nyckelord: Beslut Överklagande

title: Anmälan mot Rikspolisstyrelsen med anledning av en begäran om utdrag ur Rikspolisstyrelsens dataregister

text: Anmälan

text: I en anmälan framförde AA klagomål mot Rikspolisstyrelsen. Han uppgav att han var missnöjd med det svar han hade fått med anledning av en begäran om utdrag ur Rikspolisstyrelsens dataregister enligt

text: 10 § datalagen (1973:289)

text: och

text: 26 § personuppgiftslagen (1998:204)

text: . Av de till anmälan fogade handlingarna framgick att AA i en skrivelse daterad den 30 oktober 2001 hade begärt besked om han förekom i några avtal, handlingar eller register hos Rikspolisstyrelsen och att Rikspolisstyrelsen i ett skriftlig svar den 5 november 2001 hade anfört bl.a. följande.

text: Du har begärt att få ta del av uppgifter om dig själv i Rikspolisstyrelsens dataregister. För det fall att det finns sådana uppgifter och dessa får lämnas ut bifogas nu ett eller flera registerutdrag. Om det inte finns några uppgifter om dig i registren får du alltså inte något registerutdrag. Om du har några frågor kan du kontakta Rikspolisstyrelsen, utvecklings- och strategienheten, Kirunasektionen.

text: I svarsskrivelsen följde därefter en uppräkning av de olika register som förs av Rikspolisstyrelsen. Under rubriken ”besked enligt

text: 26 § personuppgiftslagen

text: ” fanns viss information om bl.a. misstankeregistret och belastningsregistret samt följande information om betydelsen av sekretess enligt 5 kap. 1 § sekretesslagen:

text: Uppgifter i vissa register omfattas av sekretess med hänsyn till intresset att förebygga eller beivra brott (se 5 kap. 1 § sekretesslagen, 1980:100). Det lämnas normalt inte någon upplysning om huruvida uppgifter om dig behandlas i sådana register eller inte.

text: Skrivelsen innehöll avslutningsvis följande.

text: Om Du vill överklaga detta beslut, skall du skriva till Kammarrätten i Stockholm. Skrivelsen skall dock skickas till Rikspolisstyrelsen – – – och den skall ha kommit in till styrelsen inom tre veckor från det att Du fick del av beslutet. I skrivelsen skall Du ange vilket beslut som avses, varför beslutet skall ändras och vilken ändring Du vill ha. Rikspolisstyrelsen Utvecklings- och strategienheten Kirunasektionen

text: Skrivelsen var inte åsatt något diarienummer, och den innehöll inte heller någon uppgift om beslutsfattare eller handläggare.

text: AA överklagade beslutet den 16 november 2001 och ville veta om han förekommit eller förekom i några ”avtal, handlingar och register, även de sekretessbelagda”. Han fick ett svar från Rikspolisstyrelsen daterat den 26 november 2001 som innehöll bl.a. följande.

text: I er skrivelse, som inkommit till RPS 2001-11-26, överklagar ni ett beslut som RPS skall ha gjort 2001-11-05. Det framkommer inte vad beslutet gäller. För att RPS skall kunna behandla ert överklagande måste vi få veta vad ni överklagar, diarienummer på ev. handling eller liknande.

text: Utredning

text: Muntliga upplysningar inhämtades från byråassistenten BB, Rikspolisstyrelsen, Utvecklings- och strategienheten. Därvid framkom följande. Det svar som AA erhöll den 5 november 2001 var ett generellt framställt datasvar som alla får när de begär utdrag ur Rikspolisstyrelsens dataregister. Hon uppfattade AA:s skrivelse av den 16 november 2001 som dels ett överklagande av ett inte närmare angivet beslut, dels en begäran om personuppgifter. Eftersom en sökning i diariet med ledning av enbart beslutsdatum och efternamn inte skulle ge något resultat skrev hon till AA och bad honom att komma in med uppgift om vilket beslut han överklagade.

text: Ärendet remitterades till Rikspolisstyrelsen för upplysningar och yttrande med anledning av det svar som AA hade fått från Rikspolisstyrelsens utvecklings- och strategienhet den 5 november 2001. Rikspolisstyrelsen skulle därvid särskilt beakta att svaret innehöll uppgifter som angav att det var fråga om ett beslut men att det inte framgick vare sig vem som skulle ha fattat beslutet eller om det var diariefört.

text: Rikspolisstyrelsen kom in med ett yttrande till vilket hade fogats kopior av motsvarande svarsskrivelse i en ny utformning.

text: Bakgrund

text: AA frågade i en skrivelse som den 2 november 2001 kom in till Kirunasektionen vid Utvecklings- och strategienheten hos Rikspolisstyrelsen bl.a. om han stod med i några avtal, handlingar och register hos styrelsen. Skrivelsen tolkades som en ansökan om registerutdrag enligt såväl

text: 10 § datalagen (1973:289)

text: som

text: 26 § personuppgiftslagen (1998:204)

text: . Frågan besvarades genom att ett registerutdrag med bifogat missiv skickades till AA den 5 november 2001. I en skrivelse som kom in till Kirunasektionen den 26 november 2001 överklagade AA. Rikspolisstyrelsens beslut och ville veta om han förekommer i några avtal, handlingar och register – även de sekretessbelagda. Kirunasektionen skrev till honom samma dag och bad honom komplettera sitt överklagande med uppgift om vilket beslut som han överklagat. Till skrivelsen bifogades en blankett om ansökan enligt

text: 10 § datalagen

text: . Därefter har AA inte återkommit i ärendet.

text: Rutiner för registrering och sökning vid ansökningar om registerutdrag m.m.

text: Vid Kirunasektionen handläggs ansökningar om registerutdrag enligt

text: 10 § datalagen

text: 26 § personuppgiftslagen

text: samt

text: 9 § första stycket lagen (1998:620)

text: om belastningsregister. När ansökningar om registerutdrag kommer in till sektionen sorteras de

text: efter den paragraf som skall tillämpas. Därefter registreras sökandens personnummer i ett datasystem som automatiskt via det statliga personadressregistret (SPAR) tar fram sökandens namn och adress. I systemet finns uppgift om vilken dag denna registrering gjorts. Där väljs vilken typ av registerutdrag som skall framställas. När detta har skett framställs de efterfrågade utdragen automatiskt i systemet och samlas i en särskild datafil från vilken utdragen skrivs ut en gång i veckan. Utdragen skickas sedan till sökandena. Om det inte finns några uppgifter om sökanden i Rikspolisstyrelsens register, skickas endast ett missiv som bl.a. innehåller information om vissa av de register som förs vid styrelsen. För att kunna få fram uppgift om datum när en ansökning har registrerats eller om datum när utdrag eller endast ett missiv har upprättats och expedierats måste man använda sökandens personnummer. Efter det att registrering av ansökningarna har gjorts sorteras de in i arkivkartonger efter det datum de har registrerats. Det kommer in ca 200 ansökningar per vecka som gäller

text: 10 § datalagen

text: respektive

text: 26 § personuppgiftslagen

text: samt ca 800 ansökningar per vecka avseende 9 § första stycket lagen om belastningsregister. Vid Kirunasektionen handläggs också andra ansökningar om registerutdrag, t.ex. enligt lagen (

text: ) om registerkontroll av personal inom förskoleverksamhet, skola och barnomsorg.

text: Rikspolisstyrelsens bedömning

text: Av

text: 15 kap. 1 § första stycket sekretesslagen (1980:100)

text: framgår bl. a. att det föreligger en skyldighet att registrera allmänna handlingar. Registrering kan dock underlåtas beträffande allmänna handlingar för vilka sekretess inte gäller, om handlingarna hålls så ordnade att det utan svårighet kan fastställas om en handling har kommit in eller upprättats. När det gäller handlingar som omfattas av sekretess föreligger dock enligt huvudregeln ovillkorlig skyldighet att registrera dessa. Det förekommer hos Rikspolisstyrelsen – som framgår ovan – en omfattande hantering av ansökningar om registerutdrag. Till detta kommer att ansökningarna kan avse

text: datalagen

text: personuppgiftslagen

text: eller lagen om belastningsregister. Med hänsyn härtill och för att hanteringen skall vara så rationell och effektiv som möjligt är det nödvändigt att ansökningarna behandlas automatiserat. Som nämnts används personnummer som sökbegrepp vid framställning av registerutdrag och när det gäller att få fram uppgift om datum för dels registrering av ansökan om utdrag, dels upprättande och utskick av utdrag och missiv. Personnummer används för att hanteringen skall vara så säker som möjligt. Med hänsyn härtill och till vad som berörts ovan anser Rikspolisstyrelsen att rutinen för registrering av ansökningar om registerutdrag samt registrering av datum för upprättande och expediering av utdrag och missiv torde uppfylla de krav på registreringsskyldighet som ställs upp i

text: 15 kap. 1 § första stycket sekretesslagen

text: . I vilket fall som helst måste det anses att handlingarna hålls så ordnade att det utan svårighet kan fastställas om handling kommit in eller upprättats. När det gäller att klarlägga vad AA:s skrivelse den 26 november 2001 avsåg hade man på ett enkelt sätt via SPAR kunnat få fram hans personnummer. Därefter hade man med hjälp av personnumret kunnat söka efter det aktuella ärendet i datasystemet för hantering av ansökningar om registerutdrag. Vad därefter gäller de missiv som används i samband med expediering av utdrag har dessa utformats mot bakgrund av risken för att utdragen missbrukas. I förarbetena till lagen om belastningsregister, propositionen Polisens register (prop. l997/98:97, s. 84 ff.) uttalas bl.a. följande: ”Den enskilde bör därför alltid ha rätt att ta del av uppgifter om sig själv i ett polisregister. Detta innebär i och för sig också att denna rätt kan komma att utnyttjas av t.ex. arbetsgivare och hyresvärdar för att kräva arbets- och bostadssökande på straffrihetsbevis. I

text: diskuterades denna risk. Enligt vad som uttalades i propositionen (s. 13 ff.) fick man noga följa utvecklingen och vid tecken på missbruk ta upp frågan på nytt. Rätten att få kännedom om vilka belastningsuppgifter som finns registrerade måste anses vara av väsentligt och principiellt intresse för den enskilde. Hittills har inget framkommit som tyder på att missbruk

text: skulle förekomma i sådan omfattning att det föranleder regeringen att överväga om rätten för den enskilde att ta del av de uppgifter som finns registrerade om honom eller henne bör lösas på något annat sätt.” Det är således för att förhindra att utdrag ur Rikspolisstyrelsens register används som straffrihetsintyg som missiven har utformats på ett sådant sätt att det, i de fall det finns uppgifter om den sökande i registren, bifogas ett eller flera registerutdrag. Om det inte finns några uppgifter om den sökande i något register, får denne inte något registerutdrag. I stället informeras sökanden genom missivet om att det inte finns några uppgifter om honom eller henne i registren. Rikspolisstyrelsen har uppmärksammat att det missiv som bifogats utdraget som AA erhållit inte var lämpligt utformat. Sedan den 12 november 2001 används missiv med ett annat innehåll.

text: Till yttrandet hade fogats två nya missiv. Det första av dessa avser utdrag ur Rikspolisstyrelsens dataregister enligt

text: 10 § datalagen

text: och

text: 26 § personuppgiftslagen

text: och har utformats på följande sätt.

text: Utdrag ur Rikspolisstyrelsens dataregister enligt

text: 10 § datalagen (1973:289)

text: och enligt

text: 26 § personuppgiftslagen (1998:204)

text: m.m. Du har begärt att få ta del av uppgifter om dig själv i Rikspolisstyrelsens dataregister. För det fall att det finns uppgifter om dig i registren bifogas nu ett eller flera registerutdrag. Om det inte finns några uppgifter om dig får du alltså inte något registerutdrag. Om du har några frågor kan du kontakta Rikspolisstyrelsen – – – –––––––––––––– I fråga om belastningsregister och misstankeregister lämnas följande besked enligt

text: 26 § personuppgiftslagen

text: . Belastningsregistret innehåller uppgifter bl.a. om den som har ålagts påföljd för brott – – – Misstankeregistret innehåller uppgifter om dem som är skäligen misstänkta för brott – – – Rikspolisstyrelsen Utvecklings- och strategienheten Kirunasektionen

text: Det andra missivet avser utdrag enligt lagen om belastningsregister och är utformat på följande sätt.

