avgjordAv: Kerstin André

text: Fråga om Manillaskolan, Specialskolemyndigheten, kunnat stänga skolan för personalens studie- och planeringsdagar utan att erbjuda eleverna alternativ omsorg, särskilt mot bakgrund av att den tillfälliga omsorgen måste uppfylla särskilda krav med avseende på personalens kompetens

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO framförde AA, såsom företrädare för Döva, hörselskadade och språkstörda barn i östra Sverige (DHB Östra), klagomål angående att Manillaskolans fritidshem skulle vara stängt fyra dagar under höstterminen 2001 på grund av studie- och planeringsdagar för personalen. Han anförde bl.a. följande.

text: Manillaskolan är en del av Specialskolemyndigheten (SPM) och bedriver grundskoleutbildning för de elever i Stockholms, Uppsala och Gotlands län som har teckenspråk som första språk. I anslutning till Manillaskolan bedriver SPM fritidshemsverksamhet på fritidshemmet Eken/Lilla Eken. Varje barns hemkommun skriver avtal med SPM så att barnen får tillgång till ett fritidshem med teckenspråk. Hemkommunerna kan inte erbjuda det. På Eken/Lilla Eken gick det vid tidpunkten för anmälan cirka 50–70 barn från hela Stockholmsområdet. Fritidshemsverksamheten för Manillaskolans elever måste bedrivas av teckenspråkig personal för att vara meningsfull.

text: Den 14 september 2001 erhöll föräldrar till barn som gick på Manillaskolans fritidshem ett brev, daterat den 6 september 2001, som gällde bl.a. stängning av fritidshemmet. Av brevet framgick att fritidshemmet skulle vara stängt den 29–30 oktober 2001 och att orsaken till stängningen var för SPM gemensamma planeringsdagar. I brevet stod inget om alternativ omsorg. I brevet påstods också felaktigt att berörda föräldrar tidigare hade informerats om stängningen.

text: Fritidshemmet hade även tidigare samma termin, den 16–17 augusti 2001, varit stängt utan att alternativ omsorg erbjudits. DHB Östra ansåg att det inte var rimligt att fritidshemmet var stängt för fyra planeringsdagar under en termin och önskade att JO skulle ta ställning till följande frågor.  Hur många dagar är det rimligt att fritidshemmet är stängt per termin?

text:  Hur många dagar är det rimligt att fritidshemmet är stängt per termin utan att

text: alternativ omsorg erbjuds?  Vilken rätt till ersättning har föräldrar för anordnande av omsorg på egen

text: bekostnad om SPM har rätt att stänga fritidshemmet utan att erbjuda alternativ omsorg?

text: Utredning

text: Styrelsen för SPM anmodades att inkomma med utredning och yttrande över vad som framförts i anmälan till JO. Som remissvar lämnades ett av BB, generaldirektör för SPM, och CC, rektor för Manillaskolan, undertecknat yttrande. I yttrandet anfördes följande.

text: Manillaskolan som tillhör Specialskolemyndigheten, övertog genom avtal verksamheten för fritidshem och förskoleklass för döva och hörselskadade den 1 juli 2001. Vi beklagar givetvis om inte föräldrar enligt beslut i maj, fått information om att fritidshemmet skulle stänga för gemensamma utbildningsdagar i Örebro. Deltagandet i dessa dagar bedömdes som särskilt angeläget eftersom det var ett unikt tillfälle att möta, inte enbart de nya kollegorna på Manillaskolan, utan personal från hela myndigheten, vid ett och samma tillfälle. Manillaskolans fritidshem strävar efter att få hög kvalitet i verksamheten. Detta betyder självklart att kompetensutveckling och gemensam planering med skolan för fritidshemmets personal måste finnas. Manillaskolan försöker att i första hand bedriva kompetensutveckling under kvällar och helger för personalen på fritidshemmet. Det är ändå viktigt att de har möjlighet att deltaga i skolans pedagogiska dagar. Pedagogiska dagar har skolan en gång per månad, och vid dessa tillfällen deltager endast en eller två personer från fritidshemmet. Fritidshemmet är öppet vid dessa tillfällen. Fritidshemmet har därutöver behov av att stänga tre dagar per läsår: två dagar för gemensam planering och kompetensutveckling samt en dag för utvärdering, allt i syfte att bevara och förstärka kvaliteten i verksamheten. I föräldrarådet vid Manillaskolan har diskussioner förts om skolan kan få hjälp från DUKIS ungdomsgård vid dessa tillfällen. DUKIS har efter förfrågan från Manillaskolan meddelat att de har möjlighet att ställa upp med viss personal vilket innebär att vi räknar med att en av dessa tre dagar ska fritidshemmet kunna hållas öppet. Däremot är det inte alltid enkelt att få personal från dem i juni och augusti på grund av semestrar. Jämfört med kommunala fritidshems stängningar i Stockholm är antalet stängningsdagar (2 st.) som Manillaskolan planerar att tillämpa, enligt vår mening, inte anmärkningsvärt många. Fritidsbarnen har behov av teckenspråkig personal och Manillaskolan har stora svårigheter att rekrytera teckenspråkig kompetent personal. Att ge eleverna ett alternativ som skulle innebära en placering vid ett fritidshem för hörande barn på Östermalm skulle enligt vår synpunkt inte vara rätt mot barnen. Med ovanstående som bakgrund anser Specialskolemyndigheten sammanfattningsvis följande: Fritidshemmets personal kommer att behöva utnyttja tre dagar per läsår för kompetensutveckling och planering. Manillaskolan försöker att ordna annan personal en av de tre dagarna så att fritidshemmet kan vara öppet. Specialskolemyndigheten kan inte ge föräldrar ersättning för anordnande av annan omsorg.

text: AA kommenterade remissvaret.

text: I beslut den 30 april 2003 anförde JO André följande.

text: Rättslig reglering m.m.

text: Varje kommun svarar enligt

text: 2 a kap. 1 § skollagen (1985:1100)

text: för att barn som är bosatta i Sverige och stadigvarande vistas i kommunen erbjuds förskoleverksamhet och skolbarnsomsorg. Förskoleverksamheten, som avser barn som inte går i skolan, bedrivs i form av förskola, familjedaghem och kompletterande förskoleverksamhet (öppen förskola). Skolbarnsomsorgen, som avser barn t.o.m. tolv års ålder som går i skolan, bedrivs i form av fritidshem och familjedaghem. För barn mellan tio och tolv år kan skolbarnsomsorgen även bedrivas i form av öppen fritidsverksamhet (

text: 2 a kap. 2 § skollagen

text: ). Förskoleverksamhetens uppgift är att genom pedagogisk verksamhet erbjuda barn fostran och omvårdnad. Skolbarnsomsorgens uppgift är att komplettera skolan samt erbjuda barn en meningsfull fritid och stöd i utvecklingen.

text: Förskoleverksamhet och skolbarnsomsorg skall enligt

text: 2 a kap. 6 § skollagen

text: tillhandahållas i den omfattning det behövs med hänsyn till föräldrarnas förvärvsarbete eller studier eller barnets eget behov. Förskoleverksamheten skall enligt huvudregeln tillhandahållas barn som fyllt ett år. Det föreligger således en ovillkorlig skyldighet för en kommun att anvisa vissa barn plats inom förskoleverksamheten och skolbarnsomsorgen. Denna skyldighet svarar mot en rätt för den enskilde att – under vissa förutsättningar – erhålla plats inom förskoleverksamheten och skolbarnsomsorgen. Tas denna rätt i anspråk ankommer det på kommunen att bereda barnet omsorg i enlighet med ovan redovisade bestämmelser i

text: 2 a kap.

text: skollagen

text: Stadgandet i

text: 2 a kap. 6 § skollagen

text: infördes ursprungligen i dåvarande

text: 14 a § socialtjänstlagen (1980:620)

text: . I förarbetena till denna lagreglering (

text: prop. 1993/94:11 s. 33

text: ) anfördes bl.a. följande.

text: Jag anser vidare att förskoleverksamhet och skolbarnsomsorg i första hand bör tillhandahållas i sådan omfattning att föräldrarna kan sköta sina arbeten eller studier. Öppethållande m.m. bör i möjligaste mån anpassas till föräldrarnas arbetstider. Det får emellertid i viss mån accepteras att verksamheten kan hållas stängd enstaka dagar under året för personalplanering och liknande ändamål. I allmänhet bör dock sådana problem kunna lösas utan att verksamheten behöver stängas (JO:s kursivering). Kommunen måste också hålla en beredskap med vikarier så att inte verksamheten annat än i rena undantagsfall behöver stängas på grund av sjukdom hos personalen. I sammanhanget kan också nämnas rättsfallet

text: RÅ 1992 ref. 31

text: som bl.a. rörde frågan om en socialnämnds beslut att stänga barnomsorgsverksamheten två dagar per termin för personalutbildning stred mot

text: socialtjänstlagen (1980:620)

text: . Regeringsrätten anförde bl.a. följande.

text: När det gäller organisationen av den kommunala barnomsorgen ankommer det på kommunen att fatta beslut. Varken i

text: socialtjänstlagen

text: eller annan författning finns bestämmelser om i vilken omfattning den kommunala barnomsorgen skall hållas öppen för barnen. Det är således kommunen som har att besluta om öppethållande för förskolan och fritidshemmen (se

text: prop. 1984/85:209 s. 16

text: ). På grund av det anförda finner regeringsrätten att det klandrade beslutet att stänga barnomsorgsverksamheten två dagar per termin inte strider mot

text: socialtjänstlagen

text: Av

text: 1 kap. 2 § specialskoleförordningen (1995:401)

text: framgår att Specialskolemyndigheten är den styrelse för specialskolan som avses i

text: 7 kap. 5 § skollagen

text: . I

text: 1 kap. 3 § specialskoleförordningen

text: stadgas att specialskolan skall ha fem skolenheter med regionala upptagningsenheter (regionskolor) och en skolenhet för elever från hela landet (riksskola). Regionskolorna är avsedda för döva eller hörselskadade elever som inte behöver utbildning med särskilda insatser vid riksskolan. Manillaskolan i Stockholm är en av regionskolorna och har Stockholms, Uppsala och Gotlands län som upptagningsområde (

text: 1 kap.

text: och

text: 7 §§

text: specialskoleförordningen

text: Av

text: 1 kap. 4 § samma förordning

text: framgår att SPM får, efter avtal med en kommun, fullgöra kommunens uppgifter inom förskoleklassen och fritidshemsverksamheten.

text: Bedömning

text: Frågan om stängning av förskola och fritidshem på grund av fortbildning av personal har tidigare behandlats av JO, se bl.a. JO:s ämbetsberättelse 1980/81 s. 308 och 1992/93 s. 284. I det första ärendet var frågan om gällande lag medgav att en kommun – utan samtycke av berörda föräldrar och utan att erbjuda alternativ omsorg – stängde förskola och fritidshem under två dagar för att låta personalen delta i utbildning. JO fann att det inte kunde anses förenligt med grunderna för gällande lag att man stängde förskola och fritidshem på det sätt som skett. I det andra fallet skulle en kommun stänga ett fritidshem under två dagar på grund av personalens planeringsdagar inför kommande termin. Efter remiss till vederbörande myndighet framkom att de barn som var inskrivna i den aktuella verksamheten skulle erbjudas alternativ omsorg vid närliggande verksamhet under planeringsdagarna. Med beaktande av detta fann JO inte anledning att kritisera socialnämnden i fråga.

text: JO har behandlat förevarande frågeställning även efter det att den aktuella regleringen flyttades från

text: socialtjänstlagen

text: till

text: skollagen

text: (JO:s dnr 490-2000, beslut den 19 november 2001).

text: AA har klagat på att fritidshemmet vid Manillaskolan stängts för personalens studie- och planeringsdagar fyra dagar under en termin (två omgångar om vardera två dagar) utan att alternativ omsorg tillhandahållits.

text: I remissvaret har anförts bl.a. följande. Manillaskolan försöker att i första hand bedriva kompetensutveckling under kvällar och helger för personalen på fritidshemmet. Skolan har också pedagogiska dagar en gång per månad. Vid dessa tillfällen deltar endast en eller två personer från fritidshemmet, och fritidshemmet är då öppet. Därutöver har personalen vid Manillaskolans fritidshem behov av att utnyttja tre dagar per läsår för kompetensutveckling och planering. Manillaskolan kan ordna alternativ omsorg en av dessa dagar genom ungdomsgården DUKIS (drivs av föreningen Stockholms dövas ungdomsråd; JO:s anm.). När det gäller återstående två dagar kan emellertid inte något alternativ tillhandahållas.

text: Såsom JO tidigare har uttalat är det rimligt att viss arbetstid avsätts för fortbildning av personal som arbetar inom förskoleverksamhet och skolbarnsomsorg. I första

text: hand bör det eftersträvas att fortbildningen förläggs på sådant sätt att inte hela verksamheten behöver stängas. Det måste dock accepteras att verksamheten hålls stängd enstaka dagar under året för planerings- och utbildningsdagar. I fall där förskola eller fritidshem stängts har JO ansett att det inte funnits anledning att kritisera kommuner om alternativ omsorg erbjudits och denna motsvarat de berättigade krav på god omsorg som föräldrar och barn har rätt att ställa.

