title: Inspektion av Kronofogdemyndighetens enhet för betalningsföreläggande, kontoret i Visby den 28-29 november 2017

text: 1. Beslutets huvudsakliga innehåll

text: Verksamheten vid Kronofogdemyndighetens enhet för betalningsförelägganden, kontoret i Visby, framstår som kompetent och rättssäker. Verksamheten påverkas dock negativt av brister i delgivningsförfarandet. Handläggningen blir alltför många gånger alltför lång i de mål där delgivningen ombesörjs av Kronofogdemyndighetens särskilda delgivningsenhet. Justitiekanslern efterfrågar i dessa mål förbättrade bevakningsrutiner.

text: Justitiekanslern gör i beslutet vissa överväganden beträffande förutsättningarna för ersättning vid partsdelgivning.

text: I beslutet görs också vissa uttalanden i samband med genomgången av enskilda mål.

text: 2. Inledning

text: Justitiekanslern har tillsyn över att de som utövar offentlig verksamhet efterlever lagar och andra författningar samt i övrigt fullgör sina åligganden.

text: Justitiekanslerns tillsyn omfattar bland annat Kronofogdemyndigheten.

text: Som ett led i sin tillsynsverksamhet beslutade Justitiekanslern att inspektera Kronofogdemyndighetens enhet för betalningsföreläggande, kontoret i Visby. Inspektionen genomfördes den 28 – 29 november 2017 i Kronofogdemyndighetens lokaler på Artillerigatan 11 i Visby.

text: 3. Inspektionen

text: 3.1 Inspektionens syfte och inriktning

text: Det övergripande syftet med inspektionen var att granska Visbykontorets handläggning av mål om betalningsföreläggande och handräckning, för att kontrollera om reglerna i lagen (

text: ) om betalningsföreläggande och handräckning (BfL) hade följts. Särskild uppmärksamhet ägnades åt handläggningstider, delgivning och överlämnande av mål till rätt domstol.

text: 3.2 Inspektionens genomförande

text: Justitiekanslern tog inför inspektionen del av Kronofogdemyndighetens rutinbeskrivning ”Riksrutiner summarisk process” samt myndighetens arbetsordning, delegationsordning och verksamhetsplan för 2017.

text: Under inspektionen granskade Justitiekanslern

text: Under inspektionen samtalade Justitiekanslern med personalen vid kontoret och tog del av statistik om antalet ansökningar och utslag m.m. (se vidare under avsnitt 3.3 nedan). Inspektionen avslutades med att Justitiekanslern redogjorde för sina iakttagelser vid ett samtal med personalen på kontoret.

text: 3.3 Inledande samtal

text: Ett inledande samtal ägde rum med representanter för Kronofogdemyndigheten.

text: Justitiekanslern informerade om inspektionens syfte och inriktning. Därefter gav Kronofogdemyndigheten en kort beskrivning av Visbykontorets arbete med mål om betalningsföreläggande och handräckning. Av den statistik som presenterades framgick bl.a. att det under 2016 kom in cirka 280 000 ansökningar om betalningsföreläggande och vanlig handräckning till Visbykontoret. Därutöver kom det in cirka 1 400 ansökningar om särskild handräckning till betalningsföreläggandeenheten totalt. Omkring 110 000 utslag meddelades i Visby, medan ännu fler mål, ca 140 000 stycken, av Visbys mål avskrevs efter att ansökan hade återkallats.

text: Vid Visbykontoret arbetar drygt 40 personer med summarisk process. Två handläggarteam har hand om de mål som gäller betalningsföreläggande och vanlig handräckning. Mål om särskild handräckning handläggs av jurister. Det finns två teamchefer på plats i Visby medan enhetschefen finns i Gävle. En stor andel av målen, över 80 procent, inleds med digitala ansökningar.

text: Kronofogdemyndigheten framförde två av de utmaningar som verksamheten står inför. För det första ska det datastöd som myndigheten använder vid handläggningen bytas ut under hösten 2018. För det andra finns det sedan lång tid tillbaka problem med delgivningsförfarandet. En ansökan om betalningsföreläggande eller handräckning ska delges svaranden och när vanlig delgivning med mottagningskvitto inte lyckas går ansvaret för delgivningen över till Kronofogdemyndighetens delgivningsenhet. Det kan då ta lång tid innan delgivningsarbetet påbörjas och delgivningsförsöken är inte alltid effektiva. Det framgår inte heller alltid om samtliga möjligheter till delgivning är uttömda innan försöken avbryts.

text: 4. Iakttagelser vid inspektionen

text: 4.1 Övergripande iakttagelser

text: Justitiekanslerns övergripande intryck vid inspektionen var att verksamheten vid Visbykontoret fungerar väl. De mål som Justitiekanslern granskade hade i allt väsentligt handlagts på det sätt som föreskrivs i BfL. Handläggningen framstår alltså som rättssäker. Visbykontoret handlägger ett mycket stort antal mål och de enstaka handläggningsfel som Justitiekanslern kunde notera gav inte anledning till oro för verksamhetens kvalitet.

text: När det gäller effektiviteten var bilden inte lika entydigt positiv. I många fall är handläggningstiden visserligen kort och åtgärder vidtas så snart det är möjligt. Granskningen visade samtidigt att det finns tydliga problem med delgivningsförfarandet, vilket ofta fördröjer handläggningen.

text: Granskningen av mål om betalningsföreläggande visade att Visbykontoret gör rimliga bedömningar om när en ansökan behöver kompletteras från sökandens sida. Det görs också välgrundade tolkningar av vad som är att betrakta som ett bestridande från svarandens sida. Samma iakttagelser gjordes i de mål om vanlig handräckning som granskades.

text: Mål om särskild handräckning handläggs snabbt och omsorgsfullt. Olika handläggningsåtgärder är väl dokumenterade och handläggningen är flexibel på så sätt att kontoret vid behov tar kontakt med parterna muntligt eller via e-post för att reda ut oklarheter. Dessa kontakter dokumenteras väl. Interimistiska yrkanden prövas såvitt framgår snabbt och noggrant. När utslag eller interimistiska beslut överklagas till domstol lämnas handlingarna över skyndsamt till domstolen. Dessutom tycks delgivningarna fungera bättre i dessa mål än i övriga.

text: I det följande redogör Justitiekanslern närmare för de iakttagelser som gjordes i fråga om delgivning och handläggningstider (avsnitt 4.2) och på vissa andra områden (avsnitt 4.3–4.5). Avslutningsvis redovisas iakttagelser som gjordes beträffande handläggningen av specifika mål (avsnitt 4.6).

text: 4.2 Handläggningstider och delgivning

text: Det finns inte några generella bestämmelser i BfL som anger hur lång tid handläggningen av ett mål om betalningsföreläggande eller handräckning får ta. Den summariska processen syftar dock till att den som har ett krav mot någon annan ska kunna få detta fastställt på ett snabbt, enkelt och billigt sätt genom ett utslag. Att systemet fungerar effektivt är ett viktigt samhällsintresse.

text: I Kronofogdemyndighetens verksamhetsplan för 2017 anges bland annat att ett betalningsföreläggande ska skickas ut eller kompletteras inom fem dagar och att den som vill få betalt inte ska behöva vänta längre än i genomsnitt 68 dagar på att få sin fordran fastställd genom ett utslag (se avsnitt 4.1 i verksamhetsplanen).

text: Av de mål om betalningsförelägganden som har granskats framgår att det inte förekommer något dröjsmål vid utsändandet av föreläggandena. Det sker oftast inom någon dag efter det att ansökan kommit in. Det framgår också att när vanlig delgivning har skett med delgivningskvitto, s.k. vitt kort, är den sammanlagda handläggningstiden till utslag mycket kort, många gånger mindre än tre veckor. Sökanden får i dessa fall en exekutionstitel snabbt och effektivt.

text: Granskningen visar dock att handläggningstiden ofta är lång i mål där delgivning med vitt kort inte har lyckats; det gäller både betalningsförelägganden och vanlig handräckning. Det går inte att följa i detalj vilka åtgärder som delgivningsenheten vidtar och det går inte heller att bedöma om arbetet bedrivs med tillräcklig kraft. Visbykontoret tycks sakna bevakningsrutiner trots kännedom om de långa handläggningstiderna. Om målet för handläggningstiderna ska nås, 68 dagar enligt verksamhetsplanen för 2017, måste delgivningsförfarandet fungera bättre.

text: Granskningen visar också att hindersbevis inte överlämnas till enheten för betalningsföreläggande inom rimlig tid. Det uppmärksammades fall där hindersbevis var daterade i mars 2017 och som först i november 2017 hade överlämnats till Visbykontoret. I ett par mål var hindersbeviset daterat i november 2016 men överlämnat till Visbykontoret först i november 2017. Även denna iakttagelse väcker frågan om bristande bevakningsrutiner.

text: Det kan också noteras att Kronofogdemyndigheten ibland överlåter åt sökanden att genomföra delgivningen redan i ett tidigt skede, ibland långt senare och i vissa fall inte alls. Det är svårt att i detta avseende se någon enhetlig linje i handläggningen.

text: 4.3 Diarieföring och avslutande av mål

text: I flera mål där delgivning av svaranden inte lyckats ske under längre perioder har noterats att sökandena frågat vad som händer i målet, ibland vid upprepade tillfällen. Kronofogdemyndigheten har vid Justitiekanslerns inspektion uppgett att svar till sökanden har lämnats i samtliga fall. Det finns i och för sig inte skäl att ifrågasätta uppgiften. Några handlingar eller anteckningar om lämnade upplysningar har dock inte diarieförts i målen. En myndighets svar på en enskilds förfrågan om handläggningen i ett ärende kan visserligen i många fall bedömas som en handling av ringa betydelse för myndighetens verksamhet och därmed behöver den inte registreras eller hållas ordnad. I de berörda målen har dock upprepade skriftliga förfrågningar ställts till Kronofogdemyndigheten med anledning av att delgivningsförfarandet dragit ut på tiden. Underlåtenheten att registrera Kronofogdemyndighetens svar försvårar överblicken av ärendenas handläggning. I dessa fall kan svaren därför inte anses vara av ringa betydelse för myndighetens verksamhet. När myndigheten besvarar förfrågningar av detta slag bör det alltid övervägas om svarshandlingen ska diarieföras alternativt om en tjänsteanteckning om att svar har lämnats ska upprättas i någon lämplig form.

text: Vid granskningen framkom att ett antal ärenden inte hade avslutats i diariet trots att beslut fattats och ärendet rätteligen borde ha varit avslutat. Det har rört sig om ärenden som varit avskrivna eller överlämnade till tingsrätt. Det synes ha rört sig om rena förbiseenden, vilka i vissa fall åtgärdats i samband med Justitiekanslerns inspektion. Att ärenden avslutas i diariet vid rätt tidpunkt är viktigt för att myndigheten själv ska kunna följa upp sin egen verksamhet, ta fram underlag till statistiksammanställningar, årsredovisningar och liknande. Det är också viktigt för att allmänheten ska kunna få en rättvisande bild av myndighetens ärenden. Genom att fortlöpande kontrollera vilka ärenden som är öppna i diariet bör myndigheten kunna uppmärksamma om något ärende inte har avslutats fastän så borde ha skett.

text: 4.4 Överlämnande till rätt domstol

text: Enligt

text: 36 §

text: BfL ska Kronofogdemyndigheten, om sökanden har begärt överlämnande i rätt tid, överlämna målet till en tingsrätt som enligt vad handlingarna visar är behörig att handlägga målet. Behörig domstol är enligt

text: 10 kap. 1 § rättegångsbalken

text: som utgångspunkt rätten i den ort där svaranden har sitt hemvist eller säte. Enligt

text: 1 § lagen (2007:73)

text: om tingsrätts behörighet i vissa fall gäller, när det av lag eller annan författning följer att behörig domstol är tingsrätten i den ort där en juridisk person eller dess styrelse har sitt säte, om kommunen där sätet finns ingår i mer än en domsaga, att den tingsrätt inom vars domsaga den juridiska personen har sin postadress ska vara behörig.

