title: Åklagarmyndigheten skadeståndsskyldig med anledning av långsam handläggning av en förundersökning

text: Ärendet

text: Bakgrund

text: AA (sökanden) hämtades till förhör den 13 maj 2013 och anhölls därefter för misstanke om grovt bidragsbrott. Han blev frisläppt den 16 maj 2013.

text: Samma åklagare var förundersökningsledare fram till den sista mars 2018. Utredningen bedrevs fram till den 23 maj 2018 då åklagare beslutade att lägga ned förundersökningen. Som skäl angavs att det inte längre fanns anledning att fullfölja förundersökningen. Beslutet motiverades med att det saknas förutsättningar att kunna styrka grovt bidragsbrott för tiden den 1 januari 2008–28 februari 2013. Beträffande år 2012, en period för vilket det finns tidsredovisning, skulle ett eventuellt bidragsbrott av normalgraden härutöver vara preskriberat.

text: Anspråket m.m.

text: Sökanden har begärt skadestånd av staten med 50 000 kr för kränkning på den grunden att hans rätt till rättegång inom skälig tid enligt artikel 6 i Europakonventionen har åsidosatts samt ersättning enligt frihetsberövandelagen. Sökanden har även begärt ersättning för ombudskostnader med 1 699 kr. Till stöd för sitt anspråk har han anfört i huvudsak följande.

text: Åklagarmyndigheten har varit för passiv i bedrivandet av förundersökningen. Utredningen har pågått under cirka fem års tid och har under flera perioder stått helt still. Under tiden för anhållandet har det gjorts en husrannsakan i sökandens hem där flera tekniska hjälpmedel tagits i beslag. Några beslag har hävts så sent som i maj 2018. Förhör med sökanden har hållits vid fem tillfällen, alla under år 2013. Efter det sista förhöret har sökanden fått mycket lite information om hur förundersökningen fortskridit trots flera förfrågningar från de offentliga försvararna. Förundersökningen har bedrivits helt passivt och utan åtgärder under flera perioder. Det har heller inte kommit fram sådana uppgifter i ärendet som krävt ytterligare förhör. Sökanden har medverkat i utredningen och den långsamma handläggningen beror därför inte på honom. Utredningen har inneburit ett stort lidande för sökanden som är utbildad jurist och inte kunnat arbeta med sitt yrke med anledning av brottsmisstanken. Hans liv har varit mycket begränsat under de fem år som förundersökningen pågått.

text: Åklagarmyndigheten har lämnat ett yttrande som sökanden har fått ta del av.

text: Justitiekanslern har tagit del av dagsboksbladet i Åklagarmyndighetens akt.

text: Allmänna utgångspunkter

text: Skadeståndsrättsliga utgångspunkter

text: Enligt 2 § frihetsberövandelagen har den som varit berövad friheten som anhållen under en tid av minst 24 timmar i sträck eller häktad på grund av misstanke om brott rätt till ersättning om det meddelas frikännande dom, åtalet avvisas eller förundersökningen avslutas utan att åtal väcks.

text: Enligt

text: 3 kap. 2 § 2

text: och

text: 2 kap. 3 §

text: skadeståndslagen

text: har endast den som utsatts för ett typiskt sett integritetskränkande brott rätt till ersättning för ideell skada (kränkning). Av Högsta domstolens praxis följer att skadestånd för ideell skada också kan utgå utan uttryckligt stöd i lag i sådana fall då någons rättigheter enligt Europakonventionen har överträtts (se t.ex. rättsfallet

text: NJA 2007 s. 584

text: , jfr numera

text: 3 kap. 4 § skadeståndslagen

text: Rätten till rättegång inom skälig tid m.m.

text: Enligt

text: artikel 6.1 i Europakonventionen

text: har var och en vid prövningen av hans eller hennes civila rättigheter och skyldigheter eller vid en anklagelse om brott rätt till domstolsprövning inom skälig tid.

