nyckelord: Anstalt Besök Förvar Häkte

title: Initiativärende om förvarstagnas rättigheter i häkten och i anstalter

sammanfattning: Den 19 juni 2012 besökte JO:s NPM-enhet Kriminalvården, häktet Gävle. Vid besöket framkom att de ändringar i utlänningslagen (2005:716) beträffande förvarstagnas rättigheter, som trädde i kraft den 1 maj 2012, inte hade lett till några åtgärder från häktets sida. Ändringarna innebär att en förvarstagen utlänning som placeras i kriminalvårdsanstalt, i häkte eller i polisarrest ska, utöver vad som följer av häkteslagen, ges möjlighet att ha kontakt med personer utanför inrättningen. Detta innebär att utlänningen ska ha samma rätt att ta kontakt med personer utanför inrättningen som en förvarstagen person som vistas i Migrationsverkets förvar. Vid besöket framkom det att en intagen utlänning som var förvarstagen enligt utlänningslagen inte hade beviljats telefontillstånd till en anhörig förrän två veckor efter placeringen i häktet. Inom ramen för ett särskilt upplagt ärende utreddes därefter frågan om vilka överväganden Kriminalvården har gjort med anledning av de nämnda ändringarna i utlänningslagen samt vilka instruktioner som hade meddelats och vilka åtgärder som hade vidtagits från centralt håll för att tillgodose de förvarstagnas rättigheter i häkten och i anstalter. I beslutet framhålls att förvarstagna som vistas i Migrationsverkets förvar har rätt till obegränsad och okontrollerad användning av mobiltelefon och även rätt att använda dator med internetanslutning. De förvarstagna som placeras inom kriminalvården har begränsade möjligheter till såväl telefonsamtal som besök och saknar möjlighet till kontakt med omvärlden via internet. Vidare ska, enligt de instruktioner som Kriminalvården har utfärdat efter lagändringen, de förvarstagnas kontakter kontrolleras i förväg och deras samtal kan avlyssnas. Slutsatsen är att i praktiken leder Kriminalvårdens överväganden och instruktioner till berörda verksamhetsställen om hur det nya regelverket ska tillämpas till att de förvarstagnas rättigheter, när det gäller kontakter med omvärlden, inte kommer att tillgodoses fullt ut i häkten och i anstalter. Detta läggs inte Kriminalvården till last utan visar på det olämpliga i att förvarstagna vistas i lokaler som är anpassade för personer misstänkta eller dömda för brott.

text: Den 19 juni 2012 besökte JO:s NPM-enhet Kriminalvården, häktet Gävle. Vid besöket framkom att de ändringar i

text: utlänningslagen (2005:716)

text: utlänningslagen

text: utlänningslagen

text: Initiativet

text: utlänningslagen (2005:716)

text: beträffande förvarstagnas rättigheter, som trädde i kraft den 1 maj 2012, inte hade lett till några åtgärder från häktets sida. I protokollet från besöket (dnr 3198-2012) antecknades i denna del följande:

text: Med anledning av genomförandet av EU:s så kallade återvändandedirektiv (direktiv

text: ) har flera ändringar i

text: utlänningslagen

text: trätt i kraft den 1 maj 2012, bland annat i bestämmelser som rör förvar. Enligt den nya lydelsen av 11 kapitlet

text: 2 § tredje stycket utlänningslagen

text: ska en förvarstagen utlänning som placerats i kriminalvårdsanstalt, häkte eller polisarrest, utöver vad som följer av häkteslagen, ges möjlighet att ha kontakt med personer utanför inrättningen. Enligt författningskommentaren innebär detta att utlänningen ska ha samma rätt att ta kontakt med personer utanför inrättningen som en förvarstagen person som vistas i förvar (

text: prop. 2011/12:60 s. 94

text: ). Enligt 11 kapitlet

text: 4 § första stycket utlänningslagen

text: ska en utlänning som hålls i förvar ges möjlighet att ta emot besök och på annat sätt ha kontakt med personer utanför förvarslokalen utom om besöket eller kontakten i ett särskilt fall skulle försvåra den verksamhet som rör förvaret. Enligt författningskommentaren till motsvarande bestämmelse i den äldre

text: utlänningslagen

text: (6 kapitlet

text: 24 § första stycket utlänningslagen

text: [1989:529]) ger bestämmelsen uttryck för det självklara förhållandet att förvarstagna utlänningar inte ska jämföras med brottslingar när det gäller kontakter med yttervärlden. Utlänningen ska kunna ta emot besök, ringa, skriva och i princip ha obegränsad kontakt med personer, organisationer, samfund och myndigheter utanför förvarslokalen. Den enda begränsning det kan vara fråga om vad gäller besök är om det av rent praktiska skäl inte går att genomföra besök i den omfattning eller på de tider som önskas (

text: prop. 1996/97:147 s. 43

text: ). Enligt 11 kapitlet

text: 1 § första stycket utlänningslagen

text: ska den förvarstagne utlänningen informeras om de rättigheter och skyldigheter han eller hon har som förvarstagen samt om de regler som gäller i förvarslokalerna. En intagen utlänning som var förvarstagen enligt

text: utlänningslagen

text: uppgav att han först två veckor efter placeringen i häktet beviljats telefontillstånd till en anhörig. Enligt häktets skriftliga ordningsregler kan en intagen efter prövning beviljas besök om åklagaren inte meddelat restriktioner och andra hinder inte föreligger. - - -

text: Efter att ha tagit del av protokollet från besöket beslutade jag att inom ramen för ett särskilt upplagt ärende utreda frågan om behandlingen av personer som är förvarstagna enligt

text: utlänningslagen

text: och placerade i häkte eller i anstalt.

text: Frågan hur förvarstagnas rättigheter ska tillgodoses har därefter varit aktuell vid mina inspektioner av häkten, bl.a. häktena Skogome och Göteborg i oktober 2012. Kriminalvårdschefen AA ställde vid inspektionen av det sistnämnda häktet frågan hur Kriminalvården ska agera för att förvarstagna ska ha möjlighet att t.ex. telefonera, ta emot besök och använda internet när häktet är ett restriktions- /säkerhetshäkte (dnr 5460-2012).

text: Utredning

text: Kriminalvården uppmanades att redogöra för vilka överväganden som har gjorts med anledning av ovan nämnda ändringar i

text: utlänningslagen

text: samt vilka instruktioner som har meddelats och vilka åtgärder som har vidtagits från centralt håll för att tillgodose de förvarstagnas rättigheter i häkten och i anstalter.

text: I sitt remissvar anförde Kriminalvården, huvudkontoret, genom generaldirektören BB, följande. Bilaga 3 som nämns i remissvaret redovisas senare i beslutet.

text: Sakförhållanden

text: I delbetänkandet Återvändandedirektivet och svensk rätt (

text: SOU 2009:60

text: ) föreslogs förändringar i

text: utlänningslagen (2005:716)

text: för att genomföra

text: Europaparlamentets och rådets direktiv 2008/115/EG av den 16 december 2008

text: om gemensamma normer och förfaranden för återvändande av tredjelandsmedborgare som vistats olagligt i medlemsstaterna (återvändandedirektivet). Utredningen hade bl.a. att ta ställning till hanteringen av förvarstagna som placerats inom Kriminalvården. I sitt remissvar den 14 oktober 2009 framhöll Kriminalvården att häkten och anstalter är byggda för att förvara personer som är misstänkta för brott respektive avtjänar fängelsestraff och därför drivs i en regi som inte är lämplig för förvarstagna. Kriminalvården påpekade även att man inte ansåg sig ha möjlighet att leva upp till kravet att förvarstagna som placeras inom Kriminalvården ska hållas avskilda från övriga intagna. Kriminalvården framhöll de avsevärda praktiska problem som föreligger med att tillhandahålla fri telefoni och besök till vissa grupper av personer som vistas i Kriminalvårdens lokaler, samtidigt som övriga grupper av säkerhetsskäl inte kan ha samma tillgång till detta. Efter behandling i lagrådet överlämnades proposition Genomförande av återvändandedirektivet (

text: prop. 2011/12:60

text: ) till riksdagen den 26 januari 2012. I propositionen uttalades bl.a. att en uttrycklig regel borde införas som föreskrev att förvarstagna utlänningar som placerats i kriminalvårdsanstalt, häkte eller polisarrest skulle ges samma rätt att ta kontakt med personer utanför lokalen som förvarstagna utlänningar som vistas på en förvarsenhet. Vidare uttalades att de farhågor Kriminalvården framfört i sitt remissvar avseende en sådan ordning inte torde aktualiseras, eftersom det samtidigt infördes ett krav på att dessa förvarstagna utlänningar skulle hållas avskilda från övriga intagna (s. 81.) Någon ytterligare beredning skedde inte med Kriminalvården, utan myndigheten fick kännedom om regeringens ståndpunkt först i samband med lagrådsremissen. De föreslagna ändringarna i

text: utlänningslagen

text: infördes genom SFS 2012:129, som utkom från trycket den 3 april 2012 och trädde i kraft den 1 maj samma år. För Kriminalvårdens del handlade det huvudsakligen om två förändringar. Den första nyheten var att förvarstagna som inte var dömda till utvisning av allmän domstol skulle hållas avskilda från övriga intagna. Den andra nyheten var att förvarstagna skulle ges möjlighet till kontakter med personer utanför häktet eller anstalten utöver vad som anges i häkteslagen. Enligt lagstiftaren ska en förvarstagen i Kriminalvårdens lokaler ha samma rätt till kontakt som om personen suttit i Migrationsverkets lokaler och bestämmelsen gäller även dem som dömts till utvisning av allmän domstol (jfr

text: prop. 2011/12:60 s. 94

text: ). Med anledning av de förestående förändringarna gick rättsenheten vid Kriminalvårdens huvudkontor ut med ett centralt rättsinformationsutskick till samtliga regionjurister i mitten av april 2012. Utskicket lades även ut på Kriminalvårdens intranät (Krimnet) den 20 april 2012 och syftade till att klargöra hur förändringarna skulle hanteras i praktiken vid de verksamhetsställen som berördes, se bilaga 1. Med anledning av inkomna frågor förtydligades och kompletterades informationen i en uppdaterad rättsinformation på Krimnet den 27 april 2012, se bilaga 2. Den 21 augusti 2012 lades ut ytterligare rättsinformation på Krimnet om hur regelverket skulle tillämpas, se bilaga 3. Inför ikraftträdande gjordes en kartläggning av hur många förvarstagna som vid den tidpunkten förvarades inom Kriminalvården och vilken möjlighet som fanns till gemensamhet. Vid kartläggningen var 25 förvarstagna placerade i häkte och fyra i anstalt. De som var placerade i anstalt var personer som verkställt fängelsestraff och därefter placerats inom Kriminalvården med stöd av

text: utlänningslagen

text: i avvaktan på utvisning. I augusti 2012 kontrollerade rättsenheten i de klientadministrativa systemen hur många intagna som just då var registrerade som förvarstagna enligt

text: utlänningslagen

text: och hur deras besöks- och telefontillstånd såg ut. Vid detta tillfälle var enligt klient-

text: systemen sex förvarstagna placerade på anstalt och 29 på häkte. Såvitt rättsenheten kunde finna vid denna kontroll hade inga ansökningar om besöks- eller telefontillstånd beträffande dessa personer avslagits efter att lagändringarna trädde i kraft den 1 maj 2012. Kriminalvården använder sig av ett administrativt betalningssystem för telefonsamtal (INTIK), som ger möjlighet till kontroll av vilken person en intagen telefonerar till. Telefonnumret läggs efter en säkerhetskontroll in i systemet och varje intagen loggar sedan in i systemet med en personlig kod för att få tillgång till ”sina” godkända telefonnummer. Det finns säkerhetsfunktioner inbyggda i systemet som förhindrar vidarekoppling av samtal samt flerpartssamtal. Genom användandet av IN- TIK minskar behovet av personalövervakade telefonsamtal och intagna kan erbjudas att telefonera på egen hand utan att säkerheten åsidosätts. Även förvarstagna omfattas av INTIK och de telefonnummer som den förvarstagne önskar ha kontakt med läggs därför in i INTIK. Till skillnad från vad som gäller för intagna sker dock ingen regelmässig kontroll av abonnenten i misstanke- eller belastningsregistret och uteblivet samtycke från den som den förvarstagne önskar kontakt med är inte grund för att neka kontakt. Förvarstagna har tidigare placerats på olika verksamhetsställen beroende på var de befinner sig geografiskt vid tidpunkten för Migrationsverkets beslut om placering. I augusti 2012 beslutade Kriminalvården att inrätta en särskild avdelning med sju platser för förvarstagna i gemensamhet på häktet Skogome. Syftet med en gemensam nationell avdelning var bl.a. att säkerställa att de förvarstagnas rättigheter skulle tillgodoses samtidigt som man kunde undvika att de isolerades från kontakt med andra. Verksamheten vid häktet har fallit väl ut, bl.a. beroende på ett nära samarbete med Migrationsverket. Kriminalvårdens generaldirektör gav även i uppdrag till enhetschefen för dåvarande klient- och säkerhetsenheten (numera klientenheten) att utreda behovet av eventuella ytterligare åtgärder till följd av ändringen i