text: I två av de granskade fallen överlämnades målet till fel tingsrätt trots att det av handlingarna framgick vilken tingsrätt som var behörig.

text: I ett mål framgick att svaranden hade hemvist i Tyresö. Kronofogdemyndigheten överlämnade målet till Södertörns tingsrätt, trots att behörig domstol var Nacka tingsrätt.

text: I ett mål framgick det av handlingarna att svarandebolaget hade sitt säte i Stockholms kommun och sin postadress inom Södertörns tingsrätts domsaga. Kronofogdemyndigheten överlämnade målet till Stockholms tingsrätt, trots att målet borde ha överlämnats till Södertörns tingsrätt.

text: Det står klart att Kronofogdemyndigheten i dessa två fall har tillämpat

text: 36 §

text: BfL felaktigt.

text: I ett mål framgick det inte av handlingarna var svarandebolaget hade sitt säte. I överlämnandeskriften hade käranden angett att målet skulle överlämnas till Nyköpings tingsrätt där svarandebolaget hade sin postadress. Kronofogdemyndigheten överlämnade målet till Nyköpings tingsrätt, som noterade att svarandebolaget hade sitt säte i Solna och överlämnade målet till Solna tingsrätt. Kronofogdemyndigheten borde i detta fall ha sett till att ansökningen uppfyllde kraven i

text: 18 §

text: BfL genom att ha förelagt sökanden att komplettera sin ansökan med uppgift om var svarandebolaget hade sitt säte. Alternativt kunde myndigheten genom egen kontroll ha inhämtat uppgiften i fråga. Kronofogdemyndigheten har vid Justitiekanslerns inspektion dock uppgett att information om bolagets säte som regel inhämtas i situationer som den nu aktuella.

text: 4.5 Ersättning för delgivningskostnader

text: En fråga som uppkom vid inspektionen är vad som gäller när sökanden genom ett tilläggsyrkande begär ersättning för sina delgivningskostnader i målet. Måste svaranden delges detta tilläggsyrkande eller kan ersättning för delgivningskostnaderna inkluderas i utslaget utan sådan delgivning?

text: Ett praktiskt exempel kan belysa frågeställningen. I ett mål hade Kronofogdemyndigheten förelagt svaranden att yttra sig över en ansökan om betalningsföreläggande. Ansökan avsåg ett kapitalbelopp på 99 kr och därutöver ränta, inkassokostnad samt kostnader för ansökningsavgift och ombud. Betalningskravet uppgick till sammanlagt 967,53 kr. I föreläggandet angav Kronofogdemyndigheten att kostnader för delgivning kunde tillkomma, om svaranden inte skickade tillbaka det bifogade delgivningskvittot.

text: Delgivningskvittot skickades aldrig tillbaka till Kronofogdemyndigheten. Efter en tid erbjöd myndigheten sökanden att själv ombesörja delgivningen, i enlighet med

text: 30 §

text: BfL. Sökanden antog erbjudandet och lyckades delge svaranden. I samband med att delgivningsbeviset gavs in till myndigheten, begärde sökanden ersättning med 250 kr för sina delgivningskostnader.

text: Svaranden förelades aldrig att yttra sig över detta tillkommande krav. När Kronofogdemyndigheten sedan meddelade utslag förpliktades svaranden att betala även dessa kostnader, dvs. ett belopp på sammanlagt 1 217,53 kr.

text: Tilläggsyrkanden avseende delgivningskostnader hanterades på samma sätt i flera av de mål som Justitiekanslern granskade. Kronofogdemyndigheten uppgav att det är fast praxis att svaranden inte föreläggs att yttra sig över sådana tilläggsyrkanden och att dessa inte heller delges, annat än genom en standardskrivning i föreläggandet om att kostnader för delgivning eventuellt kan tillkomma.

text: Justitiekanslern konstaterar att sökandens kostnader för s.k. partsdelgivning i och för sig är ersättningsgilla (

text: 48 § tredje stycket

text: BfL). Det framstår dock som tveksamt om ett tilläggsyrkande om sådan ersättning är undantaget från kravet på delgivning. Regelverket utgår snarast från att svaranden ska få kännedom om och föreläggas att yttra sig över alla kostnader som han eller hon kan komma att behöva betala i målet. Om sökanden begär ersättning för kostnader med anledning av ett mål, ska han eller hon enligt

text: 17 §

text: BfL ange detta i ansökningen och samtidigt uppge vilka kostnaderna är. Enligt

text: 27 §

text: BfL ska Kronofogdemyndigheten därefter, i föreläggandet till svaranden, ange den kostnadsersättning som han eller hon kan åläggas att betala, om utslag meddelas. Föreläggandet ska delges svaranden enligt

text: 29 §

text: BfL.

text: I förarbetena till BfL sägs bl.a. följande i fråga om dessa bestämmelser (

text: prop. 1989/90:85 s. 112

text: och

text: ). Sökanden måste redan i sin ansökan om betalningsföreläggande framställa sina eventuella yrkanden om ersättning för kostnader i målet och därvid ange vilka kostnaderna är. Efter det att Kronofogdemyndigheten har utfärdat föreläggande för svaranden att yttra sig över ansökan, kan sökanden inte komma in med några ytterligare kostnadsersättningsanspråk såvitt avser själva ansökan. Kronofogdemyndigheten ska redan i föreläggandet till svaranden upplysa om vad han eller hon kan åläggas att betala i kostnadsersättning, om ett utslag meddelas.

text: Det kan mot denna bakgrund ifrågasättas om det är förenligt med BfL att förplikta svaranden att betala sökandens delgivningskostnader, utan att svaranden har förelagts att yttra sig över detta och delgetts föreläggandet.

text: Den standardskrivning som finns i Kronofogdemyndighetens förelägganden, att delgivningskostnader kan tillkomma, är allmänt hållen och ger inte besked om att något sådant anspråk har framställts eller med vilket belopp. Det kan ifrågasättas om upplysningen är tillräcklig för att uppfylla lagens krav. Saken är dock svårbedömd, bl.a. eftersom det i förarbetena talas om att sökanden inte kan komma in med några ytterligare anspråk ”såvitt avser själva ansökan”. Det skulle möjligen kunna argumenteras för att sökandens kostnader för delgivning avser något annat än ”själva ansökan”.

text: Justitiekanslern finner trots den oklarhet som gäller inte skäl att låta granska den aktuella frågan närmare, bl.a. eftersom den kan komma att prövas i domstol om svaranden ansöker om återvinning. Justitiekanslern nöjer sig med att fästa Kronofogdemyndighetens uppmärksamhet på frågan.

text: 4.6 Övriga iakttagelser

text: Utslag meddelat trots bestridande

text: I ett mål hade utslag meddelats trots att sökanden hade kommit in med en skrivelse som kunde uppfattas som ett bestridande. Målet gällde en ansökan om betalningsföreläggande som kom in den 2 januari 2017. Kort efter att ett föreläggande hade skickades till svaranden inkom ett e-postmeddelande vari svaranden angav att det låg ärenden hos Kronofogdemyndigheten som var ett resultat av bedrägeri m.m. och att svaranden önskade att ärendet skulle ”frysas” då hon ”inte ville betala för någon som hon inte orsakat”. E-postadress och telefonnummer angavs. Kronofogdemyndigheten svarade att ”ditt meddelande om bestridande har mottagits”. Samtidigt uppmanades svaranden att sända in delgivningskvitto eller ett underskrivet bestridande. Ett underskrivet delgivningskvitto kom in den 10 april 2017. Därefter meddelades ett utslag den 13 april 2017.

text: Det är en bedömningsfråga om svaranden kunde anses delgiven redan när hennes e-postmeddelande kom in (jfr avsnitt 13.35 i Kronofogdemyndighetens riksrutiner för summarisk process). Såvitt framgår hade svaranden flera mål vid Kronofogdemyndigheten och det framgick inte tydligt vilket mål som e-postmeddelandet gällde. Oavsett detta fick svaranden besked från Kronofogdemyndigheten om att hennes e-postmeddelande hade tolkats som ett bestridande. I det läget borde Kronofogdemyndigheten ha behandlat den aktuella ansökan som bestridd eller i vart fall klarlagt saken genom kontakt med svaranden.

text: Felaktig avskrivning av mål

text: I ett mål ansökte ett bolag om att två svarande, en fysisk och en juridisk person, skulle förpliktas att solidariskt betala ett visst belopp till bolaget. Svarandena förelades att yttra sig. På delgivningskvittona angavs att full betalning hade skett. Sökanden begärde därefter att målet i sin helhet skulle överlämnas till tingsrätt, eftersom det enligt sökanden kvarstod ett belopp att betala. Kronofogdemyndigheten överlämnade målet avseende den juridiska personen till domstol, men skrev av målet i den del som gällde den fysiska personen. När sökanden uppmärksammade detta bekräftade myndigheten att ett misstag hade skett och hänvisade sökanden till att ansöka om stämning i tingsrätten mot den fysiska personen.

text: Justitiekanslern konstaterar att Kronofogdemyndigheten borde ha lämnat över målet i sin helhet avseende båda svarandena till domstol. Att så inte skedde tycks ha berott på ett förbiseende. När misstaget väl upptäcktes hanterade dock Kronofogdemyndigheten saken på ett riktigt sätt.

text: Felaktig delgivning mot person med förvaltare

text: I två mål hade ett föreläggande om komplettering riktats mot gäldenären, en person som uppgetts ha förvaltare, att antingen skriva under delgivningskvittona själv alternativt att inkomma med förordnande eller fullmakt för förvaltaren. I enlighet med Kronofogdemyndighetens rutinbeskrivning angående god man/förvaltare, punkten 13.7, skulle förordnandet ha begärts in av förvaltaren eller från Överförmyndarnämnden.

text: Föreläggande utfärdat trots att ansökan var återkallad

text: I två mål hade sökanden ansökt om avhysning respektive betalningsföreläggande. Båda ansökningarna återkallades av sökanden. Trots det förelades svarandena att yttra sig. Kronofogdemyndigheten vidtog dock rättelse samma dag respektive dagen efter att föreläggandena hade utfärdats.

text: 5. Avslutande samtal

text: Justitiekanslern redogjorde vid ett avslutande samtal övergripande för de iakttagelser som hade gjorts av inspektionsteamet.


publisher: Justitiekanslern

title: Remissyttrande - Betänkandet stärkt integritet i Rättsmedicinalverkets verksamhet (SOU 2017:80)

org: jk

text: Genomgången av de förslag som läggs fram i betänkandet och de överväganden som görs där har skett med de utgångspunkter som Justitiekanslern, utifrån sitt uppdrag, främst har att beakta.

type: stycke

text: Med dessa utgångspunkter har Justitiekanslern följande synpunkter på förslagen.

text: Justitiekanslern delar utredningens bedömning att det är påkallat med en särskild lag som reglerar Rättsmedicinalverkets behandling av personuppgifter.

text: Som Justitiekanslern framhållit i sina tidigare remissvar är det dock mycket angeläget att samma allmänna utgångspunkter tillämpas och likartade lagtekniska lösningar väljs för alla de författningar som nu tillkommer eller ses över med anledning av EU:s dataskyddsreform. Vid en jämförelse mellan de promemorior och betänkanden som hittills remitterats till Justitiekanslern från olika departement, förefaller några enhetliga principer inte ha tillämpats, vare sig när det gäller struktur eller språk. I den fortsatta beredningen av lagstiftningsärendena är det enligt Justitiekanslern viktigt att så långt det är möjligt eftersträva att en likartad systematik i alla de lagar och förordningar som reglerar personuppgiftsbehandling.