text: Prövningen av frågan om rätten till rättegång inom skälig tid har åsidosatts ska enligt Europadomstolens praxis göras utifrån en helhetsbedömning av omständigheterna i det enskilda fallet. Det ska särskilt beaktas hur komplicerat målet varit, hur den enskilde respektive domstolar och myndigheter agerat under förfarandet samt vad som stått på spel för honom eller henne. (Se

text: Sürmeli mot Tyskland

text: , dom [stor kammare] den 8 juni 2006, no. 75529/01, § 128 med hänvisningar och Danelius, Mänskliga rättigheter i europeisk praxis, 2015, s. 323.) Europadomstolen fäster särskild vikt vid om det har förekommit längre perioder av inaktivitet. Varje period av inaktivitet innebär dock inte att det har skett en överträdelse av rätten till rättegång inom skälig tid. I

text: NJA 2005 s. 726

text: förekom inaktivitet under cirka ett år vid hovrättens handläggning av ett brottmål, vilket inte ansågs utgöra en överträdelse av artikel 6.1. En handläggningstid på flera år i en instans innebär inte heller per automatik att konventionsartikeln har åsidosatts (jfr Eriksson mot Sverige, no. 60437/08, närmare tre års handläggning av ett mål om livränta i en kammarrätt).

text: Handläggningstiden i ärenden eller mål som innefattar en prövning av en anklagelse för brott räknas från det att myndigheterna har vidtagit någon åtgärd som har lett till att den enskildes situation väsentligen har påverkats av brottsmisstanken. Normalt sett utgör delgivning av brottsmisstanke inom ramen för en förundersökning startpunkten för den relevanta tidsperioden. Tidsperioden avslutas genom att brottsmisstanken har prövats slutligt eller förfarandet annars har avslutats.

text: Enligt

text: 23 kap. 4 § andra stycket rättegångsbalken

text: ska en förundersökning bedrivas så skyndsamt som omständigheterna medger. Av

text: 1 a § förundersökningskungörelsen (1947:948)

text: framgår att förundersökningsledaren ska se till att utredningen bedrivs effektivt och att den enskildes rättssäkerhetsintressen tas till vara.

text: Justitiekanslerns bedömning

text: Sökanden har rätt till ersättning för det lidande som frihetsberövandet har inneburit för honom. Ersättningen för lidande bestäms till 6 000 kr, vilket motsvarar vad som normalt betalas ut vid frihetsberövanden av jämförbar längd.

text: När det sedan gäller frågan om långsam handläggning har det inte ens påståtts att det har begåtts något sådant integritetskränkande brott som är en förutsättning för att ersättning för kränkning ska ges med stöd av

text: 3 kap. 2 § 2 skadeståndslagen

text: . Frågan är i stället om ersättning ska lämnas på grund av att det har skett en överträdelse av artikel 6 i Europakonventionen.

text: Den aktuella förundersökningen bedrevs under tiden den 22 november 2012–23 maj 2018, dvs. under fem och ett halvt år. AA anhölls den 13 maj 2013 och får då anses ha blivit anklagad för brott i Europakonventionens mening. Den tid som är aktuell för att bedöma om handläggningstiden är förenlig med kraven i artikel 6 är alltså ca fem år.

text: Förundersökningen avsåg misstanke om grovt bidragsbrott gällande assistansersättning under åren 2008–2013 och omfattade flera personer. Som Åklagarmyndigheten påpekat kan utredningar av aktuellt slag vara mycket tidskrävande. Justitiekanslern ifrågasätter inte heller åklagarens bedömning att ärendet varit omfattande samt att materialet varit svårbedömt och av viss komplexitet. Även revisorshjälp tycks ha varit nödvändig.

text: Av utredningen framgår att det under handläggningen förekommit minst fyra perioder där handläggningen har varit mer eller mindre inaktiv från åklagarens sida, varav en uppgår till nästan ett år och två om ca sex månader. Dessa inaktiva perioder har således varit återkommande då inga utredningsåtgärder verkar ha vidtagits. Därutöver noteras flera lite kortare perioder av inaktivitet under förundersökningen.

