avgjordAv: Chefsjustitieombudsmannen Elisabet Fura

nyckelord: Besök Dokumentation Information

title: Kritik mot Kriminalvården, anstalten Västervik Norra, för brister i dokumentation av frågor kring s.k. ankomstsamtal, bristande information om besök och otillräcklig möjlighet för intagna att genomföra bevakade besök

sammanfattning: Enligt 3 § fängelseförordningen (2010:2010) har en intagen rätt att i anslutning till att han eller hon tas in i anstalt få tillfälle att underrätta närstående om var han eller hon befinner sig, om inte särskilda skäl talar emot det. Detsamma gäller när den intagne har flyttats från en anstalt till en annan. En sådan underrättelse kallas ofta för ankomstsamtal. Anmälaren hävdar att hennes sambo inte fick underrätta henne när han kom till anstalten Västervik Norra. Av JO:s utredning framgår att det inte finns någon dokumentation om att anmälarens sambo har tillfrågats om han vill genomföra ett s.k. ankomstsamtal. Det finns inte heller någon anteckning om att ett sådant samtal har genomförts eller om anstalten bedömt att särskilda skäl talat emot det. I beslutet uttalar JO att en anstalt bör anteckna att den intagne har tillfrågats om han eller hon vill underrätta en närstående och om ett sådant samtal har genomförts. Anstalten bör också dokumentera sitt ställningstagande i de fall en intagen vill underrätta en närstående men anstalten bedömer att det finns särskilda skäl som talar emot det. JO kritiserar anstalten för att den inte har dokumenterat om och hur frågan om s.k. ankomstsamtal har hanterats i det aktuella fallet.

text: Anmälan

text: I en anmälan som kom in till JO den 3 december 2014 klagade AA bl.a. på hur anstalten hade handlagt ärenden om besöks- och telefontillstånd som hennes sambo BB ansökt om. Hon anförde i huvudsak följande:

text: Hennes sambo BB kom till anstalten Västervik Norra i början av augusti 2014 men hon fick inte något samtal som bekräftade att han kommit dit. BB ansökte omedelbart om besöks- och telefontillstånd till AA. I slutet av augusti blev hon uppringd av CC som arbetar i anstaltens brottsoffersluss (BOS). Under telefonsamtalet sa CC ett stort antal gånger att AA har varit och är ett framtida brottsoffer för BB. När AA sa emot svarade CC att AA inte blivit utsatt ännu. Eftersom AA upplevde att hon inte blev lyssnad på bokade hon in ett telefonmöte med CC den 27 augusti 2014 då en annan person skulle bistå AA som ombud. Hon ringde CC på den avtalade tiden men möttes av en telefonsvarare. Hon talade in ett meddelande på telefonsvararen och bad att CC

text: skulle ringa upp henne. Vid tidpunkten för anmälan hade CC fortfarande inte ringt tillbaka.

text: BB fick så småningom tillstånd att ringa bevakade samtal till AA 30 minuter var 14:e dag. Första samtalet ägde rum den 15 oktober 2014 vilket alltså innebär att det tog mer än två månader för anstalten att fatta beslut om besöks- och telefontillstånd.

text: AA har besökt BB två gånger. Det första besöket ägde rum den 29 oktober 2014 och övervakades av två vårdare. Det andra besöket ägde rum den 26 november 2014. När hon gick igenom säkerhetskontrollen vid det besöket fick hon veta att hon inte skulle få ha fysisk kontakt med BB och att det skulle vara en glasruta mellan dem. Hon fick ingen förklaring till detta. Den 2 december 2014 fick hon en ursäkt och besked om att det var fel att besöket hade genomförts på detta sätt.

text: Anstalten tar endast emot bevakade besök på onsdagseftermiddagarna. AA kunde på grund av olika omständigheter inte besöka BB på onsdagarna den 3, 10 och 17 december. På de återstående onsdagarna i december månad 2014 – julafton och nyårsafton – tog anstalten inte emot bevakade besök. Trots att två av fem möjliga besöksdagar under december alltså utgick erbjöd anstalten inte besök vid något annat tillfälle.

text: Utredning

text: JO begärde att Kriminalvården skulle yttra sig över det som AA anfört.

text: Kriminalvårdens remissvar I sitt remissvar anförde Kriminalvårdens huvudkontor, genom stf. sektionschefen DD, följande:

text: Sakförhållanden

text: Uppgifter om sakförhållandena har hämtats in från anstalten Västervik Norra. Information har vidare inhämtats från Kriminalvårdens klientadministrativa system KLAS och KVR. Genom utredningen har sammanfattningsvis följande kommit fram. Handläggning av besöks- och telefontillstånd samt möjligheten till s.k. ankomstsamtal BB skrevs in i anstalten Västervik Norra den 15 augusti 2014 och är dömd för bl.a. ofredande och överträdelse av kontaktförbud. Målsägande är BB:s före detta sambo, tillika mamma till hans dotter. AA är alltså inte brottsoffer i den dom BB verkställer. På grund av typen av brottslighet BB är dömd för handlades BB:s ansökan om besöks- och telefonitillstånd till AA av anstaltens brottsoffersluss. Såvitt går att utläsa ur KLAS/KVR fick brottsofferslussen ärendena för handläggning den 21 augusti. Beslut fattades av anstalten den 7 oktober. Ärendena rörande de aktuella tillstånden hade således en handläggningstid på cirka sju veckor. Under handläggningstiden togs ett flertal kontakter med bl.a. BB, AA, målsäganden i den aktuella domen (mamma till BB:s dotter) samt med socialtjänsten. Yttrandet från socialtjänsten tog nästan tre veckor att få, och BB underrättades om yttrandet den 2 oktober 2014. Det gjordes vidare en SARA-utredning

text: (Spousal Assault Risk Assessment) som var klar och underrättades BB den 22 september. Risken för psykiskt våld mot framtida partner samt risken för psykiskt våld mot familjemedlemmar bedömdes som hög i utredningen. Dessa utredningsåtgärder och kontakter bedömdes nödvändiga bl.a. för att BB även hade ansökt om telefontillstånd till sin dotter. Anstalten behövde utreda om ett telefontillstånd till AA skulle kunna innebära att BB också kunde samtala fritt med sin dotter samt ta ställning till huruvida en sådan kontakt kunde vara till skada för henne. Anstalten Västervik Norra beslutade att BB:s besök av, respektive telefonsamtal med, AA skulle ske med kontroll. BB begärde omprövning av beslutet avseende såväl besökstillstånd som telefontillstånd. Båda besluten fastställdes efter omprövning av Kriminalvården, region Öst. BB har inte överklagat besluten till förvaltningsdomstol. Det finns ingen dokumentation om att BB tillfrågats om han vill genomföra ett s.k. ankomstsamtal för att underrätta närstående om var han befinner sig, om ett sådant samtal genomförts, eller om anstalten Västervik Norra bedömt att särskilda skäl talar emot det.

text: Kontakten mellan AA och anstalten Anstalten Västervik Norra har anfört att begrepp som ”framtida brottsoffer” och ”presumtivt brottsoffer” har slutat användas med anledning av uttalanden från JO (jfr JO:s beslut den 14 maj 2012 , dnr 343-2011). Kriminalvårdare CC har vidare uppgett att hon aldrig har använt dessa begrepp, men att AA själv uttalat ”ska jag tänka på mig själv som ett nytt brottsoffer, det kan jag inte göra” och att hon därefter frågat AA hur denna tänker kring det hon sagt. Enligt CC var något telefonmöte den 27 augusti 2014 aldrig inbokat. AA hade ett önskemål om att ha ett sådant (med sitt ombud) då hon kände sig kränkt och missförstådd av CC, och de diskuterade möjligheten att ha ett den 10 september. Frågan togs upp på ett s.k. BOS-möte och man kom fram till att det inte fanns anledning att ha ett trepartssamtal eftersom AA hade lämnat de uppgifter Kriminalvården behövde för att gå vidare i handläggningen av besöks- och telefontillstånden. CC försökte komma i kontakt med AA för att meddela detta, dock utan framgång.

text: Besökstillfällen Av anstaltens beslut framgår att besök av AA ska vara bevakade och ske i närvaro av personal. Vid AA:s besök den 26 november 2014 hade anstalten Västervik Norra inte tillräckliga personalresurser för att genomföra ett besök i närvaro av personal. För att inte behöva ställa in besöket, och då det vid det aktuella tillfället ansågs vara tillräckligt ur säkerhetssynpunkt, valde anstalten att genomföra besöket i ett s.k. glasruterum. Huruvida detta inverkade på möjligheten till fysisk kontakt är svårt att uttala sig om, då frågan huruvida kroppskontakt vid kontrollerade besök avgörs i det enskilda fallet efter en avvägning bl.a. mellan skälen till att besöket ska kontrolleras och risken med kroppskontakt. Gällande besökstider har anstalten Västervik Norra uppgett att kontrollerade besök normalt genomförs på vardagar, och att bemanningen i normalfallet då är anpassad till detta. Under helger erbjuds istället okontrollerade besök, som är mindre resurskrävande. Infaller en helgdag på exempelvis en onsdag genomförs därför inga kontrollerade besök den dagen. På julafton och nyårsafton används helgbemanning, vilket innebär att vissa aktiviteter som normalt erbjuds på vardagar inte genomförs.

text: Författningsbestämmelser

text: Enligt

text: 7 § förvaltningslagen (1986:223)

text: , FL, ska varje ärende där någon enskild är part handläggas så enkelt, snabbt och billigt som möjligt utan att säkerheten eftersätts.

text: - - - Av

text: 3 § fängelseförordningen (2010:2010)

text: , FäF, framgår följande. En intagen ska i anslutning till att han eller hon tas in i anstalt få tillfälle att underrätta närstående om var han eller hon befinner sig, om inte särskilda skäl talar emot det. Detsamma gäller när den intagne har flyttats från en anstalt till en annan. Av

text: 7 kap. 1 § fängelselagen (2010:610)

text: , FäL, framgår följande. En intagen får ta emot besök i den utsträckning det lämpligen kan ske. Ett besök får dock vägras om det 1. kan äventyra säkerheten på ett sätt som inte kan avhjälpas genom kontroll enligt 2 eller 3 §, 2. kan motverka den intagnes anpassning i samhället, eller 3. på annat sätt kan vara till skada för den intagne eller någon annan. Av första och andra stycket i allmänna råd till 7 kap. 1 § FäL i Kriminalvårdens föreskrifter och allmänna råd om fängelse, (

text: KVFS 2011:1

text: ), FARK Fängelse, framgår följande. Med uttrycket lämpligen kan ske avses praktiska förutsättningar för besök, t.ex. vad som är möjligt med hänsyn till anstaltens rutiner samt tillgången till personal och besöksrum. Besök av en person som avtjänar ett fängelsestraff eller är föremål för kriminalvård i frihet bör normalt inte beviljas. Detsamma gäller besök av en person som är misstänkt för brott, missbrukar narkotika eller är medlem i eller har annan koppling till ett kriminellt nätverk eller grov organiserad brottslighet. Om personen är närstående till den intagne kan dock kontrollerade besök medges, om riskerna kan hanteras genom kontrollen. Av 7 kap. 2 § FäL framgår följande. Ett besök får, om det är nödvändigt av säkerhetsskäl, kontrolleras genom att 1. personal övervakar besöket, eller 2. besöket äger rum i ett besöksrum som är så utformat att det omöjliggör att föremål överlämnas. Ett besök av en advokat som biträder den intagne i en rättslig angelägenhet får kontrolleras endast om advokaten eller den intagne begär det. Av 7 kap. 4 § FäL framgår följande. En intagen får stå i förbindelse med en annan person genom elektronisk kommunikation i den utsträckning det lämpligen kan ske. Sådan kommunikation får dock vägras om den 1. kan äventyra säkerheten på ett sätt som inte kan avhjälpas genom avlyssning enligt 5 §, 2. kan motverka den intagnes anpassning i samhället, eller 3. på annat sätt kan vara till skada för den intagne eller någon annan. Av allmänna råd till 7 kap. 4 § FäL i FARK Fängelse framgår följande. Med uttrycket lämpligen kan ske avses praktiska förutsättningar för elektronisk kommunikation, t.ex. vad som är möjligt med hänsyn till anstaltens rutiner samt tillgången till personal och utrustning för sådan kommunikation. Tillstånd till elektronisk kommunikation med en person som avtjänar ett fängelsestraff eller är föremål för kriminalvård i frihet bör normalt inte beviljas. Detsamma gäller elektronisk kommunikation med en person som är misstänkt för brott, missbrukar narkotika eller är medlem i eller har annan koppling till ett kriminellt nätverk eller grov organiserad brottslighet. Om personen är närstående till den intagne kan dock tillstånd till avlyssnad kommunikation medges, om riskerna kan hanteras genom avlyssningen. Av 7 kap. 5 § FäL framgår följande. Elektronisk kommunikation mellan en intagen och en annan person får avlyssnas om det är nödvändigt av säkerhetsskäl. De som ska kommunicera med varandra ska i förväg informeras om kontrollen. Elektronisk kommunikation mellan en intagen och en advokat som biträder den intagne i en rättslig angelägenhet får inte avlyssnas.

