nyckelord:
Långsam handläggning
Tidsfrist

title: Uttalanden om den tid inom vilken en tredskodom bör meddelas. Även kritik mot en tingsrättsdomare för dröjsmål med att meddela tredskodom

sammanfattning: Svaranden i ett förenklat tvistemål delgavs stämningsansökan med föreläggande om att lämna svaromål inom viss tid vid tredskodomsäventyr. När fristen löpt ut hade det inte kommit in något svaromål och det fanns förutsättningar att meddela tredskodom. Tingsrätten dröjde närmare ett år med att meddela tredskodom och vidtog under denna period inte heller i övrigt några handläggningsåtgärder. ChefsJO konstaterar att en sådan tidsutdräkt med att meddela tredskodom inte under några förhållanden är godtagbar och att den ansvariga domaren därför förtjänar kritik. I beslutet gör chefsJO vidare vissa allmänna uttalanden om tidpunkten för en tredskodoms meddelande. ChefsJO konstaterar att det inte är föreskrivet i lag när en tredskodom på handlingarna ska meddelas men att det finns flera skäl till att en sådan dom ska meddelas så snart som möjligt. Förutom att det bl.a. följer av lag att en rättegång ska genomföras inom skälig tid framgår det av Högsta domstolens praxis gällande återställande av försutten tid att ett tredskodomsföreläggande förlorar sin verkan som en underrättelse om tidpunkt för domens meddelande, om domen inte meddelas relativt kort tid efter det att tidsfristen löpt ut. Mot den bakgrunden och bl.a. med beaktande av vad som gäller för domar i vissa andra fall bör en tredskodom på handlingarna enligt chefsJO:s mening normalt meddelas inom någon vecka från det att målet är klart för avgörande.

text: Anmälan

text: I en anmälan som kom in till JO den 22 maj 2023 förde AA fram klagomål mot Hälsinglands tingsrätt och en av dess domare för att tingsrätten inte hade meddelat en tredskodom.

text: Utredning

text: JO hämtade in bl.a. dagboksblad från domstolen. Därefter begärde JO att tingsrätten skulle yttra sig över anmälan och redogöra för målets handläggning. Tingsrätten skulle även redovisa sin bedömning av det som hade kommit fram.

text: Tingsrätten, genom lagmannen BB, och den för målet ansvariga domaren, tingsfiskalen CC, yttrade sig till JO den 4 oktober 2023.

text: Av yttrandena och handlingarna i övrigt framgår inledningsvis följande.

text: Målet, som handlades som ett förenklat tvistemål, inleddes genom att AA den

text: 19 maj 2022 ansökte om stämning. Sedan inledande delgivningsåtgärder misslyckats delgavs svaranden stämningsansökan den 20 september 2022. I stämningen angavs bl.a. att domstolen måste ha ett skriftligt svaromål inom 14 dagar efter delgivning och att domstolen kan meddela tredskodom om det inte kommer in i tid. Vidare angavs i ett tillhörande informationsblad att en tredskodom kan meddelas omedelbart efter det att svarstiden har löpt ut och käranden, om det behövs, har fått tillfälle att slutföra sin talan.

text: Något svaromål kom inte in, och den 9 februari 2023 – dvs. drygt fyra månader efter att svarsfristen löpt ut – yrkade AA att tredskodom skulle meddelas. Enligt vad som framgår av dagsboksbladet daterat den 29 augusti 2023 vidtogs inte några handläggningsåtgärder från tingsrättens sida vare sig efter det att svarsfristen löpt ut eller efter det att tredskodomsyrkandet framställts.

text: Tingsfiskalen CC angav följande om handläggningen av målet.

text: Att handläggningen av det aktuella målet har dragit ut på tiden kan jag inte annat än beklaga. Min förklaring till det är följande. Ända sedan jag började min fiskalstjänstgöring på tingsrätten den 4 oktober 2021 har arbetsanhopningen varit hög och därefter eskalerat till en extrem nivå i takt med att domarbristen ökat. Tingsrätten har under flera år varit beroende av domare från förstärkningsstyrkan. För mig som fiskal har dessa omständigheter bl.a. inneburit att möjligheten till handledning periodvis har varit mycket begränsad. De mål och ärenden som jag tilldelats har varit av varierande beskaffenhet, ibland sådana att de kunnat antas kräva särskild erfarenhet. Jag har vid flera tillfällen stött på frågor och måltyper som mina mer erfarna kollegor saknat erfarenhet av och som för mig krävt stor tidsåtgång. Inläsning, förberedelser, efterarbete, rättsutredningar, ställningstaganden osv. tar naturligtvis i allmänhet mer tid i anspråk när man ställs inför något som är nytt och det särskilt när man är under utbildning, oerfaren och dessutom har begränsad möjlighet till vägledning. Jag har ständigt varit tvungen att prioritera, många gånger på ett sätt som känts otillfredsställande t.ex. med hänsyn till att det alltför sällan funnits tid för vissa måltyper trots att målen har kunnat ansetts som gamla. Utöver domarbristen har tingsrätten även under flera år varit beroende av handläggare från förstärkningsstyrkan. Även personalbristen på handläggarsidan har påverkat mig som domare genom att jag t.ex. har behövt sköta en större del av beredningen. Trots att jag ständigt arbetat både kvällar och helger har tiden helt enkelt inte räckt till. Vid tidpunkten då svaranden i det aktuella målet delgetts stämning och jag skulle vidta nästa åtgärd uppfattade jag inte målet som av enkel beskaffenhet. För mig var det inte uppenbart att skäl för tredskodom förelåg. Jag sökte stöd och hjälp hos mer erfarna domare. Därutöver tittade jag på hur de två tidigare målen på tingsrätten med samma kärandepart hade hanterats. Båda målen hade avgjorts av erfarna rådmän. Det ena målet hade avgjorts genom en stadfäst förlikning. Det andra målet hade visserligen avgjorts genom tredskodom, men inte bifallits till yrkat belopp utan till skäligt belopp för kränkning. En tredskodom mot svaranden innebär ju inte med automatik att kärandens alla yrkanden ska bifallas utan rätten måste i viss utsträckning göra en materiell prövning av yrkanden. Mot den bakgrunden kunde jag inte komma vidare med målet utan att titta närmare på vissa frågor. Med hänsyn till den extrema arbetsanhopningen och långvariga domarbristen på tingsrätten har jag dessvärre saknat möjlighet att hantera målet

text: inom önskvärd tid. Det är naturligtvis inte bra och jag kan inte annat än beklaga detta. I tingsrättens yttrande redogjorde lagmannen BB inledningsvis för bl.a. handläggningen av målet och relevant lagstiftning. Därefter redovisade tingsrätten följande bedömning.

text: AA:s stämningsansökan synes innehålla alla uppgifter som krävs för att den ska kunna resultera i en tredskodom vid uteblivet svaromål. Svaranden har blivit delgiven ansökan samt därvidlag informerats om att om något svar inte inkommer inom viss tid kan tredskodom komma att meddelas. Tiden för svaromål har passerat och de formella förutsättningarna för att meddela tredskodom synes därför ha förelegat. Tredskodom borde därför ha meddelats snarast efter att svarstiden gått ut och i vart fall genast efter att AA begärt att sådan dom skulle meddelas. Beträffande de överväganden CC gjorde samt skälen för att någon tredskodom inte meddelades hänvisas till hennes eget yttrande. Tilläggas kan, inte som någon ursäkt utan som en förklaring, att tingsrättens arbetssituation under lång tid varit synnerligen ansträngd och personalbrist har i mycket stor utsträckning påverkat tingsrättens verksamhet. […] Med detta sagt beklagar tingsrätten den uppkomna situationen. AA gavs tillfälle att kommentera yttrandet.

text: På fråga från JO i februari 2024 uppgav tingsrätten att tredskodom i målet meddelades den 29 september 2023. Av domen framgår att tingsrätten fullt ut biföll AA:s yrkande i sak.

text: Rättslig reglering

text: Av

text: 42 kap. 11 § första stycket rättegångsbalken

text: (RB) framgår att svaranden i ett dispositivt tvistemål får föreläggas att skriftligen lämna svaromål vid påföljd att en tredskodom annars kan komma att meddelas. I föreläggandet ska det bl.a. anges när tredskodom kan komma att meddelas. Enligt vad som uttalas i förarbetena bör det anges att tredskodom kan komma att meddelas omedelbart efter det att den tid som anges i föreläggandet har löpt ut och motparten om nödvändigt har fått tillfälle att slutföra sin talan (se

text: prop. 1999/2000:26 s. 138

text: Enligt

text: 44 kap. 7 a § första stycket

text: RB får en tredskodom meddelas om svaranden underlåter att följa ett föreläggande att skriftligen lämna svaromål vid påföljd att sådan dom annars kan komma att meddelas mot honom eller henne, om inte käranden har motsatt sig att tredskodom meddelas. Denna regel är fakultativ och rätten är alltså inte skyldig att meddela tredskodom även om de formella förutsättningarna är uppfyllda. Som exempel på när en tredskodom inte bör meddelas nämns i litteraturen att en svarande har lämnat sitt svaromål muntligen vid besök på domstolskansliet (se t.ex. Fitger m.fl.,

text: Rättegångsbalken

text: , 8 december 2023 JUNO, kommentaren till

text: 44 kap. 7 a §

text: Innan ett mål avgörs genom tredskodom ska käranden, i enlighet med

text: 42 kap. 18 § tredje stycket

text: RB, som huvudregel få tillfälle att slutföra sin talan. Av

text: 44 kap. 8 § andra stycket

text: RB framgår att kärandens talan normalt ska bifallas men att ogillande dom ska meddelas bl.a. om käromålet är uppenbart ogrundat.

text: I

text: 2 kap. 11 § andra stycket regeringsformen

text: finns ett uttryckligt krav på att en rättegång ska genomföras inom skälig tid. Vidare anges i

text: 42 kap. 6 § tredje stycket

text: RB att rätten ska driva förberedelsen i ett tvistemål med inriktning på ett snabbt avgörande av målet.

text: Enligt

text: 15 § första stycket förordningen (1996:381)

text: med tingsrättsinstruktion ska det för varje mål och vid varje tidpunkt finnas en ansvarig domare. Det innebär att det i första hand är denna domare som ansvarar för att handläggningen av ett mål står i överensstämmelse med gällande rätt. JO har tidigare uttalat att det i den enskilda domarens ansvar också ligger att domaren ska underrätta domstolens chef om handläggningen av de mål han eller hon ansvarar för inte fortskrider på ett acceptabelt sätt (se JO 2008/09 s. 42, dnr

text: Bedömning

text: Tingsrättens handläggning av målet Tingsrätten vidtog inte någon handläggningsåtgärd från det att svaranden delgavs stämningen i mitten av september 2022 till dess att tredskodomen meddelades i slutet av september 2023, trots att det enligt tingsrättens bedömning – som jag saknar skäl att ifrågasätta – redan i början av oktober 2022 fanns formella förutsättningar att meddela tredskodom. Det dröjde alltså närmare ett år innan tredskodom meddelades och en sådan tidsutdräkt är givetvis inte under några förhållanden godtagbar.

text: Som jag redogjort för ovan ligger ansvaret för handläggningen av ett mål i första hand hos den domare som ansvarar för målet enligt 15 § tingsrättsinstruktionen. Det är emellertid lagmannen som bestämmer hur arbetet ska organiseras och det är även han eller hon som enligt 1 § tingsrättsinstruktionen ska se till att verksamheten bedrivs effektivt samt enligt gällande rätt. I detta ansvar ligger bl.a. att löpande hålla sig underrättad om arbetsläget och att självmant undersöka förhållandena om tillfredsställande förklaringar inte ges till att äldre mål inte har avgjorts (se

text: NJA 2021 s. 83

text: p. 12). Det som har kommit fram om omständigheterna i nu aktuellt fall ger inte anledning till några uttalanden från min sida i detta avseende.

text: När det gäller C.C:s ansvar har hon förklarat hanteringen av målet främst med hänvisning till att arbetssituationen var mycket ansträngd och att målet krävde vissa mer ingående överväganden.

text: Jag betvivlar inte att arbetssituationen var på det sätt som CC har beskrivit den, vilket i sig är bekymmersamt. Även med beaktande av detta och vad hon i övrigt har uppgett rör det sig emellertid om en mycket lång tidsutdräkt och en anmärkningsvärd passivitet. Såvitt framkommit har CC inte heller vid något tillfälle underrättat domstolens ledning om målets status eller på annat sätt agerat mer bestämt för att målet skulle komma till ett avgörande. Trots sin förhållandevis begränsade erfarenhet förtjänar hon, i egenskap av ansvarig domare, därför kritik för dröjsmålet med att meddela tredskodom.