text: Såvitt framgår har det inte enbart varit åklagaren som orsakat tidsutdräkten i ärendet. Det har exempelvis skett ett byte av utredare hos polisen och revisorn tycks inte ha prioriterat ärendet. Vidare verkar kammarledningen ha gjort ansträngningar för att få såväl polisen som åklagaren att prioritera ärendet. I en brottsutredning där åklagaren är förundersökningsledare har emellertid den personen det primära ansvaret för att förundersökningen bedrivs framåt med den skyndsamhet som krävs. Det bör även understrykas att resursbrist endast i undantagsfall kan påverka bedömningen i förhållande till åtagandet enligt Europakonventionen (se även

text: prop. 1989/90:42 s. 16

text: Även med beaktande av att utredningen i detta fall har varit relativt omfattande och av komplex karaktär står det klart att den totala handläggningstiden om ca fem år har varit för lång. Dessutom har det förekommit flera perioder av inaktivitet. Det finns ingenting som tyder på att den utdragna handläggningstiden berott på sökandens eget agerande. Något annat har inte framkommit än att det huvudsakligen är åklagaren som förorsakat den utdragna tidsutdräkten. Sammantaget kan åklagaren inte anses ha uppfyllt sin skyldighet att driva förundersökningen framåt med tillräcklig skyndsamhet. Sökandens rätt till rättegång inom skälig tid enligt

text: artikel 6 i Europakonventionen

text: har således åsidosatts. Han har därför rätt till ersättning för ideell skada på den grunden.

text: Sökanden har inte gottgjorts för konventionsöverträdelsen inom ramen för brottmålsprocessen (jfr

text: artikel 13 i Europakonventionen

text: ). Vad som återstår då är ekonomisk ersättning för den skada som han kan ha lidit. Enligt Europadomstolens praxis finns en stark men motbevisbar presumtion för att ett åsidosättande av rätten till rättegång inom skälig tid medför en ideell skada för den enskilde. Det är i detta fall inte tillräckligt att konstatera att en överträdelse har skett, utan ekonomisk kompensation är påkallad.

text: När det gäller ersättningens storlek bedömer Justitiekanslern att det begärda beloppet är alltför högt i förhållande till dröjsmålstidens längd (se även

text: NJA 2012 s. 211

text: I p. 27). Med utgångspunkt i vad som beslutats i liknande fall och med beaktande av Högsta domstolens praxis, finner Justitiekanslern att sökandens ersättning för ideell skada bör bestämmas till 20 000 kr.

text: Begärd ersättning för ombudskostnader är skälig och godtas.


publisher: Justitiekanslern

title: Betänkandet En ny kamerabevakningslag (SOU 2017:55)

org: jk

text: Justitiekanslerns utgångspunkter

type: rubrik

text: Justitiekanslern ska vaka över tryck- och yttrandefriheten samt värna integriteten och rättssäkerheten i den offentliga verksamheten. I Justitiekanslerns uppdrag ingår även att bevaka statens rätt och att medverka till att rättstillämpningen är effektiv och av hög kvalitet.

type: stycke

text: Genomgången av de förslag som läggs fram i betänkandet och de överväganden som görs där har skett med de utgångspunkter som Justitiekanslern, utifrån sitt uppdrag, främst har att beakta. Med beaktande av dessa utgångspunkter vill Justitiekanslern anföra följande.

text: Övergripande synpunkter

text: EU har beslutat om en dataskyddsreform. Dataskyddsreformen innebär bl.a. att det krävs en stor reform av den svenska lagstiftningen på området för kameraövervakning, eftersom kameraövervakning ofta utgör personuppgiftsbehandling som omfattas av den nya EU-regleringen. Enligt betänkandet blir reformen så omfattande att det inte är lämpligt att genomföra den genom att behålla kameraövervakningslagen och göra ändringar i den lagen. Justitiekanslern delar denna bedömning.

