU. Jag har däremot aldrig sagt till familjen att jag inte vet var DD är så som anmälaren påstår.

text: Jag befinner mig på Centerstämman i Helsingborg från 020613–0617! Jag skulle aldrig någonsin skjutsa klienter till psyk i Kalmar oavsett om jag känner dem eller ej. Där går för mig en mycket klar gräns mellan mitt ordförandeuppdrag och tjänstemannautövning. Det har förekommit samtal mellan föräldrarna och socialsekreteraren om besök på psyk vid ett tillfälle då DD var mycket aggressiv hemma och rymde hemifrån. EE hittade DD och kontaktade psyk som hade stängt för dagen och endast tog emot DD akut om det fanns uppenbar suicidrisk, vilket inte var fallet. I samråd med föräldrarna skjutsade EE DD hem till min familj över natten. Sammanfattningsvis har jag inte lovat föräldrarna att jag skulle skjutsa DD till psyk.

text: Under sommaren har DD varit familjehemsplacerad av socialtjänsten. Föräldrarna och brodern har varit på semester hemma i – – –, DD fick inte följa med. Ett försök till medlingssamtal mellan BB, AA och DD gjordes på socialförvaltningen. Beskyllningarna haglade i luften och det var omöjligt att föra en dialog. Från socialtjänsten deltog FF och jag. Föräldrarna hade en grannfru med sig. DD blev mycket ensam i samtalet eftersom vi från socialtjänstens sida försökte vara opartiska. DD rusade storgråtande därifrån men kom sedan tillbaka. Samtalet avslutades med att BB krävde tillbaka nyckeln till hemmet av DD och att kommunen skulle ta hand om DD som inte var välkommen hem mer. Ett försök gjordes, när det lugnat sig i början av augusti, att DD skulle få flytta hem igen.

text: BB ringde mig sent på kvällen 020821 och berättade att DD återigen rymt. BB har vid ett flertal tillfällen de dagarna sökt min dotter för att höra om hon vet var DD kan vara. BB och AA hämtade DD på skoltid från Jenny Nyströmskolan i Kalmar 020823. Föräldrarna vill inte ha DD med sig hem på grund av rymningarna och skjutsar henne därför till polisstationen i Borgholm som ringer mig. DD har bett polisen att få vara hemma i vår familj under några dagar eftersom det familjehem socialtjänsten haft DD placerad i större delen av sommaren är tillfälligt bortrest några dagar. Här kan tveksamhet råda i om jag hanterat frågan professionellt som socialnämndsordförande eller känslomässigt med omtanke om DD. Borgholms kommun har tyvärr inga kontrakterade jourfamiljehem, vi är på gång att lösa detta. Att en fredagseftermiddag hitta ett nytt familjehem för en vilsen och ledsen 17-åring är inte så enkelt. DD var delvis på grund av konflikterna dessutom på väg att hoppa av för andra gången från sin gymnasieutbildning. – – – Det fanns ingen anledning för mig att tro att mamman skulle anse mig och min familj som olämpligt sällskap för DD. Föräldrarna har inte på något sätt uttryckt eller antytt detta tidigare. BB och jag har tidigare varit mycket goda arbetskamrater. AA känner jag inte alls sedan tidigare. Jag sa i telefonen till BB att DD kan få följa med mig hem, men BB avböjde detta vänligt, vilket jag tolkade som omtanke om mig och min familj. Jag sa till BB att DD får vara i Småland över helgen. Min familj skulle åka upp till jaktstugan i skogen och jag tyckte det var ett bra sätt för DD att komma bort och få det lite lugnare några dagar. Jag tänkte alltså mer på DD än på föräldrarna som jag så smått börjat tröttna på med anledning av de telefonsamtal, möten med mera som jag dragits in i under sommaren alltsedan misshandeln. Jag sa till tjänstgörande socialsekreterare att flickan var hemma hos oss. Jag agerar här som privatperson och mamma till den flicka som DD alltmer börjat ringa till när hon är ledsen och mår dåligt. Den 17-åriga DD som bara har ett år kvar till sin myndighetsdag och som har hamnat i en bedrövlig hemsituation. På måndagsmorgonen 020826 ringer EE mig. BB har frågat var DD bor och fått veta att flickan är hemma hos oss och åkt tillsammans med min dotter till gymnasiet i Kalmar. BB blev då mycket upprörd över att DD fanns i min familj och krävde omedelbar familjehemsplacering någon annanstans av kommunen. EE ringer mig, hon ordnar en familjehemsplacering fram till dess DD:s tidigare familjehem återvänder hem. Jag skjutsar en besviken DD till det nya familjehemmet samma kväll. Under tiden har BB ringt hem till min bostad mycket upprörd. När jag ringer till BB är hon fruktansvärt arg och skriker okvädingsord i telefonen på ett sätt som gör att jag vänligt men bestämt talar om att jag väljer att avsluta samtalet. Jag har hela tiden agerat utifrån FN:s barnkonvention med DD:s bästa för ögonen, såväl som socialnämndsordförande som privatperson. Jag har inte på något sätt eller någon gång ljugit för föräldrarna så som det påstås i anmälan vilket jag kan intyga under ed om så skulle behövas. Jag har så långt jag kunnat försökt undvika att blanda in min familj och mitt hem i detta, jag hoppas att inget av mina barn skall ha vänner som far illa och som berörs av socialtjänsten så länge jag är socialnämndsordförande.

text: AA och BB bereddes tillfälle att kommentera yttrandena.

text: I ett beslut den 19 oktober 2004 anförde JO André följande.

text: I maj 2002 inleddes en polisutredning med anledning av misstanke om att AA hade misshandlat DD. Polisen underrättade Socialnämnden i Borgholms kommun om misstankarna. Vid socialnämnden handlades saken inledningsvis av nämndens ordförande, CC, som svarade för kommunens sociala jour. DD vistades vid denna tidpunkt hos en väninnas familj. Därefter tog DD initiativet till att flytta hem till sin pojkväns familj där hon bodde en kortare tid.

text: DD var 17 år. Med hänsyn härtill kan jag inte finna att socialförvaltningen har haft någon skyldighet att underrätta föräldrarna om var DD tillfälligt bodde. Såvitt framgår av utredningen har inte heller föräldrarna uttryckligen frågat CC eller socialförvaltningen om var DD vistades. Om de hade gjort det hade nämnden haft att ta ställning till om det på grund av sekretess förelåg hinder mot att lämna ut uppgiften om DD:s boende till föräldrarna. Vad som har kommit fram i ärendet föranleder mig inte att närmare gå in på den frågan.

text: Jag övergår till att behandla DD:s vistelse i CC:s familj under augusti månad 2002.

text: Under sommaren 2002 hade DD varit familjehemsplacerad av socialförvaltningen. I augusti flyttade DD hem till föräldrarna. Efter en kortare tid uppstod motsättningar mellan föräldrarna och DD. Föräldrarna tog då med sig DD till polisen och förklarade att de inte kunde ta hand om henne längre. Polisen kontaktade socialförvaltningen. Den tjänsteman som handlade ärendet angående DD var på tjänsteresa och saken kom därför att handläggas av CC.

text: Det fanns vid tillfället inte något jourhem i vilket DD kunde beredas plats. CC erbjöd då BB att DD skulle få följa med CC hem, vilket BB avböjde. CC bestämde sig därefter för att DD fick följa med CC:s familj till jaktstuga i Småland över helgen. Hon informerade tjänstemän på socialförvaltningen om var DD befann sig. BB informerades dock endast om att DD var i Småland.

text: Att en socialnämnd tillhandahåller en underårig ett boende utanför det egna hemmet utgör en insats enligt

text: socialtjänstlagen (2001:453)

text: även om avsikten är att den unge skall vistas där endast en kortare tid. CC:s förslag att DD tillfälligt skulle vistas i hennes jaktstuga får därför i och för sig anses ha utgjort ett erbjudande om sådan hjälp som ryms inom de insatser som socialnämnden kan vara skyldig att erbjuda.

text: CC har emellertid i sitt yttrande anfört att hon handlade som privatperson och inte som befattningshavare i nämnden när hon lät DD bo i jaktstugan. Socialnämnden har, enligt vad som framgår av remissvaret, inte funnit anledning att utgå från något annat.