text: Ifrågavarande fritidshem hör till Manillaskolan, som är en av SPM:s fem regionskolor för döva eller hörselskadade barn. Som framgår av vad som ovan anförts får SPM, efter avtal med en kommun, fullgöra kommunens uppgifter inom bl.a. fritidshemsverksamheten (

text: 1 kap. 4 § specialskoleförordningen

text: ). Den fråga som inställer sig är om det här går att uppställa samma krav på att alternativ skolbarnsomsorg skall erbjudas som när det gäller kommunal omsorgsverksamhet.

text: Enligt min mening måste huvudprincipen vara att det inte görs någon åtskillnad på vad som i berört hänseende gäller för tillhandahållande av skolbarnsomsorg. Det kan dock samtidigt inte helt bortses från att de praktiska svårigheterna att anordna alternativ omsorg av god kvalitet gör sig starkare gällande ju mer specialiserad inriktning omsorgsverksamheten har. Detta talar för att det finns särskilt starka skäl att undvika en stängning av sådan verksamhet. Detta måste emellertid i sin tur, för att uppnå och bibehålla en god kvalitet i omsorgen, vägas mot personalens behov av kompetensutveckling och fortbildning.

text: De barn som är inskrivna på Manillaskolans fritidshem är döva eller hörselskadade. Detta medför att en annan tillfällig omsorg måste uppfylla särskilda krav – såsom att personalen behärskar teckenspråk – för att utgöra ett godtagbart alternativ. Det saknas skäl att ifrågasätta SPM:s uppgifter om de svårigheter som möter att ordna ett sådant alternativ. Förhållandena är här sådana att det får godtas att alternativ omsorg inte kan tillhandahållas i full utsträckning. Jag utgår dock från att skolledningen verkar för att begränsa det antal dagar som fritidshemmet hålls stängt och för att i övrigt minimera de olägenheter som en stängning innebär. Det är också självfallet viktigt att fortbildningsdagarna schemaläggs i mycket god tid och att berörda föräldrar utan dröjsmål informeras om vad som beslutats så att de kan planera för, eller inrätta sig efter, hur tillsynen ordnas de aktuella dagarna. Det kan i och för sig ifrågasättas om informationen lämnades i tillräckligt god tid när det gällde fritidshemmets stängning för studie- och planeringsdagar under läsåret 2001/2002. Jag anser mig dock inte ha underlag för att uttala någon kritik i den delen.

text: Såvitt framgår av AA:s anmälan var fritidshemmet inte stängt tre, utan fyra dagar under läsåret 2001/2002. Detta har inte kommenterats i remissvaret. Jag har inte funnit anledning att vidta någon ytterligare utredningsåtgärd i anledning härav.

text: Det ankommer inte på mig att ta ställning till frågan om rätt till ersättning avseende utlägg för kostnader för sådan omsorg som föräldrarna själva ordnar under tid då ett fritidshem är stängt.

text: Med gjorda uttalanden avslutas ärendet.


avgjordAv: Mats Melin

nyckelord:
Förundersökning
Långsam handläggning
Sjukvård
Tvångsmedel/tvångsåtgärder

publisher: Justitieombudsmannen

title: En läkarundersökning av en målsägande inom ramen för en förundersökning ska genomföras skyndsamt - uttalanden rörande läkares samt polis och åklagares skyldigheter

org: jo

text: En läkarundersökning av en målsägande inom ramen för en förundersökning ska genomföras skyndsamt – uttalanden rörande läkares samt polis och åklagares skyldigheter

type: rubrik

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO framförde AA och BB klagomål mot åklagares vid Åklagarmyndigheten, åklagarkammaren i Västerås, handläggning av en förundersökning rörande våldtäkt mot barn samt mot läkare vid barn- och ungdomskliniken på Centrallasarettet i Västerås, Landstinget Västmanland och Rättsmedicinalverket, rättsmedicinska avdelningen i Uppsala. Vidare kritiserades Svea hovrätts handläggning av och dom i brottmålet.

type: stycke

text: Anmälarna uppgav bl.a. att det dröjde fyra veckor innan den första läkarundersökningen av barnet ägde rum. Vid denna konstaterades skador på barnet varför en undersökning skulle genomföras vid Rättsmedicinalverket. Det dröjde därefter tre veckor innan den undersökningen kom till stånd.

text: Utredning

text: Handlingar i åklagarkammarens ärende AM-2825-07 och Polismyndighetens i Västmanlands län ärende K4344-07 samt Svea hovrätts dom i målet infordrades. Vidare inhämtades muntliga upplysningar från kammaråklagaren CC, kriminalinspektörerna DD och EE samt en tidigare anställd psykolog vid polismyndigheten, FF. Av utredningen framkom bl.a. följande.

text: Sedan förundersökning inletts den 5 mars 2007 med anledning av en anmälan från socialtjänsten, häktades en person den 10 mars misstänkt för våldtäkt mot barn. Samma dag gav åklagaren skriftliga direktiv om att målsäganden skulle läkarundersökas.

text: I en s.k. flödespromemoria som upprättats över handläggningen hos polismyndigheten var antecknat att ”JB” den 9 mars hade kontakt med barnkliniken för att beställa tid för läkarundersökning. Det framgick att dr GG erbjöd tid den 21 mars och vidare angavs ”Hon [GG] kan inte få fram någon annan tid idag, kontakt på måndag om åkl inte accepterar./FF”. Därefter fanns inte antecknat att någon ytterligare kontakt förekommit i saken.

text: FF bekräftade att det var hon som hade gjort anteckningen i flödespromemorian och uppgav att hon mindes att både polis och åklagare tyckte att den erbjudna läkartiden låg för långt fram i tiden och att hon förmedlade denna synpunkt till läkaren. Hon förklarade att det rörde sig om ett barn som skulle undersökas men mindes inte säkert om hon sagt att den misstänkte var frihetsberövad. Det skulle i och för sig ha varit ”konstigt” om hon inte gjorde det eftersom det är något man brukar påpeka som ett argument för att det är bråttom. Såvitt hon mindes var anledningen till att de inte fick någon tid för undersökning förrän den 21 mars dels att det var ont om personal på barnkliniken dels att läkaren ansåg att det inte hade någon betydelse om undersökningen dröjde en eller flera veckor eftersom de påstådda övergreppen redan låg ett tag tillbaka i tiden och man därför ändå inte kunde räkna med att se några ”färska skador”. Enligt FF kan det ha varit någon annan som hade kontakterna med åklagaren för hon mindes inte att hon pratat med denne.

text: DD bekräftade att åklagaren inte hade accepterat den föreslagna tiden utan ville ha undersökningen utförd tidigare.

text: CC uppgav att efter häktningsförhandlingen gavs direktiv till polisen om att en läkarundersökning skulle ske. Sjukhuset hade särskilda jourtider, dock inte varje dag, för dessa undersökningar. När det vid den första undersökningen konstaterades att det fanns vissa skador underrättade läkaren polisen och ärendet skickades, via läkaren, vidare till rättsmedicin. Hon ringde dit flera gånger och frågade när undersökningen skulle kunna bli av. Hon talade bl.a. med HH. Den förklaring hon fick till att det dröjde var att det krävdes tre läkare till en sådan undersökning. Hon tror dock, trots detta besked, att det bara var två läkare som var med vid undersökningen. När undersökningen var utförd ringde hon även då till rättsmedicin eftersom det dröjde innan protokollet skrevs ut. Till slut bad HH henne att sluta ringa. På grund av dröjsmålet var hon tvungen att flera gånger begära anstånd med att väcka åtal.

text: Landstingsstyrelsen, Landstinget Västmanland och Rättsmedicinalverket anmodades att lämna upplysningar om handläggningen av polismyndighetens begäran om läkarundersökning av målsäganden. Till respektive begäran fogades bl.a. flödespromemorian och de tjänsteanteckningar som upprättats med anledning av de ovan nämnda inhämtade upplysningarna från polis och åklagare.

text: Landstingsstyrelsen (ordförande JJ) kom in med ett remisssvar i vilket det angavs att upplysningarna grundade sig på klinikchefen KK:s vid barn- och ungdomskliniken samtal med ansvarig överläkare samt journaldokumentation. I yttrandet anfördes vidare följande. Vid barn- och ungdomskliniken utförs på begäran av socialtjänst eller polis undersökningar av barn som utsatts för misshandel eller övergrepp. För att kvaliteten på undersökningen ska vara så hög som möjligt har kliniken i förväg inplanerade mottagningstider med erfaren barnläkare och vid behov gemensamt med gynekolog. I de fall behovet av undersökning inte bedöms vara akut, görs undersökningarna på

text: dessa planerade tider. I vissa fall eller efter särskild anmodan görs undersökningen av rättsmedicinare. Den aktuella undersökningen begärdes i brev daterat den 7 mars 2007 av socialsekreterare i Surahammars kommun. Brevet ankomstregistrerades vid barnkliniken den 9 mars 2007. Samma dag, den 9 mars, kontaktade polisen ansvarig överläkare för att få en tid för undersökning av målsäganden. Tid bokades in den 21 mars vid en i förväg inplanerad mottagningstid med erfaren barnläkare. Något behov av akut undersökning bedömdes inte föreligga […]. Om åklagaren bedömde att tiden inte var acceptabel skulle polisen återkomma. Någon kontakt med begäran om tidigare undersökningstid togs enligt uppgift inte. Undersökningen ägde rum den 21 mars. Undersökningsfynden var sådana att en rättsmedicinsk undersökning ansågs nödvändig. Efter samråd med ansvarig överläkare kontaktade därför barnläkaren omgående per telefon den rättsmedicinska jouren i Uppsala, som skulle återkomma med besked om tid för rättsmedicinsk undersökning. Landstingsstyrelsen bedömer att undersökningen av målsäganden har skett enligt de rutiner som finns vid barn- och ungdomskliniken. Någon begäran om att få en tidigare undersökningstid har inte inkommit från polismyndigheten.

text: Rättsmedicinalverket (generaldirektören LL) kom in med ett yttrande i vilket angavs att upplysningar och yttrande inhämtats från den rättsmedicinska avdelningen i Uppsala genom tf. avdelningschefen MM som angett i huvudsak följande.

text: Begäran från Polismyndigheten i Västmanlands län om rättsmedicinsk undersökning av målsäganden kom in till rättsmedicinska avdelningen i Uppsala den 22 mars 2007. Målsäganden undersöktes den 10 april 2007 på Kirurgiska kliniken på Akademiska sjukhuset i Uppsala. Undersökningen utfördes av överläkarna NN, specialist i kirurgi, och HH, specialist i rättsmedicin. Den 11 april 2007 kompletterades utredningshandlingarna med ett polisförhör. Den 12 april 2007 inkom en journalkopia från Akademiska sjukhuset avseende ultraljudsundersökning som gjorts den 10 april 2007. Målsäganden hade tidigare, den 21 mars 2007, undersökts på Barn- och Ungdomskliniken på Västerås lasarett. – – –

text: I journalanteckningarna från Västerås lasarett fanns inga tecken på akut skada. Att det dröjde nästan tre veckor mellan begäran om rättsmedicinsk undersökning och tidpunkten för undersökningen hade därför med stor sannolikhet ingen betydelse för den medicinska bedömningen. Undersökande rättsläkare har i detta fall prioriterat undersökningens kvalitet genom att ordna med rektoskopi och anorektalt ultraljud, något som endast görs undantagsvis vid rättsmedicinska undersökningar, även vid misstänkta sexuella övergrepp. Dröjsmålet har sannolikt berott på svårighet att hitta en tidpunkt för undersökningen som passade alla inblandade. Tidsutdräkten i denna del av handläggningen förklaras således av en strävan att utföra den aktuella undersökningen på en nivå som överstiger den i dag etablerade. – – –

text: Därefter gjorde verket följande bedömning.

text: I lagen (

text: ) om rättsintyg i anledning av brott och tillhörande förordning (

text: ) om rättsintyg i anledning av brott föreskrivs om sådana undersökningar och medicinska utlåtanden (rättsintyg) som avses i detta ärende. Författningarna innehåller inte några föreskrifter i fråga om den tid som kan tillåtas förflyta mellan en begäran om rättsintyg och en läkarundersökning i syfte att utfärda ett sådant intyg. Begäran från Polismyndigheten i Västmanlands län om rättsmedicinsk

text: undersökning kom in till rättsmedicinska avdelningen i Uppsala den 22 mars 2007. Undersökningen ägde rum den 10 april 2007. Av yttrandet från den rättsmedicinska avdelningen framgår att ambitionen på grund av omständigheterna i det aktuella fallet var att utföra en noggrannare undersökning än vad som är normalt i liknande fall och att detta, liksom att hitta en tid som passade alla, bidrog till att undersökningen drog ut på tiden. Rättsmedicinalverket strävar efter så korta handläggningstider som möjligt men verket kan konstatera att en undersökning ibland, med hänsyn till bl.a. skadans art och tillgången på läkare, kan dra ut på tiden. I det nu aktuella fallet har Rättsmedicinalverket den uppfattningen att den medicinska bedömningen med stor sannolikhet inte påverkades av den längre handläggningstiden. – – –

text: Polismyndigheten bereddes därefter tillfälle att komplettera de upplysningar som lämnats muntligen beträffande kontakterna mellan de olika myndigheterna i ärendet, särskilt beträffande frågan om begärda undersökningar vidtogs skyndsamt med tanke på att den misstänkte var häktad och målsäganden underårig. Myndigheten anmodades att yttra sig över handläggningen i berört avseende.