text: I betänkandet föreslås att kameraövervakningslagen ska ersättas av en ny lag med särskilda bestämmelser om kamerabevakning. Den nya lagen kommer i flera fall att hänvisa till den särskilda reglering som dataskyddsreformen ger upphov till. Detta påverkar överskådligheten i den nya lagen, men är ändå att föredra framför alternativet att enbart reglera kamerabevakning genom de generella lagarna.

text: Justitiekanslern konstaterar att utgångspunkten för

text: kamerabevakningslagen

text: är att ge ökade möjligheter till kamerabevakning. Vid en sådan förändring måste skyddet för den personliga integriteten beaktas. Justitiekanslern anser att betänkandet ger uttryck för en välavvägd syn på förhållandet mellan kamerabevakning och personlig integritet. Genom förslaget att samtidigt stärka skyddet för den personliga integriteten i vissa delar är det möjligt att öka möjligheterna till kamerabevakning för berättigade syften utan att det skapar en obalans i förhållande till skyddet för den personliga integriteten.

text: Skadestånd

text: I betänkandet föreslås att skadestånd ska kunna utgå vid överträdelser av de materiella bestämmelserna i

text: kamerabevakningslagen

text: Kamerabevakningslagen

text: föreskriver i

text: 28 §

text: att bestämmelserna om skadestånd i förordningen och

text: dataskyddslagen

text: eller brottsdatalagen ska tillämpas.

text: Enligt

text: 3 § förordningen (1995:1301)

text: om handläggning av skadeståndsanspråk mot staten (handläggningsförordningen) handlägger Justitiekanslern anspråk på ersättning med stöd av bl.a. 44 § kameraövervakningslagen. Det uttalas inte i betänkandet om Justitiekanslern ska pröva skadeståndsanspråk som grundar sig på överträdelser av bestämmelserna i

text: kamerabevakningslagen

text: . Hänvisningen till förordningen och

text: dataskyddslagen

text: samt brottsdatalagen talar dock för att detta är avsikten. Justitiekanslern har i remissyttranden till betänkandena Ny dataskyddslag (

text: SOU 2017:39

text: ) och Brottsdatalag (

text: SOU 2017:29

text: ) utvecklat vad som krävs för att Justitiekanslern ska kunna reglera skadeståndsanspråk med stöd av dessa lagar, se bilaga 1 och 2 .

text: Enligt övergångsbestämmelserna till

text: kamerabevakningslagen

text: ska äldre föreskrifter om skadestånd fortfarande gälla för skada som orsakats före ikraftträdandet. Detta innebär att hänvisningen till 44 § kameraövervakningslagen bör finnas kvar i handläggningsförordningen. Alternativt behövs en övergångsbestämmelse som pekar ut Justitiekanslern som behörig myndighet även för anspråk enligt den upphävda kameraövervakningslagen.

type: avgorande


title: Remissyttrande - Lag om flygpassageraruppgifter i brottsbekämpningen (SOU 2017:57)

text: Genomgången av de förslag som läggs fram i det nu aktuella betänkandet och de överväganden som görs där har skett med de utgångspunkter som Justitiekanslern främst har att beakta, här i första hand integritetssynpunkter.

text: Utredningen har föreslagit att EU:s direktiv 2016/681 om användning av passageraruppgiftssamlingar för att förebygga, förhindra, upptäcka, utreda och lagföra terroristbrott och grov brottslighet (PNR-direktivet) ska genomföras i Sverige genom en ny lag – lagen om flygpassageraruppgifter i brottsbekämpningen.

text: Underlaget för genomförandet av direktivet innehåller noggranna analyser både av behovet av verktyget i brottsbekämpande syfte och av det integritetsintrång som användningen av de insamlade uppgifterna kan väntas medföra. Vidare innehåller lagförslaget ett regelverk i syfte att skydda den enskildas personliga integritet vid behandling av uppgifterna.

text: Justitiekanslern har i huvudsak inte någon erinran mot förslagen i betänkandet. Följande ska dock framhållas.