text: Uttalanden om den tid inom vilken en tredskodom bör meddelas Med anledning av den tidsutdräkt som förekommit i fråga om meddelandet av tredskodomen vill jag lägga till följande.

text: Till skillnad från vad som gäller för bl.a. en tvistemålsdom efter huvudförhandling är det för en tredskodom på handlingarna inte föreskrivet i lag att den ska meddelas inom en viss tid. Det ligger emellertid i sakens natur att en sådan dom ska meddelas så snart som möjligt. Vidare följer det av Högsta domstolens praxis i fråga om återställande av försutten tid att en tredskodom på handlingarna bör meddelas relativt kort tid efter det att fristen i föreläggandet har löpt ut. Om så inte sker kan tredskodomsföreläggandet nämligen inte jämställas med en underrättelse om tidpunkt för domens meddelande och då anses det inte stå klart för svaranden när tredskodomen kommer att meddelas. I en sådan situation kan svaranden under vissa förhållanden i praktiken tas ifrån sin rätt att söka återvinning, vilket enligt

text: 44 kap. 9 §

text: RB ska göras inom en månad från dagen för domen. Högsta domstolen angav visserligen inte närmare inom vilken tid en tredskodom på handlingarna ska meddelas men det framgår att domstolen – utifrån de nu aktuella hänsynen – ansåg att en period om knappt fem veckor från det att fristen hade löpt ut var för lång tid. (Se

text: NJA 2012 s. 435

text: p. 9 och

text: NJA 2015 s. 275

text: p. 14–16 och 18.)

text: Av det jag redogjort för under avsnittet om den rättsliga regleringen och i stycket närmast ovan följer att det finns flera skäl till att ett dröjsmål med att meddela tredskodom är problematiskt. Utöver att ett omotiverat dröjsmål innebär ett åsidosättande av bestämmelserna som syftar till ett snabbt avgörande i målet kan det medföra att parterna inte har möjlighet att förutse den ungefärliga tidpunkten för domens meddelande. I linje med vad Högsta domstolen har uttalat i

text: NJA 2015 s. 275

text: kan parterna i ett sådant fall ytterst riskera att gå miste om sin möjlighet att överklaga eller ansöka om återvinning.

text: Eftersom det saknas föreskrivna tidsfrister och målens komplexitet kan variera går det inte att generellt säga inom vilken tid en tredskodom ska meddelas. Det nyss nämnda avgörandet från Högsta domstolen ger dock vid handen att tidsutdräkten inte under några förhållanden bör uppgå till en månad.

text: Med beaktande av intresset av ett snabbt avgörande och med hänsyn till att tredskodomar vanligen inte kräver mer ingående överväganden anser jag att en tredskodom normalt bör meddelas inom någon vecka efter att målet är klart för avgörande. En sådan ordning skulle enligt min mening tillgodose parternas intresse av ett snabbt avgörande, uppfylla kravet på förutsebarhet och därutöver rimma väl med vad som gäller för meddelande av domar i vissa andra fall (jfr 17 kap. 9 § andra stycket och 30 kap. 7 § andra stycket RB).

text: Vad som i övrigt förts fram ger inte anledning till något uttalande från min sida.

text: Ärendet avslutas.

text: Beslutet har fattats av chefsJO Erik Nymansson. Dokumentet har fastställts digitalt och har ingen underskrift. Rättssakkunniga Per Samuelsson har föredragit ärendet och byråchefen Stefan Nyman har deltagit i beredningen.


avgjordAv: Cecilia Nordenfelt

publisher: Justitieombudsmannen

title: Försäkringskassan har ägt bifalla en ansökan om sjukersättning trots att frågan om sjukersättning var föremål för prövning i domstol. Försäkringskassan borde dock ha underrättat domstolen om åtgärden

org: jo

text: Bakgrund

type: rubrik

text: I en anmälan till JO klagade AA på handläggningstiden i ett ärende om sjukersättning vid Försäkringskassans dåvarande försäkringskontor Valdemarsvik. Jag meddelade beslut i det ärendet den 1 oktober 2007 (dnr 3693-2007).

type: stycke

text: Vid utredningen av ärendet framkom följande uppgifter. AA hade uppburit tidsbegränsad sjukersättning t.o.m. oktober 2006. Den 16 november 2006 beslutade Försäkringskassans socialförsäkringsnämnd att avslå AA:s ansökan om fortsatt sjukersättning. Beslutet motiverades med att underlaget inte bedömdes styrka sjukdom som nedsatte arbetsförmågan till någon del. Av kassans föredragningspromemoria framgick att de besvär som prövades var fibromyalgi. Enligt det läkarutlåtande som låg till grund för kassans bedömning och som var utfärdat den 12 oktober 2006 var diagnosen fibromyalgi. Av utlåtandet framgick vidare att AA, utöver problemen med värk och trötthet, hade svårt att komma ut på grund av sin sociala fobi.

text: AA överklagade beslutet den 19 januari 2007. Dagen därpå skickades akten till länsrätten. Efter det att ärendet hade överlämnats till länsrätten inkom AA den 31 januari 2007 med en ny ansökan om sjukersättning till Försäkringskassan. Hon ansökte om ersättning fr.o.m. november 2006. Ärendet kompletterades med ett läkarutlåtande utfärdat den 30 april 2007. Efter det att Försäkringskassan inhämtat yttrande av försäkringsläkare beslutade socialförsäkringsnämnden den 24 maj 2007 att tillerkänna AA hel sjukersättning för tiden fr.o.m. november 2006 t.o.m. april 2008. Enligt Försäkringskassans föredragningspromemoria prövades besvären fibromyalgi, GAD, social fobi, depression, och paniksyndrom med agorafobi.

text: Den 25 maj 2007 meddelade länsrätten dom i målet gällande Försäkringskassans beslut den 16 november 2006. Enligt domen beviljades AA tre fjärdedels sjukersättning fr.o.m. november 2006 t.o.m. oktober 2007. Försäkringskassan betalade ut ersättning till AA i enlighet med socialförsäkringsnämndens beslut den 24 maj 2007.

text: Initiativet

text: Jag beslutade att i ett initiativärende låta utreda Försäkringskassans handläggning rörande det förhållandet att kassan hade fattat ett nytt beslut om sjukersättning trots att frågan om sjukersättning var föremål för prövning hos länsrätten.

text: Utredning

text: Ärendet remitterades till Försäkringskassan som anmodades yttra sig. I remissvaret anförde Försäkringskassan följande.

text: Bakgrund

text: Socialförsäkringsnämnden fattade den 16 november 2006 beslut om avslag på en ansökan om sjukersättning (SA) i ett ärende gällande AA. Diagnos fibromyalgi. AA överklagade beslutet den 19 januari 2007 och ärendet överlämnades dagen efter till länsrätten. Den 31 januari 2007 inkom AA med en ny ansökan om SA och det ärendet avgjordes av socialförsäkringsnämnden den 24 maj 2007. AA beviljades hel SA fr.o.m. november 2006 t.o.m. april 2008. Diagnos förutom fibromyalgi, GAD, social fobi, depression, paniksyndrom med agorafobi. Den 25 maj 2007 meddelade länsrätten dom i fråga om avslagsbeslutet den 16 november 2006 och beviljade AA 3/4 sjukersättning fr.o.m. november 2006 t.o.m. oktober 2007. Försäkringskassan har betalat ut ersättning till AA i enlighet med socialförsäkringsnämndens beslut från den 24 maj 2007. Några åtgärder med anledning av länsrättens dom den 25 maj 2007 har inte vidtagits. Försäkringskassan har ombetts yttra sig över handläggningen av AA:s nya ansökan, särskilt mot bakgrund av reglerna om litispendens.

text: Bedömning

text: Försäkringskassan har bedömt att det beslut som socialförsäkringsnämnden tog den 16 november 2006 inte bör tilläggas negativ rättskraft eftersom den nya ansökan den 31 januari 2007 avsåg helt nya diagnoser. Regeringsrätten har vid ett flertal tillfällen, inom olika rättsområden, förklarat att en förnyadansökan i samma sak i princip inte skall avvisas p.g.a. res judicata (R 78 1:9 samt

text: RÅ 1987 ref. 80

text: ) . Att pröva den nya ansökan har därför, enligt Försäkringskassans uppfattning, inte stått i strid med res judicata. Fråga är då om en ny prövning i sak aven ny ansökan när ett tidigare avgörande är föremål för prövning i domstol skulle medföra litispendens. Frågan om litispendens uppkommer enligt vår bedömning enbart om Försäkringskassan skulle ha övervägt att ompröva det överklagade beslutet. Eftersom en sådan möjlighet rent processuellt inte föreligger (nämnden får inte ompröva sina beslut enligt AFL 20:10) i det här fallet, ansåg vi att frågan om litispendens inte var aktuell avseende den nya ansökan.

text: Lavin, Rune; Gäst hos Försäkringsöverdomstolen – en professor möter verkligheten, 1991, s. 82.

text: Med hänvisning dels till frågan om rättskraft, dels till den bedömning av litispendens som vi gjort, ansåg Försäkringskassan att socialförsäkringsnämnden inte var förhindrad att genomföra en prövning av den nya ansökan, trots att den första ansökan var föremål för prövning i domstol. Eftersom det nya beslutet i socialförsäkringsnämnden innebar att AA beviljades både en högre ersättning och för en längre period än det som skulle ha gällt enligt domen i länsrätten, har Försäkringskassan ansett att beslutet i socialförsäkringsnämnden avseende den nya ansökan har vunnit positiv rättskraft och därmed konsumerat effekten av domen i länsrätten. – – –

text: Bedömning

text: Enligt en grundläggande princip inom förvaltningsförfarandet utgör en förvaltningsmyndighets beslut om avslag på en ansökan i regel inte något hinder mot att samma sak prövas på nytt om den enskilde gör en ny ansökan; beslutet vinner inte s.k. negativ rättskraft (se t.ex.

text: RÅ 2005 ref. 16

text: ). En ny ansökan om samma sak ska alltså i regel inte avvisas av Försäkringskassan utan tas upp till ny prövning. Om det första beslutet har hunnit prövas av domstol i ett lagakraftvunnet avgörande ska dock en ny ansökan om samma sak avvisas av kassan (se

text: RÅ 2002 ref. 61

text: Myndighetens befogenhet att ändra ett beslut inskränks även av principen om litispendens. Enligt huvudregeln får beslutsmyndigheten inte ändra ett avslagsbeslut om beslutet har överklagats och handlingarna i ärendet har överlämnats till högre instans, eftersom det i regel är olämpligt att samma fråga behandlas samtidigt i flera instanser då det finns en risk att utgången blir olika. Det kan dock finnas anledning att frångå huvudprincipen om det finns beaktansvärda skäl för det (se bl.a.

text: RÅ 2005 ref. 42

text: och Ragnemalm, Förvaltningsprocessens grunder, 8 u., s. 119 f.). Det kan t.ex. vara angeläget med en snabb ändring till den enskildes förmån om nya omständigheter har framkommit i ärendet.

text: Litispendensfrågan aktualiseras naturligtvis endast då saken i två olika ärenden är identisk. Vad som utgör samma sak i ärenden av nu aktuellt slag är dock många gånger svårt att avgöra. När det gäller AA:s ansökningar om sjukersättning kan det konstateras att både det i länsrätten pågående målet och den nya ansökan, som kom in till Försäkringskassan i januari 2007, gällde rätten till sjukersättning för tiden fr.o.m. november 2006. I det första ärendet prövades främst diagnosen fibromyalgi. I det andra ärendet tillkom uppgifter, främst medicinska diagnoser. Försäkringskassan gjorde bedömningen att AA:s senare ansökan om sjukersättning avsåg en annan sak än den som var föremål för länsrättens prövning. Enligt min mening synes Försäkringskassan i detta fall haft fog för sin ståndpunkt.

text: Oavsett hur det förhållit sig med sakidentiteten i de båda sjukersättningsärendena vill jag framhålla att en myndighet i vissa situationer anses ha möjlighet att pröva ansökningar om samma sak som redan är föremål för domstolsprövning. Regeln om litispendensverkan är således inte absolut.