text: En ordförande i en socialnämnd kan självfallet ha ett stort känslomässigt engagemang i ett ärende och aktivt verka för att hjälpa de som vänder sig till nämnden. Detta får dock inte medföra att grundläggande regler för nämndens verksamhet åsidosätts. Det är viktigt att som ledamot i nämnden hålla isär vad man gör privat och vilka åtgärder man vidtar som befattningshavare vid nämnden. Jag har förståelse för att det är en gränsdragning som i vissa särskilda situationer är svår att göra. När en fråga aktualiseras hos socialnämnden är dock utgångspunkten att den handläggs av en befattningshavare vid nämnden eller dess förvaltning i dennes egenskap av myndighetsperson. Det ligger i sakens natur att utrymmet är begränsat för att en befattningshavare inom socialtjänsten i en sådan situation skall kunna bistå den enskilde som privatperson. CC har i sitt remissyttrande själv ifrågasatt om hon har hanterat saken professionellt. Jag delar uppfattningen att

text: detta kan diskuteras. Jag har ändå stannat för att inte kritisera hennes agerande i denna del eftersom omständigheterna sammantagna får anses ha varit något speciella.

text: Vad jag nu har anfört leder dock inte till att CC kan gå fri från kritik för brister i den formella handläggningen.

text: När polisen kontaktade socialtjänsten med anledning av att föräldrarna hade lämnat DD på polisstationen uppkom fråga om de uppgifter som polisen då lämnade skulle föranleda någon åtgärd från nämndens sida, t.ex. ett beslut om omedelbart omhändertagande enligt

text: 6 § lagen (1990:52)

text: med särskilda bestämmelser om vård av unga eller ett beslut om att inleda en ny utredning. Dessa frågor hade inte förfallit genom att CC rent privat beslutade sig för att hjälpa DD. CC har som en konsekvens av sitt handlande inte heller själv kunnat ta ställning i dessa frågor. En ledamot i nämnden skall nämligen beakta de bestämmelser om jäv som gäller för nämndens handläggning av ärenden (se 10 kap.

text: 1 § socialtjänstlagen

text: och

text: 6 kap. 25 § kommunallagen

text: [1991:900]). En situation då jäv kan föreligga är när en befattningshavare vid nämnden har involverat sig i ett ärende långt utöver vad som kan krävas enligt gällande bestämmelser och då det kan ifrågasättas om engagemanget är av den arten att det finns anledning att ifrågasätta dennes opartiskhet.

text: Genom sitt engagemang för DD och genom att bistå henne privat får CC anses ha varit jävig vid handläggningen av det ärende som uppkom hos nämnden med anledning av de uppgifter som polisen lämnade. Hon meddelade socialförvaltningen att DD vistades hos henne i Småland. CC borde dock utan dröjsmål ha kontaktat förslagsvis nämndens vice ordförande eller någon tjänsteman i arbetsledande ställning vid nämndens förvaltning för att denne skulle formellt ta ställning till om de uppgifter som polisen hade lämnat till socialnämnden skulle föranleda någon åtgärd från nämndens sida. Genom att underlåta detta har ärendet inte kommit att handläggas på det sätt som det borde. Ansvaret för denna brist i handläggningen får anses åvila CC och hon kan i den delen inte undgå kritik.

text: Vad BB och AA i övrigt har anfört i anmälan föranleder inte något uttalande från min sida.

type: avgorande


avgjordAv: Cecilia Nordenfelt

nyckelord:
Allmänna handlingar
Fullmakt
God man/förvaltare

title: Kritik mot Försäkringskassan för att felaktigt ha lämnat beskedet att den som har förvaltare inte har rätt att ge fullmakt åt annan att begära ut handlingar i ett ärende

sammanfattning: En försäkrad hade förvaltare förordnad för sig. En person kontaktade Försäkringskassan med begäran om att vissa handlingar i den försäkrades ärende skulle skickas till den försäkrade. En handläggare vid Försäkringskassan uppgav att den som framställde begäran var tvungen att uppvisa en fullmakt från den försäkrades förvaltare, eftersom den försäkrade själv inte var behörig att utfärda en fullmakt. I beslutet konstateras att en person som har förvaltare har rätt att själv begära och få del av handlingar. Vidare konstateras att den som har förvaltare är oförhindrad att utfärda en fullmakt som ger en annan person behörighet att vidta de åtgärder som huvudmannen själv, förvaltarskapet till trots, är behörig att vidta. Försäkringskassan kritiseras för att ha lämnat felaktiga besked rörande frågan om fullmakt.

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO framförde AA klagomål mot Försäkringskassan m.fl. Av anmälan framgick bl.a. följande. AA hade förvaltare förordnad för sig. En tjänsteman vid Försäkringskassan vägrade att låta AA ta del av handlingar i hennes ärende rörande sjukersättning, och anförde som skäl att det enbart var förvaltaren som kunde få del av handlingarna. Vidare uppgav tjänstemannen att AA, p.g.a. förvaltarförordnandet, inte hade rätt att ge en viss person fullmakt att företräda henne. Försäkringskassan hade även underlåtit att svara på AA:s frågor.

text: Utredning

text: Anmälan remitterades till Försäkringskassan för yttrande. Försäkringskassan anmodades att även yttra sig beträffande myndighetens generella uppfattning angående följande:

text: 1. Hur bör framställningar från enskilda personer, som har förvaltare eller god man, om att få ta del av handlingar med stöd av

text: tryckfrihetsförordningen

text: eller med stöd av

text: 16 § förvaltningslagen (1986:223)

text: , FL, handläggas?

text: 2. Är det någon skillnad i handläggningen i förhållande till det fall då en enskild utan sådan legal ställföreträdare gör motsvarande framställning?

text: I sitt remissyttrande anförde Försäkringskassan, genom försäkringsdirektören BB, följande.

text: Utredning

text: Försäkringskassans interna utredning med anledning av JO:s begäran om yttrande visar följande. Den 19 maj 2010 ringde en kvinna vid namn CC och önskade komma i kontakt med Försäkringskassans handläggare DD. Handläggaren ringde samma dag upp CC, som uppgav sig vara ombud för AA. CC ville att Försäkringskassan skulle skicka kopior av handlingar rörande beslut om sjukersättning till AA. Någon fullmakt för CC fanns inte. Den 19 maj 2010 kontaktade handläggaren den försäkrades förvaltare som uppgav att han inte utfärdat någon fullmakt för CC. Den 20 maj 2010 skickade handläggaren kopior på efterfrågade handlingar till AA:s förvaltare och informerade CC om detta per telefon. Handläggaren skickade även ett brev till AA och informerade henne om att kopiorna hade skickats till förvaltaren för vidare befordran. I övrigt framgår inte av dokumentationen i ärendet att Försäkringskassan inte har svarat på frågor från AA och att Försäkringskassan uppgivit att hon inte har rätt att ha en person (med fullmakt) som företräder henne. Vid utredning med handläggaren framkommer dock att hon vid telefonsamtalet med CC informerat henne om att hon måste ha en fullmakt utfärdad av AA:s förvaltare.

text: Försäkringskassans slutsatser

text: I Försäkringskassans vägledning (

text: ) Försäkringskassan och

text: förvaltningslagen

text: sägs bland annat följande rörande partsinsynen enligt

text: 16 §

text: FL. En försäkrad har rätt att när som helst under ett ärendes handläggning eller när det är avslutat få reda på vad som har tillförts ärendet (

text: 16 §

text: FL). Sekretess gäller i normalfallet inte mot en part. Dennes rätt till insyn kan emellertid begränsas i vissa fall. En handling eller annat material får nämligen inte lämnas ut om det av hänsyn till allmänt eller enskilt intresse är av synnerlig vikt att en sekretessbelagd uppgift i materialet inte röjs (

text: 10 kap. 3 § första stycket

text: OSL). Det är endast sådana förhållanden som avses i

text: 28 kap. 2 §

text: och

text: 3 § första stycket

text: OSL som kan begränsa en försäkrads rätt till insyn. Det handlar då om känsliga uppgifter som rör den enskilde själv eller den som gjort en anmälan. Offentlighetsprincipen enligt

text: tryckfrihetsförordningen

text: (TF) beskrivs närmare i vägledningen (

text: ) Offentlighet eller sekretess? När det gäller partsinsynen och rättigheten att ta del av allmänna handlingar enligt olika regelsystem sägs i den vägledningen bland annat följande. I

text: 16 §

text: FL finns en särskild bestämmelse om en parts rätt till insyn i det egna ärendet. Denna rätt fyller flera funktioner och är en viktig rättsäkerhetsgaranti för den enskilde individen. Den kan till exempel göra det möjligt att kontrollera att den personliga integriteten inte kränks och förhindra att sådana kränkningar äger rum. Rätten till insyn gäller i princip även avslutade ärenden. I princip gäller samma skyndsamhetskrav för partsinsynen som för utlämnande av allmän handling enligt TF(

text: och

text: 7 §§

text: FL och kapitel 19). Redan bestämmelserna i

text: 2 kap.