text: Av 7 kap. 13 § FARK Fängelse framgår följande. En intagen får beviljas tillstånd att ringa telefonsamtal utanför INTIK-systemet endast om 1. tillstånd till samtalet av säkerhetsskäl inte kan beviljas inom det systemet och 2. den intagne har starka skäl för att få ringa samtalet. Tillstånd till ett telefonsamtal som Kriminalvården ska bekosta genom bidrag till den intagne får medges utanför INTIK-systemet, även om tillstånd inom det systemet kan beviljas. Av allmänna råd till bestämmelsen framgår följande. Starka skäl att få ringa telefonsamtal utanför INTIK-systemet kan finnas t.ex. för samtal till en närstående, om behovet av kontakt inte kan tillgodoses på annat sätt, eller för samtal till en advokat. Av 7 kap. 14 § FARK Fängelse framgår följande. Om tillstånd till telefonsamtal inom INTIK-systemet inte kan beviljas på grund av säkerhetsskäl och samtal i stället genomförs utanför det systemet enligt 13 § ska samtalet avlyssnas, om det inte är uppenbart obehövligt. Av 7 kap. 25 § FARK Fängelse framgår att vid prövningen av om besök eller elektronisk kommunikation kan medföra skada för annan ska särskilt beaktas om den som kontakten ska äga rum med är brottsoffer till den intagne eller annars har en sådan relation till den intagne att en kontakt skulle medföra skada för den personen eller för ett brottsoffer.

text: Kriminalvårdens bedömning

text: Handläggning av besöks- och telefontillstånd samt möjligheten till s.k. ankomstsamtal Ärendena rörande de aktuella tillstånden hade en handläggningstid om cirka sju veckor, vilket i och för sig får sägas vara en lång handläggningstid. Vid prövning av intagnas ansökningar om besöks- eller telefontillstånd har dock Kriminalvården en skyldighet att ta ställning till bl.a. om besöket eller kommunikationen kan vara till skada för den intagne eller någon annan. Under handläggningstiden har anstalten Västervik Norra arbetat aktivt med ärendena och ett flertal kontakter och utredningsåtgärder har bedömts nödvändiga att ta respektive genomföra. Mot bakgrund av att exempelvis socialtjänsten behövde ca tre veckors tid för att yttra sig kan inte handläggningstiden, utifrån vad Kriminalvården har kunnat påverka, anses orimligt lång. AA är inte att anse som part i ärendena avseende besöks- och telefontillstånd. Det kan konstateras att båda besluten fastställdes efter omprövning av Kriminalvården, region Öst, och att BB inte har överklagat besluten till förvaltningsdomstol. AA har gjort gällande att BB inte fick ringa ett s.k. ankomstsamtal för att underrätta henne, i egenskap av närstående, om var han befinner sig. Det kan konstateras att det inte finns någon dokumentation avseende vare sig att BB ska ha velat genomföra ett s.k. ankomstsamtal men att anstalten bedömt att särskilda skäl talar emot det eller avseende att ett sådant samtal genomförts. Det kan därför hållas för troligt att ett s.k. ankomstsamtal inte har genomförts. Om så är fallet trots att BB velat genomföra ett samtal är det givetvis inte acceptabelt.

text: Kontakten mellan AA och anstalten Berörd kriminalvårdspersonal och AA synes ha olika uppfattning om vad som sagts vid kontakter mellan AA och anstalten Västervik Norra samt hur dessa kontakter har gått till. Att missförstånd tycks ha uppkommit är givetvis beklagligt men vad som framkommit i utredningen ger enligt Kriminalvårdens uppfattning inte anledning att ifrågasätta eller anmärka på de uppgifter som lämnats av anstalten och berörd kriminalvårdspersonal.

text: Besökstillfällen En intagen får ta emot besök i den utsträckning det lämpligen kan ske. Med uttrycket lämpligen kan ske avses praktiska förutsättningar för besök, t.ex. vad som är möjligt med hänsyn till anstaltens rutiner samt tillgången till personal och besöksrum. Om ett besök ska kontrolleras ska proportionalitetsprincipen beaktas på så vis att den minst ingripande kontrollåtgärden, som uppfyller ändamålet med kontrollen, ska väljas. Vid AA:s besök den 26 november 2014 hade anstalten Västervik Norra inte praktiska förutsättningar att genomföra ett övervakat besök. För att inte behöva ställa in besöket, och då det vid det aktuella tillfället ansågs vara tillräckligt ur säkerhetssynpunkt, valde anstalten att genomföra besöket i ett s.k. glasruterum. Förändringar avseende genomförandet av bokade besök kan behöva göras eftersom förhållanden kan komma att ändras även om man har försökt planera på ett visst sätt exempelvis kring bemanning. Detta är enligt Kriminalvårdens uppfattning inget anmärkningsvärt så länge ändamålet med kontrollen uppfylls. Anstalten har uppgett att en sådan bedömning gjordes i det aktuella fallet. Anstalten borde dock ha informerat AA och BB om att formen av kontroll skulle ändras vid det aktuella besökstillfället. Att anstalten Västervik Norra endast har erbjudit övervakade besök en dag i veckan (onsdagar) är inte tillfredsställande. JO har uttalat att det inte är tillräckligt att erbjuda sådana under endast en dag per vecka (JO-beslut den 18 maj 2010, dnr 2009-1941 och 2009-1985). Även bortsett från detta borde anstalten i det nu aktuella fallet varit mer flexibel så att AA kunde ha kommit på övervakat besök till BB någon annan dag när nu två ”ordinarie besöksdagar” föll bort i december månad. Denna synpunkt har anstalten underrättats om. Anstalten Västervik Norra har uppgett att man ska se över möjligheten för att utöka besökstiderna för övervakade besök.

text: Anmälarens kommentarer över yttrandet AA kommenterade remissvaret och anförde bl.a. följande: BB bad att få ringa ett s.k. ankomstsamtal till henne men nekades med motiveringen att samtal skulle ske genom BOS, dvs. anstaltens brottsoffersluss. Socialtjänstens yttrande om kontakten mellan BB och hans dotter har inget med AA att göra. CC kan omöjligen ha försökt komma i kontakt med AA men inte lyckats. AA har under den aktuella perioden ingen notering om missade samtal från något nummer som skulle kunna vara anstaltens, varken på mobiltelefonen eller på den fasta telefonen. Om hon vid besöket den 26 november 2014 hade informerats om att anstalten antingen kunde ställa in besöket eller genomföra det i ett rum med glasruta hade hon haft viss förståelse för det. Hon fick dock aldrig någon förklaring, varken vid besöket eller vid samtalet med Maria Spjut i början av december.

text: Rättslig reglering

text: Kriminalvården har i sitt remissvar redogjort för bestämmelser som har betydelse i ärendet. För egen del finner jag anledning att redogöra för bestämmelserna om journalföring.

text: Grundläggande bestämmelser om journalföring finns i

text: 5 § fängelseförordningen (2010:2010)

text: . Enligt 5 § ska Kriminalvården föra en journal som dokumenterar varje intagens verkställighet. Närmare bestämmelser om journal finns i 14 kap. 1–4 §§ Kriminalvårdens föreskrifter och allmänna råd för fängelse,

text: KVFS 2011:1

text: , (fängelseföreskrifterna). Enligt 14 kap. 1 § fängelseföreskrifterna ska

text: Kriminalvården i journalen dokumentera alla beslut som har fattats, viktiga händelser under verkställigheten och väsentliga uppgifter om vidtagna eller planerade åtgärder som rör den intagne. Uppgifter om omständigheter i övrigt som är av betydelse för verkställigheten ska också antecknas. Dokumentationen ska ske så snart som möjligt.

text: Bedömning

text: Vad JO inte uttalar sig om JO granskar främst att myndigheterna har handlagt ärenden på ett korrekt sätt. JO kan inte ändra myndigheters beslut och brukar inte ta ställning till om beslut är riktiga. Det gör att jag inte kommer att uttala mig om det var riktigt av anstalten att besluta att BB:s kontakt med AA skulle ske med kontroll. Anstalten kritiseras för brist på dokumentation av ankomstsamtal Av utredningen framgår att det inte finns någon dokumentation om att BB har tillfrågats om han vill genomföra ett s.k. ankomstsamtal för att underrätta närstående om var han befinner sig. Det finns inte heller någon anteckning om ett sådant samtal har genomförts eller om anstalten har bedömt att det finns särskilda skäl som talat emot det. Enligt Kriminalvården är det troligt att något ankomstsamtal inte har genomförts. Vad orsaken till det i så fall var går det inte att få klarhet i. Om BB hade velat underrätta en närstående och anstalten bedömt att särskilda skäl talat mot det borde anstalten, enligt min mening, ha dokumenterat sitt ställningstagande i frågan. Enligt min mening bör en anstalt även anteckna att den intagne har tillfrågats om han eller hon vill underrätta en närstående och om ett sådant samtal har genomförts. Eftersom en intagen enligt huvudregeln i

text: 3 § fängelseförordningen

text: har rätt att underrätta en närstående om var han eller hon befinner sig måste åtgärder om detta rimligtvis omfattas av det som ska dokumenteras enligt 14 kap. 1 § fängelseföreskrifterna. Jag är kritisk till att anstalten inte har dokumenterat om och hur frågan om s.k. ankomstsamtal har hanterats i BB:s fall. Handläggning av besöks- och telefontillstånd Av utredningen framgår att det dröjde ungefär sju veckor från det att BB ansökte om besöks- och telefontillstånd för AA till att anstalten fattade beslut. För de som berörs av ett beslut är det klart att sju veckor är en lång tid. Av Kriminalvårdens yttrande framgår dock att anstalten arbetat aktivt med ärendet och att ett flertal kontakter och utredningsåtgärder har bedömts nödvändiga. Jag finner inte något skäl att ifrågasätta anstaltens bedömning att det var nödvändigt att invänta socialtjänstens yttrande. Jag konstaterar att det som har kommit fram i utredningen inte ger mig någon anledning att kritisera anstalten för handläggningstiden.

