nyckelord: Expediering Ombud/biträde/försvarare

title: Anmälan mot lagmannen vid Gotlands tingsrätt för innehållet i två informationsskrifter som hade skickats till bl.a. advokater med verksamhet på Gotland

sammanfattning: Sveriges Advokatsamfund anmälde lagmannen AA vid Gotlands tingsrätt för att denne i två informationsskrifter till bl.a. advokater hade gett uttryck för vissa önskade förändringar i diverse rutiner på domstolen. Det gällde bl.a. utsättningen av mål och kallelser till förhandlingar, utskick av förundersökningsprotokoll via e-post, sändande av ”vanlig” post en gång per vecka och stängning av domstolen under vissa dagar för verksamhetsplanering. I beslutet konstaterar JO att det inte finns skäl till kritik mot AA.

text: Anmälan

text: Advokatsamfundet framförde i en anmälan, som kom in till JO den 25 januari 2013, klagomål mot lagmannen AA vid Gotlands tingsrätt. Klagomålen avsåg bl.a. synpunkter som AA hade gett uttryck för i två informationsskrifter (TGO-bulletin

text: 12 – september 2012 och TGO-bulletin 13 – november 2012). Tingsrätten hade skickat skrifterna till verksamma advokater, åklagare och jurister på Gotland.

text: De två informationsskrifterna, som var fogade till anmälan, har i huvudsak följande lydelser (utdrag ur dem; JO:s anmärkning).

text: TGO-bulletinen 12 – september 2012 (publicerad den 1 oktober 2012)

text: Under en lång följd av år har tingsrätten rutinmässigt i förväg ”bokat” åklagare och advokater och inte kallat till förhandling förrän klartecken getts. Det har blivit mycket tungrott och tidskrävande. Gotlands tingsrätt är enligt färsk statistik en ineffektiv tingsrätt. Kraven på att komma till rätta med det är rätt tuffa. Det nu sagda innebär bl.a. att ”systemet” med att ”boka” åklagare och ombud i förväg inte kan tillåtas fortsätta. För att diskutera hur vi kan ha det i stället bjuds alla intresserade in till en diskussion rörande dessa frågor Tisdagen den 30 oktober 2012, kl. 15.30. Då kan vi också ta upp några frågor kring 1) elektronisk expediering [ ─ ─ ─].

text: TGO-bulletin 13 – november 2012 (publicerad den 1 november 2012)

text:  Utsättning/kallelser

text: - Till ordinarie ting kommer enbart kallelseförfarande via mail att användas, ca 3 månader i förväg. Om någon försvarare då inte kan ställa upp till kallad dag går det bra att höra av sig så byter vi ut det målet/de målen. - I brådskande brottmål (mål med tidsfrister) mailas förfrågan med ett antal föreslagna förhandlingsdagar. Svar vilken/vilka dagar som passar/inte passar ska lämnas snarast. I förfrågningsunderlaget ska den tillfrågade ges tillfälle att, vid förhinder, hänvisa till annan i stället.

text:  Förundersökningsprotokoll

text: - Vid mötet den 30/11 [rätteligen den 30/10; JO:s anmärkning] var det många som uppgav att de föredrog att få förundersökningsprotokollet i pappersformat. Vid en snabb undersökning av hur det ser ut på andra tingsrätter kan man konstatera 1) flera sänder protokollet enbart via mail. 2) på flera håll sköter polis/åklagare detta ”rakt över”; tingsrätten är inte inblandad. 3) de flesta advokater som har haft synpunkter, vilka är få, har haft den synpunkten att de endast vill ha protokollet via mail. Av detta lilla axplock kan man givetvis inte dra några mer bestämda slutsatser av hur det totalt sett ser ut landet runt. Man kan dock dra den slutsatsen att översändande endast via mail inte är något gotländskt påfund och att det inte heller förefaller vara något som är kontroversiellt. - Gotlands tingsrätt kommer fr.o.m. i dag att tillämpa bestämmelsen i

text: 23 kap. 21 § fjärde stycket rättegångsbalken

text: på det sättet att en försvarare utan särskild begäran och avgiftsfritt via mail kommer att tillställas en avskrift av förundersökningsprotokollet i dess helhet. Detta gäller alltså i de fall försvarare inte har utsetts före ansökan om stämning kommer in till tingsrätten. I dessa fall tillställs försvarare förundersökningsprotokoll genom polisens/åklagarens försorg. Om någon särskilt begär det kan tingsrätten – under en övergångsperiod för eventuell nyanskaffning av ”maskinpark” på advokatkontoren – fram till årsskiftet också tillhandahålla en utskriven kopia på papper (att hämtas eller att skickas med post, inte fax).

text:  Snigelpost

text: - Vad gäller vanlig post kommer framöver den posten till åklagare, advokater m.fl. som regel endast sändas från tingsrätten en gång per vecka (inte som nu varje dag). Avsändandet sker torsdagar och posten bör nå er fredagar. Åtgärden är motiverad av att spara pengar.

text:  Stängt

text: - Från lunch torsdagen den 6 december till lunch fredagen den 7 december 2012 kommer tingsrätten i praktiken att hålla stängt. All personal befinner sig då på hemlig ort för att planera verksamhetsåret 2013 m.m.

text: Advokatsamfundet anförde bl.a. följande i sin anmälan till JO (sammanfattning av JO; JO:s anmärkning).

text: Generella utgångspunkter för anmälan

text: [─ ─ ─]. Utifrån detta finner Advokatsamfundet AA:s förhållningssätt till rättssäkerhet, advokater och deras roll bekymmersamt. Advokatsamfundet menar vidare att lagmannens hanterande av vissa frågor i domstolen tydligt ger uttryck för en bristande förståelse för grundläggande rättsstatliga principer, bristande respekt för de grundläggande fri- och rättigheterna samt i vissa delar står i direkt strid med gällande rätt. Sammantaget finner Advokatsamfundet anledning till stark oro över hur Gotlands tingsrätt leds. Synpunkterna nedan, som kommit till Advokatsamfundets kännedom under hösten 2012, måste ses i ljuset av tidigare reaktioner från Advokatsamfundets sida rörande AA:s agerande och hantering av olika frågor i sin egenskap av lagman för Gotlands tingsrätt. Advokatsamfundet finner anledning att särskilt uppmärksamma följande frågor, vilka visar på ett agerande från AA:s sida som kan ifrågasättas utifrån gällande rättslig reglering, respekten för den roll advokater, särskilt försvarare, har samt den enskildes rättssäkerhet och rättstrygghet.

text: Kallelseförfarandet

text: Frågan om hur planering och utsättning av mål ska ske är av största vikt för advokaterna och deras klienter. Förståelse och hänsyn måste tas till advokaternas arbetssituation när förhandlingar planeras. Detta för att respektera klienternas rätt till det fria advokatvalet. Möjligheterna att till exempel byta klienter advokater emellan har starka begränsningar. Detta framgår av de vägledande reglerna om god advokatsed, som innehåller stränga bestämmelser om såväl jäv som lojalitet. Dessa omständigheter är påtagliga för advokater verksamma vid en domstol av Gotlands tingsrätts storlek.

text: Elektronisk expediering

text: Enligt

text: har den misstänkte eller dennes försvarare rätt att på begäran få en avskrift av protokoll eller anteckningar från förundersökningen. Har en offentlig försvarare förordnats för den misstänkte, ska en avskrift utan särskild begäran lämnas eller sändas till försvararen. Stöd för att tolka begreppet ”avskrift” i lagrummet på annat sätt än som utskrift i pappersformat saknas. Vidare har Domstolsverket, Rikspolisstyrelsen, Åklagarmyndigheten, Skatteverket och Ekobrottsmyndigheten under 2012 träffat en överenskommelse rörande hur förundersökningsprotokoll till försvarare ska hanteras. Av överenskommelsen, som träffats på central nivå, framgår att i de fall förundersökningen letts av polis och försvarare har bestämts först efter att åtal väckts, ska domstolen tillhandahålla utskrifter av förundersökningsprotokoll till försvarare. Domstolsverket rekommenderade de allmänna domstolarna att träffa lokala överenskommelser med åklagare, polis och ombud. Slutligen kan det ifrågasättas om det föreligger laglig möjlighet för en domstol att överföra förundersökningsprotokoll elektroniskt till försvarare. Detta mot bakgrund att av polisen inte har rätt att lämna ut mer än enstaka personuppgifter på automatiskt medium till försvarare. Vidare gäller Europakonventionen sedan 1995 som svensk lag. Rätten till en rättvis rättegång stadgas i

text: artikel 6 i Europakonventionen

text: . Utmärkande för en rättvis rättegång är att parterna är likställda i processen, equality of arms. För att den tilltalade inte ska ha en sämre möjlighet än åklagaren att utföra sin talan krävs det att den tilltalade får del av förundersökningsprotokollet på ett sätt som är lika hanterbart som åklagaren får. Särskilt i omfattande mål är det väsentlig skillnad om förundersökningen presenteras i elektronisk form eller på papper. För att kravet på en rättvis rättegång ska kunna

text: uppfyllas är det likväl viktigt att alla rättens aktörer får del av förundersökningen med samma kvalitet (i fråga om text, diagram, skisser, fotografier m.m.). Såväl domstolens förhållningssätt till kallelseförfarandet, som frågan om elektronisk expediering tycks vara föranlett av ett snabbhets- och effektivitetstänk från lagmannens sida. Effektivitet, eller att som enskild inom skälig tid få ett ärende eller ett mål avgjort, är visserligen ett rättsstatligt intresse. Domstolar måste emellertid också garantera enskilda medborgare, inte bara effektivitet, utan också avgöranden som uppfyller höga krav på rättssäkerhet i form av kvalitet, stabilitet och opartiskhet. En snabb hantering och snabba avgöranden får inte ske på bekostnad av den enskildes rättstrygghet och rättssäkerhet.

text: Snigelpost

text: Det är av avgörande vikt att domar och beslut skickas så snart de har meddelats. Det kan inte anses godtagbart att upp till en vecka av överklagandefristen kan ha avlöpt innan den enskilde eller ombudet får del av den skriftliga domen eller beslutet. Vidare har expediering av förordnanden betydelse för advokatens möjlighet att planera sitt arbete och försvar av en klient. Att post normalt sett expedieras från domstolen en gång per vecka kan inte anses uppfylla ovan nämnda krav och är helt oacceptabelt.

text: ”Stängd” domstol

text: Det är ett oeftergivligt krav att domstolar ska vara tillgängliga för den rättssökande allmänheten. Att i praktiken hålla stängt innebär en otillåten begränsning i de enskildas grundläggande fri- och rättigheter och tillgång till domstolarna.