text: TF ger var och en, även en part, rätt att ta del av handlingar och uppgifter som är offentliga. En begäran om insyn kan

text: alltså grundas enbart på TF, men rätten till partsinsyn enligt FL är vidare och omfattar även annat än allmänna handlingar (jämför JO:s ämbetsberättelse 2005/06, s. 460). Försäkringskassan måste vid en begäran från den enskilde ta ställning till vilket av de två regelverken som ska tillämpas. När det gäller förhållandet till legala ställföreträdare beskrivs detta också i vägledningen 2001:3. Det görs på följande sätt. En försäkrad kan av olika anledningar ha en annan legal ställföreträdare än vårdnadshavare, exempelvis en förvaltare eller god man. I dessa fall är den försäkrade i och för sig part i ärendet men de begärda handlingarna ska i de flesta fall lämnas till ställföreträdaren (se närmare om olika slag av ställföreträdare i vägledningen 2004:7). I vägledningen (

text: ) finns även bl.a. följande skrivningar om god man och förvaltare. Om en försäkrad har en god man, är det normalt den gode mannen som företräder henne eller honom i kontakterna med Försäkringskassan och för hennes eller hans talan. Det innebär till exempel att ansökan om förmåner kan göras av en god man för en försäkrads räkning och att skrivelser i normalfallet skickas till den gode mannen. Som nämnts ovan gäller att om en försäkrad har en god man, är det normalt den gode mannen som företräder honom eller henne i kontakterna med Försäkringskassan och för hennes eller hans talan. I detta sammanhang uppkommer frågan om den gode mannen har möjlighet att ge annan person fullmakt att företräda och föra den försäkrades talan inför Försäkringskassan. Av en dom från Kammarrätten i Sundsvall framgår att en god man bör ha möjlighet att anlita någon annan att företräda honom eller henne i sådana frågor där den gode mannen själv saknar kunskap eller erfarenhet (KRSU mål nr 2431-08). Det ankommer då på ombudet att i den gode mannens ställe, i enlighet med

text: 12 kap. 3 §

text: FB, handla på det sätt som bäst gagnar den enskilde. En förutsättning är att den utfärdade fullmakten är begränsad till den aktuella frågan, till exempel ett försäkringsärende. Den gode mannen kan därigenom inte anses ha överlåtit det övergripande ansvaret som god man för den enskilde på fullmaktstagaren. Förvaltare kan enligt FB utses om någon på grund av sjukdom, psykisk störning, försvagat hälsotillstånd eller liknande förhållande är ur stånd att vårda sig eller sin egendom och det inte är tillräckligt att god man förordnas eller att den enskilde får hjälp på något annat mindre ingripande sätt. Av FB framgår att en förvaltare, till skillnad mot vad som gäller för god man, inom ramen för sitt uppdrag ensam bestämmer över den enskildes egendom och företräder denne i alla angelägenheter som omfattas av uppdraget (

text: 11 kap.

text: FB). På samma sätt som är fallet när någon har god man är det normalt förvaltaren som företräder sin huvudman i kontakterna med Försäkringskassan och för hennes eller hans talan samt lämnar uppgifter på heder och samvete till Försäkringskassan. En förvaltare bör i samma utsträckning som nämnts under rubriken God man ha möjlighet att i vissa situationer ge annan person fullmakt att företräda den försäkrade i kontakterna med Försäkringskassan och föra hans eller hennes talan. I ärenden där en försäkrad företräds av en god man eller förvaltare är det viktigt att Försäkringskassan läser igenom förordnandet och kontrollerar att det omfattar de handlingar och åtgärder som den gode mannen eller förvaltaren vidtagit för den försäkrades räkning. Handläggaren bör också anteckna i ärendet att en sådan prövning har gjorts. Förordnandena är i allmänhet ganska kortfattade. Står det i förordnandet att den gode mannen

text: eller förvaltaren ska bevaka huvudmannens rätt och förvalta dennes egendom bör det dock kunna presumeras att den gode mannen eller förvaltaren kan företräda sin huvudman i kontakterna med Försäkringskassan. En förvaltare eller god man har i normalfallet tillgång till den försäkrades konto och kan på det sättet hjälpa till med att sköta den löpande ekonomin. Av utredningen framgår att de begärda handlingarna skickats till AA:s förvaltare, eftersom begäran kommit från en person som saknade fullmakt från förvaltaren att företräda AA i ärende hos Försäkringskassan. Oavsett hur förordnandet för förvaltaren såg ut borde emellertid AA ha varit oförhindrad att själv ge någon fullmakt till CC att företräda henne i frågan om att ta del av handlingarna i hennes ärende. I stället för att vända sig till förvaltaren borde handläggaren ha bett CC att styrka sin behörighet genom en skriftlig fullmakt från AA. Försäkringskassans vägledningar är dock inte helt tydliga i denna fråga. Det avslutande citatet i vägledning 2001:3 kan uppfattas som att handlingarna ska lämnas till ställföreträdaren även när begäran kommer från den enskilde. Det syftar dock på att begäran om att få ut handlingar i flertalet fall görs av ställföreträdaren. Försäkringskassan kommer att förtydliga texten i de båda vägledningarna i detta avseende. När det gäller myndighetens generella uppfattning om hur framställningar från enskilda personer, som har förvaltare eller god man, om att få ta del av handlingar med stöd av TF eller med stöd av

text: 16 §

text: FL bör handläggas, har Försäkringskassan följande uppfattning. Oavsett om den enskilde har legal företrädare eller ej och oavsett om begäran görs med stöd av

text: tryckfrihetsförordningen

text: eller med stöd av

text: 16 § förvaltningslagen

text: ska begärda handlingar efter sekretessprövning skyndsamt lämnas ut till den enskilde. I de fall den enskilde har legal ställföreträdare är det lämpligt att denne samtidigt informeras om utlämnandet. Detta för att undvika missförstånd mellan förvaltaren eller den gode mannen och den enskilde och inte försvåra deras relation. Vidare kan det undantagsvis, i de fall den enskilde begärt ut handlingarna med stöd av

text: 16 § förvaltningslagen

text: och det efter en sekretessprövning visar sig att vissa handlingar inte kan lämnas ut till honom eller henne, vara aktuellt att i stället lämna ut handlingarna till ställföreträdaren med sekretessförbehåll (se

text: prop. 1971:30, s. 443

text: och Norström, Förvaltningsförfarandet hos Försäkringskassan, s. 127–128). I övrigt är det emellertid ingen skillnad mellan de båda situationerna.

text: AA fick möjlighet att kommentera remissyttrandet.

text: Bedömning

text: Allmänna utgångspunkter Var och en betraktas som rättssubjekt, dvs. kan äga tillgångar och ha skulder. För att själv få förfoga över egendom eller ingå förbindelser, t.ex. sluta överlåtelseavtal eller sätta sig i skuld, erfordras att en person har rättslig handlingsförmåga (jfr

text: SOU 1986:50 s. 107

text: ). Med rättshandlingsförmåga avses kompetensen att själv företa bindande rättshandlingar. Vad angår fysiska personer krävs för rättshandlingsförmåga i princip att den rättshandlande är myndig, dvs. över 18 år. Den omyndige är dock inte helt utan rättshandlingsförmåga utan kan med bindande verkan företa vissa rättshandlingar (se

text: 9 kap.

text: föräldrabalken

text: , FB). Tidigare kunde personer över 18 år omyndigförklaras genom beslut av domstol och jämställdes då i de flesta hänseenden med underåriga. Denna möjlighet avskaffades genom ändringar i FB (SFS 1988:1251) och ersattes av mindre ingripande åtgärder,

text: nämligen förordnande av god man respektive förvaltare (jfr Adlercreutz/Gorton, Avtalsrätt I, 13:e upplagan, 2011, s. 130 ff.).

text: Om någon på grund av sjukdom, psykisk störning, försvagat hälsotillstånd eller liknande är ur stånd att vårda sig eller sin egendom, får rätten besluta att anordna förvaltarskap för honom eller henne. Förvaltarskapet ska anpassas till den enskildes behov i varje särskilt fall och får begränsas till att avse t.ex. viss egendom eller angelägenhet. Detta framgår av

text: 11 kap. 7 §

text: FB.