text: Utdrag enligt

text: 9 § lagen (1998:620)

text: om belastningsregister Rikspolisstyrelsen för ett belastningsregister som innehåller uppgifter bl.a. om den som har ålagts påföljd för brott. Du har begärt att få ta del av uppgifter om dig själv i belastningsregistret. För det fall att det finns sådana uppgifter bifogas ett utdrag ur belastningsregistret. Om du inte får något registerutdrag, finns det alltså inte några uppgifter om dig i belastningsregistret. Om du har några frågor, kan du kontakta Rikspolisstyrelsen – – – Rikspolisstyrelsen Utvecklings- och strategienheten

text: Inte heller dessa svarsskrivelser innehåller någon uppgift om diarienummer och beslutsfattare eller annan handläggare och vidare saknas numera också fullföljdshänvisning.

text: AA bereddes tillfälle att yttra sig över remissvaret men lät sig inte avhöra.

text: Bedömning

text: Utformningen av svarsskrivelsen Den svarsskrivelse som avsågs med remissen till Rikspolisstyrelsen avslutas med en fullföljdshänvisning. Avsikten har således uppenbarligen varit att den skulle kunna användas för meddelande av överklagbara förvaltningsbeslut av styrelsen. Den har emellertid tydligen också varit tänkt att fungera dels som en missivskrivelse när en framställning om uppgifter resulterar i att ett registerutdrag översänds till sökanden, dels som en underrättelse om att det inte finns några uppgifter av det slag som avses med framställningen.

text: Ett ställningstagande av en myndighet av innebörd att en person skall tillställas en handling i enlighet med en av honom gjord begäran framstår i många fall som en enkel rutinåtgärd. Ett sådant ställningstagande behöver inte materialiseras på annat sätt än genom att handlingen ifråga formlöst översänds till sökanden, även om det naturligtvis står myndigheten fritt att som en hövlighets- eller informationsåtgärd låta handlingen åtföljas av en missivskrivelse. Lagstiftningen ställer av naturliga skäl inte upp några särskilda formkrav i fråga om ett sådant missiv, eftersom det här är fråga om en rent expeditionell åtgärd i en situation där sökanden har fått bifall till sin framställning och det därför inte föreligger något överklagbart beslut i frågan. Självfallet finns det inte heller några formkrav beträffande en underrättelse om att en viss begärd uppgift inte finns hos myndigheten.

text: Som nyss nämnts har Rikspolisstyrelsens avsikt emellertid varit att svarsskrivelsen också skulle kunna tjäna som bärare av och underrättelse om ett av myndigheten fattat överklagbart avslagsbeslut i ett ärende avseende myndighetsutövning mot enskild. I fråga om åtskilliga av de personuppgifter som finns i de av Rikspolisstyrelsen förda registren gäller nämligen att de inte får lämnas ut till den registrerade personen (jfr

text: 27 § personuppgiftslagen

text: ). I fråga om beslut av nu nämnt slag gäller ett antal för den enskildes rättssäkerhet betydelsefulla regler. Enligt

text: 20 § förvaltningslagen (1986:223)

text: skall beslutet innehålla de skäl som har bestämt utgången av ärendet, och sökanden skall vidare underrättas om hur han kan överklaga det (

text: 21 § förvaltningslagen

text: ). Härutöver gäller enligt

text: 31 § verksförordningen (1995:1322)

text: , som enligt

text: 15 § förordningen (1989:773)

text: med instruktion för Rikspolisstyrelsen skall tillämpas på styrelsen, att det för varje beslut skall finnas en handling som visar dagen för beslutet, beslutets innehåll, vem som har fattat beslutet, vem som har varit föredragande och vem som har varit med om den slutliga handläggningen utan att delta i avgörandet. Såvitt gäller överklagbara beslut i ärenden om myndighetsutövning mot enskild framstår det som naturligt att dessa uppgifter tas in i den handling genom vilken denne underrättas om beslutet.

text: Den handling som sändes till AA var tydligen avsedd att innefatta också ett partiellt avslag på hans framställning. Att det har varit fråga om ett avslagsbeslut framgår emellertid inte på annat sätt än genom att handlingen innehåller en fullföljdshänvisning. Någon motivering av beslutet finns inte, och det innehåller inte heller någon uppgift om vem som har fattat det och om vilka personer i övrigt som eventuellt har deltagit i handläggningen.

text: Kammarrätten i Stockholm har i en dom den 28 februari 2001 (mål 7152-2000), med anledning av överklagande av ett beslut av Rikspolisstyrelsen i ett ärende där en enskild hade begärt att få ut registeruppgifter om sig själv, uttalat bl.a. följande.

text: Ett beslut, varigenom en myndighet avgör ett ärende, skall utom i vissa undantagsfall som inte torde vara aktuella här innehålla de skäl som bestämt utgången, om ärendet avser myndighetsutövning mot någon enskild. Det överklagade beslutet innehåller en beskrivning av vilka register som Rikspolisstyrelsen för. Vidare anges i beslutet under rubriken ”Sekretess” vad som framstår som en allmän upplysning om vad som gäller för vissa – ej angivna – register. Det framgår inte av beslutet om Rikspolisstyrelsen gjort en individuell bedömning i ärendet och om (mannen) fått avslag på sin begäran med tillämpning av

text: 5 kap. 1 § sekretesslagen

text: eller av annat skäl. På grund av det anförda skall målet återlämnas till Rikspolisstyrelsen för vidare handläggning. De nu nämnda bristerna avhjälps inte genom de nya formulären. Visserligen kan någon kritik inte riktas mot det formulär som gäller framställningar om utdrag ur belastningsregistret i den mån dessa grundas på huvudregeln i

text: 9 § första stycket lagen (1998:620)

text: om belastningsregister, eftersom den enskilde enligt denna bestämmelse har en ovillkorlig rätt att få ut samtliga uppgifter om sig själv ur registret. Det finns i ett sådant fall inte något behov av att i skrivelsen ta in vare sig någon motivering eller några sådana uppgifter som avses i

text: 31 § verksförordningen

text: . Det bör emellertid observeras att den enskildes rätt att få del av uppgifter i belastningsregistret i vissa fall kan vara begränsad på grund av bestämmelserna i 9 § andra stycket lagen om belastningsregister och

text: 22 § förordningen (1999:1134)

text: om belastningsregister.

text: Formuläret avseende framställningar med stöd av

text: 10 § datalagen

text: och

text: 26 § personuppgiftslagen

text: uppvisar däremot alla de brister som nyss har nämnts. Härtill kommer att det numera är direkt missvisande, eftersom det inte innehåller vare sig någon information om att vissa uppgifter inte kan lämnas på grund av sekretess eller någon fullföljdshänvisning. Det kan självfallet inte godtas att överklagbara beslut i ärenden som avser myndighetsutövning mot en enskild utformas i direkt strid med gällande regler.

text: Hanteringen av framställningar om registerutdrag hos Rikspolisstyrelsen Av utredningen framgår att AA, när han överklagade Rikspolisstyrelsens beslut, fick ett besked från myndigheten att överklagandet inte kunde behandlas, eftersom han inte hade uppgett vad beslutet gällde och inte heller ärendets diarienummer. Som nyss har nämnts saknade emellertid den svarsskrivelse som hade tillställts AA uppgifter i båda dessa hänseenden.

text: Av

text: framgår att det föreligger en skyldighet att registrera allmänna handlingar. Registrering kan emellertid underlåtas beträffande allmänna handlingar för vilka sekretess inte gäller, om handlingarna hålls så ordnade att det utan svårighet kan fastställas om en handling har kommit in eller upprättats. Beträffande en handling som registreras enligt 15 kap. 1 § skall enligt 15 kap. 2 § av

text: sekretesslagen

text: av registret framgå bl.a. diarienummer eller annan beteckning som åsatts handlingen.

text: Rikspolisstyrelsen har i sitt yttrande förklarat att det stora antalet framställningar gör det nödvändigt att behandla dessa automatiserat. Sökandens personnummer registreras i ett datasystem som automatiskt via det statliga personregistret (SPAR) tar fram sökandens namn och adress. De efterfrågade utdragen framställs sedan automatiskt och skrivs ut en gång i veckan, varefter de skickas till sökandena. Om det inte finns några uppgifter om sökanden i registren skickas endast ett missiv. För att man skall kunna få fram uppgifter om när en ansökning har registrerats eller ett utdrag eller en svarsskrivelse har expedierats måste man använda sökandens personnummer. Det hade enligt Rikspolisstyrelsen varit enkelt att klarlägga vad som avsågs med AA:s överklagande genom att via SPAR få fram hans personnummer och sedan med hjälp av detta söka efter ärendet i datasystemet.

text: Enligt Rikspolisstyrelsens uppfattning uppfyller den använda rutinen för registrering av ansökningar samt av datum för upprättande och expediering av utdrag och missiv det krav på registrering som ställs upp i

text: . I varje fall måste handlingarna enligt Rikspolisstyrelsen anses hållas så ordnade att det utan svårighet kan fastställas om en handling har kommit in eller upprättats.

text: Jag anser för egen del att den i yttrandet beskrivna registreringsrutinen kan godtas i de fall där en framställning antingen resulterar i att utdrag rutinmässigt expedieras till sökanden helt i enlighet med dennes önskemål eller i ett besked att några uppgifter av det slag som efterfrågas inte finns. Jag noterar i detta sammanhang att det stora flertalet framställningar om registerutdrag avser uppgifter i belastningsregistret, dvs. sådana uppgifter om sökanden som denne enligt huvudregeln har en ovillkorlig rätt att ta del av.

text: Man kan däremot inte se på samma sätt på framställningar som resulterar i formliga avslagsbeslut. Det är enligt min mening nödvändigt att ha en särskild registreringsrutin för sådana framställningar som gör det möjligt att utforma besluten i enlighet med gällande författningsregler. Eftersom det här är fråga om överklagbara beslut i ärenden som avser myndighetsutövning mot enskild, måste det vidare krävas att ärendena registreras på sådant sätt att den som överklagar ett beslut på ett entydigt sätt kan ange vilket beslut han överklagar och att den handläggare som tar emot överklagandet utan omgång kan identifiera det ärende som överklagandet hänför sig till.

text: Sammanfattande anmärkningar Den skrivelse som AA erhöll som svar på sin framställning om uppgifter ur Rikspolisstyrelsens register uppfyller inte de krav som enligt gällande regler ställs på överklagbara beslut i ärenden gällande myndighetsutövning mot enskild. Detsamma gäller den till Rikspolisstyrelsens remissvar fogade nya svarsskrivelsen med anledning av framställningar om utdrag ur Rikspolisstyrelsens dataregister enligt

text: 10 § datalagen

text: och

text: 26 § personuppgiftslagen

text: . Det framstår som särskilt anmärkningsvärt att myndigheten vid utformningen av den nya skrivelsen inte på något sätt har beaktat den kritik som riktats mot den tidigare skrivelsen i den dom av Kammarrätten i Stockholm som har redovisats i det föregående. Däremot kan

text: någon kritik inte riktas mot den nya svarsskrivelse som avser framställningar om uppgifter ur belastningsregistret i den mån begäran grundas på huvudregeln i 9 § första stycket lagen om belastningsregister, eftersom en enskild enligt denna regel har en ovillkorlig rätt att få del av samtliga uppgifter i registret om sig själv.