text: utlänningslagen

text: samt att se över behov av ändringar i styrande dokument. Arbetet bedrivs av en arbetsgrupp vid Kriminalvårdens huvudkontor som har representanter från klientenheten, säkerhetsenheten, placeringsgruppen och rättsenheten. Arbetsgruppen har bl.a. som mål att se över möjliga lösningar på placeringar av förvarstagna, försöka effektivisera samarbetet med Migrationsverket och övriga myndigheter samt kartlägga vilka behov av styrdokument som finns. Flera avstämningsmöten har genomförts med häktesavdelningen för förvarstagna på Skogome. Arbetsgruppen har lämnat förslag på ytterligare åtgärder avseende Kriminalvårdens omhändertagande av förvarstagna, bl.a. att ytterligare en enhet ska inrättas i Mälardalsområdet. Förslagen är för närvarande under beredning. Representanter från arbetsgruppen har även haft flera möten med Migrationsverket för att diskutera utformningen av en ny överenskommelse mellan myndigheterna. Syftet med den nya överenskommelsen är bl.a. att all placering av förvarstagna ska gå genom samma kanal så att Kriminalvården redan inledningsvis kan styra över var de hamnar. Kriminalvårdens föreskrifter och allmänna råd (

text: KVFS 2011:2

text: ) om häkte, (FARK Häkte), är under bearbetning. Det förslag som nu är under pågående remissbehandling innehåller bl.a. en uttrycklig hänvisning till de särskilda reglerna för förvarstagna i

text: utlänningslagen

text: i syfte att påminna verksamheten om detta . Frågan om hur rätten till kontakt med omvärlden ska kunna garanteras kommer även att behandlas i en handbok om besök och övriga kontakter. Handboken finns i dagsläget enbart i en utkastversion, men målsättningen är att den ska slutföras under hösten 2013.

text: En sådan hänvisning finns sedan den 1 januari 2014 i FARK Häkte.

text: Författningsbestämmelser m.m.

text: Den grundläggande förutsättningen för hur reglerna om förvar och placering ska tolkas framgår av

text: 1 kap. 8 § utlänningslagen (2005:716)

text: (UtlL) som stadgar att lagen ska tillämpas så att en utlännings frihet inte begränsas mer än vad som är nödvändigt i varje enskilt fall. Enligt

text: 10 kap. 20 §

text: UtlL får Migrationsverket besluta att en utlänning som hålls i förvar ska placeras i kriminalvårdsanstalt, häkte eller polisarrest, om 1. utlänningen av allmän domstol har utvisats på grund av brott, 2. utlänningen hålls avskild enligt 11 kap. 7 § och av säkerhetsskäl inte kan vistas i en sådan särskild lokal som avses i 11 kap. 2 § första stycket, eller 3. det annars finns synnerliga skäl. En utlänning som placerats i kriminalvårdsanstalt, häkte eller polisarrest med stöd av första stycket 2 eller 3 ska hållas avskild från övriga intagna. Barn som hålls i förvar får inte placeras i kriminalvårdsanstalt, häkte eller polisarrest. Enligt

text: 11 kap. 1 §

text: UtlL ska den förvarstagne utlänningen informeras om de rättigheter och skyldigheter han eller hon har som förvarstagen samt om de regler som gäller i förvarslokalerna. Enligt

text: 11 kap. 2 § tredje stycket

text: UtlL ska en förvarstagen som placerats i kriminalvårdsanstalt eller häkte, utöver vad som framkommer av häkteslagen, ges möjligheter att ha kontakt med personer utanför inrättningen och även i övrigt beviljas de lättnader och förmåner som kan medges med hänsyn till ordningen och säkerheten inom inrättningen. Av

text: 11 kap. 4 § första stycket

text: UtlL framgår att en utlänning som hålls i förvar skall ges möjlighet att ta emot besök och på annat sätt ha kontakt med personer utanför lokalen utom om besöket eller kontakten i ett särskilt fall skulle försvåra den verksamhet som rör förvaret. Enligt

text: 3 kap. 1 § häkteslagen (2010:611)

text: (HäL) får en intagen ta emot besök i den utsträckning det lämpligen kan ske. Ett besök får dock vägras om det kan äventyra säkerheten på ett sätt som inte kan avhjälpas genom kontroll enligt 2 eller 3 §. Enligt 3 kap. 4 § HäL får en intagen stå i förbindelse med en annan person genom elektronisk kommunikation i den utsträckning det lämpligen kan ske. Sådan kommunikation får dock vägras om den kan äventyra säkerheten på ett sätt som inte kan avhjälpas genom avlyssning. Enligt 1 kap. 10 § Kriminalvårdens föreskrifter och allmänna råd (

text: KVFS 2011:2

text: ) om häkte (FARK Häkte) ska en intagen, i anslutning till att han eller hon tas in i häkte, informeras om lokaler, signalanordningar och brandskydd. Den intagne ska även, om sådan information inte redan har lämnats vid annat häkte, informeras om - de rättigheter och skyldigheter som han eller hon har, - skyldigheten att medverka vid drogkontroll, - det regelverk som i övrigt gäller för häktesvistelsen, samt - Kriminalvårdens registrering av personuppgifter.

text: Kriminalvårdens bedömning

text: Som Kriminalvården skrev i sitt remissvar beträffande

text: SOU 2009:60

text: anser myndigheten alltjämt att häkten och anstalter inte utgör en lämplig miljö för förvarstagna. Att Migrationsverket getts möjlighet att ensidigt besluta om placering i Kriminalvårdens häkten medför onekligen vissa praktiska svårigheter för Kriminalvården. Från Kriminalvårdens perspektiv är det naturligtvis inte heller tillfredsställande att

text: regler som får avgörande betydelse för verksamhetens bedrivande återfinns i

text: utlänningslagen

text: i stället för i

text: häkteslagen

text: respektive fängelselagen. Eftersom utrymmet för att bereda förvarstagna gemensamhet numera i huvudsak är begränsat till eventuella andra förvarstagna personer, har ett enskilt verksamhetsställe i allmänhet mycket små möjligheter att bereda förvarstagna någon meningsfull gemensamhet. Tidigare var det vanligaste att en person som hade verkställt ett fängelsestraff och därefter placerats i förvar inom Kriminalvården i avvaktan på en utvisning stannade kvar på den anstalt där han eller hon hade avtjänat straffet. En sådan ordning är i och för sig alltjämt förenlig med bestämmelserna i

text: 10 kap. 20 §

text: UtlL, då dessa förvarstagna inte måste hållas avskilda från andra intagna. Skulle det emellertid bli känt att förvarstagna har rätt till telefonsamtal med en i princip obegränsad personkrets (jfr

text: 11 kap. 2 § tredje stycket

text: och

text: 4 § första stycket

text: UtlL) anser dock Kriminalvården att det finns en överhängande risk för att övriga intagna kommer att försöka förmå förvarstagna att kontakta och lämna meddelanden till personer som de själva inte beviljats telefontillstånd till. Förändringen i

text: utlänningslagen

text: kan därför leda till att även dessa personer i större utsträckning placeras i häkte i stället för i anstalt. Kraven i lagstiftningen kan i praktiken leda till att de förvarstagna i högre grad än tidigare isoleras från kontakt med andra människor. Enligt Kriminalvårdens mening framstår detta som inhumant och det kan knappast ha varit lagstiftarens mening. Kriminalvården har tagit upp dessa problem vid möten både med Justitiedepartementet och Migrationsverket. För att i möjligaste mån lätta på isoleringen har Kriminalvården tillfälligt inrättat en särskild avdelning för förvarstagna på anstalten Skogome. Målsättningen är att så många som möjligt ska kunna placeras där. Platsantalet är dock i nuläget begränsat. Det kan även finnas individuella anledningar till varför en förvarstagen inte placeras där, exempelvis olämplig personkonstellation eller att han eller hon måste placeras i avskildhet av säkerhetsskäl. Det förekommer naturligtvis även att en förvarstagen uttrycker önskemål om att placeras i närheten av anhöriga. Som framgår ovan pågår en översyn av verksamheten inför ett ställningstagande till en fortsatt nationell lösning. Arbetet med att skapa en enhetlig hantering är omfattande och kräver löpande överväganden i förhållande till såväl Migrationsverket som Polisen. Kriminalvården vill avslutningsvis framhålla att frågor rörande förvarstagna, bl.a. ett förslag om inrättande av särskilda förvarsavdelningar i Kriminalvårdens regi, alltjämt är föremål för behandling, se Förvar (

text: SOU 2011:17

text: I bilaga 3 till remissvaret, rättsinformation på Kriminalvårdens intranät den 21 augusti 2012, gav Kriminalvårdens huvudkontor följande information om hur regelverket ska tillämpas:

text: En förvarstagen person ska, enligt

text: 11 kap. 2 § utlänningslagen

text: , utöver vad som följer av

text: häkteslagen

text: ges möjlighet att ha kontakt med personer utanför inrättningen. Frågan som uppkommer är vad som avses med utöver bestämmelserna i

text: häkteslagen

text: . Ändringen kan givetvis inte medföra att kontakter utöver vad som medges enligt

text: utlänningslagen

text: tillåts. Enligt

text: 11 kap. 4 § utlänningslagen

text: ska en utlänning som hålls i förvar ges möjlighet att ta emot besök och på annat sätt ha kontakt med personer utanför lokalen, utom om besöket eller kontakten i ett särskilt fall skulle försvåra den verksamhet som rör förvaret. Om det är nödvändigt med hänsyn till säkerheten, får ett besök övervakas. Ett besök av ett offentligt biträde eller en advokat får övervakas endast om biträdet eller advokaten själv begär det. Enligt bestämmelserna i

text: utlänningslagen

text: får en förvarstagen alltså nekas att ta emot ett besök eller ha en annan kontakt om den i ett enskilt fall skulle försvåra den verksamhet som rör förvaret. Med detta begrepp avses i princip detsamma som begreppet lämpligen kan ske i

text: häkteslagen

text: , dvs. i stor utsträckning praktiska förhållanden. En utgångspunkt är här, enligt Kriminalvårdens uppfattning, att verksamheten i ett häkte eller en anstalt på många sätt skiljer sig från verksamheten i ett

text: av Migrationsverkets förvar. Det ställs exempelvis betydligt högre krav på säkerheten inom Kriminalvården. Kriminalvårdens uppfattning är vidare att det i grunden är

text: häkteslagen

text: som ska til-lämpas men att bestämmelserna i

text: utlänningslagen

text: medför en inskränkning i möjligheten att helt neka en kontakt. Det innebär att bestämmelserna om förfarande och kontroll i

text: häkteslagen

text: ska tillämpas även när det gäller förvarstagnas kontakter. Möjligheten att kontrollera den som den förvarstagne vill ha kontakt med i t.ex. belastningsregistret finns alltså. När det gäller besök är utgångspunkten i

text: utlänningslagen

text: att ett besök får övervakas, om det är nödvändigt med hänsyn till säkerheten. Om det vid en kontroll av den tilltänkte besökaren framkommer att besöket kan äventyra säkerheten blir då utgångspunkten att, oavsett om det rör sig om en närstående person eller inte, medge bevakade besök. Endast om besöket skulle medföra sådana säkerhetsrisker att det krävs mer bevakningsåtgärder än vid ett normalt bevakat besök kan det bli aktuellt att helt avslå ansökan om besökstillstånd. Samma sak bör gälla vid ansökningar om telefontillstånd. Om det framkommer säkerhetsskäl som medför att tillstånd inom INTIK-systemet inte kan medges får tillstånd till avlyssnade samtal beviljas, oavsett angelägenhetsgraden för samtalet. Hur ofta bevakade besök eller avlyssnade telefonsamtal kan ske får bestämmas på samma sätt som för övriga intagna. Prövningen bör dock inte leda till att kontakten i praktiken förhindras. När det slutligen gäller ett samtycke från den som den förvarstagne vill ha kontakt med gör Kriminalvården bedömningen att bestämmelserna i

text: utlänningslagen

text: medför att

text: 3 kap. 22 §

text: FARK Häkte, dvs. bestämmelsen om att uteblivet samtycke medför att tillstånd inte får beviljas, inte kan tillämpas på förvarstagna. Tillstånd kan alltså beviljas oavsett om den som kontakten ska äga rum med har samtyckt eller inte. Samtyckesblanketten fyller emellertid ett viktigt informationssyfte och bör därför fortsatta användas. Det sagda leder enligt Kriminalvårdens uppfattning till följande. 1. Förvarstagna ska ansöka om besöks- och telefontillstånd på vanligt sätt. 2. Om det är nödvändigt av säkerhetsskäl kan ett besök bevakas och ett telefonsamtal avlyssnas. 3. Bevakade besök och avlyssnade samtal kan beviljas oavsett vem kontakten ska äga rum med och oavsett kontaktens angelägenhetsgrad. Hur ofta kontrollerade kontakter kan äga rum får prövas på samma sätt som för övriga intagna. Samtyckesblanketten kan användas. Uteblivet samtycke medför inte att tillstånd till kontakt kan nekas.