text: När det är fråga om en socialförsäkringsförmån som den enskilde många gånger är helt beroende av för sin försörjning, t.ex. sjukersättning, är det angeläget att den som ansöker om förmånen och uppfyller kraven för sådan ersättning så snabbt och enkelt som möjligt kan få sin ansökan behandlad och bifallen. För att detta ska vara möjligt måste Försäkringskassan, oavsett om tidigare avslagsbeslut överklagats till domstol, göra en bedömning av en ny ansökan och av de omständigheter som åberopas till stöd för denna. Skulle Försäkringskassan då finna att den försäkrade numera uppfyller kraven för sjukersättning bör kassan vara oförhindrad att bifalla den nya ansökan. I det fall en nyinkommen ansökan inte bedöms kunna bifallas, men om det som framkommit ändå skulle kunna vara av betydelse för domstolens prövning av det ännu inte avgjorda överklagandet, bör Försäkringskassan i stället överlämna det nya materialet till domstolen (jfr

text: RÅ 2005 ref. 42

text: ang. Fskattsedel).

text: Som framgått ovan har jag inget att erinra mot att Försäkringskassan prövade och biföll den ansökan om sjukersättning som kom in till kassan i januari 2007. Jag anser dock att Försäkringskassan borde ha meddelat länsrätten vilka åtgärder den hade vidtagit.

type: avgorande


title: Sedan en kopia av ett betyg lämnats ut till en enskild har skolan informerat den berörde elevens vårdnadshavare och som även fick telefonnumret till den enskilde och en beskrivning av hans utseende. Skolans agerande har bedömts som olämpligt

text: Sedan en kopia av ett betyg lämnats ut till en enskild har skolan informerat den berörde elevens vårdnadshavare om detta. Vårdnadshavaren har även fått telefonnumret till den enskilde och en beskrivning av hans utseende. Skolans agerande har bedömts som olämpligt mot bakgrund av de intressen som bär upp offentlighetsprincipen

text: Anmälan

text: I en anmälan, som kom in till JO den 21 juli 2010, framförde AA klagomål mot Slottsstadens skola, Västra Innerstadens stadsdelsförvaltning i Malmö kommun. Klagomålen rörde handläggningen av en begäran om att få ta del av en allmän handling. Han anförde bl.a. följande.

text: Den 23 juni 2010 ringde han till skolans kansli och begärde att få kopia av slutbetyget för en viss elev. Han fick först tala med en kanslist och sedan med biträdande rektorn, BB. Vid båda dessa samtal blev han tillfrågad om sin identitet och vad han skulle ha betyget till. Han svarade att han hade rätt att vara anonym och begärde att betyget skyndsamt skulle lämnas ut till honom. På begäran av BB lämnade han ett telefonnummer där han kunde nås för besked om när ett utlämnande kunde ske. Efter några timmar blev han uppringd av BB och åkte därefter och hämtade betyget. Dagen efter blev han uppringd av modern till den elev vars betyg han hade hämtat ut. Telefonnumret till honom hade hon erhållit från skolan. Skolan hade således meddelat modern vad som hänt och lämnat ut hans telefonnummer. Han anser att skolan har gjort fel genom att efterforska hans identitet, lämna ut uppgifter om honom till elevens mor och inte skyndsamt lämna ut den begärda handlingen.

text: Utredning

text: Västra Innerstadens stadsdelsfullmäktige i Malmö kommun anmodades att inkomma med utredning och yttrande över vad AA hade framfört i sin anmälan.

text: Stadsdelsfullmäktige anförde följande. Det anmälda händelseförloppet kan delas in i tre skeden. Utredning och stadsdelsfullmäktiges kommentar presenteras samlade avseende de olika skedena.

text: 1. Anmälaren beskriver att han den 23 juni 2010, kl. 11.40, ringde till kansliet på Slottsstadens skola och begärde ut en kopia på ett slutbetyg av en elev som gått där samt att kanslisten frågat efter hans identitet och syfte med detta.

text: Stadsdelsfullmäktiges utredning

text: Kanslisten vid Slottsstadens skola CC fick den 23 juni 2010 kl. 11.50 ett telefonsamtal från ”okänd” från telefonnummer (telefonnumret har här utelämnats, JO:s anmärkning) enligt IP-telefonens display. CC har uppgett följande. Personen som ringde presenterade sig inte. Det var en man, och han bad att få ett betyg. Tonen var aggressiv och uppfattades som hotfull. CC upplyste om att det kostade 50 kr att skriva av ett betyg. Mannen sade att han endast ville ha en kopia av ett betyg. CC bad om personnumret avseende den person vilkens betyg som begärdes utlämnat. Mannen kunde bara de första siffrorna. Han uppgav dem, och sedan frågade CC honom vem han var. Mannen sade till henne på ett aggressivt sätt att hon var otrevlig. Hon insisterade i viss mån på att han skulle uppge sitt namn, detta i anledning av den aggressiva, hotfulla tonen. Han sade att han började bli irriterad på henne och att hon skulle ”skita i” vem han var som frågade efter betyget. Han sade att hon bara skulle se till att ta en kopia och lägga i receptionen så skulle han hämta det på eftermiddagen. Efter att hon kommenterat hans reaktion sade han att ”han var riktigt irriterad på henne”. Hon sade att han inte fick betyget i eftermiddag eftersom hon slutade kl. 12.00 samt att hon ville förankra ett utlämnande hos rektorn. Därefter avslutade personen samtalet.

text: Stadsdelsfullmäktiges kommentar

text: En medborgare begärde ut en allmän handling hos skola i form av kopia på ett betyg tillhörande en elev som precis hade gått ut årskurs 9. Betygshandlingar är som utgångspunkt offentliga handlingar då de varken är handlingar som förvaras hos psykolog eller kurator i skolan (

text: 23 kap. 2 § första stycket offentlighets- och sekretesslagen

text: , OSL) eller i den övriga elev vården (

text: 23 kap. 2 § andra stycket

text: OSL). Huvudregeln är således att kopia på sådan begärd handling ska tillhandahållas genast eller så snart det är möjligt och utan avgift (

text: 2 kap. 12 § tryckfrihetsförordningen

text: , TF). Medborgaren har också rätt att få ut en kopia på den begärda handlingen mot fastställd avgift. Kommunfullmäktige i Malmö kommun har den 28 april 1994 beslutat att specifikt uppräknade paragrafer i den statliga

text: avgiftsförordningen (1992:191)

text: ska anses vara tillämpliga i detta avseende, bl.a.

text: 16 §

text: och

text: 18 §

text: som innebär att avgift får tas ut för ”vanliga” kopior först om en beställning omfattar tio sidor eller mer. CC utgick inledningsvis ifrån att AA begärde en bestyrkt kopia av ett betyg (det är sådan begäran som är vanligast förekommande i skolan), som är avgiftsbelagd med 50 kr i enlighet med

text: 18 § avgiftsförordningen

text: . CC fick sedan klart för sig att han endast ville ha en kopia på en betygshandling, varför det inte längre var aktuellt med en avgift. CC uppfattade personen som begärde ut handlingen som mycket aggressiv och hotfull, vilket medförde att hon kände sig osäker på huruvida ett sådant beteende kunde påverka den juridiska bedömningen av att lämna ut betygshandlingen eller inte. Mannens avvikande uppträdande indikerade i hennes ögon en risk för eleven och dess närstående. Därför frågade hon sin chef om hur hon skulle förfara med utlämnandet. Enligt stadsdelsfullmäktiges mening är att efterfråga mannens namn och att förankra sitt agerande befogat mot bakgrund av sökandens aggressiva och hotfulla beteende, i vart fall ursäktligt, och alltjämt inom ramen för definitionen av ”så snart det är möjligt” i

text: 2 kap. 12 §

text: TF. Härvid bör påpekas att handlingen de facto lämnades ut två timmar efter AA:s första begäran. 2. Anmälaren beskriver att han ringde upp biträdande rektor på Slottsstadens skola, BB, och att även BB frågade efter syftet med hans begäran samt hans namn.

text: Stadsdelsfullmäktiges utredning

text: BB beskriver det aktuella händelseförloppet enligt följande. En man ringde till honom och framförde en begäran om att få ut kopia av en elevs slutbetyg. Eleven gick ut årskurs 9 vårterminen 2010. Mannen var mycket otrevlig och aggressiv direkt i samtalet. Mannen hade elevens sex första siffror i personnumret men kunde inte svara på när BB frågade i vilken klass eleven gick i utan svarade ”Det kan väl inte vara så svårt för Er, ni har väl bara tre klasser i nian.” BB upplyste honom om att det funnits fem klasser i årskurs 9. BB har ingen exakt minnesbild men tror sig vid den tidpunkten ha frågat mannen vem han var och varför han ville få ut handlingarna. Mannen fortsatte aggressivt med att upplysa honom om att han inte hade rätt att fråga honom om någonting, att betyg är en allmän handling och att han bara skulle se till att kopiera betyget så skulle han komma och hämta det. BB svarade att allmänna handlingar inte i alla lägen är helt offentliga handlingar och att även uppgifter i allmänna handlingar kan sekretessbeläggas samt att han ville kontrollera med stadsjurist innan han gjorde något åt mannens begäran. BB avsåg

text: 23 kap. 2 § tredje stycket i offentlighets- och sekretesslagen

text: som innebär att uppgifter om enskilds identitet m.m. kan sekretessbeläggas i för övrigt helt offentliga handlingar om det finns särskild anledning att anta att eleven eller någon honom närstående lider men. Mannen sade då att ”Nu börjar du göra mig riktigt irriterad” på ett väldigt hotfullt sätt. BB bad att få återkomma med besked efter att han hade talat med stadsjurist och fick ett mobiltelefonnummer av mannen som sade att han hette DD.

text: Stadsdelsfullmäktiges kommentar

text: Sökandens aggressiva och hotfulla beteende gav BB anledning att anta att eleven eller någon av dess vårdnadshavare skulle utsättas för en risk om man lämnade ut betyget inkluderande uppgift om det fullständiga personnumret. Sökandes aggressiva och hotfulla beteende uppfattades av BB som en stark indikation för att det fanns ett skyddsbehov av eleven och dess närstående med avseende på personförföljelse och andra trakasserier. Därmed ställde sig frågan huruvida det var angeläget att sekretessbelägga uppgift om elevens identitet och personnummer i enlighet med

text: . I och med att BB funnit att denna sekretessbestämmelse aktualiserats upphävs frågeförbudet. För att kunna göra en menbedömning krävs nämligen uppgift om vem som önskar ta del av en handling och i vilket syfte. Att bolla frågan om hur denna bedömning ska göras med en stadsjurist anser stadsdelsfullmäktige varit korrekt handlagt och stadsdelsfullmäktige anser att även denna fördröjning alltjämt ligger inom ramen för definitionen av ”så snart det är möjligt” i

text: 2 kap. 12 §

text: TF. Sökanden har erhållit en kopia på den begärda handlingen, som anfört ovan, två timmar efter hans första begäran. Att fråga efter en precisering i form av elevens sista fyra siffror i personnumret i syfte att kunna hitta den allmänna handlingen på ett snabbare sätt är inget som är förbjudet. Efterfrågeförbudet enligt

text: 2 kap. 14 § tredje stycket

text: TF är formulerat på följande sätt: Myndighet får inte på grund av att någon begär att få taga del av allmän handling efterforska vem han är eller vilket syfte han har med sin begäran i större utsträckning än som behövs för att myndigheten skall kunna pröva om hinder föreligger mot att handlingen lämnas ut. Efterfrågeförbudet avser således endast sökandens identitet och syfte, inga andra uppgifter. Efterfrågeförbudet gäller inte om en menprövning enligt en explicit sekretessbestämmelse aktualiseras, vilket har varit fallet här. 3. Anmälaren beskriver vidare att BB frågade efter hans telefonnummer för att kunna höra av sig när betyget kunde hämtas, varpå anmälaren gav honom ett mobilnummer. Efter några timmar ringde BB upp och sade att betyget gick att hämta. Anmälaren gick till BB:s rum, ser ett betyg ligga på ett sidobord, tog betyget och gick. Dagen efter skriver anmälaren att han blev uppringd av elevens

text: vårdnadshavare som fått numret av Slottsstadens skola. Anmälaren anser att skolan begått ett grovt fel i strid mot grundlag i och med att skolan aktivt meddelat vårdnadshavaren vad som hänt samt lämnat ut telefonnumret till denna. Slutligen anför anmälaren att han upplevt det som mycket integritetskränkande att skolan letat efter hans identitet på Eniro.

