publisher: Allmänna reklamationsnämnden

org: arn

text: Fråga om nyttoavdrag vid hävning av bilköp. Avgörande: 1991-12-05 91-4398

type: rubrik

text: S köpte en fabriksny Alfa Romeo 75 3,0 V6 Ottantinni. Nybilsgaranti lämnades. Dagen efter köpet upptäckte S att framhuven var bucklig och skadad i lacken, gasen häktade upp sig, rost fanns i batterihållaren och en slang till strålkastar- spolningen var loss. Bilen testades hos Motormännens Riksförbund och ytterligare fel upptäcktes. Bilen var inne på verkstad fem gånger och trots det blev felen inte avhjälpta.

type: stycke

text: S yrkade i nämnden hävning av köpet.

text: Bolaget bestred hävningsyrkandet och anförde att de aldrig nekat S reparationer samt att bilen hela tiden kunnat användas.

text: Nämnden gjorde följande bedömning:

text: Av utredningen framgår att bilen varit behäftad med ett flertal fel under garantitiden. Vissa fel har, trots flera reparationsförsök, inte avhjälpts av säljaren. Bolaget har inte ens besvarat S:s begäran om åtgärder med anledning av det senare testprotokollet. Sammantagna är felen att anse som väsentliga. Tillräckliga skäl för hävning enligt

text: 4 § konsumentköplagen (1973:877)

text: föreligger sålunda.

text: Bolaget har ej, för det fall hävningsyrkandet skulle bifallas yrkat ersättning för den nytta S haft av bilen. Skäl att ex officio tillämpa garantivillkorens nyttoavdragsregler föreligger ej i ett fall som detta. S har å sin sida inte yrkat ränta på det belopp som önskas åter. Med hänsyn till dessa omständigheter och i beaktande av de olägenheter, besvär och kostnader som S tveklöst haft till följd av felen på bilen finner nämnden att något avdrag ej skall göras på det belopp som skall återbetalas till honom för att han kunnat nyttja bilen under viss tid.

text: Bolaget rekommenderas att, mot återfående av bilen, återbetala vad S erlagt för bilen.

text: Mot beslutet såvitt avsåg frågan om nyttoavdrag reserverade sig branschledamöterna och anförde att avdrag borde göras enligt den s k promilleregeln i Nybilsgaranti 82.

type: avgorande


title: Ref i ärende 91-4417

text: Ref i ärende 91-4417

text: F köpte den 24 augusti 1989 en färgteve av ett företag på orten. Priset var 3 800 kr. Ett års garanti enligt radiobranschens regler lämnades (RR 74). Den 18 augusti 1991 gick teven sönder. Felet fanns i ett kretskort. Säljaren vägrade reparera felet kostnadsfritt. F yrkade att säljaren skulle svara för reparationen. Hon hade inte orsakat felet. Reparatören menade att felet kunnat uppstå till följd av ett åsknedslag, men det åskade inte när teven gick sönder.

text: Säljaren avvisade kravet. Efter garantitidens utgång är det köparens sak att bevisa att varan varit behäftad med någon bristfällighet vid leveransen och det var det, enligt säljarens uppfattning, inte frågan om här.

text: Nämndens bedömning:

text: Enligt köprättsliga regler har en köpare rätt att reklamera fel på en inköpt vara inom en period av två år efter köpet. Har någon garanti inte lämnats eller har, vilket är fallet här, tiden för lämnad garanti gått ut, åligger det dock köparen att visa att felet förelåg redan vid köpet.

text: För en konsument torde det i allmänhet vara förenat med betydande svårigheter att genom teknisk utredning eller på annat sätt framlägga fullständig bevisning för att det uppkomna felet berott på en ursprunglig brist i varan. Detta gäller särskilt när det som i förevarande fall är fråga om tekniskt komplicerade varor. För att inte säljarens ansvar för varan i sådana fall skall bli illusoriskt får beviskravet sättas lägre. Nämnden har i ett tidigare avgörande (ärende 91/R 2436) konstaterat att det sålunda bör vara tillräckligt att den av konsumenten uppgivna orsaken till felet framstår som klart mera sannolik än den som åberopas av säljaren. Vid bedömningen av sannolikheten måste hänsyn tas till samtliga omständigheter i det enskilda fallet, t ex felets art, varans förväntade livslängd och hur snart felet visat sig efter köpet.

text: F:s uppgift om att felet varit att hänföra till kretskortet har inte motsagts av säljaren. Ingen av parterna har angivit vad de anser skulle kunna vara orsak till att teven, d v s kretskortet, gått sönder. Av grundläggande betydelse blir då frågan under hur lång tid en köpare av en ny teve har anledning att utgå från att apparaten skall fungera felfritt. I förevarande fall gick kretskortet sönder knappt två år efter köpet.

text: Nämnden konstaterar att ett kretskort inte är en detalj som snabbt förstörs vid normal användning av en teve. På det helt övervägande antalet teveapparater torde kretskortet tvärtom fungera utan anmärkning under betydligt längre tid än det har varit fråga om här. En användare kan heller inte heller vid normal användning komma åt eller på annat sätt påverka kretskortet. Med hänsyn härtill ligger det nära till hands att räkna med ett ursprungligt fel.

text: För att säljaren i denna situation skall undgå sitt allmänna köprättsliga felansvar åligger det honom att göra sannolikt att felet likväl beror på någon omständighet som köparen ansvarar för, t ex felaktigt eller vårdslöst handhavande. Säljaren har emellertid inte lagt fram någon utredning

text: om orsaken till felet eller ens antytt någon omständighet som skulle tyda på att felet beror på felaktigt handhavande av teven eller annat som företaget inte svarar för. Säljaren har endast bestridit anmälarens krav på den grunden att garantitiden har gått ut och att köparen därefter skall bevisa att varan var behäftad med fel vid leveransen. Det står också klart att, eftersom garantin på teven har gått ut det nu inte är fråga om garantiansvar utan om säljarens på

text: konsumentköplagen

text: grundade allmänna felansvar. Som har utvecklats i det föregående måste i ett fall som detta - då köparen får anses ha särskilda svårigheter att förebringa bevisning om orsakerna till en bristfällighet - beviskravet sättas lågt.

text: Vid en samlad bedömning av vad som sålunda framkommit i ärendet finner nämnden att det är klart mera sannolikt att felet i kretskortet förelegat redan vid tiden för köpet än att detta skulle ha orsakats vid en senare tidpunkt. F:s yrkande om återbetalning av reparationskostnaden skall därför bifallas.


text: Fråga om ersättning ur trafikförsäkringen för en påstådd parkeringsskada. Beviskravet för att skadan på bilen har uppkommit genom att denna blivit påkörd av ett motordrivet fordon medan bilen varit parkerad har ansetts uppfyllt om det är klart mer sannolikt att detta varit fallet än ett påstående om motsatsen. Avgörande 1992-03-30 91-4519

text: L:s bil skadades när den stod parkerad. Han ansåg att skadan måste ha förorsakats av en lastbil eller dylikt eftersom skadan satt högt, mellan vänster sidoruta bak och bakrutan. Både höjden över marken och tryckmärken tydde på att skadan orsakats av exempelvis ett lastbilsflak. Skadan kunde inte, enligt L:s mening, ha uppkommit med slag av tillhygge t ex järnrör, slagträ, flaska, skruvmejsel eller hammare. Vid parkeringen fanns butiker, postkontor och andra företag belägna med livlig fordonstrafik. Skadan anmäldes till polis som trodde att skadan orsakats av en lastbil. Även verkmästaren på verkstaden trodde att skadan orsakats av ett högt fordon.

text: L yrkade ersättning för skadan ur trafikförsäkringen.

text: Trafikförsäkringsföreningen anförde följande: Enligt föreningens uppfattning kan skadan ha uppkommit på annat sätt än genom kollision med ett motorfordon. Skadeorsaken är närmast oviss. Det saknas dessutom objektiv bevisning om att skadan uppkommit under parkering. Därmed har L inte styrkt att hans bil skadats i följd av trafik med annat trafikförsäkringspliktigt motorfordon under den tid bilen var parkerad. Förutsättningarna för ersättning enligt

text: trafikskadelagen

text: är således inte uppfyllda och någon ersättning kan därför inte utgå. Uttalandena från polisman och verkstad torde ha lämnats under förutsättning att bilen var parkerad och saknar bevisvärde.

text: Nämnden gjorde följande bedömning.

text: Om ett parkerat fordon blir påkört, skall ersättningsfrågan bedömas enligt

text: 11 § trafikskadelagen (1975:1410)

text: . Ersättning utgår enligt den bestämmelsen på objektiv grund från trafikförsäkringen för det fordon genom vilket skadan har orsakats (se

text: prop 1975/76:15 s 114

text: ). Som framgår av

text: 16 § trafikskadelagen

text: har försäkringsbolagen ett solidariskt ansvar för den ersättning som skulle ha utgått från trafikförsäkringen för ett motordrivet fordon vars identitet inte kan fastställas. Ersättningsskyldig- heten fullgörs av trafikförsäkringsföreningen som legal ställföreträdare för bolagen (30 §).

text: Frågan är nu vilken grad av bevisning från L:s sida som skall krävas till styrkande av att den aktuella skadan uppkommit genom att hans bil blivit påkörd av ett motordrivet fordon medan bilen var parkerad.

text: Enligt nämndens mening bör beviskravet inte ställas högre än vad som enligt rättspraxis gäller för ersättning från konsumentförsäkringar i allmänhet. Kravet är att det skall framstå som mera antagligt att ett försäkringsfall föreligger än att så inte är förhållandet (

text: NJA 1984 s 501

text: samt 1986 s 3 och 358). Beviskravet kan också uttryckas på det sättet att ett

text: visst sakförhållande skall vara "klart mera sannolikt" än ett påstående om motsatsen (

text: NJA 1991 s 481

text: Den aktuella skadan kan enligt nämndens mening visserligen ha uppkommit genom att bilen blivit påkörd av en annan bil såsom L anfört. Skadans läge på bilen och skadans utseende enligt fotografier som har företetts för nämnden ger emellertid anledning till visst tvivel. Det framstår i varje fall inte som mer sannolikt att skadan uppkommit på det sättet L hävdar än att så inte är förhållandet. Beviskravet är alltså inte uppfyllt, och yrkandet kan inte bifallas.


title: På en offert har angetts ett pris "nto" och att mervärdeskatt tillkommer. Det har ansetts att säljaren härigenom tillräckligt tydligt har gjort klart att prisuppgiften inte inkluderade mervärdeskatt.

text: I juni 1991 beställde N en köksinredning av ett företag på orten. Hon fick en offert med ett visst pris angivet. Priset betecknades som ett nettopris. När slutfakturan sedermera kom hade moms lagts på. N godtog inte detta eftersom säljaren inte upplyst om att moms skulle tillkomma. Hon yrkade betalningsbefrielse från momsbeloppet.

text: Säljaren bestred kravet. Han invände att det av den skriftliga offerten framgått att angivet pris var ett nettopris och att moms skulle tillkomma. Han menade att N var medveten om detta. Till saken hörde också att N:s make var byggmästare och känd av bolaget. N hade accepterat offerten och hade betalat fakturan.

text: Nämndens bedömning

text: Av förarbetena till

text: konsumenttjänstlagen (1985:716)

text: framgår att en konsument, om inte annat gjorts klart, är berättigad att utgå från att de priser en näringsidkare anger inkluderar mervärdeskatt (moms) och andra offentliga avgifter som skall erläggas av näringsidkaren (

text: prop 1984/85:110

text: I den skriftliga offert som bolaget lämnade till makarna N på deras begäran angavs att priset för det erbjudna arbetet var "nto" 36 500 kr. Nederst på offerten finns i tryckt text angivet "Mervärdeskatt tillkommer". Enligt nämndens mening har bolaget härigenom på ett tillräckligt tydligt sätt gjort klart för makarna N att den lämnade prisuppgiften inte inkluderade mervärdeskatt.