text: Avslutande kommentar

text: Som framgår av bifogat material har Advokatsamfundet vid återkommande tillfällen de senaste åren haft anledning att i flera avseenden rikta kritik mot lagmannen för Gotlands tingsrätt. Advokatsamfundet finner med anledning av vad som anförts ovan det angeläget att lagmannens agerande granskas utifrån den rättsliga reglering som råder beträffande dels myndigheten och dess skyldigheter, dels advokatens roll i rättssamhället. Inte minst bör frågorna belysas utifrån respekten för den enskildes integritet och rättstrygghet.

text: Utredning

text: Ärendet remitterades till Gotlands tingsrätt som uppmanades att lämna upplysningar om vad som hade angetts i anmälan beträffande kallelseförfarandet vid tingsrätten, elektronisk expediering samt snigelpost och ”stängd” domstol. Tingsrätten skulle vidare redovisa sin bedömning av det som hade kommit fram.

text: Gotlands tingsrätt (AA) gav in ett remissvar enligt följande.

text: Kallelseförfarandet

text: Vad som i anmälan anges i denna del tar inte sikte på något särskilt förhållande, åtgärd eller beslut (mer än en inbjudan till ett diskussionsmöte) som härrör från Gotlands tingsrätt. Min bedömning är att det inte finns fog för någon kritik i denna del (om det nu kan anses att det här framförs någon kritik).

text: Elektronisk expediering

text: Bestämmelsen i

text: står här i fokus. Bestämmelsen ger en offentlig försvarare rätt att alltid utan särskild begäran få en avskrift av förundersökningsprotokollet. Den rätten har tingsrätten aldrig tummat på och kommer aldrig att tumma på. Sedan en tid tillbaka tillämpar tingsrätten – i likhet

text: med andra tingsrätter – den på det viset att offentliga försvarare får avskriften av förundersökningsprotokollet översänt till sig på ett elektroniskt lagrat medium via epost. Det finns inget i bestämmelsens ordalydelse, dess förarbeten eller vägledande praxis som hindrar ett sådant förfaringssätt. Bestämmelsens ändamål (funktion) är att en så pass viktig processaktör som en offentlig försvarare utan kostnad eller besvär snabbt ska få tillgång till det material som åklagaren har grundat sitt åtalsbeslut på. Detta ändamål ska tillgodoses genom att försvararen – via något medium – får en avskrift av informationen i protokollet. Och det ändamålet tillgodoses särskilt väl genom det av tingsrätten valda förfaringssättet. Det kan tilläggas att det måste betraktas som en självklarhet att den som yrkesmässigt bedriver t.ex. advokatverksamhet har kompetens och utrustning för att kunna ta emot avskrifter i elektronisk form. Avsaknad av sådan kompetens och/eller utrustning torde i själva verket innebära att man inte kan komma i fråga för uppdrag som offentlig försvarare m.m. Min bedömning är att det i denna del inte finns fog för den kritik som här antyds i anmälan.

text: Snigelpost

text: Tingsrätten sänder viss post en gång i veckan till advokater och andra. Detta gäller givetvis inte sådant (domar och beslut t.ex.) där expedieringen är reglerad på särskilt sätt. Det gäller med samma självklarhet inte heller annan post som innehåller krav på att man ska efterkomma något inom en viss frist eller liknande. Det som avses är enbart post av mer trivial karaktär (jfr reklam) där det varken för avsändaren eller mottagaren spelar någon som helst roll när posten sänds. Min bedömning vad gäller ”snigelpost” är att det saknas fog för någon kritik (om det nu kan anses att det här framförs någon kritik).

text: ”Stängd” domstol

text: Tingsrätten höll en personalkonferens med start vid lunch torsdagen den 6 december 2012 och med avslut vid lunch fredagen den 7 december 2012. Personalen befann sig under detta dygn på ett mindre hotell cirka 3 mil från kansliorten (Visby). Tingsrättens kansli var öppet och bemannat på vanligt sätt 3 timmar under torsdagen och 3,5 timmar under fredagen. Åklagare och advokater med verksamhet på ön hade i god tid informerats om denna, tillfälligt och marginellt, begränsade tillgänglighet. Anslag vid tingsrätten gav vidare instruktioner om hur vi kunde nås (nämligen via telefon och e-post). Beredskapen att ta itu med vilken tjänsteangelägenhet som helst, t.ex. att förordna offentlig försvarare eller hålla häktningsförhandling, om så skulle ha behövts, var så gott som omedelbar även bortsett från de 3 respektive 3,5 timmar tingsrättens kansli var öppet som vanligt. I

text: 1 kap. 2 § femte stycket rättegångsbalken

text: föreskrivs att en tingsrätts kansli ska hålla öppet för allmänheten på bestämda tider. I

text: 5 § andra stycket förvaltningslagen

text: (som i viss, begränsad utsträckning, är tillämplig även på en domstol; se 1 §)

text: I lagtexten talas om avskrift (inte t.ex. utskrift). Såvitt jag känner till har ordalydelsen aldrig tillämpats på det sättet att personal vid domstolarna har suttit och skrivit av förundersökningsprotokoll. En hastig historisk efterforskning har gett vid handen att karbonkopior har förekommit, liksom kanske även stencilering. Under senare årtionden har uteslutande fotokopiering använts, varför det möjligen kan vara lätt att förledas tro att just sådan teknik (med uteslutande av annan) är föreskriven i bestämmelsen – vilket det alltså inte är.

text: När det gäller vad anmälan hänvisar till i form av överenskommelser mellan Domstolsverket, Advokatsamfundet m.fl. och hemställan från Advokatsamfundet till regeringen ska det här endast påpekas att, även om anmälaren inte gillar det, så är svenska domstolar självständiga och oberoende enligt en föreskrift om det i

text: regeringsformen

text: (grundlag).

text: föreskrivs en minsta öppettid om två timmar varje vardag. De två aktuella dagarna var tingsrättens kansli alltså öppet och bemannat tre timmar eller mer. Min bedömning är att det i denna del inte finns fog för någon kritik (om det nu kan anses att det här framförs någon kritik). Advokatsamfundet kommenterade remissvaret. AA replikerade på dessa kommentarer.

text: Bedömning

text: Inledning Mot bakgrund av vad som kommit fram genom utredningen i ärendet när det gäller utsättningen av mål och kallelseförfarande vid domstolen, domstolens utskick av s.k. snigelpost samt ”stängningen” av domstolen under vissa dagar för verksamhetsplanering finner jag inte skäl att vidta någon ytterligare åtgärd eller göra något uttalande i dessa delar. Den fortsatta bedömningen kommer därför bara att behandla frågan om elektronisk expediering av förundersökningsprotokoll till försvarare.

text: Elektronisk expediering av förundersökningsprotokoll En misstänkt eller hans försvarare har, så snart åtal har beslutats, rätt att på begäran få en avskrift av protokoll eller anteckningar från förundersökningen. Om en offentlig försvarare har förordnats för en misstänkt, ska en avskrift utan särskild begäran lämnas eller sändas till försvararen (

text: , RB).

text: Samfundet har ifrågasatt om det finns en laglig möjlighet att överföra förundersökningsprotokoll elektroniskt till försvarare mot bakgrund av att polisen inte har rätt att lämna ut mer än enstaka personuppgifter på automatiskt medium till försvarare. Jag väljer att behandla den frågan först.

text: Normalt har en försvarare rätt att behandla sådana personuppgifter som finns i förundersökningsprotokoll inom ramen för sitt uppdrag. För att försvararen ska kunna behandla personuppgifterna krävs naturligtvis att det är tillåtet att lämna ut dem till honom eller henne. Samfundet har hänvisat till vad som gäller för polisen. Polisens rätt att lämna ut personuppgifter på medium för automatiserad behandling till bl.a. försvarare regleras i

text: 2 kap. 20 § polisdatalagen (2010:361)

text: . Enligt den bestämmelsen får enstaka personuppgifter lämnas ut på medium för automatiserad behandling. Polisen kan alltså inte lämna ut förundersökningar elektroniskt till försvarare om det är fråga om mer än enstaka personuppgifter.

text: För domstolarna finns det ingen motsvarighet till

text: polisdatalagen

text: Personuppgiftslagen

text: (1998:204, PUL) reglerar inte särskilt på vilket sätt – elektroniskt eller på papper – som personuppgifter får lämnas ut. Det finns alltså för domstolarnas del ingen motsvarighet till inskränkningen till enstaka personuppgifter i

text: polisdatalagen

text: . I promemorian Domstolsdatalag (

text: Ds 2013:10

text: ) föreslås en lag om behandling av personuppgifter i bl.a. domstolarnas rättskipande verksamhet. Den nya lagen föreslås innehålla en bestämmelse om att personuppgifter i ett mål eller

text: ärende ska få lämnas ut på medium för automatiserad behandling till parter och deras ombud, biträden och försvarare. Inte heller i detta förslag finns alltså någon motsvarighet till

text: polisdatalagens

text: inskränkning till enstaka personuppgifter.

text: Det finns alltså varken i PUL eller i bestämmelser med anknytning till den något lagligt hinder mot att, från domstolens sida, överföra förundersökningsprotokoll elektroniskt till försvarare. Med den frågan klarlagd återstår huvudfrågan: var det rätt eller fel av AA att skriva som han gjorde i TGO-bulletinen om hur tingsrätten skulle skicka förundersökningsprotokoll till försvararna?

text: Både samfundet och AA har argumenterat om tolkningen av ordet ”avskrift” i

text: 23 kap. 21 §

text: RB. De är oeniga om en avskrift måste vara ett pappersexemplar eller om en elektronisk expediering kan vara en avskrift. Enligt min mening ligger det närmast till hands att anse att begreppet ”avskrift” är teknikneutralt och att

text: 23 kap. 21 §

text: RB inte hindrar elektroniska rutiner (se

text: Ds 2003:29

text: bilaga 2 s. 137). Men det finns ytterligare en författning som är av intresse i sammanhanget.

text: Bestämmelser för domstolar och statliga förvaltningsmyndigheter om hur handlingar ska tillhandahållas finns i förordningen (

text: ) om tiden för tillhandahållande av domar och beslut, m.m. Enligt förordningens

text: 9 §

text: bör en handling som ska tillhandahållas skickas med post om inte något annat har begärts. I

text: 10 §

text: föreskrivs dock att om det är lämpligt får en handling skickas med telefax eller elektronisk post eller på annat sätt tillhandahållas i elektronisk form. Ett förundersökningsprotokoll som en domstol ska skicka till en försvarare är en sådan handling som ska tillhandahållas enligt dessa bestämmelser.