text: Ett remissvar kom in från polismyndigheten (länspolismästaren OO) till vilket fogats upplysningar från DD.

text: DD, som inledningsvis upplyste att han under den aktuella tiden var chef för barngruppen i Västmanland, uppgav bl.a. följande.

text: Samma dag eller dagen efter som förundersökningen inleddes planerades det in ett videoförhör med målsägande. Förhöret hölls på polisstationen i Västerås den 9 mars. Efter förhöret beslutade CC om läkarundersökning. Kontakt togs med barnkliniken på centrallasarettet i Västerås. Vid kontakt med barnkliniken fick vi inte någon tid innan den 21 mars. De som skötte kontakten med barnkliniken var kriminalinspektör EE och psykolog FF. Jag själv hade inte den kontakten. Jag vet däremot att vi och åklagarkammaren önskade att vi fick en tidigare tid. Barnkliniken svarade att det fanns ingen tidigare tid, anledningen var personalbrist. De var vid den tidpunkten, vad jag påminner mig, underbemannade. Det fanns inga läkare att tillgå. Jag vet att vi inom barngruppen förde diskussioner om detta. Från polismyndighetens sida hade vi förnyad kontakt med barnkliniken och framförde att vi måste ha en tidigare tid, men detta var den tid som fanns. Åklagarkammaren var av samma åsikt vilket vi också tydligt framförde till barnkliniken. När en tjänsteman på JO-ämbetet hörde av sig till mig ang. detta ärende hade jag kontakt med inspektör EE och dåvarande psykolog FF om handläggningen. EE hade bytt polismyndighet och FF lämnat polisen för annat arbete. EE och FF hade samma uppfattning som jag att det svar vi fick var att det fanns ingen annan tid. Detta framförde jag också till tjänstemannen på JO. Efter att läkarundersökningen var klar åkte inspektör EE och hämtade journalanteckningen. Den 22 mars faxades en begäran om rättsmedicinsk undersökning till Rättsmedicinska avdelningen i Uppsala. Målsägande genomgick en rättsmedicinsk kroppsundersökning på Akademiska sjukhuset i Uppsala den 10 april. Den 19 april inkom rättsintyget från Rättsmedicinska avdelningen i Uppsala, på begäran från polismyndigheten skickades rättsintyget per fax.

text: OO gjorde följande bedömning.

text: Barn- och ungdomskliniken erbjöd en tid först den 21 mars 2007. Då både åklagare och polis ansåg att undersökningen borde ske tidigare togs ånyo en kontakt med barn- och ungdomskliniken som meddelade att någon tidigare undersökningstid inte kunde erbjudas på grund av personalbrist.

text: Polismyndigheten bedömer att polismyndighetens handläggning av ärendet har följt gällande rutiner. Polismyndigheten kan dock konstatera och beklaga att läkarundersökningen, trots förnyad förfrågan till barn- och ungdomskliniken, Centrallasarettet, Västerås, inte kunde ske inom rimlig tid. Polismyndigheten har förändrat och utvecklat rutinerna genom Barnahusets införande vilket har skapat bättre samverkan och rutiner i ärenden av aktuell typ.

text: Ärendet remitterades till Åklagarmyndigheten som anmodades att lämna upplysningar och yttrande om handläggningen av begäran om läkarundersökningar. Av upplysningarna skulle det framgå om företrädare för barn- och ungdomsklinken respektive Rättsmedicinalverket informerades om att den misstänkte var häktad.

text: Åklagarmyndigheten (vice riksåklagaren PP) kom in med ett remissyttrande till vilket var fogat upplysningar från chefsåklagaren QQ och CC.

text: CC upplyste bl.a. om följande.

text: Förundersökning inleddes den 5 mars 2007 för sexuellt utnyttjande av underårig. Detta baserades på anmälan från socialtjänsten i Surahammars kommun. Efter förhör med målsäganden den 9 mars 2007 ändrades misstanken till våldtäkt mot barn. Efter förhöret gavs direktiv per telefon till polis om att omedelbart kontakta Centrallasarettet i Västerås och boka tid för läkarundersökning. Under tiden begärdes den misstänkte RR häktad och häktades den 10 mars 2007 av Västmanlands tingsrätt misstänkt för våldtäkt mot barn. Skriftliga direktiv om läkarundersökning gavs den 10 mars 2007 av den åklagare som hade haft häktningsförhandlingen (under jourtid). Polisen hade dock redan den 9 mars kontaktat Centrallasarettet för att boka en tid. Normalt sett är det alltid polisen som kontaktar Centrallasarettet för bokande av läkartider. Så skedde även i detta ärende. Jag vet inte vem av polisinspektörerna på polisens barngrupp (SUB) som faktiskt ringde till Centrallasarettet, det kan ha varit insp EE. Jag fick besked av polis – troligtvis insp DD tillika dåvarande chef för polisen barngrupp – om att de fått en tid för läkarundersökning. Enligt min uppfattning då var den tid som erbjöds alltför långt fram i tiden och jag bad polisen att ordna en tidigare tid. Jag fick sedan besked från polisen, som enligt uppgift tagit förnyad kontakt med lasarettet i enlighet med mina direktiv, att detta inte var möjligt. Jag vet inte vilken polis som ringde till centrallasarettet på nytt – det kan ha varit insp EE eller psykologen FF, som var de båda utredarna i ärendet. En läkarundersökning genomfördes den 21 mars 2007 och den visade på skador i analen. Polisen underättades om detta och jag gav direktiv om fortsatt rättsmedicinsk undersökning. Det framgick även av journalbladet att undersökande läkaren förordade en fördjupad undersökning – en sk retroskopi. Via läkaren skickades ärendet vidare till Rättsmedicinska avdelningen i Uppsala, som dagen efter även fick en formell skriftlig begäran från polisen om en rättsmedicinsk undersökning av analen. Jag ringde upprepade gånger till rättsmedicinska avdelningen för att kontrollera när denna undersökning kunde göras eftersom jag tyckte att det tog för lång tid. Jag fick till svar att undersökningen var komplicerad och att det krävdes tre läkare för att genomföra undersökningen – därav dröjsmålet. När jag fick besked om att undersökningen var utförd, vilket skedde den 10 april 2007, dröjde det ytterligare tid innan protokollet skrevs ut, vilket föranledde begäran om förlängd tid för åtals väckande. Jag ringde så många gånger till rättsmedicinska avdelningen att jag till slut blev ombedd att sluta ringa dit.

text: QQ uppgav bl.a. att en brist i utredningen var att de omfattande muntliga kontakter som förevarit mellan berörda myndigheter inte hade dokumenterats och att det i

text: ärendet inte framgick om barn- och ungdomskliniken och rättsmedicinska avdelningen underrättats om att den misstänkte var häktad.

text: PP redovisade inledningsvis bl.a. följande bakgrund.

text: Västerås tingsrätt (jourdomstolen) har lördagen den 10 mars förklarat den misstänkte häktad samt beslutat att åtal skulle vara väckt den 23 mars. Efter häktningsförhandlingen har en jourhavande åklagare meddelat polisen omfattande skriftliga direktiv, som ”prioritet 1” har angetts vara att målsäganden snarast skulle läkarundersökas av kvalificerad personal. I handlingarna i polisakten finns ett e-postmeddelande från utredningsmannen EE till åklagaren. Meddelandet har skickats den 13 mars. Av e-postmeddelandet framgår att polisen tagit del av jouråklagarens direktiv och med anledning härav har utredningsmannen ställt några frågor i punktform. I den första punkten står följande ”tror DD har pratat med dig om det, att vi fått en preltid den 21:e, om det räcker så?”

text: Åklagaren har besvarat e-postmeddelandet den 15 mars, dock berör åklagaren inte tiden för läkarundersökningen. Målsäganden har undersökts av läkare den 21 mars varvid läkaren fann att målsäganden hade vissa angivna skador. Åklagaren har samma dag gett direktiv om rättsmedicinsk undersökning. Polisen har den 22 mars faxat en skriftlig begäran om rättsmedicinsk undersökning till Rättsmedicinalverket, Rättsmedicinska avdelningen i Uppsala. Av begäran, som finns i polisakten, framgår det att polisen har angett att begäran avsåg ett ”häktningsärende” [– – – ].

text: Åklagaren har den 23 mars hos tingsrätten framställt om förlängd tid för åtals väckande till den 5 april under följande motivering. Förundersökningen kan inte slutföras inom föreskriven tid. Målsäganden ska genomgå ytterligare en undersökning, rättsintyg ska skrivas, kompletterande förhör med misstänkt, ytterligare ett vittnesförhör ska hållas och därefter behövs tid för slutdelgivning skäligt rådrum och för åtals väckande. Tingsrätten har bifallit framställan. Åklagaren har den 30 mars hos tingsrätten framställt om förlängd tid för åtals väckande till den 13 april under följande motivering. Förundersökningen kan inte slutföras inom föreskriven tid. Vid en undersökning av målsäganden på centrallasarettet i Västerås, barn och ungdomsklinken, hittade undersökande läkare fynd […]. Då dessa fynd var svårbedömda bestämdes att en rättsmedicinsk undersökning skulle göras i Uppsala. Tidpunkten för denna undersökning är tisdagen den 10 april 2007. Denna undersökning, som utförs av en specialist i kirurgi (vuxen och barn) en barnkirurg och en rättsläkare […]. Efter undersökningen ska ett rättsutlåtande skrivas och den misstänkte ska höras mot detta. Tingsrätten har efter ny förhandling i häktningsfrågan bifallit framställan. Åklagaren har den 12 april hos tingsrätten framställt om förlängd tid för åtals väckande till den 23 april under bl.a. följande motivering. Förundersökningen kan inte slutföras inom föreskriven tid. Ett nytt målsägandeförhör med rekonstruktion ska hållas, den medicinska undersökningen ska analyseras av de tre medverkande läkarna, rapport därom ska skrivas och den misstänkte ska höras mot dessa uppgifter. Efter att det bestämts att en rättsmedicinsk undersökning skulle göras har åklagaren vid flera tillfällen kontaktat Rättsmedicinska avdelningen för att påskynda deras handläggning. Åklagaren har den 23 april väckt åtal för grovt sexuellt utnyttjande av underårig och grov våldtäkt mot barn.

text: PP gjorde avslutningsvis bl.a. följande bedömning.

text: Åklagaren har i sina upplysningar uppgett att hon ansett att den föreslagna undersökningstiden den 21 mars inte var acceptabel och att hon därför bad polisen att ordna ett tidigare datum för undersökningen. Det är oklart om åklagaren uttryckligen bett polisen göra klart för sjukhuset att den misstänkte var häktad. Det måste dock under alla förhållanden ha stått klart att detta var det centrala skälet till att försöka påskynda att undersökningen genomfördes. Polisen har därefter till åklagaren lämnat besked om att man trots förnyad kontakt med sjukhuset inte kunnat få en annan tid. Enligt min mening har åklagaren då inte haft anledning att göra ytterligare försök för att påskynda sjukhusets handläggning, särskilt med tanke på att polisens minnesbild är att ingen annan tid har kunnat erbjudas bl.a. på grund av personalbrist vid barnkliniken. Efter att målsäganden den 21 mars undersökts vid barnkliniken bedömde läkaren att undersökningsfynden var sådana att en rättsmedicinsk undersökning var nödvändig. Barnläkaren har därför omgående per telefon kontaktat den rättsmedicinska jouren i Uppsala. Efter åklagarens direktiv har polisen dagen därpå faxat en skriftlig begäran om läkarundersökning till Rättsmedicinalverket, Rättsmedicinska avdelningen i Uppsala. Av begäran framgick det bl.a. att det rörde sig om ett ”häktningsärende”.