text: Nämnden lämnade N:s yrkande utan bifall.

text: En av konsumentrepresentanterna reserverade sig mot beslutet. Han menade att man inte kunde förvänta sig byggentreprenadkunnande av lekmän och att det är viktigt att priser till konsumenter anges som totalpriser inklusive skatter och andra avgifter.


text: Fråga om ersättningens storlek vid avbeställning av ett uppdrag avseende målning av köksmöbler. Avgörande 1992-05-05; 91-4713.

text: S beställde i mars 1991 målning av köksluckor hos ett företag i Göteborg. Beställningen togs upp vid hembesök. Arbetet skulle utföras under september månad och priset var 6 668 kr.

text: Efter en vecka försökte S avbeställa arbetet, vilket företaget inte gick med på. I juli 1991 kontaktade företaget henne och ville påbörja arbetet. Tidpunkten passade henne inte varför hon annulerade sin beställning. Efter en tid fick hon en räkning på 1 667 kr, rubricerad som annulationskostnad. S betalade räkningen men yrkade hos nämnden att få tillbaka beloppet. Hon ansåg att debiteringen var oskälig.

text: Företaget bestred yrkandet. Företaget hävdade att ett bindande avtal ingåtts. När S ändå ville avbeställa arbetet debiterade man henne för administrationskostnader och inkomstbortfall.

text: Nämndens bedömning

text: Enligt

text: konsumenttjänstlagens

text: regler har ett företag rätt till ersättning för de förluster som kan uppstå när en konsument avbeställer en tjänst. Förlusten kan bero på att näringsidkaren har underlåtit att ta på sig annat arbete eller att han på annat sätt har inrättat sig efter uppdraget. Näringsidkaren är dock skyldig att söka begränsa förlusten. Det åligger näringsidkaren att på lämpligt sätt styrka den förlust som kan ha uppstått.

text: Bolaget kan inte anses ha styrkt den förlust som åsamkats bolaget på grund av avbeställningen. Nämnden, som därför finner sig föranlåten att genom en skälighetsbedömning bedöma förlusten, uppskattar denna till 500 kr. S:s yrkande bör därför bifallas på så sätt att avbeställningsavgiften sätts ned till 500 kr.


text: Ett avtal avseende pianoundervisning har fått hävas, då den lärare som tidigare under lång tid skött undervisningen har bytts ut mot annan lärare utan elevens godkännande. Avgörande: 1992-02-24; 91-4925.

text: N:s dotter hade under åtta terminer varit elev vid en privat pianoskola. Under hela den tiden hade hon haft samma lärare, vilken hon uppskattade mycket. Hon fortsatte därför hos företaget istället för att gå över till den mycket billigare kommunala musikskolan. Inför höstterminen 1991 fick hon, liksom tidigare, ett brev från skolan med uppgift om speltider och vilken lärare hon skulle få. Där angavs att hon skulle få samma lärare som tidigare. Utifrån dessa uppgifter betalade hon terminsavgiften i slutet av augusti 1991. När den första lektionen hölls, den 5 september, fick hon veta att den lärare hon tidigare haft slutat vid skolan. Detta hade hon inte tidigare informerats om. I så fall hade hon inte fortsatt vid skolan. Hon yrkade att avtalet skulle hävas.

text: Pianoskolan bestred yrkandet. Man menade att man inte kunde garantera sina elever samma lärare varje termin. Den nya läraren var mycket meriterad och kompetent. Det fanns därför inget skäl att säga upp avtalet.

text: Nämndens bedömning

text: N har under lång tid, åtta terminer, haft en avtalsrättslig relation med bolaget om pianoundervisning. Undervisningen har hela tiden skötts av samma lärare. Detta förhållande ändrades inför höstterminen 1991 utan att N bereddes tillfälle att ta ställning till om hon likväl ville förlänga avtalet. En väsentlig förutsättning för avtalet har därigenom ändrats utan N:s godkännande. Hon har därför rätt att häva avtalet.

text: Företaget rekommenderades således att genast häva avtalet och betala tillbaka erlagd terminsavgift till N.


text: Ett kontokort har inte fungerat vid uttagsförsök under en semesterresa utomlands. Eftersom det sålunda förelegat fel i kontokortstjänsten och utfärdande bank enligt utredningen varit ansvarig för uppkommen skada till följd av felet har banken ansetts skola betala skadestånd med belopp motsvarande en ny semesterresa. Avgörande 1992-04- 06; 91-5101.

text: Å yrkade skadestånd av banken för förstörd semester på grund av att ett av banken utfärdat kontokort med Master Card-funktion ej har fungerat när han försökt ta ut kontanter på bank i Italien.

text: Banken bestred yrkandet under påstående att felet inte beror på något som banken ansvarar för.

text: Nämndens bedömning:

text: Av utredningen i ärendet framgår följande.

text: Å hade ursprungligen ett av banken utfärdat konto-kort (med Master Card-funktion) med kortnummer 3948. På grund av att det kortet skadats genom en olyckshändelse behölls kortet av en bankomat i Östersund när Å försökte använda det där. På grund härav spärrades kortet hos banken den 4 juni 1991. Å beställde ett nytt kort hos banken. Till detta nya kort med kortnummer 1332 fick han koden, men på grund av något fel i produktionen fick han aldrig kortet. Den 26 juni 1991 spärrades därför detta kort. Banken har i brev av den 29 oktober 1991 och i brev av den 11 november 1991 bekräftat att Å bara fick koden men aldrig kortet med kortnummer 1332.

text: Banken ordnade i stället åt Å ett kort med kortnummer 1236. Koden till detta kort sändes med brev av den 26 juni 1991 till Å. Kortet hämtade han på ett av bankens kontor den 16 juli 1991. Därefter avreste han till Italien på semester. När han i Italien på en bank försökte ta ut kontanter på sitt kort fick han beskedet att banken i Sverige angav att kortet var spärrat och att den italienska banken skulle klippa sönder kortet. Å begärde då att den italienska banken på nytt skulle kontakta banken i ärendet, vilket också skedde. Från banken meddelades åter att kortet var spärrat. Å kunde således inte få ut kontanter från sitt konto i banken med hjälp av kortet. På order från banken klippte den italienska banken sönder hans kontokort.

text: Besöket i den italienska banken ägde rum en fredag sent på efter-middagen. Å hade inte tillräckligt med pengar för att kunna stanna kvar i Italien över helgen. Han var tvungen att åka hem till Sverige på den returbiljett som han hade. På måndagen direkt efter helgen gick han till ett av bankens kontor och reklamerade kortet. Banken spärrade då kortet. Det var den 22 juli 1991.

text: Å tvingades på grund av felet på kortet avbryta sin 14 dagars semester i Italien efter bara tre dagar. Han vill ha ersättning för den förstörda semestern. Han har haft kostnader på 4.500 kr för att beställa en ny 14 dagars resa.

text: Banken har i olika brev till Å och till nämnden lämnat ett antal olika, mot varandra stridande förklaringar till varför felet på kontokortet uppstått. Så som banken synes ha slutligt bestämt sin inställning förklarar banken att orsaken till Å:s problem i Italien kan vara att han reste utomlands

text: med fel kort (nr 1332 i stället för 1236). Enligt banken kan inte banken lastas för det, eftersom banken meddelat honom fel på kortet nr 1332 redan den 26 juni 1991.

text: Banken har inte åberopat något som helst stöd för sitt påstående (eller snarare antagande) att Å skulle ha rest utomlands med kort nr 1332 i stället för kort nr 1236.

text: Nämnden har med viss förvåning tagit del av bankens sistnämnda förklaring att orsaken till felet skulle kunna vara att Å rest till Italien med fel kort. Av bankens egna handlingar framgår nämligen att Å aldrig fått kortet med kortnummer 1332. Han kan därför inte ha haft det kortet med sig till Italien. Det enda kontokort från banken som han haft tillgång till vid tiden för Italienresan är enligt bankens egna handlingar kortet med kort-nummer 1236. Något skäl till att det kortet inte skulle fungera har inte förelegat. Av utredningen i ärendet framgår tydligt att det kortet gjorts brukbart redan den 26 juni 1991 och att det inte spärrats förrän den 22 juli 1991. Det borde alltså ha fun- gerat vid uttagsförsöket på banken i Italien. Att den italien-ska banken inte betalat ut pengar till Å berodde på att banken uppgav till den italienska banken att kortet var spärrat. Utredningen i ärendet visar emellertid tydligt att kortet inte var spärrat vid den tidpunkten och att banken således lämnade en felaktig uppgift till den italienska banken.

text: Banken har inte kunnat visa någon omständighet som tyder på att det felaktiga besked som banken gav till den italienska banken skulle bero på något som Å är ansvarig för. Utredningen i ären- det får snarare anses göra det antagligt att det varit förhållan-dena hos banken som är orsaken till felet.

text: I bankens brev av den 29 oktober 1991 anförs bl.a. att problemet med detta ärende är att det varit många personer inblandade i ärendet på bankssidan och att ingen haft kännedom om att någon annan arbetat med ärendet.

text: Nämnden finner således att kontokortet inte fungerat, att fel därför förelegat i den kontokortstjänst som banken tillhanda-hållit och att banken är ansvarig för den skada som orsakats Å genom felet.

text: Banken synes - i vart fall tidigare under ärendets behandling - ha gjort gällande att Å inte vidtagit några åtgärder för att försöka begränsa sin skada. Nämnden finner emellertid att Å genom att begära att den italienska banken på nytt skulle ta kontakt med banken har vidtagit en sådan åtgärd. I sammanhanget får också beaktas att händelsen på bankkontoret i Italien in-träffade en fredag strax före stängningsdags och att Å inte hade tillräckligt med pengar för att klara sig över helgen.

text: Å:s skada består i att han fått semestern förstörd. Detta är en skada av ekonomisk art. När det gäller förstörd semester är det emellertid inte alltid möjligt att ange den ekonomiska skadan på vanligt sätt (genom att utgifter m.m. anges). I sådana fall får det i stället göras en uppskattning av skadans värde (jfr

text: prop. 1984/85:110 s. 274

text: och

text: prop. 1989/90:89 s. 42

text: Å har till grund för en sådan uppskattning av skadans värde lagt kostnaden för en ersättningsresa.

text: Nämnden finner med hänsyn till omständigheterna i förevarande fall det skäligt att beräkna skadan på det viset. Nämnden rekommenderar följaktligen banken att genast betala ett skadestånd på 4.500 kr till Å.


title: Fråga om ansvaret för magasinerade möbler (9 § och 31 § konsumenttjänstlagen).

text: 9 §

text: och

text: 31 §

text: konsumenttjänstlagen

text: ). Avgörande 1992-05-25; 91-5176.

text: I maj-juni 1990 magasinerade J en del bohag hos en lokal flyttfirma. Inget skriftligt avtal upprättades. När avtalet ingicks fick hon veta att firman hade en brand- och en Anticimexförsäkring som täckte förvarat gods. Däremot fanns ingen stöldförsäkring varför hon själv uppmanades att teckna en sådan. I april 1992 skulle hon hämta ut en soffgrupp som ingått i det förvarade bohaget. Det visade sig att den var allvarligt skadad av råttangrepp. Även ett par duntäcken var skadade. J yrkade skadestånd med 10 000 kr för den förstörda soffgruppen.

text: Flyttfirman bestred yrkandet. Man ansåg sig inte ha att svara för uppkomna skador. Man hävdade att det ålåg kunden att själv teckna erforderliga försäkringar för lagrat gods. Detta informerades J om redan när avtalet ingicks. Företaget iakkttog givetvis normal aktsamhet vid förvaringen men i övrigt menade man att kunden själv stod risken för uppkomna skador. Vad gällde råttangreppen beklagade man att de kontinuerliga besiktningar Anticimex gjort inte helt eliminerat råttbeståndet.

text: J genmälde att firman måste ha varit medveten om att det fanns råttor i magasinet, eftersom hon vid ett av sina besök i magasinet sett att råttgift var utlagt.