text: 2003 års förordning strider inte mot regleringen i

text: 23 kap. 21 §

text: RB utan är i den nu aktuella delen att se som en föreskrift om hur domstolen ska verkställa skyldigheten enligt

text: rättegångsbalken

text: att skicka en avskrift av förundersökningsprotokollet till försvararen. Och enligt förordningen är det alltså domstolen som avgör om det är lämpligt att använda t.ex. e-post när handlingar expedieras. Denna lämplighetsbedömning ska göras i varje enskilt fall, och bl.a. kan frågor om sekretess eller i övrigt känsliga personuppgifter inverka på bedömningen (se JO 1994/95 s. 63). Försvararens egna önskemål är naturligtvis också av betydelse. Vidare ska bestämmelserna i

text: 31 §

text: PUL om säkerhetsåtgärder beaktas. I Sveriges domstolar finns sedan den 21 oktober 2013 ett särskilt IT-stöd för att skicka s.k. säker e-post som lagras på server. Med detta stöd kan domstolarna använda e-post vid korrespondens med parter och allmänhet även vid utskick av handlingar där personuppgifter av känslig karaktär förekommer (se Domstolsverkets riktlinjer för e-posthantering 2013-10-24, dnr 937-2009, s. 10 f.).

text: Mot bakgrund av hur bestämmelserna i 2003 års förordning är utformade kan det alltså inte hävdas att domstolen vid tillämpningen av

text: 23 kap. 21 §

text: RB enbart ska tillhandahålla protokoll eller anteckningar från förundersökningen i pappersform. Domstolen ska göra en saklig och objektiv bedömning i varje enskilt fall. Om

text: domstolen efter en sådan prövning finner att det är lämpligt, får förundersökningen – hela eller delar av den – skickas med e-post.

text: Det som AA har skrivit i TGO-bulletinen 13 – november 2012 måste inte uppfattas som avvikande ifrån det som nyss har sagts. Uttalandena är generella och det framgår inte att en individuell bedömning av lämpligheten att skicka förundersökningen per e-post inte kommer att ske. Det finns inget underlag för att misstänka att hanteringen av förundersökningsprotokoll vid Gotlands tingsrätt har lett till att någon inte har fått en rättvis rättegång. Det har inte heller kommit fram att AA:s uttalanden på något annat sätt har lett till en felaktig eller olämplig hantering eller åtgärd i domstolens rättskipning.

text: Det saknas därför skäl att kritisera AA för vad han har uttalat i TGO-bulletinen även i denna anmälda del.

text: Sammanfattning I sin anmälan skriver Advokatsamfundet att AA:s agerande tydligt ger uttryck för en bristande förståelse av grundläggande rättsstatliga principer, bristande respekt för de grundläggande fri- och rättigheterna samt i vissa delar står i direkt strid med gällande rätt. Samfundet skriver vidare att AA:s agerande kan ifrågasättas utifrån respekten för den roll advokater, särskilt försvarare, har samt den enskildes rättssäkerhet och rättstrygghet. Advokatsamfundet har i anmälan uttryckt oro över hur Gotlands tingsrätt leds.

text: Jag har som framgått inte funnit anledning att kritisera AA för det som Advokatsamfundet har anmält. Inte heller har vare sig min granskning inom ramen för detta ärende eller mina iakttagelser vid den inspektion av tingsrätten som jag genomförde i maj 2013 gjort mig orolig för hur tingsrätten leds.

text: Ärendet avslutas.


avgjordAv: Justitieombudsmannen Thomas Norling

nyckelord: Behörighet Postgranskning Vårdnad

publisher: Justitieombudsmannen

title: Socialnämnden i Bjuvs kommun kritiseras för sin hantering av ett brev till ett barn som vårdades enligt LVU

org: jo

sammanfattning: En socialnämnd öppnade och läste ett brev som hade skickats till ett barn som vårdades i ett familjehem enligt lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga. Barnet var drygt tre år och av kuvertet framgick att brevets avsändare var en bank. JO konstaterar att det inte finns något som tyder på att nämnden behövde agera skyndsamt i det här fallet, eller att det fanns någon annan omständighet som gjorde att nämnden hade skäl att öppna brevet utan att först ha rådgjort med vårdnadshavaren. Detta gäller särskilt med tanke på att det framgick att brevet kom från en bank och således med all sannolikhet rörde ekonomiska förhållanden som nämnden inte hade befogenhet att bestämma något om. JO kritiserar nämnden för hanteringen av brevet.

text: Anmälan

type: rubrik

text: I en anmälan till JO klagade AA på socialtjänsten i Bjuvs kommun och framförde att socialtjänsten hade öppnat och läst ett brev som hade skickats till hennes son som då var 3,5 år och vårdades enligt lagen (

text: ) med särskilda bestämmelser om vård av unga, LVU. Brevet var från en bank och handlade inte om vården. Socialtjänsten kontaktade även banken innan brevet efter 14 dagar överlämnades till henne.

type: stycke

text: Utredning

text: JO hämtade in handlingar från socialtjänsten. Därefter begärde JO att Socialnämnden i Bjuvs kommun skulle yttra sig över anmälan.

text: I yttrandet uppgav nämnden att socialtjänsten hade öppnat brevet med stöd av

text: 11 §

text: LVU och att det var påkallat och förenligt med tillämpliga regler.

text: AA kommenterade yttrandet.

text: Bedömning

text: Den som har vårdnaden om ett barn har ett ansvar för barnets personliga förhållanden och ska bl.a. se till att barnets behov av omvårdnad, trygghet och en god fostran blir tillgodosedda. Barnets vårdnadshavare svarar även för tillsyn och uppsikt över barnet och att barnet får tillfredsställande försörjning och utbildning. (Se

text: 6 kap.

text: och

text: 2 §§

text: föräldrabalken

text: , FB.)

text: Vårdnadshavaren har rätt och skyldighet att bestämma i frågor som rör barnets personliga angelägenheter. Den eller de som har vårdnaden om barnet är som utgångspunkt även barnets förmyndare. En förmyndare ska förvalta omyndigas tillgångar och företräda dem i angelägenheter som rör tillgångarna. (Se 6 kap. 11 §, 10 kap. 2 § och 12 kap. 1 § FB.)

text: I fråga om barn och unga som vårdas enligt LVU gäller att socialnämnden under vårdtiden har samma ansvar som vårdnadshavaren för att den unges grundläggande rättigheter enligt

text: 6 kap. 1 §

text: FB tillgodoses. Nämnden bestämmer hur vården ska ordnas och var barnet eller den unge ska vistas under vårdtiden. Nämnden eller den åt vilken nämnden har uppdragit vården ska ha uppsikt över den unge och, i den utsträckning det behövs för att genomföra vården, bestämma om hans eller hennes personliga förhållanden. (Se

text: 11 §

text: LVU.)

text: I förarbetena till LVU uttalas att nämnden efter beslut om omedelbart omhändertagande eller vård enligt LVU inträtt vid sidan av föräldrarna eller i deras ställe, och att nämnden därmed, i den omfattning som behövs för att genomföra vården, bör ha samma skyldigheter och befogenheter som tillkommer föräldrarna (se

text: prop. 1979/80:1 s. 596

text: f).

text: Av utredningen framgår att AA vid den aktuella tidpunkten var ensam vårdnadshavare för sin drygt tre år gamla son som vårdades med stöd av LVU och var placerad i ett familjehem. Ett brev som var adresserat till sonen skickades från en bank till sonens folkbokföringsadress, dvs. familjehemmet. Av kuvertet framgick att brevets avsändare var en bank, och familjehemmet överlämnade brevet oöppnat till socialtjänsten. Socialtjänsten öppnade brevet och kontaktade därefter banken för att ta reda på vem som skulle svara på det för barnets räkning. Brevet överlämnades till AA först efter 14 dagar.

text: Jag vill inledningsvis klargöra följande. Det är som utgångspunkt inte tillåtet för någon att öppna ett brev som är adresserat till någon annan, utan den personens medgivande. Det gäller även om mottagaren är ett barn (se t.ex.

text: prop. 1978/79:67 s. 8

text: ). Det ligger dock i sakens natur att ett litet barn inte har möjlighet att öppna ett brev och läsa det, och inte heller att ge sin tillåtelse till att brevet öppnas av någon annan. Det anses därför ingå i vårdnadshavarens ansvar att bevaka och hantera post till barnet, så länge barnet inte klarar att göra det själv. I förarbetena till FB nämns även att en vårdnadshavare kan behöva öppna brev som har adresserats till barnet för att skingra eller få bekräftat

text: misstankar om att barnet deltar i något som kan vara skadligt eller på annat sätt är olämpligt (se

text: prop. 1981/82:168 s. 60

text: I det aktuella fallet handlade det om ett brev som var adresserat till ett barn som inte hade nått den ålder som krävs för att själv kunna hantera brev. När det gäller ett så litet barn måste det alltså normalt ankomma på vårdnadshavarna att hantera barnets post i enlighet med det ansvar som en vårdnadshavare har enligt FB. Frågan är vem eller vilka som har det ansvaret när barnet vårdas enligt LVU.

text: Jag vill understryka att den förälder som är vårdnadshavare för sitt barn fortsätter att vara det även om barnet vårdas enligt LVU. Samtidigt har socialnämnden inträtt vid sidan av föräldern som ansvarig bl.a. för att tillgodose barnets grundläggande behov av omvårdnad, och i den utsträckning det behövs för att genomföra vården har nämnden tagit över ansvaret för att bestämma om barnets personliga förhållanden. Enligt förarbetena kan det t.ex. gälla frågor som medicinsk vård eller behandling och rätt för den unge att företa resor eller att påbörja arbetsanställning (se

text: prop. 1979/80:1 s. 596

text: f). Förmynderskapet påverkas dock inte när ett barn vårdas med stöd av LVU. Frågor som gäller barnets ekonomiska förhållanden, dvs. sådant som ryms inom förmyndarens ansvar, ingår alltså inte i det som nämnden ansvarar för.

text: Jag har tidigare uppmärksammat att lagstiftningen inte är tydlig gällande nämndens ansvar och bestämmanderätt över barn som vårdas med stöd av LVU (se bl.a. JO:s yttrande över betänkandet För barn och unga i samhällsvård [

text: SOU 2023:66

text: ], dnr R 110-2023). Eftersom gränserna för nämndens ansvar inte är helt givna, och med tanke på att vård med stöd av LVU är tänkt som en tillfällig åtgärd under en begränsad tid, bör en socialnämnd enligt min mening tillämpa bestämmelserna med försiktighet och med respekt för att vårdnadshavaren är den som i ett normalläge har ansvaret för barnet. Så långt det är möjligt bör frågor som uppkommer därför redas ut i dialog och samförstånd med vårdnadshavaren, inte minst oklarheter som rör barnets omvårdnad, fostran och tillsyn, där ansvaret är gemensamt och de exakta gränserna för det kan vara särskilt otydliga. Med detta sagt vill jag dock klargöra att ett sådant förhållningssätt givetvis inte ska påverka eller försvåra genomförandet av den vård som barnet bedömts ha behov av.