text: Stadsdelsfullmäktiges utredning

text: BB beskriver följande. Efter lunch den aktuella dagen fick han kontakt med stadsjuristen som upplyste om rättsläget. Innan han ringde tillbaka till mannen kontrollerade han telefonnumret han hade fått av honom på Eniro. Detta för att han hade en stark känsla av att mannen inte uppgav sitt rätta namn. Han pratade sedan med mannen och meddelade honom bara kort att han kunde komma och hämta betygskopian på skolans expedition. Mannen kom till hans kontor, öppnade dörren utan att knacka på, hälsa eller presentera sig. Han sade bara ”Jag skulle hämta ett betyg, är det här?” Och så tog han upp betyget, som BB hade lagt på ett besöksbord. Sedan gick mannen bara ut. BB diskuterade händelsen med rektorn EE, sade att det inte kändes bra och att han på grund av mannens aggressivitet ville meddela pojkens vårdnadshavare vad som hänt, av omtanke om familjen. Med tanke på hur mannen uppträdde var han orolig för familjen. Han ringde pojkens far och informerade honom. Pojkens mor ringde nästa dag till CC och var helt förtvivlad, hade inte sovit på hela natten på grund av oro över vem som skulle vilja ha ut hennes sons betyg och varför. CC hänvisade henne till BB, och han ringde upp henne. Han informerade henne om vad som hänt och att han efter samråd med stadsjuristen kommit fram till att kopia av betyget måste lämnas ut. Han beskrev mannen som hon genast kände igen som en man hon arbetat tillsammans med. När hon förstod att han hade ett mobiltelefonnummer till mannen insisterade hon på att få det. Med tanke på hennes oro lämnade han ut telefonnumret.

text: Stadsdelsfullmäktiges kommentar

text: Uppgift om sökandens telefonnummer och det sammanhang inom vilket det lämnades (nämligen en ansökan om att få ut en allmän handling) är helt offentliga uppgifter i skolans verksamhet. Det finns således enligt stadsdelsfullmäktiges uppfattning ingen sekretessbestämmelse som kan åberopas till stöd för att skolan/BB skulle ha varit förhindrad att lämna sådan uppgift vidare till elevens föräldrar. I Läroplan för det obligatoriska skolväsendet, förskoleklassen och fritidshemmet Lpo 94 punkten 2.4 anges följande: Läraren skall • samverka med och fortlöpande informera föräldrarna om elevens skolsituation, trivsel och kunskapsutveckling, och • hålla sig informerad om den enskilda elevens personliga situation och därvid iaktta respekt för elevens integritet. Skolan har således en i författning angiven informationsplikt till föräldrarna. Detta inkluderar incidenter i skolan med anknytning till eleven. När en hotfull person begär ut kopia på en elevs betygshandling ingår det i informationsskyldigheten till föräldrarna att aktivt berätta om incidenten. Nu hade den aktuella eleven precis gått ut årskurs 9 i Slottsstadens skola och var således inte elev där längre. En formell skyldighet att informera föräldrarna föreligger således inte. BB:s agerande i detta skede och hans oroskänslor vad gäller familjen i anledning av händelsen bottnade dock alltjämt i denna omsorg om eleven och dess familj och det i författning stadgade ansvaret för noggrann kommunikation föräldrar och skola emellan som sitter i ryggmärgen. Ingen tystnadsplikt har brutits genom att aktivt meddela föräldrarna sökandens telefonnummer samt vad som har hänt.

text: Det verkar som att anmälaren blandar ihop

text: tryckfrihetsförordningens

text: bestämmelse om meddelarfrihet/efterforskningsförbud i

text: 3 kap. 4 §

text: TF med regleringen som är tillämplig i detta ärende,

text: 3 kap. 4 §

text: TF: Myndighet eller annat allmänt organ må ej efterforska författaren till framställning som införts eller varit avsedd att införas i tryckt skrift, den som utgivit eller avsett att utgiva framställning i sådan skrift eller den som lämnat meddelande enligt

text: 1 kap. 1 § tredje stycket

text: , i vidare mån än som erfordras för åtal eller annat ingripande mot honom som ej står i strid med denna förordning. Får efterforskning förekomma, skall därvid beaktas den i

text: 3 §

text: angivna tystnadsplikten.

text: Tryckfrihetsförordningens

text: bestämmelser om meddelarfrihet är inte tilllämpliga i detta ärende. Anmälaren har inte meddelat uppgifter och underrättelser för offentliggörande i tryckt skrift till författare eller annan som är att anse som upphovsman till framställning i skriften, till skriftens utgivare eller, om för skriften finnes särskild redaktion, till denna eller till företag för yrkesmässig förmedling av nyheter eller andra meddelanden till periodiska skrifter. Skolan har inte efterforskat vem som har lämnat uppgifter som härstammar från skolan till journalist, redaktion eller liknande. Vad som har hänt är att en person som begärt ut en allmän handling har lämnat sin telefonnummer, varvid personen uppträtt mycket hotfullt, vilket skulle ha genererat en upplysningsskyldighet till elevens vårdnadshavare såvida eleven alltjämt hade varit elev i skolan. Det finns ingen sekretessbestämmelse som är tillämplig på en sökandes (som vill ha ut en allmän handling), dvs. icke anställds respektive icke elevs/vårdnadshavares, telefonnummer. Vidare upplever anmälaren det som integritetskränkande att man letat efter hans identitet på Eniro. Det finns inget rättsligt hinder för en rektor att söka på ett telefonnummer hos Eniro i förevarande sammanhang då bestämmelserna om meddelarfrihet och anonymitetsskydd inte är tillämpliga. Sammanfattningsvis anser stadsdelsfullmäktige att en noggrann prövning av utlämnandet av den aktuella handlingen mot bakgrund av sökandens aggressiva och hotfulla beteende har varit befogad och till och med påbjudet, i vart fall ursäktligt, med hänvisning till sekretessbestämmelsen i

text: 23 kap. 2 § tredje stycket

text: OSL. Att en sekretessbestämmelse ansågs aktuell innebär dels att frågan efter sökandens identitet och syftet med begäran att ta del av en handling varit korrekt för att kunna göra en menbedömning, dels att handläggningen tog lite längre tid. Begäran om utlämnandet togs emellertid tag i genast och handlingen lämnades ut så skyndsamt som möjligt efter att man noggrant bollat sekretessfrågan med dels rektor (kanslisten), dels stadsjurist (biträdande rektor). Handlingen lämnades ut två timmar efter inkommen begäran. Sökandens hotfulla och aggressiva beteende har även medfört att biträdande rektor av omtanke för eleven och dennes familj informerat vårdnadshavarna. Det har inte funnits något rättsligt hinder för vare sig ett sådant agerande eller för att biträdande rektor har letat på det angivna telefonnumret i Eniro. Stadsdelsfullmäktige bestrider således i första hand att skolans handläggning i fråga om utlämnandet av allmän handling stridit mot lag, i andra hand anses att både kanslistens och rektorns förhållningssätt mot bakgrund av mannens aggressiva och hotfulla beteende varit ursäktligt. Stadsdelsfullmäktige tar offentlighets- och sekretessfrågor på djupt allvar. Stadsjuristerna ger regelbundet utbildningar i ämnet. Samtliga rektorer i stadsdelen kommer den 22 september 2010 utbildas i skoljuridik inkluderat en genomgång av offentlighet och sekretess i skolans värld. Utöver detta skall särskilda insatser göras så att även annan personal inom skolan får tillfälle att fräscha upp sina kunskaper om handläggningsregler vad gäller utlämnande av allmän handling.

text: AA yttrade sig över remissvaret. Han förnekade bestämt att han uppträtt aggressivt och hotfullt mot skolans personal.

text: I ett beslut den 17 mars 2011 anförde JO Wiklund följande.

text: Bedömning

text: Enligt

text: 2 kap. 12 § tryckfrihetsförordningen

text: (TF) ska en allmän handling som får lämnas ut på begäran genast eller så snart det är möjligt på stället utan avgift tillhandahållas den som önskar ta del av handlingen. Av

text: 2 kap. 13 §

text: TF framgår att den som önskar ta del av en allmän handling även har rätt att mot fastställd avgift få en avskrift eller en kopia av handlingen till den del den får lämnas ut. En begäran om att få en avskrift eller en kopia av en allmän handling ska behandlas skyndsamt. JO har i ett flertal beslut uttalat att besked i en utlämnandefråga normalt bör lämnas samma dag som begäran gjorts.

text: I

text: 2 kap. 14 § tredje stycket

text: TF anges att en myndighet inte, på grund av att någon begär att få ta del av en allmän handling, får efterforska vem sökanden är eller vilket syfte han eller hon har med sin begäran i större utsträckning än vad som behövs för att myndigheten ska kunna pröva om hinder föreligger mot att handlingen lämnas ut. Bestämmelsen innebär att var och en har rätt att ta del av alla offentliga handlingar hos en myndighet utan att behöva uppge vem han eller hon är eller vad handlingen ska användas till, det s.k. anonymitetsskyddet. Ett undantag från denna huvudregel föreligger då efterforskning av sökandens identitet och ändamålet med framställningen behövs för att myndigheten ska kunna avgöra om handlingen kan lämnas ut. Detta undantag blir framför allt tillämpligt när den efterfrågade handlingen innehåller sekretessbelagda uppgifter. Sökanden kan då genom att uppge sin identitet och redogöra för syftet med sin begäran visa att handlingen kan lämnas ut utan risk för att den som skyddas av sekretessen lider men.

text: Nämnden har i sitt remissvar angett att AA tillfrågades om sin identitet och anledningen till begäran eftersom en tillämpning av

text: 23 kap. 2 § tredje stycket offentlighets- och sekretesslagen (2009:400)

text: , OSL, övervägdes. Enligt den bestämmelsen gäller sekretess i bl.a. grundskolan för uppgift om en enskilds identitet, adress och andra liknande uppgifter om en enskilds personliga förhållanden, om det av särskild anledning kan antas att den enskilde eller någon närstående till denne lider men om uppgiften röjs. En tillämpning av bestämmelsen kan enbart aktualiseras till följd av någon särskild omständighet hänförlig till den person som begär att få ta del av handlingen. Det är endast i undantagsfall som det inför en sådan sekretessprövning kan finnas skäl att efterfråga sökandens identitet eller syftet med begäran (jfr JO:s ämbetsberättelse 1990/91 s. 421).

text: Anledningen till att en tillämpning av regeln övervägdes i förevarande fall var enligt nämnden att AA uppträdde aggressivt och hotfullt när han begärde att få ta del av betyget. AA har förnekat att så var fallet. Uppgift står således mot uppgift i denna del. Enligt min mening var dock omständigheterna inte heller med

text: utgångspunkt från nämndens redovisning sådana att det fanns skäl att göra några efterforskningar med anledning av AA:s begäran. Skyddet som bestämmelsen i

text: 23 kap. 2 §

text: OSL ger är i första hand inriktat på personer som på förhand kan sägas ha behov av skydd, dvs. elever för vilka en hotbild föreligger (se

text: prop. 1997/98:9 s. 39

text: ). Det har inte påståtts att så var fallet beträffande den aktuella eleven. AA kände dessutom till elevens namn och födelsedatum när han begärde att få ta del av betyget. Med hänsyn till det nu anförda borde skolan omedelbart ha lämnat ut handlingen till AA. Det fanns inte fog för att avkräva AA uppgift om hans identitet och hans syfte med framställningen. Det fanns inte heller någon anledning att kontrollera det telefonnummer som AA lämnade till biträdande rektorn. Den bristfälliga handläggningen förtjänar kritik.

text: Det framgår av utredningen att biträdande rektorn, sedan handlingen lämnats ut, kontaktade den berörde elevens vårdnadshavare och informerade om det inträffade. Något formellt hinder mot att en myndighet upplyser en enskild om att viss handling som rör den enskilde har lämnats ut föreligger inte. I detta fall har biträdande rektor även lämnat en beskrivning av den person som begärt att få ta del av handlingen och dessutom lämnat ut hans telefonnummer. Visserligen strider inte åtgärderna mot efterforskningsförbudet. Mot bakgrund av de intressen som bär upp offentlighetsprincipen framstår dock agerandet som olämpligt. Att skolan tidigare haft en informationsskyldighet gentemot elevens vårdnadshavare föranleder inte någon annan bedömning. Om skolan ansåg att eleven på något sätt var i fara borde skolan i stället ha kontaktat polismyndigheten. Jag är således även i denna del kritisk till skolans agerande.