text: Nämndens bedömning

text: Nämnden konstaterar inledningvis att en tjänst av här aktuellt slag, magasinering eller förvaring av möbler och andra lösa saker, är en tjänst som omfattas av

text: konsumenttjänstlagens (1985:716)

text: tvingande regler. Detta innebär att avtalsvillkor som i jämförelse med bestämmelserna i lagen är till nackdel för konsumenten är utan verkan mot denne, om inte annat anges i lagen.

text: I

text: 9 § konsumenttjänstlagen

text: sägs att en tjänst skall anses felaktig om resultatet avviker från vad konsumenten har rätt att kräva av näringsidkaren, även om avvikelsen beror på en olyckshändelse eller därmed jämförlig händelse. Nämnden anser att denna regel är tillämplig i detta fall. De krav som kan ställas på näringsidkaren är att tjänsten utförs fackmässigt och att denne med tillbörlig omsorg tar till vara konsumentens intressen. Enligt 31 § i lagen är näringsidkaren skyldig att ersätta konsumenten skada som denne tillfogas på grund av fel eller dröjsmål, om inte näringsidkaren visar att skadan ej beror på försummelse av honom. Nämnden anser inte att flyttfirman kunnat visa detta. Bolaget har därför att svara för de skador som uppstått på de möbler man förvarat åt J. Nämnden, som kunnat ta del av fotografier av de skadade möblerna, anser inte att det skadeståndskrav hon framställt är oskäligt. Hennes yrkande skall därför bifallas.


title: Reparation av en spisfläkt har kostat mer än en ny spisfläkt. Eftersom reparatören borde ha avrått konsumenten att utföra reparationen, har nämnden funnit att ersättningskravet bör sättas ned (6 § konsumenttjänstlagen).

text: 6 § konsumenttjänstlagen

text: ). Avgörande: 1992-05-25 (91-5209)

text: I september 1991 kontaktade E ett serviceföretag då hennes gamla spisfläkt behövde repareras. E frågade företaget vad en reparation skulle kosta. Företaget svarade att reparatören skulle uppge det vid hembesöket. Reparatören kunde dock inte heller lämna besked i frågan. Några dagar efter reparationen fick E en faktura på 869 kr. E reagerade mot storleken på beloppet och anförde att om hon fått en prisuppgift på det beloppet innan reparationen hade hon inte låtit företaget utföra reparationen. E anmärkte därvid att en ny likadan fläkt kostar 595 kr. E yrkade därför prisavdrag med åtminstone halva reparationskostnaden.

text: Serviceföretaget bestred yrkandet och anförde att E beställt service av företaget och inte något kostnadsförslag.

text: I sitt beslut anförde nämnden följande:

text: Enligt

text: 6 § konsumentjänstlagen (1985:716)

text: är en näringsidkare skyldig att avråda konsumenten från att låta utföra en tjänst om den med hänsyn till priset, värdet av föremålet för tjänsten eller andra särskilda omständigheter inte kan anses vara till rimlig nytta för konsumenten.

text: Av utredningen framgår att bolaget reparerat en 4-5 år gammal fläkt för 869 kr och att bolaget, trots att anmälaren frågat vad det skulle kosta, underlåtit att lämna något som helst besked härom. Bolaget har inte bestritt anmälarens påstående att det varit billigare för henne att köpa en helt ny fläkt. Detta förhållande borde bolaget med sin fackkunskap ha insett och innan reparationen avrått anmälaren från att låta utföra tjänsten.

text: Bolaget måste följaktligen anses ha åsidosatt sina åligganden enligt 6 §. Det finns också starka skäl för att anta att anmälaren hade avstått från reparationen om bolaget fullgjort sin skyldighet att avråda. Bolaget bör med hänsyn härtill inte ha rätt till ersättning med mer än det belopp som motsvarar den kostnad för reparationen som kan anses ha varit till rimlig nytta för konsumenten. Nämnden fastställer detta belopp till skäliga ansedda 500 kr. Bolaget bör således sätta ned sitt krav gentemot anmälaren med 369 kr.


title: Bestämmelsen i 10 § konsumentkreditlagen har ansetts tillämplig när betalning för en i utlandet köpt kostym, som visat sig vara behäftad med fel, skett med ett i Sverige utfärdat kontokort.

text: Bestämmelsen i

text: 10 § konsumentkreditlagen

text: har ansetts tillämplig när betalning för en i utlandet köpt kostym, som visat sig vara behäftad med fel, skett med ett i Sverige utfärdat kontokort. Avgörande 1992-08-26, 91-5423.

text: Under ett besök i London i juli 1990 beställde F en måttbeställd kostym. Han betalade med ett VISA-kort. När kostymen levererades visade det sig att den var felsydd och felmåttad. Trots försök kunde bristerna inte avhjälpas. Säljaren i England avvisade F:s krav på hävning av köpet.

text: Med stöd av

text: 10 § konsumentkreditlagen

text: framställde F samma invändningar mot VISA som han gjort mot affären i London. F hävdade att om engelsk köprätt medger invändningar om fel och brist i en vara samt därtill följande rättsverkningar såsom hävning mm skall de obligationsrättsliga momenten i

text: 10 § 1 st konsumentkreditlagen

text: reglera F:s mellanhavanden med VISA oavsett var köpet skett.

text: Banken avvisade F:s krav på ersättning för kostymen och anförde att enligt villkoren för VISA kontokort svarar anslutna sälj- företag gentemot kontohavare enligt i varje land gällande lagstiftning.

text: Nämndens bedömning:

text: Det är ostridigt att F är innehavare av ett VISA privatkort som har utfärdats av banken och att banken också är kreditgivare. Intet har framkommit som innebär att annan lag än svensk lag skall tillämpas på avtalet mellan F och banken.

text: Eftersom svensk lag sålunda gäller beträffande kreditavtalet är den tvingande bestämmelsen i

text: 10 § konsumentkreditlagen (1977:981)

text: tillämplig i tvisten. Enligt detta lagrum får köparen vid kreditköp mot kreditgivarens krav på betalning framställa samma invändningar på grund av köpet som han kan göra mot säljaren. F är följaktligen berättigad att mot bankens krav på betalning invända att det är fel i den inköpta varan.

text: Emellertid torde engelsk rätt, såsom F också medgivit, vara att tillämpa på avtalet med skrädderiet i London. Någon utredning om vad engelsk rätt stadgar på detta område har dock inte förebringats och är inte heller känt av nämnden. Sålunda kan nämnden inte avgöra om kostymen är behäftad med fel enligt engelsk rätt och, om så vore fallet, pröva vilka påföljder som kan vara möjliga. Med hänsyn härtill och till nämndens arbetsformer finner nämnden sig förhindrad att avgöra tvisten.

text: Med stöd av

text: 15 § 3 förordningen (1988:1583)

text: med instruktion för allmänna reklamationsnämnden avvisar nämnden ärendet.


text: En mockajacka förlorade färg vid tvättningen. Tvätteriet har ansetts böra svara för skadan, eftersom skinnet enligt vad som framkommit inte hade återfettats tillräckligt. Avgörande: 1992-05-08 91-5452

text: F lämnade sin mockajacka till kemtvätt. Tvätteriet reserverade sig muntligt för att plagget alltid tappar lite färg. Efter tvättningen hade den mellanbruna jackan dock tappat nästan all färg. F klagade hos tvätteriet på den utförda tjänsten men tvätteriet avvisade reklamationen. Hon vände sig då till säljföretaget som sände jackan till nämnden med bifogat färgprov. Säljföretaget anförde att man sålt 60-70 plagg i samma kvalitet och färg utan att någon annan köpare hade reagerat.

text: I sin anmälan yrkade F yrkade skadestånd motsvarande jackans pris, 2890 kr, samt återbetalning av tvättkostnaden, 207 kr.

text: Tvätteriet anförde i sitt svar till nämnden att jackan var tvättad på det sätt som tvätteriet alltid gjorde med mockajackor och att det inte var ovanligt att mocka ändrar färg vid tvätt. Jackan hade tvättats i tvättvätska R 113.

text: Nämndens bedömning:

text: Nämnden har granskat mockajackan och konstaterat den påtalade färgskadan. Även om en viss färgförändring får tolereras efter en kemtvätt av mocka anser nämnden i detta fall att färg-förändringen inte är godtagbar. Den tyder på att plagget har behandlats på ett otillfredsställande sätt. Så har t ex inget fett tillsatts i första badet. Skinnet i jackan är inte till-räckligt återfettat. Tvätteriet bör därför bära ansvaret för den uppkomna skadan och ersätta Ann-Beth Fransson för den skada hon har lidit. Med hänsyn till den nytta hon får anses ha haft av jackan och eftersom den var i behov av tvättning kan skade-ståndet skäligen bestämmas till 2 000 kr i ett för allt.


title: Fråga om ersättningens storlek vid avbeställning av symaskin, som köpts på en mässa (41 § konsumentköplagen).

text: 41 § konsumentköplagen

text: ). Avgörande: 1992-05-25 (91-5475)

text: I september 1992 köpte G en symaskin på en hushållsmässa och erlade 100 kr i handpenning. Innan symaskinen var avlämnad ångrade G sig och avbeställde varan. Säljföretaget krävde då 300 kr i avbeställningsavgift. G ansåg dock att de 100 kr som hon erlagt i handpenning var tillräcklig ersättning. G hänvisade därvid till

text: konsumentköplagens

text: nya regler om avbeställning och yrkade därför betalningsbefrielse från avbeställningsavgiften.

text: Säljföretaget bestred yrkandet och anförde att köpet var bindande och att företaget därför hade rätt till skälig ersättning för bl.a. kostnader och utebliven vinst.

text: I sitt beslut anförde nämnden följande:

text: Det framgår av utredningen att anmälaren har avbeställt varan innan den avlämnats, vilket hon enligt

text: 37 § konsumentköplagen (1990:932)

text: har haft rätt till. Bolaget har vid sådant för- hållande enligt

text: 41 § 1 i samma lag

text: rätt till ersättning för särskilda kostnader som bolaget haft för att ingå och fullgöra avtalet till den del bolaget inte kan tillgodogöra sig dessa på annat sätt. Vidare har bolaget enligt punkt 2 i samma paragraf rätt till ersättning för särskilda kostnader till följd av avbeställningen, samt enligt punkt 3 för förlust i övrigt med ett belopp som är skäligt med hänsyn till priset för varan, tidpunkten för avbeställningen, omfattningen av nedlagt arbete och omständigheterna i övrigt. Det åligger bolaget att styrka sina påståenden om förluster.

text: Bolaget har anfört att det haft särskilda kostnader för monterhyra som beräknats till 165 kr per symaskin. Mässförsäljning är emellertid en speciell form av försäljning som som har stora likheter med hemförsäljning. De särskilda kostnader som uppstår i samband med en mässa kan inte anses vara sådana kostnader som uppstått vid fullgörandet av ett avtal. De går därför inte att hänföra direkt till den aktuella varan. Det går enligt nämnden inte heller att hänföra kostnader för returfrakt från mässan till sådana särskilda kostnader som bolaget har rätt att få ersättning för vid avbeställning.

text: Bolaget har också uppgivit att det förlorat 400 kr i utebliven vinst. Bolaget har dock inte presenterat någon utredning som styrker att förlusten uppgått till det beloppet. Bolaget har emellertid rätt till skälig ersättning för det belopp som bolaget trots allt gått miste om genom att affären inte kom till stånd. Nämnden bedömer att det beloppet uppgår till skäliga ansedda 300 kr. Eftersom anmälaren redan erlagt 100 kr i handpenning skall hon därför endast betala ytterligare 200 kr till bolaget.