text: Mot denna bakgrund gör jag följande bedömning i fråga om nämndens hantering av brevet till AA:s son. Varken FB eller LVU ger klart besked om vem som hade ansvaret för den post som var adresserad till barnet. I ett sådant läge borde nämnden ha diskuterat frågan med AA för att komma överens om hanteringen. Jag konstaterar att nämnden inte kontaktade AA för att rådgöra om saken, utan i stället diskuterades frågan internt inom nämnden, och man kom fram till att brevet skulle öppnas. Jag utesluter inte att det finns situationer då en nämnd behöver öppna och hantera post som skickas till ett barn som vårdas enligt LVU utan att först kontakta vårdnadshavaren. Det finns dock inte något

text: som tyder på att nämnden behövde agera skyndsamt i det här fallet, eller att det fanns någon annan omständighet som gjorde att nämnden hade skäl att öppna brevet utan att först ha rådgjort med AA om hur brevet skulle hanteras. Detta gäller särskilt med tanke på att det framgick att brevet kom från en bank och således med all sannolikhet rörde ekonomiska förhållanden som ju nämnden inte hade befogenhet att bestämma något om. Nämnden förtjänar därför kritik för sin hantering av brevet.

text: Övrigt Min granskning har endast inriktats på frågan om socialtjänstens hantering av brevet var förenlig med det ansvar socialnämnden har enligt LVU. Det som AA har framfört i övrigt föranleder därför inte någon åtgärd eller något uttalande från min sida.

text: Ärendet avslutas.

text: Beslutet har fattats av JO Thomas Norling. Dokumentet har fastställts digitalt och har ingen underskrift.

text: Rättssakkunniga Clara Ljunggren har föredragit ärendet och byråchefen Christina Fredin har deltagit i beredningen.

type: avgorande


nyckelord: Samtycke Sekretess

title: Fråga bl.a. om en handläggare vid en arbetsförmedling brutit mot tystnadsplikten

text: Anmälan

text: AA framförde i en anmälan till JO klagomål mot handläggaren BB vid arbetsförmedlingen i Norrköping, en enhet inom Länsarbetsnämnden i Östergötlands län bl.a. för att denne diskuterat hans ärende med utomstående och därigenom brutit sin tystnadsplikt. Av anmälan med bilagor framkom bl.a. följande.

text: BB hade ringt till flygbolaget Air Express i Norrköping AB (Air Express) och frågat om det var riktigt att AA blivit utlovad anställning där. AA hade berättat för BB att han varit i kontakt med företaget och att han ombetts återkomma då han avslutat sin utbildning. Han hade inte blivit lovad anställning och inte heller påstått detta inför BB.

text: BB hade fått vetskap om att en viss person, CC, hade följt med AA till ett möte med chefen för arbetsförmedlingen. BB ringde då CC och frågade på vilket sätt denne kände AA samt förklarade att än hade han inte skickat det sista brevet till AA före sin pensionering. Därefter skickade BB ett brev, daterat den 25 november 1998, med följande innehåll till CC.

text: Ett flertal av Dina tidigare kollegor här på AF är förvånade över att Du agerar i ärendet AA. I och för sig har ju dom tillgång till all den information som finns i ärendet. Jag tycker Du skall be AA att redogöra för de perioder han försörjt sig genom vanligt arbete med lön under hela 90-talet. Alltså arbeten där AF inte varit inblandade med några stöd till arbetsgivaren. Motkolla sedan gärna med oss. Vid vårt telefonsamtal nämnde Du själv ordet ”styvfar”. Som sådan tycker jag att Du bör rekommendera AA att lägga en del av sin energi på att skaffa sig ett arbete. Som det verkar går all hans kraft åt att ”krångla” med olika myndigheter. Detta har även påtalats till mig från annat håll. AA anförde därefter att BB utan hans samtycke den 25 november 1998 kontaktat socialförvaltningen och lämnat uppgifter om hans ärende.

text: Utredning

text: Efter remiss till Länsarbetsnämnden i Östergötlands län anförde biträdande länsarbetsdirektören DD bl.a. följande.

text: BB:s enda avsikt med samtalet med Air Express var att för AA:s bästa undersöka möjligheterna till framtida anställning.

text: BB anser numera att brevet till CC var onödigt och ångrar att han skickade det. Länsarbetsnämnden anser att brevet kan ifrågasättas.

text: BB uppfattade samtalet med socialförvaltningen som en del av den information som lämnats tidigare.

text: AA uppgav i en kommentar till remissvaret bl.a. att han inte lämnat någon fullmakt till BB att utbyta uppgifter om honom med socialförvaltningen. Han bifogade bl.a. en skrivelse från flygchefen vid Air Express, i vilken denne intygar att BB vid telefonsamtalet undrade om AA blivit lovad arbete som pilot vid företaget.

text: I ett beslut den 5 september 2000 anförde JO Berggren bl.a. följande.

text: Enligt

text: 7 kap. 10 § sekretesslagen (1980:100)

text: gäller sekretess i ärende om bland annat arbetsförmedling och hjälp och stöd vid arbetslöshet för uppgift om enskilds personliga förhållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon honom närstående lider men. En presumtion för sekretess gäller således i denna typ av ärenden.

text: Vad som avses med personliga förhållanden skall bestämmas med ledning av vanligt språkbruk. Enligt förarbetena till

text: sekretesslagen

text: kan uttrycket avse vitt skilda omständigheter som t.ex. en persons adress eller sjukdomsyttringar (

text: prop. 1979/80:2

text: del A s. 84). I praxis har uttrycket även ansetts omfatta det förhållandet att en person är inskriven som arbetssökande vid en arbetsförmedling (Regeringsrättens årsbok,

text: RÅ 1994 not 295

text: I

text: sekretesslagen

text: finns vissa bestämmelser om begränsningar i sekretessen. Av

text: 1 kap. 5 §

text: följer att sekretess inte utgör hinder mot att en uppgift lämnas ut, om det är nödvändigt för att den utlämnande myndigheten skall kunna fullgöra sin verksamhet. Enligt

text: 14 kap. 1 §

text: hindrar sekretess inte att uppgift lämnas till annan myndighet, om uppgiftsskyldighet följer av lag eller förordning. Likaså får enligt

text: 14 kap. 3 §

text: sekretessbelagd uppgift lämnas till myndighet, om det är uppenbart att intresset av att uppgiften lämnas har företräde framför det intresse som sekretessen skall skydda.

text: Sekretess kan vidare enligt 14 kap. 4 § efterges av den enskilde. Ett sådant samtycke till att lämna ut uppgifter behöver inte vara uttryckligt. Också ett tyst, s.k. presumerat samtycke får godtas.

text: Bestämmelserna om sekretess kompletteras av regler om personligt ansvar för röjande av sekretessen. Enligt

text: 20 kap. 3 § brottsbalken

text: skall den som uppsåtligen bl.a. röjer uppgift som han är pliktig att hemlighålla enligt lag eller annan

text: författning dömas för brott mot tystnadsplikt till böter eller fängelse. Begås sådan gärning av oaktsamhet är straffet böter. I ringa fall skall inte dömas till ansvar.

text: Av utredningen framgår att BB tagit ett flertal kontakter med utomstående rörande AA:s ärende.

text: Vad gäller Air Express uppfattar jag remissvaret på så sätt att BB ansett att kontakt kunde tas utan att det var till men för AA. Utredningen ger inte stöd för att denna bedömning inneburit att

text: sekretesslagen

text: har åsidosatts. Uppenbarligen har dock BB med kontakten med företrädaren för Air Express brustit i omsorg när det gäller utlämnande av uppgifter rörande AA:s ärende. Jag stannar i denna del vid detta kritiska uttalande.

text: När det sedan gäller brevet till CC kan det sättas i fråga om inte BB lämnat ut uppgifter för vilka det förelegat sekretess. Jag har dock inte funnit tillräckliga skäl att gå vidare i den delen. Jag har emellertid när det gäller innehållet i brevet reagerat skarpt mot de nedlåtande omdömena om AA, men också mot tonen i övrigt. Dessa mycket anmärkningsvärda omständigheter ger mig anledning att understryka vikten av att den personliga integriteten respekteras vid en arbetsförmedlings kontakter med de arbetssökande och i övrigt och att personalen därför vinnlägger sig om att uppträda professionellt och korrekt. Jag vill särskilt anmärka att uppmaningen till CC att avstå från att biträda AA knappast synes förenlig med arbetsförmedlarens uppgift att hjälpa den inskrivne till arbete.

text: BB lämnade slutligen i november 1998 den informationen till socialförvaltningen att han till arbetslöshetskassan ifrågasatt AA:s rätt till arbetslöshetsersättning samt att AA uppgett till arbetsförmedlingen att han arbetat men trots det på kassakorten angett att han varit arbetslös. Möjligen avses i remissvaret att BB uppfattat saken så att någon form av samtycke från AA:s sida till uppgiftslämnandet förelegat. Som anförs ovan måste en eftergift av sekretessen inte vara uttrycklig. Av utredningen framgår att socialförvaltningens handläggare deltagit i tidigare möten med AA på arbetsförmedlingen och att de också vid flera tillfällen tagit kontakt med förmedlingen för att få uppgifter om AA:s ärende där. Jag har därför viss förståelse för att BB kunnat uppfatta det så att ett tyst samtycke förelåg till att kontakta socialförvaltningen.


avgjordAv: Kerstin André

nyckelord: Barn/ungdom Integritet Tillsyn

title: Fråga om en länsstyrelse borde ha inlett ett tillsynsärende beträffande ett s.k. HVB-hem, som drevs i enskild regi, angående vid hemmet tillämpade rutiner för "visitation"

text: Justitieombudsmannen Kerstin André

text: Fråga om en länsstyrelse borde ha inlett ett tillsynsärende beträffande ett s.k. HVB-hem, som drevs i enskild regi, angående vid hemmet tillämpade rutiner för ”visitation”

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO ifrågasatte programområdeschefen AA, socialtjänsten i Sundsvalls kommun, hur Länsstyrelsen i Uppsala län, sociala enheten, hade förhållit sig till uppgifter som företrädare för socialtjänsten hade lämnat till länsstyrelsen om vissa rutiner vid ett hem för vård eller boende, ett s.k. HVB-hem, i Uppsala län. Han anförde i sin anmälan i huvudsak följande.

