nyckelord:
Avsaknad av lagstöd
Dokumentation
Objektivitet, opartiskhet, saklighet
Överklagande

title: Kritik mot Tekniska nämnden i Tanums kommun för att ha flyttat och skrotat en bil utan att det fanns rättsliga förutsättningar för det

sammanfattning: En kommunal handläggare beslutade att flytta en bil, och beslutet verkställdes omedelbart. Som skäl för åtgärden angavs att det var fråga om ett fordonsvrak som av den anledningen skrotades. Genom JO:s utredning står det klart att handläggaren kände till att bilen inte var övergiven av ägaren, vilket krävs för att bestämmelserna om fordonsvrak ska vara tillämpliga. JO konstaterar att bestämmelserna om fordonsvrak har tillämpats på ett felaktigt sätt och att det saknades rättsliga förutsättningar att skrota bilen. I beslutet gör JO uttalanden om nämndens handläggning av ärendet och konstaterar att det förekommit ett antal allvarliga brister. Utöver skrotningen av bilen har nämnden brustit bl.a. i fråga om dokumentation av egendom som fanns i bilen och hanteringen av ett överklagande. JO kritiserar nämnden för bristerna. JO gör också uttalanden om regeringsformens krav på saklighet och opartiskhet med anledning av uttalanden som handläggaren gjort i en intervju med en journalist. Det som kommit fram i den delen ger inte anledning till kritik, men JO erinrar om att redan risken för att andra kan uppfatta att saklighet och opartiskhet inte iakttas är tillräckligt för att ett handlande ska kunna anses strida mot grundlagsbestämmelsen.

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO den 24 januari 2020 förde AA och BB fram klagomål mot Tekniska nämnden i Tanums kommun med anledning av ett ärende om flyttning och skrotning av en bil. I anmälan och kompletteringar till denna angavs bl.a. följande.

text: Den 18 april 2019 beslutade nämnden att flytta en bil. Den hade körts till platsen av ägaren och varit parkerad under maximalt en timme i enlighet med gällande parkeringsregler. I protokollet från flyttningen angav nämnden som grund för flyttningen att bilen var ett fordonsvrak. Det stämmer inte eftersom den varken saknade värde eller var övergiven. Det var känt för nämnden att bilen användes som boende av ägaren m.fl., vilket även framgår av beslutsprotokollet. Bilen hade dessutom flyttats flera gånger den närmaste tiden före

text: den 18 april, vilket också framgår av kommunens egen dokumentation. Det måste ha varit uppenbart för nämnden att ägaren inte hade övergett bilen. Eftersom nämnden felaktigt utgick från att bilen var ett fordonsvrak motiverades det inte ytterligare varför den behövde flyttas.

text: Nämndens protokollföring visar stora brister. Protokollet över åtgärden upprättades mer än en vecka efter att bilen flyttades. Det går därför inte att förstå när beslutet fattades. Ägaren blev vid några tillfällen tidigare – den 4, 8 och 15 april 2019 – uppmanad att flytta bilen då tiden för tillåten parkering överskreds. Det framgår dock inte i ärendet var eller hur länge bilen hade varit parkerad när uppmaningarna gjordes.

text: Den 26 april 2019 fick ägaren hämta sina personliga tillhörigheter i bilen. I samband med det fotograferades han och en annan person av nämnden, utan att de vare sig informerades om fotograferingen eller lämnade sitt samtycke till den. Samma dag skrotades bilen.

text: Ägaren överklagade nämndens beslut att flytta och skrota bilen. Nämnden vägrade att överlämna ärendet till förvaltningsrätten med hänvisning till att beslutet inte var överklagbart. Efter att ombud anlitades krävdes en omfattande skriftväxling innan nämnden slutligen överlämnade överklagandet till Förvaltningsrätten i Göteborg, som avvisade det. Efter att ägaren överklagat förvaltningsrättens beslut, avslog kammarrätten det. Avgörandet skulle överklagas till Högsta förvaltningsdomstolen.

text: Till anmälan fogade AA och BB ett antal bilagor.

text: I en komplettering som kom in till JO den 4 augusti 2020 gjorde AA och BB gällande bl.a. att Tanums kommun systematiskt ägnat sig åt diskriminering och registrering av romer samt framförde ytterligare argument för varför beslutet om att flytta och skrota bilen var felaktigt. AA och BB hänvisade till en transkriberad intervju som en journalist genomfört med en tjänsteman hos kommunen. Enligt AA och BB gav intervjun ytterligare stöd för att ovidkommande hänsyn, som inte hade dokumenterats i ärendet, legat till grund för beslutet att flytta och skrota bilen. De pekade vidare på att tjänstemannen på flera ställen i intervjun talade om ett ”klientel”, ”tiggarna” och ”romer” mot vilka åtgärderna att flytta bilar hade riktats. Dessutom kom det fram uppgifter i intervjun som enligt AA och BB framstod som att tjänstemannen hade ett eget diarium för det ”klientel” som tjänstemannen pekade ut.

text: Utöver transkriberingen av intervjun gav de in handlingar om bl.a. flera andra ärenden om flyttning av fordon från Tanums kommun.

text: AA och BB kompletterade senare anmälan med ytterligare tidningsartiklar, samtliga från Strömstads tidning.

text: Utredning

text: Inledningsvis hämtade JO in vissa handlingar från Tanums kommun. Av dessa framgick att kommunen och bilägaren i oktober 2020 hade träffat en förlikning med anledning av skrotningen av bilen. Uppgörelsen innebar bl.a. att såväl kommunen som ägaren förband sig att inte framställa några ytterligare anspråk med anledning av händelsen.

text: Därefter uppmanade JO nämnden att yttra sig över handläggningen av ärendet och hur den förhöll sig till bestämmelserna i lagen om flyttning av fordon i vissa fall, LFF, och förordningen om flyttning av fordon i vissa fall, FFF. Av remissvaret skulle särskilt framgå • hur nämnden hade hanterat kvarlämnade saker i den flyttade bilen och dokumenterat utlämnandet av dessa • hur handläggningen av överklagandet av beslutet om flyttning gått till • hur ärenden om flyttning av fordon diarieförs, med anledning av uppgifterna i en transkriberad intervju om att en handläggare haft ett eget diarium • hur handläggarens uttalanden i den tidigare nämnda intervjun förhåller sig till kravet på opartiskhet och saklighet.

text: Nämnden beslutade att lämna ett remissvar med sammanfattningsvis följande innehåll. Beslutet om flyttning och skrotning Den aktuella bilen var uppställd på platser i centrala Hamburgsund. Enligt uppgifter från privatpersoner som kontaktade kommunen eldade personer som nyttjade bilen på parkeringen där den stod uppställd. Av den anledningen befarade kommunens trafikavdelning att asfalten skulle skadas.

text: Genom skriftliga meddelanden som placerades på bilen uppmanades ägaren att flytta den vid tre tillfällen under perioden den 4–15 april 2019. Meddelandena innehöll bl.a. information om att uppmaningen grundades på LFF och FFF, att ägaren uppmanades att flytta bilen från gatumark senast den 18 april 2019 och att ett beslut om flyttning kunde komma att verkställas på ägarens bekostnad om bilen inte flyttades samt leda till en påföljd som anges i lagen.

text: Enligt det protokoll kommunen upprättade var den aktuella bilen ett fordonsvrak, och den värderades till 0 kronor. Vidare angav, enligt uppgift från den ansvariga handläggaren, de poliser som deltog vid flytten av bilen under förmiddagen den 18 april 2019, att den var i ett ”fruktansvärt skick”, och de förordade att bilen skulle skrotas. Av protokollet framgår att bilens kaross var sönderrostad och att inredningen var såväl vandaliserad som hårt nedsliten. Slutligen framgår det att ägaren hämtade sina tillhörigheter, direkt från bilen, på den kommunala uppställningsplatsen den 26 april 2019. Nämnden beslutade den 28 april 2019 att skrota bilen.

text: Nämnden har agerat i enlighet med gällande regelverk, vilket ger en kommun rätt att besluta om såväl flyttning som skrotning av fordon som klassas som fordonsvrak. Det finns inget krav på att ett fordonsvrak ska förvaras på en särskild uppställningsplats eller på något annat sätt i avvaktan på att fordonsägaren ger sig till känna, utan det står myndigheten fritt att omedelbart skrota sådana fordon. Trots detta förvarade kommunen bilen på kommunens uppställningsplats. Ägaren gavs också möjlighet att återta bilen efter att ha betalat den flyttningskostnad som uppkom när den flyttades. Enligt uppgift från handläggaren meddelade ägaren att han inte önskade betala denna kostnad efter att ha fått information från handläggaren om att bilen annars skulle skrotas.