text: Resebyrå, som anordnat en specialkomponerad paketresa, har ansetts bära ett ansvar för att de i paketet ingående flyg- och hotellarrangemangen passar i hop. Eftersom även resenären har ett visst ansvar för beställningen, har emellertid befunnits skäligt att uppkomna merkostnader delas mellan parterna. Avgörande 1992-02-21;91-5644

text: B beställde för sommaren 1991 en resa för tre personer. Den omfattade flyg till New York, Miami, Nassau och Toronto samt inkvartering. Priset var 10 445 kr per person. I slutet av mars fick B en offert över resan. För Bahamas innefattade offerten tre olika hotellalternativ. Han valde det billigaste utan att bli informerad om att hotellet låg på en ö ca 400 km från Nassau. Mellan Florida och Bahamas önskade resenärerna åka båt. När inte detta gick att ordna ställde resebyrån ut flygbiljetter till Nassau, dock inte till den ö där hotellet låg. Detta misstag upptäckte resenärerna först efter ankomsten till Miami. B lyckades ändra biljetten så att resenärerna kom till hotellet på Bahamas med endast tre timmars försening. De saknade emellertid förbindelse mellan Freeport och Nassau inför återresan. Efter vissa komplikationer lyckades han få tre platser mot en kostnad av $ 187,50. Därtill kom en kostnad för två taxiresor med $ 16. Han anser att resebyrån skall svara för dessa extra kostnader.

text: Resebyrån framhöll att det klart angavs i offerten vad som erbjöds i hotellväg och på vilken ort hotellen var belägna. Detta angavs också i bekräftelsen. Kunden har bestämt flygrutt och hotell. Olyckligtvis har kunden inte varit medveten om att Bahamas inte är en ö utan en ögrupp bestående av många öar. Då detta är en specialkomponerad resa åligger det inte resebyrån att ha full kontroll över varje del av rundresan. Kunden bestämmer hur mycket av av resan som skall beställas och hur mycket man ordnar själv.

text: Nämnden anförde:

text: En resebyrå som anordnar en paketresa av ifrågavarande slag har enligt nämndens mening, om annat inte anges, ett ansvar för att de i paketet ingående flyg- och hotellarrangemangen passar ihop. Samtidigt ligger det emellertid ett större ansvar på resenärerna själva, än då det är fråga om en vanlig sällskapsresa, att arrangemangen klaffar.

text: I det nu aktuella fallet, där paketets delar således inte passat ihop, anser nämnden att ansvaret för den uppkomna merkostnaden skäligen bör delas mellan parterna.

text: Nämnden rekommenderar resebyrån att genast återbetala ett belopp motsvarande hälften av $ 203,50 till B.


text: Fråga om condictio indebiti. En bankkund, som fick 1.300 kr för mycket vid inlösen av obligationsvinster, har inte befunnits ha varit i god tro när hon tog emot pengarna och sedan förbrukade dem. Hon har därför ansetts skyldig att återbetala beloppet. Avgörande 1992-04-08; 91-5754.

text: C skulle lösa in egna och andras obligationsvinster på banken. Av misstag betalades 1 300 kr för mycket ut till henne; tre vinster räknades två gånger. Mindre än en månad efter utbetal-ningen kontaktade banken henne och påpekade den felaktiga utbetalningen.

text: C yrkade att hon skall få behålla pengarna (1 300 kr). Hon var i god tro och har använt pengarna till sin försörjning.

text: Yrkandet bestreds av banken, som anförde att kravet på god tro måste sättas högt.

text: Nämndens bedömning:

text: En utbetalning som skett av misstag skall i princip gå åter. Den som har mottagit ett belopp i god tro och även i god tro förbru- kat beloppet är emellertid inte skyldig att betala tillbaka beloppet (jfr Malmström m.fl., Civilrätt, 1990, s. 169).

text: Utgångspunkten för bedömningen är således huruvida C var i god tro såväl när hon tog emot pengarna som när hon förbrukade dessa. Om så är fallet är hon inte återbetalningsskyldig. Kravet för god tro ställs emellertid högt. C får inte ens ha misstänkt att pengarna inte tillhörde henne.

text: Vid det aktuella tillfället fick C 6.950 kr vid inlösen av obligationsvinster. Det var 1 300 kr för mycket. Vinster (belopp) framgår av vinstlistorna. C löste in vinster inte bara för egen räkning utan också för annan persons räkning. Hon hade alltså särskild anledning att hålla reda på vinstbeloppen för att kunna redovisa dessa. Nämnden anser att hon borde ha förstått att hon fick ett felaktigt belopp. Enligt nämndens mening kan C inte anses ha varit i god tro då hon tog emot pengarna och sedan för-brukade dem. Hon är därför enligt nämndens mening skyldig att återbetala dessa.


text: Tvätt av gardiner. Tvätteriet har ansetts ansvarigt för att gardinerna har gått sönder, eftersom tvätteriet inte har reserverat sig för tvättresultatet enligt allmänna leveransbestämmelser i branschen; reservation med tryckt text på inlämningskvittot godtogs ej som friskrivning. Avgörande: 1992-03-31 91-5848

text: M hade sytt om fyra längder 23 år gammalt gardintyg för att de skulle passa till den nya bostaden. M lämnade därefter gardinerna till kemtvätt. Tvätteriet gjorde inte någon muntlig reservation för resultatet av behandlingen. Gardinerna gick sönder vid tvättningen. M klagade över detta hos tvätteriet som sade att de inte hade kunnat förutse att gardinerna var ljusskadade vid inlämningen. Tvätteriet hänvisade till skriftlig reservation på inlämningskvittot. M yrkade ersättning för gardinerna med återanskaffningspriset. En ersättning om 5 000 kr ansåg M vara ett minimum, eftersom nya gardinkappor troligen måste anskaffas till övriga fönster i rummet.

text: Tvätteriet anförde i sitt svar till nämnden att gardinerna hade tvättats på ett skonsamt sätt. Vid inlämningen av gardinerna gjordes inte någon särskild reservation för tvättresultatet eftersom gardinerna inte såg "slitna" ut. Tvätteriet bestred M:s yrkande helt och hänvisade till reservationen på inlämningskvittot: "För knappar, spännen, blixtlås, sköra tyger ansvaras ej".

text: Nämndens bedömning:

text: Nämnden har granskat den insända gardinen och konstaterat de påtalade skadorna. Enligt nämndens mening beror dessa på att textilfibrerna på de skadade ställena varit nedbrutna av ljus och därför så svaga att de inte har tålt en ytterligare tvättning.

text: Enligt allmänna leveransbestämmelser antagna av Sveriges Tvätteriförbund efter överläggningar med Konsumentverket (protokoll 1990-03-12) gäller följande enligt punkt 4: Om företaget befarar att ett plagg kan komma att skadas vid behandlingen, skall företaget avråda. Om kunden trots det begär att plagget skall tvättas, åtar sig företaget att göra det med reservation för de närmare angivna skador som kan uppkomma på plaggen.

text: Någon avrådan från tvätteriet har inte skett i förevarande fall. Tvätteriet har dock invänt att reservation har gjorts. Därvid har tvätteriet hänvisat till att följande text finns tryckt på inlämningskvittot: "För knappar, spännen, blixtlås, sköra tyger ansvaras ej". Ett tvättföretag som tar emot gardiner och liknande textilier som kan vara ljusskadade skall varna kunden för de risker som är förbundna med en tvättning. Någon sådan varning har M inte fått. Den ovan återgivna texten på inlämningskvittot är allmänt hållen och oprecis. Den har en föga framträdande plats på kvittot. Tvätteriet har inte gjort M uppmärksam på att texten skulle kunna ha avseende på gardinerna, dvs att dessa skulle vara "sköra tyger". Tvätteriet har för övrigt vid inlämnandet uppenbarligen inte betraktat gardinerna som ömtåliga eftersom varken avrådan gjorts eller någon varning getts till M. Nämnden anser att texten på inlämningskvittot inte kan betraktas som en giltig friskrivning. Tvätteriet bör därför ersätta M för den uppkomna skadan med ett belopp som motsvarar gardinernas värde när de lämnades in för tvättning. Med beaktande av att gardinerna, som var köpta år 1969, redan vid inlämningen hade lågt värde (ljusskadade) bör ersättningen

text: skäligen bestämmas till 500 kr.


text: Limfläckar på en jacka, vilka köparen upptäckte några dagar efter köpet har befunnits härröra från tillverkningen. Säljföretaget har därför ansetts böra svara för felet och godta att köpet hävs. Avgörande: 1992-03-10 91-5893

text: L köpte en mockajacka till ett pris av 740 kr. När jackan skulle användas några dagar efter köpet, upptäckte hon en fläck och en rand på jackans framsida. Hon klagade hos säljaren och yrkade hävning av köpet. Säljaren skickade jackan till fabriken men reklamationen avslogs. Säljaren rekommenderade att hon skulle kontakta en kemtvätt.

text: Säljföretaget bestred yrkandet och anförde i sitt svar till nämnden att samtliga jackor var avsynade före försäljning varför det inte fanns anledning till byte eller hävning av köpet. Säljaren skickade jackan till fabriken för att försöka ta reda på vilken typ av fläckar som fanns på jackan. När fabriken inte kunde hjälpa dem rekommenderades kunden att kontakta en kemtvätt.

text: Nämndens bedömning:

text: Nämnden har granskat mockajackan och konstaterat de påtalade fläckarna och randen på jackan. Vid granskningen av skinnets undersida har konstaterats att det finns fläckar och ränder av lim vilka härrör från tillverkningen av jackan. Limmet har sedan slagit igenom på skinnets mockasida. Detta är ett fel som säljföretaget bör ansvara för. Felet är sådant att L bör ha rätt att häva köpet.

text: Säljföretaget rekommenderades därför att, mot erhållande av mockajackan, betala tillbaka köpesumman, 740 kr till L.


title: Ref i grupptaleärende, änr 91-6099

text: Ref i grupptaleärende, änr 91-6099

text: Genom förordningen (

text: ) om försöksverksamhet med grupptalan vid allmänna reklamationsnämnden har reklamationsnämnden, om nämnden har rekommenderat en näringsidkare att fullgöra något i förhållande till en konsument, fått möjlighet att rekommendera näringsidkaren att genomföra motsvarande åtgärd också gentemot andra konsumenter som med stöd av överenstämmande grunder kan antas ha anspråk på denna åtgärd, under förutsättning att det är påkallat från allmän synpunkt. En grupptaletvist av det slaget prövas av nämnden efter anmälan av konsumentombudsmannen.

text: Reklamationsnämnden har i ett antal individuella tvister, bl a i ett beslut den 1 november 1991 i ärende nr 91/R 1290, rekommenderat en dataskola att godta att konsumenter avbeställer och avbryter sitt deltagande i kurser och att återbetala avgiften för den del av kurserna som inte har utnyttjats. Som skäl har nämnden anfört att det bör finnas möjlighet för en kursdeltagare att avbeställa och avbryta en påbörjad kurs, särskilt om den är av mera omfattande slag.

text: Avbryts en kurs i förtid bör, har nämnden anfört i beslutet, kursgivaren ha rätt till ekonomisk kompensation. Nämnden har funnit att denna skäligen kan bestämmas på det sättet att kursdeltagaren erlägger tio procent av priset för kursen och dessutom full betalning för den del av kursen som redan har utnyttjats när avbeställningen sker.

text: Beslutet den 1 november 1991 avsåg ett fall där en konsument i november 1989 hade köpt och erlagt betalning för en datateknikerkurs. Priset var 16 900 kr och kursen omfattade 48 kurs-brev. I oktober 1990 hade konsumenten meddelat skolan att han ville avbryta studierna. Han hade då tillgodogjort sig åtta av kursbreven. Nämnden, som alltså ansåg att kursen fick avbrytas, fann vid sin avräkning enligt den angivna principen att konsumenten skulle betala dels tio procent av kursens pris, dels 8/48 av priset. Nämnden rekommenderade skolan att genast betala tillbaka vad konsumenten erlagt därutöver mot att konsumenten skickade tillbaka det kursmaterial som han hade erhållit men inte utnyttjat.