text: Socialnämnden i Sundsvalls kommun har enligt

text: 11 §

text: LVU placerat en 15-årig flicka på [ett HVB-hem]. Tidigt i höst framkommer att flickan kroppsbesiktigas rutinmässigt så till vida att det skett efter varje permission. Besiktningen innebär att hon får klä av sig naken och visa att hon inte har något otillåtet på kroppen. Personal inom socialtjänsten i Sundsvall vet att rätt till sådan kroppsbesiktning på ett privat hem för vård eller boende inte finns enligt lagstiftningen i LVU. HVBhemmet hänvisar till ett avtal som den 15-åriga flickan undertecknat om att kroppsbesiktning får ske. Både flickan och hennes vårdnadshavare reagerar mot detta förfarande. Med anledning av ovanstående omständigheter ringde handläggande socialsekreterare till Länsstyrelsen i Uppsala län, BB. – – –. BB uppger vid telefonsamtalet att så här gör alla HVB-hem i deras län som ett led i att hålla institutionerna drogfria. BB önskar ingen vidare information från socialtjänsten i Sundsvall. Vi har inte på något sätt fått uppfattning om att ett tillsynsärende avsåg att öppnas.

text: Utredning

text: Efter remiss kom Länsstyrelsen i Uppsala län in med ett yttrande över anmälan. I yttrandet, som var undertecknat av socialdirektören CC samt socialkonsulenterna BB och DD, anfördes följande.

text: Redogörelse

text: – – – AA:s anmälan gäller en 15-årig flicka som varit placerad på [HVB-hemmet]. Enligt anmälan har flickan rutinmässigt kroppsbesiktigats efter varje permission. Klagomålen gäller även att länsstyrelsen inte tagit upp ärendet för tillsyn.

text: Länsstyrelsen har fört samtal med [föreståndaren vid HVB-hemmet] 2005-08-30 och 2005-12-20.

text: Bakgrund till länsstyrelsens ställningstagande

text: I Socialstyrelsens författningssamling

text: SOSFS 2003:20

text: (S) Hem för vård eller boende definieras vård som omvårdnad, stöd eller fostran och behandling som särskilda åtgärder som syftar till att komma till rätta med eller minska ett eller flera hos individen identifierade problem som faller inom ramen för socialtjänstens verksamhetsområde. Länsstyrelsens uppgift är att bedöma att arbetet i en verksamhet organiseras så att den enskilde tillförsäkras boende, vård och behandling som är av god kvalitet och uppfyller kraven på säkerhet. Verksamheten skall kännetecknas av god etik, respektfullt bemötande samt en bra arbetsmiljö. Verksamheten skall utvecklas i takt med ny lagstiftning, nya forskningsresultat och resultat från tillsynen. Grundläggande förutsättningar för verksamheten vid HVB skall bygga på förtroende och samarbete med den enskilde och utformas så att vistelsen i hemmet upplevs som meningsfull. Den enskildes integritet skall respekteras. De insatser som görs skall anpassas till den enskildes individuella behov och förutsättningar. Verksamheten skall bedrivas i fortlöpande samarbete med den socialnämnd som har det sammanhållande ansvaret för att den enskilde får det stöd och den hjälp som han behöver.

text: Särskilda befogenheter

text: Hem för särskild tillsyn drivs av Statens institutionsstyrelse, SiS, och regleras i

text: socialtjänstlagens

text: 6 kap. 3 §

text: . Det är endast på dessa, s.k. § 12-hem, som man får använda sig av de särskilda befogenheter enligt

text: 20 §§

text: LVU, som innebär att kroppsvisitera eller ta urinprov mot den enskildes vilja.

text: Placeringsansvar

text: Socialtjänsten arbetar med barn, unga och äldre personer som behöver samhällets insatser.

text: Socialtjänstlagen

text: betonar vikten av att i samråd med den enskilda komma överens om insatser som är till för hans bästa. Frivillighet i vården är en strävan. Ungdomar som är omhändertagna med stöd av lagen om vård av unga, LVU, eller med stöd av

text: socialtjänstlagen

text: , SoL, kan i båda fallen placeras på HVB. I regel är de ungdomar som vårdas på HVB omhändertagna på grund av egen problematik. I många fall ingår missbruk som en del av problematiken. Den ungdom som placeras av socialtjänsten på HVB skall ha en vårdplanering som gjorts upp av socialtjänsten tillsammans med den unge och hans vårdnadshavare. Socialnämnden är den som ansvarar för att den unge får rätt vård utifrån en individuell bedömning. Socialtjänsten skall innan de placerar ungdomen söka rätt institution för de behov som beskrivits. När det föreligger ett förslag på vilken institution som kan ta emot den unge och erbjuda de insatser och den hjälp ungdomen behöver bör det ingå som rutin att de berörda tillsammans besöker HVB, för att göra sig en egen bild av HVB samt den verksamhet som bedrivs.

text: Regler på HVB

text: HVB har idag som regel en utförlig information om sin verksamhet. Verksamheten skall beskrivas för länsstyrelsen innan tillstånd ges. Många HVB har idag regler för hur rutiner och vardagssysslor skall utföras. De regler som berör de unga skall framgå i information till den unge, hans vårdnadshavare och socialtjänstens företrädare. Det skall stå klart vad som gäller beträffande tider, mat, hygien, läxläsning, umgänge, besök, besök i hemmet, telefonanvändning m.m. Många HVB har som regel att efter en grundlig information om vilka gemensamma regler som

text: gäller, låta den unge, hans föräldrar och ansvarig socialsekreterare skriva under att de accepterar reglerna. Länsstyrelsens uppgift är att bedöma om ungdomarna som är placerade på HVB får vård och behandling som är av god kvalitet och som uppfyller kraven på säkerhet. När flera ungdomar med egna problem, bor och lever tillsammans är det viktigt att upprätthålla gemensamma regler. Den som förestår ett behandlingshem har till uppgift att se till att det finns föreskrivet vilka regler som gäller för den dagliga vården. Ett visst mått av kontroll är nödvändigt för att alla skall känna säkerhet och trygghet i att vistas på HVB. Ett behandlingshem skall vara narkotikafritt och missbruk skall ej förekomma. Vare sig ungdomar är placerade helt på frivillig grund eller med stöd av tvångslagstiftning skall de känna sig trygga i att något missbruk på HVB inte förekommer. Föräldrar som lämnat sina barn till andras omvårdnad för en kortare eller längre tid skall även de känna sig trygga i att deras barn inte missbrukar eller blir utsatta för personer som missbrukar under sin vårdtid. Av detta följer att en ungdom som varit på besök utanför HVB och träffat andra ungdomar eller personer som inte har anknytning till vården, kan kontrolleras genom urinprovstagning eller genom att man får visa upp innehållet i sin resväska eller ta av sina kläder för att visa att inget finns gömt där. Om någon kontroll görs skall den finnas beskriven och den unge skall ha haft möjlighet att ta ställning till om han ger sin tillåtelse eller inte. Om den unge nekar att underkasta sig sådan kontroll, finns ingen ytterligare åtgärd för personal att vidgå. Den unge, hans föräldrar och den ansvariga socialnämnden får i ett sådant fall ta ställning till om platsen är den rätta för ungdomen. I varje enskilt fall får behandlingspersonalen ta ställning till vad som är det bästa för ungdomen, och i bedömningen avgöra hur de andra placerade ungdomarna påverkas av situationen. Det förekommer att ungdomar som är placerade på HVB i enskild regi, som är öppna institutioner, inte är där helt av fri vilja. Många ungdomar är omhändertagna med stöd av LVU och vägrar skriva under någon frivillig överenskommelse om vård. På HVB blandar man ofta olika kategorier av ungdomar. Det kan vara tonåringar i ålder 13 till 20 år och grupperna kan variera i storlek. Det krävs av HVB att de har ett förhållningssätt som tydligt tar avstånd från olika typer av missbruk, våld, övergrepp och annan negativ påverkan som kan ske i ungdomsgrupper. Tvång får inte förekomma. Däremot krävs av en institution, som såväl av föräldrar, skola och samhälle, att man skall fostra ungdomar i grupp till vuxna personer som följer samhällets normer. I en forskningsöversikt som gjorts av psykolog EE, beskrivs bl.a. vad som kännetecknar ”bra” vård på institution. En av strategierna för institutionsvård är att ha struktur och beteendereglering, dvs. en uppsättning klara regler och sanktioner. Graden av kontroll och fasta gränser är viktiga verktyg för att hjälpa ungdomarna att bryta ett dåligt mönster. Det är känt att institutioner där man tar emot missbrukare och ungdom med begynnande missbruk har rutiner och kontroller som ett vedertaget inslag i vården för att motverka att droger förs in. Länsstyrelsen har i samtal från socialtjänst, föräldrar och ungdomar själva fått synpunkter att kontrollen är för dålig och att fastare regler måste finnas för ungdomar på institution. På [HVB-hemmet] finns klara regler och rutiner som personalen informerar om innan ungdomen, hans föräldrar och socialtjänsten tar ställning till om det är rätt placering för just den individen. Efter besök utanför institutionen kan personalen vid misstanke om att eleven har tagit med något otillåtet begära att eleven tar av sina kläder och skakar dem. Detta sker på ett övervakat sätt som tydligt finns beskrivet. Om eleven skulle neka till detta förfaringssätt finns inte några tvångsmedel att tillgå utan flickans vilja respekteras. Länsstyrelsens uppfattning är att kontroll måste finnas, för allas säkerhet. Kontroll måste ske, men med respekt för den enskilde och med ett behandlingsinnehåll som kan förklaras. Gränsdragningen mellan tvång och att följa på förhand uppgjorda regler är ibland hårfin. Det finns många exempel på likvärdiga situationer inom

text: institutionsvården och även inom socialtjänstens arbete med unga som omhändertas med tvång, men behandlas på HVB som är öppna frivilliga behandlingsenheter. Mot bakgrund av ovanstående förutsättningar för vård på HVB och länsstyrelsens kännedom om [HVB-hemmet] gjordes bedömningen att inte inleda tillsyn i det enskilda ärendet. Däremot har länsstyrelsen fört en diskussion med föreståndaren för [HVB-hemmet]. Vidare har länsstyrelsen uppmärksammat Socialstyrelsen på frågan om det är möjligt att göra överenskommelser på HVB om regler som inskränker den personliga integriteten. Länsstyrelsen gav till JO in ett s.k. boendekontrakt som används vid HVB- hemmet och som är tänkt att skrivas under av den unge, vårdnadshavaren, företrädare för socialtjänsten och företrädare för HVB-hemmet. I kontraktet anfördes under rubriken Visitation följande.

text: Vid återkomst från hemresa, eller annan resa som [HVB-hemmet] anser likvärdig, sker alltid en visitation. Det går till enligt följande: Eleven går med personal från bilen till personaltoaletten. Tillsammans med kvinnlig personal tar eleven av sig alla kläderna, i skydd bakom en morgonrock och sätter på sig samma morgonrock. (Denna procedur ska gå väldigt fort för att eliminera möjligheten att smussla undan något otillåtet.) Eleven går sedan och tar på sig egna kläder och återlämnar morgonrocken. Personalen går igenom kläder och packning innan eleven får tillbaka dem, det är valfritt för eleven att delta då. Länsstyrelsen gav även in en handling som hade rubriken Kontrakt vid resa. I den handlingen lämnades bl.a. följande information.