text: Hanteringen av kvarlämnad egendom I enlighet med vad som angavs i protokollet hämtade bilägaren och en annan person ut sina tillhörigheter direkt från bilen den 26 april 2019. Tillhörigheterna utgjordes bl.a. av kläder, mediciner samt en motor, vilken förvarades i bilens bagageutrymme – bilens ordinarie motor var enligt uppgift obrukbar och hämtades därför inte ut. Handläggaren dokumenterade utlämnandet av egendom genom fotografier.

text: Handläggningen av överklagandet Den 14 maj 2019 inkom ett överklagande från bilägaren, genom ombudet MJ, av beslutet om att skrota bilen. I ett e-postmeddelande den 12 juni 2019 anmälde sig AA och BB som ombud för ägaren. Den 20 juni 2019 översände AA ett e-postmeddelande till handläggaren, vilket bl.a. innefattade ett antal frågor om det överklagade beslutet om skrotning. Den 28 juni 2019 överlämnades överklagandet till förvaltningsrätten.

text: Överklagandet har prövats i tre instanser, och det har inte i någon del medfört ett underkännande av nämndens beslut eller agerande i övrigt.

text: Uppgifterna i intervjun med handläggaren Den ansvariga handläggaren har inte haft ett eget diarium där handlingar i ärenden om flyttning av fordon registreras. Handlingarna i dessa ärenden diarieförs i kommunens diarium i enlighet med 5 kap. 1 och 2 §§ offentlighetsoch sekretesslagen.

text: Det som möjligen avses i den transkriberade intervjun är att åtkomsten till handlingarna är begränsad till vissa personer. Skälet till detta är att handlingarna innehåller känsliga personuppgifter. I syfte att kommunen ska upprätthålla kraven på behandling av sådana personuppgifter, i enlighet med dataskyddsförordningen, är endast vissa särskilt utpekade personer inom kommunen behöriga att ta del av handlingar i ärenden om flyttning och skrotning av fordon.

text: Av samma skäl förvaras handlingar med känsliga personuppgifter företrädesvis i fysiska pärmar på handläggarens kontor. Det gäller exempelvis de handlingar som dokumenterar utlämnandet av bilägarens tillhörigheter. Handlingarna är

text: emellertid – liksom övriga handlingar i ärenden som rör flyttning av fordon – diarieförda i kommunens diarium.

text: När handläggaren i den transkriberade intervjun använder exempelvis begreppet ”klientel”, syftar det på samtliga personer som är föremål för ärenden om flyttning och skrotning av fordon. Begreppet används alltså inte för att beskriva en viss etnisk grupp eller motsvarande. Uttalandena innebär inte heller att handläggaren har gjort osakliga och opartiska överväganden, exempelvis när det gäller bilägarens etnicitet eller egenskaper i övrigt. Handläggaren har verkat för att agera sakligt och i enlighet med bestämmelserna i LFF och FFF. Hon har i detta i sammanhang velat lyfta fram att det som är relevant vid handläggningen av dessa ärenden är fordonets egenskaper, inte fordonsägarens. Handläggningen av det aktuella ärendet har skett i enlighet med kraven på saklighet och opartiskhet i

text: 1 kap. 9 § regeringsformen

text: , RF.

text: AA och BB kommenterade remissvaret.

text: Bedömning

text: Granskningens inriktning AA och BB har i sin anmälan till JO framfört en rad klagomål över hur kommunen har agerat när den flyttade och skrotade bilen, varav endast en del redovisats ovan. I det följande kommer jag att avgränsa mina uttalanden till de frågor som framgår av respektive rubrik. Jag går inte in närmare på handläggningen av ärendet i övriga delar. Fanns det förutsättningar att skrota bilen?

text: Rättslig reglering

text: Bestämmelser om flyttning och skrotning av fordon finns i LFF och FFF.

text: I 2 § LFF anges i vilka fall ett fordon får flyttas med stöd av lagen. I bestämmelsens första stycke bemyndigas regeringen att meddela föreskrifter om rätt för statlig eller kommunal myndighet att flytta fordon i särskilt angivna fall, när det behövs för ordningen och säkerheten i trafiken eller av naturvårdsskäl.

text: Sådana föreskrifter har regeringen meddelat i 2 § FFF. I 2 § 7 FFF anges att ett fordon får flyttas om det är ett fordonsvrak. Fordonsvrak är fordon som med hänsyn till sitt skick, den tid som det stått på samma plats eller andra omständigheter måste anses övergivet och som uppenbarligen har ringa eller inget värde (se 1 § första stycket 3 LFF).

text: Ett beslut om flyttning ska föregås av en utredning. Vid utredningen ska protokoll föras. Beslutet ska antecknas på protokollet. (Se 3 § FFF.)

text: Fordon som flyttas med stöd av LFF ska förvaras på en särskild uppställningsplats eller ställas så nära den plats där de anträffades att de lätt kan återfinnas. Ett fordonsvrak som flyttas ska dock skrotas eller på annat sätt undanskaffas så

text: snart det lämpligen kan ske. I ett beslut om flyttning ska anges om fordonet anses som ett fordonsvrak. (Se 3 § LFF.)

text: Ett fordonsvrak som har flyttats tillfaller omedelbart kommunen eller staten (se 6 § andra stycket LFF).

text: Beslut enligt LFF och FFF får inte överklagas (se 10 § LFF).

text: Min bedömning

text: Nämnden har i sitt remissvar angett att det aktuella fordonet var ett fordonsvrak och att flyttningen därmed hade stöd i 2 § 7 FFF.

text: Som framgått ovan är ett fordonsvrak ett fordon som dels är övergivet, dels uppenbarligen har ringa eller inget värde. Ett fordonsvrak som flyttats tillfaller omedelbart kommunen eller staten. Det ska skrotas eller undanskaffas på något annat sätt så snart det lämpligen kan ske.

text: Jag inleder med den grundläggande frågan om bilen kunde anses övergiven.

text: Av utredningen framgår att beslutet om att skrota bilen föregicks av att det vid tre tillfällen fästes uppmaningar på bilen om att den skulle flyttas. I sin anmälan till JO har AA och BB uppgett att ägaren följde uppmaningarna. Jag noterar att bilen enligt anmälan endast skulle ha varit parkerad under en timme innan den ansvariga handläggaren gjorde bedömningen att det var fråga om ett vrak. Nämnden har i sitt remissvar inte invänt mot detta, utan angett att bilen varit uppställd på olika platser i kommunen. Därutöver framgår av den transkriberade intervjun att den ansvariga handläggaren kände till att ägaren bodde i bilen och att hon förstod att den inte var övergiven.

text: Av den dokumentation som finns i ärendet framgår inte hur handläggaren förhöll sig till detta när hon trots allt gjorde bedömningen att det var fråga om ett fordonsvrak. Nämnden har inte heller i sitt remissvar berört denna centrala fråga. Trots dessa brister i utredningen är det klarlagt att den ansvariga handläggaren kände till att det inte var fråga om en bil som hade övergivits av ägaren. Jag kan således konstatera att bilen skrotades såsom ett fordonsvrak utan att det fanns rättsliga förutsättningar för det. Det är naturligtvis helt oacceptabelt.

text: Med anledning av det inträffade vill jag dessutom säga följande.

text: Bestämmelserna i LFF och FFF om fordonsvrak ger en kommun långtgående befogenheter att förfoga över en enskilds egendom genom att flytta och skrota ett fordon. Det finns inte något krav på att fordonet ska förvaras under en viss tid mellan att det flyttas och skrotas och inte heller någon rätt för ägaren att återfå fordonet. Av betydelse i sammanhanget är även att ett beslut om flyttning och skrotning inte kan överklagas. Det är således fråga om myndighetsutövning som utgör ett förhållandevis stort ingrepp i egendomsskyddet. I förarbetena

text: beskrivs det som att bestämmelsen ”medger ett mycket radikalt förfarande” (se

text: prop. 1967 nr 107 s. 48

text: Detta ställer höga krav på den som ingriper mot ett fordon med stöd av bestämmelserna om fordonsvrak. Tillämpningen måste ske med omdöme och urskiljning. Med hänsyn till rättssäkerhetsintresset har lagstiftaren ansett det motiverat att fordon i tveksamma fall inte kan behandlas som vrak utan måste flyttas och förvaras på en särskild uppställningsplats. Lagstiftaren har även uttalat att den restriktiva bestämningen av begreppet fordonsvrak leder till att fordon, som enligt en mer allmän bedömning måhända kan förefalla uttjänta, inte alltid kan betecknas som vrak i lagens mening. (Se

text: prop. 1967 nr 107 s. 48

text: f.) De långtgående befogenheterna medför även att det är viktigt att vidtagna åtgärder dokumenteras på ett fullständigt och korrekt sätt.