text: KONSUMENTOMBUDSMANNENS YRKANDE MM

text: Konsumentombudsmannen har nu yrkat att reklamationsnämnden skall rekommendera dataskolan att, om en konsument önskar avbeställa eller avbryta

text: en kurs i förtid, reglera ersättningsfrågan i överensstämmelse med den princip nämnden givit uttryck för i det ovannämnda beslutet den 1 november 1991. I sammanhanget har konsumentombudsmannen hänvisat till kursens omfattning.

text: Till stöd för sitt yrkande har konsumentombudsmannen anfört bl a följande. Det har gjorts ett par hundra anmälningar till reklamationsnämnden av konsumenter som varit missnöjda med den kurs de köpt av företaget. Konsumenterna har förgäves sökt avbeställa eller avbryta kursen och nå en ekonomisk uppgörelse med företaget. Konsumentverket har genom konsumentvägledare och enskilda konsumenter fått vetskap om att det är svårt för dem som vill avbryta en kurs att få pengar tillbaka. Reklamationsnämndens ställningstagande måste få genomslag utan att varje konsument skall vara tvungen att begära prövning av sin enskilda tvist med företaget. Med hänsyn härtill och då det visat sig finnas ett flertal konsumenter som har svårt att nå en tillfredsställande överenskommelse med företaget är det påkallat från allmän sypunkt att den princip som anges i nämndens beslut den 1 november 1991 får gälla generellt.

text: DATASKOLANS INSTÄLLNING

text: Dataskolan har bestritt KOs talan och anfört bl a följande:

text: Skolan har träffat en överenskommelse med Konsumentverket om hur skolans marknadsföringsmaterial och avtalsvillkor skall utformas. Skolan har i överenskommelsen helt tillmötesgått Konsumentverkets synpunkter. Konsumentverket har emellertid, trots flera påstötningar från skolan, inte skriftligt bekräftat överenskommelsen. I överenskommelsen med Konsumentverket ingick även att beställarna skulle ha rätt att häva köpet också efter utgången av tiden för returrätt och vilka kostnader eleven då skulle betala.

text: KONSUMENTOMBUDSMANNENS GENMÄLE

text: Någon uppgörelse med skolan har inte ingåtts. Skolan har av Konsumentverket uppmanats att inkomma med en redogörelse för sina faktiska kostnader i samband med avbeställningar. Så har inte skett. Konsumentverket har därför inte funnit anledning att ifrågasätta skäligheten i den bedömning Allmänna reklamationsnämnden gjort i där avgjorda ärenden.

text: REKLAMATIONSNÄMNDENS BEDÖMNING

text: Reklamationsnämnden har, som närmare framgår av det åberopade beslutet, på grund av kursens omfattning funnit att en konsument har ett berättigat anspråk på att efter avräkning få tillbaka en del av priset när kursen avbryts. Det står klart att det finns ett betydande antal andra konsumenter som på överensstämmande grund kan göra anspråk på motsvarande återbetalning. Enligt nämndens mening är det från allmän synpunkt påkallat att företaget rekommenderas att tillgodose också deras anspråk. Konsumentombudsmannens talan skall därför bifallas.

text: REKLAMATIONSNÄMNDENS AVGÖRANDE

text: Reklamationsnämnden rekommenderar dataskolan att på följande sätt reglera sitt förhållande till konsumenter som anmäler till skolan att de vill avbryta en kurs av det mera omfattande slag som beskrivs i nämndens nedan redovisade beslut den 1 november 1991.

text: 1. Företaget bör göra en avräkning, vid vilken konsumenten tillgodoräknas det pris denne erlagt för kursen. Företaget får tillgodoräkna sig tio procent av kursens pris och dessutom den del av priset som hänför sig till den del av kursen som konsumenten redan har utnyttjat när han eller hon meddelar företaget sin önskan att avbryta kursen. Med utnyttjad del av kursen avses de kursbrev konsumenten har besvarat.

text: 2. Om konsumenten vid avräkningen tillgodoräknas ett större belopp än företaget, bör företaget genast återbetala mellanskillnaden till konsumenten, mot att konsumenten lämnar tillbaka kursmaterial som denne erhållit men inte utnyttjat.


title: Ett reseavtal har omfattat dels ett researrangemang, dels ett cykelköp. Resenären har ansetts berättigad till prisavdrag och skadestånd enligt konsumentköplagen för fel på cykeln samt till prisavdrag jämväl för fel och brister i researrangemanget.

text: konsumentköplagen

text: för fel på cykeln samt till prisavdrag jämväl för fel och brister i researrangemanget. Avgörande 1992-04-28; 91-6212.

text: Arrangemanget innefattade båtresa tur och retur Amsterdam, transfer till första nattens vandrarhem, fyra övernattningar med frukost på vandrarhem och en fabriksny topputrustad 12växlad Mountain City Bike. Resan företogs i maj 1991 och den kostade 2 772 kr per person. L företog resan tillsammans med två väninnor. Hon har anfört i huvudsak följande.

text: Först några dagar före avresan fick resenärerna information om att första nattens inkvartering inte skulle ske i Amsterdam utan i Heemskerk, vilket innebar att resenärerna planer helt kullkastades. Broschyren "Cykelsemester i Holland" fick de inte förrän avfärden.

text: I Heemskerk var allt i oordning. Man kastade sig över cyklarna utan kontroll eller utkvittering. Flera av cyklarna visade sig ha allvarliga defekter. En av medresenärernas cyklar hade lösa pedaler och glapp i vevpartiet. Enligt broschyren skulle man vända sig till vandrarhemmet vid eventuella problem. Där visste man dock inte hur cyklarna skulle lagas. Först efter flera timmars försök fick resenärerna kontakt med en cykelreparatör som hjälpligt kunde laga cyklarna. - Vid frukosten på vandrarhemmet rådde djungelns lag. När svenskarna kom fram fanns varken smör eller pålägg kvar. Någon sittplats fanns inte heller.

text: Andra natten tillbringade resenärerna på vandrarhemmet i Noordwijk. Att boka för nästa natt var omöjligt, eftersom det inte fanns ett rum att uppbringa inom rimligt avstånd från Noordwijk. Resenärerna beslöt sig därför för att cykla mot Amsterdam för att där uppsöka en hotellförmedling. Det mesta var dock upptaget men till slut lyckades resenärerna få ett hotellrum för 288 gulden. De hade inget annat val. Sista natten sov resenärerna ombord på båten. Trots att de hade vouchers för frukost fick de betala för den.

text: En resa av denna typ blir värdelös om man inte vet att man har husrum för kommande natt. Sightseing och trevliga upplevelser får stå tillbaka för oro och bekymmer och timtals köande hos olika förmedlingar. Att få cykeln utbytt medan resenärerna var kvar i Holland visade sig omöjligt. Oklarhet råder om hur lång garantin är. Någon cykelreparatör som kan reparera cykeln finns inte i Säffle där L bor. Resenärena yrkade skadestånd med sammanlagt 2 277 kr. (Hotellövernattning 985 kr, 1 100 kr för förlorad tid, 192 kr för utebliven frukost i två dagar.)

text: Rederiet erbjöd en återbetalning på 85 kr per person för outnyttjad vandrarhemsövernattning. Under den period som resenärerna tillbringade i Holland var det extremt mycket folk som semestrade där och då framförallt i och runt Amsterdam. Bolaget har erbjudit sig att återbetala värdet av den outnyttjade vandrarhemsvouchern på grund av att det var så fullbokat just den här veckan.

text: När det gäller cykeln så är det sex månaders fabriksgaranti. Full täckning erbjuds för reparation av cyklarna inom denna tid.

text: Nämndens bedömning:

text: Avtalet mellan parterna (som slöts i februari 1991) omfattar dels ett cykelköp avseende tre cyklar, dels ett researrangemang för tre personer.

text: När det gäller cykelköpet kan först konstateras att rederiet ej har bestritt L:s påstående att hennes cykel skulle ha varit behäftad med fel vid leveransen. Nämnden utgår därför vid sin fortsatta bedömning från att den cykel som L erhållit hade de fel vid leveransen som L uppgivit.

text: För cykelköpet gäller reglerna i

text: konsumentköplagen (1990:932)

text: . Att ett gemensamt pris bestäms för cykelköp och researrangemang förändrar inte detta (jfr

text: prop. 1989/90:89 s. 65

text: ). Enligt

text: konsumentköplagen

text: är säljaren ansvarig för fel i levererad vara. Normalt skall en säljare enligt

text: konsumentköplagen

text: (se

text: 27 § första stycket

text: ) ha rätt att avhjälpa felet eller leverera ny felfri vara. I detta fall måste dock beaktas att de sålda cyklarna omedelbart skulle, som en del i det av rederiet sålda arrangemanget, användas av köparen och dennes medresenärer. Förhållandena i detta fall måste därför anses vara sådana att det, enligt vad som anges i

text: 27 § andra stycket konsumentköplagen

text: , inte skäligen kunde krävas att köparen skulle avvakta avhjälpande eller omleverans från säljarens sida.

text: Istället är L berättigad till prisavdrag för felen på cykeln (se

text: 28 § konsumentköplagen

text: ). Hon har också rätt till ersättning av rederiet för den skada som hon har lidit genom att cykeln var behäftad med fel vid leveransen (se

text: 30 § samma lag

text: ). Skadan består i detta fall av att resenärerna till följd av felen på cykeln inte har kunnat utnyttja hela den avsedda restiden och fått semestern delvis förstörd. Att en sådan skada skall ersättas framgår av förarbetena till

text: konsumentköplagen

text: (se

text: prop. 1989/90:89 s. 42

text: Nämnden finner att L är berättigad till prisavdrag för felen på cykeln med såsom skäligt ansedda 300 kr samt att hon därutöver är berättigad till ersättning med såsom skäligt ansedda 300 kr för den skada i form av förlorad tid och förstörd semester som felen på cykeln medfört.

text: Vad sedan gäller själva researrangemanget har nämnden noterat att rederiet inte har bestritt L:s uppgift om att det avtalats mellan parterna att inkvarteringen den första natten skulle ske på ett vandrarhem i Amsterdam. Nämnden utgår därför vid sin fortsatta bedömning från att inkvarteringen den natten enligt avtalet skulle vara i Amsterdam. Enligt nämndens mening innebar ändringen av inkvarteringsort (från Amsterdam till Heemskerk) en väsentlig olägenhet för resenärerna. Även i övrigt har det researrangemang som rederiet har tillhandahållit varit - om än i mindre omfattning - bristfälligt. Med hänsyn till vad som nu har anförts finner nämnden att L utöver den ersättning som hon har rätt till på grund av felen på cykeln - är berättigad att erhålla ett prisavdrag för fel och brister i själva researrangemanget. Nämnden finner att detta prisavdrag för resenärerna tillsammans kan bestämmas till såsom skäligt ansedda 345 kr.

text: Vad gäller L:s yrkande om ersättning med 985 kr för hotellkostnad finner nämnden att det mellan parterna träffade avtalet inte innebär någon garanti för att plats på vandarhem skall - annat än för

text: första övernattningen i Holland - kunna erbjudas. L är därför enligt nämndens mening inte berättigad till särskild ersättning för hotellkostnaden. Istället rekommenderas L att godta erbjudandet om återbetalning av 85 kr per person för outnyttjad vandrarhemsvoucher.

text: Rederiet bör således genast betala sammanlagt 1 200 kr till L.


text: Fråga om dels köprättsligt ansvar, dels produktansvar när färgen på ett hus, som hade målats med utomhusakrylat, har lossnat efter ett antal år och virket har ruttnat. Avgörande 1992-10-28; 91-6248

text: 1983 målade B sitt hus med utomhusakrylat enligt tillverkarens instruktioner, vilket innebar applicering av plastfärgen direkt på virket. Vid den tiden utlovades i reklamen minst 10 års hållbarhet. I september 1991 kunde B konstatera att stora sjok av färg hade lossnat på grund av dålig vidhäftning mot virket. Dessutom hade behandlade balkongbrädor ruttnat.