text: För att ta reda på hur Migrationsverket tillämpar

text: utlänningslagens

text: regler om kontakt med omvärlden för förvarstagna som vistas i Migrationsverkets förvar kontaktades experten CC, ansvarig för Migrationsverkets förvar. Vid ett telefonsamtal den

text: 12 november 2013 uppgav han bl.a. följande:

text: Förvarstagna som vistas på Migrationsverkets förvar har rätt till obegränsad och okontrollerad användning av mobiltelefoner utan kamerafunktion. Dessutom finns fasta telefoner på avdelningarna för inkommande och utgående samtal. Inga telefonsamtal avlyssnas. De förvarstagna har tillgång till datorer med internetuppkoppling. De regler för besök som framgår av Migrationsverkets gemensamma riktlinjer för förvarsverksamheten vid Migrationsverket (Dnr MAL 111-2006-346) gäller fortfarande.

text: Av Migrationsverkets gemensamma riktlinjer, standarder och rutiner för förvarsverksamheten vid Migrationsverket (dnr: MAL111-2006-346) framgår bl.a. följande när det gäller besök:

text: 6. Besök

text: Utgångspunkten för besök är att de förvarstagna ska beredas möjlighet att i princip obegränsat kunna hålla kontakt med omvärlden. Den enda begränsning det kan vara fråga om när det gäller besök är om det av rent praktiska skäl inte går att genomföra besök i den omfattning och på de tider som önskas. 6.1 Att vägra eller övervaka besök Om det är nödvändigt med hänsyn till säkerheten får ett besök övervakas. - - - 6.2 Antal besökare, besökstillfällen, tider, information m.m. Öppettiderna ska vara generösa och så förlagda att de passar de flesta besökare om inte annat med en möjlighet till individuella lösningar i enskilda fall, t.ex. förlängd besökstid kvällen före avresa. - - - 6.3 Antal besökstillfällen per person och dag Normalfallet bör innebära ett besök per förvarstagen och dag. Om det finns fler lediga tider samma dag går det bra att samma dag boka ytterligare besök. - - - Det är önskvärt om besök anmäls i förhand. Förhandsanmälan kan däremot inte utgöra krav för att ta emot besök. 6.4 Antal besökare per besök Hur många som kan tas emot vid ett och samma tillfälle måste avgöras från fall till fall. Det kan variera beroende på ålder och gruppens sammansättning. I regel accepteras två vuxna besökare vid varje tillfälle. Finns det flera besökande vuxna kan de turas om. 6.5 Besökstiden Besökstiden är en timme. Långväga besök bör ges större möjligheter än andra. Make/maka, barn och andra i den närmaste familjekretsen kan i allmänhet ges större friheter, såväl vad det gäller extra tider som längre besökstid om möjligheten finns. - - - 6.7 Information om besöket Besökaren ska uppge vem som ska besökas. Den förvarstagne bör kontaktas när besök anländer och även i övrigt hållas underrättad om vilka personer som sökt honom eller henne. Anteckning av besökandes namn. Säkerhets- och ordningsskäl samt brand- och utrymningsskäl kan göra det befogat att anteckna de besökandes namn. En person som inte vill ange sitt namn eller inte kan förete någon legitimation kan emellertid inte nekas tillträde. Det är inte heller – i vart fall inte självständigt – tillräckliga skäl att bevaka besöket. - - -

text: Bedömning

text: I remissvaret har Kriminalvården redogjort för de bestämmelser som är relevanta i ärendet. Jag vill därutöver framhålla följande.

text: Enligt

text: 11 kap. 2 § tredje stycket utlänningslagen

text: ska en förvarstagen utlänning som placerats i kriminalvårdsanstalt, i häkte eller i polisarrest, utöver vad som följer av

text: häkteslagen

text: , ges möjlighet att ha kontakt med personer utanför inrättningen. Enligt uttalanden i förarbetena innebär detta att utlänningen ska ha samma rätt att ha kontakt med personer utanför inrättningen som en förvarstagen person som vistas i ett förvar (

text: prop. 2011/12:60 s. 94

text: Enligt

text: 11 kap. 4 § första stycket utlänningslagen

text: ska en utlänning som hålls i förvar ges möjlighet att ta emot besök och på annat sätt ha kontakt med personer utanför förvarslokalen om inte besöket eller kontakten i ett särskilt fall skulle försvåra den verksamhet som rör förvaret. Enligt författningskommentaren till motsvarande bestämmelse i den äldre

text: utlänningslagen

text: 6 kap. 24 § första stycket utlänningslagen

text: prop. 1996/97:147 s. 43

text: Under rubriken Utredning ovan redogörs för hur Migrationsverket tillämpar

text: utlänningslagens

text: regler om kontakter med omvärlden för de förvarstagna som vistas i Migrationsverkets förvar. Av redogörelsen framgår att de förvarstagna har rätt till obegränsad och okontrollerad användning av mobiltelefon (utan kamerafunktion) och även rätt att använda dator med internetanslutning. När det gäller rutiner för besök framgår bl.a. att besökarna inte kontrolleras på förhand och att de förvarstagna i normalfallet har rätt till ett besök per person och dag. Vid de inspektioner som genomfördes av samtliga Migrationsverkets förvar 2010 inom ramen för JO:s initiativärende dnr 6090-2009 framkom att den mest uppskattade kontakten med omvärlden var genom datorer med internetanslutning. Förvarstagna använde de tillgängliga datorerna bl.a. för att hålla kontakten med anhöriga i hemlandet, läsa tidningar från hemlandet och på andra sätt förbereda återvändandet dit.

text: Detta ska jämföras med hur det ser ut för de förvarstagna som är placerade inom kriminalvården i dag. De har begränsade möjligheter till såväl telefonsamtal som besök och saknar möjlighet till kontakt med omvärlden via internet.

text: Kriminalvården har i bilaga 3 till remissvaret, (rättsinformation om förvarstagnas kontakter) gett uttryck för att bestämmelserna i

text: utlänningslagen

text: endast medför en inskränkning i möjligheten att helt neka en kontakt och att bestämmelserna om förfarande och kontroll i

text: häkteslagen

text: ska tillämpas även när det gäller de förvarstagnas kontakter. Jag delar inte den bedömningen. Att, som Kriminalvården

text: gör i bilagan när det gäller frågan om de förvarstagnas kontakter med omvärlden, i princip jämställa

text: utlänningslagens

text: begrepp i ett särskilt fall med

text: häkteslagens

text: lämpligen kan ske leder enligt min mening till felaktiga resultat i den praktiska tillämpningen. Begreppet i ett särskilt fall har en mycket snävare tillämpning än begreppet lämpligen kan ske, även om praktiska förhållanden i stor utsträckning avses i bägge fallen.

text: Enligt

text: 3 kap. 1 § häkteslagen

text: kan telefonsamtal och besök begränsas om de utgör en fara från säkerhetssynpunkt. Återvändandedirektivet medger inte något sådant undantag. Detta är skälet till att det infördes en uttrycklig regel som ger utlänningar som är förvarstagna och placerade i kriminalvårdsanstalt, i häkte eller i polisarrest samma rätt till kontakt med personer utanför lokalen som utlänningar som vistas på en förvarsenhet (se

text: prop. 2011/12:60 s. 81

text: De förvarstagna som är placerade i häkte eller i anstalt ska således ha samma rätt till kontakter utanför inrättningen som en förvarstagen person som vistas i Migrationsverkets förvar. Som framgår av redogörelsen ovan utför Migrationsverket inte några förhandskontroller när det gäller telefonsamtal eller besök. Inte heller förekommer det att telefonsamtal avlyssnas. Att kontrollera besökare i belastningsregister eller att kräva att en samtyckesblankett fylls i innan ett telefonsamtal tillåts innebär enligt min mening en inskränkning av de förvarstagnas rätt till obegränsad kontakt med omvärlden och dessutom en integritetskränkning av de personer som vill ha kontakt med den förvarstagne. Samma synpunkter gör sig gällande när det gäller avlyssning av förvarstagnas telefonsamtal. Frågan om de förvarstagnas tillgång till datorer har inte berörts i remissvaret, men en sådan möjlighet är självklart viktig när det gäller kontakter med omvärlden.

text: Min slutsats är att i praktiken leder Kriminalvårdens överväganden och instruktioner till berörda verksamhetsställen om hur det nya regelverket ska tillämpas till att de förvarstagnas rättigheter, när det gäller kontakter med omvärlden, inte kommer att tillgodoses fullt ut i häkten och anstalter. Det är dock inte något jag vill lägga Kriminalvården till last. I stället visar detta på det olämpliga i att förvarstagna som inte ska utvisas efter att ha avtjänat fängelsestraff vistas i lokaler som är anpassade för personer misstänkta eller dömda för brott.

text: Att inrätta fler särskilda avdelningar för förvarstagna inom kriminalvården borde kunna medföra att vissa hinder mot att fullt ut tillämpa regler för förvarstagnas rätt till kontakter med omvärlden undanröjdes. Det vore dock, enligt min mening, mer naturligt att Migrationsverket fick ett större ansvar för de förvarstagna utlänningar som nu placeras inom kriminalvården av säkerhetsskäl. Ett förslag i linje med detta har lämnats av Förvarsutredningen i dess slutbetänkande Förvar (

text: SOU 2011:17 s. 318

text: f.) Det allra bästa vore enligt min mening att Migrationsverket fick hela ansvaret för de förvarstagna som inte ska utvisas efter att ha avtjänat fängelsestraff, och att Kriminalvården befrias från detta uppdrag.

text: JO Axberger uttalade i beslut JO 2011/2012 s. 314 (s. 366 f) följande angående förvarstagna som placeras i häkte:

text: En kriminalvårdsplacering [av förvarstagna] innefattar vidare en mycket mer kännbar frihetsinskränkning än vad som gäller för vistelse vid ett förvar. Medan förvaren präglas av en tydlig ambition att vara så öppna som möjligt, där verksamheten och personalens kompetens är anpassad till ändamålet, är förhållandena på häktena i många avseenden de motsatta. Häkten är till för att hysa brottsmisstänkta. Verksamheten där är av naturliga skäl inte utformad efter de förvarstagnas behov, och deras möjligheter till kontakt med omvärlden är kraftigt begränsade. Den förvarstagne tvingas tillbringa större delen av dygnet inlåst i en cell. Förvarstagna i häkte ska enligt lagen visserligen beviljas de lättnader och förmåner som är möjliga men det fungerar dåligt i praktiken. - - - Jag kan konstatera att Kriminalvården i sitt remissvar har gett utryck för de svårigheter som finns när det gäller att kunna leva upp till

text: utlänningslagens

text: krav på rättigheter för förvarstagna inom Kriminalvården. JO Axbergers uttalanden synes alltjämt vara aktuella.

text: Sammanfattningsvis innebär det anförda att jag delar den uppfattning som Kriminalvården nu och tidigare har gett uttryck för, dvs. att häkten och anstalter inte utgör en lämplig miljö för förvarstagna. Det är naturligtvis också mycket olyckligt om de ändringar i

text: utlänningslagen

text: som syftade till att förbättra situationen för förvarstagna som kriminalvårdsplaceras i praktiken kan leda till en försämrad situation genom att de förvarstagna riskerar att i större utsträckning än tidigare isoleras från kontakt med andra människor, bl.a. genom att placeras i häkte i stället för i anstalt. Av denna anledning översänder jag detta beslut till Regeringskansliet, Justitiedepartementet, för kännedom.

text: Uppföljning Jag kommer att ägna de här aktuella frågorna särskild uppmärksamhet vid min tillsyn på kriminalvårdsområdet.

text: I ärendet har jag har samrått med JO Cecilia Renfors, som har ansvar för tillsynen över bl.a. Migrationsverket.

text: Ärendet avslutas.


