avgjordAv: Mats Melin

nyckelord: Bemötande Förundersökning Underrättelse

title: Kritik mot Polismyndigheten i Stockholms län för utebliven underrättelse till vårdnadshavare i samband med ett ingripande mot en 15-årig pojke m.m.

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO framförde AA klagomål mot Polismyndigheten i Stockholms län. Hon anförde bl.a. följande.

text: Hennes son, BB, greps av en polispatrull den 11 mars 2006 misstänkt för narkotikabrott och fördes till Solna polisstation för provtagning. BB:s mobiltelefon togs ifrån honom varför han inte kunde svara när hon ringde. Efter provtagningen släpptes BB kl. 01.30 utan att veta var han befann sig eller hur han skulle ta sig hem. Den aktuella natten var det minus 15 grader ute. – AA var kritisk mot polisen bl.a. för att de inte underrättade henne om händelsen och för att polisen släppte ut BB i kylan utan att veta att han kunde ta sig hem på egen hand.

text: Utredningen

text: Handlingar i polismyndighetens ärende K60655-06 infordrades och granskades. Av handlingarna framgick bl.a. att BB, född 1990, medtogs för kropps-besiktning den 11 mars 2006 kl. 00.25 på grund av att han uppvisade tydliga tecken på narkotikapåverkan.

text: Ärendet remitterades till polismyndigheten för upplysningar och yttrande över anmälan. Polismyndigheten (länspolismästaren CC) kom in med ett remissvar jämte ett yttrande från polismästaren DD, Västerorts polis-mästardistrikt.

text: DD anförde följande.

text: Bakgrund

text: Under natten mot den 11 mars 2006 befann sig BB vid tunnelbanestationen Hässelby gård. Han iakttogs av två polisassistenter, EE och FF, vilka konstaterade att Emauels andedräkt luktade av alkohol och att han talade forcerat. Härutöver framstod BB som narkotikapåverkad eftersom han uppvisade stora pupiller, röda ögon, en oförmåga att korsa ögonen samt nystagmus. När poliserna samtalade med BB lämnade han felaktiga uppgifter om sin identitet. Bland annat utgav han sig för att vara betydligt äldre än sin riktiga ålder.

text: På basis av polispatrullens iakttagelser beslutade tjänstgörande stationsbefäl, inspektören GG, att BB skulle medtas till polisstationen i Solna och kroppsbesiktigas genom urinprov. Beslutet fattades kl. 00:25. Kl. 00:50 infördes BB på polisstationen och i samband därmed blev hans identitet känd, Efter att han lämnat urinprov släpptes han kl. 01:30.

text: Polismästardistriktets bedömning

text: Det får hållas för visst att BB uppvisat de tecken på narkotikapåverkan som framgår av anmälan i ärendet. Denna omständighet i kombination med vad som i övrigt var känt vid tiden för polisingripandet gör att Västerorts polismästardistrikt menar att beslutet att medföra och kroppsbesiktiga BB varit både påkallat och lagligen grundat. Enligt

text: 5 § lagen (1964:167)

text: med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare skall vårdnadshavare, till den underårige som är skäligen misstänkt för brott på vilket fängelse kan följa, omedelbart underrättas samt kallas till förhör som hålls med den unge, om inte detta är till men för utredningen eller särskilda skäl annan talar mot det. I förevarande fall utgick polispersonalen från att BB skulle förhöras när analysresultatet från urinprovet blivit känt. Mot bakgrund härav framstod det för dem som obefogat att, mitt i natten, kalla hans vårdnadshavare till vad som då framstod som ett obehövligt förhör. Sistnämnda omständighet, i kombination med den höga arbetsbelastning som rådde under den aktuella helgnatten, gjorde att poliserna av allt att döma förbisåg att lämna en omedelbar underrättelse till vårdnadshavaren. Västerorts polismästardistrikt kan därmed konstatera att ärendet inte handlagts i enlighet med gällande regelverk. Mot bakgrund av det inträffade kommer polismästardistriktet att redan under innevarande vecka tydliggöra de interna rutiner som är anpassade för typsituationen som sådan. På detta sätt är det distriktets målsättning att behandlingen av underåriga framgent kommer att bedrivas med större omsorg än vad som tyvärr blev fallet i BB:s fall.

text: Polismyndigheten anförde bl.a. följande.

text: Bakgrund

text: Polismyndigheten hänvisar i huvudsak till vad Västerorts polismästardistrikt framfört, med följande tillägg: BB:s verkliga ålder vid tidpunkten för polisingripandet var 15 år. Under det inledande samtalet med polismännen vid Hässelby gårds tunnelbanestation uppgav han dock att han var ”äldre än 18 år”.

text: Vad gäller den mobiltelefon som BB hade med sig har framkommit att telefonen togs ifrån honom i samband med den s.k. skyddsvisitationen jämlikt 19 § polislag (

text: ), eftersom polispatrullen fann det lämpligt att ta ifrån honom den under den tid han var omhändertagen för kroppsbesiktning. Utredningen i ärendet har inte visat huruvida telefonen ringde eller ej under den tid den var omhänder-tagen, men polismyndigheten finner i och för sig inte skäl att ifrågasätta AA:s uppgift därom.

text: Rättslig reglering

text: Av

text: 28 kap. 12 § rättegångsbalken

text: (RB) framgår att den som skäligen kan misstänkas för brott på vilket fängelse kan följa, får kroppsbesiktigas för ändamål som anges i 11 §. Enligt 1 § p. 6 narkotikastrafflag (

text: ) döms den som innehar, brukar eller tar annan befattning med narkotika, om gärningen sker uppsåtligen, för narkotikabrott till fängelse i högst tre år. Av

text: 2 §

text: framgår vidare att om brottet enligt

text: 1 §

text: med hänsyn till arten och mängden narkotika samt övriga omständigheter är att anse som ringa, döms till böter eller fängelse i högst sex månader.

text: Av 19 § p. 1 polislag (

text: ) framgår att en polisman som med laga stöd griper eller annars omhändertar någon får i anslutning till ingripandet kroppsvisitera denne i den utsträckning som är nödvändig av säkerhetsskäl för att vapen eller andra farliga föremål ska kunna tas omhand. Enligt

text: 5 § lag (1964:167)

text: med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare (LUL) ska vårdnadshavaren omedelbart underrättas om någon som inte har fyllt arton år är skäligen misstänkt för brott. Av

text: 6 §

text: LUL följer att socialnämnden genast ska underrättas om någon som inte fyllt arton år är skäligen misstänkt för ett brott på vilket fängelse kan följa.

text: Bedömning

text: Polismyndigheten delar polismästardistriktets uppfattning att lagliga förutsättningar förelegat att medta BB till polisstationen i Solna för kroppsbesiktning. Det synes inte heller vara själva beslutet om medtagande för kroppsbesiktning som AA vänder sig emot, utan istället handläggningen av ärendet från det att sonen infördes till polisstationen. Mobiltelefonen togs omhand av polisen i samband med den s.k. skyddsvisitationen jämlikt 19 § p. 1

text: polislagen

text: . Polismyndigheten anser åtgärden befogad eftersom en mobiltelefon får anses utgöra sådan egendom som kan användas som tillhygge. Eftersom det funnits laglig grund att ta mobiltelefonen från BB under den tid han varit omhändertagen kan det, enligt myndighetens mening, inte anses felaktigt att neka honom att svara i telefonen om den skulle ringa. Polismyndigheten anser att polisens befattning med mobiltelefonen haft stöd i lag. Polismyndigheten övergår till att behandla frågan om handläggningen av ärendet mot bakgrund av de särskilda regler som gäller för unga lagöverträdare. Sedan det i samband med införandet på polisstationen blev känt att BB var under 18 år, skulle hans vårdnadshavare omedelbart ha underrättats. En underrättelse skulle också genast ha skett till socialnämnden, men ingen av dessa åtgärder kom att vidtas. Polismästardistriktet har som förklaring till den felaktiga hanteringen anfört att underrättelsen till vårdnadshavaren förbisågs med anledning av att något förhör inte skedde och att det mot bakgrund av detta aldrig blev aktuellt att kontakta vårdnadshavaren. Utöver detta har framförts att det rådde hög arbetsbelastning under den aktuella helgnatten. Samma förklaring har angivits till den uteblivna underrättelsen till socialnämnden. Polismyndigheten konstaterar, i likhet med polismästardistriktet, att ärendet inte handlagts enligt gällande regelverk. Polismyndigheten beklagar detta. Reglerna kring underrättelser är klara och entydiga och fyller en viktig funktion. Det är givetvis inte acceptabelt att dessa förbises. Polismyndigheten kan emellertid konstatera att Västerorts polismästardistrikt vidtagit åtgärder kring tydliggörandet av de rutiner som ska gälla för den aktuella ärendetypen. Åtgärderna har bestått i information till distriktets samtliga stationsbefäl, till operative chefen och till chefen för ordning och säkerhet. Polismyndigheten anser att dessa åtgärder torde vara tillräckliga för att undvika liknande förbiseenden framöver. Avslutningsvis kan tilläggas att det inte föreligger någon skyldighet för polisen att vara behjälplig vid hemresa eller liknande transport av personer som varit föremål för ett polisingripande. I de fall polis ibland erbjuder en person skjuts får det anses ligga inom ramen för polisens hjälpande verksamhet (

text: 2 § p.

text: polislagen

text: ) och kan ske i den mån det mot bakgrund av t.ex. rådande arbetsbelastning bedöms lämpligt.

text: Bedömning

text: AA har bl.a. gjort gällande att polisen brustit i sin skyldighet att i samband med den aktuella händelsen underrätta henne som vårdnadshavare.

text: Enligt 5 § lagen om unga lagöverträdare (1964:167, LUL) skall, om någon som inte har fyllt arton år är skäligen misstänkt för brott, vårdnadshavaren eller annan

text: som svarar för den unges vård och fostran samt annan som har en fostrande roll i förhållande till den unge omedelbart underrättas samt kallas till förhör som hålls med den unge, om detta inte är till men för utredningen eller det annars finns särskilda skäl mot det. Enligt förarbetena till bestämmelsen behöver en sådan underrättelse dock inte ske om t.ex. misstanken rör sig om en förseelse av mycket bagatellartat slag där det framstår som självklart att rapporteftergift skall meddelas (

text: prop. 1987/88:135 s. 32

text: f.). Någon sådan förseelse handlade det emellertid inte om i det nu aktuella fallet.

text: Utredningen visar att det stod klart för polisen att BB endast var 15 år när identitetskontroll gjordes på polisstationen. Som polismyndigheten anfört skulle AA då också omedelbart ha underrättats, och sedan skulle, som myndigheten också påpekat, även en underrättelse lämnats till socialnämnden jämlikt 6 § LUL. Jag noterar att polismästardistriktet har vidtagit vissa åtgärder för att säkerställa att föreskrivna underrättelser sker.

text: Med anledning av klagomålet mot att polisen släppte ut BB mitt i natten får jag anföra följande. Det är i och för sig riktigt att polisen inte har någon skyldighet att vara behjälplig vid t.ex. en persons hemresa efter ett polisingripande. Enligt min mening är det emellertid inte godtagbart att släppa ut en 15-årig pojke mitt i en kall vinternatt utan att först förvissa sig om att han på egen hand har möjlighet att snabbt ta sig hem. Det förtjänar att påpekas att om polisen hade underrättat AA på ett korrekt sätt så hade hon också getts en möjlighet att t.ex. hämta sonen på polisstationen eller beställa en taxi till honom.