text: B läste i färgtillverkarens litteratur att det idag krävs en grundning med en fet inträngande färg före målning med akrylat och att akrylaten ensamt är ett dåligt skydd mot väta. Det var därför problemen hade uppstått. B klagade hos tillverkaren och krävde byte av panelen på huset samt ommålning.

text: Tillverkaren bestred kraven och invände att akrylatfärg för utomhusbruk hade marknadsförts i 30 år. Under dessa år har förändringar i målningsrekommendationerna gjorts till följd av ändrade förutsättningar såsom exempelvis förändringar i miljön. Tillverkarens uppfattning var dock att färgen håller i minst 10 år, vilket dock inte skulle tolkas som en garanti. Bolaget hävdade dessutom att B:s fasader utsatts för normal förslitning och att det räckte att måla om dessa.

text: Nämnden gjorde följande bedömning.

text: I ärendet torde vara ostridigt att företaget tillverkat den ifrågavarande färgen. Det framgår dock inte att B skulle ha köpt färgen direkt av företaget. Eftersom företaget dock inte gjort någon invändning mot att anges som part, utgår nämnden från att företaget i och för sig påtar sig eventuellt köprättsligt ansvar för fel på den försålda varan.

text: Såvitt utrett köpte B färgen år 1983. Vid denna tidpunkt ålåg det en köpare, enligt då gällande köprättsliga regler, att åberopa fel på en vara senast inom ett år från det att han tog emot varan. Efter utgången av denna tid var köparens rätt preskriberad. Dock ansågs gälla att, om säljaren lämnat garanti för längre tid än ett år, preskriptionstiden förlängdes i mot-svarande mån. I ifrågavarande fall är ettårstiden sedan länge passerad. Det är inte utrett att T skulle givit någon garanti för att färgen skulle hålla någon viss tid. Vid dessa förhållanden kan företaget nu inte göras ansvarigt på köprättslig grund.

text: B har emellertid krävt byte av panel och ommålning eftersom färgen, s.k. utomhusakrylat, skadat virket på hans hus. Nämnden konstaterar att en skada av detta slag, där en skade-bringande egenskap hos en såld vara orsakar skada på annan egendom än den sålda varan, enligt rättspraxis har bedömts som en fråga om s.k. produktansvar. Köprättsliga regler har härvid inte ansetts tillämpliga. I rättspraxis har i stället tillämpats allmänna skadeståndsrättsliga principer. Dessa har inneburit att t.ex. en tillverkare av en vara blivit skadeståndsskyldig endast när han varit oaktsam (försumlig). 91-6248

text: Denna oaktsamhet kan komma till uttryck vid utformandet av skötselanvisningar och instruktioner för varans användning. Tillverkaren har i rättspraxis även ansetts ha att svara för en

text: uttrycklig eller tänkt ("tyst") garanti för att en produkt inte är behäftad med skadebringande egenskaper. - Det anmärkes att riksdagen i februari 1992 har utfärdat

text: produktansvarslagen (1992:18)

text: , som träder i kraft den 1 januari 1993. Lagen tillämpas inte mot någon som har satt den skadegörande produkten i omlopp före ikraftträdandet.

text: I det nu aktuella fallet har B gjort gällande att de målningsinstruktioner som företaget lämnade år 1983 var felaktiga, vilket orsakat skadorna. Det skall härvid konstateras att företaget numera rekommenderar grundning med alkyloljefärg före målning med utomhusakrylat. Fråga är emellertid huruvida företaget vid tillfället för 1983 års instruktioner skall anses ha varit försumligt. Såvitt är utrett stod dessa instruktioner i överensstämmelse med de kunskaper och erfarenheter som man då hade inom målningsbranschen. Vid dessa förhållanden finner nämnden inte visat att T gjort sig skyldigt till oaktsamhet.

text: Då det heller inte kan anses att företaget på annan grund är ansvarigt lämnas B yrkanden utan bifall.


title: År 1939 köptes en gravplats i Linköping. Graven skulle rymma åtta kistor och var inlöst för all framtid. År 1939 och 1958 kistbegravdes T:s farfar och farmor. År 1975 skedde en urnbegravning med fristående sten. År 1986 skedde nästa urnbegravning med sten och i maj 1991 nästa urna och en sten.

text: År 1978 hemställde T:s familj, att nämnden för all framtid skulle överta vården och underhållet av gravplatsen till ett pris som nämnden fastställde. En kostnadskalkyl gjordes upp av nämnden och enligt ett beslut 1978 godkändes ansökan.

text: Efter den senaste stenens utsättande (1991) kom det emellertid en skrivelse från griftegårdsförvaltningen om att den nya gravvården inte ingick i gällande skötselavtal. T fann beslutet märkligt med tanke på ingånget avtal och yrkade att kravet på tillkommande, årlig skötselkostnad skulle dras tillbaka.

text: Griftegårdsförvaltningen invände att det klart framgick under vilka förutsättningar som avtalet är tecknat. Griftegårdsför- valtningen hade åtagit sig att svara för gravens skötsel under all framtid på de premisser som anges i kalkylen.

text: Reklamationsnämnden uttalade följande. I ärendet får anses utrett att år 1978 avtal ingåtts om underhåll för all framtid av ifrågavarande gravplats, detta mot ett på visst sätt framräknat engångsbelopp. Fråga är huruvida Linköpings griftegårdsförvaltning nu har rätt att ta ut en extra avgift för skötsel av gravplatsen, till följd av att denna försetts med ytterligare en gravvård.

text: De handlingar som ligger till grund för det ifrågavarande avtalet ger enligt nämndens mening inte något klart besked i ifrågavarande tolkningstvist. Det är möjligt att tolka handlingarna på det sätt T gjort gällande, nämligen att fråga är om ett reservationslöst åtagande från förvaltningens sida att mot den erlagda avgiften sköta hela gravplatsen för all framtid. Men handlingarna skulle också kunna tolkas så som hävdats från förvaltningens sida. Nämligen att engångsbeloppet är beräknat med utgångspunkt från kostnaden för skötsel av vissa i kalkyl den 27 april 1978 upptagna delmoment; vad kalkylen ger uttryck för är vad förvaltningen åtar sig och ingenting annat. Det vill säga förvaltningen har åtagit sig att svara för gravens skötsel för all framtid endast under de premisser som anges i kalkylen.

text: De ifrågavarande handlingarna har ensidigt utformats av förvaltningen och tillhandahållits T:s familj. I ett sådant fall skall, enligt en allmänt vedertagen rättsgrundsats, vid tvekan om avtalets innebörd detta tolkas till nackdel för den part som har avfattat och tillhandahållit handlingarna (oklarhetsregeln). Detta leder enligt nämndens mening till att förvaltningen nu inte har rätt att ta betalt för en tillkommande gravvård inom gravplatsens hägn.

text: Nämnden rekommenderade Griftegårdsförvaltningen att dra tillbaka sina krav på ytterligare ersättning.

text: En ledamot reserverade sig mot beslutet och ansåg att T:s yrkande skulle lämnas utan bifall.


text: En näringsidkare måste kunna styrka sitt påstående att det inte bestämts någon ram för priset beträffande en utförd tjänst; eljest läggs konsumentens påstående i prisfrågan till grund för bedömningen. Avgörande 1992-10-27; 91-6421

text: F beställde hösten 1990 installation av en värmepanna, ackumulatortank och en varmvattenberedare i sitt pannrum hos ett företag på hemorten. Efter att företaget besökt honom fick han en prisuppgift på 5-6 000 kr för arbetet. Installationen utfördes av två man under en dag. När fakturan kom var den på 22 898 kr. Han klagade genast till företaget som emellertid vägrade att ändra priset. Han yrkade att priset för installationen skulle sättas ned till 8 000 kr, vilket han ansåg vara skäligt. Han menade att en fackman borde ha kunnat göra en mer korrekt beräkning av installationskostnaden än den företaget gjort.

text: Företaget bestred yrkandet och hävdade att någon prisuppgift för installationen inte hade lämnats. Man menade att det var helt orimligt att lämna ett sådant pris för detta arbete. Arbetet hade tagit 31 timmar.

text: Nämndens bedömning:

text: Enligt nämndens mening åligger det i ett fall som detta företaget att visa att avtalet har ingåtts utan att det har bestämts någon ram för priset. Den bakomliggande tanken är att det i ett konsumentförhållande bör ankomma på näringsidkaren att dokumentera avtalets innebörd i fråga om priset, vare det sig är fråga om ett exakt eller ungefärligt pris eller prisfrågan har lämnats öppen (jfr

text: prop 1984/85:110 s. 302

text: I det aktuella fallet har det inte kommit fram någonting som stöder företagets ståndpunkt, att någon prisuppgift inte har lämnats. Nämnden godtar därför vad F påstått på den punkten.

text: Eftersom en ungefärlig prisuppgift inte får överskridas med mer än 15 procent, har företaget inte haft rätt att begära mer än allra högst 6 900 kr för installationen. Detta betyder att F, som har betalat 8 000 kr för arbetet, inte är skyldig att betala något ytterligare.


text: Då en bank inte förmått visa på annat sätt än genom ett utdrag från en s.k. eljournal att ett belopp har betalats ut från en bankomat och konsumentens uppgift om att hon inte fått några pengar i och för sig har ansetts trovärdig har banken ansetts böra frånfalla sitt krav. Avgörande 1992-11-18; 91-6424.

text: L yrkade vid nämnden att en bank skulle frånfalla ett krav på 4 000 kr och anförde: På morgonen den 27 augusti 1991 försökte hon ta ut 2 000 kr från en bankomat. Hon fick då endast ett besked att försöka med ett mindre belopp. Hon försökte dock ånyo att ta ut 2 000 kr men fick samma besked. Hon gjorde ett nytt försök men fick då det beskedet att hon hade överskridit tillåtet belopp för perioden. När hon sedan försökte med 1 500 kr fick hon samma meddelande. Slutligen försökte hon erhålla en kontouppgift men det gick inte. Hon antog att det var fel på apparaten och lämnade platsen. På eftermiddagen lyckades hon bara få ut 1 000 kr från sitt konto. Vid förfrågan uppgav banken att 4 000 kr hade tagits ut från hennes konto på morgonen.

text: Enligt banken, som bestred yrkandet, förekom inte någon teknisk felaktighet i bankautomaten eller brist/överskott vid avstämning av kassan.

text: Nämndens bedömning:

text: Tvisten i ärendet gäller huruvida L erhållit belopp som hon begärt vid nyttjande av en bankomat. Det är ostridigt att rätt kort och kod har använts vid tillfället.

text: Banken, som är att se som gäldenär i förhållande till L och som sålunda har att göra antagligt att de ifrågavarande beloppen har betalats ut, har gjort gällande att det inte förekommit något tekniskt fel på apparaten och till stöd för sin talan åberopat, förutom utdrag från den s.k. eljournalen, endast en handling benämnd Protokoll avstämning och laddning Minibank. Denna handling är emellertid inte undertecknad av ansvarig tjänsteman och ingen har kontrollerat uppgiftslämnaren. Någon bevittning av summorna i magasinen, vilket skall ske, förekommer inte. Ej heller finns det någon verifikation i form av kassakvitto på insatta och uttagna belopp eller någon förklaring till de angivna beloppen. Med hänsyn till protokollets uppenbara brister anser nämnden att handlingen inte kan godtas som kassarapport. Den kan alltså inte tillmätas någon betydelse i ärendet.

text: För bankens påstående att beloppen har betalats ut talar följaktligen endast noteringarna på eljournalen. Häremot står L:s uppgifter.

text: Den redogörelse som L har lämnat och som i flera väsentliga delar överensstämmer med vad som framgår av utdrag från eljournalen, är enligt nämndens mening i och för sig trovärdig. Banken har inte åberopat något som ger nämnden anledning att ifrågasätta tilltron till hennes uppgifter.

text: Vid detta förhållande finner nämnden att banken inte kan anses ha visat att utbetalning skett på sätt som påståtts. L:s talan skall därför bifallas.