text: Justitiekanslern noterar i sammanhanget att den föreslagna lagens bestämmelse om sanktionsavgift (2 kap. 7 §) inte i alla delar överensstämmer med det som föreslås gälla enligt brottsdatalagen (se

text: SOU 2017:29

text: ). I sin nuvarande utformning ger bestämmelsen inte något besked om hur en sådan avgift ska bestämmas, om den får jämkas m.m. Det framgår alltså inte om sanktionsavgifter som kan tas ut vid överträdelser av bestämmelser som kompletterar brottsdatalagens reglering om tillåten personuppgiftsbehandling ska bestämmas på samma sätt och med beaktande av samma omständigheter som anges i brottsdatalagen. Samma oklarhet råder i fråga om jämkning av en sådan avgift. Det saknas också bestämmelser om vem som beslutar om sanktionsavgift (jfr 6 kap. 6 och 7 §§ förslaget till brottsdatalag). Det måste under den fortsatta beredningen övervägas om en hänvisning till brottsdatalagens bestämmelser med relevant innehåll ska införas i den föreslagna lagen eller om någon annan lösning bör väljas.

text: Justitiekanslern har i övrigt inte några synpunkter på förslagen.

type: avgorande


title: Skadeståndsanspråk mot staten med anledning av en långvarig placering i häkte i väntan på anstaltsplacering

text: Justitiekanslerns beslut

type: rubrik

text: Justitiekanslern avslår sökandens anspråk.

text: Ärendet

text: Bakgrund

text: Sökanden dömdes den 10 oktober 2016 till fängelse i fem år och sex månader. Domen blev möjlig att verkställa den 10 november 2016. Häktet Sollentuna, där sökanden var intagen, anmälde detta till Kriminalvårdens riksmottagning dagen efter. Riksmottagningen var dock fullbelagd och sökanden fick stanna kvar i Häktet Sollentuna.

text: Den 9 december 2016 flyttades sökanden till Häktet Göteborg. Först den 28 december 2016 förflyttades han till Anstalten Kumla.

text: I ett tillsynsbeslut den 6 november 2017 (dnr

text: ) riktade Justitiekanslern kritik mot Kriminalvården med anledning av att sökanden varit placerad i häkte i nästan sju veckor i väntan på en anstaltsplacering.

text: Anspråket

text: Sökanden har nu begärt skadestånd av staten med anledning av det inträffade. Han har framfört bl.a. följande. Den alltför långa placeringen i häkte har utgjort fel eller försummelse vid myndighetsutövning. Felet eller försummelsen har inneburit en kränkning av hans personliga integritet samt orsakat honom psykiskt lidande. Han begär ersättning för denna ideella skada med det belopp som Justitiekanslern finner skäligt. Skadestånd har tidigare utgått i ett liknande ärende hos Justitiekanslern (dnr

text: Justitiekanslerns bedömning

text: Förutsättningar för skadestånd

text: Skadeståndsanspråket gäller ersättning för ideell skada (kränkning).Staten ska enligt

text: 3 kap. 2 § 2 skadeståndslagen (1972:207)

text: ersätta skada på grund av att någon kränks på det sätt som anges i

text: 2 kap. 3 § samma lag

text: genom fel eller försummelse vid myndighetsutövning. Ersättning för sådan ideell skada kan lämnas endast när den enskilde har utsatts för en allvarlig kränkning genom vissa typiskt sett integritetskränkande brott. I vissa fall kan skadestånd för ideell skada lämnas även på den grunden att den enskildes fri- eller rättigheter enligt Europakonventionen har överträtts.

text: Placering i häkte i avvaktan på anstaltsplacering

text: Den som ska förpassas till kriminalvårdsanstalt för att undergå påföljd får i anslutning härtill tillfälligt förvaras i allmänt häkte eller polisarrest i avvaktan på beslut om anstaltsplacering eller om det behövs med hänsyn till transportförhållandena. Detta framgår av

text: 11 § lagen (1974:202)

text: om beräkning av strafftid m.m. I förarbetena till bestämmelsen anges att en sådan tillfällig förvaring i häkte inte bör få pågå längre än någon eller några få dagar (se

text: prop. 1974:20 s. 77

text: och

text: prop. 1975/76:90 s. 75

text: Bestämmelser om placering i anstalt finns i

text: fängelselagen (2010:610)

text: . För en intagen som avtjänar fängelse i lägst fyra år ska det enligt

text: 1 kap. 7 §

text: i den lagen, om det inte är uppenbart obehövligt, beslutas om de särskilda villkor som av säkerhetsskäl är nödvändiga när det gäller bl.a. placering i anstalt.

text: En intagen som avtjänar fängelse i lägst fyra år, och som vistas i häkte när domen blir verkställbar, ska placeras i riksmottagning för utredning inför beslut om särskilda villkor enligt

text: 1 kap. 7 § fängelselagen

text: , om det inte finns särskilda skäl mot det. Detta framgår av 2 kap. 4 § Kriminalvårdens föreskrifter och allmänna råd (

text: KVFS 2011:1

text: ) om fängelse.

text: Bedömningen i detta fall

text: Sökanden var placerad i häkte i nästan sju veckor i väntan på en anstaltsplacering. I sitt tillsynsbeslut angav Justitiekanslern visserligen att en tillfällig placering i häkte, även utöver de få dagar som nämns i förarbetena, ibland måste godtas när en intagen väntar på en plats vid riksmottagningen. Justitiekanslern ansåg dock att det var oacceptabelt att en intagen fick vänta så länge som sökanden. Kriminalvården fick därför kritik.

text: När skadeståndsfrågan nu ska prövas bör den långa placeringen i häkte, mot bakgrund av den tidigare gjorda bedömningen, betraktas som fel eller försummelse vid myndighetsutövning. Som framgått ovan räcker detta emellertid inte för att ersättning för ideell skada ska lämnas med stöd av

text: skadeståndslagen

text: . För detta krävs också att den enskilde genom felet eller försummelsen har utsatts för en allvarlig kränkning i form ett brott som innefattat ett angrepp mot hans eller hennes person, frihet, frid eller ära.

text: Justitiekanslern har i några fall längre tillbaka i tiden bedömt att straffbart tjänstefel förekommit när en person varit placerad för länge i häkte i väntan på en anstaltsplacering. Ersättning för ideell skada har då lämnats (se t.ex. Justitiekanslerns beslut den 5 mars 2007 i ärende nr

text: ). I andra fall från senare tid har det däremot inte ansetts vara fråga om tjänstefel, när en intagen har fått vänta för länge i häkte (se t.ex. Justitiekanslerns beslut den 15 augusti 2011 i ärende nr

text: , den 20 januari 2014 i ärende nr

text: och den 1 februari 2017 i ärende nr

text: ). Bedömningen måste ytterst göras utifrån förhållandena i det enskilda fallet och, givetvis, utifrån reglerna om tjänstefel (

text: 20 kap. 1 § brottsbalken

text: ). Hänsyn måste även tas till vilka regler om placering m.m. som har gällt vid olika tidpunkter.

text: Sökanden hade dömts till fängelse i fem år och sex månader. Enligt gällande föreskrifter var utgångspunkten därför att han skulle placeras vid riksmottagningen, för utredning inför beslut om särskilda villkor. De platser vid riksmottagningen som kunde komma i fråga var fullbelagda när sökandens fängelsedom blev verkställbar. Det var kö till platserna och någon placering vid riksmottagningen kunde inte erbjudas. Kriminalvårdens tjänstemän ställdes alltså inför en situation där det inte var praktiskt möjligt att placera sökanden vid riksmottagningen, enligt huvudregeln i 2 kap. 4 § Kriminalvårdens föreskrifter och allmänna råd om fängelse.

text: Mot denna bakgrund finns det inte stöd för att någon anställd inom Kriminalvården har gjort sig skyldig till straffbart tjänstefel eller något annat brott vid handläggningen av sökandens placeringsärende. Trots att dröjsmålet har föranlett kritik mot Kriminalvården kan ersättning för ideell skada därför inte lämnas med stöd av

text: skadeståndslagen

text: . Det kan inte heller anses ha förekommit någon överträdelse av sökandens rättigheter enligt Europakonventionen. Skadeståndsanspråket kan därför inte bifallas.


title: Tillsyn av folkbokföringens ärenden avseende invandring till Sverige

text: Justitiekanslern beslutar att inleda granskning av ett urval av Skatteverkets folkbokföringsärenden avseende invandring (ärendegrupp 42/359) som handlagts av Folkbokföringsenheten Mitt, folkbokföringssektionerna 1 och 2 i Karlstad.

text: I granskningen ska ingå ärenden om inflyttning till Sverige som avser personer som har invandrat som familj (nyinvandring) vilka har registrerats under tredje kvartalet 2016 och första kvartalet 2017, ärenden som avser uppehållsrätt som har registrerats under andra och fjärde kvartalet 2016 och samtliga överklagade invandringsärenden under 2016 som avgjorts av överinstanserna samt de fem äldsta oavslutade invandringsärendena.

text: Justitiekanslern kommer att kontakta Folkbokföringsenheten Mitt för att i detalj gå igenom vad som efterfrågas härifrån.

text: Ärendet

text: Allmänt

text: Folkbokföring innefattar fastställande av en persons bosättning samt registrering av uppgifter om identitet, familj och andra förhållanden som får förekomma i folkbokföringsdatabasen. Vigsel, födelse och dödsfall i landet ska registreras även i fråga om en person som inte är eller har varit folkbokförd. Folkbokföring sker genom Skatteverkets försorg.

text: Av

text: 4 §§

text: folkbokföringslagen (1991:481)

text: framgår närmare när folkbokföring i landet ska ske. Av

text: 3 § första stycket samma lag

text: framgår bl.a. att den som efter inflyttning anses vara bosatt i Sverige ska folkbokföras. Av 4 § första stycket framgår att en utlänning som måste ha uppehållstillstånd eller uppehållsrätt för att få vistas i Sverige får folkbokföras endast om detta villkor är uppfyllt eller om det finns synnerliga skäl för att han eller hon ska folkbokföras.

text: Uppehållstillstånd

text: År 2015 anlände ett mycket stort antal flyktingar och migranter över Medelhavet till Europa. Sverige fick till följd av detta ta emot asylsökande i en omfattning som saknar motsvarighet i svensk efterkrigshistoria.

text: Den 21 juni 2016 antog Riksdagen lagen (

text: ) om tillfälliga begränsningar av möjligheten att få uppehållstillstånd i Sverige. Lagen ska tillämpas från den 20 juli 2016 och tre år framåt, d.v.s. fram t.o.m. den 19 juli 2019. Lagen innehåller bl.a. bestämmelser om tidsbegränsade uppehållstillstånd för alla skyddsbehövande, med undantag för kvotflyktingar. Migrationsverket har hittills beviljat tillfälliga uppehållstillstånd till ett stort antal personer med stöd av denna lag. Personer som har fått uppehållstillstånd som gäller i minst ett år ska folkbokföra sig hos Skatteverket.

text: Uppehållsrätt

text: En EES-medborgare har uppehållsrätt i tre månader utan att några villkor eller formaliteter måste vara uppfyllda utom att personen ska ha ett giltigt pass eller ett nationellt identitetskort. Samma regler gäller för EES-med-borgarens familjemedlemmar som är medborgare i ett tredje land och som följer med eller ansluter till EES-medborgaren i Sverige.

text: För vistelser som är längre än tre månader krävs att EES-medborgaren an-tingen har uppehållsrätt enligt

text: utlänningslagen

text: eller ett uppehållstillstånd. Uppehållsrätten behöver inte fastställas genom någon prövning, utan inträder automatiskt när EES-medborgaren uppfyller något av kraven enligt

text: utlänningslagen

text: . En EES-medborgare som inte uppfyller kravet för uppehålls-rätt måste ha ett uppehållstillstånd för vistelser längre än tre månader.

text: Enligt

text: 3 a kap. 3 § utlänningslagen

text: har en EES-medborgare uppehållsrätt om han eller hon är arbetstagare eller egen företagare i Sverige. Detta gäller även arbetssökande i Sverige med en verklig möjlighet att få anställning. Personer som är inskrivna som studerande vid en erkänd utbildningsanstalt i Sverige och har tillräckliga medel för sin och sina familjemedlemmars försörjning inklusive en heltäckande sjukförsäkring för sig och familjemedlemmarna som gäller i Sverige uppfyller också kravet för uppehållsrätt. Även personer som inte tillhör någon av de nämnda kategorierna, men som har tillräckliga medel för sin och sina familjemedlemmars försörjning och en heltäckande sjukförsäkring för sig och familjemedlemmarna som gäller i Sverige uppfyller kravet för uppehållsrätt.