text: Jag finner inte tillräckliga skäl att göra något annat uttalande med anledning av händelsen. Ärendet avslutas därför med den kritik som ligger i vad jag nu har anfört.


publisher: Justitieombudsmannen

title: Ett initiativärende mot Skatteverket, skattekontoret i Malmö, om vissa formella frågor vid spärrning av ett skattebelopp från återbetalning

org: jo

text: Initiativet

type: rubrik

text: Vid min inspektion av Skatteverket, region Malmö (skattekontoren Malmö och Lund), den 11–13 maj 2004 (dnr 1635-2004) uppmärksammade jag följande i ett ärende om beskattningen av en kapitalvinst vid 2003 års taxering. Dåvarande skattemyndigheten hade i ett meddelande till den enskilde den 25 november 2003 angett bl.a. att utredningen av personens deklaration skulle komma att fortsätta efter taxeringsperioden och att den överskjutande skatt som fanns vid tiden för meddelandet skulle spärras. Myndigheten angav vidare att omräkning och eventuell utbetalning skulle komma att göras då taxeringen fastställts. Något formellt beslut med överklagandehänvisning hade inte fattats med anledning av meddelandet till den enskilde.

type: stycke

text: Jag beslutade vid inspektionen att låta utreda frågan om åtgärden att spärra skattebelopp från utbetalning är sådan att den bör utformas som ett formellt beslut med överklagandehänvisning.

text: Utredning

text: Skatteverket anmodades att yttra sig över frågan om hur åtgärden att spärra ett skattebelopp från utbetalning skall utformas dels i detta initiativärende, dels i ett annat ärende som initierats med anledning av en anmälan (i ärende med dnr 720- 2004, i vilket beslut också fattas i dag). Av den utredning som skattekontoret i Malmö hade gjort med anledning av remissen framgick att den spärr som angavs i meddelandet den 25 november 2003 hade hävts redan den 27 november 2003 och att utbetalning av den överskjutande skatten och ränta gjordes till den enskildes skattekonto den 1 december 2003.

text: Efter att JO hade fått remissvar från två olika avdelningar beträffande den i ärendena ställda frågan och då uppfattningarna beträffande frågan dessutom delvis gick isär, anmodades Skatteverket att yttra sig igen.

text: Skatteverket anmodades således att på nytt yttra sig över om åtgärden att spärra ett skattebelopp från utbetalning är en sådan åtgärd som bör utformas som ett formellt

text: beslut med överklagandehänvisning eller inte. Skatteverket anförde, genom generaldirektören AA, i remissvaret följande.

text: Skatteverkets inställning

text: Skatteverket anser att ett beslut skall fattas om att spärra ett skattekonto från utbetalning av överskjutande belopp. Ett sådant beslut skall fattas efter den årliga avstämningen av skattekontot vid månadsskiftet november–december och senast den 15 december taxeringsåret. Beslutet är överklagbart och skall därför förses med överklagandehänvisning. – – –

text: Gällande bestämmelser om återbetalning från och spärr av skattekontot

text: Enligt

text: 3 kap. 6 § skattebetalningslagen (1997:483)

text: – SBL, skall Skatteverket dels årligen, dels månatligen stämma av inbetalda och andra tillgodoförda belopp mot påförda belopp. Sedan den slutliga skatten har bestämts, skall Skatteverket enligt

text: 11 kap. 14 §

text: SBL, göra avstämning av skattekontot. Om den årliga avstämningen av skattekontot enligt

text: 11 kap. 14 §

text: SBL visar att det belopp som den skattskyldige har betalat in eller tillgodoräknats är större än den skatt som skall betalas, skall enligt

text: 18 kap. 1 §

text: SBL, det överskjutande beloppet betalas tillbaka till den skattskyldige, om inte annat följer av bl.a.

text: 18 kap. 7 §

text: SBL. I

text: 47 § skattebetalningsförordningen (1997:750)

text: sägs att sådant överskjutande belopp som skall återbetalas enligt

text: 18 kap. 1 §

text: SBL skall återbetalas senast den dag som besked om den slutliga skatten skall översändas till den skattskyldige. I

text: 11 kap. 15 §

text: SBL anges att ett besked om den slutliga skatten skall skickas till den skattskyldige senast den 15 december taxeringsåret. Enligt

text: 18 kap. 7 § första stycket 5

text: SBL skall en återbetalning inte göras av belopp som kan komma att behövas för betalning av sådan annan skatt än F-skatt och särskild A-skatt som inte har beslutats men med fog kan komma att beslutas. Skatteverkets beslut får överklagas enligt

text: 22 kap. 1 §

text: SBL utom i vissa fall, som här inte är aktuella.

text: Skatteverkets bedömning

text: Vad gäller åtgärden att spärra ett skattebelopp från utbetalning får Skatteverket anföra följande. Systemet med återbetalningar från skattekontot har utformats så att Skatteverket inte behöver fatta särskilda beslut beträffande varje återbetalning från skattekontot. Utbetalningarna utformas som automatiska maskinella åtgärder. För att hindra att utbetalning av ett förväntat överskott på skattekontot sker med automatik, kan Skatteverket enligt bl.a.

text: 18 kap. 7 § första stycket 5

text: SBL registrera hinder mot utbetalning från, dvs. spärra, ett skattekonto. Ett överskott på skattekontot uppkommer först vid den årliga avstämningen av skattekontot vid månadsskiftet november–december taxeringsåret. Om skattekontot spärrats får denna åtgärd en rättsverkan först vid avstämningstidpunkten, eftersom det först är då som ett eventuellt överskott på skattekontot kan ha uppkommit. Själva åtgärden att registrera en spärr i skattekontot för att hindra att ett eventuellt överskott på skattekontot betalas ut med automatik, är därför enligt Skatteverkets uppfattning inte att anse som ett beslut, som får överklagas. Om det vid den årliga avstämningen finns ett överskott på ett spärrat skattekonto, som Skatteverket anser inte skall utbetalas till den skattskyldige, är Skatteverket skyldigt att fatta ett särskilt beslut om att innehålla överskottet. Detta bör ske först efter avstämningstidpunkten, eftersom det först är då som det kan konstateras om det

text: finns ett överskott på skattekontot. Detta beslut bör ha fattats och skickats till den skattskyldige senast vid den tidpunkt som anges i

text: 15 §

text: SBL, dvs. den 15 december taxeringsåret. Ett sådan beslut kan omprövas eller överklagas och skall därför förses med en överklagandehänvisning.

text: Bedömning

text: Jag delar den bedömning som Skatteverket har gjort i remissvaret och anser således att åtgärden att innehålla ett överskott på skattekontot skall komma till uttryck i ett formellt beslut med överklagandehänvisning. Åtgärden att endast registrera hinder mot automatisk återbetalning vid ett eventuellt överskott, vilket tycks ha skett i detta ärende, är dock endast en administrativ åtgärd som i sig inte innebär några rättsverkningar för den enskilde.

text: Jag delar således helt den bedömning som Skatteverket har gjort och utredningen ger inte stöd för någon kritik från min sida.

text: Ärendet avslutas.

type: avgorande


nyckelord:
Långsam handläggning
Omprövning
Överklagande

title: Ett initiativärende om skyndsamhetskravet vid omprövning av ett överklagat beslut m.m.

text: Vid JO Lundins inspektion av Skatteverket, region Malmö, den 11–13 maj 2004 uppmärksammade hon följande.

text: I ett ärende rörande 2002 års taxering hade den skattskyldige kommit in med ett överklagande den 25 februari 2003. I akten fanns odaterade anteckningar om vissa vidtagna åtgärder. Skatteverket hade ännu inte omprövat ärendet och överlämnat det till länsrätten för prövning.

text: JO Lundin beslutade att inom ramen för ett initiativärende granska Skatteverkets handläggning av ärendet. I ett infordrat yttrande anförde Skatteverket genom skattedirektören AA bl.a. följande.

text: Av handlingarna i ärendet framgår följande. SKM har den 22 november 2002 i grundläggande beslut om årlig taxering vägrat BB avdrag för utgiftsräntor med 510 259 kr och bestämt överskott av kapital till 1 022 485 kr mot deklarerat belopp 512 226 kr med motiveringen att BB inte styrkt sin rätt till yrkat avdrag, eftersom han inte inkommit med kopia av skuldebrev eller med handling som utvisade att ränta erlagts med yrkat belopp. Av utdrag ur skatteregistret framgår att slutlig skatt bestämts till 860 526 kr. BB har den 24 februari 2003 överklagat SKM:s beslut till Länsrätten i Skåne län och yrkat avdrag med 510 259 kr. Överklagandet kom in till Skattekontoret i Lund den 25 februari 2003. Till sitt överklagande har han fogat ett telefax den 6 november 2002 från den av BB uppgivna långivaren, A. & Co. Detta telefax hade han även ingett till SKM den 15 november 2002 och således före det att SKM fattat sitt grundläggande beslut om årlig taxering. Av telefaxet framgår att skulden och räntan per den 23 oktober 2001 uppgick till 79 896 CHF respektive 2 743 099 CHF och per den 4 november 2002 till 54 862 CHF respektive 2 797 961 CHF motsvarande 17 357 078 SEK. Han har i överklagandet anfört att denna handling visade att räntor erlagts med 79 896 CHF, vilket belopp motsvarar yrkat avdrag i svenska kronor, att låneskulden ökats med räntan och att lånet blev omskrivet den 23 oktober 2001. Han har också uppgett att orsaken till att handlingarna var sent inkomna var sjukdom och dödsfall inom familjen. Han har inte begärt att få anstånd med att betala skatten. Den 13 mars 2003 har SKM beslutat att inte medge anstånd enligt

text: 17 kap. 2 § skattebetalningslagen (1997:483)

text: med betalning av slutlig skatt med motivering att det i BB:s överklagande inte framkommit sådana omständigheter som kunde antas medföra hel eller delvis befrielse från skatten. SKM fann det inte heller tveksamt att