text: Jag har inte heller någon invändning mot de registreringsrutiner som tillämpas i fråga om framställningar av registeruppgifter såvitt gäller framställningar som antingen bifalls i sin helhet eller föranleder ett besked att några uppgifter av efterfrågat slag inte finns. Rikspolisstyrelsen bör däremot se över sina rutiner såvitt gäller registreringen av ärenden som föranleder avslagsbeslut i syfte att säkerställa att det skall vara möjligt att utan omgång finna det ärende som överklagandet avser.

text: Ärendet avslutas


nyckelord: Dokumentation Journalföring Sjukvård

publisher: Justitieombudsmannen

title: Kritik mot Västra Götalandsregionen för dröjsmål med att ta emot en patient enligt 7 § andra stycket lagen om rättspsykiatrisk vård. Även viss kritik mot Kriminalvården

org: jo

sammanfattning: Rättspsykiatrisk vård ska påbörjas utan dröjsmål när domstolens beslut om sådan vård har fått laga kraft. Om den dömde är häktad ska vården påbörjas även om beslutet inte har fått laga kraft under förutsättning att den dömde och åklagaren medger att så sker. En häktad person dömdes till rättspsykiatrisk vård. Den dömde och åklagaren medgav att vården skulle påbörjas innan beslutet om vård hade fått laga kraft. Västra Götalandsregionen meddelade Kriminalvården att regionen inte kunde ta emot den dömde förrän beslutet om vård hade fått laga kraft. JO:s utredning tyder på att regionen trots medgivanden i princip aldrig tar emot dömda förrän beslutet om rättspsykiatrisk vård har fått laga kraft. Enligt chefsJO är ett sådant förhållningssätt helt oacceptabelt. ChefsJO konstaterar att syftet med den aktuella regleringen är att vården ska kunna påbörjas innan beslutet om vård har fått laga kraft men att regionens hantering omintetgör detta. ChefsJO uttalar vidare att sjukvårdshuvudmän måste agera aktivt för att vården ska kunna påbörjas med den skyndsamhet som har föreskrivits och att platsbrist inte är ett godtagbart skäl för dröjsmål med beslut om intagning på en sjukvårdsinrättning. Regionen kritiseras för att det i detta fall dröjde nio dagar från Kriminalvårdens underrättelse om medgivande av vård till dess att den dömde togs emot av vårdinrättningen. Kriminalvården kritiseras för att myndigheten dröjde med att underrätta sjukvårdsinrättningen om medgivandena. Västra Götalandsregionen och Kriminalvården kritiseras också för bristande dokumentation.

text: Anmälan

type: rubrik

text: I en anmälan till JO klagade advokaten AA på Kriminalvården, häktet Göteborg och häktet Borås, samt på rättspsykiatriska anläggningen Brinkåsen, NUsjukvården, inom Västra Götalandsregionen. Han anförde i huvudsak följande. Han var offentlig försvarare för en person (BB) som dömdes till rättspsykiatrisk vård med särskild utskrivningsprövning. Klienten begärde omgående att få påbörja vården enligt

text: 7 § lagen (1991:1129)

text: om rättspsykiatrisk vård, LRV. Klienten fick dock besked från en tjänsteman vid häktet Borås om att rättspsykiatrin inte tar emot patienter förrän domen vinner laga kraft. Den 8 maj

type: stycke

text: 2024 tog AA emot en handling med medgivande från såväl klienten som åklagaren om att vården skulle påbörjas. Vid tidpunkten för anmälan till JO, den

text: 14 maj, befann sig klienten fortfarande i häkte, då i häktet Göteborg.

text: Utredning

text: Av utredningen framkom inledningsvis följande. BB delgavs domen den 2 maj 2024. Den 7 maj förflyttades hon från häktet Borås till häktet Göteborg. Den 15 maj undertecknade hon en blankett om medgivande enligt

text: 7 §

text: LRV och den 16 maj undertecknade åklagaren blanketten. Den 20 maj kontaktade häktet vårdinrättningen som meddelade att de inte kunde ta emot BB förrän domen fått laga kraft. Den 23 maj fick domen laga kraft. Den 29 maj flyttades BB till vårdinrättningen.

text: JO begärde att Västra Götalandsregionen och Kriminalvården skulle yttra sig över anmälan och det som framkommit i utredningen. Myndigheterna yttrade sig och anförde bl.a. följande.

text: Västra Götalandsregionen

text: Myndighetens bedömning

text: Brinkåsens placeringsansvariga meddelades genom ett telefonsamtal från häktet i maj att patienten ville påbörja vården innan laga kraft. Till följd av den svåra platsbristsituationen blev svaret att det inte var möjligt att ta emot patienten just då. NU-sjukvården har inte kunnat bekräfta vilket datum detta telefonsamtal ägde rum. Vid tidpunkten var det inte helt tydligt i samverkan med övriga förvaltningar i Västra Götalandsregionen (VGR) hur hanteringen av intagningar innan laga kraft enligt

text: 7 § andra stycket

text: LRV skulle ske. Det är numera helt klarlagt att samtliga förvaltningar i VGR ska bereda plats för patienten att påbörja rättspsykiatrisk vård efter meddelad dom utan att invänta laga kraft och utan dröjsmål när patienten och åklagare har medgivit att så ska ske enligt

text: 7 §

text: LRV. NUsjukvårdens ambition är att alltid följa lagen. Beläggningsgraden i NU-sjukvårdens rättspsykiatriska slutenvård var vid den aktuella tidpunkten cirka 130 procent inklusive patienter på permissioner. De olika förvaltningarna inom VGR har god insyn i beläggningen vid alla ingående rättspsykiatriska sjukhus. Varje månad hålls en gemensam avstämning om bland annat den aktuella vårdplatssituationen och prognosen för kommande intag. Med anledning härav visste NU-sjukvårdens placeringsansvariga att det inte heller fanns någon ledig vårdplats på något annat sjukhus i VGR. Situationen var till och med så bekymmersam att det på verksamhetschefsnivå innan sommaren 2024 utarbetades en överenskommelse om att rättspsykiatriska patienter i riskklass 3 skulle kunna vårdas i allmänpsykiatrin, vilket också skett både i Vänersborg och Borås. Någon skriftlig undertecknad överenskommelse mellan patienten och åklagaren har inte inkommit till NU-sjukvården. I beslutsöversikten är 24 maj 2024 registrerat som datum då domen vinner laga kraft. Patienten intogs den 29 maj 2024. Arbetsgången är att efter datum för laga kraft väntar tingsrätterna ett par dagar med att meddela att laga kraft har inträtt. Detta i syfte att vänta in postgången för att inte missa om patienten överklagat till högre instans i sista stund. Rutinen är därefter att häktet meddelar detta genom personlig kontakt med placeringsansvarig på Brinkåsen, och om det inte finns någon ledig plats så

text: behöver det ske ett samråd mellan avdelningarna om hur överbeläggningen praktiskt kan lösas innan patienten kan tas emot.

text: Kriminalvården

text: Utredning

text: […] Häktet Borås delgav BB den aktuella domen samma dag som den meddelades, dvs. den 2 maj 2024. BB flyttades därefter till häktet Göteborg den 7 maj 2024. Dagen efter meddelade ombudet AA häktet Borås att han mottagit ett medgivande enligt

text: 7 § andra stycket lagen (1991:1129)

text: om rättspsykiatrisk vård, LRV, undertecknat av både BB och åklagaren. Av handlingen, som är stämplad av klienthandläggare vid häktet Borås, framgår dock inte när den undertecknades och det är inte heller något som går att utläsa av kriminalvårdsregistret. Den 13 maj 2024 har en medgivandeblankett även lämnats från häktet Göteborg till BB. Blanketten mottogs av häktet, underskriven av BB, den 15 maj 2024 och skickades vidare till åklagaren, som återsände handlingen med sin underskrift den 16 maj 2024. Vakthavande befäl kontaktade därefter sjukvårdsinrättningen Brinkåsen den 20 maj 2024, som meddelade att de inte hade möjlighet att ta emot BB före det att domen vunnit laga kraft. Domen vann laga kraft den 28 maj 2024 och samma dag kontaktade vakthavande befäl åter sjukvårdsinrättningen Brinkåsen som meddelade att de hade plats för BB dagen efter. Den 29 maj 2024 anlände BB till sjukvårdsinrättningen Brinkåsen. Klienthandläggaren vid häktet Borås har arbetat under många år med ärenden som det nu aktuella och har aldrig varit med om att rättspsykiatrin tagit emot häktade personer innan domen vunnit laga kraft, trots signerad medgivandeblankett. Redan 2019 uppmärksammade häktet Göteborg svårigheterna med att få sjukvårdsinrättningarna att ta emot häktade personer för påbörjande av rättspsykiatrisk vård. – – –

text: Kriminalvårdens bedömning

text: Kriminalvården kan inledningsvis konstatera att BB har skrivit på en medgivandeblankett om påbörjande av rättspsykiatrisk vård vid två olika tillfällen. Orsaken till detta är oklar och kan ha inneburit att Kriminalvårdens kontakt med den aktuella sjukvårdsinrättningen dragit ut på tiden. Kriminalvården konstaterar dessutom att häktet Göteborg med fördel kunde ha kontaktat sjukvårdsinrättningen Brinkåsen vid en tidigare tidpunkt än den 20 maj 2024. Kriminalvården beklagar detta, men konstaterar samtidigt att sjukvårdsinrättningen har villkorat mottagandet av BB med att domen först ska vinna laga kraft. Den huvudsakligen fördröjningen kan därmed i och för sig inte anses ha berott på handläggningsbrister orsakade av personal på Kriminalvården. Det är myndighetens uppfattning att vården i enlighet med

text: 7 § andra stycket

text: LRV ska påbörjas även om beslutet inte har vunnit laga kraft, under förutsättning att den dömde och åklagaren medger att så sker (jfr även JK:s beslut den 29 juni i ärende nr 20242022/5603 [rätteligen den 29 juni 2023 i ärende 2022/5603; JO:s anmärkning]). Det har dock under lång tid saknats en samsyn mellan Kriminalvården och sjukvårdsinrättningar tillhörande bl.a. Västra Götalandsregionen kring hur bestämmelsen ska tillämpas. Kriminalvården välkomnar därför att JO ser över hanteringen av dessa frågor.

text: Rättslig reglering

text: I

text: 1 § andra stycket 1

text: LRV föreskrivs att lagen gäller den som efter beslut av domstol ska ges rättspsykiatrisk vård.

text: Enligt

text: 7 § första stycket

text: LRV ska rättspsykiatrisk vård enligt 1 § andra stycket 1 påbörjas utan dröjsmål när domstolens beslut om sådan vård har vunnit laga kraft. Av bestämmelsens andra stycke framgår bl.a. att om den dömde är häktad, ska vården påbörjas även om beslutet inte har vunnit laga kraft, under förutsättning att den dömde och åklagaren medger att så sker.

text: Av

text: 5 § förordningen (1991:1472)

text: om psykiatrisk tvångsvård och rättspsykiatrisk vård, FRV, framgår att vid rättspsykiatrisk vård enligt

text: 1 § andra stycket 1

text: LRV ska sjukvårdshuvudmannen se till att beslut fattas om intagning av den dömde på en sjukvårdsinrättning, om den dömde inte redan är intagen på en sådan inrättning, så att vården kan påbörjas utan dröjsmål. Om den dömde är häktad ska vården kunna påbörjas genast när domstolens beslut om vård har vunnit laga kraft eller när vården dessförinnan ska ges med stöd av

text: 7 § andra stycket nämnda lag

text: I

text: 3 kap. 6 § patientdatalagen (2008:355)

text: anges vad en patientjournal ska innehålla. Enligt andra stycket fjärde punkten ska en patientjournal alltid innehålla väsentliga uppgifter om vidtagna och planerade åtgärder, om sådana uppgifter finns tillgängliga.

text: I 5 kap. 5 § Socialstyrelsens föreskrifter och allmänna råd om journalföring och behandling av personuppgifter i hälso- och sjukvården (

text: HSLF-FS 2016:40

text: ) anges bl.a. att vårdgivaren ska säkerställa att en patientjournal, i förekommande fall, innehåller uppgifter om patientens önskemål om vård och behandling (p. 10) samt intyg, remisser och annan för vården relevant inkommande och utgående information (p. 12).