text: Dokumentationen av återlämnandet av egendomen i bilen Föremål som finns på eller i ett fordon anses vid tillämpningen av LFF höra till fordonet. Om ett föremål som finns i ett fordonsvrak inte har varit avsett att stadigvarande brukas i fordonet, behandlas det dock enligt bestämmelserna i lagen om hittegods, hittegodslagen. (Se 9 § LFF.)

text: Enligt 1 § i hittegodslagen ska den som hittar något, utan oskäligt dröjsmål, anmäla fyndet till Polismyndigheten. Är ägaren till godset känd, får upphittaren i stället underrätta honom eller henne om fyndet.

text: Jag har tidigare uttalat att det alltid bör dokumenteras vilka kontroller som utförts av om det finns föremål i fordonsvraket som ska hanteras enligt hittegodslagen. Även resultatet av kontrollerna bör dokumenteras. En sådan ordning är motiverad dels för att upprätthålla respekten för den enskildes egendom, dels för att den som beslutat om skrotning i efterhand ska kunna freda sig mot oriktiga påståenden om vad som fanns i fordonsvraket. Det är nämnden som är ansvarig för att det sker en kontroll av om fordonet innehåller föremål som omfattas av hittegodslagen och att kontrollen dokumenteras. (Se JO 2022/23 s. 136, dnr

text: .) Någon dokumentation av det slag som nyss nämnts har inte upprättats i detta fall, vilket naturligtvis är en brist.

text: I det nu aktuella fallet dokumenterades utlämnandet av egendom genom fotografering. Vilka överväganden som föranledde detta tillvägagångssätt har nämnden inte närmare redogjort för i sitt remissvar. Detta har försvårat min granskning.

text: Jag noterar dock att bilderna inte fyller någon vidare funktion eftersom de inte visar vilken egendom som återlämnades och strängt taget inte heller att det är bilägaren som syns på bilderna. Som dokumentation framstår bilderna således som tämligen meningslösa. En tjänsteanteckning över vilka föremål som lämnades ut hade redan av den anledningen varit ett lämpligare sätt att fullgöra dokumentationsskyldigheten.

text: Som nämnden är inne på i sitt remissvar har fotograferingen inneburit en behandling av personuppgifter. Givetvis måste en sådan åtgärd vara förenlig med de bestämmelser som finns om detta, bl.a. EU:s dataskyddsförordning (GDPR). Fotograferingen var ett onödigt intrång i de berördas personliga integritet, men jag finner inte anledning att göra några ytterligare uttalanden om den saken.

text: Handläggningen av överklagandet Frågan om bilägaren, trots överklagandeförbudet i LFF, haft rätt att överklaga nämndens beslut om flyttning och skrotning har prövats av domstol. Genom Högsta förvaltningsdomstolens beslut att inte meddela prövningstillstånd stod förvaltningsrättens beslut att avvisa överklagandet fast. Min granskning i denna del avser nämndens handläggning av överklagandet.

text: Av utredningen framgår bl.a. att bilägaren skickade in ett överklagande till nämnden med e-post den 14 maj 2019. Överklagandet överlämnades till förvaltningsrätten först den 28 juni 2019, och efter viss skriftväxling med flera påstötningar om detta från ägarens ombud. Av skriftväxlingen framgår att dröjsmålet med att överlämna överklagandet berodde på att handläggaren ansåg att det aktuella beslutet inte kunde överklagas.

text: Allmänna bestämmelser om hur ett beslut överklagas finns i

text: förvaltningslagen

text: , FL. Det är överinstansens uppgift att pröva om ett överklagande ska avvisas av någon annan anledning än att det har kommit in för sent (se

text: 47 § första stycket

text: FL). I avsaknad av särskilda regler för vilken instansordning som gäller är allmän förvaltningsdomstol rätt instans (se

text: 40 §

text: FL). Överlämnandet av ett överklagande till överinstansen ska ske skyndsamt (se

text: 46 §

text: FL). JO har vid flera tillfällen uttalat att kravet på skyndsamhet innebär att överklagandet normalt bör överlämnas till överinstansen inom en vecka (se t.ex. JO 1995/96 s 314, dnr 2959-1994).

text: Trots att nämnden ansåg att beslutet om flyttning inte kunde överklagas, skulle överklagandet alltså skyndsamt ha överlämnats till förvaltningsrätten. Detta borde således ha skett redan i samband med att överklagandet kom in den 14 maj 2019.

text: Remissvaret innehåller ingen redogörelse för hur nämnden bedömt att handläggningen förhållit sig till gällande regelverk. Av utredningen framgår att det tog drygt sex veckor innan överklagandet överlämnades till förvaltningsrätten. Ett så långt dröjsmål är inte acceptabelt. Dröjsmålet synes ha berott på bristande kunskap om vad som gäller vid ett överklagande. Det är nämndens ansvar att se till att det finns fungerande rutiner för detta. Uppgifterna i en intervju med handläggaren Den som fullgör uppgifter inom den offentliga förvaltningen ska beakta allas likhet inför lagen samt iaktta saklighet och opartiskhet (se

text: 1 kap. 9 §

text: RF). Detta krav omfattar inte bara hur en sak rent faktiskt har handlagts och vilka verkliga

text: skäl som ligger bakom ett beslut eller ett annat handlande från en myndighet. Även hur myndighetens agerande kan uppfattas är av betydelse. Risken för att andra kan uppfatta att saklighet och opartiskhet inte iakttas är tillräckligt för att ett handlande ska kunna anses strida mot grundlagsbestämmelsen. (Se Bull och Sterzel,

text: Regeringsformen

text: – en kommentar [2019, Version 4, Juno] s. 54 f.)

text: AA och BB har i sin anmälan till JO gjort gällande att det av den ansvariga handläggarens uttalanden i en intervju framgått att hon inte varit opartisk och saklig vid handläggningen av ärendet, att hon uttryckt sig på ett osakligt sätt och att det framgår av uppgifterna att kommunen haft ett särskilt register för registrering av vissa fordon.

text: Nämnden har i remissvaret tillbakavisat uppgiften om att det skulle existera något register eller eget diarium över vissa flyttningsärenden. Jag kan inte se att vidare utredningsåtgärder skulle ge klarhet i frågan. I denna del ger utredningen därför inte anledning till någon ytterligare åtgärd eller något uttalande från min sida.

text: När det gäller frågan om huruvida handläggaren brustit i saklighet och opartiskhet, kan jag konstatera att den aktuella intervjun är förhållandevis lång och gjordes mer än ett år efter beslutet att skrota bilen. Jag har redan konstaterat att handläggaren uttalade att hon kände till att bilen inte var övergiven men att hon trots det beslutade att bilen skulle anses som ett fordonsvrak och skrotas. Handläggaren använder flera gånger orden ”tiggarna” och ”klientel” som generaliserande begrepp, vilket jag anser är olämpligt. Intervjun läst i sin helhet ger dock inte tillräckligt stöd för att handläggaren brustit i saklighet och opartiskhet. Det som har kommit fram ger därför inte anledning att uttala någon kritik i denna del. Jag vill dock betona att redan risken för att ett uttalande kan ge uppfattningen att saklighet och opartiskhet inte iakttas är tillräckligt för att det ska anses strida mot bestämmelsen i RF. Detta måste varje myndighetsföreträdare tänka på.