text: Viktigt att veta vid återkomst till [HVB-hemmet] är att visitation förekommer alltid och att det eventuellt också kan förekomma urinprovstagning & alkotest. AA fick del av länsstyrelsens remissvar. Han förklarade därvid att socialtjänsten i Sundsvalls kommun inte hade något ytterligare att anföra.

text: I ett beslut den 16 november 2006 anförde JO André följande.

text: Bedömning

text: Allmänt om de rättsliga utgångspunkterna för HVB-hemmens befogenheter gentemot barn som vårdas enligt LVU Socialnämnden i Sundsvalls kommun har med stöd av lagen (

text: ) med särskilda bestämmelser om vård av unga (LVU) placerat en femtonårig flicka vid ett HVB-hem i Uppsala län. Vid kontakt med Länsstyrelsen i Uppsala län väckte socialtjänsten i Sundsvall en fråga om HVB-hemmet, som drevs i enskild regi, hade rätt att rutinmässigt kroppsbesiktiga flickan i samband med att hon kom tillbaka till hemmet efter permissioner. Den fråga som jag har att bedöma är om de uppgifter som socialtjänsten lämnade borde ha föranlett ett ärende hos Länsstyrelsen i Uppsala län, som enligt

text: 13 kap. 3 § 1 socialtjänstlagen (2001:453)

text: har tillsyn över HVB-hemmet.

text: I det följande kommer jag först att rent allmänt beröra den rättsliga reglering som är aktuell i sammanhanget. Därefter kommer jag att behandla frågan om länsstyrelsen i det aktuella fallet borde ha inlett ett tillsynsärende.

text: Ett barn har rätt till omvårdnad, trygghet och god fostran. Barn skall behandlas med aktning för sin person och egenart och får inte utsättas för kroppslig bestraffning eller annan kränkande behandlig (

text: 6 kap. 1 § föräldrabalken

text: , FB). Den som har vårdnaden om ett barn har ett ansvar för barnets personliga förhållanden och skall enligt

text: 6 kap. 2 § andra stycket

text: FB se till att barnets behov enligt 1 § blir tillgodosedda. Barnets vårdnadshavare svarar även för att barnet får den tillsyn som behövs med hänsyn till dess ålder, utveckling och övriga omständigheter. Vårdnadshavaren har rätt och skyldighet att bestämma i frågor som rör barnets personliga angelägenheter. Vårdnadshavaren skall därvid i takt med barnets stigande ålder och utveckling ta allt större hänsyn till barnets synpunkter och önskemål (

text: 6 kap. 11 §

text: FB).

text: Insatser inom socialtjänsten för barn och ungdomar skall göras i samförstånd med den unge och hans eller hennes vårdnadshavare enligt bestämmelserna i

text: socialtjänstlagen

text: . Barn och ungdomar kan under vissa förutsättningar beredas vård utan samtycke med stöd av LVU. Sådan vård kan beslutas på grund av brister i ett barns hemmiljö (

text: 2 §

text: LVU) eller den unges eget beteende (

text: 3 §

text: LVU).

text: När någon har beretts vård med stöd av LVU bestämmer socialnämnden hur vården av den unge skall ordnas och var han eller hon skall vistas under vårdtiden. Nämnden eller den åt vilken nämnden har uppdragit vården skall enligt

text: 11 § fjärde stycket

text: LVU ha uppsikt över den unge och, i den utsträckning det behövs för att genomföra vården, bestämma om hans eller hennes personliga förhållanden. Under vårdtiden har nämnden samma ansvar som vårdnadshavaren för att den unges grundläggande rättigheter enligt

text: 6 kap. 1 §

text: FB tillgodoses (

text: 11 § femte stycket

text: LVU).

text: För vård av unga som på någon grund som anges i

text: 3 §

text: LVU behöver stå under särskilt noggrann tillsyn skall det enligt

text: 12 §

text: LVU finnas särskilda ungdomshem. Statens institutionsstyrelse, SiS, är central förvaltningsmyndighet för de särskilda ungdomshemmen. Om den unge vårdas vid ett sådant hem på någon grund som avses i

text: 3 §

text: LVU får han eller hon hindras att lämna hemmet och i övrigt underkastas den begränsning av rörelsefriheten som är nödvändig för att vården skall kunna genomföras (

text: 15 §

text: LVU). Om det anses påkallat, får den som omfattas av bestämmelsen i

text: 15 §

text: LVU kroppsvisiteras eller ytligt kroppsbesiktigas, vid ankomst till hemmet, för kontroll av att denne inte bär på sig något som han inte får inneha där (

text: 17 §

text: LVU). I sammanhanget kan nämnas att bestämmelsen i

text: 17 §

text: LVU skall gälla alla som vårdas i ett hem för särskilt noggrann tillsyn, om det är nödvändigt för att genomföra vården och upprätthålla ordningen vid hemmet och regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, Statens institutionsstyrelse medger det (

text: 18 §

text: LVU). Detta innebär att bl.a. bestämmelsen om kroppsvisitation kan gälla även den som på frivillig grund vistas vid ett särskilt ungdomshem.

text: Med ett hem för vård eller boende, ett s.k. HVB-hem, avses enligt

text: 3 kap. 1 § socialtjänstförordningen (2001:937)

text: ett hem inom socialtjänsten som tar emot enskilda för vård eller behandling i förening med ett boende. Om ett sådant hem

text: drivs av ett bolag, en förening, en samfällighet, en stiftelse eller enskild krävs dessutom att verksamheten bedrivs yrkesmässigt. Sådana privata rättssubjekt får inte utan tillstånd av länsstyrelsen yrkesmässigt bedriva verksamhet i form av bl.a. hem för vård eller boende (

text: 7 kap. 1 § socialtjänstlagen

text: ). Verksamheten vid ett HVB-hem skall bygga på förtroende för och samarbete med den enskilde och utformas så att vistelsen i hemmet upplevs som meningsfull. Den enskildes integritet skall respekteras (

text: 3 kap. 3 § socialtjänstförordningen

text: Bestämmelserna om de särskilda befogenheterna i 15–20 §§ LVU gäller inte vid ett hem för vård eller boende som drivs i privat regi. Detta innebär dock inte att ett sådant hem skulle sakna möjlighet att bestämma i frågor som rör den unge. Enligt bestämmelsen i

text: 11 § fjärde stycket

text: LVU skall socialnämnden eller den åt vilken nämnden har uppdragit vården ha uppsikt över den unge och, i den utsträckning det behövs för att genomföra vården, bestämma över den unges personliga förhållanden. Bestämmelsen innebär bl.a. att nämnden eller den som vården har uppdragits åt inträder vid sidan av vårdnadshavarna i frågor som rör den unge.

text: När man har att bedöma vilka befogenheter som ett privat HVB-hem har när det gäller barn och ungdomar som är placerade enligt LVU vid hemmet, är det följaktligen av intresse att se vilka befogenheter som barnets vårdnadshavare har för att kunna fullgöra sin tillsynsskyldighet över barnet.

text: Vårdnadshavarna skall ta hänsyn och visa respekt för de individuella egenskaper och särdrag som ett barn har. Barn har med stigande ålder rätt till ett allt starkare integritetsskydd. Barnets rätt till ett privatliv och skydd mot insyn kan dock av naturliga skäl inte vara absolut. Inskränkningar måste tålas och accepteras för att vårdnadshavarna skall kunna fullgöra sin tillsynsskyldighet (se bl.a.

text: prop. 1981/82:168 s. 59

text: f.). Det har ansetts att socialnämnden i likhet med vårdnadshavarna får vidta de åtgärder som behövs för att den unge inte skall skada sig själv eller annan. Nämnden bör också på samma sätt som föräldrarna t.ex. kunna hindra att den unge rymmer (

text: prop. 1979/80:1

text: Del A s. 596 f.).

text: När det gäller barn och ungdomar som har placerats vid ett HVB-hem har hemmet givetvis ett långtgående ansvar för att de som vistas vid hemmet inte missbrukar droger och för att förhindra att någon av dem har med sig t.ex. narkotika till hemmet efter en permission. Detta innebär att det i vissa situationer måste anses vara i sak befogat, på samma sätt som gäller för de hem som har SiS som huvudman, att utföra kroppsvisitation eller ytlig kroppsundersökning av de ungdomar som är placerade vid hemmet. En avgörande skillnad i rättsligt hänseende är att sådana åtgärder, såvitt gäller SiS-hemmen, är myndighetsutövning grundad på lag. De privata hemmen torde däremot inte ha rätt att vidta åtgärder gentemot ett barn som inte barnets vårdnadshavare skulle kunna vidta i en motsvarande situation.

text: Det kan vidare diskuteras om en vårdnadshavare med stöd av bestämmelserna i

text: föräldrabalken

text: har rätt att utföra en kroppsvisitation eller ytlig kroppsbesiktning av,

text: som i förevarande fall, ett barn som har fyllt 15 år. Om vårdnadshavaren inte anses ha en sådan befogenhet är det inte heller givet att HVB-hemmet skall anses ha det. En särskild fråga i sammanhanget är om en ”visitation” kan ske på grund av ett medgivande som den unge och/eller dennes vårdnadshavare har lämnat i samband med placeringen vid hemmet. Borde länsstyrelsen ha inlett ett tillsynsärende? Jag avser inte att i detta ärende ta ställning till frågan om ett privat HVB-hem får utföra en kroppsvisitation eller en ytlig kroppsbesiktning av barn och ungdomar som vårdas vid hemmet och är omhändertagna enligt LVU. Jag har i det förgående endast pekat på att saken inte är helt given från rättsliga utgångspunkter. Den fråga som anmälaren har väckt är om inte länsstyrelsen i det förevarande fallet borde ha tagit upp ett tillsynsärende med anledning av de uppgifter som socialtjänsten i Sundsvall hade lämnat.

text: När det gäller en länsstyrelses tillsyn vill jag rent allmänt framhålla att länsstyrelsen bör verka för att ett HVB-hem upprätthåller en balans mellan intresset av att skydda de ungdomar som finns vid hemmet och att deras integritet inte kränks mer än vad som är nödvändigt för att vården skall kunna genomföras. Givetvis måste länsstyrelsen som tillsynsmyndighet se till att ett HVB-hem där barn och ungdomar vårdas med stöd av LVU inte har rutiner som ligger utanför den ram som lagstiftningen tillåter.