text: En vara har ansetts felaktig då etiketten med beskrivning av materialsammansättningen har placerats så att den blivit praktiskt taget oläsbar. Avgörande 1992-10-13; 91-6439

text: A anförde: Hon köpte ett par byxor. Byxorna blev extremt skrynkliga och hade "knän" efter en timmes användning. Tyget var av dålig kvalitet i förhållande till priset. Säljaren borde ha upplyst om att tyget innehåller mycket viskos och därför kan komma att skrynkla. Innehållsdeklarationen syns inte utan sitter gömd i linningen.

text: A yrkade hävning av köpet.

text: Säljaren, som bestred yrkandet, uppgav i sitt svar till nämnden följande: Då kunden visade byxorna var de absolut inte så skrynkliga att det fanns anledning att godkänna reklamationen. Man kan aldrig helt undvika att ett par byxor blir skrynkliga i ljumsken eller knävecken. Det hjälper inte ens om byxorna skulle vara av ren ull eller helt i syntet.

text: Nämndens bedömning:

text: Nämnden, som har granskat byxorna, har inte kunnat finna att tyget i byxorna skrynklar mer än vad som i och för sig får anses vara godtagbart för denna typ av vara. Emellertid har etiketten som upplyser om materialkompositionen i tyget sytts in i byxlinningen så att den blivit praktiskt taget oläslig. A har anfört att hon vid köpet inte erhöll någon upplysning om att tyget till stor del består av viskos och därför kan skrynkla. Mot denna bakgrund anser nämnden att felaktigheten med etiketten bör betraktas som ett fel i varan och därför bör berättiga A att häva köpet.

text: Två ledamöter var skiljaktiga och ville lämna yrkandet utan bifall.


text: Tröja, som varit försedd med två olika skötselråd, har filtat sig något redan efter en tvätt i den lägre temperaturen. Den har därför ansetts felaktig med påföljd att köparen bör få en ny tröja. Avgörande 1992-05-08; 91-6505

text: C köpte en ulltröja. Det fanns två skötselråd i tröjan. Det ena angav 30°, det andra angav 40°. C tvättade tröjan i maskin 30°. Tröjan krympte och filtades. Detta inträffande ca ett år efter köpet. C klagade till säljaren, som skickade tröjan till agenten. Denne menade att tröjan tålde maskintvätt i 40°. C anmälde ärendet till nämnden och yrkade byte, eftersom tröjan inte tålde maskintvätt enligt skötselrådet.

text: I sitt svar till nämnden påpekade säljaren att C hade uppgett att tröjan hade tvättats två gånger. Säljaren menade att det var underligt att tröjan krympte först vid andra tvätten. Företaget skickade en likadan tröja till nämnden. Säljaren uppgav att den tröjan hade tvättats en gång i maskin 30° och endast var lite filtad men i fullgott skick.

text: Nämndens bedömning:

text: Nämnden har granskat anmälarens tröja samt en tröja som säljföretaget har sänt till nämnden. Så som det får förstås har den reklamerade tröjan tvättats två gånger. Tröjan har krympt och filtats. Den tröja som säljföretaget har sänt till nämnden har enligt uppgift tvättats en gång. Enligt nämndens mening uppvisar säljföretagets tröja även en filtning av materialet. Övervägande skäl talar för att tröjan inte tål upprepade tvättningar i maskin enligt skötselrådet. Tröjan skall därför anses felaktig. Det är dessutom inte tillfredsställande att ha två olika skötselråd i ett och samma plagg.

text: Felet hos tröjan är väsentligt och C bör ha rätt att, i enlighet med sitt yrkande, få tröjan utbytt. Vid bytet bör hon dock själv lägga till 300 kr för den nytta hon får anses ha haft av tröjan.


title: Förfaringssättet att vid godtagen reklamation tillställa kunden ett tillgodokvitto har inte ansetts vara i överensstämmelse med konsumentköplagens bestämmelser. Då kunden emellertid senare erbjudits annan vara av samma modell och kvalitet, vilket kunden borde ha godtagit, har kunden inte längre ansetts ha rätt till annan påföljd på grund av felet.

text: konsumentköplagens

text: bestämmelser. Då kunden emellertid senare erbjudits annan vara av samma modell och kvalitet, vilket kunden borde ha godtagit, har kunden inte längre ansetts ha rätt till annan påföljd på grund av felet. Avgörande 1992-04-28; 91-6544

text: F köpte en rock. Efter ca nio månaders användning hade tyget blivit flammigt och kanterna fransiga. F klagade till säljaren som skickade rocken till agenten. F erbjöds per telefon full ersättning. Några dagar senare erhöll F ett tillgodokvitto. F gick till säljföretaget. Det fanns inget som F ville ha. F krävde hävning av köpet vilket han nekades. Några dagar senare föreslog F att säljaren skulle ta hem en annan rock vilket denne vägrade. F anmälde därför ärendet till nämnden.

text: I sitt svar till nämnden uppgav säljföretaget att de har som rutin att till kunden översända tillgodokvitto efter godkänd reklamation. Säljaren erbjöd även F en nyinkommen rock av samma märke och av samma kvalitet och modell som den reklamerade. F ville dock att en rock av ett annat märke skulle införskaffas. Först när företaget hade nekat till detta krävde F hävning av köpet.

text: Nämndens bedömning:

text: Nämnden konstaterar inledningsvis att företagets rutin att överlämna tillgodokvitto vid godkänd reklamation inte är ett förfaringssätt som överensstämmer med gällande lagstiftning (

text: konsumentköplagen

text: 29 §§

text: ). Vid godkänd reklamation har säljaren rätt att avhjälpa felet eller företa omleverans. Åtgärden skall ske inom skälig tid efter reklamationen och utan kostnad eller väsentlig olägenhet för köparen. Först om säljaren inte på detta sätt kan fullgöra sina skyldigheter får köparen kräva prisavdrag som svarar mot felet eller häva köpet. Hävning kan ske om felet är av väsentlig betydelse för köparen. Vid prisavdrag eller hävning skall kontant ersättning lämnas - inte tillgodokvitto.

text: Enligt obestridd uppgift från säljföretaget har köparen erbjudits en ny rock av samma kvalitet och modell som den reklamerade. Enligt nämndens mening har säljföretagets erbjudande om omleverans skett på ett sådant sätt att köparen borde ha godtagit detta. Säljföretaget får därmed anses ha undvikit annan påföljd såsom hävning av köpet.

text: Om företaget inte längre har möjlighet att företa omleverans i enlighet med sitt erbjudande får F i nuvarande läge låta sig åtnöjas med tillgodokvittot. F kan även i det uppkomna läget själv välja att behålla tillgodokvittot istället för omleverans.

text: Nämnden lämnar F yrkande om hävning av köpet utan bifall.


title: Ett erbjudande om öppet köp under vissa förutsättningar inskränker inte köparens rätt att åberopa fel i varan enligt konsumentköplagens regler. En köpare har följaktligen ansetts ha rätt att häva ett köp och få tillbaka hela köpeskillingen, trots att varans originalförpackning inte fanns i behåll.

text: konsumentköplagens

text: regler. En köpare har följaktligen ansetts ha rätt att häva ett köp och få tillbaka hela köpeskillingen, trots att varans originalförpackning inte fanns i behåll. Avgörande 1993-01-29; 91-6617

text: T köpte i november 1991 en video av ett företag i Göteborg. Han köpte också en försäkring på sju år för 795 kr. När videon provades upptäckte han bildstörningar på de program som spelades in. Han klagade till säljaren efter ett par dagar. Säljaren tog tillbaka videon och betalade tillbaka köpeskillingen förutom 595 kr. Avdraget gjordes för att han inte hade originalförpackningen i behåll. Han yrkade hos nämnden att få tillbaka även detta belopp.

text: Säljaren bestred yrkandet. Företaget tillämpar alltid 30 dagars öppet köp på denna typ av produkter. Detta under förutsättning att kunden har kvitto som styrker köpet, att varan är oskadd och att returen sker i originalförpackningen. Dessa regler anges i företaget försäljningsvillkor. I detta fall saknades originalförpackningen. Företaget ville ändå få en nöjd kund varför videon köptes tillbaka med undantag av ett visst avdrag.

text: Nämndens bedömning:

text: Av utredningen framgår att bolaget erbjuder 30 dagars öppet köp för varor som inte är förbrukningsartiklar. Givetvis kan ett företag som erbjuder öppet köp förena detta med villkor, exempelvis att varan skall återlämnas tillsammans med originalförpackningen.

text: Samtidigt måste emellertid konstateras att ett erbjudande om öppet köp - att säljaren således tar tillbaka en såld vara inom en viss tid - inte kan inskränka köparen rätt enligt de tvingande reglerna i

text: konsumentköplagen

text: att åberopa fel i en vara och göra gällande felpåföljder.

text: Om köparen enligt de köprättsliga felreglerna har rätt att häva köpet, kan det normalt inte krävas att också förpackningen lämnas tillbaka, redan därför att en felpåföljd kan aktualiseras förhållandevis lång tid efter köpet och det i allmänhet inte kan krävas att köparen bevarar förpackningen i kanske åtskilliga månader. Det kan dock tänkas fall då förpackningen får anses utgöra en del av den köpta varan och ett motsatt synsätt får anläggas.

text: Det bör vidare läggas till att ett system med öppet köp inte heller kan inskränka köparens möjligheter att, i de fall en försäkring tecknats vid köpet, göra denna gällande om ett försäkringsfall inträffar.

text: Enligt nämndens mening är det viktigt att säljaren i förekommande fall har en organisation som kan hantera de tre olika systemen med öppet köp, de köprättsliga felreglerna samt de försäkringsrättsliga reglerna enligt försäkringsavtalet. Det ankommer på säljaren att i det enskilda fallet tillämpa rätt system.

text: I ärendet har inte framkommit annat än att T när videon återlämnades gjorde gällande att det var ett ursprungligt fel på den. Denna situation skulle av säljaren ha hanterats enligt

text: reglerna i

text: konsumentköplagen

text: om fel i varan. Eftersom säljaren har återtagit den aktuella videon, får det i detta sammanhang uppfattas som en hävning av köpet, om vilken parterna har varit överens. När hävning sker av ett köp har köparen rätt att - med vissa undantag, som det kan bortses från här - återfå hela köpeskillingen. Med hänvisning till vad som har anförts nu skall T:s talan bifallas.


text: Då service på en bil inte utförts i den omfattning och med de intervaller som tillverkaren föreskrivit, har det ansetts att skyldighet inte föreligger för denne att i enlighet med det obligatoriska åtagandet kostnadsfritt avhjälpa fel på katalysatorn. Avgörande: 1992-06-05 91-6642

text: Katalysatorn havererade på T:s bil. Reparationen betalades genom maskinskadeförsäkringen, varvid T fick erlägga självrisk.

text: T yrkade i nämnden ersättning för självrisken och hänvisade till att det för bilen gällde ett särskilt åtagande från tillverkaren att kostnadsfritt åtgärda brister i avgasreningsutrustningen.

text: Bolaget bestred yrkandet och anförde att en förutsättning för att tillverkaråtagandet skulle gälla var att bilen hade genomgått av tillverkaren föreskriven service. Eftersom föregående ägare hade försummat 1000milaservicen gällde inte åtagandet.

text: T invände att den uteblivna 1000-milaservicen inte innehöll några moment som påverkar/kontrollerar katalysatorn.

text: Nämnden uttalade följande:

text: Som närmare framgår av

text: bilavgaslagen (1986:1386)

text: gäller som villkor för avgasgodkännande att tillverkaren gentemot ägarna av fordonen åtar sig att kostnadsfritt avhjälpa bristerna, om fordonen vid myndighetskontroll visar sig inte uppfylla föreskrivna krav om begränsning av avgasutsläpp (

text: 6 §

text: Enligt

text: 12 § bilavgasförordningen (1987:586)

text: skall ett sådant åtagande innebära att tillverkaren gentemot bilägaren åtar sig ansvaret för att bilen blir satt i sådant skick att den kan lämnas utan anmärkning vid en kontrollbesiktning eller vid en flygande inspektion eller någon annan myndighetskontroll. Enligt 13 § förordningen är bilägaren skyldig att låta bilen genomgå den underhållsservice som behövs för att vidmakthålla funktionen hos bilens utsläppsbegränsande anordningar (13 §).