text: Efter det att begäran inkom till Rättsmedicinalverket tog det nästan tre veckor tills dess att målsäganden undersöktes. Då åklagaren ansåg att ärendet drog ut på tiden har hon vid upprepade tillfällen kontaktat rättsmedicinska avdelningen för att kontrollera när undersökningen kunde göras. Som förklaring till dröjsmålet sades det att undersökningen var komplicerad och att det krävdes tre läkare för att genomföra undersökningen. Av Rättsmedicinalverkets upplysningar framgår det också att rättsläkaren har prioriterat undersökningens kvalitet genom att ordna med vissa särskilda undersökningar, vilka endast görs undantagsvis vid rättsmedicinska undersökningar, även vid misstänkta sexuella övergrepp. Efter att målsäganden undersöktes den 10 april har åklagaren på nytt kontaktat rättsläkaren då upprättandet av rättsintyg drog ut på tiden. Tydligen har åklagaren har ringt så ofta att hon blivit ombedd att sluta ringa till Rättsmedicinska avdelningen. Med anledning av dröjsmålet med den rättsmedicinska undersökningen och färdigställandet av rättsintyget har åklagaren varit tvungen att begära förlängd tid för åtals väckande vid två tillfällen. Med hänsyn till att polisen i begäran om läkarundersökning informerat att det rörde sig om ett häktningsärende och då åklagaren med all sannolikhet även påtalat detta vid alla sina samtal med rättsmedicinska avdelningen torde det ha stått klart för företrädare för den rättsmedicinska avdelningen att den misstänkte var häktad. I vart fall måste det ha stått klart att åklagaren var oerhört angelägen om att ärendet behandlades ytterst skyndsamt. Enligt min mening har åklagaren gjort allt som kan krävas för att påskynda läkarundersökningarna. Undersökningarna har även haft stor betydelse för bedömningen av bevisningens styrka och därmed om det fanns skäl för åtal. Det har därför varit fråga om högst adekvata utredningsåtgärder. Den rättsmedicinska undersökningen har varit komplicerad och omfattande. Med hänsyn till de misstänkta gärningarnas beskaffenhet och utredningens omfattning kan den totala utredningstiden inte anses vara anmärkningsvärt lång. Jag noterar också att åklagaren, när hon begärt förlängd tid för åtals väckande, har redogjort för anledningen härför och att tingsrätten uppenbarligen inte ansett att tidsutdräkten varit oproportionellt lång eftersom tingsrätten medgett förlängd tid för åtals väckande.

text: I ett beslut den 3 april 2009 anförde chefsJO Melin bl.a. följande.

text: Bedömning

text: Inledning Av utredningen i ärendet har framkommit att en person häktades den 10 mars 2007 på sannolika skäl misstänkt för våldtäkt mot barn m.m. Åtal skulle vara väckt senast den 23 mars. Dagen före häktningsförhandlingen hade åklagare gett polisen muntliga direktiv om att målsäganden skulle läkarundersökas. I skriftliga direktiv den 10 mars angavs att ”prioritet 1” var att målsäganden snarast skulle läkarundersökas eftersom de skador som eventuellt uppstått har en tendens att läka fort och väl. Läkarundersökningar av målsäganden kom sedan att genomföras vid barn- och ungdomskliniken på Centrallasarettet i Västerås den 21 mars och vid Rättsmedicinalverket den 10 april. Åtal väcktes den 23 april för grov våldtäkt mot barn m.m. Den misstänkte dömdes vid tingsrätten och frikändes sedermera i hovrätten.

text: En förundersökning ska enligt

text: 23 kap. 4 § andra stycket rättegångsbalken

text: (RB) bedrivas så skyndsamt som omständigheterna medger. Om en förundersökning, som i det aktuella ärendet, rör brott mot målsägandens liv, hälsa, frihet eller frid och denne är under 18 år föreligger dessutom ett krav på särskild skyndsamhet och i en sådan förundersökning ska beslut i åtalsfrågan vara fattat så snart det kan ske och inom tre månader efter den tidpunkt då det finns någon som är skäligen misstänkt för brottet (se 2 a § förundersökningskungörelsen [1947:948]).

text: I de fall då den misstänkte är frihetsberövad gäller särskilda tidsfrister. Av

text: 24 kap. 18 §

text: RB framgår att då rätten beslutar om häktning ska, om inte åtal redan har väckts, rätten sätta ut den tid, inom vilken åtal ska väckas. Tiden får inte bestämmas längre än vad som är oundgängligen nödvändigt. Om den utsatta tiden är otillräcklig får rätten medge förlängning av tiden, om detta begärs före tidens utgång. Väcks inte åtal inom två veckor, ska rätten, så länge den misstänkte är häktad och till dess åtal har väckts, med högst två veckors mellanrum hålla ny förhandling i häktningsfrågan och därvid särskilt se till att utredningen bedrivs så skyndsamt som möjligt.

text: Läkarundersökningen vid barn- och ungdomskliniken När det först gäller undersökningen vid barn- och ungdomsklinken kan jag konstatera att det dröjde 12 dagar från det att polis den 9 mars 2007 tog kontakt med läkare vid kliniken till dess att undersökningen genomfördes.

text: När det gäller en läkarundersökning av en målsägande inom ramen för en förundersökning går det inte att generellt ange en viss tid inom vilken en sådan ska genomföras. Enligt min uppfattning ligger det, även om ett akut behov inte föreligger, i sakens natur att en undersökning av en målsägande bör genomföras snarast så att eventuella skador kan dokumenteras. Såvitt gäller undersökningar av barn framgår dessutom av bl.a. de uppgifter som barnläkaren SS lämnat vid förhör i målet i tingsrätten att läkningsförmågan hos barn är bättre än hos vuxna. Det är således särskilt angeläget att läkarundersökningar genomförs skyndsamt när målsäganden är ett barn.

text: Som framgått av redogörelsen ovan ställs också i lag krav på särskilt skyndsam handläggning när en målsägande som är under 18 år utsatts för brott mot person och det ställs även särskilda krav på att en utredning ska bedrivas med stor skyndsamhet när en misstänkt är häktad. Det är i sådana fall viktigt att även de myndigheter som biträder de brottsutredande myndigheterna i utredningen agerar snabbt.

text: Det är således, såvitt gäller insatser från hälso- och sjukvårdens sida, generellt av stor vikt att resurser fördelas så att en undersökning kan genomföras snarast, såväl för att bevisning om en misstänkt brottslig gärning ska kunna säkras som för att driva en förundersökning framåt och t.ex. säkerställa att en misstänkt inte hålls frihetsberövad längre än nödvändigt.

text: I det aktuella ärendet har landstingsstyrelsen anfört att något behov av akut undersökning inte bedömdes föreligga varför man, i enlighet med gällande rutiner, bokade tid en dag när det fanns i förväg inplanerade mottagningstider med en erfaren barnläkare. Vidare har angetts att man, när den aktuella tiden bokades, kom överens om att polisen skulle återkomma om tiden inte var acceptabel. Styrelsen har uppgett att någon sådan kontakt sedan inte togs.

text: Enligt såväl polismyndigheten som Åklagarmyndigheten togs emellertid en förnyad kontakt med barn- och ungdomskliniken som meddelade att någon tidigare undersökningstid inte kunde erbjudas på grund av personalbrist. CC har i denna fråga uppgett att hon inte var nöjd med den tid som erbjöds, att hon därför bad polisen att ordna med en tidigare tid för undersökningen samt att hon därefter fick besked om att polisen tagit en förnyad kontakt med barn- och ungdomskliniken och att det då framkommit att en tidigare undersökning inte var möjlig. DD och FF har bekräftat CC:s uppgifter. FF har dock inte kunnat erinra sig om hon vid kontakt med läkare vid kliniken nämnde att den misstänkte var häktad, men tror att hon gjorde det.

text: Uppgifterna i frågan om huruvida polisen återkom och begärde att undersökningen skulle genomföras tidigare än den 21 mars 2007 är således motstridiga. Dokumentationen av vilka åtgärder som polis och åklagare vidtagit under förundersökningen är i stora stycken föredömlig, men på denna punkt saknas dokumentation och polisen kan inte undgå viss kritik för denna brist.

text: Jag har visserligen inte anledning att betvivla de uppgifter som såväl CC som DD och FF lämnat om att kliniken kontaktats för att försöka få en tidigare undersökning till stånd. Eftersom denna förnyade kontakt inte kommit att dokumenteras har föreliggande utredning emellertid inte kunnat ge besked i t.ex. frågan när kontakten togs eller vem på kliniken som kan ha lämnat besked om att undersökningen inte kunde tidigareläggas. Jag har inte funnit det meningsfullt att utreda den saken vidare.

text: Även om utredningen inte gett mig underlag för att rikta kritik mot någon befattningshavare för den tidsutdräkt som uppkommit, konstaterar jag likväl att ett

text: dröjsmål om 12 dagar innan en läkarundersökning genomförs enligt min uppfattning inte står i överensstämmelse med de krav som i ett sådant här fall bör ställas på skyndsam dokumentation av eventuella skador hos den som misstänks ha varit utsatt för brott.

text: Läkarundersökningen vid Rättsmedicinalverket När det sedan gäller den undersökning vid Rättsmedicinalverket som genomfördes den 10 april 2007, 19 dagar efter det att polismyndighetens begäran kommit in, har Rättsmedicinalverket anfört att det av journalanteckningarna från barn- och ungdomskliniken inte fanns tecken på akut skada och att den medicinska bedömningen med stor sannolikhet inte påverkades av handläggningstiden.

text: Av tingsrättens dom framgår att SS vid huvudförhandlingen uppgav att hon och en kollega iakttog vissa avvikelser innanför målsägandens ändtarmsöppning som ledde till att de remitterade barnet till Rättsmedicinalverket. Dessa fynd iakttogs sedan inte vid undersökningen i Uppsala. Att barn har bättre läkningsförmåga än vuxna skulle, enligt SS, kunna förklara varför de fynd som gjordes i Västerås inte iakttogs vid undersökningen i Uppsala. Hon uppgav också beträffande de gjorda iakttagelserna att sådana fynd normalt inte görs men pekade på att fynden också kunde bero på svår förstoppning.

text: Redan det förhållandet att läkare vid barn- och ungdomsklinken ansåg att det, beroende på vissa iakttagelser som gjorts, fanns skäl att remittera barnet till Rättsmedicinalverket, talar enligt min uppfattning för att det var angeläget att en rättsmedicinsk undersökning genomfördes snarast. För läkarna på Rättsmedicinalverket måste det också, av de skäl som Åklagarmyndigheten anfört, ha framgått att den misstänkte var häktad och att det även av det skälet var viktigt att en undersökning snarast kom till stånd. Mot denna bakgrund tog det, som jag ser det, alldeles för lång tid innan undersökningen genomfördes. Det borde, även om det som Rättsmedicinalverket anfört var fråga om en noggrannare undersökning än vad som är normalt i liknande fall, ha gjorts försök att betydligt tidigare få till stånd en sådan.

text: Jag konstaterar vidare att det framgått att rättsintyget faxades till polismyndigheten den 19 april, således nio dagar efter det att undersökningen genomfördes. Av

text: 9 § lagen (2005:225)

text: om rättsintyg i anledning av brott framgår att ett rättsintyg så snart som möjligt ska utfärdas och expedieras till den myndighet som har beslutat att inhämta intyget. Det är särskilt angeläget med en skyndsam handläggning bl.a. i ärenden där den misstänkte är frihetsberövad (

text: prop. 2004/05:64 s. 63

text: ). En handläggningstid om nio dagar i ett fall som det aktuella är inte acceptabel.

text: Det kom sammantaget att dröja i det närmaste en månad från det att undersökningen vid Rättsmedicinalverket begärdes till dess att polisen erhöll rättsintyget. Av utredningen har framkommit att CC vid flera tillfällen begärde förlängd tid för att väcka åtal och att det huvudsakliga skälet till detta, vid de två sista tillfällena, synes ha varit att hon avvaktade först att undersökningen vid

text: Rättsmedicinalverket skulle genomföras och sedan att hon skulle få tillgång till rättsintyget. Detta är givetvis mycket otillfredsställande. Det är naturligtvis också otillfredsställande att det tog så lång tid mellan undersökningarna att det, såvitt framkommit i rättegången, inte kunnat uteslutas att detta påverkat rättegångens resultat. Jag är mot den nu angivna bakgrunden mycket kritisk till Rättsmedicinalverkets handläggning.

text: När det gäller den rättsmedicinska läkarundersökningen vill jag dock framhålla att utredningen även här visar att CC gjort vad som på henne ankom för att påskynda undersökningen och utfärdandet av intyget. Hennes dokumentation i saken är dock, som QQ påtalat, bristfällig och hon kan därför inte undgå viss kritik.

text: Avslutande synpunkter Mina iakttagelser i detta ärende ger mig anledning att betona vikten av ett nära samarbete mellan de brottsutredande myndigheterna och hälso- och sjukvården, särskilt när det finns misstankar om brott begångna mot barn. Det är från utredningssynpunkt oacceptabelt att det dröjer 32 dagar från det att polisen begär en läkarundersökning av ett barn som kan ha utsatts för brott till dess att den slutliga medicinska bedömningen sker. Det är likaså oacceptabelt, när en misstänkt är häktad, att det därefter dröjer ytterligare nio dagar innan åklagare får del av det rättsintyg som ska ingå i underlaget för dennes beslut i åtalsfrågan.