text: BB skulle komma att bli skyldig att betala skatten eller att det skulle medföra betydande skadeverkningar för honom eller annars framstå som oskäligt att betala skatten. Den 25 mars 2003 har det per telefax inkommit diverse handlingar med uppgifter om storleken av räntor och skuld till A. & Co vid olika tidpunkter samt ett insättningskvitto och två kontoutdrag från privatkonto för BB hos SEB. Den 27 mars 2003 har SKM fattat ett nytt anståndsbeslut enligt vilket BB beviljats anstånd med 324 176 kr tills länsrätten avgjort målet. Enligt en handskriven odaterad tjänsteanteckning har SKM under 2003 och Skatteverket, Malmö, under 2004 haft ett flertal telefonsamtal med BB, vid vilka han uppgett att han arbetar med att få in bevis om att pengarna kommit till Schweiz. Enligt tjänsteanteckningen avvaktade SKM detta. I en underrättelse den 17 maj 2004 har Skatteverket, Malmö, meddelat BB att hans ärende skulle komma att avgöras i skattenämnd den 9 juni 2004. I underrättelsen har Skatteverket, Malmö, anfört att BB vid ett flertal telefonsamtal beretts tillfälle att visa att han betalat den ränta som han yrkat avdrag för och att han särskilt beretts tillfälle att visa att betalning för räntan inkommit till långivaren CC:s konto i Schweiz men att något svar inte inkommit. Enligt en underskriven tjänsteanteckning daterad den 21 maj 2004 har BB per telefon denna dag uppgett att han skulle komma in till Skatteverket, Malmö, med uppgifter eller bevis om att hela beloppet med ränta erlagts och att detta skickats via bank till Arlock i Schweiz. Av en undertecknad tjänsteanteckning daterad den 26 maj 2004 framgår att BB per telefon undrat om han kunde faxa handlingarna eller om han skulle skicka dem i original och uppgett att han skulle återkomma inom några dagar. Enligt ytterligare en undertecknad tjänsteanteckning den 2 juni 2004 har BB per telefon uppgett att pengarna som har återbetalats för lånet och räntan har legat för disposition till fast kurs på banken och gick definitivt till Arlock i Schweiz i december 2003. Den 2 juni 2004 har per telefax inkommit dels ett meddelande till BB från Nordea daterat den 12 december 2003, vilket utvisade att ett belopp på 2 925 000 CHF avsänts till en bank i Schweiz och att betalningsmottagaren var A. & Co SA samt att beloppet avsåg återbetalning av lån och ränta. Samma dag har per telefax inkommit ett brev daterat den 19 december 2003 från CC till BB, i vilket CC uppger att han erkänner mottagande av 2 925 000 CHF utgörande slutlig betalning av låneskulden inklusive ränta. Skatteverket, Malmö, har härefter i obligatoriskt omprövningsbeslut den 17 juni 2004 medgett avdrag med yrkade 510 59 kr [rätteligen 510 259 kr;JO:s anm.] under inkomstslaget kapital och anfört att det sammanfattningsvis var Skatteverkets uppfattning att BB genom de handlingar som han företett hade visat att han erlagt ränta med det belopp som han hade yrkat avdrag för. SKM har den 1 juli 2004 i besked om omräknad slutlig skatt bestämt överskott av kapital till 512 226 kr och satt ned hans skatt med 306 156 kr från 860 526 kr till 554 370 kr. Av gällande rätt m.m. framgår följande. Enligt

text: 3 kap. 1 § taxeringslagen (1990:324)

text: , TL, ska Skatteverket se till att ärendena blir tillräckligt utredda. I 6 kap. 6 § första stycket TL sägs att Skatteverket snarast ska ompröva det överklagade beslutet. Av andra stycket i detta lagrum framgår att överklagandet förfaller, om Skatteverket ändrar beslutet så som den skattskyldige begär. Departementschefen har i

text: prop. 1989/90:74 s. 319

text: och s. 414 uttalat dels att skattemyndigheten inte får fatta ett obligatoriskt omprövningsbeslut om inte ärendet är tillräckligt utrett, dels att kravet på skyndsamhet i 6 kap. 6 § första stycket TL får

text: vika för ett gott beslutsunderlag. Vidare har departementschefen på s. 283 f. i nämnda prop. understrukit att ett ärende, innan det når domstol, i princip ska vara färdigutrett men att utredningsskyldigheten inte får drivas in absurdum. Enligt departementschefen skapar en handläggning som innefattar en grundlig utredning visserligen garantier för ett materiellt riktigt beslut men en sådan handläggning kan å andra sidan bli så tidsödande att tidsaspekten framstår som en nackdel från rättssäkerhetssynpunkt. Dåvarande Riksskatteverket (RSV) har i yttrande i ett JO-ärende (dnr 86-1993), se JO:s ämbetsberättelse 1993/94 s. 214 ff., framfört bl.a. följande. En mera omfattande utredning torde dock enligt RSV:s uppfattning vara nödvändig endast när det krävs mer omfattande utredning, t.ex. i form av revision eller inhämtande av uppgifter från utlandet. Tidpunkten för det obligatoriska omprövningsbeslutet blir i sådana fall naturligen beroende av omständigheterna i det enskilda fallet såsom revisionens omfattning, SKM:s aktuella arbetsbelastning och den skattskyldiges samarbetsvilja. I nu avsedda fall kan det således bli så att det obligatoriska omprövningsbeslutet inte kan fattas förrän ganska lång tid efter det att den skattskyldiges överklagande kom in till SKM. Det bör dock strykas under att utredningar med anledning av överklaganden på grund av rättssäkerhetsaspekter måste ges hög prioritet. Även om det vid synnerligen omfattande utredningar och då den skattskyldige är mindre samarbetsbenägen måste accepteras en viss tidsutdräkt bör det enligt RSV:s uppfattning dock inte annat än i undantagsfall kunna komma ifråga att det obligatoriska omprövningsbeslutet fattas senare än ett år efter det att överklagandet kom in. Av Justitieombudsmannens beslut den 27 april 1993 i detta ärende framgår att JO ansett att utredningsskyldigheten inte bör få medföra att den skattskyldige under avsevärd tid går miste om sin rätt att få sin sak prövad av domstol. Enligt JO:s uppfattning krävde rättssäkerheten en snabbare hantering hos skattemyndigheten än den RSV angivit. JO:s beslut mynnade dock inte ut i några konkret angivna tidsfrister för fattande av obligatoriska omprövningsbeslut. RSV har i en styrande skrivelse den 3 februari 2003 uttalat följande. Obligatorisk omprövning enligt

text: taxeringslagen

text: och

text: skattebetalningslagen

text: bör i ärenden som inte kräver ytterligare utredning ske inom en månad. Den utredningsskyldighet som åvilar skattemyndigheten får i normalfallet inte medföra att överlämnandet till länsrätt sker senare än tre månader efter det att överklagandet kom in. Skatteverket gör följande bedömning. I det nu föreliggande ärendet har den skattskyldige överklagat SKM:s beslut den 25 februari 2003. Obligatoriskt omprövningsbeslut har fattats först den 17 juni 2004, dvs. nästan ett år och fyra månader efter det att den skattskyldige överklagat. För tiden den 25 februari 2003–den 17 maj 2004 finns inga tjänsteanteckningar eller handlingar som visar vad som förevarit i ärendet under denna tid, bortsett från den odaterade tjänsteanteckningen. Enligt den odaterade tjänsteanteckningen har SKM och Skatteverket, Malmö, under tiden efter den 25 februari 2003 haft ett flertal kontakter med BB. Detta sägs också i det yttrande från ansvarig handläggare som fogats till Skatteverkets, Malmö, yttrande till Skatteverket. Av handläggarens yttrande framgår också följande. Eftersom handläggaren ansåg att det krävdes ytterligare utredning tog han efter beslutet den 25 februari 2003 kontakt med BB och bad honom styrka att han erlagt räntan. Handläggaren berättade för BB att han behövde ytterligare handlingar förutom de redan ingivna som utvisade omskrivningar av lånen, intyg, annan utredning eller handlingar som visade att betalning skett av ränta eller lån. BB uppgav att han skulle ta kontakt med utlånaren i Schweiz men meddelade att det

text: skulle ta tid eftersom utlånaren var svår att få tag i. På senhösten 2003 råkade BB ut för en allvarlig olycka som för honom medförde svåra besvär med förlamning och svår smärta under lång tid. Han blev således svårt sjuk och ville styrka räntebetalningen så snart han blev tillräckligt frisk. Handläggaren ansåg att SKM dels på grund av att det var svårt att få tag på utlånaren, dels på grund av BB:s skada och sjukdom att han skulle avvakta ytterligare med beslut i ärendet till dess BB hade möjlighet att inkomma med de handlingar som skulle styrka räntebetalningen. Efter överklagandet den 25 februari 2003 har fattats ett beslut den 13 mars 2003 att inte medge anstånd och därefter ett beslut den 27 mars 2003, vari anstånd medgavs. Några tjänsteanteckningar om anledningen till de båda besluten eller några handlingar som utvisar att BB begärt att få anstånd finns inte. Enligt gällande rätt är en tid på nästan ett år och fyra månader mellan ett överklagande och ett obligatoriskt omprövningsbeslut i normalfallet inte ett acceptabelt dröjsmål. Handläggaren av BB:s överklagandeärende har i sitt yttrande uppgett att dröjsmålet berodde på att BB råkat ut för en allvarlig olycka med efterföljande sjukdom i slutet av hösten 2003. BB har själv i sitt överklagande redan den 25 februari 2003 uppgett att orsaken till att handlingarna kommit in sent var sjukdom och dödsfall inom familjen. Om det är riktigt dels att handläggaren haft en kontinuerlig kontakt med BB under 2003 och 2004, dels att BB uppgett för handläggaren att han var förhindrad på grund av sjukdom att komma in med handlingarna, dels att handläggaren kommit överens med BB att omprövningsbeslut skulle fattas först efter det att BB tillfrisknat och blivit kapabel att inge handlingarna anser Skatteverket att något klander inte kan riktas mot SKM:s åtgärd att låta ärendet vila i avvaktan på detta. Det finns dock inga godtagbara tjänsteanteckningar under denna tid om detta. Inte heller finns det några tjänsteanteckningar eller andra handlingar som utvisar att BB begärt anstånd med att betala skatten. Enligt Skatteverkets bedömning är avsaknaden av sådana tjänsteanteckningar en allvarlig brist i handläggningen av BB:s ärende. Fr.o.m. den 17 maj 2004 har dock en fullständig dokumentation gjorts av vad som förekommit i BB:s ärende. Eftersom BB fått bifall till sitt yrkande och han haft anstånd med att betala skatten har han inte lidit någon rättsförlust på grund av bristerna i handläggningen.

text: I sitt beslut den 23 november 2004 anförde JO Lundin följande i bedömningsdelen.

text: Tjänsteanteckningar

text: Enligt

text: 15 § förvaltningslagen (1986:223)

text: skall uppgifter som en myndighet får på annat sätt än genom en handling och som kan ha betydelse för utgången i ärendet antecknas av myndigheten, om ärendet avser myndighetsutövning mot någon enskild. Tjänsteanteckningar skall vara daterade och undertecknade av den tjänsteman som har gjort dem innan de läggs till övriga handlingar i ärendet.

text: Det är givetvis viktigt att myndigheterna uppfyller sin dokumentationsskyldighet. Kravet på dokumentation har betydelse på flera sätt. Dokumentationen underlättar bl.a. för en överordnad instans att vid överklagande skaffa sig en självständig inblick i beslutsunderlaget och är också viktig vid JO:s granskning av hur myndigheterna handlägger sina ärenden. Den möjliggör över huvud en kontroll i efterhand av vad som hänt i ett ärende. (Se härom bl.a. Trygve Hellners och Bo Malmqvist,

text: Förvaltningslagen

text: med kommentarer, 2003, s. 158.)

text: Skatteverket har i sitt remissvar medgivit att det är en allvarlig brist i handläggningen av det aktuella ärendet att det saknas godtagbara tjänsteanteckningar. Jag delar Skatteverkets bedömning i denna del.

text: Skyndsamhetskravet vid omprövning av ett överklagat beslut

text: I

text: 6 kap.