avgjordAv: Justitieombudsmannen Cecilia Renfors

publisher: Justitieombudsmannen

title: Kritik mot vissa polismyndigheter för långa handläggningstider i ärenden om vapentillstånd

org: jo

sammanfattning: Under 2013 kom det in ett förhållandevis stort antal anmälningar till JO om polisens handläggningstider i ärenden om vapentillstånd. JO begärde att Rikspolisstyrelsen, efter att ha hämtat in upplysningar från polismyndigheterna, skulle redogöra för handläggningstiderna och redovisa en bedömning av situationen. Av Rikspolisstyrelsens utredning framgår att handläggningstiderna varierar stort mellan polismyndigheterna. Den genomsnittliga handläggningstiden i ärenden om vapentillstånd för ändamålen jakt och målskytte vid landets samtliga polismyndigheter var ca 40 dagar under 2013. Några polismyndigheter hade en genomsnittlig handläggningstid på ca 20 dagar eller mindre medan andra polismyndigheter hade en handläggningstid på ca 80 dagar. Handläggningstiderna i ärenden för ändamålet målskytte var generellt sett längre än för ändamålet jakt. Polismyndigheterna i Stockholms län, Västra Götaland, Skåne och Hallands län har haft särskilt långa handläggningstider i ärenden om vapentillstånd under 2013. Enligt polismyndigheterna har detta orsakats av bl.a. resursbrist. Handläggningen vid dessa polismyndigheter uppfyller inte förvaltningslagens krav på snabb handläggning och myndigheterna kritiseras för detta. JO ser positivt på de åtgärder som har vidtagits och planeras inom polisen för att komma till rätta med de utdragna handläggningstiderna och utgår från att man inom polisen kommer att ägna fortsatt uppmärksamhet åt problemet.

text: Initiativet

type: rubrik

text: Under 2013 kom det in ett förhållandevis stort antal anmälningar till JO om polisens handläggningstider i ärenden om vapentillstånd. Anmälningarna avsåg främst polismyndigheterna i Stockholms län, Västra Götaland och Skåne. Mot den bakgrunden beslutade jag att granska polisens handläggningstider i ärenden om vapentillstånd inom ramen för ett initiativärende.

type: stycke

text: Utredning

text: Rikspolisstyrelsen anmodades att, efter att ha hämtat in upplysningar från polismyndigheterna, redogöra för handläggningstiderna i ärenden om vapentillstånd och redovisa en bedömning av situationen.

text: Rikspolisstyrelsen (rikspolischefen AA) kom in med ett yttrande och med de upplysningar som polismyndigheterna hade lämnat. Av yttrandet framkom bl.a. följande.

text: Antal ansökningar om vapentillstånd

text: I Sverige finns idag ca 600 000 vapeninnehavare och ca 2 miljoner skjutvapen. Över hälften av dessa vapen innehas för jaktändamål. Under år 2013 anhängiggjordes mer än 140 000 vapenärenden hos polismyndigheterna. Av dessa var ca 63 700 ansökningar om vapenlicens. Det är en ökning i förhållande till 2011 då motsvarande värden var 113 000 vapenärenden, varav ca 57 900 var ansökningar om vapentillstånd. Antalet inkomna ansökningar ökade mest vid de tre största polismyndigheterna. I t.ex. Stockholm ökade antalet ansökningar gällande vapentillstånd från strax över 7000 år 2011 till ca 8000 år 2013.

text: Skillnader i handläggningstider mellan stora och små polismyndigheter och mellan ändamålen jakt och målskytte

text: Den genomsnittliga handläggningstiden för samtliga polismyndigheter när det gäller vapentillstånd för jaktändamål och målskytte var under 2011 ca 38 dagar. Motsvarande siffra för 2013 var ca 40 dagar. Skillnaden mellan myndigheterna var dock stor. Tre polismyndigheter hade år 2013 en handläggningstid på 20 dagar eller mindre medan den för de tre största myndigheterna uppgick till 70 dagar eller mer. Långa handläggningstider är således ett problem främst i storstadsregionerna. Under perioden 2011–2013 ökade handläggningstiden vid 13 myndigheter och minskade vid sju. Handläggningstiden för ändamålet målskytte är något längre än för ändamålet jakt. Det beror sannolikt på att det för ändamålet målskytte i lagtexten ställs krav på synnerliga skäl, vilket innebär att prövningen blir mer omfattande. År 2013 var handläggningstiden vid Polismyndigheten i Stockholms län t.ex. ca 77 dagar för målskytte och för ändamålet jakt ca 65 dagar.

text: Antalet ärenden i balans och orsaker till långa handläggningstider

text: Vid en jämförelse mellan den ingående balansen för vapentillståndsärenden per den 1 januari 2011 och samma datum 2013 kan man se att flera myndigheter har en svagt uppåtgående kurva. Under 2013 skedde dock en mer markant ökning från ca 7 400 den 1 januari till ca 10 200 den 31 december. Den främsta orsaken till ökningen var arbetet med vapenamnestin. Under 2013 handlades fler än 15 000 amnestiärenden och därutöver togs ca 30 ton ammunition emot av polisen. Detta tog stora resurser i anspråk från handläggningen av ansökningar om vapentillstånd. Det IT-stöd (VÄS) som fanns för handläggning av vapenärenden t.o.m. årsskiftet 2013/2014 har i viss mån inverkat negativt på handläggningstiderna på grund av instabilitet i systemet och, som en följd av detta, återkommande driftavbrott. Med anledning av detta har ett nytt IT-stöd för vapenärenden utvecklats under 2012– 2013. Under den tiden har handläggare från samtliga polismyndigheter deltagit i såväl utveckling av som utbildning i systemet. Det har inneburit att färre handläggare än normalt har arbetat med ordinarie arbetsuppgifter och det har påverkat handläggningstiden negativt. Flera myndigheter anger vidare att ofullständiga ansökningar är en orsak till långa handläggningstider. Enligt en undersökning som gjorts i Västra Götaland behöver ca 55 % av de inkomna ansökningarna kompletteras. Andra myndigheter menar att 40– 80 % av alla ansökningar behöver kompletteras och att det ofta tar lång tid att göra detta arbete.

text: En annan omständighet som medför merarbete är att domstolarna i viss mån har förändrat rättspraxisen när det gäller handläggning av vapentillstånd för målskytte. Den nya rättspraxisen innebär en mer omfattande prövning och tar därför längre tid. Den nya praxisen leder också till att fler avslagsbeslut överklagas, vilket tar tid i anspråk från de mer erfarna handläggarna.

text: Särskilt om polismyndigheterna i Stockholm, Västra Götaland och Skåne Stockholm anger utöver dessa orsaker att antal ansökningar ökat med 50 % sedan 2005. Under samma period har den ansvariga enheten haft onormalt många pensionsavgångar. Det har lett till stora kunskapstapp i en komplex verksamhet och det tar lång tid att lära upp ny personal till fullgoda handläggare. Västra Götaland framför att de långa handläggningstiderna främst beror på resursbrist men även på stor omsättning av handläggare med ett kunskapstapp som följd. Västra Götaland framhåller vidare att en handläggning med hög kvalitet har prioriterats framför hög produktivitet. Skåne säger att verksamheten inte har tillförts handläggare i samma utsträckning som ansökningarna ökat och att pensionsavgångar samt annan frånvaro inte ersatts med ny personal fullt ut. Orsaken till detta är myndighetens ekonomiskt ansträngda läge. I viss utsträckning har situationen lösts genom tillfälliga omflyttningar av personal från andra enheter inom myndigheten. Det har dock inte varit en bra lösning eftersom de utbildningsinsatser som krävs för att de nya tillfälliga medarbetarna ska kunna handlägga ärenden ofta tar mer resurser i anspråk än vad personaltillskottet i slutändan producerar.

text: Vad görs för att förkorta handläggningstiderna?

text: Som framgår ovan är mellan 40 och 80 % av ansökningarna så bristfälliga att handläggningen inte kan genomföras utan att kompletterande uppgifter måste inhämtas från sökanden. För att skynda på processen har polismyndigheterna vidtagit olika åtgärder för att sprida information om vilka uppgifter som måste framgå av ansökan för att handläggningen ska kunna ske utan dröjsmål. Inom Rikspolisstyrelsen har vidare ett arbete inletts med att skapa ett digitalt ansökningsförfarande som kräver att ansökan är fullständigt ifylld för att den ska tas emot. När det gäller de inkörningsproblem som finns i det nya IT-systemet, som togs i drift i början av januari 2014, pågår vid Rikspolisstyrelsen en fortlöpande rättningsprocess som bedöms vara slutförd i juni 2014. Vidare utbildas fortlöpande fler handläggare i systemet. En förutsättning för att man ska få tillstånd till innehav av skjutvapen för ändamålet jakt är att sökanden tagit jägarexamen. Polismyndigheten måste vid varje sådan ansökan kontrollera att personen har jägarexamen. Det sker genom att sökanden uppmanas att visa upp sitt jägarexamensbevis. Hos Naturvårdsverket, som är den myndighet som ansvarar för jägarexamensregistret, pågår ett arbete för att digitalisera registret. I och med digitaliseringen öppnas en möjlighet för polismyndigheten att få direktåtkomst till registret. Rikspolisstyrelsen har därför tagit initiativ till ändringar i offentlighets- och

text: sekretesslagen (2009:400)

text: och

text: jaktförordningen (1987:405)

text: för att möjliggöra direktåtkomst. Om polismyndigheten får direktåtkomst kommer handläggningstiderna för ändamålet jakt att förkortas. Dessa ärenden utgör ca 70 % av vapentillståndsärendena. Skillnaden i produktivitet mellan handläggarna i de olika polismyndigheterna är stor. I vissa myndigheter producerar handläggarna mer än dubbelt så många ärenden per år än vad som sker i andra. För att de myndigheter, där handläggarna har sämre produktivitet än genomsnittet, ska få uppslag till effektivare ärendeprocesser anordnar Rikspolisstyrelsen konferenser för att förmedla ”best practice” såväl när det gäller arbetssätt som hur verksamheten kan vara organiserad. Det arbetet kommer att underlättas av inrättandet av den nya polismyndigheten 2015.

text: Särskilt om polismyndigheterna i Stockholm, Västra Götaland och Skåne Vapengruppen i Stockholm kommer under första tertialen 2014 att tillföras personal för att besätta de vakanser som uppstått de senaste åren. Man avser även att minska gruppens officiella telefontid till förmån för ärendehandläggningen. Myndigheten planerar även att utföra övertidsinsatser för att minska handläggningstiden. Västra Götaland anger att man anställt personal men att det tar tid innan de blir fullgoda handläggare. Polismyndigheten har vidare gjort förändringar i sin organisation och anser sig nu ha en stabil situation med en väl avvägd numerär. Myndigheten anför också att den kommer att fortsätta att effektivisera arbetsprocessen, bl.a. genom att utbilda personal på närpolisstationer för att få sökanden att i ett tidigare skede komplettera sin ansökan. Det Skåne särskilt anför är att man infört ett särskilt ”snabbspår” för okomplicerade ärenden. Vidare har myndigheten utlokaliserat vissa uppgifter till polisområdena och förändrat rutinerna och resursfördelning för vapenhandlarinspektioner. Samtidigt framhålls att det på lång sikt behövs fler handläggare.

text: Rikspolisstyrelsens bedömning av situationen

text: Polisen har en mängd författningsreglerade uppgifter. Dessa olika uppgifter kommer alltid att behöva konkurrera med varandra och prioriteras mot uppställda mål. Således tvingas t.ex. polisens tillståndsverksamhet konkurrera med de brottsutredande uppgifterna om tillgängliga resurser. Om ett område prioriteras så sker det på bekostnad av ett annat. Hur effektiv polisen än är kommer det därför alltid att finnas medborgare som vill ha en högre polisiär servicenivå än vad polisen kan tillhandahålla. Men även mot bakgrund av detta är det Rikspolisstyrelsens uppfattning att en ansökan om vapentillstånd bör kunna handläggas inom 30 dagar. Denna uppfattning förutsätter dock att ansökan är fullständigt ifylld, att brottmålsdom eller förundersökningsresultat inte behöver inväntas eller att ärendet i övrigt inte fördröjs av liknande skäl. Med anledning av detta bör det påpekas att de uppgifter om handläggningstider som polismyndigheterna lämnat till Rikspolisstyrelsen har beräknats utifrån samtliga ärenden, alltså även sådana som fördröjts på grund av ofullständig ansökan, att sökanden är misstänkt för brott eller som av [någon] anledning har behövts kompletteras. Den genomsnittliga handläggningstiden för ändamålen jakt och målskytte var under 2013 ca 40 dagar. Om man räknar bort storstadsmyndigheterna så var genomsnittstiden för övriga myndigheter ca 35 dagar. Med hänsyn till den extra belastning som genomförandet av vapenamnestin och utvecklingen av det nya ITsystemet medförde samt att de ärenden som beräknats även innefattar handläggning av ofullständiga ansökningar m.m. får det enligt Rikspolisstyrelsens uppfattning anses vara en godtagbar nivå. Till följd av att handläggare måste utbildas i det nya IT-systemet, deras ovana med systemet och inkörningsproblemen finns som flera polismyndigheter framhåller en risk för att handläggningstiderna kommer att öka något under första delen av 2014. När dessa hinder är undanröjda kommer sannolikt handläggningstiderna att bli kortare. Under 2013 handlades i medeltal ca 1200 ärenden per handläggare. Att polismyndigheternas handläggningstider inte alltid står i relation till handläggarnas produktivitet beror sannolikt på att myndigheterna har olika många handläggare i förhållande till antalet ansökningar. Skillnaden mellan hur många ärenden de olika myndigheternas handläggare producerar per år är stora. Spannet är från 600 ärenden per år till ca 1600–1800. Antalet ärenden per handläggare och år kan ses som ett mått på hur effektiv myndigheternas ärendeprocess och organisation är. Enligt Rikspolisstyrelsens bedömning bör ärendeprocessen och organisationen vara så inrättad att en erfaren handläggare handlägger minst 1000 ärenden per år.