text: Kontakten mellan AA och anstalten AA och Kriminalvården har lämnat olika beskrivningar av vad som sagts i samtalen mellan AA och CC. Det är inte meningsfullt att försöka utreda frågan

text: ytterligare. Jag konstaterar att det som kommit fram i utredningen inte ger stöd för någon kritik.

text: Besökstillfällen Jag har förståelse för att det i vissa situationer kan bli nödvändigt för Kriminalvården att ändra formerna för bokade besök på grund av exempelvis otillräckliga personalresurser. För den intagne och besökaren kan det förstås upplevas som mycket ingripande att formen av kontroll ändras. Som Kriminalvården anfört borde anstalten ha informerat AA och BB om att formen av kontroll skulle ändras vid det aktuella besökstillfället. Anstalten borde också ha informerat om orsaken till ändringen. Anstalten kan inte undgå kritik för bristen på information.

text: Av utredningen framgår att anstalten endast har erbjudit övervakade besök en dag i veckan (onsdagar). Som Kriminalvården redogjort för har JO tidigare uttalat att det inte är tillräckligt att erbjuda bevakade besök under endast en dag per vecka (JO:s beslut den 18 maj 2010, dnr

text: och

text: ). Jag är kritisk till att anstalten inte har erbjudit övervakade besök i större omfattning.

text: Det är vidare otillfredsställande att anstalten inte gav AA tillfälle att besöka BB någon annan dag när två ordinarie besöksdagar föll bort i december månad. Jag noterar att anstalten har uppgett att möjligheten att utöka besökstiderna för övervakade besök ska ses över.

text: Ärendet avslutas.


nyckelord:
Anstalt
Avskildhet (isolering)
Häkte

publisher: Justitieombudsmannen

title: Allvarlig kritik mot Kriminalvården, anstalten Kirseberg, för att ha tillämpat en rutin där intagna under transport placerats i avskildhet utan beslut m.m.

org: jo

sammanfattning: En intagen, som i samband med transport placerats tillfälligt i anstalten Kirseberg, har placerats på anstaltens avskildhetsavdelning. I beslutet uttalas att en person som är intagen i kriminalvårdsanstalt eller som i samband med transport är tillfälligt placerad i häkte, enligt huvudregeln ska ges möjlighet att vistats i gemensamhet. Om en anstalt eller ett häkte gör bedömningen att den intagne inte kan vistas i gemensamhet, måste det fattas ett skriftligt beslut om att den intagne ska placeras i avskildhet. I beslutet uttalas allvarlig kritik mot anstalten Kirseberg, eftersom anstalten regelmässigt placerat intagna under transport på avskildhetsavdelningen, utan att fatta något skriftligt beslut i saken.

text: Anmälan

type: rubrik

text: I en anmälan, som kom in till JO den 18 december 2012, anförde AA i huvudsak följande. Den 13 december 2012 var han kallad till Universitetssjukhuset i Lund för ett läkarbesök. Genom ett beslut av anstalten Skogome den 10 december 2012 informerades han om att han skulle påbörja sin resa från anstalten den 12 december 2012 kl. 8.00. Dagen för avresan blev han kl. 7.45 kontaktad av vakthavande befäl, som uppgav att han skulle åka först kl. 14.00. Han kände sig orolig inför resan och sade till personalen att om inte resan påbörjades före kl. 14.30 så skulle han ”avbryta” densamma. Transporten anlände först kl. 15.00 och transportpersonalen försökte ”tvinga” på honom handfängsel. När detta visade sig omöjligt på grund av hans opererade hand, fattade vakthavande befäl beslut om att transporten skulle ske utan fängsel. Beslutet skickades med transportpersonalen.

type: stycke

text: Inför avfärden hade han fått en helt ny uppsättning av Kriminalvårdens kläder. Vid ankomsten till häktet Malmö [rätteligen anstalten Kirseberg; JO:s anmärkning] tvingades han emellertid byta till gamla slitna kläder. Personalen lovade emellertid att han skulle få tillbaka sina nya kläder när han lämnade häktet. Bostadsrummet som han tilldelades i häktet var slitet och ostädat. Därtill var rummet iskallt och det var omöjligt för honom att sova, trots att han hade såväl jacka som två filtar. I rummet fanns det varken tv, radio eller klocka och dessutom var han tvungen att urinera i en flaska. Ringklockan, för att tillkalla personal, var det glapp i och enligt

text: personalen så var man tvungen att trycka in den hårt och ibland slå på den för att den skulle fungera. Han låstes in i bostadsrummet den 12 december 2012 cirka kl.

text: 20.00 och var därefter inlåst till den 14 december kl. 13.00.

text: Den 13 december 2012 blev han hämtad av transportpersonal omkring kl. 13.30. Han fördes ner till en källarlokal där det saknades möjlighet för honom att komma i kontakt med personalen. Efter cirka 15 minuter kom två kvinnliga kriminalvårdare och ville delge honom ett beslut. Kriminalvårdarna ville att han skulle skriva på beslutet innan transporten påbörjades. Han förvägrades att läsa beslutet innan han skrev på det. En av kriminalvårdarna upplyste emellertid honom om att beslutet innebar att han skulle ”tvingas” bära handfängsel under transporten till sjukhuset. När han vägrade skriva på beslutet så förvägrades han möjligheten att åka till sjukhuset. Han bad närvarande personal att kontakta anstalten Skogome och den tidigare transportpersonalen, eftersom dessa kunde bekräfta att det fanns ett beslut om att handfängsel inte skulle användas vid transport. Två av de kriminalvårdare som han hade kontakt med den aktuella dagen var de mest otrevliga som han någonsin träffat. När han dagen efter, den 14 december 2012, ville ha en kopia av beslutet så nekades han detta. Under vistelsen i Malmö fick han inte sin ordinerade medicin vid rätt tillfällen och det gick ibland flera timmar över tiden innan han fick medicinen.

text: Utredning

text: Anmälan remitterades till Kriminalvården för yttrande. I sitt remissvar anförde Kriminalvården, huvudkontoret, genom enhetschefen BB, följande.

text: Sakförhållanden

text: Uppgifter om sakförhållandena har hämtats in från Region Väst, som i sin tur hämtat in ett yttrande från anstalten Skogome, och Region Syd, som i sin tur hämtat in information från följande personal på anstalten Kirseberg: Kriminalvårdsinspektör CC, samordnare DD samt kriminalvårdare EE, vilket är den personal AA har pekat ut. Uppgifter har också inhämtats ur de klientadministrativa systemen. Genom utredningen har sammanfattningsvis följande kommit fram. AA befann sig på anstalten Skogome och hade en bokad tid för läkarbesök på Universitetssjukhuset i Lund den 13 december 2012. Med anledning av detta medgavs AA i beslut av den 10 december 2012 utevistelse, med början kl. 08.00 den 12 december 2012 och som längst till kl. 20.00 den 14 december 2012. Som villkor angavs bevakning och att utevistelsen var avsedd för transport till häktet Kirseberg, inställelse vid Universitetssjukhuset i Lund samt återfärd till anstalten Skogome. AA transporterades emellertid inte till häktet Kirseberg utan till anstalten Kirseberg. Enligt kriminalvårdsinspektör CC fördes en diskussion med ett av de vakthavande befälen på anstalten Skogome om att AA skulle vara placerad på anstalten Kirseberg, hon minns dock tyvärr inte vem. Det har aldrig varit aktuellt att AA skulle placeras på häktet Kirseberg då det är ett gemensamhetshäkte och de som placeras tillfälligt på anstalten Kirseberg alltid placeras på anstaltens observationsavdelning.

text: Nedan används för tydlighetens skull den numrering AA själv använt sig av i sin anmälan. 1 och 2) Vid beställningen av resan angavs tiden kl. 08.00 till transporttjänsten i Arvidsjaur (TPT) då det var den tidpunkt AA tidigast kunde lämna anstalten Skogome.

text: Den exakta tidpunkten när transportbilen faktiskt kommer och hämtar den intagne meddelar transporttjänsten dock oftast dagen före eller samma dag som transporten ska ske. Tidpunkten kan också komma att ändras utifrån transportbehovet och fördelningen av bilar den aktuella dagen. Samma dag som transporten skulle avgå ringde personal från D-paviljongen till vakthavande befäl kl. 07.45 och kontrollerade när transporten skulle avgå från anstalten Skogome. Vakthavande befäl hade dagen innan fått besked från transporttjänsten att transporten skulle anlända kl. 14.00, en tid som sedan kom att ändras till kl. 15.00. Utifrån säkerhetsbedömningen beslutades att AA skulle bära fängsel under transporten. På grund av att AA var synligt smärtpåverkad i handlederna beslutade dock vakthavande befäl, i samråd med transportpersonalen, att AA inte skulle vara fängslad under transporten och gjorde en notering om detta på färdhandlingen. Beslutet avsåg endast transporten till Malmö. Frågan om fängsel vid transport utanför anstalten prövas individuellt och efter omständigheterna i det enskilda fallet, med utgångspunkt i vad som anges i säkerhetsbedömningen. 3 och 3.1) När AA ankom till anstalten Kirseberg på kvällen den 12 december 2012 fick han byta kläder, något som alltid görs då en ny intagen anländer. AA var vid ankomst upprörd och otrevlig. AA placerades på observationsavdelningen i en cell utrustad med säng, skrivbord och stol. Cellen hade blivit ommålad under hösten. Städning av cellerna sker av de intagna själva och städutrustning ställs till deras förfogande. Innan en intagen avgår från observationsavdelningen visiteras cellens hygieniska skick och nya intagna placeras inte i celler som präglas av det skick AA beskriver. Anstalten Kirseberg togs i bruk år 1914 och att det kan vara kallt kan inte hjälpas då det är en gammal byggnad, det finns dock tillgång till extra filtar om så skulle behövas. 3.2 – 3.4) DD har uppgett att när intagna placeras i observationscell på det sätt som AA var får de normalt tillgång till TV. Om AA var utan tillgång till TV kan det ha berott på att TV-apparater och antennkablar frekvent vandaliseras vilket innebär att anstalten ibland inte har någon TV att erbjuda. Hon, och personal hon har pratat med, tror dock att AA hade tillgång till en TV-apparat i cellen. EE har uppgett att hans minnesbild av detta är oklar men att han har hört av en kollega att AA hade en TV-apparat i sin cell. Anstalten Kirseberg har inte radioapparater att tillhandahålla de intagna. Avseende klocka finns endast klockradio att tillgå på anstalten Kirseberg. På observationsavdelningen ingår inte klockradio i utrustningen. Det finns möjlighet att erhålla en, men vid den nu aktuella tidpunkten var samtliga trasiga. Anstalten Kirseberg tillåter intagna att inneha vanliga armbandsur efter visitation, förutsatt att de inte är uppenbart värdefulla. 3.5 – 3.7) Då cellerna inte är utrustade med toalett får samtliga intagna på anstalten Kirseberg nattetid, vid behov av att använda toaletten, påkalla personalens uppmärksamhet genom signalanordningen. Samtliga intagna får också en flaska de kan urinera i för det fall att de inte vill ringa på personalen. Signalanordningen i cellen kontrolleras dagligen och den fungerade den aktuella tiden utan anmärkning. Cellerna på observationsavdelningen låses upp minst sju gånger per dag: Vid upplåsning, frukost, promenadsläpp, lunch, middag, kvällsfika samt kvällshygien. I anstaltens rutiner ligger att erbjuda de intagna på observationsavdelningen promenad varje morgon kl. 09.00, vilket även har skett i AA:s fall. Placerade på observationsavdelningen lämnar även sina celler för att duscha, tömma sin flaska samt för att hämta mat. Vid samtliga upplåsningstillfälle fanns möjlighet för AA att se vad klockan var då det fanns en stor klocka placerad mitt emot hans cell. 4) Inför transporten till sjukhuset fördes AA av EE och en kollega till denne till en transportcell i källaren i väntan på avfärd. I transportcellen finns en signalanordning den intagne kan ringa på för att få kontakt med personal som sitter en trappa upp och enkelt kan ta sig ner. AA var vid tillfället upprörd och högljudd. Under lunchtid, dvs. mellan kl. 12.00 och kl. 13.00 tjänstgjorde DD som vakthavande befäl och hon kom ner till transportcellen för att delge AA anstalten Kirsebergs beslut. Av beslutet framkom det bl.a. att AA skulle bära fängsel. AA fick läsa beslutet och då han blev varse att han skulle bära fängsel vägrade han åka till sjukhuset och hänvisade till be-