text: 7 §§

text: taxeringslagen (1990:324)

text: , TL, finns bestämmelser om hur ett överklagande från en skattskyldig skall hanteras. Där framgår bl.a. följande.

text: Skatteverket skall pröva om överklagandet har kommit in i rätt tid och om så är fallet snarast ompröva det överklagade beslutet. Om Skatteverket ändrar sitt beslut i enlighet med den skattskyldiges yrkande förfaller överklagandet. I andra fall skall Skatteverket överlämna överklagandet, omprövningsbeslutet och övriga handlingar i ärendet till länsrätten. Om det föreligger särskilda skäl får Skatteverket överlämna handlingarna utan föregående omprövning.

text: Som framgår har Skatteverket en i princip obligatorisk skyldighet att ompröva det överklagade beslutet. Denna omprövning skall enligt lagtexten ske snarast (6 kap. 6 § TL). Detta kan inte uppfattas på annat sätt än att skattemyndigheten skall behandla dessa ärenden med förtur. Endast i undantagsfall bör ett överlämnande ske senare än någon eller några månader från det att överklagandet kom in till skattemyndigheten (jämför t.ex. JO:s beslut den 17 september 2004, dnr

text: Den omständigheten att omprövningen skall ske snarast får dock inte hindra att ärendet blir tillräckligt utrett. I förarbetena till bestämmelsen (

text: prop. 1989/90:74 s. 319

text: ) anför departementschefen bl.a. följande:

text: För att en omprövning skall bli meningsfull krävs vidare att ärendet är tillräckligt utrett. Det bör därför åligga skattemyndigheten att göra den utredning som behövs. Detta kan i vissa fall medföra att omprövningen drar ut på tiden men det är enligt min mening att föredra framför en ordning där outredda och oomprövade beslut överlämnas till domstolen. Av utredningen i ärendet framgår att BB:s överklagande kom in till skattemyndigheten den 25 februari 2003 och att myndigheten fattade sitt obligatoriska omprövningsbeslut först den 17 juni 2004. Det dröjde således ett år och fyra månader innan myndigheten tog ställning i frågan. En så lång handläggningstid är i normalfallet givetvis inte acceptabel.

text: Jag saknar anledning att ifrågasätta uppgiften om att handläggaren har haft en kontinuerlig kontakt med BB under handläggningen och att BB på grund av sjukdom har varit förhindrad att komma in med handlingarna samt att handläggaren har kommit överens med honom om att omprövningsbeslut skulle fattas först efter det att han tillfrisknat och blivit kapabel att ge in handlingarna. Skatteverket har vidare i sitt remissvar uppgivit att BB inte har lidit någon rättsförlust på grund av bristerna i handläggningen eftersom han har fått bifall till sitt yrkande och att han har haft anstånd med att betala skatten. Mot denna bakgrund och vid en samlad bild av omständigheterna i ärendet finner jag inte anledning att framföra kritik mot myndigheten för handläggningstiden.


avgjordAv: Cecilia Nordenfelt

title: Tillämpningen av kommuniceringsregeln i 13 § lagen (1996:1030) om underhållsstöd

text: I en anmälan mot Försäkringskassan, försäkringskontoret Södermalm i Stockholm, uppgav AA bl.a. att kassan hade underlåtit att kommunicera en ansökan om underhållsstöd med honom.

text: Försäkringskassans akt i ärendet begärdes in och granskades. Försäkringskassan anmodades därefter att yttra sig över bl.a. den inledande handläggningen av ärendet, mot bakgrund av bestämmelsen i

text: 13 § lagen (1996:1030)

text: om underhållsstöd. – Kassan anmodades även att yttra sig över en fråga om handläggningen av en fråga om utlämnande av handlingar till AA. Den frågan tas dock inte med i detta referat.

text: I sitt remissvar den 22 september 2006 hänvisade Försäkringskassan, genom länsdirektören BB vid länskontoret i Stockholm, till en här utelämnad redogörelse från försäkringskontoret Södermalm och anförde för egen del bl.a. följande.

text: Yttrande

text: Den inledande handläggningen Vad gäller den inledande handläggningen av AA:s ärende om underhållsstöd får Försäkringskassan anföra följande. I

text: 13 § lagen (1996:1030)

text: om underhållsstöd (USL) stadgas bl.a. följande. När underhållsstöd sökts skall Försäkringskassan omedelbart sända meddelande om ansökan till den andra föräldern. Meddelandet skall innehålla en uppmaning till den andra föräldern att yttra sig muntligen eller skriftligen inom en viss tid, om han eller hon har något att anföra i frågan om ansökan. I meddelandet skall även en underrättelse lämnas om innehållet i 3, 4, 8–10 och 24–28 §§ USL lämnas. I Försäkringskassans Vägledning (2001:9 Version 2) om underhållstöd, s. 36 f., anges följande. 9.2 Underrättelse till bidragsskyldig I USL finns särskilda regler om hur den bidragsskyldige ska underrättas när det kommit in en ansökan om underhållsstöd. 9.2.1 Omedelbart meddelande Försäkringskassan ska omedelbart sända meddelande till den bidragsskyldige att ansökan gjorts. Detta gäller under förutsättning att den bidragsskyldiges vistelseort är känd eller går att ta reda på (13 § USL).

text: I samband med att Försäkringskassan registrerar att ansökan kommit in skickas förfrågningar via ADB-media till skattemyndighet och CSN. Uppgifterna från senaste taxeringen, eventuellt utbetalt studiebidrag och uppgifterna om bidragsskyldigs totala antal barn ligger till grund för beräkningen av vad som kan fastställas som återbetalningsbelopp. I normalfallet har Försäkringskassan tillgång till uppgifterna inom fyra dagar. Exempel Ansökan om underhållsstöd lämnas in till Försäkringskassan den 19 maj. Den registreras samma dag. Uppgifter från skatteregister och CSN finns tillgängliga fr.o.m. den 22 maj. Om meddelandet med uppgift om beräknat återbetalningsbelopp inte kan skickas omgående, på grund av att till exempel inkomsten från senaste taxeringen kräver en manuell hantering, kan det vara lämpligt att ändå meddela att själva ansökan gjorts. Meddelandet ska innehålla en uppmaning till den bidragsskyldige att om han eller hon har något att invända mot ansökan eller vill anföra något om återbetalningsskyldigheten, måste yttrandet muntligen eller skriftligen göras inom en viss tid. I meddelandet ska även underrättelse lämnas om de bestämmelser som gäller för underhållsstöd, underhållsstödets storlek och om återbetalningsskyldighet (13 § USL).

text: 9.2.2 Tid för yttrande Den bidragsskyldige ska yttra sig, om inte särskilda skäl finns, inom 14 dagar från den dag han/hon fick del av ansökan (

text: 3 §

text: RFFS 1996:18). Exempel Försäkringskassan har samtliga uppgifter tillgängliga den 22 maj och registrerar meddelandet som ska skickas till den bidragsskyldige samma dag. Han tar del av meddelandet den 24 maj. Om han vill yttra sig i ärendet ska han göra det senast den 7 juni (om detta är en vardag). Beslut om underhållsstöd kan meddelas tidigast den 8 juni.

text: 9.2.3 Meddelandets innehåll Kommuniceringen bör innehålla uppgift om den beräknade återbetalningsskyldigheten samt hur den räknats fram. Den bidragsskyldige bör särskilt uppmärksammas på att underhållsstöd inte ska lämnas om det finns grundad anledning att anta att han eller hon betalar underhållsbidrag som motsvarar underhållsstödet. Någon återbetalningsskyldighet ska då inte heller fastställas (

text: prop. 1995/96:208 s. 88

text: ). Om återbetalningsbeloppet som Försäkringskassan räknat fram är lägre än underhållsstödet informeras den bidragsskyldige om att någon återbetalningsskyldighet inte kommer att fastställas, om denne i rätt ordning betalar beloppet direkt till boföräldern eller till den studerande. Av handlingarna i nu aktuellt ärende framgår bl.a. följande. I Försäkringskassans journalanteckningar den 3 juni 2004 uppges bl.a. följande. Ansökan om fullt underhållsstöd inkom den 1 juni 2004. Den 3 juni 2004 skickas meddelandebrev, ”sköta själv”, till båda föräldrarna. Den 7 juli 2004 skickas ”Meddelande – ansökan om underhållsstöd m.m.” till AA.

text: Enligt 13 § USL skall ett meddelande om ansökan om underhållsstöd omedelbart sändas till den andra föräldern. Enligt uppgift från försäkringskontoret skickas nämnda meddelande normalt parallellt med det s.k. sköta själv-brevet eller i vart fall senast inom åtta dagar från det att ansökan om underhållsstöd inkom till Försäkringskassan. Såvitt framgår av handlingarna i nu aktuellt ärende inkom ansökan om underhållsstöd den 1 juni 2004. Meddelande enligt 13 § USL har emellertid skickats till AA först den 7 juli 2004.

text: Utskicket har således inte skett inom föreskriven tid. Detta är naturligtvis inte acceptabelt och Försäkringskassan beklagar det inträffade. AA gavs tillfälle att yttra sig över remissvaret.

text: I sitt beslut den 19 december 2006 anförde JO Nordenfelt i bedömningsdelen följande, såvitt avser frågan om kommunicering.

text: När en ansökan om underhållsstöd kommer in till Försäkringskassan skall kassan, enligt

text: 13 § lagen (1996:1030)

text: om underhållsstöd, USL, omedelbart sända meddelande om ansökan till den bidragsskyldige, under förutsättning att hans eller hennes vistelseort är känd eller går att ta reda på. Meddelandet skall innehålla en uppmaning till den bidragsskyldige att yttra sig muntligen eller skriftligen inom en viss tid, om han eller hon har något att invända mot ansökan eller har något att anföra i fråga om återbetalningsskyldighet enligt 21 §. I meddelandet skall även en upplysning lämnas om innehållet i vissa bestämmelser i USL.

text: CC:s ansökan om underhållsstöd kom in till kassan den 1 juni 2004. Den 3 juni 2004 skickade kassan en skrivelse till AA, i vilken denne dels upplystes om att ansökan hade kommit in, dels uppmanades att ta kontakt med handläggaren av ärendet ”angående om du kan betala underhåll för (…), direkt till boföräldern (…)”. Ett meddelande enligt 13 § USL skickades först den 7 juli 2004.

text: Utsändandet av meddelande enligt 13 § USL dröjde alltså drygt en månad. Handläggningen i denna del kan inte ens med en för kassan mycket generös tolkning av begreppet omedelbart anses ha skett på föreskrivet sätt. Dröjsmålet med att sända ut meddelandet förefaller delvis ha berott på att man vid försäkringskontoret Södermalm har som rutin att först skicka ut brev för att uppmana föräldrarna att själva försöka reglera frågan om underhåll till barnet. Först när parterna inte hör av sig eller när de uppgett att de inte själva har lyckats lösa frågan om underhåll skickas meddelandet ut. Jag har inte några synpunkter på att Försäkringskassan försöker att förmå föräldrar som har separerat att själva reglera underhållsfrågan. Den verksamheten bör emellertid skötas parallellt med de åtgärder som behövs för att uppfylla omedelbarhetskravet i 13 § USL.