text: Jag vill också säga att det som nämnden uppger i remissvaret om att handläggaren med uttrycket ”klientel” i intervjun avsåg samtliga personer som förekommer i ärenden om flyttning av fordon lätt kan uppfattas som en efterhandskonstruktion. Jag har därför anledning att erinra nämnden om den sanningsplikt som följer av

text: 13 kap. 6 § andra stycket

text: RF när en myndighet yttrar sig till JO. Nämnden kritiseras Granskningen har visat att det har förekommit allvarliga brister i nämndens handläggning av ärendet om flyttningen och skrotningen av den aktuella bilen, i hanteringen av överklagandet och dokumentationen av egendom som fanns i bilen. Nämnden förtjänar kritik för dessa brister. Jag ser särskilt allvarligt på att bilen skrotades utan att det fanns rättsliga förutsättningar för det.

text: Jag förutsätter att nämnden vidtar de åtgärder som krävs för att liknande händelser inte ska inträffa igen. Vad som i övrigt har kommit fram i ärendet föranleder ingen åtgärd eller något uttalande från min sida. Ärendet avslutas.


avgjordAv: Justitieombudsmannen Lars Lindström

publisher: Justitieombudsmannen

title: Ifrågasatt ingripande mot en banderoll på ett studentflak

org: jo

sammanfattning: Elever på en gymnasieskola monterade en banderoll på ett studentflak. Banderollen hade texten ”#Metoo för kvinnor som försökt ligga sig till framgång men misslyckats”. En lärare på skolan ansåg att banderollen inte var förenlig med skolans värdegrund och beordrade eleverna att ta ned den. Frågan i JO:s ärende är om det var förenligt med elevernas yttrandefrihet. Texten på banderollen hade orsakat en hätsk stämning mot klassen, och det fanns en oro för klassens trygghet. Enligt JO får det därmed anses klart att det fanns en konkret risk för att banderollen skulle ha orsakat ordningsstörningar på skolan. JO har därför ingen invändning mot att skolan beordrade eleverna att ta ned banderollen.

text: Initiativet och JO:s remiss

type: rubrik

text: I JO:s ärende med dnr 3845-2018 anmäldes Upplands-Brogymnasiet för att skolan hade förbjudit elever att ha en banderoll med ett visst innehåll på sitt studentflak. Anmälaren hänvisade till en artikel i Upsala Nya Tidning, i vilken bl.a. rektorn på Upplands-Brogymnasiet uttalade sig om det inträffade.

type: stycke

text: JO uppmärksammade även ett uttalande på Upplands-Brogymnasiets webbplats om den aktuella händelsen. Enligt uttalandet ansågs texten på banderollen vara mycket kränkande och strida mot allt som skolan står för. Vidare angavs att eleverna skulle få skriftliga varningar eftersom deras agerande stred mot skolans värdegrund och störde tryggheten och studieron på skolan.

text: Frågan om en skola kan förbjuda elever att använda en banderoll med ett visst budskap är i grunden en fråga om yttrandefrihet. Jag beslutade den 22 oktober 2018 att utreda frågan inom ramen för ett initiativärende mot Utbildningsnämnden i Upplands-Bro kommun, varvid anmälningsärendet, dnr 3845-2018, skrevs av. Nämnden uppmanades samma dag att lämna upplysningar om och yttra sig över följande:

text: a) Angående förbudet: Vem beslutade om förbudet? Vilka överväganden gjordes i samband med beslutet? Vad omfattade förbudet (dvs. gällde det bara på skolområdet eller även sedan studentflaket lämnat skolområdet)?

text: b) Angående eventuella varningar: Tilldelades eleverna varningar? Vilka överväganden gjordes i sådant fall i samband med detta och hur formulerades varningarna?

text: Utbildningsnämndens remissvar

text: Nämnden beslutade den 18 december 2018 att lämna utbildningskontorets yttrande (med underyttranden från Upplands-Brogymnasiets rektor och den berörda mentorn) som sitt eget till JO. Yttrandet hade följande innehåll:

text: Utbildningskontorets beskrivning och bedömning av händelse

text: Utbildningskontoret besvarar frågorna enligt den ordning som framgår av promemorian.

text: Den 31 maj hade eleverna omröstning om vad som skulle stå på en banderoll på ett studentflak. Senare samma dag hade lärarna studentlunch tillsammans med eleverna och då kom det fram vad som stod på banderollen. Mentorn ansåg att banderollen inte var förenlig med skolans värdegrund och bad eleverna att ta ner banderollen. Därefter följde ett samtal med klassen om banderollen i förhållande till skolans värdegrund. Elevernas förståelse för mentorns agerande ökade och efter en stund var alla elever eniga om att banderollen skulle plockas ner. Mentor informerade skolledning om sitt agerande kring händelsen, se mentors redogörelse i bilaga 1.

text: Eleverna tilldelades inte några skriftliga varningar. Vid en samlad bedömning kom skolan fram till att det inte fanns skäl att ge varningar och Utbildningskontoret delar den slutsatsen. Se rektors redogörelse i bilaga 2. Utbildningskontoret har uppmärksammat skolans rektor om den felaktiga informationen på skolans webb, som JO hänvisar till, varpå den informationen har tagits bort.

text: Slutsats Utbildningskontoret kan i efterhand konstatera att det var olämpligt att gå ut i media med informationen om att eleverna skulle få varningar innan skolan var säker på att det var befogat att ge skriftliga varningar. Däremot finns en förståelse för att skolans rektor utsattes för ett hårt tryck från allmänhet, media, elever och dess vårdnadshavare samt personal och behövde uttala sig om situationen innan frågan var helt utredd. Sammanfattningsvis delar Utbildningskontoret den beskrivning som skolans rektor och berörd mentor ger och står därmed bakom skolans hantering av situationen kring banderollen.

text: Mentors redogörelse

text: Innehåll Redogörelse för nedtagning av banderoll på studentflak, med texten ”#Metoo för kvinnor som försökt ligga sig till framgång men misslyckats”. Redogörelsen gjord av mentor för klassen FTTP15, AA.

text: Bakgrund Några elever i klassen frågade lärarna på programinriktningen om de fick låna ett flak, ett lastväxlarflak för att användas som studentflak. Detta fick de tillåtelse till. Det är en regel på transportinriktningen att eleverna får låna flak men inte fordon. Fordon för att bära denna lösa lastbärare hade större delen av klassen hyrt med tillhörande förare.

text: Händelseförlopp Under förmiddagen den 31/5 hade eleverna självständigt en omröstning om vad det skulle stå på studentflakets olika banderoller. Den 31/5 hade lärarlaget tillsammans med klassen en studentlunch. I samband med denna lunch monterades banderollen med ovanstående text. En elev som inte deltagit i omröstningen påtalade för mig att banderollen med tidigare angiven text var monterad, varpå jag kontrollerade detta och beordrade elever att ta ner densamma. Omedelbart efter nedmonteringen samlade jag klassen för ett samtal. Jag förklarade att texten strider mot skolans värdegrund och kan därför inte sitta på skolans flak eller finnas innanför skolans område, som i det här fallet är avgränsat med staket och en grind. Under samtalet var diskussionerna väldigt engagerade. En del av eleverna tyckte att banderollen var rätt inledningsvis, en del tyckte att den var kränkande. Jag förklarade att var och en får tycka och tänka vad man själv vill men inom skolans område och på skolans flak så är den texten att betrakta som ett brott mot skolans värdegrund. Elevernas förståelse för mitt agerande ökade allteftersom under samtalets gång. Det förstärktes mycket av de kraftiga och negativa reaktioner som banderollen fick på sociala medier, radio/tv och nyhetstidningar. Eleverna var efter bara ett kort tag 100 % eniga om att det var rätt att ta ner banderollen. Väldigt många av eleverna var oerhört nedstämda, ledsna och ångerfulla på grund av de starka reaktionerna på banderollen samt den ökade förståelsen för vad #metoo-rörelsen står för.

text: Vidtagna åtgärder av mig som mentor Omedelbart efter samtalet orienterade jag skolledningen, i detta fallet rektor, om det inträffade och vilka åtgärder jag vidtagit. I denna orientering och de efterföljande samtalen har jag valt att inte nämna några namn på elever som deltagit av framförallt ett skäl, att jag inte velat riskera att någon specifik skulle utsättas för den vredesstorm som uppkom.