text: Med familjemedlem menas här make, registrerad partner, sambo och släktingar i rakt ned- eller uppstigande led. Familjebegreppet omfattar även annan familjemedlem till EES-medborgaren eller till hans eller hennes make eller sambo som är beroende av någon av dem för sin försörjning. Med familjemedlem till EES-medborgare anses även en utlänning med familjeanknytning till en svensk medborgare som återvänder till Sverige efter att ha utnyttjat sin rätt till fri rörlighet enligt rörlighetsdirektivet och som utlänningen har följt med eller anslutit sig till när den svenska medborgaren utnyttjat sin rätt till fri rörlighet (

text: 3 a kap. 2 § utlänningslagen

text: En EES-medborgare med uppehållsrätt som vill bli folkbokförd måste, liksom alla andra personer som vill bli folkbokförda, även uppfylla de allmänna villkoren för folkbokföring enligt

text: 4 §§

text: folkbokföringslagen

text: . Detta innebär att Skatteverket vid anmälan om inflyttning måste kunna anta att EES-medborgarens uppehållsrätt kommer att bestå under minst ett år. Det är personen själv som ska visa att förutsättningarna är uppfyllda.

text: När en EES-medborgare anmäler flytt till Sverige måste Skatteverket alltid göra en prövning av huruvida personen har uppehållsrätt och om den uppehållsrätten i så fall kan antas vara i minst ett år för att personen ska kunna bli folkbokförd.

text: Varje år handlägger Skatteverket ett stort antal ärenden om inflyttning till Sverige i vilka sökande åberopar uppehållsrätt.

text: Tillsynsuppdraget

text: Justitiekanslerns tillsynsuppgifter regleras i lagen (

text: ) om Justitiekanslerns tillsyn och i förordningen (

text: ) med instruktion för Justitiekanslern. Justitiekanslern har tillsyn över att de som utövar offentlig verksamhet följer lagar och andra författningar och i övrigt fullgör sina uppgifter. Tillsynen över den offentliga verksamheten är inriktad främst på att denna fullgörs på ett riktigt sätt utifrån de krav författningsregleringen ställer upp.

text: Under 2016 handlade Skatteverket ett stort antal ansökningar om flyttning till Sverige från personer som beviljats uppehållstillstånd enligt

text: utlänningslagen (2005:716)

text: och lagen (

text: ) om tillfälliga begränsningar av möjligheten att få uppehållstillstånd i Sverige, s.k. invandringsärenden. I sådana ärenden förekommer inte sällan komplicerade frågeställningar om sökandens identitet, civilstånd, relationer till andra personer, m.m.

text: Även ärenden om inflytning till Sverige med åberopande av uppehållsrätt kan innefatta komplicerade bedömningar i fråga om bl.a. uppehållsrätt föreligger och om den person, som till stöd för sin anmälan om inflytning åberopar anknytning till EES-medborgare som är bosatt i Sverige eller en svensk medborgare som har utnyttjat sin rätt till fri rörlighet, uppfyller krav på uppehållsrätt.

text: Justitiekanslern har därför beslutat att inleda granskning av ett urval av Skatteverkets folkbokföringsärenden avseende invandring (ärendegrupp 42/359) som handlagts av Folkbokföringsenheten Mitt, folkbokföringssektionerna 1 och 2 i Karlstad. Granskningen kommer att genomföras av personal på enhet 3 under ledning av byråchefen OS.

text: De ärenden som ska granskas kommer att inhämtas från Folkbokföringen Mitt. Granskningen kommer därefter att ske i form av skrivbordstillsyn. Om det blir nödvändigt kan ett besök till Folkbokföringsenheten Mitt komma att ske. I så fall kommer detta att meddelas myndigheten i förväg.

text: Granskningen kommer att avslutas med ett beslut som kommer att innehålla Justitiekanslerns iakttagelser. Innan beslutet färdigställs kommer Folkbokföringen Mitt att få möjlighet att lämna sina lämna synpunkter på Justitiekanslerns iakttagelser.


title: Klagomål på vissa förhållanden vid Sametinget

text: Justitiekanslern uttalar allvarlig kritik i ärendena. Med gjorda uttalanden och förslag överlämnas beslutet till Regeringskansliet (Jordbruksdepartementet) för de åtgärder som där kan anses behövliga. Ärendena är härmed avslutade här.

text: Ärendena

text: Klagomålen

text: AA har i en skrivelse som kom in hit den 22 mars 1999 anmält att Sametingets högsta beslutande organ, plenum, satts ur spel genom att tingets ordförande vägrar att sammankalla plenum (JK:s dnr

text: ). I skrivelsen hemställer AA att Justitiekanslern utreder ansvars- och missförhållandena vid Sametinget och beslutanderätten för styrelse och kulturråd samt frågan om vänskapskorruption vid fördelningen av organisations- och kulturbidrag.

text: Till skrivelsen har fogats en kopia av en uppställning över av kulturrådet beviljade medel under tiden juni 1998 - januari 1999.

text: Sametinget har avgett yttrande över AA:s anmälan.

text: Därefter har BB i en skrivelse som kom in hit den 26 maj 1999 anmält vissa förhållanden hos Sametinget och hemställt att Justitiekanslern utreder saken och att regeringen vidtar nödvändiga ändringar och åtgärder så att demokratin återställs i Sametinget (JK:s dnr

text: Närmare om klagomålen

text: AA har i sin anmälan gjort gällande att tidigare fastställt sammanträde den 23-25 februari 1999 inte kom till stånd. Han har också klagat på att Sametingets ordförande vägrat att inkalla extra plenum trots att 19 av tingets 31 ledamöter begärt att ett sådant skulle hållas. Han har även anfört i huvudsak följande.

text: Sametingets styrelse har genom beslut den 24-26 februari 1999 begärt plenums godkännande i efterhand av årsredovisningen och bokslutet för 1998 samt även av till regeringen inlämnat budgetunderlag för tiden 2000-2002. Styrelsen har utan plenums mandat fastställt Sametingets budget för år 1999. Enligt regleringsbrevet skall Sametinget fastställa en programplan för år 1999. Frågan var uppe till behandling i plenum i oktober månad 1998 men bordlades på förslag av styrelseordföranden.

text: Sametinget har enligt

text: sametingslagen

text: i uppgift att fördela bidrag ur det statliga anslaget för samisk kultur och ur Samefonden. För denna uppgift har Sametinget inrättat ett kulturråd. En motion har lämnats till Sametinget om att kulturrådets ledamöter skall utses av plenum. På grund av att plenum inte inkallats har plenum inte fått besluta i ärendet. Inte heller har plenum fått ta ställning till förändringar i kulturrådets reglemente.

text: BB har i sin anmälan klagat på Sametingets ordförandens arbetssätt och på ärendebehandlingen vid tinget. Klagomålen går också ut på att presidiet och styrelsen förhindrat majoriteten att få frågor behandlade på plenum, att plenum ställts in och att motioner inte kommit upp till beslut inom ett år. Även BB menar att det förhållandet att plenum ställts in lett till att budget, budgetunderlag för 2000-2002 och årsredovisning m.m. inte behandlats av Sametinget. Han har också klagat på att Sametingets ordförande avslagit majoritetens begäran om extra plenum och att presidiets genomgång av tingets arbetsordning inte beslutats av plenum.

text: Utredningen

text: Av Sametingets yttrande framgår i huvudsak följande.

text: Sametingets plenum har den 20-22 oktober 1998 bestämt att under 1999 hålla sammanträden den 23-25 februari, 1-3 juni och 26-28 oktober 1999. Sametingets ordförande har ansett att regeringen uttalat misstroende mot honom och har den 5 januari 1999 hos jordbruksministern begärt att regeringen skriftligen godkänner hans rätt att utfärda kallelse till sammanträde. Begäran om extra sammanträde den 26 mars hade den 11 mars kommit in från minst 11 ledamöter. Efter överläggningar med jordbruksministern den 29 mars 1999 har Sametingets ordförande vid presidiemöte den 16 april 1999 beslutat att planenligt kalla till Sametingets sammanträde den 1-3 juni 1999. Begäran om extra plenum med uppgivna ärenden har avvisats jämlikt arbetsordningens §§ 117 och 118.

text: I styrelsens handhavande av den ekonomiska förvaltningen ingår att i enlighet med förordningen om myndigheternas årsredovisning m.m. senast den 1 mars varje år bereda och expediera en årsredovisning och ett budgetunderlag till regeringen. Detta har gjorts och av styrelsens beslut den 24-26 februari 1999 framgår att styrelsen begärt plenums godkännande i efterhand av styrelsens åtgärder avseende årsredovisningen och budgetunderlaget. Det bestrids att styrelsen skulle ha fastställt budgeten för 1999. Av styrelsens beslut den 24-26 februari 1999 framgår att den föreslår Sametingets plenum att fastställa budget för år 1999.

text: Enligt regleringsbrevet skall Sametinget redovisa programplanen den 1 maj 1999. Plenum beslutade den 22-23 oktober 1998 bordlägga styrelsens förslag att uppdra åt styrelsen att till nästa plenum framlägga en programplan för år 1999. Oavsett vad plenum därefter beslutar har styrelsen skyldighet att redovisa uppdraget till regeringen före den 1 maj 1999.

text: Sametingets plenum har den 28 februari 1997 beslutat att inrätta Samernas kulturråd, att anta de principer som anges i organisationskommitténs förslag till utformningen av kulturrådet den 24 januari 1997 och att ge styrelsen i uppdrag att utforma och besluta om föreskrifter för rådet. Styrelsen har den 13-15 oktober 1997 beslutat fastställa kriterier och metoder för sametingets bidragsgivning till samisk kultur, utbildning och forskning samt den 24-26 februari 1999 fastställt nytt reglemente för kulturrådet. Sametingets plenum har den 19 februari 1998 behandlat kulturrådet, val av ledamöter och mandattid. Valberedningen föreslog tinget att besluta att mandattiden är fyra år och att välja viss ordförande jämte ersättare och vissa ordinarie ledamöter jämte ersättare. Sametingets plenum beslutade att val av ledamöter och mandattid för kulturrådet delegeras till styrelsen. Styrelsen beslutade den 26-28 mars 1998 att utse viss ledamot och ordförande och ersättare för denne samt vissa ledamöter och ersättare för dessa under mandattiden den 28 mars 1998 - 31 december 2001. En motion om val av ledamöter till kulturrådet har den 4 maj 1998 lämnats in till Sametinget. Styrelsen har den 24-26 februari 1999 berett motionen och föreslår Sametingets plenum att motionen är besvarad på närmare angivet sätt.

text: Inget i anmälan eller bilagan antyder vad som skulle kunna föranleda en utredning om vänskapskorruption.

text: AA har gett in visst kompletterande material och synpunkter på Sametingets yttrande. Härvid har han anfört i huvudsak följande.

text: I och med att plenum den 23-25 februari 1999 inte kom till stånd har ärenden som utgör viktiga styrinstrument för sametingets verksamhet inte blivit behandlade av plenum. Programplanen har lämnats in till regeringen. Sametinget har och har haft problem när det gäller att på demokratisk väg tillsätta kulturrådet. Problemen kvarstår enär en motion i ärendet ännu inte har blivit behandlad i plenum fast över ett år har gått sedan motionen lämnades in. Det har dock inte lagt hinder i vägen för kulturrådet att fördela bidrag. Avsikten med anmälan om vänskapskorruption är inte att Justitiekanslern ser närmare på formerna för hur ledamöterna har valts utan att det faktiskt förekommer. Till anmälan har bifogats en lista på de bidrag som fördelats till organisationer tillhörande styrelsens ledamöter och närstående personer till ledningen i Sametinget. Kulturrådets protokollet från den 18-19 mars 1999 ger en talande bild av hur personer/ledamöter går in och avlöser varandra i beslutsfunktionen för att bidrag skall kunna fördelas.