text: Radering av PNR-uppgifter som utgör känsliga personuppgifter (avsnitt 18.5)

text: PNR-uppgifter definieras som en sammanställning av uppgifter om varje enskild passagerare som gör det möjligt för det lufttrafikföretag som sköter bokningen och andra deltagande lufttrafikföretag att behandla och kontrollera reservationen. De PNR-uppgifter ska behandlas framgår av bilaga I till PNR-direktivet.

text: Av de uppgifter som hänvisas till i bilagan anges under punkten 12 ”Allmänna anmärkningar”, med vilket åsyftas ett fritextsfält för kommunikation mellan t.ex. resebokare och flygbolagspersonal. Såsom anges i avsnitt 18.5.3 kan känsliga personuppgifter ingå bland dessa anmärkningar såsom specialkost eller hälsouppgifter. Dessa uppgifter kan avslöja en persons religion eller hälsotillstånd och får i sådant fall inte behandlas enligt direktivet. Lufttrafikföretagen ska inte överföra sådana känsliga uppgifter och om de ändå överförs till enheten för passagerarinformation ska de omedelbart gallras genom radering. Det ska i sammanhanget dock konstateras att det rör sig om en stor mängd data som kontinuerligt ska skickas över från lufttrafikföretagen till enheten för passagerarinformation som i sin tur ska granska materialet. Insamlingen av de uppgifter som ingår under ”Allmänna anmärkningar” innebär integritetsrisker och den befogade informationen som kan vara av intresse i denna del framstår som begränsad. Eftersom en generell gallring av ”Allmänna anmärkningar” inte anses förenlig med direktivet (s. 348) vill Justitiekanslern betona vikten av en noggrann granskning av uppgifterna som förs vidare i denna del så att inte känsliga personuppgifter behandlas av misstag.

text: Något om Justitiekanslerns skadeståndsreglering

text: Enligt utredningens förslag ska det i lagen föras in en bestämmelse som innebär att 7 kap. 1 § i den kommande brottsdatalagen om skadestånd ska gälla också i fråga om behandling av personuppgifter i strid med bestämmelser enligt denna lag eller föreskrifter som meddelats med stöd av lagen (avsnitt 20.4.3).

text: Justitiekanslern är den myndighet som handlägger skadeståndsanspråk mot staten med hänvisning till felaktig personuppgiftsbehandling, se

text: 3 § förordningen (1995:1301)

text: om handläggning av skadeståndsanspråk mot staten. Skadestånd för felaktig behandling av personuppgifter kan, på det statliga området, lämnas efter beslut av Justitiekanslern eller efter rättegång i allmän domstol. Det är vanligare att anspråk framställs hos Justitiekanslern än i domstol. Såsom Justitiekanslern påpekat i sitt remissyttrande över betänkandet om en ny brottsdatalag (

text: SOU 2017:29

text: ) krävs dock en ändring den nämnda förordningen om Justitiekanslern ska vara den myndighet som prövar anspråk enligt brottsdatalagen.


title: Anspråk på skadestånd av staten med anledning av en tingsrätts handläggning av ett ärende angående god man enligt föräldrabalken

text: Justitiekanslern tillerkänner CM skadestånd av staten med 8 000 kr.

text: Justitiekanslern uppdrar åt Domstolsverket att ombesörja att ersättningen betalas ut till CM.

text: Ärendet

text: Bakgrund

text: CM begärde hos Stockholms Överförmyndarnämnd att bli förordnad som ny god man för TZ. Enligt ett protokollsutdrag den 24 september 2004 beslutade överförmyndarnämnden att inte byta god man för TZ. Enligt överförmyndarnämndens bedömning hade den redan förordnade gode mannen inte gjort sig skyldig till missbruk eller försummelse vid utövandet av sitt uppdrag. Den gode mannen kunde enligt nämnden inte heller av annan anledning anses vara olämplig för uppdraget.

text: I en skrivelse den 8 november 2004 till CM underrättade överförmyndarnämnden honom om att han inte kunde anses vara part i ärendet om byte av god man och därför inte kunde ansöka om exempelvis byte av ställföreträdare. Nämnden upplyste vidare att den på eget initiativ ändå hade prövat frågan om byte god man.