text: Enligt

text: 11 kap. 9 §

text: FB har förvaltaren inom ramen för förvaltaruppdraget ensam rådighet över den enskildes egendom och företräder denne i alla angelägenheter som omfattas av uppdraget. Bestämmelsen innebär att förvaltaren inte är beroende av huvudmannens samtycke för sina åtgärder utan har att handla på eget ansvar i huvudmannens intresse och för dennes räkning. Förvaltarens rådighet gäller enbart inom uppdragets ram sådan den har angetts i rättens förordnande enligt 7 och 8 §§, eventuellt kompletterat genom närmare föreskrifter av överförmyndaren. I fråga om egendom och angelägenheter som omfattas av uppdraget är förvaltarens rådighet alltså utan konkurrens från huvudmannen. Om emellertid förvaltaren enbart har förordnats att ha hand om huvudmannens ekonomiska angelägenheter, har han inte någon bestämmanderätt över huvudmannen i frågor av mera personligt slag. Huvudmannen torde då normalt själv få t.ex. ansöka om medlemskap i en ideell förening, om detta inte medför några mera omfattande ekonomiska åtaganden. Även i de fall då förvaltaren har förordnats att representera huvudmannen i någon ickeekonomisk fråga, t.ex. rörande den sociala vårdlagstiftningen, bör huvudmannen ofta kunna tillerkännas en viss självständighet. Risken för negativa konsekvenser av kolliderande rättshandlingar på det området torde vara försumbar med hänsyn till den officialprövning som åligger sociala myndigheter m.fl. I allmänhet bör huvudmannen också själv få bestämma i frågor som rör hans boende liksom innehållet i erbjuden vård. En förvaltare bör således i normala fall inte företräda huvudmannen när det gäller frågor om samtycke till t.ex. operativa ingrepp. Detta hindrar naturligtvis inte att man från bl.a. vårdinrättningars sida inhämtar förvaltarens synpunkter (se

text: prop. 1987/88:124 s. 171

text: f.).

text: Genom ett beslut om förvaltarskap fråntas huvudmannen helt eller delvis sin rättshandlingsförmåga. Enligt förarbetena till förvaltarskapsbestämmelsen ska den enskilde inte fråntas sin rättsliga handlingsförmåga i större utsträckning än vad som är befogat i det enskilda fallet (se

text: SOU 2004:112 s. 367

text: ). Även om ett förvaltarförordnande inskränker huvudmannens rättshandlingsförmåga har huvudmannen, som huvudregel, rätt att med giltig verkan företa vissa rättshandlingar rörande anställningar och dylikt. Detta följer av

text: 11 kap. 8 §

text: FB (se Adlercreutz/Gorton, a.a. s. 132). Om det finns särskilda skäl kan dock rätten föreskriva att förvaltaruppdraget ska omfatta även dessa angelägenheter, se nämnda lagrum. Ett annat exempel på huvudmannens ”restkompetens” är att han eller hon trots förvaltarskapet har rätt att rösta i allmänna val, jfr

text: 3 kap. 2 § regeringsformen

text: Har den som har förvaltare rätt att själv begära och få del av handlingar? De grundläggande reglerna om allmänna handlingars offentlighet finns i

text: 2 kap.

text: tryckfrihetsförordningen

text: (TF). Det är detta kapitel som primärt reglerar frågan om utlämnande av allmänna handlingar.

text: Enligt

text: 2 kap. 1 §

text: TF har varje svensk medborgare en principiell rätt att ta del av allmänna handlingar. Av

text: 14 kap. 5 §

text: TF framgår att utlänning i detta hänseende likställs med svensk medborgare. Bestämmelserna innehåller inte någon inskränkning av rätten att ta del av handlingar för t.ex. personer som har förvaltare, och förarbetena innehåller inte heller något uttalande om att en sådan begränsning har varit avsedd.

text: Om den enskilde är part i ett ärende hos en myndighet kan han eller hon även grunda en framställning om att få ta del av handlingar på sin egenskap av part. Den som är part i ett ärende hos en myndighet har nämligen enligt

text: 16 §

text: FL – med de begränsningar som följer av

text: 10 kap. 3 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400)

text: , OSL, – rätt att ta del av det som har tillförts ärendet, om detta avser myndighetsutövning mot honom eller henne.

text: Av utredningen framgår att det inte var AA själv utan CC, som för AA:s räkning, begärde ut vissa handlingar i AA:s ärende rörande sjukersättning. För det fall AA själv hade gjort framställningen skulle Försäkringskassan emellertid – under förutsättning att det i förhållande till AA inte förelåg sekretess – ha varit skyldig att lämna ut handlingarna till AA, oavsett om begäran grundades på

text: tryckfrihetsförordningens

text: bestämmelser eller på regeln om partsinsyn i

text: 16 §

text: FL. Även om förvaltarförordnandet ger en förvaltare rätt att begära och få ut handlingar som rör huvudmannen gör förordnandet alltså inte huvudmannen obehörig att själv vidta samma åtgärd.

text: Kan den som har förvaltare ge fullmakt åt någon annan att företräda honom eller henne i fråga om att få del av vissa handlingar? Fullmakter behandlas i lagen (

text: ) om avtal och andra rättshandlingar på förmögenhetsrättens område (fortsättningsvis

text: avtalslagen

text: ). Som framgår av lagens titel är det fullmakter med ett ekonomiskt användningsområde som där behandlas. Därmed är inte

text: avtalslagens

text: bestämmelser direkt tillämpliga på andra områden, t.ex. inom den offentliga rätten. De anses dock i stor utsträckning kunna tillämpas analogivis utanför sitt egentliga område (jfr

text: SOU 2004:112 s. 469

text: ff.).

text: Om fullmaktsgivaren får en förvaltare enligt FB, har en rättshandling som fullmäktigen företar och som omfattas av förvaltarens uppdrag inte större verkan än den skulle ha haft, om fullmaktsgivaren själv hade företagit rättshandlingen (se

text: 22 § avtalslagen

text: Innebörden av bestämmelsen är att en fullmakt upphör att gälla i och med att förvaltare förordnas, utom i den utsträckning huvudmannen fortfarande har rättshandlingsförmåga (jfr Grönfors/Dotevall,

text: Avtalslagen

text: – En kommentar, fjärde

text: upplagan, 2010, s. 171 f.). Fullmaktens giltighet motsvarar således huvudmannens kvarvarande rättshandlingsförmåga.

text: Av utredningen framgår att tjänstemannen vid Försäkringskassan lämnade CC beskedet att hon i den aktuella situationen var tvungen att uppvisa en skriftlig fullmakt från AA:s förvaltare eftersom AA, p.g.a. förvaltarskapet, inte var behörig att utfärda en fullmakt för CC. Som ovan anförts skulle emellertid de aktuella handlingarna – under förutsättning att det i förhållande till AA inte förelåg sekretess för vissa uppgifter – ha lämnats ut till AA om det hade varit hon själv som hade framställt begäran.

text: Mot bakgrund av vad som nu anförts har AA varit oförhindrad att utfärda en fullmakt som ger en annan person behörighet att vidta åtgärder som hon själv, förvaltarskapet till trots, varit behörig att vidta. Försäkringskassan har anfört att handläggarens besked var felaktigt, dvs. att hon i stället borde ha bett CC styrka sin behörighet genom att uppvisa en skriftlig fullmakt från AA. Jag instämmer i den uppfattningen. Försäkringskassan förtjänar kritik för det inträffade. Övrigt Försäkringskassans Vägledning 2001:3, version 4, och Vägledning 2004:7, version 6, tar i här aktuella avseenden i allt väsentligt sikte på normalfallet, dvs. att det är förvaltaren som i alla angelägenheter företräder den enskilde gentemot myndigheten. Som framgått ovan kan det dock finnas situationer då så inte är fallet. Jag ser positivt på att kassan avser att förtydliga sina vägledningar i dessa avseenden.

text: Vad AA i övrigt anfört ger inte anledning till någon åtgärd eller något uttalande.

text: Ärendet avslutas.


title: En kommunal nämnd har handlagt ett ärende om bygglov i strid med principen om en beslutsmyndighets bundenhet av en överinstans i samband med återförvisning företagna sakprövning

text: Anmälan

text: I en anmälan, som kom in till JO den 6 juli 2005, uppgav Aktelo AB (i det följande bolaget), genom AA, bl.a. att Miljötekniska nämnden i Ödeshögs kommun hade underlåtit att efterleva överprövande myndighets beslut och genom sin handläggning visat allvarlig respektlöshet mot gällande lagstiftning.