text: Gällande regler

text: Justitiekanslern skall enligt lagen (

text: ) om Justitiekanslerns tillsyn vaka över att de som utövar offentlig verksamhet efterlever lagar och andra författningar och i övrigt fullgör sina åligganden. Tillsynen över den offentliga verksamheten är i huvudsak inriktad på en rättslig efterhandskontroll av hur olika uppgifter har fullgjorts. Däremot är det inte en uppgift för Justitiekanslern att ompröva eller överpröva de beslut som en myndighet fattar inom sitt kompetensområde eller att i allmänhet göra uttalanden om de bedömningar som har legat till grund för en myndighets ställningstaganden. När det gäller klagomål från enskilda finns det en särskild begränsning av Justitiekanslerns tillsynsuppgifter. Den innebär att Justitiekanslern endast skall pröva klagomål från enskilda om frågans beskaffenhet ger anledning att ta upp saken till prövning, se

text: 15 § andra stycket förordningen (1998:1304)

text: med instruktion för Justitiekanslern.

text: I

text: sametingslagen (1992:1433)

text: finns bestämmelser om en särskild myndighet -Sametinget - med uppgift främst att bevaka frågor som rör samisk kultur i Sverige. För Sametingets verksamhet gäller dessutom förordningen (

text: ) med instruktion för Sametinget. Sametinget har den 16 december 1993 antagit en arbetsordning för verksamheten (reviderad den 27 september 1995, den 18 juni 1996 och den 13 november 1997).

text: Sametinget är en statlig förvaltningsmyndighet och samtidigt ett samiskt folkvalt organ. Sametinget är organiserat som en vald ledamotsförsamling. Sametinget beslutar om de nämnder som utöver valnämnd som behövs för beredning, förvaltning och verkställighet. Till sitt förfogande för den löpande verksamheten har Sametinget en styrelse som tinget utser.

text: Sametinget består av 31 ledamöter, utsedda genom val och ett visst antal ersättare. Ordförande i tinget förordnas av regeringen, efter förslag av tinget, och skall utses bland tingets ledamöter. Tinget väljer vice ordförande bland ledamöterna (

text: 2 kap. 2 § sametingslagen

text: Sametinget bestämmer när ordinarie sammanträden skall hållas. Sammanträde skall också hållas om styrelsen eller minst en tredjedel av tingets ledamöter begär det eller om ordföranden anser att det behövs. (

text: 2 kap. 3 § sametingslagen

text: I arbetsordningen finns bestämmelser om bl.a. sammanträdestider och om kallelse till sammanträde (§§ 5-12 och §§ 13-18). Av dessa bestämmelser framgår bl.a. att en begäran om extra sammanträde skall göras skriftligen hos ordföranden och skall innehålla uppgift om det eller de ärenden som önskas bli behandlade, att ordföranden bestämmer, efter samråd inom presidiet och med styrelsen, tid och plats för det extra sammanträdet samt att ordföranden utfärdar kallelse och att kallelse och handlingar skall sändas ut senast två veckor före sammanträdesdagen.

text: Enligt

text: sametingslagen

text: har Sametinget följande grundläggande uppgifter. Sametinget skall verka för en levande samisk kultur och därvid ta initiativ till verksamheter och föreslå åtgärder som främjar denna kultur. Till Sametingets uppgifter hör särskilt att bl.a. besluta om fördelningen av statens bidrag och av medel ur Samefonden till samisk kultur och samiska organisationer samt andra medel som ställs till samernas gemensamma förfogande. (

text: 2 kap. 1 §

text: Sametinget skall tillsätta en valnämnd som skall svara för valet till tinget och kan därutöver tillsätta de nämnder som i övrigt behövs för beredning, förvaltning och verkställighet (2 kap. 5 §).

text: Sametingets styrelse skall enligt

text: sametingslagen

text: bereda och yttra sig i ärenden som skall handläggas av Sametinget, handha den ekonomiska förvaltningen, verkställa Sametingets beslut om det inte uppdragits åt någon annan samt fullgöra de uppdrag som Sametinget överlämnat till styrelsen (

text: 2 kap. 4 §

text: Av 3 § förordningen med instruktion för Sametinget framgår att Sametinget har det ansvar för verksamheten och de uppgifter som anges i

text: och

text: 15 §§

text: verksförordningen (1995:1322)

text: . Sametinget i plenum har alltså de uppgifter som i andra myndigheter ankommer på styrelsen och skall besluta om bl.a. myndighetens årsredovisning, delårsrapport och budgetunderlag samt om åtgärder med anledning av Riksrevisionsverkets revisionsrapporter. Om Riksrevisionsverkets revisionsberättelse över myndighetens årsredovisning innehåller någon invändning, skall Sametinget, inom en månad efter berättelsens överlämnande, till regeringen redovisa de åtgärder myndigheten har vidtagit eller avser att vidta med anledning av invändningen.

text: Enligt förordningen (

text: ) om myndigheters årsredovisning m.m. skall myndigheten senast den 1 mars varje år lämna en årsredovisning till regeringen avseende det senast avslutade räkenskapsåret (

text: 5 §

text: ). Årsredovisningen skall skrivas under av myndighetens chef och i de fall myndigheten har en styrelse, av samtliga styrelseledamöter (

text: 8 §

text: ). Myndigheten skall senast den 1 mars varje år lämna ett budgetunderlag till regeringen vilket bl.a. skall innehålla myndighetens förslag till finansiering av verksamheten de tre närmast följande räkenskapsåren (

text: 15 §

text: Justitiekanslerns bedömning

text: Som tidigare redovisats är Justitiekanslerns tillsyn över den offentliga förvaltningen främst inriktad på en rättslig kontroll av hur myndigheter och andra organ samt deras anställda fullgör sina uppgifter. Tillsynsuppgifterna omfattar däremot normalt inte bedömningsfrågor. Redan av det sagda följer att vissa av de klagomål som riktats mot Sametinget och dess ordförande ligger utanför mina egentliga tillsynsuppgifter. Jag är inte heller skyldig att i detalj utreda varje klagomål utan har frihet att ta upp de frågor som jag anser vara väsentliga. Vid en bedömning av de nu aktuella klagomålen anser jag mig också böra ta hänsyn till Sametingets speciella status. Sametinget är visserligen en myndighet men dess organisation avviker i många avseende från den vanliga myndighetsstrukturen. Sametinget är ett forum för den samiska befolkningen och dess uppgift är att tillvarata samernas kulturella intressen. Myndighetens styrelse utgörs av en politiskt vald församling och de uppgifter som i vanliga fall fullgörs av myndighetschefen vilar på en styrelse som Sametinget utsett bland sina ledamöter. Sametinget har också givits en förhållandevis stor frihet att inom de ramar som dragits upp författningsvägen besluta om bl.a. sin organisation.

text: Flera frågor som tagits upp i klagomålen rör vad som kan karaktäriseras som den politiska delen av Sametingets arbete. Det gäller exempelvis behandlingen av motioner. Sådana frågor faller inte inom ramen för mina tillsynsuppgifter. Även i andra avseenden berör klagomålen förhållanden som jag knappast har anledning att uttala mig om. I det följande tar jag därför upp de delar av klagomålen som jag från mera formella aspekter funnit anledning att uppmärksamma.

text: Sammanträden

text: Enligt

text: sametingslagen

text: bestämmer tinget när ordinarie sammanträden skall hållas. Sammanträden skall också hållas om styrelsen eller minst en tredjedel av tingets 31 ledamöter begär det eller om ordföranden anser att det behövs. Av den arbetsordning som antagits av Sametinget följer att det är ordförandens uppgift att kalla till sammanträden. I arbetsordningen har ordföranden dock givits möjlighet att undantagsvis och om särskilda skäl föreligger att besluta om att ett i förväg bestämt sammanträde skall hållas på annan tid och plats än som bestämts. Under samma förutsättningar kan ordföranden också ställa in ett sammanträde. Enligt arbetsordningen skall i dessa fall samråd ske med presidiet och styrelsen.

text: Av utredningen framgår att Sametinget bestämt att under 1999 hålla ordinarie sammanträden den 23-25 februari, den 1-3 juni och den 26-28 oktober. Någon kallelse till februarisammanträdet utfärdades dock inte och sammanträdet kom inte till stånd. Enligt det yttrande som kommit in från Sametinget synes orsaken ha varit att ordföranden inte ansett sig ha regeringens förtroende och därför begärt att regeringen skulle godkänna att han utfärdade en kallelse till sammanträdet.

text: Att utfärda kallelse till ett ordinarie sammanträde med Sametinget får enligt min mening anses som en ren verkställighetsåtgärd som det ankommer på ordföranden att effektuera. Genom

text: sametingslagen

text: har nämligen tinget givits en exklusiv rätt att besluta om de ordinarie sammanträdena och någon möjlighet för ordföranden att frångå tingets beslut har inte öppnats. De befogenheter ordföranden tillagts genom arbetsordningen kan inte leda till att ordföranden skall anses behörig att helt underlåta att kalla till ett sammanträde. Vad som angivits som orsak till att kallelsen inte utfärdades kan inte medföra att underlåtenheten anses ursäktlig. Redan på grund av det anförda ställer jag mig kritisk till vad som förevarit.

text: Än mer anmärkningsvärd är emellertid underlåtenheten i ljuset av vad som gäller enligt instruktionen för Sametinget jämförd med

text: verksförordningen

text: och förordningen om myndigheternas årsredovisning. Enligt dessa författningar skall Sametinget besluta om bl.a. myndighetens årsredovisning och budgetunderlaget för kommande budgetår och handlingarna skall senast den 1 mars lämnas till regeringen. Det fanns alltså en författningsenlig skyldighet för Sametinget att senast under februari 1999 besluta om årsredovisningen för det föregående året och om budgetunderlaget för kommande år. Genom att inte utfärda en kallelse har ordföranden omöjliggjort för tinget att fullgöra sin skyldighet i dessa avseenden.

text: Som framgår av det anförda är jag alltså starkt kritisk till att ordföranden inte utfärdat någon kallelse till februarisammanträdet. I klagomålen har också påtalats att kallelser inte skett till två extra sammanträden som begärts av ledamöter i Sametinget. Av handlingarna i ärendet här framgår att en sådan begäran hade ingivits av 19 ledamöter som yrkade att frågan om entledigande av ordföranden och val av nytt presidium skulle tas upp på extra sammanträde. Den avvisades av Sametingets presidium genom ett beslut den 16 april 1999 med hänvisning till att de uppgivna ärendena enligt arbetsordningen inte kunde tas upp till prövning av tinget. En ytterligare begäran inkom i maj 1999 från sex ledamöter och innefattade yrkande om att bl.a. de frågor som tagits upp i den tidigare framställningen skulle tas upp på ett extra sammanträde. I ett brev den 6 maj till dessa ledamöter avvisade ordförande deras begäran eftersom de inte representerade en tredjedel av tingets ledamöter och arbetsordningen dessutom hindrade att ärendena togs upp till behandling vid det önskade sammanträdet.

text: Jag anser mig inte kunna uttala någon kritik mot att framställningen i maj inte ledde till något extra sammanträde. Antalet ledamöter som begärt sammanträdet var sålunda inte tillräckligt stort för att ordföranden skulle behöva tillmötesgå deras önskemål och frågan huruvida ordföranden på eget initiativ ändå skulle kalla samman tinget ankommer på honom själv att avgöra. Annorlunda ställer sig saken med den begäran som inkom i mars. I det fallet hade mer än en tredjedel av ledamöterna begärt ett extra sammanträde och

text: sametingslagen

text: föreskriver då att sammanträde skall hållas. Denna bestämmelse får anses utgöra en minoritetsskyddsregel och lika litet som när det gäller ordinarie sammanträden kan ordföranden anses ha något egentligt handlingsutrymme. Genom arbetsordningen har visserligen ordföranden bemyndigats att bl.a. bestämma vilka ärenden som skall behandlas på ett sammanträde men arbetsordningen kan inte medföra att föreskrifter i lag får sättas åt sidan. Inte heller kan enligt min mening det förhållandet att de uppgivna ärendena inte skulle kunna behandlas på sammanträdet leda till att ordföranden befriades från sin lagenliga skyldighet att utfärda en kallelse. Även om några formella ärenden inte kunde föras upp på dagordningen skulle alltså ordföranden ha kallat till sammanträdet. Jag vill i det sammanhanget påpeka att enligt arbetsordningen kan motioner väckas och remitteras vid ett sammanträde och ledamöterna har möjlighet att inför sammanträdet ställa frågor och interpellationer.