text: CM, genom ombudet JF, ansökte därefter den 22 november 2004 hos Stockholms tingsrätt om att han skulle förordnas som god man för TZ.

text: Med anledning av ansökan förelade tingsrätten den 25 november 2004 Stockholms Överförmyndarnämnd att inkomma med ett yttrande i ärendet. I ett yttrande, som inkom till tingsrätten den 28 december 2004, avstyrkte nämnden bifall till ansökan. Nämnden anförde bl.a. att en god man redan var förordnad och att CM enligt nämndens bedömning inte var part i ärendet. Nämnden upplyste i yttrandet att den på eget initiativ ändå hade tagit upp frågan om byte av god man. Protokollsutdraget från nämndens sammanträde den 24 september 2004 liksom nämndens skrivelse den 8 november 2004 till CM fogades till yttrandet.

text: Tingsrätten förelade därefter på nytt överförmyndarnämnden att inkomma med ett yttrande, särskilt över frågan om CM var att anse som sambo med TZ. Sedan överförmyndarnämnden den 4 februari 2005 hade kommit in med yttrandet bereddes CM tillfälle att yttra sig över nämndens skrivelser.

text: CM inkom med ett yttrande till tingsrätten den 16 februari 2005. En kompletterande skrivelse gavs därefter in av honom till tingsrätten den 10 mars 2005.

text: Tingsrätten inhämtade även ett yttrande från den gode mannen. Efter föreläggande från tingsrätten inkom CM den 11 maj 2005 med synpunkter på den gode mannens yttrande.

text: Parterna bereddes därefter den 18 maj 2005 tillfälle att slutföra sin talan.

text: I ett slutligt beslut den 26 augusti 2005 avvisade tingsrätten CM:s ansökan. Som skäl för beslutet anförde tingsrätten följande.

text: ”CM har hos tingsrätten ansökt om att han skall förordnas som god man för T [Z]. Eftersom godmanskap redan anordnats för T [Z] skall hans ansökan uppfattas som en ansökan om byte av god man, det vill säga entledigande av den nuvarande gode mannen och förordnande av honom själv i dennas ställe. Beslut om entledigande av god man fattas av överförmyndarnämnden. Detsamma gäller för förordnande av god man i samband med entledigande. Överförmyndarnämndens beslut om entledigande och förordnande överklagas till tingsrätten. Stockholms tingsrätt är således inte behörig att som första instans pröva frågan om byte av god man för T [Z]. CM:s ansökan skall därför avvisas.”

text: CM överklagade tingsrättens beslut. Svea hovrätt avslog överklagandet den 22 september 2005.

text: Högsta domstolen fann den 9 november 2005 inte skäl att meddela prövningstillstånd.

text: Anspråket m.m.

text: CM har vänt sig till Justitiekanslern och begärt skadestånd av staten med 30 000 kr med hänvisning till tingsrättens handläggning av ärendet. Han har åberopat att tingsrätten tidigare än vad som nu blev fallet borde ha insett sin bristande behörighet. Hans anspråk avser ersättning för de ombudskostnader han ådrog sig i samband med ärendets handläggning vid tingsrätten.

text: Stockholms tingsrätt har efter remiss avgett ett yttrande. Tingsrätten har därvid anfört att dess handläggning av ärendet inte bör medföra skadeståndsskyldighet för staten. Tingsrätten har dock ansett att rätten i ett tidigare skede borde ha uppmärksammat att det inte fanns någon laglig möjlighet att ta upp frågan om byte av god man.

text: CM har kommit in med synpunkter på tingsrättens yttrande.

text: Justitiekanslerns bedömning

text: Enligt

text: 3 kap. 2 § skadeståndslagen (1972:207)

text: skall staten ersätta bl.a. ren förmögenhetsskada som vållas genom fel eller försummelse vid myndighetsutövning i sådan verksamhet för vilken staten svarar. På grund av den bestämmelsen har staten ett ersättningsansvar bl.a. för sådan ren förmögenhetsskada som vållas genom fel eller försummelse i domstolarnas dömande verksamhet.