text: Ärendet avslutas med den kritik som uttalats ovan.


avgjordAv: Jan Pennlöv

title: Åtal för tjänstefel mot en tidigare ledamot i en överförmyndarnämnd

text: Med anledning av vad som framgick av handlingarna i ett tillsynsärende (67- 10570-01) vid Länsstyrelsen i Västra Götalands län avseende Överförmyndarnämndens i Göteborg handläggning av två godmansärenden beslutade dåvarande JO Jan Pennlöv att inleda en egen utredning i saken.

text: Överförmyndarnämndens akter i de ovan nämnda ärendena, liksom akterna i ytterligare ett antal ärenden avseende godmanskap, förmynderskap och förvaltarskap rekvirerades och granskades. Det som därvid framkom gav anledning att anta att befattningshavare som stod under JO:s tillsyn hade gjort sig skyldig till tjänstefel enligt

text: 20 kap. 1 § brottsbalken

text: och trolöshet mot huvudman enligt

text: 10 kap. 5 § brottsbalken

text: . Jan Pennlöv beslutade därför den 14 maj 2002 att inleda förundersökning avseende sådana brott och uppdrog åt chefsåklagaren AA vid Åklagarmyndigheten i Västerås, Åklagarkammaren Gävle, att leda och verkställa utredningen.

text: Förundersökningen avsåg fem ärenden som hade handlagts vid överförmyndarnämnden.

text: Under förundersökningen hölls ett antal förhör, bl.a. med tidigare ledamoten i överförmyndarnämnden BB.

text: BB delgavs i ett fall misstanke om trolöshet mot huvudman alternativt tjänstefel (K 20256-02) i samband med ett beslut om arvode till en förvaltare för CC. Med anledning av vad som framkom under förundersökningen angående detta fann Jan Pennlöv inte längre anledning till dess fullföljande. Han beslutade därför den 21 mars 2003 att lägga ned förundersökningen i den här delen.

text: BB delgavs därutöver i fyra fall (K 20246-02, K 20260-02, K 20266-02 och K 20269-02) misstanke om tjänstefel i samband med att han hade lämnat överförmyndarnämndens samtycke till olika ekonomiska förvaltningsåtgärder från gode mäns sida.

text: BB förnekade brott i samtliga fyra fall.

text: Efter att ha tagit del av och gått igenom förundersökningen fann Jan Pennlöv att åtal för tjänstefel skulle väckas mot BB enligt följande.

text: 1. (K 20246-02) Gärning: Den 29 september 1999 förordnade Göteborgs tingsrätt jämlikt

text: 11 kap. 4 § föräldrabalken

text: DD till god man för fastern EE, född 1905, med uppgift att bevaka hennes rätt, förvalta hennes egendom och sörja för hennes person. I egenskap av ledamot i Göteborgs Stads Överförmyndarnämnd (Överförmyndaren) har BB den 27 mars 2000 i Göteborg lämnat DD samtycke till att försälja EE:s bostadsrättslägenhet nr 225 i HSB:s bostadsrättsförening Tolered, Göteborg. Avsikten med försäljningen var – och som vid tiden för samtycket varit känd för BB – att DD med försäljningslikviden skulle reglera en fordran som han hade på EE.

text: BB har lämnat sitt samtycke utan att han dessförinnan, inför försäljningen, förordnat – eller tillsett att det förordnats – sådan god man för EE som avses i

text: 11 kap. 2 § andra stycket föräldrabalken

text: och utan att höra EE angående försäljningen eller infordra läkarintyg angående hennes hälsotillstånd. Han har vidare underlåtit att infordra värderingsutlåtande avseende lägenheten. Förutsättningar för samtycke har således inte förelegat. BB, som i myndighetsutövning åsidosatt vad som gällt för uppgiften, har handlat uppsåtligen eller av oaktsamhet.

text: Lagrum:

text: 20 kap. 1 § brottsbalken

text: jämfört med

text: 11 kap. 2 § andra stycket

text: och

text: 12 kap. 8 § andra stycket

text: samt

text: 16 kap.

text: och

text: 9 §§

text: föräldrabalken

text: 2. (K 20266-02) Gärning: Den 22 augusti 1995 förordnade Göteborgs tingsrätt jämlikt

text: 11 kap. 4 § föräldrabalken

text: FF till god man för hustrun GG, med uppgift att bevaka hennes rätt och förvalta hennes egendom. GG äger sedan den 3 juni 1988 tillsammans med maken FF fastigheten R 40:4 i Göteborgs kommun. Den 11 februari 1999 har BB i egenskap av ledamot i Göteborgs Stads Överförmyndarnämnd (Överförmyndaren) i Göteborg lämnat samtycke till att – såvitt avsåg GG – låta inteckna fastigheten R 40:4 med 41 000 kr som säkerhet för ett lån om 100 000 kr som AB Spintab samma dag lämnat FF. BB har lämnat samtycke till inteckningen utan att han dessförinnan förordnat – eller tillsett att det förordnats – sådan god man för GG som avses i

text: föräldrabalken

text: 11 kap. 2 § andra stycket

text: och utan att höra GG angående inteckningen av fastigheten eller infordra läkarutlåtande angående hennes hälsotillstånd. Han har vidare underlåtit att infordra gravationsbevis och värderingsutlåtande avseende fastigheten. Förutsättningar för samtycke har således inte förelegat. BB, som i myndighetsutövning åsidosatt vad som gällt för uppgiften, har handlat uppsåtligen eller i vart fall av oaktsamhet.

text: Lagrum:

text: 20 kap. 1 § brottsbalken

text: jämfört med

text: 11 kap. 2 § andra stycket

text: och

text: 12 kap. 8 § andra stycket

text: samt

text: 16 kap.

text: och

text: 9 §§

text: föräldrabalken

text: 3. (K 20269-02) Gärning: Den 7 oktober 1993 förordnade Göteborgs tingsrätt jämlikt

text: 11 kap. 4 § föräldrabalken

text: HH till god man för dottern JJ, född 1958. Med kännedom om att penningbeloppet 42 000 kr var ett lån från JJ till modern, HH, har BB i egenskap av ledamot i Göteborgs Stads Överförmyndarnämnd (Överförmyndaren) den 16 februari 1999 i Göteborg lämnat samtycke till att HH fick ta ut lånebeloppet, 42 000 kr, från JJ:s konto i Nordbanken. BB har lämnat sitt samtycke utan att han dessförinnan, inför långivningen, förordnat – eller tillsett att det förordnats – sådan god man för JJ som avses i 11 kap. 2 § andra

text: stycket

text: föräldrabalken

text: . Han har vidare lämnat sitt samtycke utan att lånehandling upprättats och utan att varken ränta, säkerhet eller amorteringsplan avtalats för lånet. Förutsättningar för samtycke har således inte förelegat. BB, som i myndighetsutövning åsidosatt vad som gällt för uppgiften, har handlat uppsåtligen eller av oaktsamhet.

text: Lagrum:

text: 20 kap. 1 § brottsbalken

text: jämfört med

text: 11 kap. 2 § andra stycket

text: och

text: 12 kap. 8 § andra stycket

text: samt

text: 16 kap. 1 §

text: föräldrabalken

text: 4. (K 20260-02) Gärning: Med kännedom om att penningbeloppet 50 000 kr var ett lån från KK, född 1997, till sina föräldrar tillika förmyndare, LL och MM, har BB i egenskap av ledamot i Göteborgs Stads Överförmyndarnämnd (Överförmyndaren) den 9 februari 2001 i Göteborg med förnyelse den 2 mars 2001 lämnat samtycke till att förmyndarna fick ta ut lånebeloppet 50 000 kr från KK:s konto med överförmyndarkontroll i Föreningssparbanken. BB har lämnat sitt samtycke utan att han dessförinnan, inför långivningen, tillsett att det förordnats sådan god man för KK som avses i

text: Lagrum:

text: 20 kap. 1 § brottsbalken

text: jämfört med

text: 11 kap. 2 § andra stycket

text: och

text: 12 kap. 8 § första stycket

text: samt

text: 16 kap. 1 §

text: föräldrabalken

text: Jan Pennlöv uppdrog åt chefsåklagaren AA att ansöka om stämning samt utföra åtalet.

text: Göteborgs tingsrätt dömde den 28 oktober 2003 (mål nr B 11786-02) BB för tjänstefel till 60 dagsböter. Domen har vunnit laga kraft. I beslut den 28 november

text: 2003 anförde Jan Pennlöv bl.a. följande.

text: Genom tingsrättens lagakraftvunna dom är den straffrättsliga prövningen avslutad. Mot bakgrund härav och då den verkställda utredningen inte ger anledning till några ytterligare uttalanden från min sida avslutar jag ärendet.


nyckelord:
Dokumentation
Långsam handläggning
Partsinsyn
Verkställighet

title: Anmälan mot Försäkringskassan, länskontoret Dalarna, om bl.a. dröjsmål med att verkställa en kammarrättsdom i ett arbetsskadeärende

text: I en anmälan, som kom in till JO den 1 oktober 2007, klagade förbundsjuristen AA bl.a. på att Försäkringskassan, i avvaktan på Regeringsrättens beslut, hade dröjt med att verkställa en kammarrättsdom rörande hennes klient BB. Hon anförde bl.a. att Regeringsrätten den 22 mars 2007 hade beslutat att inte meddela prövningstillstånd men att kammarrättens dom trots detta inte hade verkställts.

text: AA klagade vidare på att Försäkringskassan hade dröjt med att lämna ut en handling. Hon anförde därvid bl.a. följande. Den 9 juli 2007 bad hon muntligen om att få ta del av en skrivelse som Försäkringskassans hade sänt till Apoteket AB i syfte att fastställa BB:s inkomst. Försäkringskassan nekade henne att ta del av handlingen. Den 20 juli 2007 gjorde hon en skriftlig framställan om att få ta del av handlingen ifråga. Hon begärde då samtidigt ett avslagsbeslut om kassan vidhöll sin uppfattning. Först efter påminnelse den 13 augusti 2007 fick hon den 21 augusti 2007 den efterfrågade handlingen.

text: AA anförde även att det hade varit svårt att få muntliga uppgifter från kassan.

text: Utredning

text: Ärendet remitterades till Försäkringskassan som anmodades att yttra sig över det som AA hade anfört i sin anmälan.

text: I sitt remissvar den 31 oktober 2007 anförde Försäkringskassan, genom länsdirektören CC, följande.

text: Protokoll från Regeringsrätten inkom till Försäkringskassan den 26 mars 2007 och ett ärende skapades den 24 april 2007. Den egentliga handläggningen påbörjades den 9 maj 2007 med en begäran till Apoteksbolaget om löneuppgifter för BB. Den 8 juni 2007 inkom inkomstuppgift från Apoteket AB, DD, HR-support, som innehöll en beräkning av BB:s inkomstutveckling om hon varit fortsatt anställd hos dem. Den innefattade endast hennes inkomst som oskadad varför upp-gifterna som Försäkringskassan tidigare begärt hos Apoteksbolaget inväntades. Denna uppgift var utfärdad på begäran av BB själv och sändes till Försäkrings-kassan. En ny inkomstuppgift från Apoteket AB, EE, HR-support, inkom den 20 augusti 2007. Inte heller den besvarade de frågor Försäkringskassan behövde för att pröva rätten till livränta.

text: Vid telefonsamtal den 19 september 2007 med FF, lönechef på Apoteksbolaget, erhölls de kompletterande inkomstuppgifter som behövdes för att sammanställa förslag till beslut om livränta. Den 3 oktober 2007 sändes ärendet till ombudet för kommunicering inför beslut i socialförsäkringsnämnden. Försäkringskassan konstaterar att ärendets handläggning inte har drivits framåt så effektivt som det borde ha gjorts vilket inte är acceptabelt. Rutiner för handläggning av domar som medför ändring av Försäkringskassans beslut har setts över och tillägg har gjorts för att säkerställa en effektiv handläggning av dessa i fortsättningen. När det gäller dröjsmålet av utlämnande av allmän handling skedde en felaktig bedömning och Försäkringskassan beklagar detta. Genomgång av aktuella avsnitt i

text: förvaltningslagen

text: och sekretesslagen kommer att repeteras med samtliga handläggare inom arbetsskadeenheten inom kort. Vid telefonkontakt den 18 september 2007 när ombudet sökte information om ärendet skulle handläggaren naturligtvis ha gått igenom ärendet och återkommit till ombudet med den begärda informationen. Återkoppling har skett till berörd handläggare och Försäkringskassan beklagar det hela.