text: Rikspolisstyrelsen ser därför positivt på det arbete som synes pågå i samtliga polismyndigheter med att effektivisera ärendeprocessen, t.ex. att hitta sätt för att få sökanden att lämna fullständigt ifyllda ansökningar. Därutöver pågår vid Rikspolisstyrelsen utveckling av e-tjänster, t.ex. webbansökan, och arbete med att skapa direktåtkomst för handläggarna till jägarexamensregistret. Även dessa åtgärder torde skapa förutsättningar för kortare handläggningstider. Särskilt om polismyndigheterna i Stockholm, Västra Götaland och Skåne De tre största polismyndigheterna har under 2013 haft långa handläggningstider. Stockholm har haft ca 70 dagar, Västra Götaland ca 80 dagar och Skåne ca 70 dagar. Även med hänsyn till det stora antalet ofullständiga ansökningar, resursåtgången för vapenamnestin och utvecklingen av IT-systemet är dessa handläggningstider för långa. Enligt Rikspolisstyrelsen synes det finnas utrymme för Stockholm och Västra Götaland att effektivisera handläggningen med hänsyn till hur många ärenden handläggarna handlägger per år i dessa myndigheter. De åtgärder som Västra Götaland hittills har vidtagit verkar ha haft en viss effekt eftersom den genomsnittliga handläggningstiden för ändamålen jakt och målskytte minskat under 2013 i förhållande till året innan. Skåne synes med hänsyn till antal ärenden per handläggare och år ha en tillräckligt effektiv ärendeprocess. För Skånes del torde det därför främst handla om att se över situationen så att antalet handläggare står i proportion till antalet ansökningar.

text: Rättslig reglering

text: Enligt

text: 2 kap. 1 § första stycket vapenlagen

text: krävs tillstånd för att bl.a. inneha skjutvapen eller ammunition. Av 2 kap. 2 § framgår att polismyndigheterna prövar frågor om tillstånd.

text: Förvaltningslagen

text: tillämpas på polismyndigheternas handläggning av tillståndsärenden. Ett av

text: förvaltningslagens

text: syften är att garantera att myndigheterna upprätthåller en viss standard i fråga om bl.a. service till allmänheten. Därigenom främjas även rättssäkerheten.

text: I

text: 4 § förvaltningslagen

text: behandlas myndigheternas allmänna serviceskyldighet. Där anges att varje myndighet ska lämna upplysningar, vägledning, råd och annan sådan hjälp till enskilda i frågor som rör myndighetens verksamhetsområde. Hjälpen ska lämnas i den utsträckning som är lämplig med hänsyn till frågans art, den enskildes behov av hjälp och myndighetens verksamhet. Frågor från enskilda ska besvaras så snart som möjligt.

text: Av

text: 5 § förvaltningslagen

text: framgår att myndigheterna ska ta emot besök och telefonsamtal från enskilda. Om särskilda tider för detta är bestämda, ska allmänheten underrättas om dem på lämpligt sätt. Myndigheterna ska också se till att det är möjligt för enskilda att kontakta dem med hjälp av telefax och e-post och att svar kan lämnas på samma sätt. Bestämmelsen inskärper att myndigheterna ska vara tillgängliga för allmänheten i så stor utsträckning som möjligt. I motiven anges att detta inte utesluter att en myndighet, när det är nödvändigt, exempelvis begränsar sin telefonservice till vissa timmar på dagen. (Se

text: prop. 1985/86:80 s. 61

text: och JO:s beslut den 17 september 2010, dnr

text: Vidare anges i

text: 7 § förvaltningslagen

text: att varje ärende där någon enskild är part ska handläggas så enkelt, snabbt och billigt som möjligt utan att säkerheten eftersätts.

text: Detta innebär bl.a. att en myndighet har ansvar för att driva sina ärenden framåt och se till att de avgörs inom rimlig tid.

text: Bedömning

text: Utgångspunkter JO:s granskning är rättslig och innebär främst en kontroll av att myndigheterna följer de regler som gäller för hur ärenden ska handläggas på ett formellt korrekt sätt. Min granskning i detta ärende har i huvudsak avsett om polismyndigheternas handläggning av ärenden om vapentillstånd uppfyller kravet på att ärenden där enskilda är part ska handläggas så enkelt och snabbt som möjligt utan att rättssäkerheten eftersätts.

text: En polismyndighet handlägger många olika slag av ärenden. Det är en självklarhet att en prioritering måste ske mellan olika ärendeslag, liksom inom ärendeslagen. Det är också självklart att det tar en viss tid att handlägga ärenden på ett rättssäkert sätt, och att en viss tidsåtgång måste accepteras. Det går inte att generellt uttala vad som är en godtagbar handläggningstid i ett ärende. Detta varierar beroende på bl.a. ärendets karaktär och behovet av kompletteringar och utredningsinsatser. Det är dock aldrig godtagbart med fullständig passivitet i ett ärende, eller med oskäliga dröjsmål som inte har någon godtagbar förklaring. Det är alltså inte godtagbart att göra prioriteringar som innebär att ett visst slag av ärenden helt prioriteras bort.

text: Vapenlagstiftningen och tillståndsgivningen har stor samhällelig betydelse. Kravet på tillstånd för att bl.a. inneha och handla med vapen innebär att det ur flera aspekter är viktigt att ärendena handläggs snabbt och effektivt. Utdragna handläggningstider kan bl.a. medföra att giltighetstiden för beviljade vapentillstånd hinner löpa ut och att en sökande därefter innehar vapen som han eller hon saknar tillstånd för. Den ekonomiska betydelsen för dem som handlar med vapen kan också bli stor.

text: Rikspolisstyrelsen har gjort bedömningen att ett ärende om vapentillstånd, där ansökan är komplett och ytterligare uppgifter inte behöver hämtas in, bör kunna handläggas och avslutas inom 30 dagar vid landets samtliga polismyndigheter. Jag delar uppfattningen att detta är ett rimligt krav. I den utsträckning en bedömning av den uppskattade handläggningstiden för vissa ärenden redovisas till allmänheten, är det angeläget att tiden i största möjliga utsträckning hålls. En enskild sökande bör kunna förlita sig på en uppgift om normal handläggningstid. Ärenden där kompletteringar eller ytterligare uppgifter behövs ska naturligtvis också handläggas snabbt och effektivt.

text: Handläggningstider under 2013 Av den utredning som Rikspolisstyrelsen har redovisat framgår att handläggningstiderna och ärendetillströmningen varierar stort mellan polismyndigheterna. Polismyndigheterna i Uppsala län, Södermanlands län och Gotland hade t.ex. en genomsnittlig handläggningstid på ca 20 dagar eller mindre i ärenden om vapentillstånd för ändamålen jakt och målskytte under 2013. I

text: Stockholms län och Skåne var den genomsnittliga handläggningstiden ca 70 dagar. Polismyndigheterna i Västra Götaland och Hallands län hade en genomsnittlig handläggningstid på ca 80 dagar.

text: Vidare framgår av Rikspolisstyrelsens utredning att handläggningstiderna i ärenden för ändamålet målskytte generellt sett var längre än för ändamålet jakt. Vid Polismyndigheten i Stockholms län var handläggningstiden närmare 80 dagar för målskytte, och för jakt ca 65 dagar under 2013. I Västra Götaland var handläggningstiden i ärenden för målskytte ca 120 dagar, och för jakt ca 50 dagar.

text: Polismyndigheten i Stockholms län har som förklaring till handläggningstiderna bl.a. hänvisat till att antalet ansökningar har ökat med 50 procent sedan 2005, samtidigt som pensionsavgångar har inneburit stora kunskapstapp. Det har också förekommit betydande driftstörningar i det tidigare ärendehanteringssystemet, främst under hösten 2013.

text: Polismyndigheten i Västra Götaland har bl.a. uppgett att främst resursbrist, men även en stor omsättning av handläggare, har påverkat handläggningstiderna. Myndigheten har även lyft fram att omkring hälften av ansökningarna behöver kompletteras, vilket medför att handläggningen drar ut på tiden.

text: Polismyndigheten i Skåne har bl.a. pekat på att verksamheten inte har tillförts handläggare i den utsträckning som ansökningarna ökat, samt att vakanser och annan frånvaro inte har kompenserats fullt ut på grund av ett ansträngt ekonomiskt läge.

text: Polismyndigheten i Hallands län har angett att arbetsbelastningen har varit hög under flera år, bl.a. beroende på hög personalomsättning och sjukfrånvaro. Handläggningstiderna har ökat trots nyrekryteringar, bl.a. till följd av ett ökat ärendeinflöde och av att det tar tid att lära upp nyanställda. Vapenamnestin under 2013 och införandet av det nya ärendehanteringssystemet har också påverkat handläggningen negativt. Mina slutsatser

text: Kravet på snabb handläggning

text: Av Rikspolisstyrelsens yttrande framgår att den genomsnittliga handläggningstiden för vapentillståndsärenden vid landets samtliga polismyndigheter var ca 40 dagar under 2013. Siffran inkluderar både ärenden som var kompletta när ansökan kom in och sådana som behövde kompletteras på något sätt. Det finns inte skäl att rikta någon kritik mot en sådan genomsnittlig handläggningstid eller en handläggning som ligger något över den tiden. Jag kan dock inte underlåta att notera att skillnaderna mellan de 21 polismyndigheterna är avsevärda, vilket i sig är anmärkningsvärt.

text: Som framgått ovan har fyra polismyndigheter haft särskilt långa handläggningstider under 2013.

text: JO har tidigare uttalat kritik mot en av dem, Polismyndigheten i Västra Götaland (JO:s beslut den 15 maj 2012, dnr

text: och

text: samt den 30 juli 2013, dnr 6663-2012). Det framkom i de ärendena att polismyndigheten hade vidtagit ett flertal åtgärder för att komma till rätta med handläggningstiderna. I ett yttrande till JO i februari 2013 bedömde myndigheten att problemet med de långa handläggningstiderna till stor del hade fått en lösning. Det är dock tydligt att åtgärderna inte har fått önskad effekt.

text: Den sammantagna bilden för de fyra ovan nämnda polismyndigheterna är inte tillfredsställande. Oavsett vad som anförts om skälen är handläggningstiderna, som Rikspolisstyrelsen konstaterat, alltför långa. Enligt min mening uppfyller alltså inte handläggningstiderna för vapentillståndsärenden vid polismyndigheterna i Stockholms län, Västra Götaland, Skåne och Hallands län

text: förvaltningslagens

text: krav på snabb handläggning, och de ska kritiseras för det.

text: Planerade åtgärder

text: Rikspolisstyrelsen har redovisat de åtgärder som har vidtagits och planeras för att komma till rätta med de utdragna handläggningstiderna. Jag ser över lag positivt på det som redovisats.

text: Det är polismyndigheternas sak att bedöma om det finns utrymme för effektivitetsförbättringar och resursförstärkningar. Jag vill dock framhålla att myndigheter ska handlägga ärenden effektivt och rättssäkert, vilket bl.a. innebär att man i den utsträckning som det är lämpligt ska ge upplysningar om vad en ansökan bör innehålla och vad som krävs för att den ska beviljas. Man bör vidare i ett tidigt skede uppmärksamma behovet av eventuella kompletteringar och göra en bedömning av ärendets fortsatta handläggning. I enklare ärenden bör beslut kunna fattas ganska omgående.

text: Mot den bakgrunden ser jag positivt på att Polismyndigheten i Skåne under 2013 infört ett s.k. snabbspår. Arbetssättet innebär enligt polismyndigheten att enkla, kompletta licensärenden dagligen skiljs ut från de mer komplicerade och tidskrävande ansökningsärendena.

text: Jag vill även betona att det är viktigt att myndigheterna regelbundet genomför genomgångar av äldre ärenden och upprättar någon form av plan för deras avgörande. Om det står klart att handläggningen väsentligen drar ut på tiden bör myndigheten underrätta sökanden om detta.

text: Jag har noterat att Polismyndigheten i Stockholms län avser att förkorta vapengruppens fastställda telefontid till förmån för ärendehandläggningen. Även om syftet är gott är en sådan åtgärd inte helt okomplicerad. Stora ärendebalanser medför ofta att många försöker få kontakt med myndigheten för att få information om hur det går i ärendet. Så länge man ändå kan hålla en godtagbar servicenivå har jag emellertid inte några invändningar mot åtgärden.