text: Som anges i den juridiska litteraturen bör bedömningen av vad som skall anses utgöra fel eller försummelse vid myndighetsutövning vara objektiv. Bedömningen bör alltså ha sin utgångspunkt i vad den enskilde har rätt att vänta sig vid en verksamhet av det aktuella slaget. När det gäller domstolarnas verksamhet finns det skäl att ställa höga anspråk på noggrannhet. Vid bedömningen av frågan om fel eller försummelse bör hänsyn tas även till felets art (se t.ex. Bengtsson, Det allmännas ansvar enligt

text: skadeståndslagen

text: , 2 uppl., s. 65 f.).

text: Justitiekanslern har i flera tidigare ärenden här funnit att staten har blivit skadeståndsskyldig när en domstol inte har iakttagit en tvingande forumregel, se t.ex. JK-beslut 1992 C. 15 och 1993 C. 4 samt Justitiekanslerns beslut den 7 januari 1999 i ärendet med dnr

text: , den 22 augusti 2000 i ärendet med dnr

text: och den 29 oktober 2004 i ärendet med dnr

text: . Något förenklat uttryckt har Justitiekanslern i dessa fall intagit ståndpunkten att staten är principiellt ersättningsskyldig gentemot den enskilde för den förmögenhetsskada som denne har åsamkats till följd av att domstolen har underlåtit att beakta sin behörighet enligt en tvingande forumregel.

text: Enligt

text: 11 kap. 4 § första stycket föräldrabalken

text: skall tingsrätten, om det behövs, anordna godmanskap för den som på grund av sjukdom, psykisk störning, försvagat hälsotillstånd eller liknande förhållande behöver hjälp med att bevaka sin rätt, förvalta sin egendom eller sörja för sin person. När rätten anordnar godmanskap skall den samtidigt förordna en god man att utföra uppdraget. Om en god man inte längre behövs skall tingsrätten besluta att godmanskapet skall upphöra (11 kap. 19 § första stycket). Tingsrätten beslutar således om förordnande och entledigande av god man i samband med att ett godmanskapanordnas eller upphör.

text: Av

text: 11 kap. 4 § andra stycket andra meningen

text: och

text: 9 § andra stycket

text: samt

text: 20 § första stycket

text: föräldrabalken

text: följer att överförmyndarnämnden beslutar om förordnande eller entledigande av god man under den tid då ett godmanskapbestår. Överförmyndarnämndens beslut i dessa frågor överklagas till tingsrätt.

text: Finner en tingsrätt i samband med att ett ärende inleds där att den saknar behörighet att handlägga ärendet men att en förvaltningsmyndighet skulle vara behörig kan tingsrätten inte överlämna ärendet dit. Enligt vad som följer av

text: 8 § andra stycket lagen (1996:242)

text: om domstolsärenden skall tingsrätten i stället besluta om avvisning (se även

text: prop. 1995/96:118 s. 152

text: I detta fall har tingsrätten på ansökan av CM tagit upp frågan om byte – dvs. entledigande respektive förordnande – av god man för TZ. Eftersom ansökan avsåg en begäran om åtgärder i ett pågående godmanskap skulle ansökningen rätteligen ha handlagts av överförmyndarnämnden och inte av tingsrätten. Det står alltså klart att en indispositiv forumregel har överträtts.

text: Av utredningen i ärendet får anses framgå att det redan genom den av CM gjorda ansökan borde ha funnits anledning för tingsrätten att överväga om ärendet inte avsåg en sådan fråga som det ankom på överförmyndarnämnden att pröva. Det borde i vart fall genom överförmyndarnämndens första yttrande, som inkom till tingsrätten den 28 december 2005, ha stått klart för tingsrätten att saken avsåg ett redan anordnat godmanskap. Tingsrätten borde således åtminstone vid denna tidpunkt ha tagit ställning till sin behörighet att handlägga ärendet. Utgångspunkten i det här fallet bör följaktligen, i enlighet med av Justitiekanslern tidigare tillämpad praxis, vara att staten har ådragit sig skadeståndsskyldighet gentemot CM för den skada som har sin grund i att tingsrätten till synes inte närmare uppmärksammade sin behörighet att handlägga ärendet.