text: Länsstyrelsen i Uppsala län kände sedan tidigare till att det vid bl.a. det nu aktuella HVB-hemmet fanns rutiner för ”visitation” av dem som vårdades vid hemmet och som haft permission. Länsstyrelsen synes ha ansett att det inte fanns något att invända mot förfarandet. Såvitt har kommit fram hade länsstyrelsen emellertid inte inom ramen för något ärende tagit ställning till om den rutin som HVB-hemmet tillämpade var i enlighet med lagstiftningen. Länsstyrelsen förefaller inte heller ha känt till om en liknande fråga hade prövats av någon annan länsstyrelse eller om saken hade varit föremål för en rättslig analys i något annat sammanhang. Mot den bakgrunden vill jag uttrycka en viss förvåning över att länsstyrelsen inte inledde ett tillsynsärende med anledning av de uppgifter som socialtjänsten i Sundsvalls kommun lämnade. Jag vill däremot inte gå så långt som att rikta någon kritik mot länsstyrelsen för att ett sådant ärende inte inleddes.

text: Länsstyrelsen har i sitt yttrande anfört att den uppmärksammat Socialstyrelsen på frågan om ”det är möjligt att göra överenskommelser på HVB om regler som inskränker den personliga integriteten”. Mot den bakgrunden finner jag skäl att sända en kopia av detta beslut till Socialstyrelsen. Jag finner skäl att för kännedom sända en kopia av beslutet även till Utredningen om tillsynen inom socialtjänsten samt Barnombudsmannen.


avgjordAv: Justitieombudsmannen Katarina Påhlsson

nyckelord:
Avsaknad av lagstöd
Tvångsmedel/tvångsåtgärder
Visitation

title: Fängelselagen ger inte stöd för Kriminalvården att rutinmässigt kroppsvisitera intagna för att söka efter otillåtna föremål i samband med kontroller av deras celler

sammanfattning: Inom Kriminalvården genomförs återkommande s.k. skyddsvisitationer av intagna som befinner sig i sina celler när dessa utrymmen kontrolleras beträffande farliga och otillåtna föremål. Syftet med kroppsvisitationerna är detsamma, dvs. att söka efter sådana föremål. I beslutet kommer JO fram till att det inte finns något rättsligt stöd i fängelselagen för att rutinmässigt kroppsvisitera intagna i syfte att söka efter otillåtna föremål i samband med löpande kontroller av deras celler. Hon uppmanar Kriminalvården att se över sina anvisningar och rutiner på området för att säkerställa att dessa är förenliga med lagstiftningen.

text: Anmälan m.m.

text: I en anmälan som kom in till JO den 10 juni 2022 framförde AA och fyra medintagna klagomål mot att anstalten Salberga alltid kroppsvisiterar en intagen som befinner sig i sin cell när det utrymmet kontrolleras. Enligt anmälarna görs det inte i andra anstalter och är inte proportionerligt.

text: Frågan har utretts inom ramen för det här ärendet medan det inte vidtogs några åtgärder med anledning av anmälarnas övriga klagomål, såsom de om utökad tid för inlåsning.

text: Utredning

text: En rättssakkunnig vid JO tog in muntliga upplysningar från en kriminalvårdsinspektör vid anstalten som uppgav i huvudsak följande. Grundliga kontroller av de intagnas celler görs på oregelbunden basis. Vid sådana kontroller visiteras alltid de intagna som befinner sig i cellerna. Syftet med kontrollerna och visitationerna är att söka efter otillåtna och farliga föremål, t.ex. telefoner, sparad medicin, pengar, cigaretter och stickvapen.

text: Kriminalvården uppmanades därefter att yttra sig över klagomålen.

text: I en kompletterande skrift anslöt sig fler intagna till klagomålen om kroppsvisitationerna. De anförde bl.a. att anstaltens avdelningar har olika rutiner för sådana visitationer, vilket enligt de intagna visar på en hög grad av godtycke inom myndigheten. Skriften skickades till Kriminalvården för kännedom.

text: I sitt remissvar anförde Kriminalvården, huvudkontoret, genom rättschefen, följande:

text: Utredning

text: Uppgifter har hämtats in från säkerhetsavdelningen vid Kriminalvårdens huvudkontor och region Mitt, som i sin tur har hämtat in uppgifter från anstalten Salberga. Genom utredningen har följande kommit fram. I anstalten Salberga genomförs en ytlig kroppsvisitation av intagna som befinner sig i sitt bostadsrum när det ska undersökas. Syftet med undersökningar av rum är att upprätthålla ordning och säkerhet genom att säkerställa att det inte finns farliga eller otillåtna föremål där. Eftersom det finns en risk att den intagne gömmer farliga eller otillåtna föremål på sig kan syftet med undersökningen av rummet äventyras, om inte den intagne visiteras när han eller hon är i det. Det bedöms därför nödvändigt av säkerhetsskäl att visitera en intagen som befinner sig i ett bostadsrum när det ska undersökas. Undersökningar av rum genomförs i största möjliga utsträckning när de intagna inte befinner sig i bostadsrummen utan i t.ex. sysselsättning.

text: Rättslig reglering

text: Enligt

text: 1 kap. 6 § fängelselagen (2010:610)

text: får verkställigheten inte innebära andra begränsningar i den intagnes frihet än som följer av denna lag eller som är nödvändiga för att ordningen eller säkerheten ska kunna upprätthållas. En kontroll- eller tvångsåtgärd får endast användas om den står i rimlig proportion till syftet med åtgärden. Om en mindre ingripande åtgärd är tillräcklig ska den användas. Enligt

text: 8 kap. 2 § fängelselagen

text: får en intagens bostadsrum och hans eller hennes tillhörigheter kontrolleras i den utsträckning det är nödvändigt för att ordningen eller säkerheten ska kunna upprätthållas. Enligt

text: 8 kap. 4 § fängelselagen

text: får en intagen kroppsvisiteras eller kroppsbesiktigas för eftersökande av otillåtna föremål om det finns anledning att anta att ett sådant föremål kommer att anträffas på honom eller henne, han eller hon återkommer efter en vistelse utanför anstalt, han eller hon ska ha eller har haft ett besök utan sådan kontroll som avses i 7 kap. 2 §, eller det sker i en stickprovskontroll eller i anslutning till en större undersökning som av säkerhetsskäl görs av ett utrymme inom anstalten och den intagne har eller har haft särskild anknytning till utrymmet. Enligt

text: 8 kap. 5 § fängelselagen

text: får en intagen även i andra fall än som avses i 3 och 4 §§ kroppsvisiteras för eftersökande av vapen och andra farliga föremål, om det är nödvändigt av säkerhetsskäl. Enligt artikel 3 Europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna får ingen utsättas för tortyr eller omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning. I förarbetena till

text: 8 kap. 5 § fängelselagen

text: uttalas att kontrollen normalt inte behöver gå längre än att känna utanpå kläderna för att kontrollera vad den intagne bär på sig och att en skyddsvisitation får göras slumpvis eller rutinmässigt, t.ex. i anslutning till en transport eller inför att en intagen ska placeras i avskildhet (

text: prop. 2009/10:135 s. 152

text: Kontroll av bostadsrum regleras i avsnitt 34.2 i Kriminalvårdens säkerhetshandbok. Vad som avses med ytlig kroppsvisitation beskrivs i avsnitt 34.4.2 i samma handbok. Enligt Kriminalvårdens strategi för säkerhet, avsnitt 3, är de övergripande målen med säkerhetsarbetet bl.a. trygghet för samhälle och brottsoffer, att det inte ska vara möjligt att begå nya brott inifrån häkten eller anstalter och trygg miljö för klienter, medarbetare, besökare och tredje part. Målformuleringarna för säkerhetsarbetet utgår ifrån inriktningar från generaldirektören, nollvisionerna (inga droger, inget hot och våld, inga kriminella aktiviteter och inga rymningar), visionen ”bättre ut” samt myndighetens grunduppdrag.

text: Kriminalvårdens bedömning

text: Kriminalvården får, i anslutning till en större undersökning som av säkerhetsskäl görs av ett utrymme inom anstalten, kroppsvisitera en intagen som har särskild anknytning till utrymmet för eftersökande av otillåtna föremål. Därutöver får Kriminalvården kontrollera en intagens bostadsrum i den utsträckning det är nödvändigt för att ordningen eller säkerheten ska kunna upprätthållas och kroppsvisitera en intagen för eftersökande av vapen och andra farliga föremål om det är nödvändigt av säkerhetsskäl. En sådan skyddsvisitation som det är fråga om är den minst ingripande visitationsformen och får göras rutinmässigt. För att lyckas med sina mål för säkerhetsarbetet och ge verksamheten stöd i hur arbetet kan bedrivas har Kriminalvården, i enlighet med det nyss angivna, i handbok reglerat när en sådan form av rutinmässig visitation bör ske. Syftet med den skyddsvisitation som beskrivs i avsnitt 34.4.2 i säkerhetshandboken är framför allt att eftersöka vapen eller andra farliga föremål. Den typen av visitation betraktas normalt som nödvändig i dessa sammanhang. Att endast visitera en intagen eller ett bostadsrum skulle kunna utgöra en väsentlig säkerhetsrisk. Mot den bakgrunden bedömer Kriminalvården att regleringen i myndighetens handbok är nödvändig för att kunna upprätthålla säkerheten i anstalten. Kriminalvården avser dock att se över avsnitt 34.4.2 i säkerhetshandboken i förtydligande syfte. Som framgår av utredningen genomförs en skyddsvisitation vid kontroll av en intagens bostadsrum i anstalten Salberga i enlighet med myndighetens säkerhetshandbok. Det framgår även att anstalten Salberga i första hand kontrollerar bostadsrum när de intagna inte befinner sig i dem. I de fall en intagen befinner sig i bostadsrummet i samband med kontroll av rummet bedömer Kriminalvården sammanfattningsvis att en skyddsvisitation i normalfallet står i rimlig proportion till syftet med åtgärden.

text: AA kommenterade remissvaret.

text: Rättsliga utgångspunkter

text: Kriminalvården har redogjort för viss rättslig reglering. Jag vill komplettera redovisningen och utveckla resonemanget för de aktuella frågorna enligt följande.

text: En intagen får ta emot och inneha de personliga tillhörigheter som är motiverade med hänsyn till att verkställigheten ska kunna genomföras på ett ändamålsenligt sätt. Tillhörigheter som en intagen inte får ta emot och inneha får omhändertas och förvaras för den intagnes räkning. (Se

text: 5 kap.

text: och

text: 2 §§

text: fängelselagen

text: [2010:610], FäL.)

text: Var och en är gentemot det allmänna skyddad mot bl.a. kroppsvisitation, husrannsakan och liknande intrång. Begränsningar av det skyddet får enbart ske genom lag. (Se

text: 2 kap.

text: och

text: 20 §§

text: regeringsformen

text: .) Sådana inskränkningar har gjorts i

text: fängelselagen

text: Som framgår av remissvaret får Kriminalvården enligt 8 kap. 2 § första stycket FäL kontrollera en intagens bostadsrum och dennes tillhörigheter i den utsträckning det är nödvändigt för att ordningen eller säkerheten ska kunna upprätthållas. Sådana kontroller får göras rutinmässigt.