text: AA kommenterade remissvaret och anförde bl.a. att hon först den 12 november

text: 2007 mottog ett beslutsförslag om BB:s rätt till livränta till följd av beviljad sjukersättning. Ett yrkande om livränta på den grunden hade framställts redan den

text: 26 februari 2003. Hon påpekade vidare att Försäkringskassan i sitt remissvar inte hade uttalat sig om varför inte kammarrättens dom hade verkställts i avvaktan på Regeringsrättens beslut.

text: Ärendet remitterades härefter åter till Försäkringskassan som ånyo anmodades att yttra sig över varför inte kammarrättens dom verkställdes omedelbart. Försäkringskassan anmodades även att yttra sig över vad AA anfört i övrigt i sin kommentar till remissvaret.

text: I remissvar den 21 januari 2008 anförde Försäkringskassan, genom länsdirektören CC, följande.

text: Det finns inte några journalanteckningar i ärendet avseende den handläggning som utfördes när domen inkommit. Det framgår ändå att hela akten skickats till processenheten vid Försäkringskassans huvudkontor eftersom de den 17 oktober 2005 överklagat kammarrättens dom. I samband med detta borde länsorganisationen ha kopierat nödvändiga handlingar för att kunna verkställa nämnda dom. På grund av den bristfälliga dokumentationen, frånvaron av journalanteckningar, går det inte i efterhand att konstatera vilken kommunikation mellan huvudkontoret och länsorganisationen som skett. Det går därmed inte att fastställa om länsorganisationen känt till huruvida inhibition av kammarrättens dom begärdes i samband med överklagandet. Någon bevakning av detta gjordes uppenbarligen inte och verkställande av kammarrättens dom kom inte till stånd förrän efter Regeringsrättens beslut att inte bevilja prövningstillstånd Ovanstående handläggning av ärendet är inte godtagbar. Nya rutiner i hanteringen av domar har genomförts i akt och mening att säkerställa en effektiv och rättssäker [En del av meningen synes ha fallit bort, JO:s anmärkning.] Försäkringskassan har även anmodats att yttra sig över varför en prövning av BB:s yrkande om livränta som inkom den 27 februari 2003 inte handlades. Denna handling inkom kort efter länsrättens dom den 19 februari 2003 och sorterades av misstag in i den befintliga akten som sändes till kammarrätten i samband med att länsorganisationen överklagade länsrättens dom. Den borde inte ha lagts i det befintliga ärendet utan startats som en helt ny prövning.

text: AA kommenterade remissvaret.

text: Från Försäkringskassan inhämtades den 7 maj 2008 följande. Kammarrättens dom den 24 maj 2005 innebar att BB:s besvär godkändes som arbetsskada. Domen verkställdes den 27 november 2007 då BB beviljades livränta fr.o.m. den 1 maj 2001 till följd av omplacering p.g.a. de såsom arbetsskada godkända besvären. Den 11 december 2007 beslutade Försäkringskassan att avslå BB:s yrkande om livränta till följd av beviljad sjukersättning.

text: Bedömning

text: Dröjsmålet med verkställigheten av kammarrättens dom Enligt

text: 8 kap. 12 § lagen (1976:380)

text: om arbetsskadeförsäkring jämförd med

text: 20 kap. 13 § tredje stycket lagen (1962:381)

text: om allmän försäkring ska domstols beslut gälla omedelbart, om inte annat har föreskrivits i beslutet eller bestäms av den domstol som har att pröva beslutet.

text: Att ett beslut gäller omedelbart innebär inte endast att det är verkställbart, utan också att det ska verkställas så snart som möjligt. Ett visst dröjsmål med verkställigheten kan dock godtas i väntan på beslut om Försäkringskassan framställt ett yrkande om inhibition (se bl.a. Försäkringskassans vägledning 2001:7 s. 36 samt JO 1996/97 s. 334 och beslut den 27 januari 1999 i ärende dnr 1279-1997).

text: Av remissvaret den 21 januari 2008 framkommer endast att akten lämnades över till huvudkontoret utan att några som helst verkställighetsåtgärder hade vidtagits. Försäkringskassan har således inte fört fram något som kan ursäkta eller förklara underlåtenheten ifråga. Att det, som Försäkringskassan anför, på grund av bristfällig dokumentation inte går att fastställa om länsorganisationen kände till om något inhibitionsyrkande framställdes, är visserligen otillfredsställande. Det mycket begränsade dröjsmål som prövningen av ett eventuellt inhibitionsyrkande kunnat förklara gör emellertid varken till eller från i detta sammanhang.

text: I sitt remissvar den 31 oktober 2007 anför Försäkringskassan att den egentliga handläggningen med anledning av kammarrättens dom den 24 maj 2005 påbörjades den 9 maj 2007, detta trots att Regeringsrättens beslut inkom redan den 26 mars 2007. Domen verkställdes den 27 november 2007, dvs. först efter två och ett halvt år. Förutom att felaktigt avvakta Regeringsrättens beslut dröjde kassan sedan ytterligare med att påbörja handläggningen, vilken därefter tilläts dra ut på tiden. Försäkringskassans handläggning med anledning av kammarrättens dom framstår som nonchalant och tyder dessutom på allvarliga kunskapsbrister. Försäkringskassan förtjänar allvarlig kritik för detta.

text: Begäran att få ta del avhandlingar En begäran av part att få ta del av handlingar i ett ärende ska handläggas i enlighet med de allmänna regler som gäller för myndigheternas serviceskyldighet och ärendehantering (se 4 och 7 §§ FL). En sådan begäran ska, liksom vad som gäller när en begäran grundas på

text: tryckfrihetsförordningens

text: bestämmelser, handläggas skyndsamt. JO har i ett flertal beslut påpekat att enbart det förhållandet att den som gjort framställningen är part i ärendet inte utgör skäl för att en begäran ska

text: behandlas med mindre skyndsamhet än om partsställning inte föreligger (se t.ex. JO:s ämbetsberättelse 1999/2000 s. 332).

text: AA har oemotsagd anfört att hon den 9 juli 2007 begärde att få ut en handling men att hon erhöll densamma först den 21 augusti 2007. Ett sådant dröjsmål strider uppenbart mot kravet på skyndsam handläggning och förtjänar kritik.

text: Handläggningstiden i ärendet om livränta till följd av beviljad sjukersättning BB inkom den 27 februari 2003 med ett yrkande om livränta till följd av beviljad sjukersättning. Försäkringskassan tog ställning till yrkandet genom beslut den 11 december 2007 och således nästintill fem år senare. Försäkringskassan har i sitt remissvar anfört att handlingen med yrkandet av misstag sorterades in i en befintlig akt utan något ställningstagande. En så vårdslös hantering av inkommande handlingar är naturligtvis oacceptabel och kan, som i förevarande fall, få anmärkningsvärda konsekvenser. Sammanfattande kommentarer Förutom de brister som har noterats ovan har det framkommit att Försäkringskassan har brustit i sin serviceskyldighet genom att underlåta att lämna AA efterfrågade upplysningar. Det har också framkommit brister i dokumentationen i ärendet samt i kassans bevakningsrutiner. Jag är sammanfattningsvis mycket kritisk till Försäkringskassans handläggning.

text: Ärendet avslutas.


title: Handläggningen av framställningar om utredningsåtgärder efter det att en brottmålsdom vunnit laga kraft

text: Bakgrund

text: Vid inspektion av Åklagarmyndigheten i Stockholm, 6:e kammaren, den 1–3 oktober 1997 påträffades en del av en akt avseende ärendet – – – . Av handlingarna och inhämtade upplysningar framgick bl.a. följande.

text: AA dömdes av Svea hovrätt i december 1993 för bl.a. ett rån begånget i mars 1993. Högsta domstolen beslutade den 31 oktober 1994 att inte bevilja prövningstillstånd.

text: Den 21 maj 1996 inkom till Polismyndigheten i Stockholms län, Nacka polismästardistrikt, en skrivelse från AA:s försvarare i vilken han uppgav att AA, som hade dömts för rånet mot sitt nekande, hade bett honom att undersöka möjligheten att få resning. Försvararen uppgav att det efter hovrättens dom hade framkommit att en person, BB, vid avtjänande av ett fängelsestraff vid anstalten Viskan i början av år 1994 hade haft kontakt med en intagen som hade lämnat sådana uppgifter att BB hade fått uppfattningen att denne hade kännedom om rånet. Försvararen begärde därför att BB samt den person som BB hade talat med skulle höras. Vidare önskade han besked om den undersökning, som hade gjorts beträffande ett fingeravtryck säkrat på en backspegel, hade gett något resultat.

text: Polismyndigheten översände AA:s begäran till åklagarmyndigheten. Dåvarande distriktsåklagaren CC hemställde den 4 juni 1996 att polisen snarast skulle höra BB angående vad han kände till om rånet. Han bad också att få resultatet av fingeravtrycksundersökningen.

text: Den kompletterande utredningen jämte en skrivelse från kriminalinspektören DD kom in till åklagarmyndigheten den 4 september 1996. Den innehöll bl.a. protokoll över fingeravtrycksundersökningen och protokoll över förhör med BB, som hade hörts som vittne, och med EE, som hade hörts upplysningsvis.

text: CC skickade därefter den 5 september 1996 en skrivelse med följande innehåll till AA:s försvarare.

text: Enligt Ditt brev 960520 ställt till Nacka polismästardistrikt med begäran om ytterligare utredning för ev. resningsansökan, har jag anmodat polisen att göra de angivna efterforskningarna, vilka igår blivit redovisade till mig. Jag översänder härmed det förhör som hållits med BB samt med en tidigare på Viskan intagen vid namn EE. Även prot. från fingeravtrycksundersökning bifogas liksom krinsp DD:s skrivelse till mig efter verkställd komplettering.

text: Därefter vidtogs inte någon ytterligare åtgärd i ärendet från CC:s sida.

text: ChefsJO Eklundh beslutade att handläggningen skulle tas upp till utredning i ett särskilt ärende.

text: Utredningen

text: Åklagarmyndigheten anmodades att inkomma med upplysningar och yttrande enligt följande.

text: 1. Har förundersökningen återupptagits? Om så är fallet, borde detta ha dokumenterats på något sätt?

text: 2. Om förundersökningen inte har återupptagits, på vilken rättslig grund har förhören hållits?

text: 3. Vilket ställningstagande har den kompletterande utredningen lett till från åklagarens sida? Borde detta ha dokumenterats?

text: Åklagarmyndigheten (överåklagaren FF) inkom med ett remissvar till vilket var fogat ett yttrande från CC.

text: CC

text: 1. Förundersökningen har ej återupptagits. Jag har bedömt att advokatens begäran avsåg enkla kortfattade förhör vilka icke skulle vara betungande att utföra, och såg det som en serviceåtgärd från polisens/åklagarens sida. Det avsåg även en begäran ang. resultat från fingeravtrycksundersökning som advokaten ej ansett sig fått full klarhet i. 2. Förhören har hållits i den misstänkte/dömde personens intresse, på begäran av dennes offentlige försvarare – – – för att möjliggöra en ev. resningsbegäran. Jag har därvid tänkt på åklagarens objektivitetsplikt. 3. Den har ej föranlett något ställningstagande. Eftersom förundersökningen formellt ej återupptagits har det ej funnits anledning för mig att dokumentera detta.