text: Polismyndigheten har i sitt remissvar pekat på att införandet av Barnahus Västmanland, vilket är en knutpunkt för samverkan mellan bl.a. polis, åklagare, socialtjänsten, barn- och ungdomsklinken och barn- och ungdomspsykiatriska kliniken, har skapat bättre samverkan och rutiner i dessa typer av ärenden.

text: I den del ärendet gäller landstinget och Rättsmedicinalverket har jag samrått med justitieombudsmannen Kerstin André under vars tillsyn hälso- och sjukvården samt det rättsmedicinska undersökningsväsendet står.

type: avgorande


avgjordAv: Justitieombudsmannen Katarina Påhlsson

title: Kritik mot Länsstyrelsen i Västra Götalands län för underlåtenhet att avgöra ett återförvisat ärende

sammanfattning: Naturvårdsverket upphävde en länsstyrelses beslut om godkännande av en älgförvaltningsplan och återförvisade ärendet för förnyad handläggning. Länsstyrelsen bedömde att en älgförvaltningsgrupp behövde samtycka till ändringar i älgförvaltningsplanen för att det återförvisade ärendet skulle kunna avgöras. Gruppen lämnade inget sådant samtycke. Därför avgjorde länsstyrelsen inte ärendet. JO tar inte ställning till om älgförvaltningsgruppens samtycke var nödvändigt. Även om länsstyrelsen bedömde att det krävdes, var det enligt JO fel att inte avgöra ärendet. JO uttalar att om enighet inte kunde nås med gruppen om hur planen skulle ändras, borde begäran om godkännande av planen ha avslagits. Länsstyrelsen får kritik för underlåtenheten att avgöra ärendet.

text: Bakgrund

text: Län där det förekommer älgar ska vara indelade i älgförvaltningsområden. För varje sådant område ska länsstyrelsen inrätta en älgförvaltningsgrupp, som i sin tur ska upprätta en älgförvaltningsplan för området. En älgförvaltningsplan ska tas fram för en period om tre år och innehålla bl.a. mål för älgstammens storlek och en beräkning av hur stor avskjutning som är lämplig för att nå målen. Planen ska godkännas av länsstyrelsen. Detta framgår av

text: 3 c

text: 3 d §§

text: jaktförordningen (1987:905)

text: och 18 § Naturvårdsverkets föreskrifter och allmänna råd om jakt efter älg och kronhjort (

text: NFS 2011:7

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO klagade AA i huvudsak på att Länsstyrelsen i Västra Götalands län inte hade verkställt ett återförvisningsbeslut från Naturvårdsverket i ett ärende om godkännande av en älgförvaltningsplan.

text: Utredning

text: JO hämtade in vissa handlingar från länsstyrelsen och begärde därefter att länsstyrelsen skulle yttra sig.

text: Länsstyrelsen (länsöverdirektören BB) redogjorde i sitt yttrande för bl.a. följande bakgrundsuppgifter. Länsstyrelsen beslutade den 12 april 2019 att godkänna en älgförvaltningsgrupps förslag till älgförvaltningsplan för planperioden 2019–2021. Gruppens ordförande AA överklagade länsstyrelsens beslut i egenskap av privatperson. Naturvårdsverket upphävde den

text: 12 september 2019 länsstyrelsens beslut och återförvisade ärendet till länsstyrelsen. Länsstyrelsen hade frågor till Naturvårdsverket om hur motiveringen till dess beslut skulle förstås, men fick bara svävande svar. Den 3 oktober 2019 fattade länsstyrelsen ett nytt beslut om fastställande av samma älgförvaltningsplan, men denna gång med en utförligare motivering. Efter ett nytt överklagande från AA upphävde Naturvårdsverket den 21 februari 2020 länsstyrelsens andra beslut och återförvisade ärendet till länsstyrelsen. Det förekom under 2020 och 2021 flera kontakter mellan länsstyrelsen, älgförvaltningsgruppen och Naturvårdsverket om hur situationen skulle hanteras.

text: Länsstyrelsen framförde därefter följande:

text: Yttrande över särskilda frågor från JO

text: Har länsstyrelsen vid prövningen av om en älgförvaltningsplan ska godkännas möjlighet att på egen hand besluta om ändringar i en ingiven plan, eller måste älgförvaltningsgruppen alltid först göra ändringarna och ge in en justerad plan till länsstyrelsen? Enligt 18 §

text: NFS 2011:7

text: ska älgförvaltningsplanen (ÄFP) godkännas av Länsstyrelsen. ÄFP ska bidra till en ekosystembaserad förvaltning av älgstammen […]. För att kunna godkänna planen, måste Länsstyrelsen kontrollera att planen innehåller allt nödvändigt underlag och att den planerade avskjutningen i planen leder till täthetsmålet för älgstammen. Om Länsstyrelsen vid denna granskning upptäcker faktafel, att det saknas relevant information i planen, eller att planen inte leder till målen, föreslår Länsstyrelsen nödvändiga ändringar för älgförvaltningsgruppen (ÄFG) och ber om kompletteringar och/eller förtydliganden. När Länsstyrelsen har fått in det underlag av ÄFG som behövs för att ÄFP ska kunna godkännas, beslutar Länsstyrelsen att fastställa ÄFP. Alla eventuella ändringar inför fastställandet förankras således med berörd ÄFG. ÄFG måste däremot inte först göra ändringarna och komma in med ett justerat planförslag. Om länsstyrelsen anser sig sakna möjlighet att besluta om ändringar i en älgförvaltningsplan som är ingiven för godkännande, vilken betydelse har det för processen för verkställandet av Naturvårdsverkets återförvisningsbeslut? Om Länsstyrelsen och ÄFG inte kan komma överens om en ÄFP som kan godkännas, fortsätter Länsstyrelsen att kommunicera med ÄFG och försöker att i dialog med ÄFG komma fram till en lösning. I det aktuella ärendet har Länsstyrelsen i samråd med Naturvårdsverket presenterat lösningsförslaget för ÄFG 4 att minska älgtätheten och därmed öka avskjutningen på den registrerade arealen i ÄFP. ÄFG 4 har dock motsatt sig detta lösningsförslag och stått fast vid att beräkna avskjutningen baserat på en så kallad ”jaktbar areal”, vilket motsägs av Naturvårdsverkets föreskrifter. Eftersom Länsstyrelsen och ÄFG 4 inte har kunnat komma överens under tiden som den återförvisade ÄFP skulle ha gällt, har ingen ny ÄFP 4 för perioden 2019–2021 kunnat fastställas innan planperioden tagit slut.

text: Enligt AA har länsstyrelsen behandlat det av Naturvårdsverket upphävda beslutet som att det var gällande. Länsstyrelsen ska yttra sig över detta påstående. Om länsstyrelsen har förhållit sig till det upphävda beslutet som om det i någon utsträckning hade rättsverkningar, ska den redogöra för vilket rättsligt stöd som funnits för det förhållningssättet. Länsstyrelsen har varit medveten om att ÄFP 4 hade återförvisats för förnyad handläggning och därmed var upphävt. Tyvärr hade Länsstyrelsen missat att plocka bort den återförvisade ÄFP 4 från sin hemsida. […] – – –

text: Under tiden då Länsstyrelsen har försökt att verkställa Naturvårdsverkets återförvisningsbeslut, fanns ingen giltig ÄFP 4, eftersom ÄFG 4 och Länsstyrelsen inte har kunnat enas om en lösning. Att det inte finns en ÄFP för ett ÄFO [älgförvaltningsområde, JO:s anm.] anser Länsstyrelsen som mycket olyckligt. ÄFP ska vara vägledande för älgskötselplanerna inom ÄFO (20 §

text: NFS 2011:7

text: ). Även tilldelningen till licensområden ska grundas på ÄFP (45 §

text: NFS 2011:7

text: ). I både granskningen av älgskötselplaner och tilldelningen till licensområden är dock ÄFG delaktig även om det saknas en gällande ÄFP. Älgskötselplanen ska tas fram i samråd med ÄFG (27 §

text: NFS 2011:7

text: ) och ÄFG ska även ge förslag på licenstilldelning (43 §

text: NFS 2011:7

text: ). Därför bedömer Länsstyrelsen att ÄFG har kunnat fullfölja sin roll trots att det saknats en gällande ÄFP för ÄFO 4.

text: Länsstyrelsens bedömning av det som har kommit fram

text: Enligt

text: 9 § förvaltningslagen (2017:900)

text: ska ett ärende handläggas så enkelt, snabbt och kostnadseffektivt som möjligt utan att rättssäkerheten eftersätts. Länsstyrelsen har under hela ärendets gång försökt att verkställa Naturvårdsverkets återförvisningsbeslut genom att hitta en lösning för att ta hänsyn till den oregistrerade marken i ÄFP 4. Det aktuella fallet är unikt, eftersom Naturvårdsverkets återförvisningsbeslut delvis motsägs av Naturvårdsverkets egna föreskrifter. Lagstiftningen är tydlig med att avskjutningen ska baseras på den registrerade arealen. Länsstyrelsen har därför inte kunnat bifalla AA:s förslag att räkna in den ”jaktbara arealen” i den planerade avskjutningen. Naturvårdsverkets återförvisningsbeslut talar inte heller om att det är så ärendet ska hanteras. Naturvårdsverket har tvärtom på mötena den 9 mars 2020 och den 29 mars 2021 delat Länsstyrelsens tolkning att förvaltningen sker på den registrerade marken, och att avskjutningen på den registrerade marken därför måste höjas för att kompensera för den höga andelen oregistrerad mark. Älgförvaltningsgruppen har dock valt att inte använda sig av detta lösningsförslag. Eftersom Länsstyrelsen och ÄFG 4 inte har kunnat komma överens under tiden som den återförvisade ÄFP skulle ha gällt, har ingen ny ÄFP 4 för perioden 2019–2021 kunnat fastställas innan planperioden tagit slut. Det är därför Länsstyrelsens uppfattning att ärendet har handlagts i enlighet med

text: 9 § förvaltningslagen

text: . Ärendet hade inte kunnat avgöras på ett enklare eller snabbare sätt utan att eftersätta rättssäkerheten. Detta eftersom det, som beskrivits ovan, inte finns ett självklart sätt att ta hänsyn till oregistrerad areal i ÄFP. Naturvårdsverkets återförvisningsbeslut har krävt omfattande dialog med både ÄFG 4, Naturvårdsverket, vilthandläggarnätverket i övriga län och representanter för övriga ÄFG, för att hitta ett sätt att verkställa beslutet. Länsstyrelsen har under hela hanteringen av ärendet försökt att komma fram till en lösning där den kan fastställa en ÄFP som följer föreskrifterna. Länsstyrelsen har fortsatt att kommunicera med ÄFG 4 med förhoppningen att nå samsyn. Enligt

text: JO 2020/21 s. 364

text: är det av grundläggande betydelse att en beslutsmyndighet respekterar och rättar sig efter det som en överinstans har bestämt. Beslutsmyndigheten har en principiell skyldighet att tolka och tillämpa överinstansens beslut på ett lojalt sätt.

text: Länsstyrelsen har att beakta både lagstiftningen och överinstansens beslut. Länsstyrelsen har under hela ärendets gång beaktat Naturvårdsverkets beslut på ett sätt som också är förenligt med gällande föreskrifter, men har inte kunnat nå samsyn med ÄFG 4 i frågan. Skillnaden mot ärendet i

text: JO 2020/21 s. 364

text: är därmed att Länsstyrelsen inte har kunnat följa Naturvårdsverkets beslut på det sätt som AA ville, då det inte finns stöd i lagstiftningen för detta. AA kommenterade remissvaret.

text: Länsstyrelsen upplyste senare om att Naturvårdsverket den 22 mars 2023 hade avslagit AA:s överklagande av länsstyrelsens beslut om godkännande av älgförvaltningsplan för planperioden 2022–2024. Länsstyrelsen skickade en kopia av Naturvårdsverkets beslut (dnr NV-08018-22) till JO.

text: Bedömning

text: Bakgrunden till AA:s anmälan till JO är att det har rått delade meningar om hur s.k. oregistrerad areal ska beaktas i en älgförvaltningsplan. Frågor av det slaget kan prövas av Naturvårdsverket när länsstyrelsens beslut överklagas dit. Eftersom JO:s tillsyn inte ska ersätta överinstansers prövning av myndigheters beslut, brukar JO inte uttala sig i sådana frågor. Jag ser ingen anledning att i detta ärende frångå den principen. Därför begränsar jag mina uttalanden till följande mer formella delar av länsstyrelsens handläggning med anledning av Naturvårdsverkets återförvisningsbeslut.

text: JO har vid upprepade tillfällen uttalat att det är en självklarhet att underinstanser ska följa och lojalt tillämpa domar och beslut från sina överinstanser. Endast i situationer som påminner om dem som kan motivera resning av ett lagakraftvunnet beslut kan det godtas att en underinstans avviker från de anvisningar som har getts av överinstansen i ett återförvisningsbeslut (jfr t.ex.