text: Rektors redogörelse

text: Rektors redogörelse för händelserna kring en banderoll på ett studentflak 31 maj På förmiddagen 31/5 blev jag kontaktad av läraren AA som redogjorde för en incident där några elever i hans klass hade skrivit ett olämpligt budskap på en banderoll som var tänkt att sitta på ett studentflak. Banderollen var tillverkad under pågående verksamhet, flaket tillhörde skolan och stod på skolans område. Jag förstod från vårt samtal att AA hade sagt åt eleverna att ta ned banderollen så snart han fått information om att den fanns och satt uppe. Jag förstod också att någon av eleverna hade tagit en bild och lagt ut i något socialt media. AA redogjorde för de åtgärder han hade vidtagit: att direkt få ned banderollen och samla eleverna för samtal kring skolans värdegrund och budskapet på banderollen – helt i linje med värdegrundsarbetet på skolan. Eftersom bilden på banderollen spred sig snabbt i sociala medier och upprörda medborgare, elever, vårdnadshavare, radio, TV och tidningar sökte kontakt med mig informerade jag utbildningschefen BB om det inträffade. De följande dagarna gick all min tid åt att hantera frågan och svara på alla frågor så fort jag kunde. Ärendet var mycket komplext och jag hade att hantera en rad olika aspekter som:

text:  Elevernas trygghet och studiero – både klassen som låg bakom banderollen och elever som blev ledsna och upprörda över budskapet, vårdnadshavare som var ledsna och upprörda antingen för att deras barn blev utsatta för hot och kränkningar (eleverna som satte upp banderollen översköljdes som grupp av en vredesstorm) eller för att deras barn blev ledsna och upprörda över innehållet i texten.  Medarbetare som var oroliga för klassens trygghet och medarbetare som var upprörda över budskapet.  Säkerhetsfrågor – det var en hätsk stämning mot klassen och inom några dagar skulle studentutspringet ske.  Den negativa publiciteten kring skolan – i sociala medier var budskapet att lärarkåren och rektorn stod bakom budskapet på banderollen.  Allmänhetens sorg och ilska å ena sidan över budskapet och att jag och mina medarbetare stod bakom detta och å andra sidan över att jag genom mitt agerande hotade demokratin och yttrandefriheten – den stora massan tillhörde den förstnämnda gruppen.  En svår utredning – det var oklart vem som egentligen hade röstat fram budskapet, vem som skrivit det på banderollen och vem som beslutat att sätta upp den och vem som faktiskt satte upp den. Det framkom dock att inte alla hade varit med och att vissa hade varit inblandade i vissa moment. Min första tanke var att detta strider mot skolans ordningsregler, planen mot kränkande behandling och mot

text: skollagens

text: 1 kapitel § 4, 5 och 8 samt kapitel 5 och 6 och att eleverna bör stängas av. Detta uppgav jag också i mitt svar till upprörd allmänhet och media. Jag inledde snabbt en utredning och lyssnade med läraren, klassen med banderollen, utbildningschefen, kommunjuristen, polisen och kollegerna i skolledningen samt tog del av tidigare liknande rättsfall och analyser. Efter en ordentlig genomlysning av ärendet visade det sig att det inte fanns fog för en skriftlig varning utan att de samtal som mentorn och delvis jag själv genomförde med eleverna var en tillräcklig och proportionerlig åtgärd utifrån själva händelsen och elevernas beteendeförändring – de förstod allvaret i det inträffade, hur djupt banderollen påverkade andra elever och människor och beklagade det inträffade.

text: Bedömning

text: Förbudet Av utredningen framgår att banderollen på studentflaket hade texten ”#Metoo för kvinnor som försökt ligga sig till framgång men misslyckats”. Mentorn på skolan ansåg att banderollen inte var förenlig med skolans värdegrund och beordrade eleverna att ta ned den.

text: Som angetts ovan är frågan om en skola kan förbjuda elever att sätta upp en banderoll med en viss text på ett studentflak i grunden en fråga om yttrandefrihet. Var och en är gentemot det allmänna tillförsäkrad yttrandefrihet, vilket innebär frihet att i tal, skrift eller bild eller på annat sätt meddela upplysningar samt uttrycka tankar, åsikter och känslor (

text: 2 kap. 1 § 1 regeringsformen

text: , RF). Yttrandefriheten får dock under vissa förutsättningar begränsas genom lag med hänsyn till vissa preciserade ändamål (2 kap. 20–23 och 25 §§ RF).

text: Även den europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna innehåller ett skydd för yttrandefriheten (artikel 10).

text: Skolan har ett ansvar för värdegrunderna i utbildningen. Enligt

text: skollagen (2010:800)

text: ska utbildningen förmedla och förankra respekt för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande demokratiska värderingar som det svenska samhället vilar på (

text: 1 kap. 4 § första stycket skollagen

text: ). Utbildningen ska utformas i överensstämmelse med grundläggande demokratiska värderingar och de mänskliga rättigheterna som människolivets okränkbarhet, individens frihet och integritet, alla människors lika värde, jämställdhet samt solidaritet mellan människor. Var och en som verkar inom utbildningen ska främja de mänskliga rättigheterna och aktivt motverka alla former av kränkande behandling (

text: 1 kap.

text: 5 § första

text: och

text: andra styckena

text: skollagen

text: ). Utbildningen ska vidare utformas på ett sådant sätt att alla elever tillförsäkras en skolmiljö som präglas av trygghet och studiero (

text: 5 kap. 3 § skollagen

text: ). Rektor ska därför besluta om ordningsregler (

text: 5 kap. 5 § skollagen

text: Frågan om skolors möjlighet att begränsa yttrandefriheten har behandlats i JO 1997/98 s. 436, dnr

text: m.fl. I beslutet – som avsåg märken som kunde uppfattas förmedla odemokratiska, framför allt rasistiska, åsikter – uttalade JO bl.a. följande:

text: Sammanfattningsvis har en skolledning alltså rätt och skyldighet att ingripa mot åsiktsyttringar som till sin art inte är förenliga med ordningens upprätthållande i skolan eller om själva åsiktsyttringarna är brottsliga eller i vart fall innefattar kränkningar eller trakasserier. Skolledningen har emellertid inte rätt att förbjuda åsiktsyttringar i annat fall, t.ex. enbart på grund av att åsikterna står i strid med de grundläggande demokratiska värderingar som ligger till grund för vår samhällsuppfattning. I fall av det slaget är skolans handlingsfrihet och -skyldighet begränsad till vad som närmast skulle kunna beskrivas som undervisande och uppfostrande insatser. Frågan behandlades även i JO 2017/18 s. 480, dnr

text: . I beslutet, som avsåg frågan om en skola kan förbjuda att Sveriges flagga används, uttalade JO bl.a. följande:

text: Rektor kan förbjuda användandet av den svenska flaggan genom en generell ordningsregel eller i det konkreta fallet endast om det är motiverat av ordningsskäl. I annat fall strider förbudet mot yttrandefriheten. Att flaggan i ett visst sammanhang används på ett sätt som kan uppfattas som stötande är alltså inte tillräckligt för att införa en ordningsregel som förbjuder att flaggan används. För att ett förbud ska anses vara godtagbart krävs dessutom en konkret risk för att användandet orsakar ordningsstörningar, t.ex. bråk mellan eleverna eller diskussioner som tar orimligt mycket lektionstid i anspråk. Jag vill också framhålla att ingripanden mot ordningsstörande beteenden på en skola i första hand bör ske genom uppfostrande och undervisande insatser, t.ex. samtal med eleven och hans eller hennes föräldrar, samt genom de disciplinära och andra särskilda åtgärder som anges i

text: skollagens

text: 5 kap.

text: I det nu aktuella ärendet refererade texten på banderollen till en kampanj på sociala medier, som avsåg att uppmärksamma omfattningen av sexuella

text: trakasserier, övergrepp och våldtäkter. Texten på banderollen hade enligt remissvaret orsakat en hätsk stämning mot klassen, och det fanns en oro för klassens trygghet. Det får därmed anses klart att det fanns en konkret risk för att banderollen skulle ha orsakat ordningsstörningar på skolan. Jag har därför ingen invändning mot att skolan i det aktuella fallet beordrade eleverna att ta ned banderollen.

text: Varningar Den som använder sin yttrandefrihet i någon av de former som är särskilt reglerad i

text: tryckfrihetsförordningen

text: , TF, och

text: yttrandefrihetsgrundlagen

text: , YGL, får inte utsättas för andra sanktioner från det allmännas sida än sådana som är uttryckligen angivna i dessa grundlagar. Detta s.k. repressalieförbud har kommit till uttryck i domstolspraxis och i flera beslut från JO och JK. Bestämmelsen i

text: 2 kap. 1 § 1

text: RF innebär att motsvarande grundsyn måste anläggas då den enskilde gjort bruk av sin yttrandefrihet i andra former än de som upptas i TF och YGL (se JO 2010/11 s. 605, dnr

text: Skollagens

text: 5 kap.