text: Regeringen anförde i regleringsbrevet för budgetåret 2005 avseende Försäkringskassan att utifrån målsättningen att separerade föräldrar i större utsträckning skall reglera underhåll till barnet direkt mellan sig, bör föräldrar som har förutsättningar därtill inte använda underhållssystemet för att reglera underhållsskyldigheten.


nyckelord:
Långsam handläggning
Omprövning

title: Ett initiativärende upptaget efter JO:s inspektion av Skatteverket, region Malmö; fråga om handläggningen av omprövningsärenden gällande taxering

text: 1. Initiativet

text: Dåvarande JO Lundin inspekterade den 11–13 maj 2004 Skatteverkets region Malmö (JO:s dnr 1635-2004). Vid inspektionen granskade JO akter och andra handlingar från skattekontoren i Malmö och Lund.

text: Inför inspektionen hade JO begärt att ett antal akter gällande bl.a. omprövningsärenden skulle hållas tillgängliga för granskning. När inspektionen inleddes upplyste dock företrädare för Skatteverket att akterna i vissa ärenden, vilka handlades av en viss tjänsteman, AA, inte kunde återfinnas på hennes tjänsterum. AA hade vid tillfället semester, men hade inkallats för att söka reda på akterna.

text: Resultatet blev att Skatteverket, trots efterforskningarna, inte kunde återfinna handlingarna i sju ärenden. Förutom dessa ärenden påträffade JO ett antal ärenden, där AA var handläggare, vilka inte hade slutförts.

text: JO beslutade vid inspektionen att låta utreda handläggningen av de aktuella ärendena i ett särskilt upplagt ärende. JO anmodade Skatteverket att efter kopiering av de aktuella akterna insända dessa i original till ombudsmannaexpeditionen. Akterna inkom till JO den 24 maj 2004.

text: Föredraganden i ärendet hos JO upprättade den 17 juni 2004 en promemoria, som upptog en redogörelse för de enskilda ärendena. Promemorians innehåll har inte tagits med i detta referat. – I de flesta ärendena hade Skatteverket efter inspektionen vidtagit åtgärder för att avsluta dem. De åtgärder som var kända när promemorian upprättades antecknades i en bilaga, som dock inte heller den tas med här.

text: 2. Förundersökning

text: Mot bakgrund av det som framkommit fanns anledning att anta att befattningshavare som står under JO:s tillsyn hade gjort sig skyldig till tjänstefel enligt

text: 20 kap. 1 § brottsbalken

text: . JO Lundin beslutade därför den 17 juni 2004 att inleda förundersökning angående sådant brott.

text: Under förundersökningen hölls förhör med vissa tjänstemän vid skattekontoret i Malmö.

text: Det som kom fram under förundersökningen motiverade emellertid inte dess fullföljande. JO Nordenfelt – som övertog ärendet när hon tillträdde som JO – beslutade därför den 9 juni 2005 att förundersökningen skulle läggas ned.

text: 3. Remiss

text: Den 13 juni 2005 anmodade JO Nordenfelt Skatteverket, huvudkontoret, att yttra sig över handläggningen av de aktuella ärendena.

text: 4. Skatteverkets yttrande

text: I sitt svar den 12 december 2005 anförde Skatteverket – verksjuristen BB – inledningsvis följande.

text: Skatteverkets inställning

text: Skatteverkets huvudkontor (HK) anser att handläggningen av så gott som samtliga de i nu förevarande ärende aktuella skatteärenden vid dåvarande Skattemyndigheten i Malmö (SKM) har uppvisat ett flertal mycket allvarliga brister. – – – När det gällde de enskilda ärendena hänvisade Skatteverkets huvudkontor till en redogörelse som Skatteverket Malmö hade lämnat. Till denna redogörelse fogade huvudkontoret vissa förtydliganden. Dessa redogörelser m.m. har inte tagits med här, liksom inte heller de handlingar till vilka Skatteverket hänvisade.

text: Skatteverket anförde sammanfattningsvis följande. Av utredningen i ärendet framgår att det har förekommit ett stort antal allvarliga brister i handläggningen av de aktuella ärendena. Ett exempel på en sådan brist är långa handläggningstider. Enligt 6 kap. 6 § TL i dess lydelse före den 1 januari 2004 skall skattemyndigheten snarast ompröva det överklagade beslutet. JO har i beslut den 21 juni 1993 (diarienummer 86-1993) uttalat sig om skyndsamhetskravet i 6 kap. 6 § TL. I detta ärende anförde dåvarande RSV att för de fall en tillfredsställande utredning beträffande den omtvistade sakfrågan föreligger vid den skattskyldiges överklagande bör myndighetens ambition vara att fatta ett obligatoriskt omprövningsbeslut inom en månad från det att överklagandet kom in. RSV behandlade också frågan om handläggningstiderna

text: JO:s ämbetsberättelse 1993/94 s. 214, JO:s anm.

text: när ytterligare utredning i ärendet kan bli aktuell. RSV avslutade med att uttala att det endast i undantagsfall torde komma ifråga att ett obligatoriskt omprövningsbeslut fattas senare än ett år efter det att överklagandet kom in. JO uttalade i sitt beslut följande. ”Jag hyser tveksamhet inför den inställning angående tidsaspekterna som RSV givit uttryck för i sitt remissvar. Från flera synpunkter ser jag det som felaktigt att skattemyndighetens hantering av överklagade taxeringsärenden skulle få ta upp till ett år eller mer innan handlingarna överlämnas till länsrätten. Härigenom går den skattskyldige under avsevärd tid miste om sin rätt att få sin sak prövad av domstol.”

text: Enligt RSV:s riktlinjer daterade den 3 februari 2002 (dnr

text: ) bör ambitionen vara att fatta ett sådant obligatoriskt omprövningsbeslut inom en månad från det att överklagandet kom in. Den utredningsskyldighet som åvilar skattemyndigheten vid obligatorisk omprövning får i normalfallet inte medföra att överlämnandet till länsrätt sker senare än tre månader efter det att överklagandet kom in. I ett av de aktuella ärendena (…) har det obligatoriska omprövningsbeslutet fattats flera år efter det att överklagandet kom in till SKVM vilket givetvis inte är acceptabelt. Något motsvarande skyndsamhetskrav vad gäller s.k. ”vanliga” omprövningsbeslut finns inte i TL. Det säger dock sig självt att handläggningen av sådana omprövningsbeslut inte får dra ut på tiden. I ett stort antal fall har omprövningstiderna uppgått till flera år. Klander måste därför riktas mot SKVM i det avseendet. Vidare har det vid utredningen i ärendet framkommit mycket stora brister i diarieföringen som t.ex. att in- och utgående handlingar inte registrerats i diariet och ärenden inte avslutats i diariet trots att beslut fattats och ärendet skulle avslutas i diariet. I ett fall (…) har en begäran om omprövning registrerats i diariet av en person som var avliden. Det kan även noteras att efter det att andra handläggare har övertagit ärendena från AA har ärendena i ett flertal fall inte registrerats på den nye handläggaren. Dessa stora brister i diarieföringen är naturligtvis inte acceptabla. Det har också visat sig att handlingar, t.ex. deklarationer och överklaganden m.m., försvunnit och inte kunnat återfinnas. Ärendehanteringen har således visat stora brister. I ett fall (…) har SKM fattat ett beslut som står i strid med bestämmelserna i 4 kap. TL. Detta är naturligtvis inte något som går att ursäkta. AA har i ett flertal fall övertagit ärenden som redan vid övertagandet företedde brister i handläggningen t.ex. genom att inga åtgärder vidtagits i ärendena. Detta gäller exempelvis ärendena (…). Enligt Skatteverket kan därför inte enbart AA lastas för vad som förevarit. Sedan JO företagit sin inspektion den 11–13 maj 2004 har SKVM efterforskat försvunna handlingar och i görligaste mån kompletterat akterna.SKVM har också fattat erforderliga omprövningsbeslut, låt vara för sent. I de fall fråga har varit om långa handläggningstider har SKVM vidare sänt ut ett meddelande till de skattskyldiga med en ursäkt för att handläggningen blivit så långvarig. Som framgår av SKVM:s redogörelse så har det aktuella skattekontoret numera infört en ny rutin för bl.a. bevakning av öppna ärenden benämnd ”Arbetsrutin öppna ärenden m.m.”. Av denna rutin framgår bl.a. att uppföljningar ska göras t.ex. genom s.k. tertialuppföljningar beträffande äldre ärenden. Om dessa rutiner hade följts vad gäller nu aktuella ärenden torde de brister som framkommit ovan inte ha inträffat.

text: JO Nordenfelt meddelade beslut i ärendet den 10 januari 2006. Hon anförde därvid följande.

text: 5. Bedömning

text: Som framgår av utredningen har handläggningen vid skattekontoret i Malmö av de vid JO:s inspektion iakttagna ärendena varit förknippad med ett stort antal brister av skiftande slag. Jag instämmer i stort i Skatteverkets bedömning av handläggningen men vill tillägga följande.

text: Till övervägande del har bristerna kommit att knytas till en viss handläggare, AA, som givetvis inte kan undgå allvarlig kritik. Det är dock uppenbart att det inträffade hade kunnat undvikas genom en bättre arbetsledning, inte minst vad gäller de vid skattekontoret tillämpade rutinerna för bl.a. arbetsfördelning, registrering och uppföljning. Min allvarliga kritik riktas därför i lika hög grad mot ledningen för skattekontoret.


avgjordAv: Justitieombudsmannen Thomas Norling

nyckelord: Anstånd Kommunicering

title: Försäkringskassan kritiseras för att inte ha besvarat en försäkrads begäran om anstånd

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO klagade AA på Försäkringskassan och anförde bl.a. att myndigheten i ett ärende om sjukpenning inte hade besvarat hennes begäran om att få komplettera sin ansökan med nytt medicinskt underlag och inte heller väntat in underlaget.