text: JO 2006/07 s. 422

text: ). Vidare har JO återkommande uttalat att ett återförvisat ärende alltid bör handläggas med förtur (se t.ex.

text: JO 2016/17 s. 354

text: Länsstyrelsen har i sitt yttrande uppgett att älgförvaltningsgruppen förordat att anvisningarna i Naturvårdsverkets återförvisningsbeslut genomförs på ett sätt som enligt länsstyrelsens bedömning inte är förenligt med Naturvårdsverkets föreskrifter. Detta tillvägagångssätt har enligt länsstyrelsen inte varit det enda möjliga, men älgförvaltningsgruppen ska ha valt att inte godta länsstyrelsens förslag till lösning. Därmed har det enligt länsstyrelsen inte varit möjligt att avgöra ärendet.

text: Jag uppfattar länsstyrelsens yttrande som att den bedömt att det krävts samtycke från älgförvaltningsgruppen för att den föreslagna älgförvaltningsplanen skulle kunna ändras i enlighet med länsstyrelsens lösningsförslag. För mig framstår den slutsatsen inte som självklar. Formuleringen i

text: jaktförordningen

text: och Naturvårdsverkets föreskrifter om att planen ska godkännas av länsstyrelsen kan enligt min mening ge utrymme för olika tolkningar. Jag noterar att Naturvårdsverket i sitt beslut den 22 mars 2023 har bedömt att en länsstyrelse har

text: möjlighet att justera i en älgförvaltningsplan som lämnats till länsstyrelsen för godkännande.

text: Frågan om vilka åtgärder en länsstyrelse får vidta vid prövningen av om en älgförvaltningsplan ska godkännas bör i första hand avgöras genom överklagande till Naturvårdsverket. Jag avstår därför från att göra något mer bestämt uttalande i frågan om länsstyrelsen skulle ha kunnat ändra den föreslagna älgförvaltningsplanen i enlighet med sitt förslag till lösning. I stället vill jag framhålla att även om detta inte var möjligt, var det fel av länsstyrelsen att inte avgöra ärendet efter Naturvårdsverkets återförvisningsbeslut. Efter att ha konstaterat att det inte gick att nå enighet med älgförvaltningsgruppen om en lösning som enligt länsstyrelsen var förenlig med regelverket, borde länsstyrelsen i så fall skyndsamt ha beslutat att avslå älgförvaltningsgruppens begäran om godkännande av älgförvaltningsplanen. Då skulle frågorna där det rådde oenighet ha kunnat prövas genom överklagande till Naturvårdsverket.

text: Länsstyrelsens handläggning efter Naturvårdsverkets återförvisningsbeslut i februari 2020 har enligt min mening inte varit acceptabel. Underlåtenheten hos länsstyrelsen med att fatta beslut medförde att ärendet aldrig avgjordes i sak. I stället avslutade länsstyrelsen det mer än två år senare, med hänvisning till att älgförvaltningsgruppen lämnat in ett förslag till ny älgförvaltningsplan för den kommande planperioden. Det förvånar mig att länsstyrelsen inte ens i samband med sitt yttrande till JO insett att dess handläggning varit bristfällig. Länsstyrelsen förtjänar kritik.

text: Som en mer allmän synpunkt vill jag avslutningsvis nämna att om en myndighetsföreskrift visat sig medföra tolkningssvårigheter, kan det finnas skäl att överväga att förtydliga den.

text: Ärendet avslutas.

text: Katarina Påhlsson

text: Ärendet har föredragits av rättssakkunniga Albert Pettersson. Byråchefen Charlotte Håkansson har deltagit i beredningen.


nyckelord:
Allmänna handlingar
Överlämnande av myndighetsutövning

text: Ett kommunalt bolag har uppdragit åt en advokat att handlägga framställningar om handlingsutlämnande. Fråga om de uppgifter som överlämnats till advokaten innefattar myndighetsutövning. Också fråga om handläggningen följt

text: tryckfrihetsförordningens

text: och sekretesslagens regler

text: Anmälan

text: I skrivelser till JO anmälde AA det kommunala bolaget Öresundskraft AB. Han kritiserade bolagets handläggning av framställningar från honom om att få ta del av handlingar och framförde bl.a. följande. Han hade i flera brev till bolaget begärt att få ta del av bl.a. alla protokoll rörande en fråga om påstådd övertalighet och arbetsbrist hos bolaget omkring år 1993. Han hade också efterfrågat skriftliga besked huruvida bolaget lämnade ut handlingarna eller inte. Bolaget hade inte lämnat ut samtliga begärda handlingar och i vissa fall inte besvarat hans framställningar.

text: Till AA:s skrivelser fogades handlingar av vilka framgick bl.a. att han i brev den 10 juni, den 17 oktober och den 1 december 2002 till bolaget hade begärt att få ta del av handlingar.

text: Utredning

text: Efter muntlig kontakt inkom bolaget med skriftliga upplysningar rörande handläggningen av AA:s framställningar om handlingsutlämnande.

text: Bolaget anmodades härefter att göra en utredning och yttra sig över handläggningen av AA:s framställningar den 10 juni, den 17 oktober och den 1 december 2002.

text: I yttrande anförde bolaget, genom ombudet advokaten BB, följande (bilagorna uteslutna här). Bilagt översänds korrespondens och handlingar i ärendet under perioden 1993 till dags dato. – – – Av handlingarna framgår att AA vid flera tillfällen erhållit de handlingar han efterfrågar.

text: Undertecknad tillskrev AA den 22 februari 2002. Med anledning av hans brev av den 11 februari 2002 meddelades han att ÖKAB hade avslutat skriftväxlingen med honom samt att det inte var meningsfullt att han fortsatte skriva till ÖKAB. AA:s brev av den 10 juni 2002 har med anledning av sagda besked inte besvarats av ÖKAB. Hans brev av den 17 oktober 2002 besvarades av undertecknad den 14 november 2002. Mina svar finns bilagda. Hans brev av den 1 december 2002 har inte besvarats. Anledningen till att ÖKAB inte har besvarat två av breven är följande: AA har tillskrivit ÖKAB [om] i allt väsentligt samma saker vid ca 50 tillfällen. Han har fått det begärda materialet ett antal gånger. I brev till honom från undertecknad av den 22 februari 2002 meddelades han att det inte var meningsfullt att fortsätta skriva till ÖKAB då bolaget hade avslutat skriftväxlingen. Han fortsatte trots detta med skriftväxlingen, vilket föranledde ÖKAB att åter tillskriva honom den 14 november 2002. Det är ÖKAB:s bedömning att bolaget dels utgivit de begärda handlingarna vid upprepade tillfällen, dels uppfyllt de övriga rimliga krav man kan ställa i en situation som den förevarande – – –.

text: AA kommenterade remissvaret samt gav in ytterligare skrivelser. I en hos JO upprättad promemoria anfördes bl.a. följande.

text: Av utredningen i ärendet framgår att framställningarna har handlagts av en advokat för bolagets räkning. Enligt

text: 11 kap. 6 § tredje stycket regeringsformen

text: kan en förvaltningsuppgift överlämnas till bl.a. ett bolag eller en enskild individ. Innefattar uppgiften myndighetsutövning, skall det ske med stöd av lag. Av

text: 1 kap. 9 § sekretesslagen (1980:100)

text: framgår att vad som föreskrivs i

text: tryckfrihetsförordningen

text: om rätt att ta del av handlingar hos myndighet skall i tillämpliga delar också gälla handlingar hos aktiebolag, handelsbolag, ekonomiska föreningar och stiftelser där kommuner eller landsting utövar ett rättsligt bestämmande inflytande. Sådana bolag, föreningar och stiftelser skall vid tillämpningen av denna lag jämställas med myndighet. Prövningen av frågor om utlämnande av allmänna handlingar i de kommunala bolagen innefattar myndighetsutövning (se

text: prop. 1993/94:48 s. 22

text: Bolaget anmodades att yttra sig över huruvida handläggningen hade inneburit ett åsidosättande av föreskrifterna om överlämnande av myndighetsutövning.

text: I yttrande anförde bolaget bl.a. följande.

text: En genomgång av handlingarna i ärendet ger enligt Öresundskraft vid handen att BB inte har fattat något beslut i frågan om utlämnande eller ej av de handlingar AA har efterfrågat. I stort har BB enbart meddelat AA att han redan vid flera tillfällen har erhållit de begärda handlingarna, samt framfört önskemålet om att skriftväxlingen skulle upphöra. – – – Öresundskraft kan svårligen se att dessa BB:s åtgärder är att betrakta som myndighetsutövning. Bolaget menar att det i alla avseenden och vid flera tillfällen har tillmötesgått AA:s begäran – så som den rimligen kan förstås – om att få del av handlingar, och att de besluten har fattats av bolaget.

text: I beslut den 8 mars 2004 anförde JO Berggren följande.

text: Bedömning

text: Av

text: 1 kap. 9 § första stycket sekretesslagen (1980:100)

text: framgår att vad som föreskrivs i

text: tryckfrihetsförordningen

text: (TF) om rätt att ta del av handlingar hos myndighet i tillämpliga delar också skall gälla handlingar hos bl.a. aktiebolag där

text: kommuner utövar ett rättsligt bestämmande inflytande. Sådana bolag skall vid tillämpningen av

text: sekretesslagen

text: jämställas med myndigheter.

text: Enligt

text: 2 kap. 12 §

text: TF skall en allmän handling som får lämnas ut – som alltså inte omfattas av någon sekretessbestämmelse – på begäran ”genast eller så snart det är möjligt” på stället utan avgift tillhandahållas den som önskar ta del av handlingen. Av

text: 2 kap. 13 §

text: TF framgår vidare att den som önskar ta del av en allmän handling även har rätt att mot fastställd avgift få avskrift eller kopia av handlingen till den del den får lämnas ut. En sådan begäran skall behandlas skyndsamt.

text: Om en framställning om att få ta del av en handling inte kan tillmötesgås fullt ut, skall den som begär handlingen underrättas om detta. Han skall också enligt

text: 15 kap. 6 § andra stycket sekretesslagen

text: underrättas om att han kan begära att frågan hänskjuts till myndigheten och att ett formligt beslut av myndigheten krävs för att ett avgörande skall kunna överklagas. Mot myndighetens avslagsbeslut får sökanden enligt

text: 15 kap. 7 § sekretesslagen

text: föra talan, beträffande kommunala bolags beslut hos kammarrätt.

text: Med anledning av vad AA har framfört i sina skrivelser till JO har jag låtit utreda bolagets handläggning av framställningar från honom om utfående av handlingar. Det har kommit fram att vissa framställningar har handlagts av en advokat för bolagets räkning.

text: Enligt

text: kan en förvaltningsuppgift överlämnas till bl.a. ett bolag eller en enskild individ. Innefattar uppgiften myndighetsutövning, skall det ske med stöd av lag. Prövningen av frågor om utlämnande av allmänna handlingar i de kommunala bolagen innefattar myndighetsutövning (se

text: prop. 1993/94:48 s. 22

text: Av utredningen framgår att advokaten handlade flera av AA:s framställningar om handlingsutlämnande. Bland annat besvarade advokaten den begäran som AA gjorde i brevet den 17 oktober 2002. I svaret den 14 november 2002, som skrevs på en advokatfirmas brevpapper, lämnade advokaten i uppgiven egenskap av ombud för bolaget beskedet att AA tidigare hade fått del av de handlingar som han efterfrågade. Några handlingar översändes därför inte till AA. Sålunda kan konstateras att vissa av AA:s framställningar handlades slutligt av advokaten, men att denne inte meddelade några formliga beslut i ärendena.

text: Utredningen i ärendet ger inte stöd för att det har funnits en sådan närmare anknytning mellan bolaget och advokaten som medför att advokaten vid handläggningen var att betrakta som en befattningshavare hos bolaget. Bolaget har inte heller gjort gällande att advokaten var knuten till bolaget på ett sådant sätt att han skall anses ha deltagit i bolagets verksamhet.

text: Bolaget har i yttrandet framfört att de åtgärder som advokaten vidtog knappast kan betraktas som myndighetsutövning samt hänvisat till att advokaten inte fattat något beslut med anledning av framställningarna. Jag vill till detta anmärka att föreskrifterna i

text: när det gäller ärendehandläggning inte bara omfattar beslutsfattande. Bestämmelsen tar sikte på hela

text: handläggningen av ett ärende. Beredningen av och beslutet i ärendet anses utgöra oskiljaktiga delar av en och samma förvaltningsuppgift. För en utförligare redovisning beträffande den rättsliga analysen i den nu aktuella frågan vill jag hänvisa till JO Kerstin Andrés beslut i JO:s ämbetsberättelse 2001/02 s. 250.

text: Mot bakgrunden av det nyss sagda kan jag inte finna annat än att bolaget har överlämnat myndighetsutövning till advokaten. Det finns inte något stöd i lag för ett sådant överlämnande. Handläggningen har således redan av detta skäl varit felaktig. Att advokaten inte meddelade några formliga beslut med anledning av framställningarna ändrar inte denna bedömning.