text: Sametingets ordförande kan alltså inte undgå allvarlig kritik för att också ha överträtt bestämmelsen om inkallande av extra sammanträde.

text: Organisatoriska frågor

text: Klagomålen aktualiserar även vissa organisatoriska frågor. Sametinget är visserligen en folkvald församling och bör av den anledningen ha ett visst utrymme att forma sin egen organisation men den är samtidigt en myndighet med vissa av statsmakterna föreskrivna uppgifter och anslagsfinansierad. Det är därför viktigt att reglerna om Sametingets organisation är så utformade att myndigheten kan fullgöra sina åligganden. Enligt min mening är det emellertid tveksamt om de organisatoriska reglerna är tillfredsställande i alla avseenden.

text: I föregående avsnitt har jag behandlat frågor om kallelser till sammanträden. Om en ordförande för tinget såsom skett i två fall inte fullgör sina skyldigheter att kalla samman tinget synes det egentligen inte finnas något sätt att åstadkomma rättelse. I realiteten innebär det att tinget dvs. myndighetens styrelse inte kan fullgöra de uppgifter som åligger den. Myndigheten kan alltså på grund av en ordförandes agerande drabbas av handlingsförlamning. Belysande är att Samtinget år 1999 betogs möjligheten att ta ställning till årsredovisningen och budgetunderlaget. En sådan ordning kan knappast anses godtagbar. Enligt min mening kan det därför finnas anledning att överväga om inte Sametinget skall ha möjlighet att hålla åtminstone sina i förväg bestämda ordinarie sammanträden utan någon kallelse från ordföranden. En sådan regel skulle kunna utformas så att tinget automatiskt skall sammanträda på den bestämda tiden och platsen om inte ordföranden viss tid i förväg sänt ut en kallelse.

text: En annan organisatorisk fråga gäller val av Sametingets ordförande. Som framgått skall Sametingets ordförande utses bland tingets ledamöter och, till skillnad från vice ordförande, förordnas av regeringen efter förslag av tinget. Det betyder att ordförande behöver åtnjuta både tingets och regeringens förtroende.

text: Sametingslagen

text: föreskriver inte för vilken period som ordförande eller vice ordförande skall utses. Av förarbetena till lagen framgår dock att det naturliga är att de utses för hela perioden (se

text: prop. 1992/93:32

text: Bilaga 1 s. 63). Enligt arbetsordningen väljer tinget på sitt första sammanträde efter nytt val till Sametinget en ordförande samt tre vice ordföranden som tillsammans utgör Sametingets presidium. Presidiet väljs för Sametingets löpande mandatperiod.

text: I

text: sametingslagen

text: finns inga bestämmelser om möjlighet för Sametinget att uttala misstroende mot ordförandens sätt att sköta sitt uppdrag och att utse ny ordförande under löpande mandatperiod. Det kan därför ifrågasättas om Sametinget kan framtvinga ordförandens avgång genom misstroendeförklaring och välja ny ordförande. I

text: sametingslagen

text: finns inte heller några bestämmelser som ger regeringen möjlighet att entlediga en ordförande och förordna en ny ordförande, i vart fall inte i andra fall än när Sametinget har utsett en ny ordförande. Regeringen är nämligen enligt lagen förpliktigad att förordna den ordförande som Sametinget bland tingets ledamöter utser. Förutsättningen för regeringen att förordna en ny ordförande för tinget är således lagbunden. Med hänsyn till att det trots de politiska inslagen i verksamheten rör sig om en myndighet kan lämpligheten av gällande ordning ifrågasättas.

text: Vad som genom ärendena här och under hand har kommit till min kännedom aktualiserar även frågorna om styrelsens roll och ställning. Av

text: sametingslagen

text: följer att Sametinget bland de valda ledamöterna skall utse en styrelse om högst sju ledamöter och lika många ersättare som skall sköta den löpande verksamheten för Sametinget. Enligt lagen är styrelsens uppgifter - förutom att handha den ekonomiska förvaltningen - att bereda och yttra sig i ärenden som skall handläggas av Sametinget samt att verkställa Sametingets beslut och fullgöra uppdrag för tinget. Samtidigt har styrelsen tillagts sådana uppgifter som enligt

text: verksförordningen

text: tillkommer myndighetschefen vid andra förvaltningsmyndigheter.

text: Liksom i andra folkvalda församlingar kan majoritetsförhållandena i Sametinget ändras under en mandatperiod. Såvitt jag har förstått har detta också inträffat och tingets styrelseledamöter synes nu tillhöra tingets minoritet. Styrkeförhållandena i den valda församlingen skulle därmed inte avspeglas i styrelsen sammansättning. Att en situation som den nu beskrivna kan inverka menligt på verksamheten, och inte minst på arbetsklimatet i Sametinget, framgår bl.a. av de klagomål som kommit in hit. Liksom när det gäller ordföranden synes det inte finnas någon möjlighet för tinget att avsätta styrelsen och välja en ny.

text: Lämpligheten av denna ordning kan diskuteras från olika utgångspunkter. Å ena sidan kan det hävdas att utgången av ett val till Sametinget bör avspegla sig i sammansättningen inte bara av tingets ledamöter utan också av styrelsens. Förändringar som inträffar efter valet och som beror på exempelvis att ledamöter går ur ett parti och eventuellt också stöder ett annat parti bör därför inte kunna leda till att en ny majoritet i tinget framtvingar en annan sammansättning av styrelsen. Hur man skall se på denna fråga är främst en politisk och demokratisk fråga som jag inte som tillsynsorgan har anledning att uttala mig om. Å andra sidan går det inte att bortse från att frågan har nära samband med myndighetens förmåga att på ett effektivt sätt fullgöra sina uppgifter. I myndighetsperspektivet kan det därför finnas anledning att närmare överväga om inte det bör införas en möjlighet för tinget att avsätta styrelsen och utse en ny. I sammanhanget kan nämnas att det i

text: kommunallagen (1991:900)

text: har införts en bestämmelse som gör det möjligt för kommunfullmäktige att återkalla uppdragen för samtliga förtroendevalda i en kommunal nämnd, om den politiska majoriteten i fullmäktige ändrats (

text: 4 kap. 10 a §

text: Det har kommit till min kännedom att Jordbruksdepartementet överväger att föreslå regeringen direktiv till en utredning om Sametinget. Jag föreslår att de förhållanden jag nu pekat på närmare belysas i ett sådant sammanhang.

text: Budgetfrågor

text: Jag har tidigare uttalat kritik mot Sametingets ordförande för att denne inte under februari 1999 kallade till ett ordinarie sammanträde och därmed gjorde det omöjligt för tinget att före den 1 mars ta ställning till årsredovisningen och budgetunderlaget. Härutöver finner jag inte anledning att närmare gå in på frågan. Utredningen visar visserligen att tinget inte heller senare under våren 1999 fattat beslut om årsredovisningen och budgetunderlaget men det kan ifrågasättas om ett godkännande av dessa dokument skulle fyllt någon egentlig funktion sedan handlingarna väl överlämnats till regeringen. I sammanhanget vill jag påpeka att enligt en kopia av Riksrevisionsverkets revisionsberättelse för Sametinget av den 31 mars 1999 som ingivits hit har Riksrevisionsverket haft den invändningen att årsredovisningen inte har beslutats av Sametinget. Frågan har alltså bringats till regeringens kännedom.

text: Med anledning av att Riksrevisionsverket även anmärkt på att årsredovisningens resultatredovisningsdel inte är till alla delar rättvisande vill jag erinra om den bestämmelse i

text: verksförordningen

text: som anger att en myndighets styrelse, dvs. i detta fall Sametinget i plenum, har att lämna en redovisning till regeringen om vilka åtgärder som vidtagits eller som planeras med anledning av invändningar i en revisionsberättelse. Det kan emellertid inte anses ingå i mina tillsynsuppgifter att utreda huruvida denna skyldighet iakttagits av Sametinget.

text: I klagomålen har också anförts att Sametinget vid sammanträde inte fått ta ställning till myndighetens budget för innevarande år och inte heller till en programplan som enligt regleringsbrevet skall lämnas till regeringen. När det gäller budgeten för en myndighets verksamhet saknas uttryckliga bestämmelser. Att en budget upprättas får emellertid anses nödvändigt för att myndighetschefen skall kunna fullgöra sina uppgifter enligt

text: verksförordningen

text: (se

text: 7 § verksförordningen

text: ). Budgeten blir därmed en fråga för myndighetschefen att ta ställning till och någon beslutanderätt har inte lagts på styrelsen dvs. Sametinget i plenum. En annan sak är huruvida det ändå kan anses lämpligt att tinget får behandla budgeten men det är en bedömningsfråga som jag inte går in på. Jag kan alltså inte rikta någon kritik mot att budgeten inte tagits upp på ett sammanträde med Sametinget. Inte heller kan jag finna att fastställande av programplanen är en sådan fråga som enligt

text: verksförordningen

text: och instruktionen för Sametinget ankommer på tinget.

text: Övriga frågor

text: I klagomålen har också tagits upp behandlingen av en motion som väckts om val av ledamöter i Samernas kulturråd och det av styrelsen beslutade reglementet för kulturrådet. Med hänsyn till vad jag sagt inledningsvis föranleder klagomålen i dessa delar inte några uttalanden från min sida. Det har också gjorts gällande att det skulle förekomma vänskapskorruption vid behandlingen av bidragsfrågor men Sametinget har i sitt yttrande bestritt att så skulle varit fallet. Jag anser inte att det genom ytterligare utredning går att klarlägga huruvida otillbörliga hänsyn tagits vid beslut om olika bidrag. Jag nöjer mig med att erinra om de särskilda jävsregler som finns i

text: 6 § sametingslagen

text: Jag vidtar i övrigt inte några åtgärder med anledning av klagomålen.

text: Ett exemplar av detta beslut bör överlämnas till Regeringskansliet (Jordbruksdepartementet) för de åtgärder som där kan anses behövliga.


title: Polisman fråntagen arbetsuppgift på grund av uttalande i en tidning överträdelse av repressalieförbudet i tryckfrihetsförordningen

text: Justitiekanslern kritiserar poliskommissarien GA, biträdande chef vid Gränspolisen vid Polismyndigheten i Södermanlands län, för att han vidtog en negativ tjänsteåtgärd mot en polisman vid myndigheten som i en tidning hade uttalat sig kritiskt angående förhållandena på arbetsplatsen.

text: Ärendet

text: Bakgrund

text: Den 10 mars 2005 publicerades en artikel i Dagens Nyheter (DN) som handlade om polisens arbetsmiljö på Skavsta flygplats. Två polismän, däribland poliskommissarien EO, gjorde vissa uttalanden med anledning av polisens arbetstider på flygplatsen och hur dessa inverkade på säkerheten på flygplatsen.

text: Den 16 mars 2005 innehöll DN en artikel av vilken framgick att EO hade, med anledning av de tidigare gjorda uttalandena i DN, blivit av med sin befattning som platschef på flygplatsen den 11 mars 2005. Justitiekanslern bedömde att åtgärden kunde stå i strid med det s.k. repressalieförbudet i

text: 1 kap. 3 § tryckfrihetsförordningen

text: (TF) och initierade ett ärende samma dag i syfte att klarlägga om detta utgjorde en överträdelse av TF:s bestämmelser om skydd för meddelare.