text: Utredning

text: Vissa handlingar i ärendet hämtades in från Försäkringskassan. Myndigheten anmodades sedan att yttra sig över det som AA anfört. Försäkringskassan uppgav följande i sitt remissvar:

text: Utredning

text: AA har varit beviljad sjukpenning sedan den 19 april 2016. I augusti 2018 initierade Försäkringskassan en försäkringsmedicinsk utredning i form av en aktivitetsförmågeutredning (AFU). AFU:n genomfördes under oktober. Efter avslutad utredning konsulterade handläggaren en försäkringsmedicinsk rådgivare (FMR) för att få hjälp med att analysera de medicinska underlagen och bedöma om den medicinska informationen var tillräcklig. Handläggaren bedömde därefter att arbetsförmågan inte var nedsatt på grund av sjukdom i sådant arbete som är normalt förekommande på arbetsmarknaden. Den 6 november skickades ett kommuniceringsbrev med underrättelse om innehållet i kommande beslut (att inte bevilja sjukpenning) och AA gavs tillfälle att yttra sig senast den 21 november. AA beviljades samtidigt sjukpenning interimistiskt, för tid till dess att ärendet avgjorts. Den 9 och 16 november meddelade AA att hon fått en läkartid den 6 december och att hon behövde mer tid för att komma in med synpunkter på kommuniceringsbrevet. Handläggaren beviljade anstånd. Ett nytt läkarintyg kom in den 6 december. Handläggaren bedömde att uppgifterna i intyget inte ändrade den tidigare bedömningen. Den 7 december skickade handläggaren ett andra kommuniceringsbrev till AA med underrättelse om innehållet i det kommande beslutet och AA gavs tillfälle att

text: yttra sig senast den 16 december. AA beviljades samtidigt sjukpenning interimistiskt, för tid till dess att ärendet avgjorts. Den 12 december ringde AA och uppgav att hon hade tid på en specialistklinik i Stockholm den 18 december och att hon behövde mer tid för att komma in med synpunkter på kommuniceringsbrevet. Handläggaren beviljade anstånd. Den 19 december ringde en läkare från specialistkliniken i Stockholm och informerade om den sannolika diagnosen för AA, att ytterligare utredning skulle göras och att slutbedömning skulle göras den 14 februari 2019. Den 19 december inkom även synpunkter från AA samt önskemål om att Försäkringskassan skulle invänta resultatet av utredningen på specialistkliniken som beräknades vara klar i februari 2019 innan beslut fattades i ärendet. Den 20 december ringde handläggaren upp AA för att informera om att läkaren från specialistkliniken ringt och att de inskickade synpunkterna mottagits. AA fick även information om att FMR skulle konsulteras på nytt under efterföljande vecka, att inget beslut skulle fattas i ärendet innan detta gjorts samt att AA skulle få ett nytt kommuniceringsbrev efter den konsultationen för det fall handläggarens bedömning kvarstod. Den 27 december konsulterades FMR för hjälp med att analysera det sammantagna medicinska underlaget i ärendet. Handläggaren gjorde därefter bedömningen att den nya informationen inte ändrade den tidigare bedömningen och att ytterligare underlag från specialistkliniken inte heller skulle ändra den bedömningen. Detta eftersom aktivitetsförmågeutredningen visat att det fanns en konkret faktisk aktivitetsförmåga som påvisats vid undersökning, observationer och tester. Handläggaren bedömde därför att ärendet var tillräckligt utrett för att fatta beslut. Den 28 december skickades ett tredje kommuniceringsbrev till AA med underrättelse om innehållet i kommande beslut och AA gavs tillfälle att yttra sig senast den 10 januari 2019. AA beviljades samtidigt sjukpenning interimistiskt, för tid till dess att ärendet avgjorts. Den 4 januari ringde AA med frågor om ärendet och utredningen. AA talade med en annan handläggare än sin ordinarie och uppgav att hon ville ha ytterligare anstånd för att på nytt träffa läkare och komma in med fler uppgifter. En annan handläggare informerade att det troligtvis inte går att få mer anstånd med tanke på att AA tidigare beviljats anstånd. AA uppgav att hon skulle ringa sin ordinarie handläggare den 9 januari. Den 7 och 9 januari sökte ordinarie handläggare AA på telefon och lämnade meddelanden. Efterföljande dagar inkom mail med ytterligare synpunkter och frågor från AA, bl.a. varför handläggaren inte inväntar specialistutlåtandet. Den 15 januari fattades beslut i ärendet och i beslutsbrevet som skickades samma dag besvarades frågor och synpunkter bemöttes och motiverades.

text: Försäkringskassans slutsatser

text: Handläggningsåtgärden att fatta beslut utan att invänta medicinskt underlag Handläggaren har utrett det aktuella ärendet bl.a. genom att begära en aktivitetsförmågeutredning. Syftet med en sådan utredning är att ge en helhetsbild av funktionsnedsättning och aktivitetsbegränsning och även belysa den försäkrades kvarvarande förmåga till aktivitet. Handläggaren har stämt av med försäkringsmedicinsk rådgivare och därefter bedömt att utredningen i ärendet varit tillräcklig för att ärendet ska kunna avgöras. Den ytterligare utredning från specialistkliniken som AA har önskat ge in har inte bedömts kunna ändra bedömningen i sak i ärendet.

text: Försäkringskassan har ett ansvar för att driva ärendet framåt till beslut när utredningen är klar. Det måste dock i en sådan situation som JO-anmälan avser vara tydligt att ytterligare utredning inte är meningsfull. Annars bör utgångspunkten givetvis vara att invänta de kompletteringar som den enskilde vill ge in. Det förhållandet att det redan hade beviljats flera anstånd och till att handläggaren efter konsultation av försäkringsmedicinsk rådgivare bedömt att ytterligare utredning inte skulle kunna ändra bedömningen i sak i ärendet, skulle i detta fall kunna förklara och motivera att beslut fattades utan att invänta den ytterligare utredningen.

text: Kommunikationen med AA

text: Specialistläkaren och AA hörde av sig till Försäkringskassan samma dag i december 2018 med information om specialistutredningen och med en förfrågan om att myndigheten skulle invänta resultatet av utredningen. Dagen efter talade handläggaren och AA i telefon om den information som handläggaren fått och om den planerade fortsatta handläggningen. AA fick därefter ett kommuniceringsbrev med en angiven sista tidpunkt för synpunkter. Det framgår i ärendet att AA uppfattat att det begärda anståndet inte beviljats. Handläggaren borde emellertid ha fattat ett särskilt beslut om att begärt anstånd inte beviljats. Detta har inte gjorts. Försäkringskassan beklagar den felaktiga hanteringen i denna del. Ett samtal har ägt rum med den ansvariga handläggaren. AA fick tillfälle att kommentera remissvaret.

text: Bedömning

text: JO har vid flera tillfällen uttalat att i de fall en försäkrad begärt anstånd med att yttra sig över handlingar som Försäkringskassan kommunicerat bör myndigheten tillmötesgå en sådan begäran så länge denna ligger inom det rimligas gräns (se t.ex.

text: JO 2007/08 s. 380

text: och JO 2008/09 s. 352). En begäran om anstånd ska alltid besvaras (se t.ex. JO 1999/2000 s. 301,

text: JO 2002/03 s. 316

text: och JO:s beslut den 26 juni 2019 i ärende dnr 6870-2017).

text: Av utredningen framgår att AA beviljats anstånd att komma in med kompletteringar den 16 november 2018 och den 12 december 2018. AA hade därefter i samband med en kommunicering i december 2018 bett att få komplettera sin ansökan med resultatet av en pågående specialistutredning som beräknades vara klar i februari 2019. Hennes önskemål bemöttes inte särskilt. Eftersom en ny kommuniceringsskrivelse skickades till henne i slutet av december, medgavs hon indirekt viss ytterligare tid att komma in med kompletteringar i ärendet, men inte så lång tid som hon hade begärt.

text: AA begärde sedan den 4 januari 2019 återigen att Försäkringskassan skulle vänta med att fatta beslut så att hon kunde komma in med mer medicinska uppgifter. Av Försäkringskassans journalanteckningar framgår vidare att hon den 10 januari frågade varför Försäkringskassan inte avvaktade specialistutlåtandet, vilket enligt min mening inte kan uppfattas på annat sätt än som en ny begäran om anstånd. AA hade då vid flera tidigare tillfällen beviljats anstånd att komma in med kompletteringar i ärendet.

text: Jag har inga synpunkter på Försäkringskassans bedömning att grund för ytterligare anstånd inte förelegat. Myndigheten skulle emellertid, mot bakgrund av att ansökan om anstånd inte beviljades, ha besvarat AA:s begäran genom ett skriftligt beslut.

text: Försäkringskassan kan inte undgå kritik för sin hantering av AA:s begäran om anstånd.

text: Det AA anfört i övrigt ger inte anledning till något uttalande eller någon annan åtgärd från min sida.

text: Ärendet avslutas.


avgjordAv: Justitieombudsmannen Katarina Påhlsson

title: Allvarlig kritik mot Ansvarsnämnden för djurens hälso- och sjukvård för hanteringen av ett ärende om disciplinpåföljd

sammanfattning: I ett ärende om disciplinpåföljd kritiserade Ansvarsnämnden för djurens hälso- och sjukvård en veterinär som deltog i eftervården av en nyopererad häst. Någon disciplinpåföljd tilldelades hon dock inte. JO bedömer att ansvarsnämndens beslutsmotivering inte uppfyller de krav som ställs enligt förvaltningslagen, bl.a. eftersom den är så svepande att det inte går att förstå vilka brister som nämnden har kommit fram till att veterinären ska lastats för och på vilket sätt dessa inneburit fel i veterinärmedicinskt hänseende. Dessutom kritiserar JO nämnden för att ha grundat sin bedömning på omständigheter som inte uttryckligen lyfts av anmälaren eller av nämnden. I beslutet uttalar sig JO även om nämndens bedömning i förhållande till det beviskrav som gäller i disciplinärenden. Avslutningsvis konstaterar JO att handläggningen av ärendet inte varit förenlig med det grundlagsfästa kravet att den som fullgör offentliga förvaltningsuppgifter ska iaktta saklighet i sin verksamhet och finner att ansvarsnämnden sammantaget förtjänar allvarlig kritik.

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO förde AA fram klagomål mot Ansvarsnämnden för djurens hälso- och sjukvård angående hanteringen av ett ärende om disciplinpåföljd och uppgav i huvudsak följande.

text: Ärendet hos ansvarsnämnden gällde ett behandlingsförlopp avseende en häst som hade opererats av en specialistkirurg. Hon var en av flera veterinärer som skött eftervården. Nämnden hade hållit henne ansvarig för hela eftervården trots att den fått journaler där det framkommit att hon ansvarat varken för behandling eller remittering efter det att hästen utvecklat komplikationer. Det hade hon också framfört skriftligen till nämnden.

text: AA bifogade bl.a. nämndens beslut. Beträffande klagomålen mot henne uttalade nämnden följande:

text: Nämnden anser dock att eftervården inte har varit optimal. Denna vård har AA varit ansvarig för. Hon borde bl.a. ha remitterat hästen vidare för åtgärd i ett tidigare skede när komplikationer uppkom, eftersom man inte hade kompetens att hantera komplikationerna på kliniken. Försummelsen för hennes del är dock inte tillräckligt allvarlig för att hon ska tilldelas en disciplinpåföljd.

text: Utredning

text: JO begärde att ansvarsnämnden skulle lämna upplysningar om handläggningen och yttra sig över det som kommit fram i anmälan. Av yttrandet skulle särskilt framgå hur nämnden såg på omfattningen av sin prövning i förhållande till hästägarens klagomål avseende AA och även hur frågorna om kvaliteten på eftervården, ansvar och kompetens – dvs. de frågor som nämnden grundat sin bedömning på – hade lyfts under handläggningen och om AA hade fått möjlighet att yttra sig över dem. Det skulle också framgå av yttrandet hur handläggningen förhållit sig till nämndens utredningsansvar.