text: I

text: 5 § häktesförordningen (2010:2011)

text: anges att det för varje intagen ska föras en journal som dokumenterar den intagnes verkställighet. Av journalen ska det framgå vem som har dokumenterat en viss uppgift och när det gjordes. I 7 kap. 1 § Kriminalvårdens föreskrifter och allmänna råd (

text: KVFS 2011:2

text: ) om häkte följer bl.a. att dokumentation i journal ska ske så snart som möjligt.

text: Bedömning

text: Kriminalvårdens hantering Av utredningen framgår att BB och åklagaren skrev under en medgivandeblankett om påbörjande av rättspsykiatrisk vård vid två olika tillfällen. Utifrån de uppgifter som AA angett i anmälan och det som Kriminalvården anfört i sitt remissyttrande om att handlingen stämplats av häktet Borås, är det utrett att den första blanketten undertecknades den 8 maj eller kort tid dessförinnan. Den andra medgivandeblanketten undertecknades av BB den 15 maj och av åklagaren dagen därpå. Häktet Göteborg kontaktade sjukvårdsinrättningen den 20 maj.

text: Kriminalvården har inte kunnat redogöra för när den första blanketten undertecknades eller lämnades in till häktet Borås eftersom det inte har antecknats i kriminalvårdregistret. Det är enligt min mening en brist att så inte

text: skedde, eftersom det är en uppgift som haft betydelse för BB:s verkställighet av utdömd påföljd. Kriminalvården kan inte undgå kritik för den underlåtna dokumentationen.

text: Som framgått av den rättsliga regleringen ovan ska vården, i de fall den dömde är häktad, kunna påbörjas genast efter att åklagaren och den dömde medgett att så kan ske. För att kunna säkerställa det bör Kriminalvårdens kontakt med sjukvårdsinrättningen enligt min mening tas så snart som möjligt efter att medgivandeblanketten undertecknats av båda parterna. I detta fall innebär det att Kriminalvården borde ha underrättat sjukvårdsinrättningen redan den 8 maj eller kort tid därefter, när den första medgivandeblanketten skrevs under. Kriminalvården kritiseras för sitt dröjsmål i detta avseende.

text: Västra Götalandsregionens hantering Brinkåsens placeringsansvariga har tagit emot ett telefonsamtal från Kriminalvården om att BB ville påbörja vården innan beslutet fick laga kraft. Det har dock inte antecknats när samtalet ägde rum. Informationen var relevant för vården av BB och den borde därför ha antecknats i patientjournalen.

text: Västra Götalandsregionen har redogjort för den rutin som finns när en dom fått laga kraft. I detta fall hade dock åklagaren och BB, som var häktad, medgett att vården skulle påbörjas även om beslutet att BB skulle ges rättspsykiatrisk vård ännu inte hade fått laga kraft. Västra Götalandsregionen hade därför en skyldighet att besluta om intagning av BB på en sjukvårdsinrättning utan att invänta laga kraft. Såväl Västra Götalandsregionens som Kriminalvårdens remissyttranden tyder på att regionen i princip aldrig tar emot patienter förrän beslutet om vård har fått laga kraft, även i de fall den dömde och åklagaren har medgett att vården ska påbörjas innan dess. Det är naturligtvis helt oacceptabelt. Syftet med regleringen i

text: 7 § andra stycket

text: LRV är just att vården ska kunna påbörjas innan beslutet om överlämnande till rättspsykiatrisk vård får laga kraft. En sådan hantering som regionen tillämpar omintetgör detta. Jag ser därför mycket allvarligt på det som kommit fram om regionens förfarande.

text: Regionen hade i detta fall enligt 5 § FRV ett ansvar att se till att BB:s vård kunde påbörjas genast efter att medgivandet enligt

text: 7 § andra stycket

text: LRV lämnats. Det anges inte närmare i regleringen vad som avses med uttrycket genast. Justitiekanslern har i ett beslut den 29 juni 2023 (dnr 2022/5603) angett att det inte bör dröja längre tid än en vecka från det att medgivanden finns enligt

text: 7 § andra stycket

text: LRV till dess att vården påbörjas. Jag instämmer i allt väsentligt i den bedömning som Justitiekanslern gjort och vill framhålla följande.

text: En förutsättning för att en domstol ska överlämna en person till rättspsykiatrisk vård i stället för att t.ex. döma ut ett fängelsestraff är att personen har bedömts lida av en allvarlig psykisk störning och att det med hänsyn till personens psykiska tillstånd och personliga förhållanden i övrigt har bedömts att det är påkallat att han eller hon är intagen på en sjukvårdsinrättning för psykiatrisk

text: vård som är förenad med frihetsberövande och annat tvång (se

text: 31 kap. 3 § brottsbalken

text: ). Det är alltså fråga om personer som lider av en allvarlig psykisk störning och som har bedömts vara i behov av vård. Det är mycket angeläget att de får lämna häktet och tas om hand för rättspsykiatrisk vård.

text: I sammanhanget kan en jämförelse göras med vad som gäller för personer som dömts till fängelse. JO har i olika beslut uttalat sig kring Kriminalvårdens dröjsmål med att överföra häktade personer till anstalt för verkställighet. För sådana fall gäller att den tid som en person som är dömd till fängelse och intagen i häkte i avvaktan på anstaltsplacering inte får vara längre än nödvändigt och inte längre än sju dagar om det inte finns särskilda skäl för en längre tid. Även om det finns särskilda skäl får tiden inte vara längre än trettio dagar. (Se 9 och 10 §§ strafftidslagen [2018:1251]). JO har konstaterat att platsbrist på en anstalt inte är ett godtagbart skäl för att överskrida dessa frister (se bl.a. JO:s beslut den 17 juni 2024, dnr

text: , och JO 2022/23 s. 158, dnr

text: Västra Götalandsregionen har angett att BB inledningsvis inte kunde tas emot på grund av platsbrist. Jag har förståelse för att beläggningssituationen inom den aktuella rättspsykiatriska slutenvården var svår. Som angetts ovan ska dock sjukvårdshuvudmannen tillse att vården, i ett fall som detta, kan påbörjas genast efter medgivandena. I det ligger enligt min mening att sjukvårdshuvudmän måste agera aktivt för att vården ska kunna påbörjas med den skyndsamhet som har föreskrivits. Platsbrist är därför inte heller beträffande rättspsykiatrisk vård ett godtagbart skäl för dröjsmål med beslut om intagning på en sjukvårdsinrättning.

text: I detta fall dröjde det nio dagar från det att häktet Göteborg underrättade den rättspsykiatriska anläggningen om medgivandena till dess att BB togs emot av vårdinrättningen. Det framgår inte av remissyttrandet att Västra Götalandsregionen vidtog några aktiva åtgärder för att bereda BB en plats under den tiden. Dröjsmålet är inte acceptabelt och Västra Götalandsregionen förtjänar kritik för det inträffade.

text: Jag noterar att regionen anfört att det vid den aktuella tidpunkten inte var helt tydligt i samverkan med övriga förvaltningar inom regionen hur hanteringen av intagningar innan laga kraft enligt

text: 7 § andra stycket

text: LRV skulle ske. Det är anmärkningsvärt, och särskilt sett till att Justitiekanslerns beslut från juni 2023 avsåg just Västra Götalandsregionens hantering av ett liknande fall. Regionen har anfört att det numera är klarlagt inom samtliga förvaltningar i regionen hur den aktuella bestämmelsen ska tillämpas. Jag förutsätter därför att något liknande inte inträffar igen.

text: Ärendet avslutas.

text: Beslutet har fattats av chefsJO Erik Nymansson. Dokumentet har fastställts digitalt och har ingen underskrift. Rättssakkunniga Ellinor Gustavsson har föredragit ärendet och byråchefen Dan Johansson har deltagit i beredningen.

type: avgorande


avgjordAv: Jan Pennlöv

title: Kritik mot försäkringskassa i fråga om utformningen av en underrättelse om ett av socialförsäkringsnämnden fattat beslut

text: Den 14-16 mars 2000 inspekterade JO Pennlöv Värmlands läns allmänna försäkringskassa. Därvid granskades bl.a. akter i ärenden om handikappersättning. En iakttagelse som gjordes vid lokalkontoret i Arvika föranledde JO Pennlöv att anteckna följande till protokollet.

text: När socialförsäkringsnämnden fattar sitt beslut fogas ofta motiveringen till protokollet som en särskild bilaga. Texten i denna bilaga kopieras därefter över till den underrättelse om beslutet som expedieras till sökanden. Motiveringen är ofta skriven i andra person singularis, dvs. i ”Du-form”. Att detta förfaringssätt kan orsaka märkliga och rent av stötande resultat framgår i flera ärenden och bl.a. av en underrättelse om ett beslut om handikappersättning som ställts till vårdnadshavaren för en underårig sökande. Under rubriken Skäl anges i underrättelsen bl.a. följande. Du har p.g.a. ditt funktionshinder ett behov av stöd och struktur för att klara den vardagliga livsföringen. Du behöver hjälp i samband med hygienrutiner; för att få håret tvättat och när du har menstruation. Du behöver hjälp att inse när det är dags att byta kläder p.g.a. att de är smutsiga samt att se till att övrig hygien utförs ordentligt. Du har ett stort tillsynsbehov – – – . JO underströk vikten av att försäkringskassan, såväl innan beslut fattas som innan underrättelse om beslutet skickas, kontrollerar texten så att misstag av detta slag kan undvikas.


title: Anmälan mot Kommunstyrelsen i Halmstads kommun angående hanteringen av intresseanmälningar i ett tjänstetillsättningsärende

text: Anmälan

text: I en anmälan klagade AA på Kommunstyrelsen i Halmstads kommun med anledning av hanteringen av intresseanmälningar i ett tjänstetillsättningsärende. AA uppgav bl.a. följande. Tjänsten som kommunchef i Halmstads kommun utannonserades i maj 2004. Intresseanmälningarna skulle skickas till ett konsultbolag. Under hösten 2004 utannonserades tjänsten igen på kommunens anslagstavla. Ansökan kom in från en person med yttrande från konsultbolaget. AA begärde den 29 december 2004 att få ta del av samtliga intresseanmälningar och ansökningar. Den ansökan som hade getts in till kommunen lämnades ut, men inte någon av intresseanmälningarna. AA begärde då att få del av de intresseanmälningar som fanns hos konsultbolaget. I ett beslut den 5 januari 2005 anförde kommunen bl.a. att konsultbolaget inte längre förvarade några handlingar rörande tjänsten. Eftersom det således inte fanns några handlingar att lämna ut fann AA inte anledning att överklaga beslutet.

text: AA anförde att allmänheten inte hade kunnat ta del av intresseanmälningarna. Han ansåg att kommunen inte hade följt regelverket om registrering och arkivering av handlingar.

text: Utredning

text: Kommunstyrelsen anmodades att göra en utredning och yttra sig över anmälan.

text: Kommunstyrelsen anförde i ett yttrande den 17 maj 2005 följande.