text: Jag utgår från att man inom polisen kommer att ägna fortsatt uppmärksamhet åt de otillfredsställande handläggningstiderna och fortsätter att arbeta aktivt för att komma till rätta med dem. Övrigt Under handläggningen av detta ärende har det kommit in synpunkter på polisens handläggning av vapenärenden också i andra avseenden än handläggningstider. Det har t.ex. framförts att det tar lång tid för polismyndigheten att utse handläggare i ärenden och att det är svårt att få kontakt med handläggarna. Det som kommit fram ger anledning att erinra om den serviceskyldighet som bl.a. framgår av

text: 4 § förvaltningslagen

text: Ärendet avslutas.

type: avgorande


title: Fråga om en tjänstemans kallande av en anställd, som uttalat sig i en tidningsartikel, till samtal inneburit en kränkning av meddelar- och yttrandefriheten. Även kritik mot tjänstemannen för att hon under samtalet ställt frågor om politiska åsikter m.m.

text: Fråga om en tjänstemans åtgärd att kalla en anställd, som uttalat sig i en tidningsartikel, till ett samtal inneburit en kränkning av den anställdes meddelar- och yttrandefrihet. Även kritik mot tjänstemannen för att hon under samtalet ställt frågor om politiska åsikter m.m.

text: Anmälan

text: AA, lärare vid Kulturskolan i Hofors kommun, anmälde i en skrivelse till JO kulturskolans chef, BB.

text: AA anförde i huvudsak följande. Han hade kallats till ett möte med BB för att förhöras om sina politiska åsikter. Förhöret hade motiverats med att det var chefens skyldighet att förvissa sig om att det inte fanns några rasister bland personalen. Det framfördes vid förhöret att en chef skall känna till personalens åsikter i fråga om främlingsfientlighet och det sades att det var viktigt att alla hade samma värdegrund. Hans arbete i det parti han tillhör ifrågasattes och det påstods att partiet står för rasistiska åsikter. Han upplevde att förhöret skedde under tvång, underförstått ett hot om avsked, och han tror att det var initierat av den politiska ledningen i kommunen. Han anser att kommunen försöker begränsa yttrandefriheten och invånarnas fria åsiktsbildning.

text: Utredning

text: Barn- och utbildningsnämnden i Hofors kommun yttrade sig över vad anmälaren anfört enligt följande.

text: Bakgrund

text: En näringsidkare och medlem i det lokala partiet Folkhemmet Hofors- Torsåker anslog på dörren till sin lokal affischer, som av många uppfattades som främlingsfientliga. Tidningen Arbetarbladet rapporterade ingående om dessa affischer och kommenterade även på ledarplats. Bl.a. förekom frågor till partikamrater om hur de ställde sig till påståendena som framfördes på affischerna. Anmälaren, AA, var en av dem, som utfrågades. Kulturskolans chef, där anmälaren är anställd, uppfattade inte av tidningsartiklarna klart om anmälaren tog avstånd från främlingsfientliga åsikter eller ej. Eftersom anmälaren under kafferaster m.m. framfört bestämda politiska åsikter, väcktes en oro hos kulturskolechefen för att otillbörlig påverkan på eleverna kunde föreligga. Dessutom fanns en oro för hur elevernas föräldrar kunde uppfatta situationen. Kulturskolechefen hade mottagit telefonsamtal från föräldrar, som var missnöjda

text: med undervisningen och medarbetare hade uttryckt olustkänslor inför de återkommande politiska diskussionerna på arbetsplatsen. – – – Kulturskolechefen beslutade därför om ett samtal med anmälaren med följande syften:  att utröna om AA kände till de värdegrunder som gäller för skolan och säkerställa att han tillämpade dessa i sin yrkesverksamhet  att förvissa sig om att anmälaren i sin verksamhet inte gav uttryck för värderingar oförenliga med skolans värdegrunder  att ärligt och uppriktigt utåt kunna gå i god för att anmälaren utförde sittarbete i enlighet med svenska skolans normer och värdegrunder  att eventuellt vid behov kunna stödja anmälaren

text: Samtalet

text: Kulturskolechefen har uppgivit att hon inte kände sig nöjd med hur samtalet kom att förlöpa och att hon kände sig förvirrad av anmälarens uppträdande under samtalet. Hon kände att samtalet drevs till en icke yrkesmässig nivå och att hon själv blev för känslomässigt engagerad och ägnade sig för mycket åt argumentation. Kulturskolechefen beklagar detta djupt. Det har framkommit att anmälaren i hemlighet spelade in detta samtal och sedan lät andra lyssna på detta. Det vore intressant att få veta JO:s syn på att röja vad som sagts under ett medarbetarsamtal.

text: Samtalets resultat

text: Enligt vad kulturskolechefen uppger, har hon under samtalet upplevt att hon i fortsättningen inte behöver oroa sig för att anmälaren bedriver otillåten propaganda i närvaro av elever. Kulturskolechefen är dock missnöjd med själva samtalets genomförande, eftersom hon inte lyckats hålla detta på en korrekt nivå. Samtalet hölls på basis av det förtroendefulla förhållande chefen upplevt i förhållande till anmälaren och detta spelade stor roll för vad som sades. Efter samtalet kände hon en oro för att anmälaren kunde ha uppfattat samtalet på fel sätt, vilket ju blivit fallet, eftersom det föreligger en anmälan. Det är alltså enligt kulturskolechefen bra att samtalet ägt rum, men det skulle ha genomförts annorlunda.

text: Kommentarer till inslag i anmälan

text: I anmälan förekommer citatet ”det är chefens skyldighet att förvissa sig om att inga rasister finns bland personalen”. Det är mycket möjligt att orden fallit så, men innebörden var egentligen ”det är chefens skyldighet att förvissa sig om att inga främlingsfientliga åsikter framförs i samband med arbetet med eleverna”. Det är förståeligt att yttrandet uppfattas som ett hot, men detta har absolut inte varit avsikten, utan enbart att förvissa sig om att verksamheten vid skolan bedrivs i enlighet med de värdegrunder som gäller.

text: Skollagen

text: 1 kap. 2 §

text: framhåller att var och en som verkar inom skolan skall främja aktning för varje människas egenvärde och särskilt (2 punkten) aktivt motverka alla former av kränkande behandling såsom mobbning och rasistiska beteenden. I läroplaner för det obligatoriska skolväsendet (Lpo 94, 2.8 p) anges att rektor har ett särskilt ansvar för − Skolans program för att motverka alla former av trakasserier och mobbning bland elever och anställda.

text: Påståendet att anmälarens parti skulle vara rasistiskt kommer sig av att skildringarna i Arbetarbladet gav ett sådant intryck. Detta är en del i hur samtalet inte genomfördes som önskat, eftersom en anställd i personalsamtal inte ska behöva svara för de åsikter ett parti hyser – sådana samtal kan föras i andra sammanhang. Påståendet borde istället ha varit en fråga, som är helt naturlig i samband med den oro för verksamheten, som kulturskolechefen kände. Yttrandet ”det är viktigt att vi har samma värdegrund” skulle korrekt ha formulerats ”det är ett krav att vi arbetar efter samma värdegrund”, vilket ju också var den egentliga innebörden i yttrandet. Skolans värdegrund är viktig och den betonas i alla dokument rörande skolverksamheten. Som chef för en skola måste man tydligt verka för att värdegrunden följs. Anmälaren uppger att han i en tidningsartikel tagit avstånd från rasistiska åsikter. Kulturskolechefen upplevde inte tidningsartiklarna som ett sådant klargörande, utan hon kände fortfarande oro för hur anmälaren bedrev sin undervisning. Det är inte tillåtet att efterforska personalens politiska åsikter, men om åsikterna är kända och upplevs strida mot skolans värdegrunder, måste det vara på sin plats att förvissa sig om att dessa åsikter inte kommer till uttryck i det dagliga arbetet med eleverna. ”Att förhöret sker under tvång är uppenbart.” Det är fel att kalla ett personalsamtal förhör. Samtalet ägde rum med ovan angivna syften. Graden av tvång kan diskuteras. Det är normalt, att, när arbetsledaren kallar till samtal, infinner man sig. Detta var ett viktigt samtal för att säkerställa att verksamheten i skolan sker enligt gällande normer och värdegrunder och hade inte som syfte att utröna anmälarens åsikter. Det är en förutsättning i jobbet, och t.o.m. avtalat i bl.a. samverkansavtal, att ha medarbetarsamtal när man behöver reda ut sådant som har med jobbet att göra. Det ligger i arbetet att tidigt och fort reda ut frågeställningar. Det ”tvånget” som finns i detta är de avtal man går in i med anställningsavtalet. – – –

text: Vidare vill nämnden framhålla att det inte finns någon önskan att begränsa yttrandefriheten och åsiktsbildningen. Tvärtom strävar kommunledningen efter öppenhet och samverkan med kommunens invånare, vilka ju är de yttersta uppdragsgivarna för kommunens verksamheter. Under 2005 genomfördes ett stort antal s.k. dialogmöten för att utröna invånarnas syn på kommunen och dess verksamhet och styrning. Dessa dialoger ligger till grund för kommunens arbete med en s.k. Färdplan. Vidare antyder anmälaren att det påstådda förhöret ska ha initierats av den politiska ledningen. Detta är ett fullständigt grundlöst påstående. Det finns absolut ingen i ledningen, som tagit sådant initiativ och heller ingen, som skulle kunna tänka sig att göra detta. Kommunledningen och nämnden delar anmälarens höga tankar om den aktuella chefen och är övertygad om att samtalet ägt rum med vällovliga syften, men att det råkat bli olyckligt utformat. – – –

text: Påståendet att anställningen skulle vara i fara måste bestämt avvisas. Ingen anställd i Hofors kommun har någonsin blivit avskedad p.g.a. sina åsikter och det kommer heller aldrig ske och det har inte heller uttryckts hot eller antydningar om sådant förfarande. Skulle det visa sig att någon anställd i sin yrkesverksamhet ger uttryck för och propagerar för främlingsfientliga åsikter, skulle andra åtgärder än avskedande vidtas, men inte enbart av det skälet att den anställde hyser dessa åsikter. – – –

text: Sammanfattning

text: 1.Kulturskolechefen har haft ett personalsamtal med anmälaren med främsta syfte att säkerställa att verksamheten i skolan inte kränker elever eller skolans av riksdagen fastställda värdegrunder samt att kunna klargöra att elevernas föräldrar

text: inte behöver oroa sig för otillbörlig påverkan i Kulturskolan. Det har absolut inte funnits något uppsåt att kränka anmälarens åsiktsfrihet. 2. I den situation, som rådde, utvecklades samtalet genom interaktionen till något som av anmälaren upplevdes som ett förhör angående politiska åsikter. Detta är djupt beklagansvärt. 3. Kommunledningen har inte initierat ett ”förhör” angående politiska åsikter. 4. Det finns i kommunen ingen önskan att inskränka åsikts- eller yttrandefriheten, utan strävan är istället efter största möjliga öppenhet och demokrati. 5. Det finns, har aldrig funnits och kommer aldrig att finnas något åsiktsregister i kommunen och det är inte tillåtet för chefer att försöka utröna de anställdas personliga åsikter. 6. Kommunen beklagar djupt att anmälaren upplevt händelsen som kränkande, men konstaterar med lättnad, att kulturskolechefen kunnat klarlägga att hon utför sitt arbete på ett godtagbart sätt.

text: Barn- och utbildningsnämndens yttrande

text: Hofors kommun verkar bl.a. enligt

text: regeringsformen

text: 1 kap. 2 § 1

text: st ”Den offentliga makten skall utövas med respekt för alla människors lika värde och för den enskilda människans frihet och värdighet”.

text: 1 kap. 2 § 3

text: st ”… motverka diskriminering av människor på grund av kön, hudfärg, nationellt eller etniskt ursprung ...” och respekterar självklart

text: 2 kap. 2 § regeringsformen

text: . Det åligger kommunen ett ansvar att arbeta för att elever i kommunens skolor inte utsätts för kränkande behandling eller främlingsfientlig påverkan. För detta ändamål är det berättigat att kommunens chefer håller sig underrättade om hur verksamheterna bedrivs. Ett medel i sammanhanget kan vara medarbetarsamtal. Dessa samtal får självfallet inte ha karaktären av utfrågning om personliga åsikter, utan ska inriktas på verksamheten. I detta fall har ett samtal i vällovligt syfte ägt rum, men samtalet har tyvärr kommit att få ett olyckligt förlopp, vilket djupt beklagas. Samtalet har dock haft det goda med sig, att anmälaren friats från eventuella misstankar om otillbörligt beteende i sin yrkesutövning. Anmälaren har haft möjlighet att tillsammans med sin chef och/eller kommunens personalenhet reda ut det inträffade, men valt att avstå. Kulturskolechefens agerande är förståeligt med tanke på den mediala uppmärksamheten i ärendet.