text: Av anmälan jämte därtill fogade handlingar framgår bl.a. följande. Nämnden avslog den 7 februari 2005, MTN § 4/2005, en ansökan om bygglov för en radiomast samt två tillhörande teknikbodar på fastigheten R 1:2 i Ödeshögs kommun. Som skäl för beslutet angavs att det föreslagna läget skulle innebära betydande olägenheter för omgivningen i form av oro för strålning. Vidare angavs att de allmänna hänsynsreglerna enligt

text: 2 kap.

text: miljöbalken

text: (MB) inte skulle tillgodoses vid placering av masten i det redovisade läget.

text: Bolaget överklagade beslutet till Länsstyrelsen i Östergötlands län som den 22 april 2005 (dnr 403-4329-05) beslutade att upphäva nämndens beslut och återförvisa ärendet till nämnden för fortsatt handläggning. Länsstyrelsen anförde bl.a. följande.

text: Vad gäller eventuella störningar från antennerna i form av strålning så kan först konstateras att några bindande föreskrifter om gräns- eller riktvärden i detta hänseende ännu inte finns i riket. Statens strålskyddsinstitut bedömer att basstationer för mobiltelefoni inte innebär någon risk för strålning eller någon annan störning på sätt som kan medföra sådana betydande olägenheter för omgivningen som avses i

text: 3 kap. 2 § plan- och bygglagen (1987:10)

text: , PBL. När det gäller oro för strålning har Socialstyrelsen i yttrande till Miljödepartementet (Regeringsrättens dom meddelad den 14 oktober 1999, mål nr 3635-1999) uttalat att en sådan oro ensamt inte bör ligga till grund för generella åtgärder i form av gränsvärden eller annat. I

text: 2 kap. 1 § andra stycket

text: PBL anges att 3 och

text: 4 kap.

text: MB skall tillämpas i fråga om planläggning, bygglov och förhandsbesked. I aktuellt lagrum saknas hänvisning till de allmänna hänsynsreglerna i

text: 2 kap.

text: MB. De allmänna hänsynsreglerna är således inte tillämpliga vid prövning enligt PBL. Länsstyrelsen fann således att de av nämnden åberopade grunderna för avslag inte utgjorde skäl att vägra bygglov. I beslutet påpekades att länsstyrelsen inte hade prövat om övriga förutsättningar för bygglov i

text: 8 kap. 12 §

text: PBL var uppfyllda.

text: I förvaltningens förslag till beslut vid nämndens sammanträde den 13 juni 2005, MTN § 40/2005, föreslogs att nämnden skulle bevilja bygglov. Nämnden avslog dock på nytt ansökan om bygglov. Nämnden vidhöll de skäl som hade anförts i det första beslutet och anförde i övrigt följande.

text: Som ytterligare motivering uttalar miljötekniska nämnden att vid all ärendehantering oavsett vilken lagstiftning det gäller skall nämnden tillgodose och bevaka såväl enskilda som allmänna intressen. Nämnden motsätter sig sålunda inte en utbyggnad av nätet för trådlös telekommunikation men måste samtidigt beakta och bedöma de synpunkter som framförs av enskilda sakägare. I detta ärende har framförts önskemål om en flyttning av masten ett mindre stycke. Flyttningen kan inte, såvitt nämnden kan bedöma, innebära någon skillnad i täckningsgrad för telekommunikation i området. Skälet som operatören anger är blott och bart kostnadsskäl, dvs. att det blir en fördyring av mastbyggnationen om masten måste flyttas på det sätt som nämnden anger. Nämnden har bedömt att denna fördyring är skälig för att gå enskilda intressen till mötes. Nämnden finner det också anmärkningsvärt att man från länsstyrelsens sida hävdar att

text: miljöbalkens

text: hänsynsregler inte är tillämpliga när det gäller en prövning av ett ärende enligt PBL. Nämnden anser att

text: miljöbalkens

text: bestämmelser alltid gäller när det handlar om störningar från en anläggning, verksamhet eller aktivitet som kan påverka miljön eller människors hälsa. Denna påverkan anser nämnden behöver inte vara av konkret natur t.ex. att man direkt ser att ett vattendrag förorenas utan kan också vara av rent känslomässig art, t.ex. människors oro. Länsstyrelsen har också återförvisat ärendet till nämnden för fortsatt handläggning underförstått att nämnden skall bevilja sökt bygglov på sökt plats. Nämnden framhåller härvid återigen sin ståndpunkt att masten flyttas enligt tidigare givna anvisningar och motsätter sig bestämt att fatta beslut enligt direktiv från länsstyrelsen.

text: Bolaget överklagade den 5 juli 2005 nämndens beslut och yrkade att länsstyrelsen skulle undanröja beslutet och i första hand bevilja bygglov. I andra hand yrkades att länsstyrelsen skulle återförvisa ärendet och anmoda nämnden att med beaktande av ”allmänna krav på handläggning av ärenden enligt

text: 7 § förvaltningslagen

text: ” bevilja bygglov. Bolaget ifrågasatte bl.a. om inte nämnden på grund av domstolstrots borde fråntas rätten att besluta i bygglovsärendet.

text: Utredning

text: Anmälan remitterades till nämnden för utredning och yttrande.

text: Nämnden beslutade den 5 september 2005 att som sitt yttrande till JO anta och överlämna miljö- och hälsoskyddschefen BB tjänsteskrivelse. I skrivelsen anfördes bl.a. följande.

text: Bolaget har hävdat att uppförande av 3G-mast endast omgärdas av bestämmelserna i PBL.

text: Miljöbalkens

text: hänsynsregler enligt

text: 2 kap.

text: är enligt bolaget inte tillämpbara. Enligt vad undertecknad kan se finns ingen sådan formulering i texten till aktuella paragrafer i PBL. Bolaget å sin sida menar sålunda att eftersom det inte finns någon hänvisning i aktuella paragraftexter i PBL till

text: miljöbalkens

text: hänsynsregler kan man således inte åberopa dessa. Samma uppfattning tycks länsstyrelsen ha vilket undertecknad tycker är mycket besynnerligt. Som nämnden tidigare uttalat i nämndprotokoll den 13 juni 2005 anser nämnden att

text: miljöbalkens

text: hänsynsregler alltid är tillämpliga på alla typer av anläggningar som uppförs. Det kan, enligt

text: undertecknad, aldrig ha varit lagstiftarens mening att just 3G-master skulle vara undantagna hänsynsreglerna. Bolagets tidigare överklagande har handlagts av tjänstemän inom länsstyrelsens rättsenhet med sakkunnig assistans av samhällsbyggnadsenheten. Ett beslut av länsstyrelsen borde enligt undertecknad ha varit mer allsidigt genomlyst genom att även länsstyrelsens miljövårdsenhet blivit involverad i ärendet. Om nu länsstyrelsen bedömt att

text: miljöbalkens

text: hänsynsregler inte är tillämpliga på 3G-master borde länsstyrelsen direkt ha undanröjt miljötekniska nämndens beslut och beviljat bygglov. I stället återförvisar man ärendet till nämnden vilket medför ytterligare dröjsmål samtidigt som man undviker att ta beslut i sakfrågan. Undertecknad vill också bemöta bolagets anklagelser om att nämnden dels visat ”allvarlig respektlöshet” mot gällande lagstiftning och dels ”idkat domstolstrots” genom att inte följa överprövande myndighets beslut. Anklagelserna är synnerligen grava. Som tidigare uttalats i ärendets handläggning har nämnden att bevaka och tillgodose såväl enskilda som allmänna intressen. De erinringar som framförts har värderats och beaktats i beslutsfattandet eller uttryckt på annat sätt: ”Nämnden har varit mån om kommunens medborgare”. Att under sådana omständigheter bli anmäld för domstolstrots och respektlöshet inför lagen känns synnerligen tungt. De synpunkter som nämnden framfört avseende mastens placering borde bolaget kunna beakta i stället för att hårdnackat hålla fast vid sin uppfattning. Undertecknad vill härmed överlämna ärendet för JO:s avgörande och bedömning. Undertecknad önskar och förutsätter att inte bara en granskning sker av detta ärendes handläggning visavi gällande lagstiftning utan även utreder eller initierar utredning av vilka förändringar som behövs i PBL och

text: miljöbalken

text: . Bolaget kommenterade remissvaret.