text: slutet från anstalten Skogome enligt vilket han inte skulle bära fängsel. AA ville inte skriva under beslutet och det slutade, efter att kontakt tagits med kriminalinspektör CC, med att AA inte kom iväg till sjukhuset. Avseende beslutet att AA skulle ha fängsel under transporten har CC uppgett i huvudsak följande. Inför placeringen av AA gjorde hon, tillsammans med vakthavande befäl på anstalten Skogome, bedömningen att AA skulle vara försedd med fängsel samt åtföljas av två personal under transporten till och från Universitetssjukhuset i Lund. Anstalten Skogomes säkerhetsbedömning avseende AA låg till grund för beslutet. Enligt uppgift från vakthavande befäl på anstalten Kirseberg var AA otrevlig och instabil när han anlände och detta beteende förstärkte bedömningen. I handlingarna som medföljde fanns ingen information om att fängsel inte skulle användas. Hon hade varit i kontakt med FF, beslutsfattare i beslutet om utevistelse av den 10 december 2012, som uppgett att AA skulle ha fängsel och att han kunde ha det på sin besvärsfria hand. Hon var också i kontakt med sjuksköterskan på anstalten Kirseberg och vad denna visste förelåg det ej medicinska skäl till varför fängsel ej kunde användas, då de ju inte behövde anbringas på den opererade armen. 5) När AA dagen därpå ville ha beslutet informerades han om att han fick skriva en anhållan, varefter kansliet skulle ta fram en kopia på beslutet. Det är möjligt att AA skrev en anhållan men att beslutet inte han komma honom tillhanda. När en anhållan om en kopia görs, skrivs beslutet på baksidan av anhållan och återlämnas till den intagne, vilket innebär att anstalten Kirseberg, för det fall att AA lämnade in en sådan anhållan, inte har den kvar. Det kan också vara så att AA fick se beslutet innan han åkte iväg, detta kan inte besvaras av tillfrågad personal. 6) Avseende bemötande har EE uppgett att AA uppträdde otrevligt och kallade honom flera skällsord, varför EE öppnade AA:s cell och bad denne vara tyst. DD har uppgett att AA var väldigt otrevlig avseende beslutet men att hennes bemötande gentemot honom varit korrekt och att hon gett honom den information han varit i behov av. 7) När AA anlände på kvällen den 12 december 2012 hade han enligt uppgift erhållit sin medicin. Utdelning av medicin på anstalten Kirseberg sker vid frukost, lunch, middag, kväll och natt. Morgonen den 13 december 2012 flaggade AA på vid cirka tre – fyra tillfällen och uppgav att han ville ha sin medicin. AA:s medicin låg i en box som pga. sin storlek inte förvarades där medicin normalt förvaras, varför EE kontaktade vakthavande befäl för att lokalisera AA:s medicin. AA fick sin medicin när boxen var lokaliserad och EE beräknar att detta tog högst 30 minuter. 8) DD har uppgett att AA inte bett henne kontakta vakthavande befäl på anstalten Skogome utan endast sagt att det fanns ett beslut från Göteborg. Hon har förfarit som hon alltid gör i fall som detta, dvs. utgått från den permissionssedel som finns. Om något ska förändras sker det genom berörd kriminalvårdsinspektör, i det här fallet CC.

text: Relevanta beslut

text: I beslutet av den 10 december 2012, fattat av anstalten Skogome beviljades AA permission jml.

text: 9 kap. 1 § fängelselagen (2010:610)

text: och placering i häkte enligt

text: 10 kap. 6 § samma lag

text: . Det framkom vidare att han skulle placeras på häktet Kirseberg. Ovanstående beslut finns inte kvar i de klientadministrativa systemen. Beslutet har blivit ändrat av anstalten Kirseberg pga. att tiden för utevistelsen inte stämde. Anstalten Skogome hade skrivit att starttiden var kl. 08.00 den 12 december 2012 och sluttiden kl. 20.00 den 14 december 2012. Anstalten Kirseberg ändrade starttiden till kl. 12.00 den 13 december 2012 och sluttiden till kl. 16.00 den 13 december 2012. Anledningen till att beslutet ändrades på detta sätt är enligt CC på att det inte gick att göra på något annat sätt i systemet. Även i beslutet från anstalten Kirseberg står att AA ska vara placerad på häktet Kirseberg. I beslutet av den 10 december 2012, fattat av anstalten Skogome, angavs som villkor att AA förbjöds att ta kontakt med brottsoffret samt att han hade en skyldighet att

text: följa uppgjord planering för permission och resa. När beslutet sedan ändrades av anstalten Kirseberg lades följande till: Förbud att använda alkohol och annat berusningsmedel, förbud att använda andra läkemedel än de som föreskrivits av anstaltens läkare, åtföljande av personal under permissionen samt att handfängsel skall användas och att dessa bara får avlägsnas från den intagne om undersökningen kräver det. Transport sker med anstaltsbil. Anstaltens mobiltelefon ska medtagas. Vid misskötsamhet skall utevistelsen avbrytas.

text: Författningsbestämmelser

text: Av

text: 1 kap. 6 § fängelselagen (2010:610)

text: (FäL), framgår att verkställigheten inte får innebära andra begränsningar i den intagnes frihet än som följer av denna lag eller som är nödvändiga för att ordningen eller säkerheten ska kunna upprätthållas. En kontroll- eller tvångsåtgärd får endast användas om den står i rimlig proportion till syftet med åtgärden. Om en mindre ingripande åtgärd är tillräcklig ska den användas. Av 1 kap. 17 § Kriminalvårdens föreskrifter och allmänna råd (

text: KVFS 2011:1

text: ) om fängelse (FARK Fängelse) framgår att en intagens bostadsrum ska vara utrustat med stol, bord, skåp eller hylla, säng, bäddutrustning, spegel, anslagstavla, mugg, väckarklocka, radio samt anordning som gör att den intagne själv kan reglera inflödet av dagsljus. I en anstalt där de intagna låses in i bostadsrummet i anslutning till dygnsvilan ska rummet också vara utrustat med TV. På övriga anstalter behöver rummet inte vara utrustat med TV om sådan finns i gemensamt utrymme på avdelningen. Utrustningen får begränsas om det är nödvändigt för att förhindra att den intagne allvarligt skadar sig själv eller annan eller gör sig skyldig till skadegörelse. För en intagen som är placerad i avskildhet får begränsningar också göras om det är nödvändigt på grund av lokalernas utformning eller om placeringen i avskildhet är tillfällig. Om placeringen i avskildhet är tillfällig ska bostadsrummet, utifrån förutsättningarna i det enskilda fallet, utrustas så att standarden för ett normalutrustat bostadsrum uppnås i den utsträckning det är lämpligt. Av de allmänna råden till ovanstående paragraf framgår att begränsningar på grund av lokalernas utformning kan göras t.ex. om det saknas antennuttag för TV eller om fönstret saknar persienner. Av 1 kap. 18 § FARK Fängelse framgår att i en anstalt där intagna låses in i bostadsrummet i anslutning till dygnsvilan ska bostadsrummet ha en signalanordning för kommunikation med personal. I övriga anstalter, förutom anstalten Gruvberget, ska en sådan anordning finnas på varje avdelning. Av 4 kap. 1 § FäL framgår att en intagen ska ges möjlighet att vistas utomhus minst en timme varje dag, om det inte finns synnerliga skäl mot det. Av de allmänna råden till ovanstående paragraf i FARK Fängelse framgår att synnerliga skäl mot att ge möjlighet till en timmes utomhusvistelse varje dag kan finnas t.ex. vid en oförutsedd situation som gör det nödvändigt att hålla de intagna avskilda från varandra med stöd av

text: 6 kap. 5 § fängelselagen (2010:610)

text: och det till följd därav saknas praktiska förutsättningar att låta de intagna vistas utomhus. Av 6 kap. 2 § FäL framgår att en intagen ska ges möjlighet att på sin fritid vistas i gemensamhet, om inte annat anges i denna lag. Av 6 kap. 7 § 1 st 2 p FäL framgår att en intagen får hållas avskild från andra intagna om det är nödvändigt med hänsyn till att det finns en risk för den intagnes eller någon annans säkerhet till liv eller hälsa eller för allvarlig skadegörelse på egendom som tillhör eller har upplåtits till Kriminalvården. Av

text: 18 § fängelseförordningen (2010:2010)

text: (FäF) framgår att om en intagen hålls avskild enligt

text: 6 kap.

text: 9 §§

text: fängelselagen (2010:610)

text: ska åtgärden dokumenteras. Av dokumentationen ska det framgå 1. vilka skälen för åtgärden är, 2. när den intagne avskiljdes,

text: 3. när avskildheten upphörde, 4. var den intagne placerats, och 5. om den intagne undersökts av läkare. Av 6 kap. 1 § FARK Fängelse framgår att i en anstalt av säkerhetsklass 1 och 2 får intagna vara inlåsta i sina bostadsrum i anslutning till dygnsvilan under tiden klockan 19.00 - 08.00. Utöver tid för inlåsning och upplåsning av en avdelning får en intagen inte vara inlåst mer än tolv timmar per dygn enligt denna bestämmelse. Inlåsning får påbörjas 15 minuter före den tid som vid anstalten gäller för inlåsning i bostadsrummet. Upplåsning ska avslutas senast 15 minuter efter den tid som vid anstalten gäller för upplåsning av bostadsrummet. Av 8 kap. 10 § FäL framgår bl.a att en intagen får beläggas med fängsel vid förflyttning inom anstalt och vid transport eller annan vistelse utanför anstalt, om det är nödvändigt av säkerhetsskäl. Av 9 kap. 1 § FäL framgår att en intagen som behöver hälso- och sjukvård ska vårdas enligt de anvisningar som ges av läkare. Om den intagne inte kan undersökas eller behandlas på ett lämpligt sätt i anstalten, ska den allmänna sjukvården anlitas. Om det behövs, ska den intagne föras över till sjukhus. Ett tillstånd till vistelse utanför anstalt enligt första stycket ska förenas med de villkor som behövs. Om det är nödvändigt av säkerhetsskäl, ska den intagne stå under bevakning. Av de allmänna råden till ovanstående paragraf i FARK Fängelse framgår att villkor ska vara individuellt utformade utifrån riskbedömningen och omständigheterna i det enskilda fallet. Villkor kan avse t.ex. - förbud att ta kontakt med brottsoffer, - skyldighet att följa uppgjord planering för vistelsen utanför anstalt, - skyldighet att under hela eller delar av vistelsen utanför anstalt vistas inom ett visst geografiskt område, eller - åtföljd av personal under vistelsen utanför anstalt. Av 9 kap. 2 § FARK Fängelse framgår att en intagen som har förskrivits viss medicin ska få tillgång till den enligt förskrivningen. Av allmänna råd till ovanstående paragraf framgår att den intagne ska få tillgång till sin medicin innebär inte att han eller hon alltid har rätt att inneha den enligt bestämmelserna i 5 kap. Av

text: 21 § förvaltningslagen (1986:223)

text: framgår bl.a. att part ska underrättas om innehållet i det beslut varigenom myndigheten avgör ärendet, om detta avser myndighetsutövning mot någon enskild. Parten behöver dock inte underrättas, om det är uppenbart obehövligt. Om beslutet går parten emot och kan överklagas, ska han underrättas om hur han kan överklaga det. Myndigheten bestämmer om underrättelsen ska ske muntligt, genom vanligt brev, genom delgivning eller på något annat sätt. Underrättelsen ska dock alltid ske skriftligt, om parten begär det.