text: Utredningen

text: Genom en remiss till Polismyndigheten i Södermanlands län den 23 mars 2005 begärdes härifrån ett yttrande som skulle avse de åtgärder som hade vidtagits i förhållande till EO med angivande av bevekelsegrunderna för åtgärderna och hur de rimmade med bestämmelserna i TF om skydd för meddelare.

text: Sedan länspolismästaren FP inhämtat yttranden från chefen och biträdande chefen för Gränspolisen i Skavsta, polismästaren GO resp. kommissarien GA, avgav han följande yttrande.

text: Åtgärder vidtagna i syfte att underlätta för polismannen EO för dennes fortsatta tjänstgöring vid Gränsenheten

text: Chefen för Gränsenheten, polismästare GO, har i bifogad skrivelse mycket väl redogjort för polismyndighetens ansvar för att hög säkerhetsnivå alltid skall upprätthållas vid Skavsta flygplats. En helt avgörande länk i den säkerhetskedja som måste fungera är helt naturligt den polisiära arbetsledare/platschef som alltid finns i tjänst då flygverksamhet pågår vid flygplatsen.

text: När då säkerhetsförhållanden ifrågasätts eller personalproblem uppdagas vid en arbetsplats som Skavsta flygplats, är det, enligt polismyndighetens uppfattning och policy, synnerligen angeläget att de chefer som har det delegerade ansvaret för arbetets behöriga gång, omgående och på ett adekvat sätt vidtar de mått och steg som kan krävas för att rätta till de fel och brister som kommit i dagen.

text: I nu aktuellt ärende har en vikarierande platschef uttalat sin frustration över de polisiära arbets- och säkerhetsförhållandena vid flygplatsen. Den biträdande chefen för Gränsenheten har då utomordentligt snabbt och väl övervägt insett och tagit sitt operativa ansvar för uppkommen situation och efter kontakt med myndighetens huvudskyddsombud gett den vikarierande platschefen resursstöd, i avvaktan på att en intern arbetsplats- och arbetsmiljöutredning genomförs.

text: I denna del finner inte polismyndigheten att någon kritik kan riktas mot arbetsledningen vid Gränsenheten. Snarare tvärtom har ledningen vid Gränsenheten tagit sitt fulla ansvar genom de åtgärder som vidtagits för att dels beakta den vikarierande platschefens problem och dels för att undersöka huruvida säkerhetsproblem föreligger som måste åtgärdas; ett internt utredningsförfarande som pågår i skrivande stund.

text: Polismyndighetens hantering av den grundlagsskyddade meddelarfrihet för enskild

text: Enskild arbetstagares grundlagsskyddade meddelarfrihet är välkänd inom polismyndighetens hela ledningsorganisation och om stadgandets tillämpning råder därvidlag ingen tveksamhet.

text: Polismyndigheten kan ha viss förståelse för att massmedia och kanske även andra utomstående tycker sig kunna se ett samband mellan myndighetskritiska pressuttalande från en arbetsledande platschef och de därefter följande åtgärderna för att akut stödja och resursförstärka samt för att litet mer på sikt undersöka om andra åtgärder också måste till för att säkerhetsfrågorna skall ha den dignitet de odiskutabelt kräver.

text: Inte heller i denna del finner polismyndigheten att någon kritik kan riktas mot arbetsledningen vid Gränsenheten. Polismannen EO, som ej innehar någon befattning som platschef men som vid aktuellt tillfälle vikarierade som platschef, har uttalat sig om förhållanden som han anser utgör brister i myndighetens verksamhet. Polismyndigheten har behandlat de frågor som EO tagit upp utifrån personal- och säkerhetsmässiga aspekter. Att EO uttalat sig till pressen och inte på ett mer traditionellt sätt direkt till sin arbetsledning, har inte i något avseende påverkat myndigheten i dess personal- och verksamhetsledande beslutsfattande.

text: Chefen för Gränspolisen, GO, anförde följande.

text: Polisen har en mycket viktig roll inom säkerhetsområdet på svenska flygplatser alltsedan tillkomsten av lagen (

text: ) om särskild kontroll på flygplats. Lagen ersattes fr.o.m. den 1 januari 2005 av lag (

text: ) om luftfartsskydd. Luftfartsskyddslagen innehåller kompletterande bestämmelser till Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 2320:2002 av den 16 december 2002 om införande av gemensamma skyddsregler för den civila luftfarten.

text: Av 2 § luftfartsskyddslagen framgår att "sådan säkerhetskontroll av personer, medförda föremål och fordon, som sker på flygplats, och som följer av förordning

text: (EG) nr 2320/2002

text: , av beslut enligt 9 § eller som anges i 3 och 4 §§ skall utföras av polis eller annan särskilt utsedd person som förordnats av polismyndighet". Kontroll som utförs av särskilt utsedd person skall utövas under polismans ledning.

text: Beträffande begreppet "polismans ledning" sägs i

text: prop. 2003/04:154

text: sid. 25 bl.a. följande. "Polisens ledningsroll innebär ett ansvar för operativ styrning till undvikande av slentrianmässiga kontroller och som garant för att de rättsliga aspekterna uppfylls. Ytterligare en betydelsefull polisiär uppgift är att ta fram profiler på de personer som skall bli föremål för särskild uppmärksamhet och kontroll. Att flygplatskontrollantens verksamhet sker under ledning av polis innebär bl.a. att polisen har en förmansställning i förhållande till kontrollanten samtidigt som denne har en annan arbetsrättslig arbetsgivare än polisen. Kontrollanten har i utförandet av kontrollen inte endast en avrapporteringsskyldighet utan även ett lydnadsförhållande till polisen. Polisen har därmed ansvaret för de fortsatta rättsliga förfaranden som kontrollåtgärd kan föranleda, vilket bl.a. kan innebära åtgärder som inte ingår i flygkontrollanternas befogenheter. I ledningsbegreppet ingår att polisen måste finnas tillgänglig för att göra vissa bedömningar och ge kontrollanten anvisningar och stöd i dennes arbete samt att överta åtgärder som kontrollen föranlett.”

text: Därutöver har polisen på Stockholm-Skavsta flygplats med hänsyn till destinationer och trafikens omfattning viktiga uppgifter i gränskontrollarbetet och när det gäller "allmänpolisiära" uppgifter.

text: Målsättning vid Gränspolisen och Polismyndigheten i Södermanlands län är att leva upp till lagstiftningens högt ställda krav på oss. Vår paroll vid Gränspolisen är hög säkerhet men på ett serviceinriktat sätt. Vi kvalitetssäkrar också verksamheten på olika sätt. Vår bestämda uppfattning är att vi har en säkerhetsnivå som klart överstiger medeltalet på svenska flygplatser.

text: Det var därför med förfäran som vi den 10 mars 2005 tog del av uppgifter som tydde på att två av våra medarbetare inte kunde/orkade fullgöra sin viktiga ledningsroll av säkerhetsarbetet på ett acceptabelt sätt.

text: Biträdande chefen för Gränspolisen, poliskommissarien GA, beslöt därför att snabbutreda huruvida de två medarbetarna kunde fungera i sin ansvarsfulla ledningsroll. Den utredningen innebar bl.a. ett flertal samtal med berörda samt samtal med arbetsledare, samverkansparter och huvudskyddsombud. Förfarandet ligger helt i linje med hur vi alltid agerar då vi får del av uppgifter att medarbetare inte fullgör/kan fullgöra sina arbetsuppgifter på sätt allmänheten har rätt att förvänta sig av en polisanställd.

text: Ingen av de aktuella medarbetarna är "ordinarie" platschef men vikarierar vid behov (ordinarie personals frånvaro) i den rollen.

text: EO var inplanerad som vikarierande platschef under tre arbetspass helgen den 11-13 mars 2005. Med hänsyn till passagerarnas säkerhet fanns det därför inte tid att avvakta utredningens slutförande. GA beslöt därför efter information till huvudskyddsombudet att "stötta" EO i dennes arbete under dessa arbetspass genom att låta en "ordinarie" platschef tjänstgöra tillsammans med EO. Promemoria upprättad av GA bilägges.

text: Utredningen är nu klar. Den ger en delvis annan bild av verkligheten än den som förmedlades inledningsvis. EO kommer såvitt kan bedömas nu även i fortsättningen att vid behov nyttjas som vikarie när våra sex "ordinarie" platschefer inte räcker till för att fullgöra funktionen.

text: GA känner väl till våra grundlagsskyddade fri- och rättigheter. De åtgärder som vidtagits i detta ärende skulle ha skett på samma sätt oberoende av på vilket sätt uppgifterna kommit oss till del.

text: Biträdande chefen för Gränspolisen, poliskommissarien GA, anförde för sin del följande.

text: Torsdagen den 10 mars publicerades en artikel i Dagens Nyheter gällande säkerhetsarbetet på Stockholm – Skavsta Flygplats. Läsaren kunde få uppfattningen att säkerhetsarbetet inte fungerade på grund av arbetstidens förläggning. Uttalanden av två polismän vid Gränspolisen var återgivna i artikeln. Det polismännen gav uttryck för tydde på att de inte alltid hade förmåga att fullgöra sin ledningsroll i säkerhetsarbetet.

text: Tidningsartikeln väckte en viss uppståndelse och flera samverkanspartner, media och flygpassagerare kontaktade mig och frågade hur säkerhetsarbetet fungerade på flygplatsen.

text: Jag gjorde bedömningen att det var nödvändigt att utreda huruvida de två polismännen kunde fullgöra sin viktiga ledningsroll i säkerhetsarbetet som förutsätts i Luftfartsskyddslagen. Utredningen innehöll flera samtal med samverkanspartner, arbetsledare, huvudskyddsombud samt de berörda polismännen.

text: EO var inplanerad som vikarierande platschef den 11-13 mars. Eftersom fullständigt beslutsunderlag inte förelåg beslöt jag att under nämnda tid placera ett särskilt stöd till EO genom att låta en ordinarie platschef tjänstgöra parallellt med EO. Jag bedömde även att det förelåg särskilda omständigheter när det gällde EO eftersom han vid två tidigare tillfällen har haft länge sjukskrivningsperioder p.g.a. upplevd hög arbetsbelastning. Detta har bl.a. medfört att EO under större delen av året har en lättare skiftgång än andra skiftestjänstgörande poliser.

text: När EO började sin tjänstgöring hade jag ett första samtal med honom. Han sade inledningsvis att artikeln speglar arbetssituationen, men att den har fått för kraftigt genomslag. EO ansåg att han kunde tjänstgöra som platschef, att han ibland kände sig trött påverkade inte säkerhetsarbetet. Jag förklarade för EO att jag var osäker på om han kunde göra ett fullgott arbete. Därför, i avvaktan på ytterligare utredning, hade jag tillsatt ett stöd åt honom genom att låta en ordinarie platschef tjänstgöra parallellt med honom. Vidare förklarade jag att det under rådande omständigheter var en skyldighet jag hade gentemot EO, samverkanspartner och passagerare att tillse att säkerhetsarbetet fungerade på ett fullgott sätt. EO reagerade negativt på mitt beslut och tyckte att åtgärden var onödig men sa att å andra sidan kan det vara bra med en extra resurs under helgen.

text: Huvudskyddsombudet FT och polismästare HC informerades omgående om mitt beslut.

text: Ovanstående promemoria bygger helt på den minnesanteckning jag gjorde efter det inledande samtalet med EO.

text: EO har fått del av polismyndighetens yttranden och framfört följande synpunkter med anledning av dem.

text: På våren 2003, då Ryan Air placerade sitt nordiska nav vid Stockholm-Skavsta flygplats, planerades arbetspassen vid Gränsenheten till 0415-1315 resp. 1300-2330 för polismän. De civilanställda pass- och säkerhetskontrollanterna hade något kortare arbetstid på eftermiddagspasset.

text: Efter kort tid hördes klagomål från flera av personalen (totalt ca 10 polismän och ca 35 civilanställda), främst med anledning av de tidiga morgonpassen och ofta förekommande helgarbete. Ingen ändring kom till stånd från myndighetens sida.

text: Klagomålen fortsatte och vid ett tillfälle kontaktades de civilanställdas fackförbund. Detta hjälpte heller inte. Ingen ändring eller utredning gjordes.