text: Halmstads kommuns avsikt under våren 2004 var att anställa ny kommunchef. Av den anledningen uppdrogs åt en rekryteringskonsult att mottaga och bearbeta intresseanmälningar inför ett kommande tillsättningsförfarande. Halmstads kommuns bedömning var att ett rekryteringsbolag hade den särskilda kompetens som fordrades för att genomföra det inledande förfarandet och efter utvärdering inkomma med förslag på lämplig kandidat/kandidater. Därefter har rekryteringskonsulten arbetat fram ett förslag om fyra kandidater till tjänsten. Dessa uppmanades att söka tjänsten. Några handlingar överlämnades inte till kommunen. Information gavs däremot till personalchefen och till några av ledamöterna i kommunstyrelsen. I oktober månad utlyste kommunen tjänsten och en person sökte den. De handlingar som därvidlag inkommit till kommunen, ansökan, CV och rekommendationsbrev

text: från konsulten har betraktats som allmänna handlingar och har lämnats ut i vederbörlig ordning. Själva tillsättningsförfarandet genomfördes således av Halmstads kommun för egen räkning. Två personer begärde ut handlingarna från Halmstads kommun under tiden som rekryteringskonsulten granskade inkomna intresseanmälningar. Kommunen avslog desamma med hänvisning till att handlingarna inte ansågs som allmänna handlingar samt till att det vid den tidpunkten inte heller fanns några handlingar att lämna ut. Kommunens beslut överklagades och Kammarrätten i Göteborg fann 2005-02-03, mål nr 5630-04, med hänvisning till Regeringsrättens avgörande, RÅ 96 ref 25 att handlingarna som inkommit till konsulten skulle anses som allmänna handlingar, men då det upplysts om att det inte fanns några handlingar kvar avslogs överklagandet. Kommunen har som bekant inte besvärsrätt i denna typ av avgöranden. Halmstads kommun har givetvis att rätta sig efter vad som Kammarrätten i Göteborg funnit, men anser att även följande skall beaktas. Regeringsrätten har i sin dom (

text: RÅ 1996 ref 26

text: ) uttalat att de handlingar som begärts utlämnade utgjort ett led i ett tillsättningsärende. Kommunens avsikt var emellertid precis som i ärendet JO 1989-90 sid 415 att sondera marknaden, aktivt bedriva rekryteringsfrämjande och ta in s.k. intresseanmälningar. Denna förberedande verksamhet har helt klart hållits avskild från själva tillsättningsärendet. Kammarrätten i Jönköping har i liknande ärende 2005-04-05, mål nr 330-05 avd. 2, kommit fram till att de handlingar som kommit in till de av Skövde kommun anlitade rekryteringsföretaget inte var att anse som allmänna handlingar inkomna till kommunen. Halmstads kommun anser således att ärendet skall belysas emot tidigare nämnda uttalande från JO och Kammarrätten i Jönköpings dom. Eftersom kommunen valt att hantera ärendet i enlighet med tidigare JO-uttalanden så har kommunen inte ansett att det funnits några allmänna handlingar och därför har det inte varit möjligt att följa de vanliga rutinerna vid anställningsärenden m.m. Slutligen vill Halmstads kommun anföra att syftet med att anlita en rekryteringskonsult inte varit att undgå tillämpning av offentlighetsprincipen.

text: AA lämnades tillfälle att kommentera remissyttrandet, men hördes inte av.

text: Bedömning

text: Kommunstyrelsen anlitade ett konsultbolag för rekryteringen av en ny kommunchef. AA har i sin anmälan kritiserat styrelsen för att de intresseanmälningar som kom in till bolaget inte registrerades och arkiverades hos kommunen. Avgörande i detta hänseende är om handlingarna var att anse som allmänna handlingar hos kommunen. Frågan huruvida handlingar som ges in till ett konsultbolag i ett kommunalt tjänstetillsättningsärende är allmänna handlingar har behandlats vid flera tillfällen i rättspraxis och i JO-beslut (se bl.a.

text: RÅ 1996 ref. 25

text: och

text: JO 2003/04 s. 442

text: Det har under utredningen i ärendet kommit fram att ett av kommunstyrelsen den

text: 13 oktober 2004 fattat beslut angående utfående av intresseanmälningarna i det aktuella tjänstetillsättningsärendet överklagades till Kammarrätten i Göteborg. Kammarrätten fann i en dom den 3 februari 2005 att de begärda handlingarna varit att anse som allmänna handlingar. Tillämpningen i anslutning till kommunens tjänstetillsättningsärende av den här aktuella rättsfrågan har således prövats i ordinarie ordning och bör inte föranleda någon bedömning av mig. Utifrån den av kammarrätten angivna bedömningen skulle kommunen dock ha hanterat handlingarna i enlighet med bestämmelserna om arkivering m.m. av allmänna handlingar, vilket inte har skett.

text: Med dessa uttalanden avslutar jag ärendet.


avgjordAv: Justitieombudsmannen Per Lennerbrant

nyckelord:
Allmänna handlingar
Domstolstrots
Långsam handläggning
Sekretess
Tryck- och yttrandefrihet

title: Allvarlig kritik mot Riksarkivet för att inte ha följt en kammarrätts avgöranden i återförvisade ärenden om handlingsutlämnande

sammanfattning: Ett bolag begärde att få ta del av vissa handlingar hos Riksarkivet. Myndigheten avslog begäran med hänvisning till att handlingarna omfattades av sekretess enligt 21 kap. 7 § offentlighets- och sekretesslagen, OSL. Efter att bolaget överklagat beslutet återförvisade kammarrätten ärendet till Riksarkivet och anförde i sina domskäl att myndigheten inte haft skäl att avslå begäran med hänvisning till den angivna sekretessbestämmelsen. Riksarkivet fattade sedan ett beslut där begäran på nytt avslogs med hänvisning till sekretess enligt 21 kap. 7 § OSL. Kammarrätten återförvisade återigen ärendet till Riksarkivet för ny handläggning. Därefter vidtogs inga diarieförda åtgärder under sju månader. JO konstaterar att det av instansordningen följer att en underinstans ska följa överinstansens avgörande och lojalt tillämpa det som sägs där och att det endast vid särskilda skäl finns utrymme för underinstansen att göra något annat. Vidare konstaterar JO att det är allvarligt att en myndighet inte respekterar ett avgörande av en överinstans och att det strider mot grundläggande krav på hur företrädare för det allmänna ska uppträda. JO anser att Riksarkivets handläggning efter kammarrättens första avgörande närmast får betecknas som domstolstrots och att Riksarkivet förtjänar allvarlig kritik för detta.

text: Bakgrund

text: I juni 2020 begärde Arkiv Digital AD AB (Arkiv Digital) hos Riksarkivet att få ta del av vissa handlingar. Myndigheten avslog begäran med hänvisning till, i nu aktuell del, att handlingarna omfattades av sekretess enligt

text: , OSL. Efter att bolaget överklagat beslutet återförvisade kammarrätten i september 2020 ärendet till Riksarkivet och anförde i sina domskäl att Riksarkivet inte haft skäl att avslå begäran med hänvisning till den angivna sekretessbestämmelsen. De begärda handlingarna skulle därför enligt kammarrätten lämnas ut till bolaget under förutsättning att det inte fanns någon annan sekretessbestämmelse som hindrade det.

text: Riksarkivet fattade i december 2020 ett beslut där begäran på nytt avslogs med hänvisning till sekretess enligt

text: 21 kap. 7 §

text: OSL. Kammarrätten återförvisade i en dom den 12 februari 2021 ärendet till Riksarkivet för ny handläggning.

text: Anmälan

text: I en anmälan som kom in till JO den 27 maj 2021 förde Arkiv Digital fram klagomål mot Riksarkivet och tjänstemän där och gjorde gällande att myndigheten bl.a. skulle ha obstruerat mot kammarrättens dom vid handläggningen av bolagets begäran.

text: Utredning

text: JO inledde en utredning om Riksarkivets handläggning i tiden efter kammarrättens första dom och uppmanade Riksarkivet att yttra sig. Yttrandet skulle också innehålla en generell beskrivning av hur ett ärende som återförvisats av domstol normalt hanteras av myndigheten och hur sådana ärenden prioriteras i förhållande till andra ärenden.

text: Riksarkivet (juristen och chefen för Riksarkivets förvaltningsenhet AA) yttrade sig den 17 november 2021 efter att ha gett berörda befattningshavare tillfälle att lämna synpunkter. Efter att ha redogjort för gången i ärendet anförde Riksarkivet följande.

text: Vilka åtgärder vidtogs efter att Riksarkivet fick ärendet åter från domstolen efter domen den 25 september 2020

text: […] [Riksarkivet avslog] i beslut den 8 december 2020 bolagets begäran på samma skäl som i det tidigare beslutet. – – –

text: Vilka kontakter förekom med anmälaren därefter

text: Det framgår inte av diariet att några kontakter förekom med anmälaren under denna period.

text: Bolagets påstående om att Riksarkivet genom beslutet den 8 december 2020 avslog bolagets begäran på samma grunder som redan prövats av kammarrätten efter överklagande av Riksarkivets beslut den 2 juli 2020

text: Den handläggare som handlade detta ärende och föredrog beslutet som fattades den 8 december 2020 har slutat hos Riksarkivet. Den bedömning som Riksarkivets nuvarande jurister gör är att Riksarkivet, genom beslutet den 8 december 2020, avslog bolagets begäran på samma grunder som redan prövats av kammarrätten.

text: Vilka åtgärder som vidtagits efter att Riksarkivet fick ärendet åter från domstolen efter domen den 12 februari 2021 och när

text: Domen från den 12 februari 2021 är den sista diarieförda åtgärden hos Riksarkivet. Som framgår av bolagets anmälan har Riksarkivet därefter den 18 maj 2021 fattat ett beslut om att inte lämna ut handlingarna till bolaget med samma motivering. Detta beslut diariefördes dock inte.

text: När ärendet visades åter från kammarrätten i februari 2021 skulle det hanteras av den föredragande, tillika Riksarkivets dåvarande dataskyddsombud, som föredragit det överklagade beslutet samt av Riksarkivets chefsjurist. Dataskyddsombudet avslutade under denna period sin anställning hos Riksarkivet och dataskyddsfrågorna lades då över på Riksarkivets chefsjurist. Inga ytterligare åtgärder har vidtagits i ärendet sedan domen i februari 2021, vilket är beklagligt och klandervärt. Inte heller har ärendet och vad som förevarit kring detta kommunicerats internt inom Riksarkivet. Riksarkivets handläggare har därför varit ovetande om domstolens ställningstagande och om hur bolagets begäran om utlämnanden ska hanteras, vilket troligen orsakat beslutet den 18 maj 2021.

text: Vilka kontakter som förekommit med anmälaren därefter

text: Efter att dessa felaktigheter uppdagats, genom bolagets JO-anmälan, har Riksarkivet i september 2021 kontaktat Arkiv Digital, genom bolagets ombud, och informerat denne om att Riksarkivet nu handlägger ärendet i enlighet med kammarrättens domskäl. De tidigare handläggarna är också bortkopplade från ärendet.

text: Riksarkivet redovisade därefter följande om hur ett ärende som återförvisats från domstol normalt hanteras.

text: Ärenden som återförvisas från domstol hanteras inom Riksarkivet i den löpande verksamheten på så vis att den/de handläggare som är knutna till ärendet i diariesystemet får en notis om att domen kommit och sedan handlägger ärendet i enlighet med domslutet. Oftast rör det sig om beslut om avslag på grund av sekretess enligt OSL där kammarrätten inte funnit att sekretess föreligger. Efter återförvisningen lämnar handläggaren ut handlingarna. Det finns ingen särskild rutin att dessa ärenden ska prioriteras framför andra ärenden men brukligt är att de tas direkt. Att låta ett ärende ligga i flera månader efter en återförvisning är inte förenligt med Riksarkivets rutiner för ärendehandläggning. Enligt Riksarkivets delegationsordning ska i komplicerade fall, inför ett beslut om att inte lämna ut allmänna handlingar som omfattas av sekretess, samråd ske med förvaltningsenheten (juridikfunktionen). I särskilt komplicerade eller kontroversiella ärenden ska samråd ske med chefsjuristen. Dessa ärenden är inte vanligt förekommande inom myndigheten. Det saknas därför rutiner för hur sådana ärenden hanteras efter en återförvisning från domstol. Det har under 2020 pågått en omorganisation inom Riksarkivet. Omorganisationen har bland annat inneburit att myndighetens jurister nu, sedan den 1 juni 2021, är samlade på en enhet och att chefsjuristen tillhör myndighetens stab. Centreringen av juristfunktionen har bland annat syftat till att hanteringen av juridiska ärenden ska förbättras och att tydliga rutiner för ärendehantering och arbetssätt ska utarbetas. Riksarkivet avser även att, i anledning av detta ärende, se över myndighetens rutiner kring just handläggningen av ärenden som återförvisas från domstol. Bland annat på så sätt att ett återförvisat ärende alltid handläggas av en ny handläggare/beslutsfattare. Rutiner ska också tas fram som gör att ärenden inte hamnar mellan stolarna när en person slutar sin anställning eller att ett ärende kan blir liggande hos en enskild handläggare under oacceptabelt lång tid. Riksarkivet ser allvarligt på hur detta ärende har hanterats.