text: Kriminalvårdens bedömning

text: I beslutet av den 10 december 2012 angavs tidsramar för den beviljade utevistelsen. Dessa tider är, inte minst mot bakgrund av anstaltens ringa möjlighet att påverka TPT:s tidsschema, emellertid inga exakta hålltider för avfärd. Om AA har getts uppfattningen att kl. 08.00 var en exakt avresetid och sedan upplevt oro på grund av att denna tid har flyttats fram är det olyckligt. Att AA i stället för att underrättas om att han skulle vara beredd att åka någon gång under dagen fått så detaljerad information om de olika tidpunkterna för avresan var inte i enlighet med anstalten Skogomes rutiner och är inte tillfredsställande. Av

text: 8 kap. 10 § fängelselagen

text: framgår att en intagen får beläggas med handfängsel vid transport om det är nödvändigt av säkerhetsskäl. Bedömningen görs inför varje enskild transport och det faktum att man gjorde bedömningen att det inte var nöd-

text: vändigt att belägga AA med fängsel vid transporten till anstalten Kirseberg hindrar inte att en annan bedömning gjordes inför en senare transport under utevistelsen. Det framgår inte av AA:s skrivelse om han inför transport tillbaka till anstalten Skogome fick byta tillbaka till de kläder han hade när han anlände till anstalten Kirseberg. Oaktat detta är det rutin att alla nyanlända till anstalten Kirseberg byter kläder och kläderna AA anlände i är inte hans egendom utan tillhör Kriminalvården. AA har uppgett att den observationscell han placerades i på anstalten Kirseberg var i dåligt skick. Att cellen skulle ha varit ostädad är inte troligt då cellerna städas efter att tidigare intagen flyttat ut och sedan visiteras avseende sitt hygieniska skick innan en annan intagen flyttar in. Såvitt avser cellens temperatur kan sägas att anstalten Kirseberg visserligen är inrymd i en gammal byggnad, vilket medför att det kan vara kallt och dragigt, men att det finns möjlighet att erhålla extra filtar. En intagens bostadsrum ska enligt 1 kap. 17 § FARK Fängelse vara utrustat med väckarklocka, radio, samt, i de fall den intagne låses in i anslutning till dygnsvilan, även TV. Utrustningen får dock begränsas för en intagen som är placerad i avskildhet om det är nödvändigt på grund av lokalernas utformning eller om placeringen i avskildhet är tillfällig. Anstalten Kirseberg har inte radioapparater att tillhandahålla de intagna, men det fanns möjlighet för AA att få tillgång till en klockradio, emellertid var samtliga trasiga vid det aktuella tillfället. Det är inte helt klarlagt om AA hade tillgång till TV eller inte, men att han inte fick tillgång till vare sig väckarklocka eller klockradio är beklagligt och något anstalten Kirseberg borde ha sett till att han fick. Det finns inget krav på att alla celler ska vara utrustade med toalett. Att AA, på samma sätt som alla intagna på anstalten Kirseberg, tilldelats en flaska att urinera i under natten för det fall att han inte valde att med hjälp av cellens signalanordning påkalla personalens uppmärksamhet vid behov att utnyttja toalett är inget anmärkningsvärt. AA har uppgett att ringklockan i cellen han placerades i på anstalten Kirseberg inte fungerade tillfredsställande. Anstalten Kirseberg har dock uppgett att signalanordningen i cellen kontrolleras dagligen och den fungerade utan anmärkning den aktuella tiden. Anstalten Kirseberg har säkerhetsklass 2 och en intagen får därmed vara inlåst i sitt bostadsrum i anslutning till dygnsvilan under tiden kl. 19.00 – kl. 08.00, dock inte mer än 12 timmar per dygn. Att AA ska ha varit inlåst mellan cirka kl. 20.00 den 12 december 2012 och cirka kl. 13.00 den 14 december 2012 utan att lämna cellen är inte korrekt. AA har själv beskrivit hur han förflyttats till en transportcell den 13 december 2012. Oaktat detta har han enligt uppgift från anstalten Kirseberg erbjudits promenad varje morgon kl. 09.00 och hans cell har också låsts upp vid ett flertal ytterligare tillfällen varje dag. Såvitt avser den transportcell AA placerades i före avfärd till Universitetssjukhuset i Lund och dess signalandordning så har anstalten Kirseberg redogjort för hur det är anordnat. AA:s uppgift om att han placerades i transportcellen cirka kl. 13.30 och att transporten till sjukhuset därmed inleddes för sent är inte korrekt då det var DD som var vakthavande befäl vid tidpunkten, vilket hon tjänstgjorde som mellan kl. 12.00 och kl. 13.00 den aktuella dagen. Anstalten Kirseberg har redogjort för hur AA, när han skulle delges beslutet om att han skulle bära fängsel under transporten till Universitetssjukhuset i Lund, reagerade med att vägra skriva under samt vägra åka till sjukhuset. Det tycks inte vara fråga om att personalen ska ha försökt tvinga AA att skriva på ett beslut utan att han först fått läsa det. Det har heller inte framkommit stöd för att AA, när han dagen därpå velat ha en kopia av nyss nämnda beslut, förvägrats en sådan. Det synes snarare handla om att AA inte följt de rutiner som finns för hur man går till väga vid en sådan begäran alternativt att AA inte hunnit få kopian innan han lämnade anstalten Kirseberg. Enligt Kriminalvårdens bedömning borde dock en så enkel begäran ha kunnat hanteras utan en skriftlig hemställan, sär-

text: skilt mot bakgrund av att AA i det nu aktuella fallet endast skulle vistas på anstalten Kirseberg en kort tid. Uppgifterna om otrevligt bemötande gentemot AA från personal på anstalten Kirseberg tillbakavisas av anstalten. Detsamma gäller AA:s uppgifter om att han fick sin medicin flera timmar efter utsatt tid. Anstalten Kirseberg har dock har uppgett att det kan ha uppkommit en kortare fördröjning första gången AA ville ha sin medicin pga. att AA:s mediciner inte förvarats på den plats anstalten vanligen förvarar intagnas medicin. Att personal på anstalten Kirseberg, trots AA:s begäran därom, underlåtit att kontakta vakthavande befäl på anstalten Skogome tillbakavisas även det av anstalten Kirseberg då AA enligt anstalten inte gjort någon sådan begäran. Avseende flertalet av de punkter AA har anmärkt på går uppgifterna går isär och AA och berörd kriminalvårdspersonal synes ha olika uppfattningar om händelserna. Det torde i dessa fall inte finnas anledning att ifrågasätta eller anmärka på de uppgifter och förklaringar som lämnats av anstalten Skogome, anstalten Kirseberg och berörd kriminalvårdspersonal. Avseende några punkter verkar Kriminalvården dock ha hanterat situationen otillfredsställande. Att AA informerats om exakta tidpunkter för sin transport till anstalten Kirseberg får anses strida mot anstalten Skogomes rutiner och Kriminalvården beklagar det inträffade. Det kan vidare konstateras att anstalten Kirseberg felaktigt haft som rutin att alla intagna som placerats där tillfälligt har placerats på observationsavdelningen. Åtgärder har dock vidtagits för att anstalten Kirseberg hädanefter ska hantera dessa situationer på ett korrekt sätt. De anmärkningar AA har haft på cellens utrustning kan hänföras till det faktum att han enligt anstalten Kirsebergs dåvarande rutin var placerad i avskildhet på observationsavdelningen utan beslut, något som är oacceptabelt. Anstalten Kirseberg borde ha sett till att ytterligare utrustning tillfördes AA:s cell under hans tillfälliga placering på anstalten och Kriminalvården beklagar att så inte skedde. Avslutningsvis kan sägas att det, pga. anstalten Kirsebergs felaktiga rutiner, inte tycks ha fattats något beslut om att placera AA i avskildhet på anstalten Kirseberg. Anstalten Kirseberg har nu informerats om att beslut om avskildhet alltid ska fattas i de fall en intagen placeras i avskildhet samt om vikten av att föra daganteckningar även avseende tillfälligt placerade intagna.

text: AA kommenterade remissvaret.

text: Bedömning

text: Rättsliga utgångspunkter Inledningsvis vill jag framhålla att JO:s granskning är av rättslig art och avser främst en kontroll av att myndigheterna har följt de regler som gäller för förfarandet. JO kan inte ändra eller upphäva ett beslut som en myndighet har fattat. Således brukar JO inte ta ställning till om ett beslut är riktigt i sak. Det gör att jag inte kommer att göra några uttalanden om huruvida det var korrekt av anstalten Kirseberg att besluta att AA skulle vara belagd med handfängsel i samband med transport.

text: Kriminalvården har redogjort för bestämmelser i

text: fängelselagen

text: och därtill hörande författningar som reglerar en intagens vistelse i gemensamhet och avskildhet. Därtill vill jag framhålla att det av

text: 6 kap. 1 § fängelselagen

text: följer att en intagen enligt huvudregeln ska vistas i gemensamhet under den tid då han eller hon är skyldig att utföra eller delta i sysselsättning. Vidare följer av

text: 2 kap. 5 § häkteslagen (2010:611)

text: att en intagen ska ges möjlighet att dagtid vistas tillsammans med andra intagna (gemensamhet), om inte (1) den intagne är placerad i en annan förvaringslokal än i ett häkte och lokalförhållanden inte tillåter gemensamhet, (2) det av sä-

text: kerhetsskäl är nödvändigt att hålla den intagne avskild från andra intagna, eller (3) det är nödvändigt för att genomföra en kroppsbesiktning.

text: Bestämmelserna innebär sammanfattningsvis att en person som är intagen i kriminalvårdsanstalt eller som i samband med transport är tillfälligt placerad i häkte (se

text: 1 kap. 2 § första stycket 4 häkteslagen

text: ) enligt huvudregeln ska ges möjlighet att vistas i gemensamhet. Om en anstalt eller ett häkte gör bedömningen att den intagne inte kan vistas i gemensamhet, måste det fattas ett skriftligt beslut om att den intagne ska placeras i avskildhet (se exempelvis JO:s beslut den 1 juli 2009 i dnr 6433-2008).