text: Med anledning av alla klagomål och ett mycket högt sjukskrivningstal beslutade huvudskyddsombudet vid myndigheten, FT, att inleda en vetenskaplig undersökning med stöd av Karolinska institutet och forskare där. Undersökningen gjordes med hjälp av en enkät, som alla som arbetade i terminalen fick svara på.

text: Undersökningen publicerades i början av december månad 2004. Den gav svidande kritik mot de aktuella arbetstiderna. Fortfarande hände ingenting från myndighetens eller gränsenhetens sida.

text: Frilansjournalisten HT förberedde en artikel i ST-press och ville komma till Skavsta, tillsammans med en fotograf, för att intervjua och fotografera en polis och en pass/säkerhetskontrollant. Polismannen som intervjuades var undertecknad och reportaget gjordes i januari 2005. Artikeln i ST-press speglade, enligt min mening, väl arbetsmiljön i terminalen vad gäller arbetstider. Fortfarande hände ingenting från arbetsledningens sida.

text: Efter publiceringen i ST-press blev Dagens Nyheter intresserade och samma journalist skrev artikeln den 10 mars 2005. Den övervägande delen av materialet i den artikeln var då ca 2 månader gammalt.

text: Då jag kom till arbetsplatsen den 11 mars kl. 1300 blev jag inkallad till biträdande enhetschefen GA, som meddelade att jag inte fick vara platschef, utan skulle få ett stöd under helgen fredag till söndag av tre andra polismän. Detta kostade drygt 30 timmar övertid. Jag förklarades för GA vad jag tyckte om beslutet. Att för första gången på 38 tjänsteår bli fråntagen en arbetsuppgift kändes oerhört tungt. Att GA då och sedan senare i sin pm till Justitiekanslern använde min tidigare sjukskrivning som argument för sitt beslut saknar helt relevans, då jag arbetat heltid sedan 1 april 2004 och aldrig tidigare fått kritik för mitt arbete. GA ville ha ett längre samtal med mig veckan efter, men jag ville avvakta till någon dag då jag kunde ha huvudskyddsombudet med mig. Om jag minns rätt hade vi detta samtal den 21 mars.

text: Journalisten HT fick kännedom om åtgärden mot mig, vilket föranledde honom att skriva artikeln, som publicerades i Dagens Nyheter den 16 mars. Dessförinnan hade Södermanlands Nyheter och Östnytt intresserat sig för ärendet. Den 16 mars blev det också känt att Justitiekanslern hade inlett ett initiativärende angående brott mot det s.k. repressalieförbudet i

text: tryckfrihetsförordningen

text: Den 17 mars meddelades jag från exp. vid gränsenheten, alltså inte från någon av mina chefer, att jag var återinsatt som platschef enligt tidigare planering. I GA pm hänvisas till att bl.a. samverkanspartners hade reagerat negativt på min kritik i reportagen. Jag har stor förståelse för att de reagerar, bl.a. av ekonomiska skäl. Jag kan emellertid inte, som polisman, ta hänsyn till deras ekonomi, då jag i första hand måste tänka på flygsäkerheten och vår personals välbefinnande.

text: En kort tid efter de två artiklarna i Dagens Nyheter tillsatte avdelningschefen, polismästare JS, en arbetsgrupp som har i uppdrag att hitta lösningar på arbetstidsproblemen för de skiftestjänstgörande vid gränsenheten.

text: Jag är helt övertygad om att jag utsatts för repressalieåtgärd, på grund av min kritik i artiklarna och jag känner mig djupt kränkt av detta.

text: Justitiekanslerns bedömning

text: Justitiekanslern har som särskild åklagare på tryck- och yttrandefrihetsrättens område att se till att TF:s regler efterlevs.

text: Av utredningen i ärendet framgår att EO var inplanerad att arbeta som vikarierande platschef den 11 – 13 mars 2005 vid Gränspolisen på flygplatsen i Skavsta och att biträdande chefen vid Gränspolisen, GA, efter den kritiska artikeln i Dagens Nyheter den 10 mars 2005, beslutade att låta en ordinarie platschef tjänstgöra parallellt med EO den aktuella helgen.

text: Den fråga som Justitiekanslern har valt att granska är om polismyndigheten genom den aktuella åtgärden kan anses ha utsatt EO för en sådan repressalie som är otillåten enligt bestämmelsen i

text: 1 kap. 3 §

text: TF.

text: Den rättsliga regleringen

text: Av

text: 1 kap. 1 § tredje stycket

text: TF följer att det står var och en fritt att lämna uppgifter och underrättelser i vilket ämne som helst för offentliggörande i tryckt skrift såvida inte annat är föreskrivet i förordningen.

text: Enligt

text: 1 kap. 3 §

text: TF får ingen tilltalas eller dömas till ansvar eller åläggas skadeståndsskyldighet för missbruk av tryckfriheten eller medverkan däri i annan ordning eller i annat fall än TF medger. Regleringen innebär att ett ingripande från det allmännas sida mot den som med utnyttjande av meddelarfriheten enligt

text: 1 kap. 1 § tredje stycket

text: TF lämnar meddelanden till bl.a. massmedierna bara kan ske när TF medger det.

text: Av denna bestämmelse anses följa att meddelaren inte heller på något annat sätt får drabbas av någon påföljd från det allmännas sida, t.ex. därför att han har lämnat uppgifter för publicering. Enligt rättspraxis har man gått ett steg längre och varje åtgärd som medför negativa konsekvenser för en offentligt anställd person och som grundar sig på dennes medverkan i en tryckt skrift har i princip ansetts vara otillåten enligt TF (jfr t.ex. betänkandet Meddelarrätt,

text: SOU 1990:12 s. 63

text: ). En överträdelse av denna bestämmelse kan vara att bedöma som en tjänsteförseelse eller, om den skett i samband med myndighetsutövning mot den anställde, som tjänstefel.

text: Den grundlagsfästa yttrandefriheten ger alltså en offentliganställd en vidsträckt rätt att kritisera och ifrågasätta sin arbetsgivares handlande. Enbart den omständigheten att kritik framförs mot arbetsledningen får inte leda till att arbetsgivaren vidtar åtgärder för att få tjänstemannen omplacerad (jfr bl.a. JK-Beslut 1986 A. 33).

text: Överträdelse av det s.k. repressalieförbudet?

text: Den åtgärd som GA vidtog i förhållande till EO är en sådan negativ åtgärd som kan utgöra ett brott mot repressalieförbudet. Polismyndigheten har i sitt yttrande hit uppgett att beslutet att låta en ordinarie platschef tjänstgöra vid sidan om EO var motiverad utifrån hänsynen till säkerheten på flygplatsen. Enligt GA tydde uppgifterna i Dagens Nyheter på att bl.a. EO inte alltid hade förmåga att fullgöra sin ledningsroll i säkerhetsarbetet. EO har tillbakavisat dessa uppgifter och menat att det var fråga om en repressalie mot honom för att han kritiserade förhållandena på Skavsta flygplats och därmed indirekt även polisledningen.

text: Enligt vad som framgår av EO yttrande till Justitiekanslern tycks det ha förekommit klagomål med anledning av arbetstiderna på flygplatsen redan innan den aktuella artikeln publicerades i Dagens Nyheter. Enligt EO var polisledningen inte lyhörd för klagomålen.

text: Av utredningen framgår att GA reagerade som han gjorde i omedelbar anslutning till att EO hade uttalat sig kritiskt om förhållandena på flygplatsen och inte tidigare, fastän det även då funnits missnöje bland de anställda med arbetstiderna på Skavsta flygplats. Det har inte framkommit något belägg för GA påstående att EO kunde brista i sin ledningsroll ibland. Polisledningens förklaring till den vidtagna åtgärden framstår mot den bakgrunden som en efterhandskonstruktion. Övervägande skäl talar i stället för att anledningen till att polisledningen vidtog den för EO negativa åtgärden var dennes uttalanden i Dagens Nyheter. GA handlingssätt har därmed inneburit en överträdelse av det s.k. repressalieförbudet i TF. GA skall kritiseras för detta.

text: Överträdelsen har inte skett vid myndighetsutövning. Något ansvar för tjänstefel enligt

text: 20 kap. 1 § brottsbalken

text: kan därför inte komma i fråga. Förhållandena är inte heller sådana att överträdelsen bör föranleda disciplinansvar. Det finns sålunda inte skäl att göra anmälan till Personalansvarsnämnden vid Rikspolisstyrelsen. Ärendet avslutas därför med den kritik som har uttalats här.


title: Begäran från en åklagare om att Justitiekanslern ska ta ställning till om ett massutskick av e-post omfattas av yttrandefrihetsgrundlagens bestämmelser

text: Justitiekanslern vidtar inte någon åtgärd i ärendet.

text: Handlingarna i ärendet återlämnas till Åklagarmyndigheten för de åtgärder som kan vara aktuella där.

text: Ärendet

text: Åklagarmyndigheten, Södra Skånes åklagarkammare, har hit överlämnat ett ärende rörande otillåtet förfarande med pornografisk bild enligt

text: 16 kap. 11 § brottsbalken

text: . Av handlingarna i ärendet framgår att Polismyndigheten i Skåne har inlett och slutredovisat en förundersökning till Åklagarmyndigheten.

text: Av utredningen framgår att den misstänkte, som är elev i en skola i Lund, den 1 juni 2007 skickade två bilder via e-post till ett stort antal elever i skolor i Lunds kommun och, som det får förstås, även till anställda inom kommunen. Åklagaren har anfört att det är oklart hur många meddelanden som verkligen har levererats men att massutskicket har riktats mot 18 000 e-postlådor.

text: Justitiekanslerns bedömning

text: Allmänna utgångspunkter

text: Justitiekanslern är ensam åklagare i mål som avser tryck- och yttrandefrihetsbrott. Anmälningar som faller utanför det tryck- eller yttrandefrihetsrättsliga området är det däremot en uppgift för allmän åklagare att handlägga.

text: E-postmeddelanden omfattas normalt inte av

text: tryckfrihetsförordningens

text: (TF) eller

text: yttrandefrihetsgrundlagens

text: (YGL) bestämmelser. Om ett e-postmeddelande har skickats till en mycket stor grupp av mottagare kan det dock under vissa förhållanden omfattas av YGL:s bestämmelser om sändningar av radioprogram (jfr

text: 1 kap. 6 §

text: YGL). För att så ska vara fallet krävs dock att meddelandet kan anses riktat till allmänheten. Med detta krav avses att sändningen ska vara riktad till vem som helst som önskar ta del av den. Om ett e-postmeddelande inte är riktat till en vid och obestämd krets omfattas det inte av grundlagsskyddet i TF och YGL (jfr Justitiekanslerns beslut den 16 april 1998 i ärendet med dnr

text: SOU 1997:49 s. 171

text: f. och

text: prop. 2001/02:74 s. 41

text: När det gäller det aktuella e-postmeddelandet konstaterar jag att detta skickades för mer än sex månader sedan. Allmänt åtal för yttrandefrihetsbrott i radioprogram ska enligt

text: 7 kap. 1 § andra stycket

text: YGL väckas inom sex månader från det att programmet sändes. I detta fall har denna frist löpt ut. Vidare ska beaktas att innehållet i det aktuella e-postmeddelandet inte kan utgöra något yttrandefrihetsbrott. Justitiekanslern kan alltså under alla förhållanden inte inleda förundersökning i detta fall.

text: Det kan inte anses helt klart om YGL är tillämplig på e-postmeddelandet eller inte. Eftersom Justitiekanslern inte kan inleda någon förundersökning i ärendet, och då det ankommer på allmän åklagare att själv pröva sin behörighet, bör jag inte föregå åklagarens och i förekommande fall domstolarnas prövning av frågan om e-postmeddelandet kan anses riktat till allmänheten i den mening som avses i

text: 1 kap. 6 §

text: YGL.

text: På grund av det anförda återlämnar jag handlingarna i ärendet till Åklagarmyndigheten för de åtgärder som kan bli aktuella där.