text: Arkiv Digital kommenterade Riksarkivets yttrande.

text: Bedömning

text: Jag har valt att begränsa min granskning till den del av anmälan som rör Riksarkivets hantering av begäran om handlingsutlämnande efter att kammarrätten första gången visade ärendet åter till Riksarkivet för ny handläggning. Jag går därför inte in på några andra frågor.

text: Av utredningen framgår att Riksarkivet i december 2020 avslog Arkiv Digitals begäran och angav i sak samma sekretesskäl som redan prövats och underkänts i kammarrättens dom från september samma år. Det framgår vidare att Riksarkivet först i september 2021 vidtog korrekta åtgärder med anledning av bolagets begäran. I ärendet finns också ett mejl daterat den 18 maj 2021 från en befattningshavare vid Riksarkivet till Arkiv Digital om att myndigheten enligt tidigare beslut inte lämnar ut begärda handlingar. Mejlet är dock inte diariefört, och det är inte klarlagt att det avser den i ärendet aktuella begäran från Arkiv Digital.

text: När Riksarkivet återupptog handläggningen hade det gått 15 månader sedan Arkiv Digitals ursprungliga begäran gjordes och ett år sedan kammarrätten återförvisade ärendet första gången. Efter kammarrättens andra avgörande vidtogs inga diarieförda åtgärder under sju månader. Utredningen ger inget tydligt svar på i vilken mån den periodens passivitet berodde på bristande interna rutiner eller att myndigheten fortfarande ansåg att sekretess enligt

text: 21 kap. 7 §

text: OSL hindrade att de begärda handlingarna lämnades ut.

text: Av instansordningen följer att en underinstans självfallet ska följa överinstansens avgörande och lojalt tillämpa det som sägs där. Endast vid särskilda skäl finns det utrymme för underinstansen att göra något annat (se bl.a. RÅ 1979 1:95 och JO 1992/93 s. 238). Det har inte gjorts gällande att det funnits några sådana särskilda skäl i det här ärendet.

text: Det är allvarligt att en myndighet inte respekterar ett avgörande av en överinstans och det strider mot grundläggande krav på hur företrädare för det allmänna ska uppträda (se t.ex.

text: JO 2010/11 s. 547

text: ). Riksarkivets handläggning efter kammarrättens första avgörande har varit allt annat än acceptabel och får närmast betecknas som domstolstrots. Riksarkivet förtjänar allvarlig kritik för detta.

text: Jag ser positivt på att Riksarkivet har vidtagit åtgärder för att förbättra hanteringen av framställningar om att få ta del av allmänna handlingar och för att undvika att liknande situationer uppstår igen.

text: Ärendet avslutas.


avgjordAv: Mats Melin

nyckelord: Förhör Förundersökning

title: Med anledning av en anmälan om påstådda brott av en polisman har åklagaren föranstaltat om förhör med utpekad gärningsman innan beslut i frågan om inledande av förundersökning fattats

text: Anmälan

text: AA framförde i en anmälan klagomål mot Polismyndigheten i Västra Götaland för handläggningen av en trafikutredning.

text: Utredning

text: Handlingar i polismyndighetens ärende AL793-3793-05 och vissa handlingar i Åklagarmyndighetens, riksenheten för polismål, Göteborg (C-3-490-05), infordrades och granskades. Av dessa framgick att AA den 11 april 2005 hade anmält polisinspektören BB för tjänstefel i samband med handläggningen av en trafikutredning. Den 14 april 2005 gav vice chefsåklagaren CC polisen utredningsdirektiv i ärendet enligt följande. Det finns inte i dagsläget skäl att inleda förundersökning. Innan beslut därom fattas vill jag att Du upplysningsvis hör BB ang. omständigheterna kring förhöret. Han skall bl. a. tillfrågas om förhörsvittne fanns närvarande, om han uppfattat att AA förnekade att han gjort sig skyldig till vårdslöshet i trafik samt om han uppfattat att AA ville ha en försvarare. Det är naturligtvis bra om Du även skriver ner annat som kan framkomma vid förhöret. Ring gärna om det är något Du undrar över! Ärendet remitterades till Åklagarmyndigheten för upplysningar och yttrande över vilka rättsliga överväganden som föregick åtgärden att ge direktiv om att en för brott anmäld polis skulle höras upplysningsvis trots att förundersökning i ärendet inte hade inletts.

text: Åklagarmyndigheten kom in med yttrande jämte yttranden från dåvarande överåklagaren DD och CC. CC Den aktuella anmälan gjordes av AA den 11 april 2005 och avsåg ett påstått tjänstefel i september 2004. I anmälan hänvisades till ett målsägandeförhör med AA hållet i anslutning till anmälningsupptagningen av kriminalinspektören EE Därutöver innehöll akten även förundersökningsprotokollet TL8562-04 vilken översänts för kännedom. Jag har i dagslägen ingen minnesbild av de överväganden jag gjorde då jag beslutade att inspektören BB skulle höras upplysningsvis. När jag idag tar del av materialet

text: kan jag konstatera BB är angiven som handläggare av ärendet. Det framgår också att en rapport upprättats i ärendet i anslutning till händelsen av ”insp. FF” och att detta skedde nästan fyra månader innan BB färdigställde protokollet. Av rapporten framgår att AA uppgett att han förmodligen somnat under färden. BB:s förhör med AA där han underrättas om misstanke om vårdslöshet i trafik innehållet inga uppseendeväckande uppgifter och skiljer sig inte, enligt min bedömning nu och sannolikt även enligt den bedömning jag gjorde då, på något avgörande sätt från de uppgifter som lämnades av AA i samband med rapportens upprättande. Det rapporterade var att bedöma som vårdslöshet i trafik. I belysning av omständigheterna ovan har jag uppenbarligen gjort bedömningen att FF:s uppgifter i förhöret med EE var av den karaktären att de inte omedelbart skulle läggas till grund för en misstanke om brott. I det läget ansåg jag det vara värdefullt att även få BB:s bild av vad som förevarit under den utredning som påbörjades den 6 juni 2004 kl. 05.40 och som avslutades den 29 september så genom att BB till sin chef redovisade förundersökningsprotokollet. Möjligheten att även efter ett förhör med BB inleda förundersökning hade inte på något sätt försuttits genom detta förfarande.

text: DD

text: Riksenheten för polismål började sin verksamhet i januari 2005. Under tiden fram till den 1 juni 2005 var enheten under uppbyggnad, och för medarbetarna i Göteborg och Malmö var förhållandena tidvis mycket besvärliga. I Göteborg började en åklagare sin tjänstgöring den 1 mars och övriga två åklagare, däribland vice chefsåklagaren CC, och en administratör den 1 april. Under den första tiden skulle medarbetarna i Göteborg förutom att hantera de ärenden som dagligen inkom från Disciplinenheten i Göteborg och Internutredningsenheten vid Polismyndigheten i Västmanlands län, få igång administrativa rutiner och datastöd. Samtidigt övertogs också en betydande mängd pågående ärenden från åklagarkamrarna i Västra Götalands län och Hallands län samt från en tidigare polisåklagare i Västerås. Som ovan angetts började CC sin tjänst som polisåklagare den 1 april 2005. Den första tiden ägnade han dock i huvudsak till att förbereda ett omfattande hovrättsmål som skulle pågå under flera dagar med början den 18 april 2005. Den ovan beskrivna arbetssituationen i Göteborg bör, enligt min mening, vägas in vid bedömningen av CC:s åtgärd den 14 april 2005 att ge direktiv om att en för brott anmäld polis skulle höras upplysningsvis trots att förundersökning inte var inledd. Åtgärden var felaktig då utrymmet för att vidta utredningsåtgärder utan att förundersökning har inletts är ytterst begränsat. En s.k. förutredning får inte sträcka sig längre är vad som krävs för att ställning ska kunna tas till om förundersökning ska inledas eller inte. Enhetens åklagare har vid praxismöte diskuterat gränsdragningen mellan förutredning och förundersökning. Med ledning av bl. a. vad JO anfört i beslut 1997 04 18 och 1997 07 03 rörande denna fråga har åklagarna enats om en gemensam hållning. Slutsatsen är att det inom ramen för en förutredning i princip endast är möjligt att komplettera en ofullständig anmälan genom förhör med anmälaren eller målsäganden eller för att skaffa in handlingar som kan få betydelse för ställningstagandet i fråga om förundersökning skall inledas. Arrestantblad och händelserapporter är exempel på handlingar som kan få betydelse vid bedömningen av anmälningar mot poliser.

text: Åklagarmyndigheten

text: Bakgrund

text: Den 11 april 2005 anmälde AA en polisman vid Polismyndigheten i Västra Götaland för att denne skulle ha förfarit felaktigt i samband med att AA hördes som misstänkt för vårdslöshet i trafik. Förhöret hölls den 29 september 2004 av polismannen BB. En anmälan om tjänstefel upprättades (1400-K52904-05). I samband med anmälningsupptagningen hölls ett förhör med anmälaren.

text: I enlighet med 5 kap 1 § polisförordningen överlämnade Polismyndigheten i Västra Götaland den 12 april 2005 anmälan jämte nämnt förhör samt protokoll från trafikmålsutredningen till Riksenheten för polismål för beslut om förundersökning skulle inledas. Efter att ärendet tilldelats åklagare CC lämnade CC den 14 april 2005 utredningsdirektiv till kommissarie GG. I direktivet anges bl.a. att ”Det finns inte i dagsläget skäl att inleda förundersökning. Innan beslut därom fattas vill jag att Du upplysningsvis hör BB (polismannen) ang. omständigheterna kring förhöret”. Efter att BB hörts upplysningsvis den 21 april 2005 överlämnades ärendet åter till åklagare CC för ställningstagande till ärendets fortsatta handläggning. CC beslutade den 4 maj 2005 att inte inleda förundersökning under motivering att anmälningsuppgifterna inte ger anledning att anta att brott som hör under allmänt åtal har förövats. I beslutet anges vidare att ”Efter förhör med den polisman anmälan avser ang. händelseförloppet saknas anledning anta att brott förövats”.

text: Bedömning

text: Frågan gäller vilka utredningsåtgärder som kan företas utan att beslut om inledande av förundersökning har meddelats. I Justitieombudsmannens ämbetsberättelse 1997/98 s 98 och 2000/01 s 178 har frågan varit uppe till prövning. Tröskeln för att inleda en förundersökning har satts lågt. Det räcker med att det förekommer anledning till misstanke om brott. Mot bakgrund härav torde behovet av kompletterande uppgifter inför ställningstagandet om förundersökning skall inledas eller inte i allmänhet vara ringa. Utrymmet att vidta utredningsåtgärder utanför en förundersöknings ram är mycket begränsat. Inom ramen för en s.k. förutredning kan endast punktvisa åtgärder som syftar till att genom en begränsad komplettering av kända eller påstådda förhållanden berika beslutsunderlaget i förundersökningsfrågor vidtas. Förundersökningsledaren kan exempelvis inhämta visst skriftligt material för att få någon fråga särskilt belyst. Det får vidare anses tillåtet att be anmälaren att lämna kompletterande muntliga uppgifter i de hänseenden som bedöms vara relevanta i sammanhanget. I nu aktuellt ärende har åklagaren utanför förundersökningens ram låtit höra den polisman som i anmälan pekats ut som gärningsman. Som JO påpekat i nämnda ämbetsberättelser får förhör med vittnen eller med någon som i en anmälan pekats ut som gärningsman aldrig förekomma inom ramen för en förutredning. Jag delar DD:s bedömning att åklagarens beslut att låta höra polismannen utan att förundersökning inletts varit felaktigt. DD har vidare i sitt yttrande redogjort för enhetens uppfattning om vilka utredningsåtgärder som i princip kan ske inom ramen för en s.k. förutredning. Enligt min bedömning stämmer enhetens uppfattning väl överens med vad jag ovan anfört i saken.