text: Intagen i anstalt får låsas in i samband med dygnsvila (se

text: 6 kap. 3 § fängelselagen

text: ). De närmare förutsättningarna för inlåsning har angetts i 6 kap. 1 § Kriminalvårdens föreskrifter och allmänna råd om fängelse (FARK Fängelse). Sammanfattningsvis innebär denna bestämmelse att en intagen i en anstalt av säkerhetsklass 1 eller 2 inte får vara inlåst mer än tolv timmar per dygn plus den tid som krävs för in- och upplåsning (maximalt trettio minuter). Under övrig tid ska en intagen ges möjlighet till vistelse i gemensamhet. Dessa föreskrifter gäller inte om en intagen placeras i avskildhet. AA:s vistelse på avskildhetsavdelningen i anstalten Kirseberg Utredningen visar att AA under vistelsen i anstalten Kirseberg placerades på anstaltens avskildhetsavdelning. Det framgår inte av Kriminalvårdens remissvar vad denna placering har inneburit för hans möjligheter att kunna vistas i gemensamhet. Av remissvaret framgår emellertid att anstalten har haft en rutin som inneburit att intagna placerats på avskildhetsavdelningen i samband med transport, utan att anstalten fattat något särskilt beslut. Kriminalvården har vidare beskrivit rutinen som ”oacceptabel” och jag kan inte tolka det på annat sätt än att placeringen inneburit att de intagna inte har getts möjlighet till vistelse i gemensamhet.

text: Placeringen av en intagen i avskildhet är en av de mest ingripande åtgärder som en anstalt kan vidta. Det är av den anledningen mycket viktigt att en anstalt som har för avsikt att avskilja en intagen försäkrar sig om att åtgärden har stöd i lag (se

text: 6 kap.

text: 9 §§

text: fängelselagen

text: ). Därtill är det en grundläggande förutsättning att beslut om placering i avskildhet dokumenteras skriftligt. Mot denna bakgrund är det med förvåning som jag kan konstatera att anstalten Kirseberg regelmässigt har placerat intagna i avskildhet utan att fatta beslut i saken.

text: Jag vill framhålla att en anstalt är fri att, utan något särskilt beslut, placera intagna i samband med transport på exempelvis en avskildhetsavdelning. Så kan ske, så länge de intagnas möjlighet till vistelse i gemensamhet inte inskränks och de intagna inte är inlåsta mer än den i 6 kap. 1 § FARK Fängelse föreskrivna tiden. Därtill måste bostadsrummen vara utrustade i enlighet med Kriminalvårdens föreskrifter. Avgörande för om ordningen är acceptabel, är således vilka konsekvenser placeringen får för de intagna.

text: Om placeringen – vilket har varit fallet beträffande AA och andra intagna under transport – innebär att de intagna vistas under förhållanden som gör att de i praktiken är avskilda, så måste anstalten fatta skriftliga beslut om avskildhet. Så har inte skett och sammantaget förtjänar anstalten Kirseberg allvarlig kritik för den felaktiga rutin som har tillämpats.

text: AA har hävdat att han tillbringade större delen av tiden i anstalten Kirseberg inlåst i sitt bostadsrum. Förutom att han erbjudits daglig utomhusvistelse och att han lämnade bostadsrummet i samband med påbörjandet av transporten den 13 december 2012, har Kriminalvården anfört att hans bostadsrum dessutom låstes upp ”vid ett flertal ytterligare tillfällen varje dag”. Som nämnts tidigare får en intagen inte vara inlåst mer än tolv timmar per dygn med stöd av 6 kap. 1 § FARK Fängelse. Det saknar således betydelse för bedömningen att en anstalt under en dag ”avbryter” inlåsningen genom att tillfälligt låsa upp dörren. Av betydelse är huruvida den sammantagna tiden överstiger tolv timmar.

text: Under förutsättning att AA vistats på en avskildhetsavdelning är det mycket som talar för att han under dygnet den 13 december 2012 har varit inlåst en tid överstigande den tillåtna. Utredningen har emellertid inte kunnat ger ett klart besked härom och jag finner därmed inte tillräckliga skäl att uttala kritik eller vidta någon annan åtgärd i denna fråga. AA:s övriga klagomål mot Kriminalvården Utredningen visar att anstalten Kirseberg har som rutin att intagna måste fylla i en hemställan för att få en kopia av ett beslut. Jag delar Kriminalvårdens bedömning att en sådan enkel begäran regelmässigt bör kunna hanteras utan ett skriftligt förfarande. För egen del vill jag framhålla att det kan finnas ett värde i att kriminalvårdspersonal agerar på sådant sätt att behandlingen av intagna inte uppfattas som onödigt rigid.

text: Kriminalvården har tillbakavisat AA:s påståenden om att hans bostadsrum i anstalten Kirseberg skulle ha varit bristfälligt städat, att signalanordningen inte fungerade och att personalen skulle ha uppträtt otrevligt mot honom. I dessa delar står således ord mot ord och ytterligare utredning kan, enligt min bedömning, inte förväntas ändra på detta förhållande. Med beaktande härav samt vad som i övrigt har framkommit i Kriminalvårdens remissvar, saknar jag skäl att kommentera AA:s övriga klagomål. Jag konstaterar endast att utredningen inte ger anledning till kritik eller någon annan åtgärd.

text: Ärendet avslutas.

type: avgorande


avgjordAv: Justitieombudsmannen Per Lennerbrant

nyckelord: Dokumentation Förundersökning Tvångsmedel/tvångsåtgärder Visitation

title: Initiativärende om Tullverkets åtgärder vid en tullkontroll

sammanfattning: En man blev föremål för en tullkontroll på tågstationen Hyllie efter att han rest in i Sverige från Danmark. Han greps misstänkt för narkotikasmuggling, belades med handfängsel samt fick genomgå en kroppsvisitation och en kroppsbesiktning. JO anser att det var fel att gripa mannen och att det saknades lagstöd för att belägga honom med handfängsel. Det har också funnits brister i dokumentationen. Tullverket kritiseras för detta. Tullverket har befogenhet att genomföra en kroppsvisitation och en kroppsbesiktning med stöd av både lagen om straff för smuggling och rättegångsbalken. I beslutet gör JO uttalanden om vilket regelverk som bör tillämpas i fråga om den som är gripen och vad som gäller för dokumentation av åtgärderna.

text: Granskningens bakgrund och inriktning

text: I beslutet redovisas en granskning som har sin bakgrund i en anmälan som AA gjorde till JO den 28 augusti 2019 (se JO:s ärende med dnr 6109-2019). AA hade två dagar tidigare blivit föremål för en tullkontroll på tågstationen Hyllie efter att han rest in i Sverige från Danmark.

text: I anmälan förde AA fram bl.a. följande. Han blev utvald för kontrollen på grund av sin hudfärg. Tulltjänstemännen använde brutalt våld för att få av honom från tåget och belade honom med handfängsel med hjälp av poliser som fanns på stationen. Han blev förd till ett rum där hans kropp skulle undersökas. När han inte ville ta av sig kalsongerna tog en tulltjänsteman ett strupgrepp på honom och även ett hårt grepp om hans könsorgan. Därefter genomfördes mot hans vilja och med våld en undersökning av hans anus. Inget hittades vid undersökningen. Efter att han släppts skrattade tjänstemännen och uttalade sig rasistiskt.

text: JO vidtog inledande utredningsåtgärder. Mot bakgrund av att anmälan innehöll påståenden om brott som lämpligen borde utredas av åklagare överlämnade jag i januari 2020 anmälan till Åklagarmyndigheten. Det har också kommit fram att

text: AA själv gjorde en polisanmälan och att han anmälde händelsen till Diskrimineringsombudsmannen (DO).

text: I maj 2020 redovisade Åklagarmyndigheten att det bedrivits förundersökningar om våldtäkt, misshandel och tjänstefel och att förundersökningarna lagts ned. AA kommenterade genom ett ombud nedläggningsbeslutet och förde fram synpunkter på handläggningen hos Åklagarmyndigheten.

text: Jag beslutade den 17 september 2020 att i ett initiativärende utreda vissa frågor som aktualiserats med anledning av tullkontrollen. Även DO inledde en utredning. DO avslutade sin utredning genom ett beslut i december 2021.

text: De delar av AA:s anmälan till JO där det funnits misstanke om brott har varit föremål för förundersökning. Vidare har frågan om diskriminering prövats av DO, som är tillsynsmyndighet för att

text: diskrimineringslagen

text: följs. Det AA förde fram till JO om varför han togs ut för en tullkontroll, tulltjänstemännens bemötande och hur undersökningen av honom genomfördes har alltså utretts inom ramen för ordinarie förfaranden. JO:s tillsyn är extraordinär och jag anser att det inte finns skäl att granska dessa förhållanden på nytt.

text: Min granskning avser i stället andra frågor. Det har genom utredningen kommit fram att AA, utöver att han belades med handfängsel, blev gripen misstänkt för narkotikasmuggling och fick genomgå en kroppsvisitation och en kroppsbesiktning. De rättsliga förutsättningarna för dessa åtgärder blir föremål för uttalanden. Jag kommer också att ge min syn på vissa principiella frågor som rör gränsdragningen mellan lagen om straff för smuggling och

text: rättegångsbalken

text: när det gäller kroppsvisitation och kroppsbesiktning av någon som är gripen misstänkt för brott.

text: Granskningen avser inte polisernas inblandning i ingripandet eller Åklagarmyndighetens handläggning av förundersökningarna.

text: Utredning

text: Tullverket (generaltulldirektören BB) yttrade sig efter att ha begärt in uppgifter från berörda befattningshavare. Yttrandet kom in till JO den 2 mars 2021. Yttrandet finns tillgängligt hos JO.

text: Tullverket redovisade bl.a. följande om händelseförloppet.

text: När tulltjänstemännen gick igenom tågvagnen fick en av dem en känsla av att AA låtsades sova för att undvika kontroll. Han bestämde sig för att prata med AA. Han ställde frågor om var AA kom resande från och vart AA var på väg. Det uppstod en diskussion och andra tulltjänstemän anslöt. AA ville inte svara på tjänstemännens frågor och motsatte sig kontroll av sin väska. Detta stärkte tjänstemännens misstankar om att han hade med sig en anmälningspliktig vara. Det beslutades att han skulle följa med till Tullverkets lokaler på tågstationen för en utförligare tullkontroll.

text: AA vägrade följa med och tre tjänstemän fick med tvång dra ut honom på perrongen. AA gjorde våldsamt motstånd och en tullinspektör beslutade att gripa AA misstänkt för narkotikasmuggling samt att sätta handfängsel på honom. Två polismän som befann sig på perrongen uppmärksammade tumultet och hjälpte till med handfängslet. Fängslet satt på i cirka fem minuter.

text: Det fanns en misstanke om att AA hade narkotika i sina kläder, och det bestämdes att en ytlig kroppsbesiktning skulle genomföras. En tulltjänsteman förklarade hur undersökningen skulle gå till och bad AA att ta av sig sina kläder. Tjänstemannen sa att han inte skulle röra AA utan endast observera den nakna kroppen och kontrollera hans kläder. AA vägrade ta av sig kalsongerna och våld fick användas för att genomföra kroppsbesiktningen. Även AA:s väska söktes igenom. Någon narkotika hittades dock inte. Gripandet hävdes efter undersökningen.

text: I sin bedömning förde Tullverket fram bl.a. följande.

text: AA kom inresande till Sverige från Danmark. Hans beteende gjorde att tjänstemännen fick anledning att anta att han hade med sig egendom som kunde tas i beslag på grund av misstanke om brott enligt lagen om straff för smuggling. Det fanns därmed förutsättningar att utföra en kroppsvisitation och en ytlig kroppsbesiktning av honom med stöd av denna lag.