text: Länsstyrelsen upphävde den 26 september 2005 (dnr 403-11424-05) nämndens beslut den 13 juni 2005 och beviljade det sökta bygglovet. I beslutet föreskrevs de villkor som skulle gälla för bygglovet. Länsstyrelsen anförde bl.a. följande.

text: Plan- och bygglagen och

text: miljöbalken

text: är två parallella lagsystem som gäller oberoende av varandra om inte annat utsägs i något specifikt lagrum. I

text: 2 kap. 1 § andra stycket

text: PBL anges att 3 och

text: 4 kap.

text: 2 kap.

text: MB vilka således inte är formellt tillämpliga vid prövning enligt PBL. I stället gäller de särskilda hänsynsreglerna i 2 och

text: 3 kap.

text: PBL vilka anpassats till de frågor som regleras i PBL. Det är alltså inte möjligt att som miljötekniska nämnden gjort som avslagsgrund vid bygglovsprövning stödja sig på MB:s hänsynsregler. I fråga om bygglovsansökans förenlighet med PBL:s hänsynsregler i 2 och

text: 3 kap.

text: gör länsstyrelsen följande bedömning. Länsstyrelsen kan härvid endast pröva tillåtligheten av den lokalisering som sökanden begärt tillstånd till i detta ärende. Länsstyrelsen finner att de sökta åtgärderna är förenliga med

text: 2 kap. 1 §

text: PBL samt att dessa är lämpliga med hänsyn till landskapsbilden och till natur- och kulturvärdena på platsen. Det har i ärendet inte framkommit några omständigheter som visar att åtgärderna kan medföra fara eller betydande olägenheter för omgivningen enligt

text: 3 kap. 2 §

text: PBL. Inte heller i övrigt föreligger hinder för bygglov. Länsstyrelsen har enligt förvaltningsrättsliga grunder som besvärsmyndighet vid prövning av förvaltningsbesvär möjlighet att meddela nytt beslut i saken, dvs. bevilja bygglovet. För att undvika ytterligare tidsutdräkt skall överklagandet bifallas i enlighet med förstahandsyrkandet och bygglov meddelas i enlighet med ansökan. Med anledning av att miljötekniska nämnden i det överklagade beslutet uttalat att man bestämt motsätter sig att fatta beslut enligt direktiv från länsstyrelsen vill länsstyrelsen som tillsynsmyndighet enligt

text: 1 kap. 8 §

text: PBL uttala följande. Det lagstadgade överklagningsinstitutet i PBL förutsätter att lagakraftvunna beslut från

text: överinstanser i instanskedjan verkställs i enlighet med den gällande lagstiftningen. Om ett beslut ändras i en överinstans måste alltså miljötekniska nämnden – liksom länsstyrelsen – omedelbart ta ställning till om man – i den mån överklagningsrätt finns – skall överklaga beslutet. Om det inte överklagas måste man skyndsamt verkställa beslutet i enlighet med den tillämpliga lagstiftningen. Miljötekniska nämnden kan alltså inte efter återförvisning av en fråga om bygglov på nytt fatta samma beslut som tidigare upphävts och återförvisats (Se bl.a. uttalanden av

text: JO 2004/05 s. 371

text: samt 1992/93 s. 531).

text: Länsstyrelsen har vid telefonkontakt den 1 februari 2006 upplyst om att beslutet inte har överklagats.

text: I beslut den 8 februari 2006 anförde JO Berggren följande.

text: Bedömning

text: En överinstans kan visa åter ett ärende till den beslutande myndigheten av olika i beslutsskälen redovisade anledningar. Om grunden endast är, att utredningen bör kompletteras, uppkommer inga problem när det gäller underinstansens bundenhet av överinstansens beslut. Underinstansen kan självständigt bedöma saken på grundval av tillkommande material.

text: Annorlunda blir det om återförvisningsbeslutet ger uttryck för en annan åsikt i en sakfråga och motiveringen kan sägas innefatta en anvisning till den lägre myndigheten om hur den bör besluta i sak.

text: I ett tidigare JO-ärende (JO 1992/93 s. 238) har JO prövat frågan om myndigheters bundenhet av en besvärsmyndighets i samband med återförvisning företagna sakprövning. Dåvarande JO Hans Ragnemalm uttalade bl.a. följande.

text: Oavsett anledningen till återförvisningen måste huvudregeln vara, att besvärsinstansens sakprövning, sådan den kommer till uttryck i beslutsmotiveringen (domskälen), skall godtas av beslutsmyndigheten, då denna senare meddelar sitt beslut. Den reservationen bör dock tillfogas, att särskilda skäl undantagsvis kan medföra, att huvudregeln genombryts. Skulle efter återförvisningen ny utredning ha tillkommit eller nya omständigheter ha framkommit, vilka rimligen skulle ha medfört ett annat ställningstagande från överklagandeinstansens sida, om de tidigare varit kända, bör underinstansen vara oförhindrad att avvika från den i återförvisningsbeslutet redovisade bedömningen. Detsamma gäller, om besvärsmyndigheten gjort sig skyldig till en uppenbar felbedömning. Det är dock fråga om situationer som påminner om dem som motiverar att resning beviljas i lagakraftvunna beslut (jfr resningsgrunderna ”nya omständigheter och bevis” och ”uppenbart oriktig rättstillämpning”). Även om underinstansen således inte kan sägas vara ”formellt bunden” av det ställningstagande i sakfrågan som görs i återförvisningsbeslutets motivering, ligger det, som regeringsrätten betonat, ”självfallet – – – i instansordningens natur att underinstansen, om särskilda skäl inte talar däremot, godtar överinstansens bedömning” (RÅ 1979 1:95).

text: Jag har inte någon annan uppfattning än den som JO Ragnemalm sålunda gett uttryck för.

text: Enligt länsstyrelsens beslut den 22 april 2005 hade nämnden inte stöd för att med hänvisning till omgivningens oro för strålning samt till de allmänna

text: hänsynsreglerna i

text: 2 kap.

text: miljöbalken

text: avslå bolagets ansökan om bygglov. Av länsstyrelsens beslut framgår varför länsstyrelsen återförvisade ärendet i stället för att bevilja ansökningen. Nämnden hade kunnat överklaga länsstyrelsens beslut men avstod från att göra det. När den fortsatta handläggningen därefter inte medförde att några nya omständigheter kom fram hade det, mot bakgrund av vad som nyss har sagts om beslutsmyndighetens bundenhet, ålegat nämnden att godta länsstyrelsens nyss angivna bedömning och att pröva övriga i PBL upptagna förutsättningar för bygglov.

text: Enligt min mening har nämndens handläggning till men för bolaget fördröjt ärendets slutliga avgörande. Handläggningen och uppgifterna i remissvaret visar på anmärkningsvärda brister i kunskap om grundläggande regler om ärendehandläggning och allmänna förvaltningsrättsliga principer. Jag anser mig till och med kunna göra gällande att handläggningen inte har motsvarat de krav på saklighet och opartiskhet i offentlig förvaltning som följer av

text: 1 kap. 9 § regeringsformen

text: Länsstyrelsen har i beslutet den 26 september 2005 utförligt redogjort för ramarna för bygglovsprövningen samt för relationen mellan PBL och

text: miljöbalken

text: . Här kan endast tilläggas att PBL-kommittén i sitt slutbetänkande Får jag lov? – Om planering och byggande (

text: SOU 2005:77

text: ) föreslår bl.a. åtgärder för en förbättrad samordning av prövningen enligt PBL och

text: miljöbalken

text: samt att överprövningen av ärenden enligt de bägge regelsystemen sammanförs till s.k. plan- och miljödomstolar.

text: Jag förutsätter att nämnden informerar sig och berörd personal om de regler som gäller för verksamheten samt också i övrigt vidtar nödvändiga åtgärder för att undvika en upprepning av det inträffade.

text: Det som i övrigt har förekommit i ärendet föranleder inte något uttalande eller någon annan åtgärd av mig.

text: Ärendet avslutas med den allvarliga kritik som ligger i det sagda.


title: Anmälan mot Försäkringskassan om tillvägagångssättet vid utredning av rätten till socialförsäkringsförmåner; bl.a. fråga om underlåten kommunicering av uppgifter

text: Anmälan

text: I en anmälan, som kom in till JO den 3 juni 2008, klagade AA på Försäkringskassan. Hon anförde i huvudsak följande.