text: Ansvarsnämnden lämnade i huvudsak följande yttrande (bilagorna utelämnas här):

text: Upplysningar och yttrande

text: Ansvarsnämnden för djurens hälso- och sjukvård (i fortsättningen nämnden) bilägger akt med innehållsförteckning. Av dessa handlingar framgår hur nämnden har handlagt ärendet. Nämnden har i det aktuella fallet prövat en anmälan från en privatperson och ärendet gällde ett sto. Anmälaren riktades mot två veterinärer varav en var AA. Anmälan föranledde inte någon disciplinpåföljd. Nämnden konstaterade dock att eftervården inte hade varit optimal och kritiserade AA i denna del. Bakom denna bedömning låg tillgängliga journaler, vad parterna anfört i sina skrifter, hur uppgifterna bemötts i skrifter samt ljudfiler. Samtliga dessa handlingar har AA haft tillgång till och fått möjlighet att bemöta. Utifrån dessa handlingar konstaterade nämnden att det förelåg brister i den eftervård som AA varit ansvarig för. Hon har inte lastats för andra veterinärers eventuella brister. Nämnden identifierade följande brister. − Hästen opererades den 18 december 2018 av en annan veterinär. AA skrev efter denna operation en plan för fortsatt vård. Här rekommenderade hon frekvent uttagning av plugg för spolning (3 gånger de första 22 dagarna). Den initiala pluggen borde dock enligt nämnden ha lämnats kvar flera veckor eftersom den satt bra. Detta för att inte riskera bakterier i sårhålan, vilket är en infektionsrisk. AA gjorde således en suboptimal plan. De två första urtagningarna av tre gjorde inte AA, men det var alltså hon som lade planen för vården. − Den 18 januari 2019 hade AA hästen på återbesök. Då togs pluggen bort. Ägaren beskrev en hel del komplikationer som hästen hade. I detta läge gick inte AA vidare med t.ex. röntgen trots att hon var medveten om att komplikationer kunde uppkomma fyra till sex veckor efter operationen. − Av ett inspelat samtal med djurägaren framgår att AA den 28 februari 2019 rådde sina kollegor att avvakta med remitteringen av hästen till Strömsholm. − Den 6 mars 2019 följde AA inte den ansvarige kirurgens eftervårdsinstruktioner. Vid hemgång den 10 mars fanns ett hemgångsråd där det står att pluggen ska kontrolleras fyra gånger de kommande två veckorna. De tre första gångerna skulle den inte tas ut, först den fjärde gången ska den bytas ut. Redan vid första kontrollen den 12 mars tog AA ut pluggen trots att den satt bra. Hon spolade och satte i en ny plugg.

text: I detta fall valde nämnden att inte i detalj redovisa den kritik som nämnden ansåg fanns av AA:s hantering av eftervården. Nämnden skrev istället att eftervården inte var optimal och att hästen borde ha remitterats vidare i ett tidigare skede. Nämnden anser att omfattningen har varit anpassad till anmälarens klagomål och att nämnden uppfyllt sitt utredningsansvar. Som redovisats ovan har nämnden grundat sin bedömning på handlingar som finns i ärendet, handlingar som AA har fått möjlighet att yttra sig över. AA kommenterade nämndens svar och framhöll bl.a. att nämndens kritik av behandlingsmetoden saknade vetenskaplig förankring och att det inte var hon utan kirurgen som utformade planen för hästens eftervård. Hon skickade också in ett yttrande från kirurgen till stöd för det.

text: Bedömning

text: Inledning Ansvarsnämnden för djurens hälso- och sjukvård ska ta upp och pröva ärenden om disciplinpåföljd efter anmälan från bl.a. en djurägare (se 7 kap. 1 och 6 §§ lagen [2009:302] om verksamhet inom djurens hälso- och sjukvård). Nämnden har ingen rätt att ta upp ärenden på eget initiativ.

text: Disciplinpåföljd, dvs. erinran eller varning, får meddelas den som tillhör djurhälsopersonalen och som uppsåtligen eller av oaktsamhet åsidosätter sina skyldigheter vid verksamhet inom djurens hälso- och sjukvård, t.ex. i förhållande till skyldigheten att fullgöra sina arbetsuppgifter i överensstämmelse med vetenskap och beprövad erfarenhet. Om felet med hänsyn till samtliga omständigheter är ringa eller om det framstår som ursäktligt får disciplinpåföljd underlåtas. (Se 2 kap. 1 § och 6 kap. 1 § samma lag.) I nämndens uppdrag ligger alltså att veterinärmedicinskt bedöma den behandling som djurhälsopersonalen utfört.

text: JO brukar som regel inte uttala sig om bedömningar i sak. Utgångspunkten för min granskning är följaktligen hur ansvarsnämnden förhållit sig till de formella krav som ställs på handläggningen av ärenden om disciplinpåföljd. Inom ramen för det kommer jag emellertid att i någon mån bedöma nämndens hantering och ställningstaganden utifrån det underlag den haft tillgång till.

text: Skyldigheten att motivera beslut Generellt gäller att ett beslut som kan antas påverka någons situation på ett inte obetydligt sätt ska innehålla en klargörande motivering, om det inte är uppenbart obehövligt. En sådan motivering ska innehålla uppgifter om vilka föreskrifter som har tillämpats och vilka omständigheter som har varit avgörande för myndighetens ställningstagande. (Se

text: 32 § förvaltningslagen

text: [2017:900], FL.) Det är uppenbart att ett beslut i ett disciplinärende kan ha stor betydelse för den anmälda yrkesutövaren. I rättspraxis understryks det också att det är ett oeftergivligt krav att ett sådant beslut tydligt redovisar vilka faktiska fel och brister som ett beslutsorgan ansett är styrkta och som ligger till grund för en disciplinpåföljd (jfr t.ex.

text: RÅ 1989 ref. 67

text: ). Enligt min mening måste detta gälla även i fall som det nu aktuella, där nämnden uttalat att det funnits brister

text: som inte varit tillräckligt allvarliga för att tilldela en disciplinpåföljd. Jag anser vidare att beslutsorganet är skyldigt att redogöra för hur det värderat anmälarens påståenden i förhållande till utredningen i övrigt och kommit fram till slutsatsen att ett fel förelegat.

text: Som redovisats inledningsvis anförde ansvarsnämnden i det aktuella beslutet i princip bara att eftervården av hästen inte hade varit optimal och att AA ansvarade för den vården. Hur nämnden kom fram till denna slutsats framgår inte. Vilka fel som nämnden ansåg att det var frågan om preciserades inte heller på något annat sätt än att AA borde ha remitterat hästen vidare för åtgärd i ett tidigare skede när komplikationer uppkom. Denna motivering är så svepande att det inte går att förstå vilka brister som nämnden har kommit fram till att AA ska lastats för och på vilket sätt dessa inneburit fel i veterinärmedicinskt hänseende. Det framgår inte heller hur nämnden förhållit sig till att AA vid flera tillfällen uppgett att hon skött eftervården tillsammans med kollegor, att hästen behandlades av andra veterinärer när den utvecklade komplikationer och att hon själv då var på semester. Jag kan därmed konstatera att beslutsmotiveringen inte uppfyller de krav som ställs enligt

text: förvaltningslagen

text: Jag kan i anslutning till detta konstatera att det i beslutet finns en notering om att djurägaren har lämnat in ett intyg från en viss veterinär men att ansvarsnämnden har utelämnat uppgiften att den fått veta att den namngivne veterinären inte stått bakom vad som i själva verket är en skrift från anmälaren. Låt vara att det är oklart hur nämnden har värderat det s.k. intyget, men redogörelsen är klart ofullständig och bidrar till intrycket att beslutet inte utformats med tillräcklig omsorg och noggrannhet.

text: Kraven på utredningen i disciplinärenden Ansvarsnämnden ska se till att varje ärende blir tillräckligt utrett. Det framgår av 7 kap. 11 § lagen om verksamhet inom djurens hälso- och sjukvård (se också

text: 23 §

text: FL). Det är alltså nämndens ansvar att se till att beslutsunderlaget, dvs. utredningen i ärendet, belyser den anmälda situationen tillräckligt väl. Detta innebär dock inte att all information som förekommer i utredningen fritt kan läggas till grund för ett beslut att påföra en anmäld yrkesutövare en disciplinpåföljd. Nämnden har att förhålla sig till prövningsramen, som följer av vad som har anmälts. Vidare måste nämnden naturligtvis uppfylla kommunikationsskyldigheten i

text: 25 §

text: FL, som ytterst ger uttryck för den grundläggande rättsprincipen att ingen ska dömas ohörd (se

text: prop. 2016/17:180 s. 154

text: ). JO har understrukit att det inte är förenligt med grundläggande förvaltningsrättsliga principer att ett beslutsorgan slår fast ett fel utan att den kritiserade fått uttrycklig möjlighet att kommentera sitt handlande eller den utredning som kommer att ligga till grund för en prövning (se bl.a.

text: JO 2000/01 s. 425

text: Nämnden har förklarat att den har grundat sin bedömning på handlingarna i ärendet och att AA haft tillgång till och fått möjlighet att bemöta dem. Det är dock inte tillräckligt. I den mån nämnden bedömer att vissa frågor ligger inom

text: prövningsramen för ett ärende måste den också förmedla det till den anmälda yrkesutövaren (se t.ex.

text: JO 2009/10 s. 335

text: samt

text: RÅ 1989 ref. 67

text: och

text: RÅ 1990 ref. 108

text: ). Av remissvaret framgår att nämnden har lagt ansvaret för eftervården på AA för att hon bedömts ha planerat den. Jag kan dock konstatera att djurägaren inte uttryckligen har utpekat henne som ansvarig för eftervårdens utformning och att nämnden inte har lyft några direkta frågor kring det. AA kan därmed inte anses ha haft anledning att kommentera det påstådda förhållandet under handläggningen. Jag noterar vidare att den ljudinspelning som nämnden säger sig ha lagt till grund för bedömningen av ärendet inte skickades till AA, utan endast har funnits tillgänglig vid förfrågan. Inte heller ett sådant tillvägagångssätt är förenligt med kraven på kommunikation i

text: 25 §

text: FL och de principer som bestämmelsen ger uttryck för. Nämndens hantering har inte varit acceptabel i denna del.

text: För att det ska bli aktuellt att påföra en disciplinpåföljd krävs inte enbart att påståendena är så preciserade att den anmälda yrkesutövaren har anledning att kommentera dem utan också att det som görs gällande otvetydigt kan slås fast i utredningen. Beviskravet i dessa ärenden innebär att det ska föreligga i princip full bevisning. (Se bl.a.

text: RÅ 1990 ref. 64

text: och

text: RÅ 1993 ref. 26

text: .) Det finns enligt min mening inte någon anledning för en ansvarsnämnd att efterge dessa krav när den bedömer att en anmäld yrkesutövare visserligen har begått fel men det inte finns tillräckliga skäl att meddela disciplinpåföljd. Tvärtom gäller det i lika hög grad då, eftersom den kritiserade i ett sådant fall inte kan överklaga beslutet. Jag ställer mig därför frågande till att nämnden kritiserat AA för att inte ha remitterat hästen vidare för åtgärd i ett tidigare skede när komplikationer uppkom. Som jag tidigare varit inne på framgår det inte heller av beslutet hur nämnden dragit sina slutsatser och jag har för egen del svårt att se att det finns stöd för bedömningen i nämndens utredning. Avslutande synpunkter Ansvarsnämnden har i yttrandet till JO preciserat ett antal brister som den ska ha funnit i AA:s behandling. Först här har alltså nämnden framfört konkretiserad kritik, vilken inte anges i dess beslut. En sådan hantering är mycket uppseendeväckande.