text: Med kroppsvisitation avses en undersökning av kläder och annat som någon bär på sig samt av väskor och paket och andra föremål som någon har med sig (se

text: 28 kap. 11 § tredje stycket rättegångsbalken

text: ). I enlighet med den grundläggande proportionalitetsprincipen som gäller vid all tvångsmedelsanvändning får en kroppsvisitation genomföras endast om den i det enskilda fallet står i rimlig proportion till syftet med åtgärden, och den ska inte gå längre än vad som då är motiverat. En sådan undersökning kan dock innebära att den visiterade måste ta av sig kläderna eller annat som han eller hon bär på sig för att dessa ska kunna undersökas närmare. Någon kontroll av den visiterades kropp får emellertid inte göras (jfr JO 2022/23 s. 256, dnr

text: , och Högsta domstolens dom den 30 maj 2023 i mål nr

text: B 3674-22

text: ). För det krävs ett beslut om kroppsbesiktning.

text: Kriminalvården har också redogjort för 8 kap. 4 § FäL, i vilken det föreskrivs att en intagen får kroppsvisiteras för eftersökande av otillåtna föremål om

text: 1. det finns anledning att anta att ett sådant föremål kommer att anträffas på honom eller henne,

text: 2. han eller hon återkommer efter en vistelse utanför anstalt,

text: 3. han eller hon ska ha eller har haft ett besök utan sådan kontroll som avses i 7 kap. 2 §, eller

text: 4. det sker i en stickprovskontroll eller i anslutning till en större undersökning som av säkerhetsskäl görs av ett utrymme inom anstalten och den intagne har eller har haft särskild anknytning till utrymmet.

text: I förarbetena till regleringen avseende andra ledet i den nuvarande fjärde punkten anges följande (se

text: prop. 1978/79:62 s. 29

text: Ett andra typfall då kroppsvisitation bör få ske under pågående anstaltsvistelse är i anslutning till sådana större undersökningar som av säkerhetsskäl ibland görs av t.ex. de särskilda visitationspatruller som finns inom kriminalvården. De fortlöpande kontroller som mer eller mindre dagligdags görs av t.ex. de intagnas bostadsrum bör däremot inte kunna läggas till grund för en rutinmässig kroppsvisitation av intagen. I lagtexten bör uttrycket ”större undersökning” användas för att markera att undersökningen skall avse hela avdelningar eller i varje fall grupper av intagna. Men ytterligare en begränsning bör göras. En större undersökning av exempelvis den för alla intagna gemensamma matsalen bör inte grunda rätt att rutinmässigt företa kroppsvisitationer av samtliga intagna. Endast om den intagne har eller har haft särskild anknytning till utrymme som berörs av

text: en sådan större undersökning bör han få underkastas kroppsvisitation utan särskild anledning till misstanke om att han innehar förbjudet föremål. Ett liknande resonemang fördes i Fängelseutredningens betänkande om regleringen (se

text: SOU 1993:76 s. 350

text: ff.):

text: Vidare kan kroppsvisitation ske i anslutning till större undersökning som av säkerhetsskäl görs av utrymmen inom anstalten om den intagne har eller haft särskild anknytning till utrymme som berörs av undersökningen. Det kan här noteras att rent rutinmässiga kontroller av de intagnas bostadsrum däremot inte bör kunna läggas till grund för kroppsvisitation av de intagna enligt denna punkt, för såvitt inte kontrollåtgärden sker stickprovsvis. Uttrycket ”större undersökning” har valts för att markera att undersökningen skall avse hela avdelningar eller i varje fall grupper av intagna. Förarbetsuttalandena är i allt väsentligt fortfarande relevanta.

text: Med otillåtna föremål avses både föremål som är brottsliga att inneha, t.ex. narkotika, och tillhörigheter som en intagen i enlighet med 5 kap. 1 § FäL inte får ta emot och inneha i anstalt (se

text: prop. 2009/10:135 s. 152

text: ). Det kan alltså också vara fråga om cigarretter, pengar eller en brottmålsdom. Ett otillåtet föremål behöver inte vara ett farligt föremål.

text: Intagna får även kroppsvisiteras för eftersökande av vapen och andra farliga föremål, om det är nödvändigt av säkerhetsskäl. Förutsättningarna för sådan s.k. skyddsvisitation, eller ytlig kroppsvisitation, regleras i 8 kap. 5 § FäL. Som Kriminalvården har redogjort för anges i förarbetena till denna bestämmelse att en skyddsvisitation normalt inte behöver gå längre än att känna utanpå kläderna för att kontrollera vad den intagne bär på sig (se

text: prop. 1978/79:62 s. 29

text: f. och

text: prop. 2009/10:135 s. 152

text: ). Skyddsvisitationer har därmed ett annat syfte, och är lindrigare, än de fullständiga kroppsvisitationer som kan göras med stöd av 4 § samma kapitel (se Gunnel Lindberg, Straffprocessuella tvångsmedel, 4:e uppl., s. 706).

text: Motsvarande bestämmelser om kontroll av bostadsrum och kroppsvisitation finns i

text: 4 kap.

text: häkteslagen (2010:611)

text: Bedömning

text: I anstalten Salberga genomförs regelmässigt kroppsvisitationer av intagna som befinner sig i sina celler när dessa utrymmen kontrolleras beträffande farliga och otillåtna föremål. Kriminalvården har anfört att det rör sig om s.k. skyddsvisitationer som görs i samma syfte, dvs. för att söka efter farliga och otillåtna föremål, och har hänvisat särskilt till 8 kap. 4 § 4 och 5 § FäL. Som framgår av redogörelsen nyss skiljer sig den rättsliga regleringen åt för de olika slags kontrollerna. Framför allt av det skälet anser jag att resonemanget i remissyttrandet är något oklart. Jag har emellertid avstått från att komplettera utredningen och valt att inte ta del av myndighetens säkerhetshandbok. För egen del bedömer jag det rättsliga stödet för kroppsvisitationerna enligt följande.

text: Som jag har redogjort för under rubriken Rättsliga utgångspunkter ska en skyddsvisitation enligt 8 kap. 5 § FäL syfta till att söka efter farliga föremål. Sådana visitationer, som är mindre ingripande än de som genomförs med stöd av 4 §, får ske rutinmässigt. Det finns därmed inte något rättsligt hinder mot att anstalten i samband med fortlöpande kontroller av intagnas celler för att söka efter farliga föremål i samma syfte visiterar intagna som befinner sig i cellerna, om det bedöms nödvändigt av säkerhetsskäl. Det kan i detta sammanhang noteras att kontroller av celler får äga rum återkommande och rutinmässigt (2 § samma kapitel).

text: Kroppsvisitationer enligt 8 kap. 4 § FäL har i stället till syfte att söka efter otillåtna föremål. Såvitt nu är av intresse får sådana visitationer ske med stöd av bestämmelsens fjärde punkt antingen stickprovsvis (första ledet i bestämmelsen) eller i anslutning till en större undersökning som av säkerhetsskäl görs av ett utrymme inom anstalten och den intagne har eller har haft särskild anknytning till utrymmet (andra ledet). Det är angeläget att det faktum att kontroller av cellerna får äga rum rutinmässigt inte medför att den intagne som är placerad i cellen alltid samtidigt, dvs. regelmässigt, då också tvingas genomgå en fullständig kroppsvisitation. Som förarbetena måste förstås tar andra ledet i 4 § 4 inte sikte på kroppsvisitationer vid löpande kontroller av intagnas celler, utan avser sådana visitationer i samband med en större undersökning som av säkerhetsskäl görs av ett utrymme inom anstalten och en intagen har eller har haft särskild anknytning till utrymmet (jfr

text: prop. 1978/79:62 s. 29

text: ). Det kan t.ex. vara fråga om att kontrollera intagna i en sporthall på grund av misstanke om att det finns narkotika där (jfr mitt beslut den 8 april 2022, dnr 2632-2021).

text: Regleringen ger dock utrymme för anstaltspersonalen att i samband med kontroll av en cell kroppsvisitera den berörde intagne i syfte att leta efter otillåtna föremål, om det finns anledning att anta att ett sådant föremål kommer att anträffas på den intagne (8 kap. 4 § 1 FäL). Även om ”anledning att anta” är ett lågt ställt beviskrav måste det göras en ordentlig bedömning i varje enskilt fall. Detta betyder att kroppsvisitationer med stöd av 8 kap. 4 § 1 FäL inte heller får göras generellt och rutinmässigt i samband med kontroll av intagnas celler.

text: Sammantaget bedömer jag alltså att det inte finns något rättsligt stöd i

text: fängelselagen

text: för att återkommande kroppsvisitera intagna i något annat syfte än att söka efter farliga föremål i samband med löpande kontroller av deras celler. Om det efter en noggrann bedömning i det enskilda fallet finns skäl för det kan emellertid anstaltspersonalen så att säga utvidga en skyddsvisitation enligt

text: 8 kap. 5 §

text: FäL till att också avse eftersökande av otillåtna föremål – om det då finns anledning att anta att ett sådant kommer att anträffas på den intagne. Som nämnts får visitationer enligt

text: 8 kap. 4 § 4

text: första ledet FäL även ske stickprovsvis. Inför och i samband med varje kroppsvisitation ska givetvis proportionalitetsprincipen beaktas (

text: 1 kap. 6 §

text: FäL).

text: Det är en central uppgift för Kriminalvården att upprätthålla ordningen och säkerheten på sina verksamhetsställen. Myndigheten har långtgående befogenheter för att åstadkomma detta. Samtidigt måste de åtgärder som vidtas inom ramen för det arbetet ha ett tydligt stöd i författning och genomföras med respekt för de intagnas människovärde. Detta gäller i synnerhet när det är frågan om personella tvångsmedel. Den enskilda befattningshavaren måste dessutom ha klart för sig vilket stöd som finns för en åtgärd i det enskilda fallet och vad syftet med den är.

text: Såvitt jag kan förstå har personalen vid anstalten Salberga agerat i enlighet med Kriminalvårdens säkerhetshandbok och jag antar att visitationer av det aktuella slaget görs eller kan komma att göras vid samtliga myndighetens verksamhetsställen. Mot den bakgrunden är det enligt min mening angeläget att Kriminalvården ser över sina anvisningar och rutiner på området för att säkerställa att dessa är förenliga med lagstiftningen.

text: Övrigt Med anledning av klagomålen om att tiden för inlåsning i samband med den s.k. dygnsvilan utökades sommaren 2022, kan upplysas om att jag den 11 maj 2023 uttalade mig om den saken (se beslutet i dnr 5237-2022).

text: Ärendet avslutas.

text: Katarina Påhlsson

text: Ärendet har föredragits av områdesansvariga rättssakkunniga Nathalie Stenmark. Byråchefen Catrine Björkman har deltagit i beredningen.