text: AA:s undvikande beteende och hans aggressiva fysiska och verbala motstånd låg till grund för beslutet att gripa honom. Det behövde snabbt göras en bedömning av om AA exempelvis försökte undanröja eller förstöra förbjudna preparat. Det behövde också avgöras om tvångsmedel i form av gripande och handfängsel behövde användas för att kunna fullgöra tullkontrollen. Eftersom AA var gripen och uppträdde aggressivt var det nödvändigt att belägga honom med handfängsel under den tid det tog att transportera honom från perrongen till Tullverkets lokaler. Det fanns stöd i häkteslagen för att använda handfängsel. Åtgärden dokumenterades dock inte på ett korrekt sätt.

text: Mot bakgrund av att AA bemötte tulltjänstemännen med aktivt motstånd vid tullkontrollen hade de rätt att använda våld för att ta med honom till Tullverkets lokaler för vidare kontroll. Det våld som användes var proportionerligt i förhållande till den uppkomna situationen och andra medel var otillräckliga.

text: När det gäller våldet som användes för att verkställa den ytliga kroppsbesiktningen har tjänstemännen redogjort för att de åtgärder som vidtogs var nödvändiga och proportionerliga för att slutföra åtgärden. AA gjorde passivt motstånd genom att inte klä av sig alla kläder. Inget övervåld användes, utan AA bemöttes med det våld som behövdes för att genomföra tullkontrollen och den ytliga kroppsbesiktningen.

text: Sammanfattningsvis var det Tullverkets uppfattning att ingripandet och åtgärderna som vidtogs mot AA skedde i enlighet med tulltjänstemännens befogenheter och gällande rätt.

text: Materialet i JO:s ärende med dnr 6109-2019 har varit tillgängligt för JO under granskningen.

text: Rättsliga utgångspunkter

text: Tullverkets befogenheter vid en tullkontroll Vid införsel från ett annat EU-land regleras Tullverkets befogenheter vid bl.a. en tullkontroll i lagen om Tullverkets befogenheter vid Sveriges gräns mot ett annat land inom Europeiska unionen (inregränslagen).

text: Bestämmelserna i inregränslagen ger inte Tullverket befogenhet att genomsöka föremål som en person bär i eller innanför kläderna. Bestämmelser som ger Tullverket befogenhet att vid en tullkontroll göra kroppsvisitation och kroppsbesiktning finns i lagen om straff för smuggling (smugglingslagen).

text: Om det finns anledning att anta att en person som i omedelbart samband med inresa till landet uppehåller sig bl.a. i trakterna invid Sveriges landgräns eller i närheten av eller inom en flygplats eller något annat område som har direkt förbindelse med utlandet har med sig egendom som kan tas i beslag på grund av bl.a. brott enligt smugglingslagen och vissa narkotikabrott får kroppsvisitation, ytlig kroppsbesiktning och urinprovstagning utföras på honom eller henne. En sådan åtgärd får beslutas av en tulltjänsteman. (Se 27 § andra stycket smugglingslagen.)

text: Bestämmelsen i 27 § andra stycket smugglingslagen utgör grunden för den tullkontroll som Tullverket utövar i förhållande till resenärer. För att bestämmelsen ska möjliggöra en effektiv införselkontroll är beviskravet lågt ställt. Bestämmelsen har tolkats så att en tulltjänstemans subjektiva bedömning att en resande i samband med en tullkontroll ser nervös ut utgör tillräcklig grund för åtgärden. (Se

text: prop. 1999/2000:124 s. 94

text: .) Det behöver alltså inte vara fråga om en konkret eller preciserad misstanke.

text: Protokoll ska föras och bevis utfärdas över kroppsvisitation och kroppsbesiktning endast om den undersökte begär det vid förrättningen eller om föremål tas i beslag (se 29 § andra stycket smugglingslagen).

text: Tullverkets brottsutredande verksamhet I smugglingslagen finns bestämmelser om Tullverkets befogenheter att bl.a. utreda brott.

text: Tullverket får fatta beslut om att inleda förundersökning enligt

text: 23 kap.

text: rättegångsbalken

text: (RB) om bl.a. brott enligt smugglingslagen och vissa narkotikabrott. De befogenheter och skyldigheter som undersökningsledaren har enligt

text: rättegångsbalken

text: gäller i sådant fall Tullverket (se 19 § smugglingslagen).

text: En undersökningsledare får besluta om kroppsvisitation och kroppsbesiktning enligt vad som föreskrivs i

text: 28 kap.

text: RB. Om det är fara i dröjsmål, dvs. i ett brådskande fall, får även en tulltjänsteman besluta om sådana tvångsmedel enligt

text: rättegångsbalken

text: . En tulltjänsteman har också samma befogenhet som en polis att enligt

text: 28 kap. 13 a §

text: RB hålla kvar den som ska kroppsvisiteras eller kroppsbesiktigas och ta med honom eller henne till den plats där åtgärden ska genomföras. (Se 27 § första stycket smugglingslagen.) Protokoll ska föras över en kroppsvisitation och en kroppsbesiktning (se

text: 28 kap.

text: och

text: 13 §§

text: RB). Begreppet ytlig kroppsbesiktning förekommer inte i

text: 28 kap.

text: RB.

text: Om det finns avvikande bestämmelser om kroppsvisitation eller kroppsbesiktning i annan lag eller författning gäller de framför

text: rättegångsbalkens

text: bestämmelser (se

text: 28 kap. 15 §

text: RB).

text: I fråga om de brott som Tullverket har befogenhet att ingripa mot har en tulltjänsteman samma rätt som en polis att gripa en misstänkt (se 21 § smugglingslagen). Regler om gripande, anhållande och häktning finns i

text: 24 kap.

text: RB. Om det finns skäl att anhålla någon, får en polis i brådskande fall gripa honom eller henne (se 24 kap. 7 första stycket RB). En grundläggande förutsättning för frihetsberövandet är att personen är åtminstone skäligen misstänkt för ett brott. Det ska också finnas ett eller flera s.k. särskilda häktningsskäl, exempelvis att det finns risk för att den misstänkte genom att undanröja bevis eller på annat sätt försvårar sakens utredning (se 24 kap. 1 § första stycket 1–3 RB).

text: Det ska föras protokoll över ett ingripande som innebär att en polis griper någon (se

text: 27 § polislagen

text: ). Sedan den 1 augusti 2021 föreskrivs en motsvarande skyldighet för ett gripande som görs av en tulltjänsteman (se 21 a § smugglingslagen).

text: Användning av våld och fängsel En tulltjänsteman får, i den mån andra medel är otillräckliga och det med hänsyn till omständigheterna är försvarligt, använda våld för att genomföra en tjänsteåtgärd, bl.a. om tjänstemannen med laga stöd ska verkställa eller biträda vid kroppsvisitation eller kroppsbesiktning och möts av motstånd (

text: 10 § första stycket 4

text: och

text: andra stycket

text: samt

text: 29 § första stycket

text: polislagen

text: Enligt häkteslagen får en gripen person i vissa angivna fall beläggas med handfängsel (se 1 kap. 2 § och 4 kap. 10 §). Åtgärden ska dokumenteras (se 14 § häktesförordningen och Tullverkets interna regler om fängselliggare [STY 2013-254]).

text: Sedan den 1 augusti 2021 finns bestämmelser i smugglingslagen om tulltjänstemäns användning av fängsel och dokumentation av en sådan åtgärd (se 21 b och c §§).

text: Bedömning

text: Ingripandet mot AA Tulltjänstemännens ingripande gjordes när AA i omedelbart samband med inresa till landet befann sig på en tågstation som hade direkt förbindelse med utlandet.

text: Det råder delade meningar om vad som hände, men även AA har uppgett att han – efter att ha svarat på frågor från tulltjänstemännen – blev arg och vägrade svara på fler frågor och att han motsatte sig kontrollen. Dessa omständigheter var tillräckliga för att uppfylla det låga beviskravet i 27 § andra stycket smugglingslagen för att genomföra en kroppsvisitation och en ytlig kroppsbesiktning. Det fanns alltså förutsättningar i och för sig för att vidta dessa åtgärder med stöd av bestämmelsen. Som jag nämnde inledningsvis har min granskning inte avsett hur undersökningen gjordes.

text: Det framgår vidare av utredningen att AA greps innan undersökningen av honom genomfördes.

text: Tullverket har motiverat gripandet med att AA, enligt tulltjänstemännen, gjorde motstånd på ett aggressivt sätt och att det snabbt behövde göras en bedömning av om han försökte undanröja eller förstöra förbjudna preparat. Det behövde enligt verket också avgöras om tvångsmedel i form av gripande och handfängsel behövdes för att fullgöra kontrollen.

text: Jag vill till att börja med betona att gripande är en provisorisk åtgärd i förhållande till anhållande och häktning och får ske endast om det finns skäl att anhålla den misstänkte (se

text: 24 kap. 7 § första stycket

text: RB). Åtgärden får användas uteslutande för de ändamål som anges i

text: 24 kap.

text: RB. Av den s.k. behovsprincipen följer att ett gripande bara får tillgripas om det finns ett påtagligt behov av åtgärden och resultatet inte kan uppnås med andra mindre ingripande medel.

text: Tulltjänstemännen hade rätt att ta med AA till den plats där undersökningen skulle genomföras och att använda visst våld för det om de möttes av motstånd (se

text: och

text: 29 §§

text: polislagen

text: ). Den befogenheten hade gjort det möjligt att genomföra undersökningen och förhindra att AA försvårade utredningen. Jag kan därför inte se att det fanns något behov att gripa AA och jag anser att det var fel att det gjordes.

text: Eftersom det således saknades laglig grund för gripandet fanns det inte förutsättningar att belägga AA med handfängsel enligt häkteslagen, vilken Tullverket hänvisat till som lagstöd för åtgärden.

text: Jag vill också säga att det måste finnas åtminstone skälig misstanke mot någon för att han eller hon ska kunna gripas. För skälig misstanke krävs att det finns konkreta omständigheter som med viss styrka pekar på att den misstänkte har

text: begått den gärning som misstanken avser (se t.ex. JO 2009/10 s. 72 och mitt beslut den 17 februari 2021, dnr 5705-2019).

text: Jag är mycket tveksam till om det beteende från AA:s sida som Tullverket beskrivit gav upphov till skälig misstanke om narkotikasmuggling. Mot bakgrund av att jag konstaterat att det saknades grund för gripandet redan av annan anledning går jag dock inte närmare in på det.

text: Den särskilda tvångsmedelsregleringen i 27 § andra stycket smugglingslagen ska inte tillämpas i fråga om den som är gripen Som framgått av redogörelsen för den rättsliga regleringen har Tullverket befogenhet att genomföra en kroppsvisitation och en kroppsbesiktning med stöd av både smugglingslagen och

text: rättegångsbalken

text: . I det här ärendet aktualiseras frågan om vilket regelverk som bör tillämpas i fråga om den som är gripen.

text: Tulltjänstemännen har inte hänvisat till någon bestämmelse till stöd för undersökningen, men det förhållandet att de angett att det utfördes en ytlig kroppsbesiktning talar för att bestämmelsen i 27 § andra stycket smugglingslagen tillämpades. Detta verkar också ha varit Tullverkets utgångspunkt. Även jag utgår från det i mina fortsatta överväganden.