text: Handläggningen av det aktuella ärendet har inte varit förenlig med det grundlagsfästa kravet i

text: 1 kap. 9 § regeringsformen

text: att den som fullgör offentliga förvaltningsuppgifter ska iaktta saklighet i sin verksamhet. Sammantaget förtjänar ansvarsnämnden allvarlig kritik.

text: Ärendet avslutas.

text: Katarina Påhlsson


avgjordAv: Justitieombudsmannen Lilian Wiklund

nyckelord: Sekretess Sjukvård Visitation

title: Anmälan mot Rättspsykiatriska regionkliniken i Växjö, Landstinget Kronoberg, för att en omhändertagen mp3-spelare överlämnats till åklagarmyndigheten

sammanfattning: Inom Rättspsykiatriska regionkliniken i Växjö uppstod misstankar om att en av patienterna innehade barnpornografiska bilder. Kliniken genomförde en visitation av patientens bostadsrum. Därvid påträffades och omhändertogs en mp3-spelare, vilken överlämnades till åklagarmyndigheten för vidare utredning. Patienten dömdes senare för barnpornografibrott avseende innehav av bilder som fanns på mp3-spelaren. Uppgifter om att en patient innehar barnpornografiskt material får anses omfattade av den sekretess som gäller inom hälso- och sjukvården och får lämnas vidare bara med stöd av en sekretessbrytande bestämmelse. Sådana bestämmelser finns i 10 kap. 21 och 23 §§ offentlighets- och sekretesslagen. Bestämmelserna omfattar bl.a. sexualbrott mot barn, däremot inte barnpornografibrott. Enligt JO:s mening kan det inte ställas alltför höga krav på hälso- och sjukvårdspersonal när det gäller att bedöma vilka brottsliga gärningar – och rubriceringen av dessa – som skulle kunna bli aktuella i ett fall som detta. Även om materialet på mp3-spelaren inte föranledde någon utredning om sexualbrott mot barn riktas ingen kritik mot kliniken för att mp3-spelaren lämnades över till åklagarmyndigheten. Inte heller framförs någon kritik mot beslutet om visitation och omhändertagande av mp3-spelaren.

text: Anmälan

text: AA framförde i en anmälan klagomål mot Rättspsykiatriska regionkliniken i Växjö. AA var missnöjd med bl.a. att en mp3-spelare som omhändertagits vid en visitation den 28 december 2011 hade överlämnats till åklagarmyndigheten.

text: Utredning

text: Inledningsvis inhämtades vissa handlingar från kliniken.

text: Landstingsstyrelsen, Landstinget Kronoberg, anmodades därefter att inkomma med utredning och yttrande över vad AA anfört om att viss omhändertagen egendom överlämnats till åklagarmyndigheten. I yttrandet anfördes bl.a. följande.

text: Bakgrund

text: Detta ärende har även bäring på tidigare besvarad JO anmälan, 5753-2011. AA utgör en del i det nätverk som omnämnts i tidigare svar till JO.

text: AA är dömd till rättspsykiatrisk vård med särskild utskrivningsprövning [- - -] för bland annat grov våldtäkt mot barn, grovt barnpornografibrott. I domen beskrivs hur AA sexuellt utnyttjat minderåriga, fotograferat och spritt bilderna på internet. AA förekommer sedan tidigare i belastningsregistret från 2009 för bland annat barnpornografibrott. I december 2011 berättar en medpatient för en av skötarna att AA bjudit in patienten till sitt rum och visat pornografiska bilder på Tv:n. Patienten reagerade över att bilderna var barnpornografiska och lämnade därmed rummet. Med patientens berättelse som grund beslutade cheföverläkare BB med stöd av LPT, 21 och 22 §§ att genomföra en visitation av AA:s vårdrum där bland annat en mp3spelare visiterades in. Breven på AA:s rum öppnades endast för att leta efter otillbörliga föremål. Själva breven har inte lästs. AA har även underkastats restriktioner avseende rätten att använda elektronisk kommunikation med stöd av

text: 20 a §

text: LPT, med hänsyn till vården eller rehabilitering av patienten eller för att undvika att någon annan lider skada. Frågan har prövats i Förvaltningsrätten i Växjö [- - -] där cheföverläkarens beslut ansetts varit "välgrundat och i överensstämmelse med tillämpliga bestämmelser". Tyvärr uppstod det ett missförstånd då mp3-spelaren lämnas tillbaka till AA trots att det upprättats en anmälan. Etter att det uppdagats att mp3-spelaren lämnats tillbaka till AA visiteras den in igen. En vårdrelation med AA har inte kunnat upprättas. AA misstänks för att ha bilder med barnpornografiskt innehåll i sin ägo. Med tanke på tidigare agerande samt tillgång till Internet och det informella nätverket som finns runt AA uppstod misstanke att aktuell mp3-spelare innehöll bevis i form av bilder och/eller film på allt från sexuellt utnyttjande av underårig till våldtäkt/grov våldtäkt av barn. Misstankarna ryms inom ramen för

text: 6 kap.

text: BrB. Även om patienten inte lämnat avdelningen har han personligen kunnat kontakta minderåriga via Internet direkt eller via sitt nätverk förmått någon att begå brott och/eller bidragit till att utsätta minderåriga för brott som ryms inom

text: 6 kap.

text: BrB.

text: Lagrum

text: Sekretess gäller inom hälso- och sjukvården för uppgift om en enskilds hälsotillstånd eller andra personliga förhållanden enligt 25 kap. l § OSL. 10 kap. 21 § l pkt OSL ger oss möjlighet att bryta sekretessen då det finns misstanke om brott mot minderåriga enligt 3, 4 eller

text: 6 kap.

text: brottsbalken

text: Yttrande

text: Med stöd av 10 kap. 21 § l pkt i Offentlighets- och sekretesslagen har rättspsykiatriska regionkliniken brutit sekretessen. Landstinget Kronoberg har ingen kunskap att utreda huruvida sexualbrott mot minderåriga har skett, utan detta ärende är en fråga för polis och åklagare att utreda.

text: AA kommenterade remissvaret. Han uppgav bl.a. att han aldrig varit misstänkt för något annat än innehav av barnpornografi.

text: Upplysningar per telefon inhämtades från BB, chefsöverläkare vid Rättspsykiatriska regionkliniken i Växjö, som anförde att det inte skedde någon kontroll av mp3-spelarens innehåll innan överlämnandet till åklagarmyndigheten skedde.

text: Upplysningar per telefon inhämtades även från kammaråklagaren CC som anförde följande. AA dömdes för barnpornografibrott som avsåg innehav av 42 stycken

text: barnpornografiska bilder på den aktuella mp3-spelaren. Det blev inte någon utredning avseende sexualbrott med anledning av detta.

text: Bedömning

text: Enligt

text: 8 § lagen (1991:1129)

text: om rättspsykiatrisk vård, LRV, gäller vid sluten rättspsykiatrisk vård bestämmelserna i

text: 24 §§

text: lagen (

text: ) om psykiatrisk tvångsvård, LPT, i tillämpliga delar.

text: Enligt

text: 21 §

text: LPT får en patient inte inneha egendom som kan skada honom själv eller någon annan eller vara till men för vården eller ordningen på vårdinrättningen. Om sådan egendom påträffas får den omhändertas.

text: JO har tidigare (ärende dnr 4090-2001) gjort bedömningen att det är tillåtet att söka igenom en tvångsvårdad patients bostadsrum för att säkerställa att inga förbjudna föremål förekommer. Syftet med en sådan åtgärd är att upprätthålla ordning och säkerhet och att möjliggöra god och säker vård.

text: Klinikens beslut att genomföra visitation av AA:s rum har enligt min uppfattning skett i enlighet med gällande rätt. När det sedan gäller omhändertagandet av mp3-spelaren vill jag anföra följande. Såvitt framkommit hade kliniken inte vetskap om vad mp3-spelaren innehöll när den omhändertogs. Det kan därför ifrågasättas om det fanns grund för att omhänderta den. Av utredningen framgår dock bl.a. att kliniken hade fått uppgifter om att AA hanterade barnpornografiskt material. Mot den bakgrunden finner jag inte skäl att kritisera omhändertagandet.

text: Inom hälso- och sjukvården råder en stark sekretess. Enligt

text: 25 kap. 1 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400)

text: , OSL, gäller sekretess inom hälsooch sjukvården för uppgift om en enskilds hälsotillstånd eller andra personliga förhållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon närstående till denne lider men.

text: Genom att kliniken lämnade över AA:s mp3-spelare till åklagarmyndigheten röjdes uppgiften att han innehaft barnpornografiska bilder. Den uppgiften måste anses ha omfattats av den s.k. hälso- och sjukvårdssekretessen. En uppgift för vilken sekretess gäller enligt OSL får inte röjas för enskilda eller andra myndigheter, om inte annat anges i OSL eller förordning som OSL hänvisar till (

text: 8 kap. 1 §

text: OSL).

text: Enligt

text: 10 kap. 21 §

text: OSL hindrar inte sekretessen i bl.a. 25 kap. 1 § att en uppgift lämnas till en åklagarmyndighet eller en polismyndighet, om uppgiften angår misstanke om brott som riktas mot någon som inte har fyllt arton år och det är fråga om brott som avses i 3, 4 eller

text: 6 kap.

text: brottsbalken

text: eller lagen (

text: ) med förbud mot könsstympning av kvinnor.

text: Av

text: 10 kap. 23 § 1

text: OSL framgår att en uppgift som angår misstanke om brott och som är sekretessbelagd enligt

text: 25 kap. 1 § samma lag

text: får lämnas till en åklagarmyndighet eller en polismyndighet om misstanken angår brott för vilket det inte är föreskrivet lindrigare straff än fängelse i ett år.

text: Genom utredningen har framkommit att mp3-spelaren innehöll barnpornografiska bilder. AA har dömts för barnpornografibrott avseende innehav av bilderna.

text: Bestämmelsen om barnpornografibrott återfinns inte i

text: 6 kap.

text: brottsbalken

text: om sexualbrott, utan i 16 kap. som upptar brott mot allmän ordning. Enligt

text: 16 kap. 10 a § brottsbalken

text: döms bl.a. den som innehar barnpornografiska bilder för barnpornografibrott till fängelse i högst två år. För grovt barnpornografibrott är straffskalan sex månader till sex år. Det kan alltså konstateras att barnpornografibrott inte omfattas av någon av de två sekretessbrytande bestämmelser som redovisats ovan.

text: Enligt min mening kan det inte ställas alltför höga krav på hälso- och sjukvårdspersonal när det gäller att bedöma vilka brottsliga gärningar – och rubriceringen av dessa – som skulle kunna bli aktuella i ett fall som detta. Mot bakgrund av vad som anförts i remissvaret har jag förståelse för att misstankar väcktes hos personalen om att det kunde röra sig sexualbrott mot barn. Även om materialet på mp3-spelaren inte föranledde någon sådan utredning vill jag därför inte kritisera kliniken för att mp3-spelaren lämnades över till åklagarmyndigheten.

text: Vad AA anfört i övrigt föranleder inte något uttalande från min sida.

text: Jag har denna dag fattat beslut i ett annat ärende som rör liknande klagomål mot Rättspsykiatriska regionkliniken i Växjö (JO:s ärende dnr 5753-2011).

text: Ärendet avslutas.