text: Jag vill tillägga att utredningen har visat att bolagets handläggning inte heller varit förenlig med de formella krav beträffande skyndsam handläggning och rätt att få beslut som följer av de regler som jag nyss har redogjort för.

text: Med dessa uttalanden och den kritik som ligger i det sagda avslutar jag ärendet.


title: Migrationsverkets handläggning av ett ärende om uppehållstillstånd. Bland annat fråga om verkets åtgärd att avskriva det ursprungliga ärendet när sökanden åberopade en ny grund för uppehållstillstånd

text: Anmälan

text: Advokaten AA anmälde i en skrivelse den 2 september 2005 Migrationsverket. Han klagade på handläggningen av ett ärende om uppehållstillstånd och uppgav bl.a. följande. När ansökningar om uppehållstillstånd ges in till Migrationsverket sker en uppdelning mellan tillståndsrespektive asylenheten. Hans klient BB ansökte i en skrivelse den 14 januari 2004 om uppehållstillstånd på grund av anknytning samt begärde att offentligt biträde skulle förordnas i ärendet. Verket beslutade den 12 november 2004 att avslå begäran om förordnande av offentligt biträde. Muntlig utredning företogs sedan den 21 april 2005 varefter offentligt biträde förordnades den 12 maj 2005. I en skrivelse den 7 juni 2005 till verket uppgav BB att han hade asylskäl. Migrationsverket beslutade därför den 30 augusti 2005 att avskriva BB:s ansökan om uppehållstillstånd m.m. Det kunde ifrågasättas om verket hade rätt att avskriva ett ärende för att nya grunder för en ansökan om uppehållstillstånd hade tillkommit.

text: AA begärde att JO skulle bedöma om verkets handläggning var förenlig med gällande författningsföreskrifter och om den i övrigt var lämplig.

text: Utredning

text: Akten i BB:s ärende hos Migrationsverket hämtades in.

text: Anmälan remitterades därefter till Migrationsverket för utredning och yttrande.

text: Verket, genom generaldirektören CC, anförde i ett yttrande den 9 januari 2006 bl.a. följande.

text: Bakgrund

text: BB ansökte skriftligen, genom sitt ombud AA, i januari 2004 om uppehållstillstånd på grund av anknytning till sin hustru. Ansökan skickades till en tillståndsenhet i Solna. I ansökan yrkades att AA skulle förordnas som offentligt biträde åt BB. Enheten vidtog inte någon annan åtgärd med anledning av ansökan än att begära in ansökningsavgift och skicka ut bekräftelse på att ansökan hade tagits emot. I november 2004 avslogs begäran om att AA skulle förordnas som offentligt biträde.

text: BB lämnade vid besök hos enheten i februari 2005 kompletterande uppgifter i ärendet. I april 2005 gjordes en s.k. anknytningsutredning med BB och hans hustru. Några dagar efter utredningen förordnades AA som offentligt biträde. Genom AA:s yttrande i ärendet i juni samt genom kompletterande uppgifter från honom per telefon kom det fram att BB också åberopade skyddsbehov som grund för ansökan om uppehållstillstånd. Av anteckningar i akten framgår att BB i första hand yrkade att få uppehållstillstånd på grund av anknytning samt att AA informerades om att eventuellt skyddsbehov skulle prövas först och att BB därför borde lämna in en asylansökan. AA informerades också om att ärendet skulle överlämnas till en asylenhet och att både asyl- och anknytningsskäl skulle komma att prövas där. Den 30 augusti 2005 lämnade BB in en formell asylansökan. Samma dag avskrev tillståndsenheten i Solna hans ansökan om uppehålls- och arbetstillstånd på grund av anknytning samt det utvisningsärende som hade lagts upp med anledning av ansökan. Dagen därpå fattade verket ett nytt beslut med samma innehåll. Verket gjorde en (muntlig) asylutredning beträffande BB den 8 november 2005. Ärendet kommer sannolikt att avgöras under innevarande månad.

text: Avskrivningen av ärendet om uppehållstillstånd, m.m.

text: Utredningarna beträffande en ansökan om uppehållstillstånd på grund av anknytning till en person i Sverige och beträffande en ansökan grundad på skyddsskäl skiljer sig åt i flera avseenden. Av det skälet handläggs dessa ansökningar av olika enheter, som har skilda arbetssätt. En annan ordning skulle avsevärt försämra effektiviteten och kvaliteten i ärendehanteringen. När en person som tidigare ansökt om tillstånd på grund av anknytning åberopar skyddsskäl, registreras regelmässigt ett nytt ärende beträffande den nya grunden. Det sker av praktiska skäl. Den kod som registreras vid ansökan visar från vilket datum vederbörande är asylsökande. Detta har bl.a. betydelse för tillämpning av andra författningar än

text: utlänningslagen

text: , t.ex. lagen om mottagande av asylsökande m.fl. (LMA). Genom registreringen framgår från vilket datum den sökande omfattas av LMA, och detta har betydelse för såväl verkets som kommunernas handläggning av bistånd enligt LMA. Registreringen har också betydelse för verkets möjligheter att ta fram statistik beträffande asylsökande. Vissa rutiner i Migrationsverkets handläggning förenklas också om en ny ansökan registreras. För att inte verket ska ha två öppna ärenden om uppehållstillstånd för samma person avskrivs det första ärendet. Samtliga grunder som den sökande har angett prövas av den asylenhet som ärendet överlämnas till. När BB angav en ny grund för sin ansökan och hans ärende av den anledningen överlämnades från en tillståndsenhet till en asylenhet borde enligt Migrationsverkets mening den sammanhängande ansökningstiden ha beaktats vid prioriteringen av BB:s asylansökan; han borde inte ha hamnat i ett sämre läge av det skälet att han åberopade en ny grund för sin ansökan. Jag kommer nu att se till att en sådan prioritering görs i fortsättningen. Rutiner om detta kommer att tas in i Migrationsverkets utlänningshandbok. Verket utreder dessutom möjligheten att ändra ärendehanteringssystemet så att en ny ansökan inte behöver registreras i dessa fall. Något avskrivningsbeslut kommer inte heller att fattas. Tillståndsenhetens beslut att avskriva utvisningsärendet hänger samman med beslutet att avskriva uppehållstillståndsärendet och att asylenheten registrerat nya ärenden om uppehållstillstånd och utvisning, som dock rätteligen skulle ha varit ett ärende om avvisning. Genom ett förbiseende uppmärksammade inte medarbetarna på den asylenhet som övertog ärendet att tillståndsenheten redan hade avskrivit ärendena om uppehållstillstånd och om utvisning. Av det skälet fattades ett nytt beslut den 31 augusti 2005 med samma innehåll.

text: Begäran om offentligt biträde

text: En begäran om att ett offentligt biträde ska förordnas skall prövas så snart som möjligt. Detta framgår bl.a. av verkets handbok för utlänningsärenden. I BB:s ärende dröjde beslutet i biträdesfrågan närmare tio månader. Detta är naturligtvis helt oacceptabelt. Att döma av de uppgifter som tillståndsenheten i Solna har lämnat har ett förbiseende lett till att det tog så lång tid i detta fall. Vid tidpunkten för ansökan togs ansökningar som lämnats in till enheten per post emot av enhetens assistenter och vidarebefordrades till en tjänsteman för granskning. Syftet var att uppmärksamma yrkanden m.m. som krävde att verket vidtog åtgärder genast. Det har inte gått att få klarhet i vad som har hänt med BB:s ansökan, men det är sannolikt så att ärendet av misstag har placerats bland icke utredda ärenden utan att ha granskats på rätt sätt beträffande särskilda yrkanden. Tillståndsenheten i Solna tillämpar sedan i våras andra rutiner för att granska nyinkomna ärenden noggrannare. Numera arbetar en jourgrupp med att sortera ärenden efter rätt kategori och uppmärksamma t.ex. yrkanden som kräver omedelbara ställningstaganden från verkets sida. Med det nya arbetssättet minskar risken för sådana förbiseenden som förekommit i BB:s fall. AA kommenterade remissvaret samt upplyste bl.a. att BB den 23 januari 2006 hade beviljats uppehållstillstånd på grund av anknytning.

text: I beslut den 4 oktober 2006 anförde JO Berggren följande.

text: Bedömning

text: Migrationsverket har i remissyttrandet beskrivit handläggningen av BB:s ansökan om uppehållstillstånd. Verket har i yttrandet också lämnat en allmän redogörelse angående handläggningen när en person som har ansökt om uppehållstillstånd på grund av anknytning senare åberopar också asylskäl. Jag anser att Migrationsverkets rutin att i den nu aktuella situationen skriva av det först inkomna ärendet om uppehållstillstånd kan ifrågasättas utifrån allmänna förvaltningsrättsliga principer. Ett beslut om avskrivning av ett ärende innebär nämligen normalt att ärendet är avslutat och att de frågor som ärendet rörde således är slutbehandlade. Så har emellertid inte varit avsikten med verkets avskrivningsbeslut. Den av BB ursprungligen åberopade grunden för uppehållstillstånd skulle enligt verket kunna prövas i det nya ärendet som rörde frågan om uppehållstillstånd skulle beviljas på grund av att det fanns asylskäl. Enligt min mening borde verkets avskrivningsbeslut den 30 augusti 2005 ha innehållit en tydlig upplysning om detta förhållande, vilket det inte gjorde. Jag har dock noterat att AA enligt en tjänsteanteckning vid ett telefonsamtal den 10 augusti 2005 fick information om hur BB:s ansökan skulle handläggas samt att verket tagit upp frågan om ändrad handläggning i ärenden av denna art. Jag stannar i denna del vid de nyss gjorda påpekandena.

text: När det gäller handläggningen i övrigt instämmer jag i Migrationsverkets uppfattning att det är oacceptabelt att det dröjde närmare tio månader innan verket prövade BB:s begäran om att offentligt biträde skulle förordnas. Verket har uppgett att det inträffade berodde på ett förbiseende.

text: Vid den tidpunkt då BB till stöd för sin ansökan åberopade också asylskäl hade handläggningen av ärendet om uppehållstillstånd redan dragit ut på tiden alltför länge. Migrationsverket borde därför, som myndigheten också anfört i yttrandet,

text: redan inledningsvis vid handläggningen hos asylenheten ha gett ärendet en hög prioritet, vilket det tydligen inte fick.

text: Vad som har kommit fram i övrigt angående handläggningen av BB:s ärende ger inte tillräcklig anledning till något uttalande av mig. Jag finner inte heller anledning att uttala mig om hur verket har organiserat sin prövning avseende olika grunder för uppehållstillstånd.

text: Ärendet avslutas.


avgjordAv: Hans Ragnemalm

title: Kritik mot Länsstyrelsen i Skåne län för handläggningstiden i ett ärende om överklagande av förhandsbesked för bygglov

text: Anmälan

text: AA klagade i en anmälan som kom in till JO den 22 januari 2009 på Länsstyrelsen i Skåne län. Klagomålen avsåg tiden för handläggning av ett ärende, där hennes granne överklagat ett positivt förhandsbesked för bygglov. Enligt anmälan hade ärendet legat hos länsstyrelsen utan åtgärd sedan överklagandet kom in den 6 september 2007 trots att länsstyrelsen utlovat en handläggningstid om högst sex månader.

text: Utredning

text: Från Länsstyrelsen i Skåne län inhämtades den 3 februari 2009 muntligen att ärendet inte haft någon handläggare under någon månads tid.

text: Av ett registerutdrag framgick att skriftväxling skett i ärendet fram till januari 2008.

text: Länsstyrelsen i Skåne län anmodades att göra en utredning och yttra sig över anmälan.

text: Länsstyrelsen anförde genom länsöverdirektören BB följande.

text: Byggnadsnämnden i Höganäs kommun beslutade den 19 juni 2007 att lämna AA positivt förhandsbesked för nybyggnad av ett enbostadshus på fastigheten S 4:30. CC, ägare till grannfastigheten S 4:27, överklagade beslutet och yrkade att det skulle ändras och att sökanden skulle uppmanas att inkomma med en ny ansökan där negativa yttranden som förekommit inför beslutet skulle beaktas. Överklagandet kom in till länsstyrelsen den 6 september 2007. Länsstyrelsen översände klagomålen till AA den 7 september 2007 för kännedom och eventuellt yttrande senast den 28 september. Yttrande kom in den 18 september och översändes den 19 september till CC för kännedom och eventuellt yttrande senast den 9 oktober. Anstånd med att inkomma med yttrande t.o.m. den 18 oktober medgavs senare. Yttrande kom in till länsstyrelsen med fax den 17 oktober och med vanlig post den 30 oktober. I faxet angavs att yttrandet sändes per post från Bryssel den 16 oktober.