text: I april 2008 fick hon besök av sin före detta make. Han bad henne följa med till ett möte hos Försäkringskassan den 11 april 2008. Anledningen till mötet var att det kommit in en anonym anmälan till Försäkringskassan, i vilken det påstods att hennes före detta make levde tillsammans med henne. När de kom till mötet, möttes de av två tjänstemän. Tjänstemännen ville att hon skulle tala enskilt med en av dem och att hennes före detta make skulle tala enskilt med den andre. Hon förklarade att hon inte klarade av att prata med en främmande person utan att en av hennes personliga assistenter var närvarande och erbjöds då en annan tid. Tjänstemännen ändrade sig emellertid när hon uppgav att hon ville vänta i bilen under tiden som tjänstemännen pratade med hennes före detta make. Därefter gick alla tillsammans in i ett rum. Händelsen liknade snarare ett polisförhör än ett möte.

text: Efter mötet blev hon uppringd av en person från företaget där hon brukar köpa hundmat. Personen uppgav att en handläggare hos Försäkringskassan hade ringt och undrat hur mycket AA tjänade på att sälja företagets hundmat. AA ifrågasätter varför Försäkringskassan kontaktade företaget.

text: Hennes före detta make fick av Försäkringskassan, efter begäran om att få ta del av vad som antecknats efter mötet hos kassan den 11 april 2008, ta del av journaler rörande henne samt namn, adress och personnummer till två andra personer som förekom i handlingarna. Hon ifrågasätter det riktiga i att Försäkringskassan lämnade ut dessa uppgifter. Dessutom har hon själv inte fått ta del av utredningen och har inte haft möjlighet att bemöta påståendena i utredningen. Försäkringskassans beslut om ”indragning” av hennes bostadsbidrag och bostadstillägg är dessutom baserade på bristfällig utredning.

text: Utredning

text: Försäkringskassan anmodades att yttra sig över vad som framfördes i AA:s anmälan. I remissvaret, som kom in till JO den 8 oktober 2008, anförde Försäkringskassan, genom försäkringsdirektören BB, följande.

text: Bakgrund

text: Handläggning av bostadstillägg till pensionärer och bostadsbidrag till barnfamiljer handläggs vid nationellt försäkringscenter i Kalmar. Utredning om misstänkt brott hanteras vid lokalt försäkringscenter i Kalmar. Utredning av AA:s förhållanden initierades av en anonym anmälan där det uppgivits att hon var sammanboende med sin före detta make. Vid det aktuella tillfället uppbar AA sjukersättning, assistansersättning, vårdbidrag samt bostadsbidrag till barnfamiljer. AA:s före detta make uppbar vid samma tidpunkt sjukersättning och bostadstillägg till pensionärer.

text: Utredning

text: Försäkringskassans interna utredning med anledning av JO:s begäran om yttrande visar följande. Handläggning avseendebostadstillägg till pensionärer (BTP) Ansökan om bostadstillägg för pensionärer inkom till Försäkringskassan den 21 februari 2008 från AA. Under beredning av ärendet framkom att AA köpt ett stort före detta affärshus. Vidare att före detta maken står med som låntagare med en överenskommelse att AA själv svarar för kostnader för ränta och amortering. Försäkringskassan avvaktade att meddela beslut då utredning, initierad genom anonym anmälan, pågick huruvida AA kunde anses vara sammanboende med sin före detta man. Av de uppgifter som framkom vid utredningen fann Försäkringskassan det inte styrkt att AA och hennes före detta man kunde anses leva åtskilda varför rätt till bostadstillägg till pensionärer inte förelåg. Försäkringskassan meddelade AA den 12 maj 2008 genom skriftlig kommunicering att Försäkringskassan övervägde att inte bevilja bostadstillägg till pensionärer med anledning av ansökan som inkom den 21 februari 2008. De synpunkter som lämnades medförde inte att Försäkringskassan fann anledning att ändra sitt ställningstagande varför beslut om avslag meddelades den 29 maj 2008. Handläggning avseendebostadsbidrag till barnfamiljer med flera Ansökan om bostadsbidrag för barnfamiljer med flera inkom den 14 februari 2008. Vid beredning av ärendet hade Försäkringskassan samma uppgifter som inför beslut om bostadstillägg till pensionärer (se föregående avsnitt). AA meddelades skriftligen den 9 maj 2008 Försäkringskassans avsikt att inte bevilja bostadsbidrag till barnfamiljer med flera. De synpunkter som lämnades medförde inte att Försäkringskassan fann anledning att ändra sitt ställningstagande varför beslut om avslag meddelades den 30 maj 2008. Handläggning med anledning av anonym anmälan Med anledning av en anonym anmälan som lämnades till Försäkringskassan den 13 december 2007 inledde arbetsgruppen för Misstänkta Brott utredning om AA:s förhållanden. Då AA uppbär flera förmåner har utredningsarbetet inriktats mot de förmåner som skulle kunna påverkas av de uppgifter som lämnats i anmälan. Utredning om AA:s arbetsförmåga är ännu inte avslutad.

text: Försäkringskassans kommentarer till anmälan och slutsatser

text: Angående mötet på Försäkringskassan AA uppger i sin anmälan att hennes före detta make bett henne följa med till Försäkringskassan för ett möte med anledning av att det inkommit en anonym anmälan. Mötet uppfattades av AA som att det mer handlade om ett polisförhör. Vid tjänstemannens telefonkontakt med AA:s före detta man framkom att denne befann sig hos AA Tjänstemannen fann det naturligt att be AA:s före detta man framföra till AA att Försäkringskassan önskade träffa dem båda för att höra deras kommentarer till de uppgifter som lämnats och som framkommit vid Försäkringskassans utredning. Var detta inte möjligt skulle AA kontakta Försäkringskassan. AA och hennes före detta man besökte Försäkringskassan den 11 april 2008. Försäkringskassan hade för avsikt att genomföra samtalen åtskilda från varandra för att få respektives version. Detta accepterades inte av paret varför samtalet genomfördes gemensamt. Från Försäkringskassan deltog ytterligare en tjänsteman. Försäkringskassan beklagar att AA upplevt mötet som ett polisförhör i stället för en dialog.

text: Försäkringskassans frågor till en affär I sin anmälan ställer sig AA frågande till varför Försäkringskassan kontaktat en affär där hon köper sin hundmat. Vid sökning på Internet framkom uppgift att AA var återförsäljare för hundfoder. Då AA även uppbär sjukersättning fanns skäl att kontakta företaget för att få uppgift om i vilken omfattning detta skett. Då AA inte försålt något lämnades uppgiften utan ytterligare åtgärd. När Försäkringskassan utreder rätten till ersättning för en försäkrad har myndigheten rätt att ställa frågor till någon annan som kan antas kunna lämna nödvändiga uppgifter. Det framgår bland annat av

text: 20 kap. 8 § fjärde stycket lagen (1962:381)

text: om allmän försäkring. Enligt

text: förvaltningslagen (1986:223)

text: , FL, är Försäkringskassan i ett sådant fall inte skyldig att meddela den försäkrade om att utredningen har avslutats utan åtgärd. Om AA sedan tidigare hade fått besked om att detta utreddes hade det naturligtvis ändå varit lämpligt att meddela AA om att denna del av utredningen hade avslutats utan åtgärd, men så var inte fallet här.

text: Utlämnande av journaler med personnummer I utredningsarbete används olika allmänna söktjänster för att bland annat få uppgifter om verksamheter bedrivs av enskilda. I ärendet AA framkom annat namn när sökning utfördes på AA:s telefonnummer. Av misstag noterades även den personens personnummer i journalen. Något samband kunde inte konstateras mellan denne och AA eller AA:s före detta man varför uppgiften lämnades utan åtgärd. AA och hennes före detta man har en gemensam hemsida på Internet. I en gästbok fanns ett inlägg med en uppskattning till AA:s hemsida. Det var undertecknat i sonens namn tillsammans med ett flicknamn. Då det i utredning fanns signaler om att AA:s son var sammanboende med flickvän fanns skäl att utreda detta vidare då AA hade ersättning baserat på sammanboende med sin son. För att utreda om AA:s son var sammanboende med flickvän söktes personnumret på det uppgivna namnet i gästboken. Uppgift om personnumret behövdes för den fortsatta utredningen varför det noterades i journalen. Inga uppgifter som berör den enskildes förhållanden som skulle medföra men eller skada för den berörde finns noterade i handlingarna. Uppgiften har inte föranlett någon vidare utredning. AA:s före detta man kontaktade Försäkringskassan den 20 maj 2008 och begärde att få ta del av den utredning som gjorts kring honom och AA. Eftersom det inte fanns några uppgifter som kunde anses medföra men för den försäkrade och därför inte omfattades av sekretess enligt

text: 7 kap. 7 § sekretesslagen (1980:100)

text: översändes de begärda handlingarna den 22 maj 2008. Vid utlämnade av handlingarna har tyvärr personnumret på den person som påträffats vid sökning på AA:s telefonnummer inte avmarkerats.