text: FF

text: CC som handlagt det ifrågavarande ärendet har i ett av mig infordrat yttrande besvarat de tre i remissen ställda frågorna. Jag hänvisar till yttrandet som bifogas. Härutöver vill jag tillägga följande. Inledningsvis kan konstateras att det i målet var fråga om en lagakraftvunnen hovrättsdom. En fråga om resning hade därför kunnat aktualiserats endast i Högsta Domstolen. Åklagaruppgiften skulle ha ankommit på Riks åklagaren som ensam behörig allmän åklagare. Enligt min mening borde därför CC ha vidarebefordrat framställningen om vissa kompletterande utredningsåtgärder till Riksåklagaren för handläggning. CC:s handläggning i övrigt av ärendet ger anledning till följande synpunkter från min sida. Det är inte självklart att åklagaren i ett mål som avgjorts genom lagakraftvunnen dom när det begärs skall biträda med utredningsåtgärder som syftar till att få till

text: stånd resning. Relativt starka skäl bör enligt min mening krävas härför. I andra fall får det ankomma på den dömde att själv driva saken. Den framställning om nya utredningsåtgärder som CC fick i det föreliggande fallet var enligt min mening inte så konkretiserad i fråga om vilka nya omständigheter som kunde förväntas framkomma genom de begärda åtgärderna att den motiverade ett ingripande från åklagarens sida. Jag anser därför att det beskedet borde ha lämnats att framställningen inte föranledde någon åtgärd såvitt avsåg begäran om förhör. Såvitt avsåg begäran om att få ta del av ett protokoll över en fingeravtrycksundersökning borde en hänvisning ha skett till polismyndigheten där protokollet förvarades. I dessa delar rör det sig emellertid om bedömningar som måste ge ett betydande utrymme för olika ställningstaganden från åklagarens sida. När CC som blev fallet funnit att han borde ombesörja att de begärda förhören kom till stånd uppkommer frågan om i vilken formell form detta kunde ske. CC har förklarat att han inte återupptagit förundersökningen. Utrymmet för att vidta utredningsåtgärder utanför ramen för en formell förundersökning är emellertid mycket begränsat. Särskilt gäller detta när fråga är om att hålla förhör med någon. För att vittnesförhör som de här aktuella skall kunna hållas bör enligt min mening normalt en förundersökning ha inletts eller återupptagits. Med de regler om dokumentation som gäller bör ett beslut härom dokumenteras. Likaså bör ärendet när utredningsåtgärderna verkställts avslutas genom ett formellt beslut som dokumenteras. En lagakraftägande dom bör inte anses utgöra hinder mot att återuppta en förundersökning för kompletterande utredningsåtgärder när detta av utredningsskäl framstår som motiverat. En förundersökning tar enligt

text: rättegångsbalken

text: sikte på en viss brottslig gärning. Att någon dömts för brottet bör inte utesluta att utredningen på förekommen anledning återupptas för att klargöra om det kan finnas skäl för resning. Sammanfattningsvis menar jag att utredningsåtgärder som företas för att ge underlag för en prövning av om skäl för en resningsansökan från åklagarens sida föreligger normalt bör verkställas i form av en återupptagen förundersökning. Det nyss sagda innebär inte att jag anser att det finns skäl för kritik mot CC för att han handlagt saken på annat sätt. De i remissen ställda frågorna berör förfaranden som såvitt jag känner till från skilda nivåer inom åklagarväsendet sedan länge har hanterats utan att man alltid formellt gör klart för sig om de kompletterande utredningsåtgärderna företas inom ramen för en återupptagen förundersökning eller i någon annan mera formlös ordning. Ett klarläggande uttalande om hur man formellt bör hantera åtgärder av här aktuellt slag skulle enligt min mening vara av värde för den fortsatta verksamheten.

text: Riksåklagaren anmodades därefter att inkomma med yttrande över hur en begäran som den aktuella bör handläggas av åklagare.

text: Riksåklagaren (biträdande riksåklagaren GG) anförde i remissvar följande.

text: De grundläggande reglerna om förundersökning finns i

text: 23 kap

text: rättegångsbalken

text: (RB) och i förundersökningskungörelsen (FUK). Förundersökningsreglerna innehåller viktiga rättssäkerhetsgarantier. Reglerna innebär skyldigheter för den enskilde, t.ex. skyldigheten för envar att underkasta sig förhör, och rättigheter för den som förhörs. Samtliga utredningsåtgärder som vidtas i ett ärende skall därför i princip ske inom ramen för en förundersökning. Utrymmet att vidta åtgärder utanför denna ram är mycket begränsade. Det gäller särskilt när det blir fråga om att hålla förhör. Enligt min mening finns det – utöver förhör med anmälaren – i princip inget rättsligt stöd för att hålla förhör utanför ramen för en förundersökning. Beslut att inleda, utvidga eller avsluta en förundersökning skall dokumenteras. Detta följer av 1a § FUK. Det skall vidare framgå vem som fattat beslutet. Vidare skall enligt

text: 23 kap 20 §

text: RB – då en förundersökning avslutas – beslut meddelas huruvida åtal skall väckas eller inte.

text: Att en förundersökning avslutats utgör inte hinder mot att förundersökningen återupptas. Detta framgår bl.a. av bestämmelserna i

text: 23 kap 23 §

text: RB. Där stadgas att kompletterande förundersökningsåtgärder kan vidtas även sedan åtal väckts om så anses erforderligt. Vidare kan rätten, i ett pågående mål, förelägga åklagaren att i visst hänseende komplettera förundersökningen. Detta följer av flera stadganden i

text: rättegångsbalken

text: 45 kap 11 §

text: 46 kap 12 §

text: 51 kap 12 §

text: sista stycket och

text: 55 kap 15 § 2 p.

text: Motsvarande reglering saknas i

text: rättegångsbalkens

text: kapitel om resning. Eftersom förundersökningsbestämmelserna tar sikte på en viss brottslig gärning och inte på en viss gärningsman –

text: 23 kap 1 §

text: RB – kan inte en lagakraftvunnen dom anses utgöra hinder mot att åklagare beslutar att återuppta en förundersökning om skäl för det föreligger. Det kan vara fråga om att utreda om ytterligare gärningsmän finns eller, som i det aktuella fallet, att vidta utredningsåtgärder som syftar till att klarlägga om förutsättningar till resning finns. Mot bakgrund av bestämmelserna om domstols rätt att förelägga åklagaren att komplettera förundersökningen i ett pågående mål och med hänsyn till det utredningsansvar som åvilar såväl åklagare som domstol i brottmål, måste även kompletterande utredningsåtgärder kunna vidtas med anledning av att en fråga om resning väckts. Det kan i detta sammanhang nämnas att Riksåklagaren i resningsmål som kommunicerats av Högsta domstolen rätt ofta föranstaltar om kompletterande utredning. I några fall har Högsta domstolen i samband med handläggningen av ett resningsmål uttryckligen förelagt Riksåklagaren att vidta kompletterande åtgärder. Det har i dessa fall rört sig om förhör. Mot bakgrund av bestämmelsen i

text: 1 a §

text: FUK kan man ställa frågan om ett återupptagande av förundersökningen efter lagakraftvunnen dom skall dokumenteras eller om det är tillräckligt att detta får anses framgå genom de faktiska åtgärder som vidtas. Den allmänna dokumenteringsskyldigheten som gäller beträffande förundersökning talar för att ett formellt återupptagningsbeslut skall fattas. Helt klart är dock att åklagaren, sedan den kompletterande utredningen verkställts, i ett beslut skall redovisa om utredningen föranleder åklagarsidan att verka för resning eller ej. Reglerna om resning återfinns i

text: 58 kap

text: RB. Riksåklagaren är ensam behörig åklagare i Högsta domstolen. Detta innebär att eventuella resningsärenden mot lagakraftägande hovrättsdomar skall handläggas av Riksåklagaren. Om en dömd person i resningssyfte begär utredningsåtgärder av lokal åklagare skall denne vidarebefordra begäran till Riksåklagaren. När det gäller åklagares skyldighet i allmänhet att biträda med kompletterande utredning i och för resning, anser jag i likhet med vad överåklagare FF anfört att det inte är självklart att polis och åklagare skall biträda med sådana åtgärder. Det måste krävas mycket starka skäl för att vidta utredningsåtgärder som syftar till att angripa en lagakraftägande dom. De begärda åtgärderna måste vara konkreta och kunna kopplas till de rätts- eller bevisfrågor som domstolarna bedömt. Av det sagda följer att det torde bli relativt sällan som åklagare vidtar kompletterande åtgärder på begäran av part. För det fall att åklagaren avslår en sådan begäran kan parten begära resning och, i enlighet med de allmänna reglerna om domstols möjlighet att förelägga åklagaren att komplettera förundersökningen, hemställa att domstolen förelägger åklagaren att utföra utredningsåtgärderna.

text: I ett beslut den 22 september 1999 anförde chefsJO Eklundh följande.

text: Bedömning

text: Sedan en dom i brottmål har vunnit laga kraft kan enligt huvudregeln frågan om den tilltalades ansvar för den åtalade gärningen inte tas upp till ny rättslig prövning (

text: 30 kap. 9 § rättegångsbalken

text: [RB]). Omprövning av ett lagakraftvunnet avgörande kan komma till stånd endast efter resning, återställande av försutten tid eller klagan över domvilla.

text: Bestämmelserna om resning finns i

text: 58 kap.

text: RB. Sedan en dom i brottmål har vunnit laga kraft får resning beviljas till förmån för den tilltalade under vissa i 2 § angivna förutsättningar. Av 4 § första stycket framgår att resningsfrågan skall prövas av Högsta domstolen om domen har meddelats av hovrätten.

text: Beträffande behörigheten att söka resning gäller samma regler som i fråga om fullföljd genom allmänt rättsmedel (

text: SOU 1938:44 s. 576

text: ). I

text: 7 kap. 4 § tredje stycket

text: RB föreskrivs att riksåklagaren är allmän åklagare vid Högsta domstolen. Detta innebär att ingen annan allmän åklagare än riksåklagaren är behörig att ansöka om resning avseende en hovrättsdom, oavsett om det är fråga om resning till förmån eller till men för den tilltalade.

text: Av principen att en domstols lagakraftvunna avgörande är orubbligt följer att den förundersökning som har föregått lagföringen är definitivt avslutad.

text: Rättegångsbalkens

text: regler om komplettering av förundersökningen efter åtals väckande eller efter föreläggande av rätten i ett pågående mål är inte tillämpliga i en sådan situation. Som framhålls i riksåklagarens yttrande saknas motsvarande regler i

text: rättegångsbalkens

text: kapitel om resning.

text: Jag har i tidigare ärenden konstaterat att utrymmet för att vidta utredningsåtgärder utanför en förundersöknings ram är mycket begränsat (se JO 1997/98 s. 98 samt JO dnr 3251-1993 och 3956-1996). Förhör med vittnen och misstänkta får exempelvis inte äga rum under ett sådant informellt utredningsförfarande, och på motsvarande sätt gäller att enskilda personer inte har någon skyldighet att medverka.

text: Det kan mot den nu angivna bakgrunden konstateras att det som huvudregel inte föreligger någon skyldighet – och oftast inte heller någon laglig rätt – för åklagare och polis att tillhandagå enskilda med utredningsåtgärder efter en lagakraftvunnen dom som innebär att den tilltalade har befunnits skyldig till brott.

text: Den fråga som har aktualiserats i detta ärende är hur en åklagare skall agera när han från en person, som har fällts till ansvar för brott genom en lagakraftägande dom, får en framställning om biträde med utredningsåtgärder med anledning av en planerad resningsansökan.

text: Det finns som nyss har nämnts inte några uttryckliga bestämmelser som reglerar denna fråga. Med hänsyn till vad som sagts i det föregående ligger det emellertid närmast till hands att betrakta en framställning från en enskild om utredningsåtgärder efter lagakraftvunnen dom som en begäran om att förundersökningen skall återupptas.

text: Som sägs i riksåklagarens yttrande kan en lagakraftvunnen dom inte anses utgöra hinder mot att åklagaren beslutar att återuppta en förundersökning, om skäl för det föreligger. En annan sak är att det inte är självklart att polis och åklagare skall tillmötesgå en begäran av en dömd person om utredningsåtgärder. Jag delar riksåklagarens uppfattning att det måste krävas mycket starka skäl för att man skall vidta utredningsåtgärder som syftar till att angripa en lagakraftägande dom.

text: Resningsärenden mot lagakraftvunna hovrättsdomar handläggs av riksåklagaren. Om en enskild person, som har fällts till ansvar för brott genom en sådan dom, i resningssyfte begär utredningsåtgärder hos en lokal åklagare skall därför framställningen vidarebefordras till riksåklagaren. Det ankommer sedan på riksåklagaren att, med utgångspunkt i den för åklagarna gällande objektivitetsprincipen, ta ställning till om framställningen skall föranleda att förundersökningen återupptas och, om så befinns vara fallet, vilka utredningsåtgärder som skall vidtas.

text: Sedan den 1 april 1995 gäller att ett beslut att inleda en förundersökning eller att utvidga en förundersökning skall dokumenteras i akten (1 a § förundersökningskungörelsen [1947:948]). Jag delar riksåklagarens uppfattning att detsamma bör gälla när en förundersökning återupptas. I likhet med riksåklagaren anser jag vidare att åklagaren, sedan de kompletterande utredningsåtgärderna har vidtagits, i ett beslut redovisar sin bedömning i frågan om utredningsresultatet föranleder åklagarsidan att verka för resning eller ej.