text: Till yttrandet var fogat ett utdrag ur kulturskolechefens personliga anteckningar över vad som inträffat. Bland annat framgick följande:

text: 29/9–1/10 läser jag i den lokala pressen Arbetarbladet om ”Invandrarfientlig kvinna i fullmäktige och om att det hon uttrycker kan vara brottsligt”. – – – Den lokala pressen fortsätter skriva om detta och lyfter fram ett lokalt parti och speciellt en politiker i detta parti som främlingsfientlig – – – Flera personer jag träffar i samhället reagerar starkt på de ord och uttryck denna politiker skrivit ner och som de läst i hennes affär. I en av tidningsartiklarna uttrycker sig de övriga partikamraterna och jag upptäcker att lärare AA är med i bild och får mig att tänka på ”kan detta innebära något för min verksamhet”.

text: Jag känner att jag inte kan säkerställa verksamheten. Två personer i verksamheten undrar om jag vet ”var jag har AA, är du säker på hur han hanterar detta tillsammans med eleverna”. Jag diskuterar med min chef, som anser att jag givetvis ska prata med AA om jag inte kan säkerställa verksamheten – – – Anledningen till att jag inte kan säkerställa verksamheten är ”hur hanterar AA händelserna som beskrivs i media i mötet med eleverna”, han har dock många nya arbetssituationer – – – Jag känner osäkerhet i hur han tolkar och förhåller sig i pedagogens grundläggande värden, hur han tyder rasism, främlingsfientlighet, lika människors värde och hur han förhåller sig som pedagog att ge saklig och allsidig information/kunskap. Syftet med samtalet

text: är att säkerställa verksamheten. Jag vill känna säkerhet i att besvara eventuella frågor rörande AA:s roll som lärare från elever och föräldrar. Jag ringer AA 4/10 och ber om en träff. Han undrar över vad och jag säger ”det har skrivits en del i pressen om rasism och främlingsfientlighet att jag ser ditt fotografi i tidningen och är rädd för hur verksamhetens elever ska uppfatta detta” – – – Vi träffas och pratar. Jag känner inget konstigt i det. Vi har diskuterat och pratat ganska öppet om olika saker sedan han anställdes. Efter samtalet känner jag mig aningen misslyckad som chef. Jag ringer min chef och berättar hur jag känner. Jag konstaterar att det är svårt att prata om värdegrunder, att jag var osäker, otydlig och för personlig – – – Efter cirka 40 minuter finner jag att jag förstår AA och att jag kan säkerställa verksamheten. Jag säger det till honom ”du arbetar utifrån ditt pedagogiska ansvar”. Dagen efter reflekterar jag över samtalet och finner att jag måste bli bättre på att ”dialoga”, att inte bli påverkad av situationer, vara tydligare och inte uttrycka personliga värderingar. – – – Det finns ingen som helst sanning i att jag är sänd av någon politisk ledning, att jag förhör personalen om deras personliga åsikter, att jag försöker få honom att lämna sitt parti, att jag försöker skapa splittring mellan partikamrater, att jag skulle förmå honom att lämna partiet, att samtalet har skett under tvång eller att det handlar om hot om avsked. Alla får ha sina personliga värderingar/ideologier. Men som pedagog är det viktigt att vi verkar i andan av vårt styrdokument. Att vi rättar oss efter de gemensamma spelregler som fastställs på arbetsplatsen. Det är helt utifrån arbetets uppdrag och mitt yttersta ansvar som jag samtalat med AA.

text: AA kommenterade remissvaret. Han vidhöll sin anmälan samt anförde att flera påståenden i nämndens yttrande var osanna och kränkande. Han bifogade också vissa handlingar, bl.a. en upptagning av samtalet mellan honom och BB.

text: AA återkom senare med en ytterligare skrivelse. Han anförde att han fått kritik för att han anmälde förhöret till JO och att kulturskolechefen sökt efter källorna till uppgifterna i tidningarna. Han anförde vidare att han fått en skrivelse med övervägande om varning för sen ankomst samt brister i uppträdandet och då han kommenterat detta i massmedia hade han kritiserats av kulturskolechefen och personalchefen. Han anser att hans yttrandefrihet kränkts. Till skrivelsen fogades flera bilagor.

text: I ett beslut den 2 november 2007 anförde JO Berggren följande.

text: Bedömning

text: I

text: 2 kap. 1 § regeringsformen

text: föreskrivs att varje medborgare gentemot det allmänna är tillförsäkrad yttrandefrihet, varmed avses frihet att i tal, skrift eller bild eller på annat sätt meddela upplysningar samt uttrycka tankar, åsikter och känslor. Yttrandefriheten får begränsas endast i den utsträckning och på det sätt som framgår av föreskrifterna i

text: 2 kap.

text: och

text: 13 §§

text: regeringsformen

text: Genom

text: tryckfrihetsförordningens

text: och

text: yttrandefrihetsgrundlagens

text: bestämmelser om meddelarfrihet ges yttrandefriheten till viss del ett särskilt skydd. Meddelarfriheten enligt

text: 1 kap. 1 § tredje stycket tryckfrihetsförordningen

text: innebär att det står var och en fritt att, med vissa i förordningen angivna undantag, meddela uppgifter och

text: underrättelser i vilket ämne som helst för offentliggörande i tryckt skrift till författare eller annan som är att anse som upphovsman till framställning i skriften, till skriftens utgivare eller, om det finns en särskild redaktion, till denna eller till företag för yrkesmässig förmedling av nyheter eller andra meddelanden till periodiska skrifter.

text: Det skydd för yttrandefriheten som

text: regeringsformen

text: och

text: tryckfrihetsförordningen

text: respektive

text: yttrandefrihetsgrundlagen

text: anger är ett skydd gentemot ”det allmänna”, t.ex. kommunens valda församlingar och förvaltningsorgan. Skyddet innebär att en myndighet inte får ingripa mot någon för att han eller hon har använt sig av sin grundlagsskyddade rätt att yttra sig i massmedier eller på annat sätt ge uttryck för sin uppfattning. En myndighet får inte heller försöka motarbeta att den anställde använder sig av sina rättigheter. En arbetsgivare får således inte genom generella uttalanden eller genom kritik i enskilda fall söka påverka arbetstagaren i fråga om det sätt på vilket denne utnyttjar sin yttrandefrihet. Varje åtgärd som medför negativa konsekvenser för en offentligt anställd person och som grundar sig på medverkan i tryckt skrift har i princip ansetts vara otillåten enligt

text: tryckfrihetsförordningen

text: I

text: 2 kap. 2 § regeringsformen

text: stadgas vidare att varje medborgare gentemot det allmänna är skyddad mot tvång att ge till känna sin åskådning i t.ex. politiskt hänseende.

text: Vad som har kommit fram i detta ärende föranleder följande uttalanden.

text: BB har uppgett att hon med anledning av AA:s ut talanden i tidningen kände en oro för hur han bedrev sin pedagogiska verksamhet och att hon kände att hon inte kunde säkerställa verksamheten. Hon bad därför om en träff i syfte att utröna bl.a. om han kände till de värdegrunder som gäller för skolan, säkerställa att han tillämpade dessa i sin yrkesverksamhet och förvissa sig om att han i sin verksamhet inte gav uttryck för värderingar oförenliga med skolans värdegrunder.

text: Av BB:s egen redogörelse framgår enligt min mening att den direkta bakomliggande anledningen till att hon kallade AA till samtalet var en tidningsartikel i vilken ett uttalande av AA citerades. Även om avsikten inte varit att lägga AA detta uttalande till last måste det med hänsyn till omständigheterna ha stått klart för BB att kallelsen av AA kunde uppfattas på detta sätt. Med hänsyn emellertid till att samtalet motiverades inte endast av tidningsuttalandena kan jag inte göra gällande att BB redan genom kallelsen har ingripit mot AA på ett enligt

text: tryckfrihetsförordningen

text: otillåtet sätt.

text: AA har emellertid anfört att han under mötet förhördes om sina politiska åsikter och att förhöret skedde under tvång. Han har bl.a. anfört att kulturskolechefen skulle ha framfört att ”det är chefens skyldighet att förvissa sig om att inga rasister finns bland personalen” och ”det är viktigt att vi har samma värdegrund”. Av den upptagning av samtalet som AA lämnat in framgår vidare att kulturskolechefen frågat bl.a. ”var han står”.

text: Av BB:s egna anteckningar framgår att hon var missnöjd med hur samtalet kom att genomföras. Hon ansåg inte att hon lyckats hålla det på en korrekt nivå. Nämnden har medgett att samtalet fått ett olyckligt förlopp. Detta har beklagats, men det har framhållits att syftet med samtalet har varit vällovligt.

text: En arbetsledare eller en annan person i chefsställning måste iaktta stor försiktighet när han eller hon tar upp frågor med anställda som rör deras grundlagsskyddade frioch rättigheter. I detta fall har i samtalet med AA ställts frågor om hans åsikter i politiska ställningstaganden. Förfarandet är självfallet inte godtagbart och BB förtjänar i detta avseende kritik.

text: Remissvaret tyder på att det aktuella regelverket är väl känt inom nämndens verksamhet. Jag avslutar därför ärendet med den kritik som ligger i det sagda.

text: Vad AA i övrigt framfört föranleder således inte någon åtgärd av mig.


avgjordAv: Justitieombudsmannen Thomas Norling

nyckelord:
Beslutsmotivering, utformning av beslut
Dokumentation
Underrättelse

title: Arbetsförmedlingen får allvarligt kritik bl.a. för att myndighetens möjligheter att motivera sina beslut fortfarande hindras av bristande systemstöd

sammanfattning: När Arbetsförmedlingen beslutade att återkalla AA:s anvisning till det arbetsmarknadspolitiska programmet jobb- och utvecklingsgarantin underrättades han om beslutet. På grund av begränsningar i myndighetens systemstöd fick beslutsmotiveringen inte plats i själva beslutshandlingen. En separat handling med den fullständiga motiveringen togs därför fram. Arbetsförmedlingen skickade därefter båda handlingarna via post till AA. Brevet kom dock i retur några dagar senare. När AA kontaktade myndigheten underrättade den honom om det fullständiga innehållet i beslutet via e-post. JO anser att Arbetsförmedlingen har brustit i sin hantering på flera sätt i samband med beslutet om att återkalla AA:s anvisning till jobb- och utvecklingsgarantin, såväl avseende beslutsunderrättelse, dokumentation som beslutsmotivering. I beslutet uttalar JO att han ser mycket allvarligt på att det fortfarande finns teckenbegränsningar i Arbetsförmedlingens systemstöd trots den upprepade kritik som myndigheten tidigare har fått. Begränsningarna har inte något berättigat syfte. I stället ser JO tydliga och konkreta risker från rättssäkerhetssynpunkt med arbetssättet. Enligt JO är det helt oacceptabelt att Arbetsförmedlingens systemstöd begränsar myndighetens möjlighet att uppfylla motiveringsskyldigheten och andra grundläggande förvaltningsrättsliga krav. Slutligen gör JO vissa uttalanden om Arbetsförmedlingens skyldighet att bidra till JO:s granskning. JO skickar även en kopia av beslutet till regeringen för kännedom.