text: innehåller därtill bestämmelser om disciplinära och andra särskilda åtgärder som viss personal kan vidta mot bl.a. ordningsstörande uppträdande.

text: I ett uttalande på Upplands-Brogymnasiets webbplats angavs att eleverna skulle få skriftliga varningar eftersom deras agerande stred mot skolans värdegrund och störde tryggheten och studieron på skolan. I remissvaret framkom emellertid att skolan vid en samlad bedömning kommit fram till att det inte fanns skäl att ge eleverna några varningar. Av remissvaret framgår dessutom att informationen på webbplatsen om de skriftliga varningarna numera har tagits bort. Mot den bakgrunden finner jag inte anledning att gå vidare i denna del.

text: Ärendet avslutas.

type: avgorande


avgjordAv: Kerstin André

nyckelord:
Allmänna handlingar
Avgift

title: Anmälan mot Uppsala universitet angående handläggningen av en begäran om utlämnande av allmänna handlingar

text: Anmälan

text: I en anmälan, som kom in till JO den 7 december 2009, framförde AA klagomål mot avdelningen för oftalmiatrik vid institutionen för neurovetenskap, Uppsala universitet, angående handläggningen av en begäran om att få ut kopior av tentamina. Till anmälan fogade AA viss e-postkorrespondens som förevarit mellan honom och institutionen.

text: Utredning

text: Rektor för Uppsala universitet anmodades att göra en utredning och yttra sig över den formella handläggningen av AA:s begäran om att få kopior av allmänna handlingar. JO emotsåg särskilt svar på följande frågor.  Har AA:s framställning behandlats med den skyndsamhet som krävs enligt

text: 2 kap. 13 § tryckfrihetsförordningen

text: (TF)?  Vad är den rättsliga grunden för att avräkna handlingar som finns tillgängliga på Internet från de nio kopior som enligt

text: 16 § avgiftsförordningen (1992:191)

text: ska lämnas ut utan avgift?  Vad är den rättsliga grunden för att kräva förskottsbetalning för kopior av allmänna handlingar?  Anser universitetet att den som mot avgift enligt

text: avgiftsförordningen

text: erhåller kopior av allmänna handlingar ska betala mervärdesskatt, moms, utöver avgiftsbeloppet? Vad är i så fall den rättsliga grunden för detta?

text: I remissvaret anförde prorektor BB, Uppsala universitet, följande. Efter en utredning har följande framkommit angående händelseförloppet för handläggningen av AA:s begäran. AA:s första e-postmeddelande (2009-11-23 kl. 18:21), med en begäran om att lägga upp 2008/2009 års samtliga ögontentamina på Studentportalen, lästes av kursadministratören 2009-11-24. Hon företog då en undersökning av vilket material som redan fanns på kursens hemsida och vilket material som kunde finnas förberett för att läggas ut på denna, detta för att kunna ge studenten ett så fullödigt svar som

text: möjligt. Kursadministratören kunde då konstatera att två tentamina redan fanns på hemsidan. Dagen därpå (2009-11-25 kl. 14:15) inkom AA per e-post med en begäran om kopior på gamla ögontentamina, som besvarades av kursadministratören samma dag kl. 17:44. AA hänvisades i detta svar till kursens hemsida och fick dessutom information att fler tentamina kommer att läggas ut, men att ytterligare tid behövdes för att sammanställa och publicera materialet. AA besvarade detta brev samma dag 18:36 och med en formulering som kursadministratören upplevde som hotfull. Innehållet i detta brev föranledde henne att kontakta kursledare och ämnesföreträdare. AA skickade även ett e-postmeddelande till kursledaren fredag 2009-11-27 kl. 22:21, som denne öppnade på kvällen 2009-11-29. Dagen därpå kontaktades juridiska avdelningen vid Uppsala universitet för att kursledningen skulle få direktiv om hur AA:s krav skulle tillmötesgås. Därefter skickade ämnesföreträdaren 2009-11-30 ett svar till AA om hur han skulle få tillgång till efterfrågade tentamina. Prefekten vid institutionen neurovetenskap har uppgivit att institutionens allmänna policy är att göra tidigare skriftliga tentamina tillgängliga för studenterna utan kostnad. I allmänhet sker detta genom att tentamina läggs ut på universitetets Studentportal eller annan nätbaserad plattform som är tillgänglig för berörda studenter. Prefekten har inte erfarit att studenterna vid institutionen haft några klagomål i detta avseende tidigare. Rektor gör följande bedömning av handläggningen av AA:s begäran om att få kopior av allmänna handlingar. Från tidpunkten för AA:s begäran om att få kopior av allmänna handlingar till dess att han fick slutligt svar om hur han skulle gå tillväga för att erhålla kopiorna gick det fem dagar inklusive lördag och söndag. Detta får anses ligga något utanför ramen för kravet på skyndsamhet enligt

text: 2 kap 13 §

text: TF. Rektor anser inte att det finns någon rättslig grund för att avräkna handlingar som finns tillgängliga på Internet från de nio sidor som enligt

text: 16 § avgiftsförordningen

text: skall lämnas ut utan avgift eller för att kräva förskottsbetalning för kopior av allmänna handlingar. Det finns inte heller någon rättslig grund för att den som mot avgift enligt

text: avgiftsförordningen

text: erhåller kopior av allmänna handlingar ska betala mervärdesskatt utöver avgiftsbeloppet. Sammanfattningsvis kan således konstateras att AA:s begäran inte har handlagts på korrekt sätt, vilket universitetet beklagar. Rektor avser att vidta åtgärder för att hanteringen av allmänna handlingar vid avdelningen för oftalmiatrik i framtiden sker i enlighet med gällande bestämmelser.

text: AA kommenterade remissvaret.

text: Bedömning

text: Enligt

text: 2 kap. 12 § tryckfrihetsförordningen

text: , TF, ska en allmän handling som får lämnas ut – som alltså inte omfattas av någon sekretessbestämmelse – på begäran genast eller så snart det är möjligt på stället utan avgift tillhandahållas den som önskar ta del av handlingen. Av

text: 2 kap. 13 §

text: TF framgår att den som önskar ta del av en allmän handling även har rätt att mot fastställd avgift få avskrift eller kopia av handlingen till den del den får lämnas ut. En sådan begäran ska behandlas skyndsamt. JO har i ett flertal beslut uttalat att innebörden härav är att besked i en utlämnandefråga bör lämnas redan samma dag som begäran har gjorts. Någon eller några dagars fördröjning kan dock godtas om en sådan fördröjning är nödvändig för att myndigheten ska kunna ta ställning till om den efterfrågade handlingen är allmän och offentlig. Härtill kommer att ett visst dröjsmål är ofrånkomligt om framställningen avser eller fordrar genomgång av ett omfattande material.

text: Vad gäller rätten att ta ut en avgift för kopior som lämnas ut till den enskilde finns, för statliga myndigheter, närmare bestämmelser i

text: avgiftsförordningen (1992:191)

text: . Av

text: 16 §

text: i förordningen framgår att om en beställning omfattar tio sidor eller mer ska avgift tas ut för kopior av allmänna handlingar. Avgiften för en beställning av tio sidor är 50 kronor och för varje sida därutöver två kronor.

text: I sammanhanget bör även

text: 4 § förvaltningslagen (1986:223)

text: nämnas. Enligt första stycket i detta lagrum ska varje myndighet lämna upplysningar till enskilda i frågor som rör myndighetens verksamhetsområde. Hjälpen ska lämnas i den utsträckning som är lämplig med hänsyn till frågans art, den enskildes behov av hjälp och myndighetens verksamhet. Vidare föreskrivs i andra stycket att frågor från enskilda ska besvaras så snart som möjligt.