text: I det här aktuella fallet hade en enskild person, som övervägde att göra en framställning om resning avseende en hovrättsdom, hos en lokal åklagare begärt dels att få ta del av resultatet av en undersökning som hade genomförts under den tidigare förundersökningen, dels att åklagaren skulle föranstalta om ytterligare utredningsåtgärder i form av förhör.

text: Av vad som nyss har sagts framgår att CC inte var behörig att föranstalta om utredningsåtgärder i det aktuella fallet. Han borde därför i denna del inte ha vidtagit någon annan åtgärd än att sända begäran om utredningsåtgärder till riksåklagaren.

text: Den skrivelse i vilken framställningarna gjordes gavs in till polismyndigheten, som därefter vidarebefordrade den till åklagarmyndigheten för ställningstagande. Att CC kom att besvara framställningen genom att sända över en kopia av protokollet från fingeravtrycksundersökningen ger inte anledning till något uttalande från min sida.


nyckelord: Besök Serviceskyldighet

title: Initiativärende mot Försäkringskassan om en statlig myndighets skyldighet att vara tillgänglig för besök och telefonsamtal

text: Initiativet

text: Av ett pressmeddelande den 27 september 2005 framgick att Försäkringskassan skulle hålla stängt för besök och telefonsamtal fredagen den 30 september 2005. Detta berodde enligt pressmeddelandet på att Försäkringskassan den dagen skulle installera ett nytt datasystem.

text: Föredraganden hos JO ringde den 30 september 2005 Försäkringskassans servicetelefon för att ta reda på vilken service Försäkringskassan tillhandahöll den dagen. Hon lyckades inte komma fram och få kontakt med någon person. Det som stod till buds var valmöjligheter via tonval för information om olika förmånsslag och för beställning av broschyrer och blanketter.

text: Jag beslutade samma dag att ta upp ett initiativärende gällande frågan om Försäkringskassans åtgärd att hålla helt stängt en arbetsdag var förenlig med

text: tryckfrihetsförordningens

text: regelsystem om tillhandahållande av allmän handling och

text: förvaltningslagens

text: bestämmelser om serviceskyldighet och om myndigheters öppethållande.

text: Utredning

text: Försäkringskassan anmodades att yttra sig. Försäkringskassan anförde i remissvaret genom chefsjuristen AA följande.

text: Bakgrund

text: I samband med införandet av det nya ärendehanteringssystemet (ÄHS 2.0) beslutade Försäkringskassan den 30 juni 2005 om begränsad service och öppethållande den aktuella fredagen och helgen i anslutning till denna dag. – – – Av beslutet framgår bland annat att Försäkringskassan skulle vara stängd för personliga besök och telefon den 30 september, att varje län ansvarade för att diariet fanns tillgängligt under minst två timmar, att internetkundtjänsten skulle ha bemanning för att klara frågor kring självbetjäningstjänsterna och att extern information samordnades av informationsstaben, men att varje län ansvarade för annonsering etc.

text: Utredning

text: Försäkringskassans interna utredning med anledning av JO:s begäran om yttrande visar följande.

text: Diariet Samtliga länsorganisationer höll öppet två timmar för att allmänheten skulle ha tillgång till diariet. Öppettiderna varierade mellan länen. Det var också möjligt för allmänheten att besöka diariet i samtliga län. I tre av länsorganisationerna kunde den enskilde få träffa personalen på diariet personligen först efter telefonkontakt eller överenskommelse per telefon.

text: Öppet i servicetelefonen och påwww.forsakringskassan.se Tjänsterna på servicetelefonen och www.forsakringskassan.se var öppna som vanligt under fredagen. Där kan till exempel föräldrar anmäla tillfällig föräldrapenning. Det går att beställa eller hämta intyg, broschyrer och blanketter via servicetelefonen/webben och även få viss information om socialförsäkringarna. Delar av de funktionerna (främst de som kräver e-legitimation) och även servicetelefonen var dock stängda under delar av helgen.

text: JO:s kontakt per telefon med Försäkringskassans servicetelefon Försäkringskassans servicetelefon är primärt en självbetjäningstjänst. De som vill ringa till Försäkringskassan gör det oftast genom att ringa direkt till handläggare eller via länsorganisationens växel. Dock finns möjligheten till personlig service via servicetelefonen – genom att trycka 9 kopplas man vidare till länsorganisationens växel. Här är det antagligen så att Försäkringskassan – vid det knappvalet – inte har varit tydlig med informationen om vår begränsade service.

text: Information till allmänheten Information om respektive läns öppethållande av diariet och hur man kunde nå det fredagen den 30 september lämnades i lokala tidningsannonser den 28 september. De flesta län informerade också via anslag direkt på dörrarna och vid kontakter med allmänheten under tiden före stängningen. I samband med annonseringen skickades också ut ett pressmeddelande. Detta gjordes dels nationellt, men också i varje län för att möjligheten att komplettera med lokala uppgifter skulle finnas.

text: Rubrik i pressmeddelande och annonser I rubriker och andra skrivningar angavs att Försäkringskassan hade stängt för besök och telefonsamtal samt att detta berodde på en omfattande ombyggnad av Försäkringskassans datasystem. Längre ned i den beskrivande texten upplystes om att diariet i respektive län hade öppet under två timmar.

text: Huvudkontorets öppethållande och tillgänglighet Registratorskontoret var öppet för besök och telefonsamtal mellan kl. 09.00 och 12.00. Akuta ärenden under annan tid kunde hänvisas till receptionen. Telefonväxeln höll öppet hela dagen som vanligt. Växeln var bemannad med minst tre av de personer som brukar vara inhyrda från Manpower. Receptionen var öppen hela dagen som vanligt. Receptionen var som vanligt bemannad med personal från Sodexho. IT-avdelningens registratorsfunktion i Sundsvall var öppen hela dagen.

text: Försäkringskassans slutsatser

text: Av utredningen i ärendet framgår att respektive länsorganisations och huvudkontorets registratorsfunktioner uppfyllde, såvitt avser tiden för öppethållandet,

text: förvaltningslagens

text: minimikrav i detta hänseende. Emellertid framgår av vidtagen utredning att på tre av länsorganisationerna kunde man som enskild få träffa personalen på diariet först efter överenskommelse eller efter ett föregående telefonsamtal. Detta är inte acceptabelt. Det är inte tillräckligt att registrator enbart kan nås per telefon, eller personligen först efter på förhand avtalad tid (

text: prop. 1998/99:52

text: Myndigheters öppethållande, s. 8). Försäkringskassan har i avsnitt 2.4,

text: under rubriken Öppethållande, i vägledningen (

text: ) Försäkringskassan och

text: förvaltningslagen

text: , särskilt pekat på vikten av öppethållande och tillgänglighet när det gäller registratorsfunktionen hos Försäkringskassan. Samtliga länsorganisationer hade dock särskilt angett vilka tider den aktuella dagen, som registratorsfunktionen hölls öppen. Vidare anser Försäkringskassan att informationen om att Försäkringskassans registratorsfunktioner var öppna under två timmar fick en undanskymd placering. Att som skett, inleda informationen med att ”Försäkringskassan har stängt på fredag”, var inte korrekt och överensstämde inte heller med de faktiska förhållandena den aktuella dagen. Som framgår av utredningen ovan är Försäkringskassans servicetelefon primärt en självbetjäningstjänst. Dock finns möjligheten till personlig service via servicetelefonen. Genom att trycka 9 kopplas man vidare till länsorganisationens växel. Det är uppenbart så att vid det knappvalet har Försäkringskassan misslyckats med informationen om den begränsade servicen den aktuella dagen. Försäkringskassan är en stor myndighet med ett huvudkontor och 21 länsorganisationer. Myndigheten har fredagen den 30 september inte lyckats fullt ut leva upp till de krav som

text: tryckfrihetsförordningen

text: och

text: förvaltningslagen

text: ställer i berört hänseende. Det inträffade ger dock mycket tydliga impulser till vilka åtgärder som måste vidtas för att detta inte ska inträffa i framtiden. Det handlar främst om bättre samråd och samordning mellan olika enheter på huvudkontoret när det gäller att ta fram information till allmänheten om, som i detta fall, begränsat öppethållande en viss dag.

text: Bedömning

text: Offentlighetsprincipen innebär bl.a. att den enskilde har rätt att ta del av allmänna handlingar som förvaras hos myndigheter. Enligt

text: tryckfrihetsförordningens

text: bestämmelser skall en begärd handling lämnas ut genast eller så snart det är möjligt om det inte föreligger hinder mot ett utlämnande (

text: 2 kap. 12 § tryckfrihetsförordningen

text: I

text: förvaltningslagen (1986:223)

text: finns bestämmelser om myndigheternas serviceskyldighet. I

text: 5 § förvaltningslagen

text: föreskrivs att myndigheterna skall ta emot besök och telefonsamtal från enskilda. I paragrafens tredje stycke anges att en myndighet skall ha öppet under minst två timmar varje helgfri måndag-fredag för att kunna ta emot och registrera allmänna handlingar och för att kunna ta emot framställningar om att få ta del av allmänna handlingar som förvaras hos myndigheten.

text: I förarbetena till paragrafen anförs bl.a. följande (

text: prop. 1998/99:52

text: s.7 f.).

text: Bestämmelsen bör ta sikte på tiderna för öppethållande hos myndigheternas registratorskontor eller motsvarande. Dessa kontor bör på vardagar i princip alltid vara tillgängliga för allmänheten i rimlig utsträckning. – – –

text: En myndighet som har sin verksamhet strukturellt eller geografiskt så organiserad att myndighetens registratorsfunktion rent faktiskt är fördelad på olika arbetsställen, måste se till att alla dessa uppfyller kravet på öppethållande. Ett registratorskontor eller motsvarande måste självfallet vara bemannat under den tid det skall hållas öppet för allmänheten. Den som utövar registratorsfunktionen, registrator, måste vara normalt tillgänglig för allmänheten under hela den föreskrivna öppethållandetiden. Det är inte tillräckligt att registrator enbart kan nås per telefon, eller personligen först efter på förhand avtalad tid.

text: Försäkringskassans registratorsfunktion är fördelad mellan huvudkontoret och de olika länsorganisationerna. Av utredningen framgår att huvudkontorets registratur den aktuella dagen var öppen tre timmar på förmiddagen medan dess reception och växel var öppna hela dagen. Det fanns vidare möjlighet för allmänheten att uträtta vissa ärenden genom Försäkringskassans servicetelefon och via Internet. Försäkringskassans länsorganisationers diarier var öppna två timmar. Tre av länsorganisationerna hade dock sina diarier öppna för besök endast efter tidsbokning, vilket inte är i överstämmelse med

text: förvaltningslagens

text: krav på myndigheternas öppethållande.

text: Jag kan således konstatera att Försäkringskassan den 30 september 2005 inte helt lyckades uppfylla de krav om myndigheternas tillgänglighet som uppställs i

text: tryckfrihetsförordningen

text: och i

text: förvaltningslagen

text: Av Försäkringskassans remissvar framgår att information till allmänheten lämnades bl.a. genom annonser i lokalpressen och att kassan i samband med annonseringen skickade ut ett pressmeddelande, dels i en nationell version, dels i en version med möjlighet för varje länsorganisation att göra lokala kompletteringar. Jag har inte tagit del av de annonser som publicerades i dagspressen om kassans öppethållande. Jag har däremot tagit del av hur informationen på Försäkringskassans webbplats var utformad. Jag kan konstatera att det på webbplatsen endast fanns information av innebörd att Försäkringskassan fredagen den 30 september var stängd för besök och telefonsamtal. Någon information om öppethållandet av Försäkringskassans diarier lämnades inte, såvitt jag kunnat se.

text: Försäkringskassan har anfört att informationen om att Försäkringskassans registratorsfunktioner var öppna två timmar den 30 september 2005 fick en undanskymd placering och att informationen inte återspeglade det rätta förhållandet. Jag delar den bedömningen.

text: Jag vill understryka att det är viktigt att en myndighets information om tillfälliga begränsningar i dess öppethållande ges på ett tydligt och korrekt sätt. Som Försäkringskassan utformade informationen om myndighetens öppethållande den 30 september 2005 kunde allmänheten få det felaktiga intrycket att kassan var helt stängd för telefonsamtal och besök den dagen. Försäkringskassan har uppgett att utredningen har gett kassan impulser till åtgärder som den bör vidta för att undvika en upprepning av det skedda. Jag ser positivt på detta och stannar därmed vid detta konstaterande.

text: Ärendet avslutas.