text: Bolaget, som tydligen beträffande den aktuella bilen har gjort ett åtagande av nyss angivet slag, har som framgår av promemorian hävdat att bilen inte underhållits på föreskrivet sätt. Bolaget anser därför att åtagandet inte gäller i detta fall och har således motsatt sig Tomas Fyhrs krav på kostnadsfri reparation av

text: katalysatorfelet.

text: T har invänt att 1 000 mila-servicen, som alltså inte utförts, inte innehåller några moment som påverkar/kontrollerar katalysatorn. Han har vidare anfört att det inte sades något om fel på avgasreningssystemet vid 2 000 mila-servicen. Som närmare framgår av

text: bilavgaslagen (1986:1386)

text: Det står klart att underhållsservice inte utförts på bilen i den omfattning och med de intervaller som bolaget har anvisat. Det är visserligen inte klarlagt att just det förhållandet har påverkat avgasreningssystemet. Det är emellertid inte heller osannolikt att så skulle vara fallet. Systemet är nämligen komplicerat och bygger på flera olika samverkande faktorer. Enligt nämndens mening bör man därför i ett fall som detta utgå från att den underhållsservice som företaget har anvisat behövs för att vidmakthålla funktionen hos bilens utsläppsbegränsande anordningar. Vad nu sagts leder nämnden till den slutsatsen att bilens ägare inte fullföljt sin skyldighet i fråga om underhållsservice. Vid sådant förhållande föreligger det enligt nämndens mening inte någon skyldighet för bolaget att i enlighet med åtagandet kostnadsfritt katalysatorfelet.

text: T:s yrkande kan därför inte bifallas.

text: Mot beslutet reserverade sig konsumentrepresentanterna under anförande i huvudsak: Tillverkaråtagandet är att likna vid en sådan utfästelse som avses i

text: 21 § konsumentköplagen (1990:932)

text: . För att undgå ansvar måste bolaget göra sannolikt att haveriet berodde på omständigheter som var att hänföra till något förhållande på T:s sida. Detta hade bolaget inte lyckats med varför T:s yrkande skall bifallas.


text: Researrangör har befunnits ha känt till att en utflykt, som en resenär beställde i samband med resan, inte kunde genomföras på det sätt som angivits i marknadsföringen men har likväl inte upplyst resenären om ändringen. Detta har inneburit att resenären haft ett väsentligt sämre utbyte av resan än vad hon kunnat räkna med och ett betydande prisavdrag har ansetts befogat. Avgörande: 1992-04-28; 91-6687

text: M bokade en resa för fem personer till Thassos i Grekland. Resan företogs i augusti 1991. Priset var drygt 4 000 kr per person. I resebroschyren angavs att man kunde göra en utflykt till Istanbul under vistelsen på Thassos. Turen till Istanbul på 2,5 dagar var avgörande vid valet av resmål. Turen bokades vid beställningen av resan. Den kostade 850 kr per person. Övernattning skulle ske två nätter på hotell i Istanbul. Detta bekräftades också muntligt på förfrågan.

text: Vid ankomsten till Thassos informerades resenärerna om att en charterlag förbjöd charterturister att övernatta i Turkiet. Övernattning måste därför ske i Alexandropolis som ligger 40 mil från Istanbul. Tillägg fick betalas för ett enkelrum på detta hotell. Någon information om att turen kunde avbokas lämnades inte. - Sammanlagt tillbringades åtta timmar i Istanbul och mycket tid gick åt till bussåkande. Eftersom gränsen mellan Grekland och Turkiet sedan länge har varit stängd kan det ifrågasättas om det handlar om en förändring som skett sedan katalogen trycktes. Enligt resevillkoren skall väsentliga förändringar meddelas resenären per brev eller telefon. Resenärerna ansåg att detta var en väsentlig förändring och yrkade ersättning med 1 000 kr per person.

text: Researrangören erbjöd ett prisavdrag på 200 kr per person. Bolaget beklagde att resenärerna inte fick upplysning om den förändring som hade skett sedan katalogen trycktes. Uppgifterna i katalogen var baserade på uppgifterna från tidigare säsong. Reservation för eventuella ändringar görs i katalogen. Möjligheterna att genomföra utfärder mellan de två länderna varierar mellan säsongerna. Information om ändringen gavs på välkomstmötet, möjlighet hade funnits att avboka turen om själva övernattningen i Istanbul var något av det väsentligaste. Turen genomfördes enligt planerna.

text: Nämnden anförde:

text: Nämnden finner det av utredningen i ärendet framgå att researrangören, vid tiden före resenärernas bokning, har känt till att övernattning i Istanbul inte längre var tillåten vid utflykter dit från Grekland. Enligt nämndens mening borde bolaget ha informerat resenärerna vid bokningstillfället om att marknadsföringsuppgiften om övernattningen vid utflykten till Istanbul inte längre gällde. Resenärerna hade då haft möjlighet att välja om de ville boka resan till Thassos och utflykten till Istanbul trots den väsentliga förändringen.

text: Den prestation resenärerna har erhållit har inte motsvarat utfästelserna. Inte bara utflykterna utan också hela resan med researrangören har i väsentliga avseenden gett resenärerna ett sämre utbyte än de haft anledning att räkna med vid avtalets ingående.De bör därför tillerkännas ett större prisavdrag än vad bolaget medgivit. Skäligt avdrag finner nämnden vara det av resenärerna yrkade beloppet.


text: Soffa i skai uppvisade efter ett och ett halvt år små hål utmed sömmarna. Eftersom det, trots säljarens påstående därom, inte fanns något som tydde på att soffan hade utsatts för felaktig eller ovarsam användning, har köparen ansetts berättigad att häva köpet. Avgörande 1992-06-04; 91-6812

text: I december 1989 köpte U en soffgrupp i konstlädermaterialet skai. Gruppen kostade 6 450 kr. I juli 1991 upptäckte U att det hade uppkommit små hål utmed sömmarna i plymåerna. U klagade till säljaren, som skickade ett plymåöverdag till fabrikanten. Denne menade att gruppen hade utsatts för onormalt slitage. Hål uppstod även på andra delar av gruppen. U anmälade ärendet till nämnden och yrkade hävning av köpet. Säljaren svarade till nämnden att tillverkaren ansåg att det var nötskador.

text: Nämndens bedömning:

text: Nämnden har granskat ett plymåöverdrag tillhörande soffgruppen. Därvid har konstaterats att materialet, skai, har gått sönder vid sömmarna. Det finns ingenting som tyder på att detta skulle ha sin grund i någon felaktig eller ovarsam användning av soffan. Övervägande skäl talar istället för att materialet inte är av tillfredsställande kvalitet. Soffgruppen skall därför betraktas som felaktig. Felet är väsentligt och U bör ha rätt att häva köpet. Med beaktande av den nytta U får anses ha haft av soffgruppen bör U få tillbaka skäliga ansedda 4 500 kr.


text: Enligt garantivillkoren för en begagnad bil skulle service ske hos auktoriserad verkstad. Trots att service på bilen utförts av annan verkstad, har bilköparen ansetts berättigad till ersättning för tre av fyra fel på bilen dels därför att det var klarlagt att det för uppkomsten av två fel saknade betydelse var service utförts och dels därför att ett fel ansågs ursprungligt. Avgörande 1992-06-10; 1991-6889

text: B köpte en Ford Sierra, 1987 årsmodell. Fords 2 års begagnadsgaranti lämnades. Drygt ett år efter köpet brann kabeln till batteriet, strömmen gick baklänges och slog ut datorn till motorn. Bilen hade även haft fel på dörrlåset, på packningen runt termostaten samt på bromskivorna. När B reklamerade felen till säljaren för att utnyttja garantin uppgav säljarbolaget att garantin inte gällde eftersom B inte servat bilen på auktoriserad Fordverkstad.

text: B yrkade ersättning för reparation med 1.619 kr 40 öre samt att Ford 2-års begagnadsgaranti skulle gälla, oavsett var bilen servats.

text: Bolaget bestred yrkandena under anförande att B, genom att inte serva bilen hos auktoriserad Fordverkstad, inte följt garantivillkoren.

text: Nämnden gjorde följande bedömning:

text: Av villkoren för den i ärendet aktuella garantin framgår att denna gäller under förutsättning att bilen genomgår regelbunden underhållsservice hos auktoriserad Fordverkstad. Marknadsdomstolen har funnit att sådana villkor för garantiers giltighet inte generellt är att anse som oskäliga.

text: Detta utesluter emellertid inte att en tillämpning av villkor av detta slag kan anses oskälig i ett enskilt fall. I förevarande fall får det anses oskäligt att tillämpa ett sådant villkor, om det kan anses klarlagt att det för uppkomsten av de ifrågavarande felen på bilen saknar betydelse huruvida regelbunden underhållsservice utförts på auktoriserad Fordverkstad eller hos annan verkstad.

text: Nämnden finner att vart och ett av de fyra felen måste bedömas för sig.

text: Vad först gäller dörrlåset finner nämnden att detta fel skulle ha uppstått oberoende av hos vem service utförts. Nämnden finner det därför oskäligt att tillämpa det nu omtvistade garantivillkoret beträffande det felet. Garantin skall alltså gälla för låsreparationen.

text: Vad sedan gäller bytet av termostatpackningen finner nämnden att bedömningen blir densamma som beträffande låsreparationen. Även bytet av termostatpackningen skall alltså omfattas av garantin.

text: Beträffande kabelbranden gör nämnden följande bedömning. I januari 1990 sände Ford ut en uppmaning till alla Fordverkstäder - således även till säljarbolaget - att den enkla kabeln kunde bytas till en dubbel för att höja driftsäkerheten. När B i november 1990 köpte bilen av bolaget borde företaget således redan före leveransen ha bytt ut kabeln. Felet på kabeln får därför anses utgöra ett ursprungligt fel. För ett sådant fel har säljaren ett felansvar enligt de köprättsliga lagreglerna. Till följd härav blir det inte aktuellt att tillämpa garantivillkoren på detta fel. Nämnden finner till följd härav att bolaget har att svara för även kostnaden för den reparation

text: som kabelfelet medfört. B är därför berättigad till ersättning av bolaget för den självrisk som hon betalt på denna reparationskostnad.

text: Vad slutligen gäller felet på bromsskivorna finner nämnden det inte uteslutet att detta fel skulle ha kunnat undvikas, om bilen hade genomgått underhållsservice hos just en auktoriserad Fordverkstad. Bromsskivorna på en Ford är nämligen av speciellt slag och kräver särskild fackkunskap vid service. Det är inte heller osannolikt att felet kan ha sin grund i bristfällig underhållsservice. Med hänsyn till vad som nu anförts finner nämnden att det inte är oskäligt att på detta fel tillämpa det ovannämnda särskilda garantivillkoret om att underhållsservice skall ske på auktoriserad Fordverkstad. Nämnden finner därför att garantin inte skall omfatta felet på bromsskivorna.

text: Till följd av vad som nu har anförts finner nämnden att B är berättigad till ersättning av bolaget för reparationskostnaderna avseende låset (inklusive nya nycklar), termostatpackningen och kabelfelet med följdskador. Däremot är hon inte berättigad till ersättning av bolaget för reparationen av bromsskivorna.

text: Mot beslutet reserverade sig två ledamöter.

text: En ledamot delade majoritetens uppfattning att garantin skulle gälla för låsreparationen och bytet av termostatpackningen. Han ansåg dock att branden kunde förhindrats genom att B servat bilen hos auktoriserad Fordverkstad.

text: Den andre ledamoten ansåg att B inte följt garantivillkoren varför garantin, i enlighet med Marknadsdomstolens beslut (1992:13 Dnr 3/91) inte skulle gälla.