text: Av utredningen framgår bl.a. följande. AA begärde den 23 november 2009 att institutionen skulle ”lägga upp 2008/2009 års samtliga ögontentor” på Studentportalen på Internet. Han återkom den 25 november 2009 med en begäran om ”kopior på gamla ögontentor”. Han angav att detta kunde ske ”antingen per e-post, att de läggs ut på Studentportalen eller i pappersform”. I e-brevet citerades delar av

text: 2 kap. 12 § tryckfrihetsförordningen

text: . Institutionen svarade samma dag att två gamla tentamina fanns tillgängliga på Internet och att fler skulle publiceras på nätet, men att det skulle ta ett antal dagar. AA besvarade e-brevet samma kväll. Den 27 november 2009 informerades AA om att tentamina ”från och med vårterminen 2009” skulle läggas ut på Internet och att tidigare tentamina kunde ”påtittas tillsammans med kursadministratör”. I ett e-brev den 30 november 2009 fick AA information om vilka regler som, enligt institutionen, gäller vid utlämnande av tentaminakopior. I e-brevet upplystes han bl.a. om att avgift skulle utgå redan på första kopian eftersom två tentamina fanns tillgängliga på Internet kostnadsfritt, att kopieringsavgiften skulle betalas i förskott samt att mervärdeskatt skulle påföras avgiften.

text: Inledningsvis begärde AA att samtliga ”ögontentor” för 2008/2009 skulle göras tillgängliga på Internet. Hans framställning i e-brevet den 25 november 2009 var inte lika tydlig. Institutionen borde efter att ha mottagit nyss nämnda e-brev skyndsamt ha tagit kontakt med AA och utrett om han önskade kopior av samtliga aktuella tentamina eller om han bara ville ha kopior av de tentamina som inte skulle läggas ut på Internet ett antal dagar senare. Institutionen borde samtidigt ha lämnat AA information om avgiften för kopior och kommit överens om på vilket sätt han skulle tillställas materialet.

text: När det gäller den information rörande avgiften som lämnades i e-brev till AA den 30 november 2009 vill jag anföra följande.

text: Det finns inte någon rättslig grund för att avräkna handlingar som finns tillgängliga på Internet från de första nio avgiftsfria kopior som den enskilde, enligt

text: avgiftsförordningen

text: , har rätt till. Föreskrifterna i

text: 2 kap. 13 §

text: TF kan inte heller anses innefatta någon rätt för myndigheter att kräva betalning i förskott för de kopior som

text: begärs (se bl.a. JO:s ämbetsberättelse 2008/2009 s. 547). Institutionen hade således inte fog för att kräva förskottsbetalning för kopieringsavgiften. Slutligen kan det konstateras att det inte finns någon rättslig grund för att utöver den stadgade avgiften för kopior föra på mervärdesskatt.

text: Sammanfattningsvis kan det konstateras att institutionen förtjänar kritik såväl för den inledande handläggningen av framställan som för att den lämnat, på flera punkter, felaktig information rörande avgiften för begärda kopior. Universitet har medgett att handläggningen har brustit i berörda avseenden. Jag utgår från att de i remissvaret förutskickade åtgärderna har vidtagits.

text: Ärendet avslutas med den kritik som framgår av det anförda.


avgjordAv: Chefsjustitieombudsmannen Elisabet Fura

nyckelord:
Fullmakt
God man/förvaltare
Tolk/ översättning

title: Kritik mot Omsorgsnämnden i Södertälje kommun för felaktig hantering av frågor om godmanskap och fullmakt; även fråga om myndigheters anlitande av tolk

sammanfattning: I ärendet aktualiseras frågor om en god mans möjligheter att genom en fullmakt låta någon annan person tillvarata huvudmannens intressen. I beslutet konstateras att ett uppdrag som god man alltid är knutet till en viss person som har att utföra de uppgifter som ställföreträdarskapet innebär. Uppdraget är därmed personligt, och den som förordnas som god man har ansvaret för att huvudmannens behov och intressen tillgodoses. En förordnad god man anses därför inte genom t.ex. en fullmakt kunna överlåta det övergripande ansvaret för ställföreträdarskapet på någon annan. Det hindrar dock inte att en god man som anser sig sakna tillräcklig kunskap eller erfarenhet för att tillgodose sin huvudmans intressen i en viss angelägenhet har möjlighet att anlita någon att företräda honom eller henne. Den gode mannens förordnande utgör i sådana fall den yttersta gränsen för vilken behörighet som kan ges till den utomstående personen i fullmakten. I beslutet kritiseras omsorgsnämnden för att ha hanterat frågor om godmanskap och fullmakter på ett felaktigt sätt. I beslutet behandlas också frågan om myndigheters anlitande av tolk.

text: Anmälan

text: I en anmälan som kom in till JO den 1 december 2014 framförde advokaten AA klagomål mot Omsorgsnämnden i Södertälje kommun och uppgav bl.a. följande:

text: Hon är ombud för BB som är beviljad personlig assistans. I samband med en omprövning av de beviljade insatserna genomfördes den 4 november 2014 ett utredningsmöte hemma hos BB. Närvarande vid mötet var hon själv, BB, BB:s personliga assistent och LSS-handläggaren CC. Under mötet uppstod en situation som LSS-handläggaren tolkade som att den personliga assistenten bättre begrep arabiska än svenska. Handläggaren övergick därefter till att ställa frågor till och samtala med assistenten på arabiska, trots att de övriga närvarande inte talar eller förstår det språket. Efter mötet uppgav assistenten att hennes arabiska språkkunskaper är enormt begränsade och att hon därför inte hade förstått vad LSS-handläggaren sagt samt att situationen dessutom varit sådan att hon inte heller hade förstått vad handläggaren sagt när han talade

text: svenska. De frågor som LSS-handläggaren ställde till assistenten rörde BB:s livssituation och hjälpbehov. Dessa omständigheter är av en sådan vikt för utredningen att det är av avgörande betydelse att samtliga parter förstår vad som sägs. Vid myndighetsutövning bör en handläggare inte använda något annat språk än svenska, och om det finns språkmässiga brister bör en tolk alltid anlitas. Även efter mötet har LSS-handläggaren försvårat för henne att tillvarata sin klients intressen genom att begära in handlingar direkt från BB:s gode man och vid förfrågan vägra att ge henne information om vilka handlingar som hade efterfrågats.

text: Till sin anmälan bifogade AA utskrifter av en konversation som förts via e-post mellan LSS-handläggaren CC och henne själv.

text: Utredning

text: JO begärde att Omsorgsnämnden i Södertälje kommun skulle yttra sig över vad AA hade anfört i sin anmälan.

text: I sitt remissvar den 2 januari 2015 anförde nämnden bl.a. följande:

text: Ärendets händelseförlopp

text: Närvarande på mötet den 4 november 2014: BB (sökanden), DD (BB:s syster och även assistent), EE (också assistent), advokaten AA och LSS-handläggaren CC. Frånvarande är BB gode man och FF från Trea assistans och hemtjänst AB. BB har lite svårigheter att kommunicera och vad LSS-handläggaren uppfattar så förstår BB svenska bättre än sitt modersmål som är assyriska. DD pratar svenska och assyriska samt lite arabiska. I början av mötet försäkrar advokaten att hon har fullmakt att företräda BB i olika ärenden och säger att fullmakten finns hos myndigheten för äldre och personer med funktionsnedsättning. LSS-handläggaren har inga synpunkter på det och inleder mötet. Syftet med mötet är att följa upp insatsen och göra en rutinmässig bedömning av hjälpbehovet. […]

text: LSS-handläggaren ställer en fråga om förflyttning och LSS-handläggaren märkte att BB assistent DD inte har förstått vad som menas med frågan. Advokaten och LSS-handläggaren försöker förklara tre gånger på svenska men hon förstår inte. Då frågar LSS-handläggaren om det är okej att ta det på arabiska och frågar advokaten om hon förstår arabiska. Advokaten säger att hon inte förstår så mycket och hon har ingenting emot att LSS-handläggaren förklarar frågan på arabiska. Sedan fortsätter samtalet på svenska.

text: God man och fullmakt till juridiskt ombud

text: LSS-handläggaren har efter mötet undersökt fullmakten som advokaten AA har lämnat in sedan tidigare. Nämndens bedömning är att fullmakten inte kan godkännas därför att:  Fullmakten är daterad oktober 2012 d.v.s. för gammal  Fullmakten är generellt skriven  Fullmakten inte är tydligt avgränsad och omfattar inte en specifik sak/fråga

text:  Fullmakten gäller inte utredningsförfarandet

text: Det som står i fullmakten handlar om att advokaten ska företräda gode mannen och inte BB. BB har via överförmyndaren fått en person i form av god man som ska vara hennes företrädare i kontakten med bland annat myndigheter. Nämnden anser att utredningsmötet inte skulle genomförts utan god mans närvaro.

text: AA kommenterade remissvaret.