text: AA yttrade sig över remissvaret.

text: Bedömning

text: JO är ett extraordinärt tillsynsorgan vars uppgift är att granska att myndigheter och deras befattningshavare följer lagar och andra författningar. JO:s tillsyn är däremot inte avsedd att ersätta den granskning som ankommer på annan. Mot bakgrund bl.a. av att AA:s klagomål till JO visat sig vara identiska med dem som han framförde till polisen finns det inte anledning för mig att vidta någon ytterligare åtgärd eller göra något uttalande med anledning av hans klagomål.

text: Av de handlingar som infordrats i ärendet framgick emellertid att CC med anledning av AA:s anmälan givit direktiv till polisen att den för brott utpekade polismannen skulle höras upplysningsvis innan han kunde ta ställning till om förundersökning skulle inledas.

text: Som Åklagarmyndigheten angett är följaktligen frågan i ärendet vilka utredningsåtgärder som kan företas utan att beslut om inledande av förundersökning har meddelats. Jag har ingen annan uppfattning i denna sak än den som redovisats i Åklagarmyndighetens yttrande och ansluter mig därför till de bedömningar som framförts där. Det var således fel av CC att ge polisen direktiv att höra BB upplysningsvis när förundersökning inte hade inletts.

text: Jag finner det i hög grad anmärkningsvärt att CC inte heller i efterhand tycks inse att en för brott utpekad person inte kan höras annat än inom ramen för en förundersökning. Det finns anledning framhålla att det begränsade utrymmet för förutredningsåtgärder motiveras av hänsyn till grundläggande rättssäkerhetsintressen. Om förhör hålls med den som pekas ut som skyldig till visst brott innan förundersökning inletts finns risk för att denne lämnar för honom oförmånliga uppgifter som sedermera kan komma att användas mot honom vid en straffrättslig prövning. Regleringen i

text: rättegångsbalken

text: , med dess lågt satta tröskel för att inleda förundersökning, bygger på tanken att den som misstänks för brott endast inom ramen för en förundersökning – med de rättssäkerhetsgarantier som omgärdar en sådan – skall kunna förmås att lämna upplysningar som kan läggas till grund för ett åtal mot honom.

text: Jag utgår från att CC numera kommit till insikt om att hans handlande var felaktigt och avslutar ärendet med den kritik som ligger i vad jag nu har anfört.


title: Fråga om en domstols handläggning av frågor om sekretess i en dom rörande ansvar för sexualbrott

text: Anmälan

text: I en anmälan, som kom in till JO den 3 november 2003, framförde AA klagomål mot Malmö tingsrätts handläggning av ett brottmål. Hon var missnöjd bl.a. med att hennes namn hade angivits i tingsrättens dom i målet trots att namnet borde ha varit skyddat av sekretess.

text: Utredning

text: Dagboksbladet, ansökan om stämning, domen och vissa andra handlingar i tingsrättens mål infordrades och granskades.

text: Av handlingarna framgick bl.a. följande.

text: AA var målsägande i ett mål om våldtäkt vid Malmö tingsrätt. Tingsrätten höll, under ledning av rådmannen BB, huvudförhandling i målet den 17–19 mars 2003. Den 24 mars 2003 meddelades dom i målet varvid åtalet mot de två tilltalade männen ogillades. Under rubriken Yrkanden m m i domen redovisade tingsrätten bl.a. delar av den gärning som åtalet avsåg och målsägandens yrkande om skadestånd. Målsägandens identitet framgick inte i denna del av domen. Vidare redogjorde tingsrätten under rubriken Domskäl för de tilltalades inställning till åtalet. I denna redogörelse angav tingsrätten målsägandens namn. Domskälen i övrigt, återstående delar av gärningsbeskrivningen liksom delar av en skiljaktig mening framgick av en bilaga till domen. Denna bilaga angavs vara hemlig. I domslutet förordnade tingsrätten bl.a. att sekretessen enligt

text: 9 kap. 16 § sekretesslagen (1980:100)

text: för alla uppgifter i målet, utom domslutet och stämningsansökan, skulle bestå.

text: Ärendet remitterades därefter till tingsrätten för upplysningar och yttrande enligt följande.

text: a) Vilka rättsliga överväganden föregick beslutet att sekretessbelägga delar av den gärning som åtalet avsåg?

text: b) Vilka rättsliga överväganden föregick beslutet att sekretessbelägga domskälen och den skiljaktiga meningen i den omfattning som tingsrätten gjorde, särskilt i fråga om konklusionen i domskälen?

text: c) Vilken var tingsrättens avsikt med sekretessförordnandet i domslutet?

text: d) Av vilken anledning framgick målsägandens namn av den del av domen som var offentlig?

text: Tingsrätten (lagmannen CC) inkom med yttrande till vilket var fogat upplysningar från chefsrådmannen DD och BB.

text: BB upplyste i huvudsak följande.

text: a) Åklagaren hade jämlikt

text: 9 kap. 16 § sekretesslagen

text: hemligstämplat del av gärningsbeskrivningen i stämningsansökan. Målet rör våldtäkt och ett offentliggörande av gärningsbeskrivningen i denna del skulle kunna vara till nackdel för målsäganden. Jag accepterade som rotelinnehavare åklagarens bedömning i denna del och beslutade att motsvarande sekretess skulle gälla hos domstolen. b) Det är vanligt att domstolen sekretessbelägger berättelser i mål om sexualbrott. Mindre vanligt är att de egentliga domskälen och skäl för en skiljaktig mening får omfattas av sekretess. Omständigheterna kring gärningen har av domstolen bedömts som särskilt känsliga ur integritetssynpunkt, eftersom det här inte är fråga om en överfallsvåldtäkt. Beskrivningen av vad som inträffat innehåller en utförlig redogörelse för parternas personliga och intima förhållanden under en inte helt kort tidsperiod. De egentliga domskälen är mycket utförliga och resonerande. Tingsrätten har därför bedömt att målsäganden skulle kunna lida skada av att de blev offentliga och beslutade om sekretess i en ovanligt stor omfattning, som ett resultat av den bedömning som domstolen måste göra i varje enskilt fall. Tingsrätten har därvid ansett att en avidentifiering av namnet inte var tillräcklig. c) Sekretessförordnandet i domslutet som anger att ”Sekretessen enligt

text: 9 kap 16 § sekretesslagen (1980:100)

text: för alla uppgifter i målet, utom domslutet och stämningsansökan, skall bestå” motsvarar inte vedertagen praxis utan borde vara mera preciserat. På grund av speciella arbetsförhållanden och tidsbrist har jag valt en felaktig formulering av domslutet i denna del. d) Tingsrättens avsikt har varit att hålla målsägandens namn hemligt. Trots detta har på grund av olyckliga omständigheter hennes namn ändå kommit att avslöjas i den del av domen som var offentlig. Detta är inte på något sätt ursäktligt, men har en speciell bakgrund av samverkande olyckliga omständigheter. Detta sammanhänger med de speciella arbetsförhållanden som rått vid den aktuella tidpunkten. Tingsrättens lokaler var under en tid av knappt ett och ett halvt år föremål för ombyggnad. Personalen hade därför sina arbetsrum utlokaliserade till en byggnad i tingsrättens närområde. Jag hade där min arbetsplats i ett ”kontorslandskap” som inte medgav någon riktig arbetsro utom på kvällstid. Målet kom upp till huvudförhandling under denna tid. Som jag ovan anfört har domskälen i det här målet i huvudsak belagts med sekretess. I ett sent skede av domens avfattning har jag beslutat att flytta ett stycke som anger de tilltalades inställning till åtalet och till skadeståndsyrkandet från domens sekretessbelagda del till dess offentliga del. Målsägandens namn har därvid av förbiseende – och möjligen på grund av vissa datatekniska brister i tingsrättens s.k. Måhs-system – kommit att stå kvar i texten. Ovanstående är förklaringen till att målsägandens namn har offentliggjorts, vilket djupt beklagas.

text: DD anförde bl.a. följande. Jag utgår från att BB inte observerat att domen i den del den inte var sekretessbelagd anger målsägandens namn, d v s att han under processens gång utgick från att de sekretessbelagda uppgifterna om målsäganden var och skulle förbli just sekretessbelagda. Enligt

text: 9 kap. 16 § första stycket sekretesslagen

text: gäller sekretess hos domstol i bl a mål om ansvar och skadestånd för sexualbrott för uppgift om enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden om det kan antas att den enskilde eller någon närstående lider skada eller men om uppgiften röjs. Det föreligger alltså i och för sig en presumtion för att uppgifterna är offentliga. För att skydda en målsägande, vars namn, adress och personnummer sekretessbelagts, räcker det oftast med att i domen lämna s k avidentifierade uppgifter (exempelvis benämna målsäganden xx) utan att risk för skada eller men uppkommer för målsäganden. I sådana fall finns oftast inte anledning att sekretessbelägga ytterligare uppgifter i målet mer än bandinspelningar från förhör bakom stängda dörrar vid vilka målsägandens namn nämns. Det kan finnas skäl, att med stöd av

text: 9 kap. 16 § sekretesslagen

text: sekretessbelägga andra uppgifter i akten eller domen. Det skall då vara fråga om, enligt mitt sätt att se det, sådana ”kringuppgifter” som kan leda fram till att målsäganden lider skada eller men om uppgiften röjs. Det är närmast fråga om att sekretessbelägga uppgifter som kan leda till att målsägandens identitet röjs. Mot denna bakgrund har det enligt min mening inte funnits skäl sekretessbelägga delar av den gärning som åtalet avsåg. Det skall dock framhållas att gärningsbeskrivningen i den del som nu diskuteras synes ha varit, högst tveksamt om inte felaktigt, sekretessbelagd liksom den egentliga förundersökningen när åtal väcktes. Vad gäller ämbetets fråga under b) i remissen hade det, om målsäganden avidentifierats i domen, inte, som jag ser det, funnits något skäl att i någon del sekretessbelägga domskälen. Sekretess enligt

text: 9 kap. 16 § sekretesslagen

text: för en uppgift i ett mål upphör att gälla om uppgiften förebringas vid offentlig förhandling i målet. Förebringas däremot sekretessbelagd uppgift vid förhandling bakom stängda dörrar består som huvudregel sekretessen under den fortsatta handläggningen vid domstolen. Sedan domstolen skilt målet från sig består sekretessen endast om domstolen i dom eller beslut förordnat om det. För uppgifter som inte finns i tingsrättens dom och inte heller förebringats vid huvudförhandlingen består däremot sekretessen utan särskilt förordnande. Sekretessförordnandet i domslutet har därför, enligt mitt förmenande, blivit väl vidlyftigt. Det är naturligtvis av stor vikt för en målsägande i den här typen av mål att vederbörandes identitet inte avslöjas. Jag har inte anledning tro annat än att den omständigheten att målsägandens namn förekommer i den offentliga delen av domen beror på ett beklagligt olycksfall i arbetet. CC anförde bl.a. följande. Jag delar den syn på sekretessbestämmelsernas innehåll och tolkning som antecknats i hovrättens dom och som även framförts av chefsrådmannen DD. Härutöver finns anledning att särskilt framhålla följande. Det är som regel inte nödvändigt – och då i princip inte heller tillåtet – att sekretessbelägga en gärningsbeskrivning om denna avidentifierats. Det kan dock framhållas, att det inte är helt ovanligt att hela eller delar av en gärningsbeskrivning behöver sekretessbeläggas, även om målsäganden inte nämns vid namn. Så kan vara fallet med sådana moment av gärningsbeskrivningen som gör att det går att sluta sig till vem som utsatts för brottet även om gärningsbeskrivningen avidentifierats. Sådana skäl förefaller inte ha förelegat i det aktuella målet Det är vidare ibland nödvändigt och i överensstämmelse med sekretesslagstiftningen att sekretessbelägga även berättelser och i vart fall delar av egentliga domskäl och