text: Försäkringskassan beklagar djupt att handlingar lämnats ut med personnummer på person som inte direkt berör ärendet och ber oförbehållsamt om ursäkt för detta. Berörda handläggare i gruppen är väl insatta i vilka uppgifter som är offentliga och kan lämnas ut enligt

text: sekretesslagen

text: . Ytterligare genomgång har genomförts.

text: Delgivning av uppgifter och underlag AA påtalar att hon inte fått ta del av de uppgifter som beslutet grundats på och därmed inte kunnat bemöta de påståenden som lämnats om henne. Om ett ärende har tillförts uppgifter genom någon annan än den försäkrade, får ärendet inte avgöras utan att parten (den försäkrade) har underrättats om den nya uppgiften och har fått tillfälle att yttra sig över den (kommunicering). Från skyldigheten att kommunicera finns några undantag. De viktigaste undantagen är om det beslut som Försäkringskassan planerar att fatta inte går den försäkrade emot eller om uppgiften som tillförts ärendet saknar betydelse (

text: 17 §

text: FL). Vidare anses det uppenbart obehövligt att kommunicera uppgifter med den försäkrade när han eller hon känner till de uppgifter som inkommit i ärendet. Vid AA:s besök på Försäkringskassan den 11 april 2008 fördes samtal kring de uppgifter som tillförts ärendet. Försäkringskassan anser att AA därmed har tagit del av dessa uppgifter. Försäkringskassan beklagar dock att dessa uppgifter inte också har kommunicerats skriftligt. Då det inte rör sig om uppgifter av mycket enkel beskaffenhet hade det varit lämpligt att dessa uppgifter hade kommuniceras skriftligt (JO:s inspektionsprotokoll, dnr 4087-1996 och JO:s beslut, dnr 2565-1994). Därefter tillfördes ytterligare uppgifter till ärendet, som bl.a. byggde på kontakter med AA:s elbolag och telefonbolag. Dessa uppgifter har också legat till grund för Försäkringskassans beslut i ärendet och borde därför också ha meddelats AA. Vi beklagar att så inte har skett. Av Försäkringskassans vägledning Försäkringskassan och FL (

text: ), som handläggarna ska följa, framgår detta. Vid genomgång av ärendet finner Försäkringskassan att motivering i kommunicerings- och beslutsbrevet till AA borde vara tydligare så att det klart framgår vilket underlag som hon skulle yttra sig över och på vilka grunder beslutet är fattat. Utbildning pågår med att utveckla handläggare i att formulera brev och att följa Försäkringskassans riktlinjer (

text: ) om att skriva beslut i försäkringsärenden, som har tagits fram av Juridikstaben på Försäkringskassans huvudkontor.

text: AA yttrade sig över remissvaret och anförde huvudsakligen följande. Om det hade framgått innan mötet den 11 april 2008 att det var meningen att hon skulle tala enskilt med en av Försäkringskassans tjänstemän, hade hon tagit med sig sin personlige assistent. Det var aldrig fråga om att hon och hennes före detta make inte ”accepterade” enskilda samtal. Hon anser inte att hon, som Försäkringskassan har hävdat, i samband med mötet den 11 april 2008 tog del av de uppgifter som inkommit i ärendet på grund av att det ”fördes samtal kring de uppgifter som inkommit”. Hon har hela tiden uppfattat det som att det var hennes före detta make som blivit anonymt anmäld och att det även var han som var kallad till mötet den

text: 11 april 2008, men att även hon blev ombedd att närvara av Försäkringskassan. Hon har inte kunnat komma i kontakt med sina olika handläggare hos kassan för att få besked om vad som händer i hennes ärenden med anledning av den anonyma anmälan den 13 december 2007. Hon har inte heller fått besked om vart hon kan skicka in sina skriftliga synpunkter. Hon ifrågasätter den långa handläggningstiden.

text: Bedömning

text: Försäkringskassans förfrågan till ett företag Av

text: 20 kap. 8 § lagen (1962:381)

text: om allmän försäkring, AFL, framgår bl.a. följande. Den som är försäkrad eller på annan grund har rätt till ersättning enligt denna lag är skyldig att lämna de uppgifter som är av betydelse för tillämpningen av lagen. Även i andra fall än när det är särskilt föreskrivet får Försäkringskassan, för bedömningen av rätten till ersättning som Försäkringskassan betalar ut enligt AFL, göra förfrågan hos den försäkrade eller någon annan som kan antas kunna lämna nödvändiga uppgifter och besöka den försäkrade.

text: Eftersom AA vid tiden för Försäkringskassan förfrågan till företaget uppbar sjukersättning och Försäkringskassan med anledning av detta hade anledning att bedöma AA:s eventuella arbetsförmåga, har jag inte något att invända mot att Försäkringskassan kontaktade ifrågavarande företag.

text: Kommunicering Enligt

text: 17 § förvaltningslagen (1986:223)

text: får ett ärende inte avgöras utan att den som är sökande, klagande eller annan part har underrättats om en uppgift som har tillförts ärendet genom någon annan än honom själv och han har fått tillfälle att yttra sig över den, om ärendet avser myndighetsutövning mot någon enskild. Enligt första stycket första punkten samma paragraf får myndigheten dock avgöra ärendet utan att så har skett om avgörandet inte går parten emot, om uppgiften saknar betydelse eller om åtgärderna av någon annan anledning är uppenbart obehövliga.

text: Enligt

text: 17 § andra stycket förvaltningslagen

text: bestämmer myndigheten om underrättelsen ska ske muntligt, genom vanligt brev, genom delgivning eller på något annat sätt.

text: Syftet med

text: förvaltningslagens

text: bestämmelser om kommunicering är att en part därigenom ska få kännedom om uppgifter som lämnats av andra och ges tillfälle att komma med egna synpunkter och bemöta eventuella felaktiga faktauppgifter.

text: Av Försäkringskassans remissvar framgår att ärendet, efter mötet den 11 april 2008, tillförts vissa uppgifter som inte kommunicerats med AA, trots att uppgifterna senare legat till grund för kassans beslut i ärendet. Försäkringskassan har uppgett att den borde ha kommunicerat uppgifterna med AA. Jag delar den uppfattningen.

text: Vad gäller mötet hos Försäkringskassan den 11 april 2008 har kassan i sitt remissvar uppgett att kassan anser att kommunicering skedde vid mötet genom att samtal fördes kring de uppgifter som dittills hade tillförts ärendet. Kassan har emellertid uppgett att uppgifterna även borde ha kommunicerats skriftligt. AA, å sin sida, anser att kommunicering inte kan anses ha skett vid mötet.

text: Jag nöjer mig här med att uttala följande. Det är ofta lämpligast att kommunicering med den enskilde görs skriftligt. Om muntlig kommunicering används, är det särskilt viktigt att det i ärendet dokumenteras vilka upplysningar som lämnats till den enskilde och vilka eventuella synpunkter som denne framfört över de lämnade

text: upplysningarna. Som JO Pennlöv uttalade i inspektionsprotokoll den 18 december 1996 i ärende med dnr 4087-1996, och som Försäkringskassan hänvisat till i sitt remissvar, föreligger inte något formellt hinder mot att kommunicering sker muntligt, men om det sker bör de uppgifter varom fråga är vara av ytterligt enkel beskaffenhet så att den enskilde lätt kan tillgodogöra sig innehållet i uppgifterna. Eftersom det i ifrågavarande ärende inte varit fråga om uppgifter av mycket enkel beskaffenhet anser jag, i likhet med Försäkringskassan, att det hade varit lämpligt att kommunicera uppgifterna skriftligt med AA. Det hade senast då också blivit klart för AA att Försäkringskassans utredning gällde henne och inte hennes före detta make. Övrigt Avslutningsvis konstaterar jag att det är olämpligt att en person som kallas till ett möte med Försäkringskassan inte samtidigt får en tydlig underrättelse om vad saken gäller. Jag vill också ifrågasätta en praxis som innebär att Försäkringskassan kallar till möten genom andra personer. En sådan ordning öppnar, som i detta fall, för oklarheter och missförstånd.

text: Vad som i övrigt har anförts föranleder inte något uttalande från min sida.

text: Med den kritik som ligger i det ovan sagda avslutas ärendet.