text: Bedömning

text: Godmanskap och fullmakter Jag har i ett annat beslut denna dag (i ärende med dnr 6948-2014) anfört följande i fråga om godmanskap och fullmakter:

text: Ett uppdrag som god man är alltid knutet till en viss person som har att utföra de uppgifter som ställföreträdarskapet innebär. Uppdraget är med andra ord personligt och den som förordnas som god man har ansvaret för att huvudmannens behov och intressen tillgodoses. En förordnad god man anses därför inte genom t.ex. en fullmakt kunna låta någon annan person ta över det övergripande ansvaret för ställföreträdarskapet. Det hindrar dock inte att en god man som anser sig sakna tillräcklig kunskap eller erfarenhet för att kunna tillgodose sin huvudmans intressen i en viss angelägenhet har möjlighet att anlita någon att företräda honom eller henne (jfr JO:s inspektionsprotokoll, dnr 5719- 2010, s. 7-8). Den gode mannens förordnande utgör i sådana fall den yttersta gränsen för vilken behörighet som kan ges till den utomstående personen i fullmakten. Om det står i förordnandet att den gode mannen ska bevaka huvudmannens rätt och förvalta hans eller hennes egendom betyder det att den gode mannen kan företräda sin huvudman i angelägenheter som t.ex. rör den enskildes rätt till sociala förmåner. Den gode mannen kan därmed även överlåta på någon annan att tillgodose huvudmannens intressen i dessa frågor. En förutsättning för detta är dock, i enlighet med vad som ovan angetts, att fullmakten begränsas till att avse en viss angelägenhet, t.ex. ett ärende hos en myndighet. Den gode mannen anses på så vis inte ha överlåtit sitt övergripande ansvar som god man för den enskilde på ombudet. Om en god man har utfärdat en giltig fullmakt för någon annan att företräda honom eller henne för huvudmannens räkning innebär det i praktiken att det är ombudet som myndigheten ska ha både skriftliga och muntliga kontakter med under handläggningen. Det hindrar emellertid inte att det ur servicesynpunkt ibland kan vara lämpligt att myndigheten också skickar material för kännedom till den gode mannen eller huvudmannen. För att den som anlitar ett ombud ska vara hjälpt av det i praktiken är det viktigt att fullmakter respekteras. Om ett ombud som har fullmakt inte får del av handlingar eller annat material kan det leda till rättsförlust för den enskilde. För det fall en myndighet finner att ett ombud bör styrka sin behörighet med en fullmakt ska den uppmana ombudet att göra det. Myndigheten bör samtidigt göra klart för ombudet att dennes talan kan komma att avvisas om fullmakten inte kommer in. Om en myndighet bedömer att en befintlig fullmakt inte längre kan godtas bör myndigheten på motsvarande sätt underrätta fullmaktsgivaren och ombudet om detta samt redovisa skälen för sitt ställningstagande. Av allmänna rättsgrundsatser anses vidare följa att berörda parter i sådana fall måste beredas en möjlighet att rätta eventuella formella brister.

text: Av utredningen i detta ärende framgår att BB:s gode man hade lämnat fullmakt åt advokaten AA att bl.a. företräda henne inför kommunen i frågor om sociala insatser så som personlig assistans och assistansersättning. I sitt yttrande till JO

text: uppger myndigheten att LSS-handläggaren undersökte fullmakten efter utredningsmötet och att nämndens bedömning är att det finns flera skäl till att den inte kan godtas. Nämnden poängterar vidare att ”fullmakten handlar om att advokaten ska företräda gode mannen och inte BB”.

text: Huruvida nämndens ställningstagande till den ifrågavarande fullmaktens giltighet är korrekt eller inte är en sådan bedömningsfråga som JO brukar vara återhållsam med att uttala sig om. Jag finner ingen anledning att i detta ärende frångå denna princip. För tydlighets skull vill jag dock påpeka att en god man, under de förutsättningar som jag ovan redogjort för, kan utfärda en fullmakt för någon annan att företräda honom eller henne för huvudmannens räkning och att det i en sådan situation är tillräckligt att den gode mannen undertecknar fullmakten. Däremot bör det naturligtvis framgå av fullmakten vem huvudmannen är.

text: När det gäller den formella hanteringen av saken konstaterar jag att myndigheten borde ha underrättat AA om den ansåg att hennes fullmakt inte längre kunde godtas. Såvitt framkommit har något sådant besked inte lämnats till henne under handläggningens gång. När det gäller den faktiska hanteringen av saken kan i stället konstateras att myndigheten har tillåtit AA att agera i ärendet som om fullmakten godtagits fram till dess att handläggaren valt att begära in vissa kompletteringar direkt från den gode mannen utan att informera AA.

text: Utredningen i ärendet tyder på att det finns en generell osäkerhet hos nämnden om hur myndigheten ska förfara i de fall en god man anlitar ett ombud för att tillgodose sin huvudmans intressen. Som jag redogjort för tidigare i detta beslut ska myndigheter i de ärenden där det finns ett ombud med fullmakt i första hand vända sig till ombudet. Om en god man har utfärdat en giltig fullmakt för någon annan att företräda honom eller henne för huvudmannens räkning innebär det således i praktiken att det är ombudet som myndigheten ska ha både skriftliga och muntliga kontakter med under handläggningen. Under förutsättning att en giltig fullmakt fanns blir min slutsats därför att nämnden skulle ha begärt in kompletteringarna från AA eller i vart fall informerat henne om sin åtgärd.

text: Nämnden förtjänar kritik för den felaktiga handläggningen.

text: Jag har i beslut denna dag konstaterat att omsorgsnämnden har hanterat frågor om godmanskap och fullmakter felaktigt i ytterligare två ärenden (dnr 6825- 2014 och 6948-2014). Utredningen i ärendena visar att det finns allmänna kunskapsbrister hos förvaltningen. Jag noterar att omsorgsnämnden vid tidpunkten för sitt yttrande till JO i ärende med dnr 6948-2014 avsåg att genomföra vissa utbildningsinsatser och utgår från att dessa nu har fullföljts och fått avsedd effekt.

text: Anlitande av tolk Av

text: 8 § förvaltningslagen (1986:223)

text: framgår att en myndighet som har att göra med någon som inte behärskar svenska eller som är allvarligt hörsel- eller talskadad vid behov bör anlita tolk.

text: Bestämmelsen gäller alla ärenden och är alltså inte inskränkt till ärenden som avser myndighetsutövning mot någon enskild. Däremot förutsätter bestämmelsen att myndigheten prövar om det finns något verkligt behov av att anlita tolk i det enskilda fallet. Något slentrianmässigt anlitande av tolk ger bestämmelsen således inte stöd för. Behovet av tolk ska i stället bedömas objektivt från fall till fall. Vid bedömningen kan, förutom den enskildes språkkunskaper, ärendets art, ärendets betydelse för den enskilde och de språkkunskaper som myndighetens egen personal har eller som den enskildes ombud eller biträde har beaktas. Kan angelägenheten inte klaras upp utan stöd av tolk, bör som regel tolk anlitas. Till skillnad från många andra regler i

text: förvaltningslagen

text: innehåller bestämmelsen ordet ”bör” och inte ”ska”. Den innebär alltså inget absolut krav på att en tolk alltid ska anlitas ens i de situationer där ett behov av tolkning bedömts föreligga (se Hellners m.fl.,

text: Förvaltningslagen

text: med kommentarer, 3 u. 2010, s. 108 f.).

text: Som jag berört ovan har myndigheten haft att på egen hand bedöma frågan om behovet av tolk inför utredningsmötet den 4 november 2014. Huruvida det var rätt eller fel av myndigheten att inte anlita en extern tolk till det aktuella tillfället är en sådan bedömningsfråga som jag inte uttalar mig om. Av utredningen går det inte heller att få någon närmare klarhet i vilka frågor som handläggaren ställde till assistenten, hur väl assistenten förstod och kunde besvara frågorna eller i vilken utsträckning samtalet fördes på arabiska eftersom uppgifterna om detta går isär. Det är naturligtvis inte tillfredsställande om AA upplevde att hennes och BB:s delaktighet i utredningsmötet försvårades av att handläggaren ställde frågor till och samtalade med assistenten på ett språk som de inte behärskar. Omständigheterna är dock inte sådana att handläggarens agerande i denna del ger anledning till någon kritik från min sida.

text: Ärendet avslutas.