text: skiljaktig mening i ett sexualbrottmål. Generellt sett torde gälla att avidentifiering av personuppgifter medför väsentligt mindre behov av sekretess i övriga delar av domen och därför större möjlighet att tillgodose offentlighetsprincipen. Om målsägandens namn är offentligt eller hon annars kan identifieras kan det emellertid vara befogat att hemlighålla även berättelser och delar av egentliga domskäl. Det bör emellertid vara möjligt att avidentifiera i vart fall så mycket av de egentliga domskälen att det går att förstå varför domstolen dömt på visst sätt samtidigt som målsägandens integritet skyddas. Jag kan inte se att detta skulle varit omöjligt i förevarande mål. Som hovrätten framhållit kan rätten i domslutet inte sekretessbelägga annat skriftligt material än det som föredragits inför stängda dörrar. Redan av den anledningen är sekretessförordnandet i tingsrättens dom felaktigt. Även i övrigt är tingsrättens sekretessförordnande väsentligt mer långtgående än som är påkallat av skyddet för målsäganden. Sekretessförordnandet är således inte förenligt med

text: sekretesslagens

text: bestämmelser. I nu förevarande mål borde i enlighet med

text: 9 kap. 16 § sekretesslagen

text: målsägandens namn genomgående ha varit belagt med sekretess. Såväl av domens utformning som av BB:s yttrande framgår också att det inte varit rättens avsikt att namnge målsäganden. Tvärtom så har – i enlighet med vad som ovan anförts – alltför omfattande förordnanden om sekretess gjorts just för att skydda målsäganden. Att målsägandens namn trots detta nämns i den del av domen som inte sekretessbelagts framstår mot denna bakgrund som ett djupt beklagligt men oavsiktligt misstag. Sammanfattningsvis anser jag att tingsrättens hantering av sekretessfrågorna inte skett i enlighet med gällande regler och praxis. Det är särskilt olyckligt att detta medfört att en målsägande inte fått det skydd för sin integritet som hon haft rätt till. Upplysningsvis kan jag meddela att tingsrätten till våren kommer att uppmärksamma vissa sekretessfrågor vid en särskild praxisdiskussion. Vid denna kommer även de frågeställningar som här har varit aktuella att behandlas. Hovrättens över Skåne och Blekinge dom i målet inhämtades.

text: I ett beslut den 13 april 2005 anförde chefsJO Melin följande.

text: Rättslig reglering

text: Av

text: 30 kap. 5 § rättegångsbalken

text: (RB) framgår att en dom skall avfattas skriftligen och i skilda avdelningar ange bl.a. parternas yrkanden och de omständigheter som dessa grundats på samt domskälen med uppgift om vad som är bevisat i målet.

text: Enligt

text: 9 kap. 16 § sekretesslagen (1980:100)

text: gäller sekretess hos domstol i bl.a. mål om ansvar för sexualbrott för uppgift om enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden, om det kan antas att den enskilde eller någon närstående till den enskilde lider skada eller men om uppgiften röjs.

text: Av

text: 12 kap. 3 § sekretesslagen

text: följer att sekretessen upphör att gälla om uppgiften förebringas vid offentlig förhandling i målet. Förebringas sekretessbelagd uppgift vid förhandling inom stängda dörrar består sekretessen under den fortsatta handläggningen, om domstolen inte förordnar annat. Sedan domstolen har skilt målet från sig, består sekretessen endast om domstolen i domen har förordnat om det.

text: I

text: 12 kap. 4 § sekretesslagen

text: anges bl.a. att sekretess för uppgift i mål upphör att gälla i målet om uppgiften tas in i domen i målet, såvida domstolen inte har förordnat att sekretessen skall bestå.

text: Bedömning

text: I målet var två personer åtalade för våldtäkt. Åklagaren hade i stämningsansökningen sekretessbelagt målsägandens identitet samt delar av gärningsbeskrivningen. Tingsrätten höll, med hänvisning till

text: 5 kap. 1 §

text: RB och

text: 9 kap. 16 § sekretesslagen

text: , huvudförhandling i målet inom stängda dörrar. I en dom den 24 mars 2003 ogillades åtalet. I domen förordnades att sekretess enligt

text: 9 kap. 16 § sekretesslagen

text: Domen kom således att bestå av en offentlig del och en sekretessbelagd bilaga.

text: Den offentliga delen av domen innehöll, förutom domslutet, delar av gärningsbeskrivningen, målsägandens skadeståndsanspråk, uppgifter om de tidsperioder under vilka de tilltalade varit berövade friheten och deras inställning till yrkandena samt delar av en namngiven nämndemans skiljaktiga mening. I avsnittet under vilket de tilltalades inställning redovisades nämndes även målsäganden vid namn.

text: En dom i vilken ett åtal om våldtäkt prövas kan innehålla sådana uppgifter som det kan finnas skäl att sekretessbelägga med stöd av

text: 9 kap. 16 § sekretesslagen

text: . Det ankommer på domstolen att avgöra huruvida offentlighets- eller sekretessintresset har störst tyngd i det enskilda fallet. Generellt gäller emellertid att domstolen bör iaktta restriktivitet vid sekretessbeläggning av domar. Det är av rättssäkerhetsskäl angeläget att allmänheten ges insyn i, och möjlighet att kritiskt granska, den rättskipning som sker i domstol. Det krävs, enligt min uppfattning, särskilt starka skäl för att sekretessbelägga åklagarens gärningsbeskrivning, den tilltalades inställning till åtalet eller domstolens s.k. egentliga domskäl, dvs. den del av domen i vilken domstolen redovisar sin värdering av bevisningen och sin prövning av hur det som ansetts vara bevisat i målet skall bedömas i rättsligt hänseende.

text: Som tingsrätten har anfört i sitt yttrande medför en s.k. avidentifiering av målsägandens personuppgifter i ett mål av nu aktuellt slag vanligen att behovet av sekretess i övriga delar av domen minskar väsentligt. En sådan åtgärd utesluter emellertid inte att andra uppgifter i domen kan behöva beläggas med sekretess. Det kan vara fråga om sådana uppgifter som leder till att målsäganden kan identifieras eller uppgifter som är särskilt känsliga och motiverar att målsäganden, genom sekretessbeläggning, får skydd även gentemot personer som redan känner till målsägandens identitet.

text: I den sekretessbelagda bilagan till domen angavs inledningsvis målsägandens namn. Därefter återgavs den del av gärningsbeskrivningen som åklagaren sekretessbelagt. Under rubriken domskäl framgick sedan vilken bevisning, såväl

text: skriftlig som muntlig, som åberopats i målet. Därpå följde referat av samtliga hörda personers berättelser samt ett längre avsnitt med rubriken tingsrättens bedömning där domstolens slutsatser, de egentliga domskälen, redovisades. Slutligen återgavs den skiljaktiga meningen.

text: Jag har självfallet inget att erinra mot att uppgiften om målsägandens identitet var sekretessbelagd.

text: När det gäller sekretessen beträffande uppgifter i delar av gärningsbeskrivningen konstaterar jag följande. Stämningsansökningen omfattade tre sidor och var utformad så att det i gärningsbeskrivningen på sidan 1 hänvisades till en bilaga (sidan 3) som, utan angivande av målsägandens identitet, innehöll en beskrivning av olika gärningsmoment. Tingsrätten förordnade i domslutet att sekretessen för alla uppgifter i målet, utom domslutet och stämningsansökningen, skulle bestå. Något särskilt förordnande rörande den del av stämningsansökningen som fanns på sidan 3 gavs inte. Detta medförde enligt min uppfattning att hela stämningsansökningen blev offentlig och att gärningsbeskrivningen därmed i sin helhet hade bort redovisas i den offentliga delen av domen. Det är emellertid uppenbart att det inte var tingsrättens avsikt att genom förordnandet i domslutet låta hela stämningsansökningen bli offentlig. Även om man bortser från utformningen av sekretessförordnandet och den följd som detta fått anser jag, i likhet med CC, att det knappast kan anses ha funnits tillräckliga skäl att i domen sekretessbelägga delar av gärningsbeskrivningen i målet.

text: Tingsrätten sekretessbelade också domskälen, utom såvitt avsåg redovisningen av de tilltalades inställning till åtalet.

text: Under rubriken domskäl redovisades först bevisningen i målet. Den av åklagaren åberopade bevisningen fanns emellertid angiven redan i den del av stämningsansökningen som inte omfattades av sekretessförordnandet i domslutet. Det fanns därför inte skäl att i domen, förutom beträffande målsägandens namn, sekretessbelägga uppgiften om vilken bevisning åklagaren åberopade. Tingsrättens åtgärd att sekretessbelägga referaten av de berättelser som parter och vittnen lämnade har jag däremot inga synpunkter på.

text: Min uppfattning är, som redan framgått, att det endast undantagsvis kan vara acceptabelt att sekretessbelägga de egentliga domskälen. Genom avidentifiering av bl.a. målsägandens personuppgifter anser jag att det i domen borde ha varit möjligt att, med bibehållet skydd för målsägandens integritet, redovisa de egentliga domskälen, i vart fall i huvudsak, i en offentlig del av domen. Samma resonemang gäller givetvis beträffande den skiljaktiga meningen. Jag är således kritisk till att domskälen kom att i det närmaste helt sekretessbeläggas.

text: I domslutet förordnade tingsrätten att sekretess enligt

text: 9 kap. 16 § sekretesslagen

text: skulle bestå för alla uppgifter i målet utom domslutet och stämningsansökningen. BB har upplyst att detta förordnande, på grund av den ansträngda arbetssituationen, inte formulerades med tillräcklig precision. Sekretessförordnandet är, som

text: tingsrätten har anfört i sitt yttrande, felaktigt redan genom att det omfattar även annat skriftligt material än det som föredragits inom stängda dörrar. Även i övrigt förefaller det uppenbart att en så omfattande sekretess som den som tingsrätten förordnat om inte har haft stöd i

text: sekretesslagen

text: . Jag har ovan redogjort för min bedömning när det gäller sekretessförordnandets betydelse beträffande gärningsbeskrivningen.

text: Vid formuleringen av ett sekretessförordnande är det naturligtvis viktigt att domstolen omsorgsfullt överväger vilka uppgifter som bör omfattas av sekretess samt utformar förordnandet så att det tydligt framgår vilka uppgifter som avses. Så har uppenbarligen inte skett i det här fallet. Enligt min mening är det lämpligt att i ett sekretessförordnande, genom angivande av t.ex. aktbilagenummer, ange vilka handlingar, eller vilka avsnitt i dessa, som skall omfattas av sekretess. För att det i efterhand skall vara möjligt att kontrollera vilka uppgifter som har förebringats inom stängda dörrar och således kan omfattas av ett sekretessförordnande är det självfallet av betydelse att detta antecknas i ett protokoll över sammanträdet, i domen eller på annan plats i akten (jfr

text: prop. 1979/80:2 s. 305

text: I den offentliga delen av domen nämndes målsäganden vid namn. Det råder ingen tvekan om att tingsrättens avsikt var att uppgift om målsägandens namn skulle ha varit sekretessbelagd och att namnet angavs av misstag. BB har beklagat det inträffade. Jag konstaterar att det naturligtvis är oacceptabelt att en uppgift som borde vara skyddad av sekretess röjs.

text: Sammanfattningsvis konstaterar jag att handläggningen av sekretessfrågorna i målet i flera avseenden har varit felaktig och inte stått i överensstämmelse med

text: sekretesslagen

text: och praxis inom området. BB förtjänar allvarlig kritik för sin handläggning.

text: Vad som i övrigt kommit fram föranleder inte någon åtgärd eller något uttalande från min sida.