text: Bestämmelsen i 27 § andra stycket smugglingslagen utgör som nämnts grunden för den tullkontroll som Tullverket utövar i förhållande till resenärer. Bestämmelsen ger lagstöd för tvångsmedelsanvändning redan vid en svag misstanke om brott. Det låga beviskravet är avsett att möjliggöra en effektiv införselkontroll för att förebygga och förhindra smuggling. I normalfallet kommer undersökningen att visa om misstanken stärkts och om det finns grund att tillgripa andra tvångsmedel, exempelvis beslag och anhållande.

text: Gripande är ett tvångsmedel enligt

text: rättegångsbalken

text: och är avsett att användas inom ramen för en förundersökning. Om en förundersökning inte har inletts, anses det att ett beslut om tvångsmedel, t.ex. ett gripande, innebär ett faktiskt inledande av en förundersökning. (Se Gunnel Lindberg, Straffprocessuella tvångsmedel, fjärde uppl., s. 6.) En förundersökning är omgärdad av rättssäkerhetsgarantier för den enskilde och när en förundersökning inleds tillsätts också en undersökningsledare som bl.a. ska se till att den enskildes rättssäkerhetsintressen tas till vara (se 1 a § förundersökningskungörelsen).

text: Om en person har gripits måste utgångspunkten vara att de fortsatta åtgärderna vidtas inom ramen för en förundersökning. Förutsättningarna för en tulltjänsteman att använda tvångsmedel i en sådan situation ska därför enligt min mening avgöras med tillämpning av

text: rättegångsbalkens

text: bestämmelser och inte med den särskilda tvångsmedelsregleringen i 27 § andra stycket smugglingslagen. Eftersom AA hade gripits borde alltså

text: rättegångsbalkens

text: bestämmelser ha tillämpats.

text: Dokumentation

text: Gripandet och användningen av fängsel

text: Gripandet av AA har inte dokumenterats, men som Tullverket har pekat på i sitt yttrande fanns det vid tidpunkten för ingripandet inte någon i lag reglerad skyldighet att göra det.

text: Användningen av fängsel, som enligt Tullverket gjordes med stöd av häkteslagen, skulle ha dokumenterats i enlighet med 14 § häktesförordningen och Tullverkets interna regler om fängselliggare.

text: Som nämnts tidigare finns det numera bestämmelser om dokumentation av gripande och av användning av fängsel i smugglingslagen (se 21 a och 21 c §§).

text: Kroppsvisitationen och kroppsbesiktningen

text: Tullverket har i sitt yttrande hänvisat till 29 § andra stycket smugglingslagen och fört fram att det inte upprättades något protokoll eftersom AA inte begärde detta och inget föremål togs i beslag. Jag har konstaterat att

text: rättegångsbalkens

text: bestämmelser om kroppsvisitation och kroppsbesiktning borde ha tillämpats vid undersökningen av AA. Frågan är om smugglingslagens dokumentationsbestämmelse är tillämplig även i ett sådant fall.

text: Dokumentation av tvångsmedelsanvändning har stor betydelse i rättssäkerhetshänseende, bl.a. för att möjliggöra en granskning i efterhand. En kroppsvisitation eller en kroppsbesiktning enligt

text: rättegångsbalken

text: ska alltid dokumenteras. Jag kan inte se någon anledning till att det mer begränsade dokumentationskravet i 29 § andra stycket smugglingslagen ska vara tillämpligt i det fall en tulltjänsteman genomför en kroppsvisitation eller en kroppsbesiktning med tillämpning av

text: rättegångsbalkens

text: regler. Jag kan inte heller se att det varit lagstiftarens mening.

text: Dokumentationsbestämmelsen i 29 § andra stycket smugglingslagen omfattar därför enligt min mening inte undersökningar som genomförs med stöd av

text: rättegångsbalken

text: . Vid sådana undersökningar gäller i stället dokumentationskraven i

text: rättegångsbalken

text: . Undersökningen av AA skulle därför ha dokumenterats oavsett om några fynd gjordes eller AA begärde det. Kritik och avslutande kommentarer Tullverket kritiseras för att AA greps och för att han belades med handfängsel med stöd av häkteslagen utan att det fanns grund för det. Tullverket kritiseras också för att användningen av fängsel inte dokumenterades på föreskrivet sätt.

text: Regleringen av Tullverkets verksamhet är komplicerad och svårtillgänglig. Gränsdragningen mellan

text: rättegångsbalken

text: och smugglingslagen i fråga om kroppsvisitation och kroppsbesiktning av en person som är gripen har inte tidigare blivit belyst på det här sättet. Detsamma gäller frågan om dokumentation. Mot den bakgrunden för jag inte fram någon kritik mot att Tullverket inte tillämpade

text: rättegångsbalkens

text: regelverk i dessa delar.

text: Regeringen har gett en särskild utredare i uppdrag att se över de regler som styr Tullverkets befogenheter att genomföra kontroller och arbeta brottsbekämpande. Syftet med översynen är att skapa en överskådlig, ändamålsenlig och enhetlig reglering av Tullverkets befogenheter (se

text: dir. 2021:28

text: ). Mot bakgrund av de uttalanden som jag nu har gjort finner jag anledning att skicka en kopia av beslutet till den särskilda utredaren för kännedom.

text: Vad som i övrigt kommit fram ger inte anledning till några uttalanden från min sida.

text: Ärendet avslutas.


avgjordAv: Justitieombudsmannen Lilian Wiklund

title: Allvarlig kritik mot Individ- och familjenämnden i Västerås kommun för handläggningen av ett ärende gällande förälders underhållsskyldighet gentemot ett barn som hade fyllt 18 år

text: Bakgrund

text: Den 10 december 2012 fattade en tjänsteman vid socialkontoret i Västerås kommun följande beslut.

text: Beslut angående betalning till AA

text: Socialtjänsten beslutar att du ska betala 4 345 kr/månad från och med december 2012. Omräkning kommer att ske en gång per år. Om en förälders ekonomiska förhållanden ändras under perioden ska detta anmälas för att omräkning ska ske. Betalning ska ske direkt till barnet senast den sista i varje månad för nästkommande månad. Beslutet är inte överklagningsbart. Om du anser att något i beräkningen är felaktigt v.g. vänd Dig till undertecknad omgående.

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO framförde BB klagomål mot Socialkontor barn och ungdom i Västerås kommun. Klagomålen gällde beslutet den 10 december 2012. Han ifrågasatte betalningsskyldigheten och det höga beloppet.

text: Utredning

text: Individ- och familjenämnden anmodades att inkomma med utredning och yttrande över anmälan. I ett remissvar anfördes bl.a. följande.

text: Redogörelse för handläggningen i ärendet

text: 120718 Inkommer ansökan från AA:s gode man, CC, om försörjningsstöd under gymnasiestudier. 120724 Socialsekreterare DD fattar beslut om att inleda utredning jml

text: 11 kap. 1 § Socialtjänstlagen

text: 121121 Individ- och familjenämndens arbetsutskott fattar med stöd av

text: 4 kap. 1 § Socialtjänstlagen

text: beslut om att bevilja AA bistånd försörjningsstöd enligt gällande norm och riktlinjer under gymnasietiden, dock längst till att AA fyller 21 år. 121210 BB underrättas per brev om att han ska betala 4.345 kr/månad. 121214 BB ringer socialsekreterare DD och är upprörd över beslutet. Han är villig att istället betala 800-900 kr/månad. Han informerar att han kommer art driva frågan vidare till JO. 130108 Telefonsamtal med BB. BB kan nu tänka sig att betala l .000 kr/månad i avvaktan på att ärendet avgörs av JO. DD samråder med konsulent EE och bedömning görs att acceptera att BB bidrar med l .000 kr/månad för AA. Beslut fattas om försörjningsskyldighet för BB utifrån 7 kap. l § FB om l .000 kr/månad. Motiveringen till att acceptera BB:s förslag på summan som han ska bidra med för försörjning av AA är att det utifrån AA:s perspektiv är bättre att nämnden gör en överenskommelse med BB om summan han anser att han kan betala istället för att frågan ska bli långdragen och AA kommer i kläm och blir utan försörjning. ---

text: Bedömning

text: Socialsekreterare DD bedömer att gällande riktlinjer och rutiner följts både gällande utredning som utmynnat i beslut om försörjningsstöd och gällande beräkning av föräldrarnas försörjningsskyldighet. AA är inskriven och går på Fridnässkolans särskolegymnasium och därmed är föräldrarna fortfarande försörjningsskyldiga. BB bereddes tillfälle att yttra sig över remissvaret.

text: Bedömning

text: När ett barn får vård i ett annat hem än det egna är föräldrarna skyldiga att i vissa fall bidra till kommunens kostnad för barnets vård. Bestämmelser om detta finns i

text: 20 § lagen (1993:387)

text: om stöd och service till vissa funktionshindrade, LSS, och

text: 8 kap. 1 § socialtjänstlagen (2001:453)

text: . Det ansvaret gäller barn som inte har fyllt 18 år. I det här fallet hade AA fyllt 18 år och de nu nämnda bestämmelserna kunde därför inte ligga till grund för något beslut om betalningsskyldighet. Beslutet den 10 december 2012 om betalningsskyldighet för BB synes inte heller ha grundats på någon av de bestämmelserna. Utredningen ger närmast vid handen att förvaltningen fattat någon form av beslut om underhållsskyldighet för BB gentemot hans vuxna dotter AA.

text: Föräldrar ska enligt

text: föräldrabalkens

text: bestämmelser svara för underhåll åt sina barn efter vad som är skäligt med hänsyn till barnets behov och föräldrarnas samlade ekonomiska förmåga. Föräldrarnas underhållsskyldighet upphör när barnet fyller 18 år. Går barnet i skolan efter denna tidpunkt, är föräldrarna underhållsskyldiga

text: under den tid som skolgången pågår, dock längst intill dess barnet fyller 21 år. Till skolgång räknas studier i grundskolan och gymnasieskolan och därmed jämförlig utbildning.

text: Frågan om en förälders skyldighet att betala underhållsbidrag till ett vuxet barn är en s.k. civilrättslig fråga som parterna själva disponerar över. Givetvis har socialförvaltningen möjlighet att ge råd till parterna om någon av dem önskar det. Om föräldern och barnet inte kan träffa ett avtal om underhållsbidrag har barnet möjlighet att väcka talan mot föräldern vid domstol.

text: En kommun har inte någon möjlighet att med hänvisning till

text: föräldrabalkens

text: bestämmelser besluta att föräldrar ska betala underhållsbidrag till sina myndiga barn. Som nyss sagts bestäms saken i avtal eller genom en dom.

text: I detta fall beslutade förvaltningen i december 2012 att BB skulle utge ett visst belopp per månad till sin dotter. I remissvaret har nämnden uppgett att förvaltningen och BB därefter kom överens om att han skulle betala ett betydligt lägre belopp till sin dotter. Ett nytt beslut angående BB:s underhållsskyldighet fattades därför i januari 2013. Som jag anfört ovan finns det inte någon laglig möjlighet för myndigheten att fatta den typen av beslut. Det är anmärkningsvärt att nämnden inte uppmärksammade den felaktiga handläggningen i samband med sitt yttrande till JO. Handläggningen är i strid med gällande lagstiftning och nämnden förtjänar allvarlig kritik för hanteringen.

text: Det finns skäl att befara att det inträffade inte utgör en engångshändelse. Jag överlämnar därför en kopia av detta beslut till Inspektionen för vård och omsorg för kännedom.

text: Ärendet avslutas med den allvarliga kritik som uttalats.