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO klagade AA på Arbetsförmedlingen och framförde bl.a. att han först i maj 2025 fick veta att myndigheten den 3 april samma år hade återkallat hans anvisning till jobb- och utvecklingsgarantin. Arbetsförmedlingen skickade dessutom ett beslut utan beslutsmotivering till honom.

text: AA gav in en beslutshandling där ”Skickas separat” angavs som beslutsmotivering.

text: Utredning

text: JO hämtade in handlingar i ärendet och begärde bl.a. att få ta del av det beslut som hade skickats till AA. Därefter begärde JO att Arbetsförmedlingen skulle yttra sig över det som hade framförts i anmälan och besvara vissa frågor om hanteringen av AA:s ärende. Myndigheten skulle även yttra sig över arbetssättet med separata beslutsmotiveringar och besvara vissa frågor i anslutning till det.

text: I yttrandet redogjorde Arbetsförmedlingen för sin handläggning av AA:s ärende och hur myndigheten arbetar med separata beslutsmotiveringar. Arbetsförmedlingen uppgav bl.a. att myndigheten hade brustit avseende beslutsunderrättelse och dokumentation i AA:s ärende. Myndigheten tillade att på grund av sin utformning kan den handling som skickades till AA tillsammans med beslutet ge intrycket av att vara ett självständigt beslut och inte enbart en bilaga till det automatgenererade beslutet. Arbetssättet med separata beslutsmotiveringar är en följd av de teckenbegränsningar som finns i myndighetens systemstöd. Arbetsförmedlingen anser att det inte är acceptabelt med systemstöd som begränsar myndighetens anställda att utföra sina arbetsuppgifter i enlighet med

text: förvaltningslagen (2017:900)

text: , FL.

text: AA kommenterade yttrandet och uppgav även att han ville bli kompenserad för inkomstbortfall.

text: Bedömning

text: Ett beslut som kan antas påverka någons situation på ett inte obetydligt sätt ska som huvudregel innehålla en klargörande motivering, om det inte är uppenbart obehövligt. En sådan motivering ska innehålla uppgifter om vilka föreskrifter som har tillämpats och vilka omständigheter som har varit avgörande för myndighetens ställningstagande. (Se

text: 32 §

text: FL.)

text: Motiveringsskyldigheten i

text: 32 §

text: FL syftar bl.a. till att garantera att myndigheter prövar ärenden på ett sakligt och enhetligt sätt (se JO 2013/14 s. 490). För den enskilde är betydelsen av att myndigheten på ett öppet, tydligt och enkelt sätt klargör hur den har kommit fram till sitt beslut ofta avgörande för att han eller hon ska kunna förstå beslutet. För den som har rätt att begära omprövning eller klaga på beslutet är en upplysande motivering av betydelse också för att de redovisade skälen antingen kan övertyga parten om att beslutet är korrekt eller ge underlag för en begäran om omprövning. Myndigheternas skyldighet att motivera sina beslut är ett centralt inslag i en förfarandereglering som syftar till att säkerställa grundläggande rättssäkerhetskrav för enskilda (se

text: prop. 2016/17:180 s. 187

text: f).

text: En myndighet som meddelar ett beslut i ett ärende ska så snart som möjligt underrätta den som är part om det fullständiga innehållet i beslutet, om det inte är uppenbart obehövligt. (Se

text: 33 §

text: FL.)

text: Hanteringen av AA:s ärende Av utredningen framgår att Arbetsförmedlingen beslutade att återkalla AA:s anvisning till det arbetsmarknadspolitiska programmet jobb- och utvecklingsgarantin den 3 april 2025. Beslutsmotiveringen fick, på grund av begränsningar i myndighetens systemstöd, inte plats i själva beslutshandlingen. En separat handling med den fullständiga motiveringen togs därför fram. Arbetsförmedlingen skickade båda handlingarna via post till AA den 3 april 2025. Brevet kom dock i retur några dagar senare. AA kontaktade myndigheten den 5 maj 2025 och fick då beslutet skickat till sig via e-post. Själva beslutshandlingen, men däremot inte den separata handling som innehöll beslutsmotiveringen, skickades också till den digitala brevlådan Kivra.

text: Arbetsförmedlingen skickade visserligen beslutet till AA direkt efter att det hade fattats. Myndigheten vidtog emellertid inga åtgärder när brevet kom i retur trots att det då måste ha stått klart för den att AA inte hade fått det. Först en månad efter att beslutet hade fattats och efter det att AA själv hade kontaktat myndigheten blev han underrättad om beslutet. Det är inte acceptabelt. Jag vill särskilt framhålla att underrättelseskyldigheten ska fullgöras på myndighetens eget initiativ. En enskild ska alltså inte behöva agera för att bli underrättad om ett beslut.

text: Enligt Arbetsförmedlingen uppstod brister vid den manuella hanteringen när brevet med de båda handlingarna skulle postas till AA. Manuell hantering ökar risken för felaktigheter och kräver därför särskild noggrannhet.

text: AA har visserligen fått del av det fullständiga innehållet i beslutet i och med att det skickades den 5 maj 2025 till honom via e-post. Det framstår dock som att det har funnits en konkret risk för att den separata handling som innehöll beslutsmotiveringen inte skulle nå fram till honom. Av dokumentationen framgår nämligen att AA informerades om att e-post inte bedömdes utgöra en säker kommunikationsväg och att den separata handlingen inte heller kunde skickas via Kivra på grund av en storleksbegränsning. En myndighet måste givetvis säkerställa att en enskild kan få del av det fullständiga innehållet i ett beslut och se till att de kommunikationssätt som används fungerar och är ändamålsenliga. Utöver detta har det varken under april eller maj 2025 dokumenterats vilka handlingar som skickades till AA. Det går därmed inte att utläsa vid vilka tillfällen beslutshandlingen och den separata handlingen med motiveringen skickades till honom.

text: Jag bedömer att den fullständiga beslutsmotiveringen som angavs i den separata handlingen är klargörande. Ett beslut ska dock även presenteras på ett sätt som är begripligt för den enskilde (se

text: prop. 2016/17:180 s. 193

text: ). Som jag tidigare har uttalat främjar en metod där beslutsmotiveringen framgår av ett separat dokument inte begripligheten av beslutet (se JO:s protokoll den 17 juni 2021, dnr 1690-2021). Det finns risk för att den enskilde uppfattar det som otydligt hur den separat skickade motiveringen hänger ihop med övriga delar av

text: beslutet, såsom beslutsmening och uppgift om tillämpade föreskrifter. Givet att arbetssättet ändå tillämpades i AA:s fall vill jag framhålla att det är viktigt att det tydligt framgår att båda handlingarna utgör en del av samma beslut. Genom att ange att handlingen med beslutsmotiveringen skickas separat, finns det en risk för att den enskilde får intryck av att utskicken kommer att ske vid olika tillfällen, trots att beslutet och handlingen med den fullständiga motiveringen givetvis ska skickas ut samtidigt. Det kan i sin tur leda till att den enskilde inte reagerar om den separata handlingen av misstag inte finns med.

text: Jag anser att Arbetsförmedlingen har brustit i sin hantering på flera sätt i samband med beslutet om att återkalla AA:s anvisning till jobb- och utvecklingsgarantin, såväl avseende beslutsunderrättelse, dokumentation som beslutsmotivering.

text: Teckenbegränsningar när beslut motiveras Enligt Arbetsförmedlingen används arbetssättet med separata beslutsmotiveringar i de fall beslutsmotiveringen inte ryms i själva beslutet på grund av en teckenbegränsning i det systemstöd som används. Teckenbegränsningar finns i de systemstöd som används för att fatta beslut, bl.a. det äldre systemstödet AIS (Arbetsförmedlingens informationssystem) och det nyare systemstödet BÄR (Besluts- och ärendehanteringssystem). Begränsningarna i de systemen uppgår till mellan 400 och 2 000 tecken. Beträffande AIS, där ärenden om jobb- och utvecklingsgarantin handläggs, har antalet tecken utökats från 400 till 1 500 från och med år 2024. Det finns ingen planerad utveckling som innebär att teckenbegränsningarna kommer att tas bort trots att det angetts tidigare. Arbetsförmedlingen uppger nu att myndigheten kommer att se över möjligheten att utöka antalet tecken i de ärendetyper där det bedöms finnas behov av det.

text: JO har tidigare vid flera tillfällen varit kritisk mot teckenbegränsningar i Arbetsförmedlingens systemstöd och arbetssättet med separata beslutsmotiveringar (se t.ex. JO:s protokoll den 16 mars 2018, dnr 861-2018, och den 17 juni 2021, dnr 1690-2021). I samband med en inspektion år 2021 uppgav Arbetsförmedlingen att det pågick ett arbete med att ta fram ett nytt systemstöd och att det systemstödet inte skulle innehålla någon begränsning av antalet tecken som kan användas i en beslutsmotivering. Redan vid den tidpunkten ansåg JO att begränsningarna borde ha åtgärdats för länge sedan och uttalade att det inte var godtagbart att Arbetsförmedlingen återkommande under nästan tio år hade gett samma förklaring till de brister som JO påtalade (se JO:s protokoll den 17 juni 2021).

text: Jag ser mycket allvarligt på att det fortfarande finns teckenbegränsningar i Arbetsförmedlingens systemstöd trots den upprepade kritik som myndigheten tidigare har fått. Jag kan inte se att begränsningarna har något berättigat syfte. I stället ser jag tydliga och konkreta risker från rättssäkerhetssynpunkt vilket inte minst hanteringen av AA:s ärende illustrerar. Det är helt oacceptabelt att

text: Arbetsförmedlingens systemstöd begränsar myndighetens möjlighet att uppfylla motiveringsskyldigheten och andra grundläggande förvaltningsrättsliga krav. Jag anser också att det är mycket bekymmersamt att arbetssättet med separata beslutsmotiveringar, som enligt Arbetsförmedlingen avsågs vara en tillfällig lösning i avvaktan på ett nytt systemstöd, tycks ha permanentats och att även det nya systemstödet BÄR innehåller teckenbegränsningar trots att Arbetsförmedlingen tidigare har tydliggjort att så inte skulle vara fallet. Handlingar som ges in till JO För att kunna fullgöra sitt tillsynsuppdrag måste JO garanteras tillgång till ett korrekt beslutsunderlag. I

text: 13 kap. 6 § regeringsformen

text: finns därför en bestämmelse som bl.a. innebär att JO har rätt att få tillgång till myndigheters handlingar. Konstitutionsutskottet har uttalat att det är av stor vikt att den grundlagsfästa skyldigheten att biträda JO i utredningsarbetet alltigenom efterlevs (se

text: bet. 2023/24:KU11

text: s.18). JO måste kunna lita på att de handlingar som ges in av en myndighet är korrekta och fullständiga och det får inte förekomma att JO ges fel uppfattning om vilka handlingar som finns hos en myndighet.

text: När JO begärde att få del av handlingar i AA:s ärende angavs tydligt i rekvisitionen att JO ville få del av det beslut som hade skickats till honom. Arbetsförmedlingen gav in själva beslutshandlingen men däremot inte den handling som innehöll myndighetens beslutsmotivering. I anslutning till det uppgav Arbetsförmedlingen att det som gavs in till JO var det ”beslutsbrev” som hade skickats till AA den 3 april 2025. Det framstod då som att myndigheten enbart hade skickat själva beslutet till AA utan den handling som innehöll motiveringen. Av det yttrande som Arbetsförmedlingen därefter gav in till JO framgick i stället att myndigheten det aktuella datumet hade postat såväl beslutet som handlingen med motiveringen till AA. Trots det fick JO inte del av den handlingen. Jag kan konstatera att det här har försvårat min granskning. JO måste kunna utgå från att myndigheter ger in ett fullständigt underlag för att efterkomma JO:s begäran och jag ser allvarligt på att Arbetsförmedlingen har skickat in ett missvisande underlag till JO.

text: Avslutande synpunkter Arbetsförmedlingen har tidigare återkommande fått kritik för brister som har uppkommit till följd av utformningen av myndighetens systemstöd (se t.ex. JO:s protokoll den 17 juni 2021 och JO:s beslut den 31 mars 2025, dnr

text: ). Det finns även flera pågående ärenden hos JO där Arbetsförmedlingen i sina yttranden har uppgett att begränsningar i systemstöden har bidragit till att olika brister har uppstått (se bl.a. JO:s ärende med dnr 8294-2025 och 10045-2025). Dessutom har jag kritiserat myndigheten för liknande brister i ytterligare ett beslut i dag (se dnr 7439-2025). Jag har i mina tidigare beslut uttalat att det är allvarligt att Arbetsförmedlingen har systemstöd som innebär att de anställda inte kan utföra sina arbetsuppgifter i enlighet med

text: förvaltningslagens

text: bestämmelser.

text: Utredningen i detta ärende tillsammans med omständigheter som har framkommit i andra ärenden ger en oroväckande bild av att utformningen av systemstöden styr Arbetsförmedlingens arbetssätt, i stället för att de förvaltningsrättsliga lagkraven är styrande för utformningen av systemstöden. En liknande slutsats har även Statskontoret tidigare dragit (se Statskontorets rapport 2025:2, Gör jobbet! En mer effektiv användning av Arbetsförmedlingens förvaltningsmedel, s. 104). Utformningen av systemstöden leder till att det uppkommer genomgripande brister och svårigheter att uppfylla grundläggande förvaltningsrättsliga krav inom flera områden. Detta är mycket bekymmersamt. Jag ser särskilt allvarligt på att teckenbegränsningar även finns i det nya systemstödet BÄR, trots att Arbetsförmedlingen tidigare har uppgett att sådana begränsningar inte skulle finnas där.

text: Jag utgår från att Arbetsförmedlingen skyndsamt vidtar åtgärder för att se till att samtliga systemstöd som används i handläggningen är utformade så att de förvaltningsrättsliga kraven uppfylls.

text: Med hänsyn till det som nu redovisats finner jag anledning att skicka en kopia av detta beslut till regeringen för kännedom.

text: Det som i övrigt har kommit fram i ärendet ger inte anledning till någon åtgärd eller något uttalande från min sida.

text: Avslutningsvis vill jag nämna att JO inte är behörig att pröva frågor om skadestånd eller andra ersättningsanspråk.

text: Ärendet avslutas.

text: Beslutet har fattats av JO Thomas Norling. Dokumentet har fastställts digitalt och har ingen underskrift.

text: Seniora rättssakkunniga Sara Uhrbom har föredragit ärendet och byråchefen Anneli Svensson har deltagit i beredningen.