text: Den 12 december inkom från AA kompletteringar i ärendet i form av en animation och ett antal bilder över tomten. Dessa översändes till CC den 19 december för kännedom och eventuellt yttrande senast den 14 januari 2008. CC inkom med yttrande per fax den 14 januari. Den 29 maj skickade AA ett e-brev till den handläggare som ursprungligen handlagt ärendet. I brevet frågade AA hur ärendet skulle komma att behandlas och angav att hon väntat på beslut sedan september -07. Brevet besvarades av handläggaren den 30 maj med uppgift att ärendet numera handlades av en annan, namngiven, tjänsteman. Dessutom lämnades en upplysning om att sektionen var kraftigt underbemannad vilket lett till att handläggningstiderna uppgick till drygt ett år. Samma dag skickade AA genom sin dotter e-post till den nye handläggaren. Däri upprepades frustrationen över att ärendet dragit ut på tiden och frågan ställdes huruvida det fanns en möjlighet att ”hantera ärendet innan semestrarna drar igång”. Dessutom uppgavs bl.a. att man blivit lovad max 6 månaders väntetid och att det redan gått 10 månader. Ärendet avgjordes den 19 februari 2009 genom beslut av en i ärendet tredje handläggare. Länsstyrelsens beslut har överklagats till länsrätten av CC. Länsstyrelsen beklagar att ärendets handläggningstid blivit lång. Till viss, om än mindre, del berodde detta på att kommuniceringen med parterna inte var avslutad förrän fyra månader efter det att överklagandet kommit in till länsstyrelsen. Vad som därefter försenat ärendet har framskymtat i svaret per e-post till AA. Under 2008 var personalsituationen ovanligt besvärlig hos länsstyrelsens rättssektion. Under perioden mars-december slutade eller gick på tjänstledighet tio handläggare med bl.a. planoch bygglagsärenden som arbetsuppgift. Stora ansträngningar gjordes för att kompensera bortfallet. Detta ledde till att nya handläggare med i vissa fall begränsad erfarenhet av ärendefrågorna fick ”ärva” äldre ärenden samtidigt som kvarvarande handläggare i viss utsträckning fick ägna tid åt att lära upp den nya personalen. Den handläggare som först handlade nu aktuellt ärende avlastades genom att en nytillträdd handläggare övertog ärendet under juni månad 2008. Dennes anställning upphörde vid årsskiftet 2008/2009. Den tredje, och siste, handläggaren övertog ärendet därefter och hade som prioriterad uppgift att avgöra äldre ärenden. Tyvärr hamnade klagandens ärende bland de ärenden som kommit att ta allra längst tid. Länsstyrelsen vill slutligen kommentera uppgiften om att klaganden vid något tillfälle fått besked att ärendet skulle avgöras inom sex månader. Av handlingarna i akten och av utdrag ur diariet framgår inte någon uppgift om ett sådant löfte. Generellt gäller att länsstyrelsens tjänstemän i fråga om bygglovsärenden aldrig utlovar en tid för handläggning om det inte är helt klart att löftet kan infrias.

text: AA gavs möjlighet att kommentera remissvaret.

text: Bedömning

text: Enligt

text: 7 § förvaltningslagen (1986:223)

text: ska varje ärende i vilket någon enskild är part handläggas så enkelt, snabbt och billigt som möjligt utan att säkerheten eftersätts. I detta ligger att ärendet inom rimlig tid ska avslutas genom någon form av beslut. Det ankommer på myndigheten att driva fram ärendet till ett avgörande.

text: Enligt

text: 8 kap. 34 § plan- och bygglagen (1987:10)

text: ska byggnadsnämnden på ansökan ge förhandsbesked huruvida en åtgärd som kräver bygglov kan tillåtas på den avsedda platsen.

text: Syftet med förhandsbesked är att den som planerar att utföra ett byggnadsprojekt, där möjligheterna att få lov är svårbedömda, ska kunna undvika onödig projektering genom att få tillåtligheten i stort prövad i ett första skede. Prövningen gäller

text: alltså närmast om det tilltänkta projektet över huvud taget kan tillåtas på den avsedda platsen. Om sökanden får ett positivt förhandsbesked, innebär alltså detta att han tryggt kan fullfölja projekteringen. Bedömningen sker inom ramen för ett särskilt, från bygglovsprövningen fristående ärende. Sökanden får ett besked, som kan vara antingen positivt eller negativt för honom, och därmed är ärendet avslutat. (Didón m.fl., Plan- och bygglagen s. 8:140.)

text: För att syftet med möjligheten att begära förhandsbesked ska uppnås, förutsätts att sådana ärenden avgörs relativt snabbt. Om sökanden – som här – fått ett positivt besked, är det inte acceptabelt att högre instans efter grannes överklagande dröjer med sitt avgörande och på så sätt hindrar att beskedet får någon effekt. De personalproblem till vilka länsstyrelsen hänvisar må ha bidragit till det uppkomna dröjsmålet men utgör givetvis ingen ursäkt för detta.

text: Med den kritik som ligger i det nyss sagda avslutas ärendet.


title: Principen om helhetssyn skall gälla vid handläggningen av ett ärende inom socialtjänsten

text: I en anmälan till JO framförde AA klagomål mot socialförvaltningen i Lunds kommun angående handläggningen av frågor rörande hennes son BB, född 1953. Sammanfattningsvis anförde AA följande. Socialförvaltningen behandlar BB som fullt frisk, trots kännedom om BB:s problem och sjukdom som han har haft sedan flera år tillbaka. Detta synsätt har bl.a. resulterat i att BB blev avhyst från sin bostad i februari 1999. Socialförvaltningen tog inte heller hand om honom vid avhysningen såsom tidigare hade utlovats.

text: Socialnämnden i Lunds kommun anmodades att inkomma med utredning och yttrande över det som framfördes i AA:s anmälan såvitt avsåg handläggningen fr.o.m. september 1997.

text: Socialnämndens i Lunds kommun IFO-utskott anförde huvudsakligen följande i ett remissvar.

text: Angående samarbetet med S:t Lars

text: BB blev inlagd på S:t Lars enligt LPT (lagen [1991:1128] om psykiatrisk tvångsvård, JO:s anm.) i början av mars -99. 990329 kontaktade kurator CC, S:t Lars, socialförvaltningen då BB var intresserad av att komma ifråga för en av socialförvaltningens stödbostäder. Tillsammans med S:t Lars hade socialförvaltningen bedrivit ett motivationsarbete för att förmå BB att acceptera en sådan boendeform. Redan tidigare när det blivit känt för socialförvaltningen att BB skulle kunna komma att bli vräkt, har han erbjudits att erhålla en stödbostad. Han tackade då nej till detta eftersom detta boende är förenat med kontakt med behandlingsassistent för kontinuerlig uppföljning. En samverkansträff bokades med alla inblandade kring BB för att göra en behandlingsplanering. 990426 träffades läkare DD, kurator CC från S:t Lars, EE, samordnare psykiatri/socialtjänst, 1:e socialsekreterare FF och socialsekreterare GG från socialförvaltningen, kurator HH från Rådgivningsbyrån i narkotikafrågor samt BB. En inventering av BB:s behov gjordes och därefter en planering för att samordna hans olika kontakter. Det beslutades att BB skulle ha kontinuerlig kontakt med Rådgivningsbyrån på grund av sitt missbruk. Hans behov av fortsatt medicinering skulle följas upp av läkaren vid S:t Lars. En ansökan om stödboende gjordes och socialförvaltningen skulle även hjälpa BB till ett tillfälligt boende i avvaktan på att en stödbostad skulle kunna bli tillgänglig. BB var nöjd med denna planering.

text: BB blev försöksutskriven 990501 efter eget önskemål, hans LPT gick ut 990707. Under den tiden ordnades ett hotellboende i Landskrona. 990715 flyttade BB till socialförvaltningens stödboende och han bor kvar där.

text: Angående handläggning av ekonomiskt bistånd

text: BB har erhållit ekonomiskt bistånd till sin försörjning sedan 1993. Han har varit arbetslös och i perioder även sjukskriven utan rätt till sjukpenning. Socialbidrag har beviljats månatligen efter inlämnad ansökan om fortsatt socialbidrag. Efter det att BB varit omhändertagen enligt LPT i september 1997 önskade BB att bistånd till hyra skulle inbetalas direkt till hyresvärden LKF. Bistånd har därefter utgått varje månad under perioden september 1997 till och med oktober 1998. Något avslag på ansökan om ekonomiskt bistånd till hyreskostnad på grund av att han ej medverkat i planering kring vård har ej förekommit. BB ansökte inte om ekonomiskt bistånd under perioden november 1998–februari 1999. Han har varit väl förtrogen med de regler som gäller för ansökan om socialbidrag och att ansökan skall inlämnas varje månad. BB har även blivit informerad om möjligheten att få god man i det fall han anser sig ha stora svårigheter att klara av sin ekonomi men har ej ansett sig vara i behov av det. I normalfallet utbetalas alltid biståndet till den enskilde. Endast i de fall biståndstagaren missköter sin ekonomi brukar socialnämnden, efter samråd med den enskilde, betala ut biståndet direkt till hyresvärd/fordringsägare. Då det saknades skäl att anta att BB inte skulle kunna betros med att sköta sina hyresbetalningar utbetalades fram till september 1997 socialbidrag i sin helhet till honom. Därefter har hyresbeloppet varje månad inbetalats direkt till hyresvärden i enlighet med sökandens önskemål. BB blev avhyst från sin bostad i februari 1999 på grund av störande beteende samt obetalda hyror för månaderna efter oktober 1998. – – – BB har vid ett flertal tillfällen erbjudits hjälp med att sanera sin lägenhet men tackat nej då han sagt sig klara detta på egen hand och själv flyttat en del saker till goda vänners förråd. Han har även erbjudits kontakt med det specialteam inom socialförvaltningen som arbetar med de personer som behöver stöd i boendesituationen. Utöver samtalskontakt med den socialsekreterare som arbetar på en samverkanstjänst mellan socialtjänst och psykiatri har det ej varit möjligt att genom frivilliga insatser ge BB ytterligare stöd i samband med boendesituationen.

text: AA yttrade sig över remissvaret.

text: JO hade tillgång till BB:s personakt.

text: Stf. JO Norell Söderblom anförde i ett beslut den 15 mars följande.

text: JO skall enligt de regler som gäller för JO:s verksamhet normalt inte utreda händelser eller förhållanden som ligger mer än två år tillbaka i tiden om det inte finns särskilda skäl för det. Jag anser inte att det föreligger något sådant skäl.

text: Min granskning av ärendet föranleder vissa kommentarer angående handläggningen av frågan om ekonomiskt bistånd. Sådant bistånd hade utgått kontinuerligt till BB under tidsperioden september 1997–oktober 1998. Enligt remissvaret ansökte inte BB om ekonomiskt bistånd under tidsperioden november 1998–februari 1999. Av journalanteckningarna framgår vidare att en handläggare vid socialförvaltningens vuxensektion den 18 november 1998 upplyste att BB hade ”blivit av med sin bostad” och att BB var intagen enligt LPT. Vidare framgår det att en kurator den 23 november 1998 lämnade information om att BB var intagen med stöd av LPT och att tvångsvården inte skulle komma att förlängas efter den 4 december 1998. Den

text: 25 november 1998 inkom ett meddelande om uppsägning av BB:s bostad.

text: När

text: socialtjänstlagen (1980:620)

text: infördes 1982 var helhetssyn ett av de centrala begreppen. Helhetssynen avsåg flera dimensioner, bl.a. att socialtjänsten skulle beakta den enskildes totala sociala situation. Det var också fråga om en helhetssyn i socialtjänstens arbetssätt. Specialisering skulle kunna förekomma under förutsättning att sådan inte ledde till att helhetssynen på olika problem försummades. Stora förändringar av socialtjänstens organisation har emellertid skett efter det att

text: socialtjänstlagen

text: trädde i kraft. Dessa förändringar har inneburit såväl integrering som specialisering av socialtjänstens arbete. Oavsett vilken organisationsform som har valts kvarstår emellertid grundprincipen om en helhetssyn.

text: I förvarande fall är det uppenbarligen fråga om en person som under vissa perioder har bedömts lida av en allvarlig psykisk störning. Oavsett BB:s tidigare inställning till hjälp från socialnämndens sida ålåg det socialförvaltningen att aktivt försöka utreda om det var riktigt att BB inte avsåg att ansöka om bistånd till sin försörjning avseende tidsperioden november 1998– februari 1999. Det var självfallet viktigt att ta upp frågan om hyreskostnaden med BB Enligt min mening faller det sig naturligt om socialförvaltningen hade tagit kontakt med BB för att diskutera biståndsfrågan när handläggaren fick kännedom om att BB var intagen på sjukhus. Såvitt dokumentationen utvisar har BB i biståndshänseende behandlats som ett vanligt ”ekonomiärende”, trots förvaltningens kännedom om hans psykiska status och hans tidigare behov av bistånd för sin försörjning. Handläggningen måste i den delen anses stå i strid med principen om en helhetssyn på det sociala arbetet.

text: Vad som i övrigt har framkommit angående handläggningen är inte av sådan beskaffenhet att det föranleder något uttalande eller någon vidare åtgärd från min sida.