text: Ansvaret för att systemet fungerar har ytterst lagts på domstolarna. Med hänsyn till de särskilt stränga krav på noggrannhet som måste ställas på domstolarna i deras rättskipande verksamhet bör staten i princip stå hela ansvaret för rättegångsfel även vid medvållande från en parts sida. Mot denna bakgrund saknas det anledning för mig att i ett fall som detta pröva om det finns skäl att jämka skadeståndet till CM.

text: CM:s anspråk på skadestånd avser, som det får uppfattas, ersättning för hans ombudskostnader vid tingsrätten. Någon utredning som styrker skadans storlek har inte getts in hit. Likväl anser jag mig kunna utgå från att CM genom tingsrättens handläggning har åsamkats onödiga ombudskostnader. Han bör vara berättigad till ersättning för de åtgärder som ombudet efter anhängiggörandet av ärendet vidtog under handläggningen i tingsrätten. Enligt min mening får skadan i brist på annan utredning uppskattas till skäliga ansedda 8 000 kr. Detta belopp skall CM alltså tillerkännas i skadestånd av staten.

text: Ärendet avslutas här.


title: Ifrågasatt brott mot tystnadsplikt inom hälso- och sjukvården

text: Justitiekanslern lägger ner förundersökningen.

text: Ärendet

text: Bakgrund

text: Tidningen Sydsvenskan publicerade den 5 maj 2015 en artikel angående en forskningsstudie om en ny mammografimetod i Region Skåne. Artikeln publicerades även i tidningens nätupplaga men togs såvitt känt bort samma dag. I anslutning till artikeln fanns ett fotografi av en datorskärm med en mammografibild. Av bilden framgick patientens namn och personnummer.

text: Efter en anmälan av målsäganden beslutade Justitiekanslern den 14 augusti 2015 att inleda förundersökning beträffande brott mot tystnadsplikt enligt

text: 20 kap. 3 § brottsbalken

text: (BrB). Justitiekanslern uppdrog samtidigt åt en kammaråklagare vid Ekobrottsmyndigheten i Malmö att verkställa förundersökningen och att redovisa resultatet hit.

text: Kammaråklagaren har redovisat resultatet av de utredningsåtgärder som han har vidtagit.

text: Rättslig reglering

text: Offentlighets- och sekretesslagen (OSL) innehåller bestämmelser om sekretess och tystnadsplikt i det allmännas verksamhet. Enligt

text: 25 kap. 1 §

text: OSL gäller sekretess inom hälso- och sjukvården för uppgift om enskilds hälsotillstånd eller andra personliga förhållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon närstående till denne lider men. Begreppet enskilds personliga förhållanden ska i detta sammanhang tolkas vidsträckt och avser i princip alla uppgifter som kan härledas till en identifierbar person.

text: Sekretessregleringen innebär ett förbud mot att röja uppgifter, vare sig det sker muntligen, genom att allmänna handlingar lämnas ut eller på annat sätt (

text: 3 kap. 1 §

text: OSL). I uttrycket ”på annat sätt” innefattas t.ex. ett röjande som innebär att något hemligt förevisas för en utomstående person, eller att en utomstående tillåts att närvara vid viss verksamhet eller bese föremål eller anläggningar.

text: För att garantera att den enskildes personliga integritet skyddas på samma sätt av en privat vårdgivare som i offentlig verksamhet föreskrivs i 6 kap.

text: 12 § patientsäkerhetslagen att den som tillhör eller tillhört hälso- och sjukvårdspersonalen inom den enskilda hälso- och sjukvården inte obehörigen får röja vad han eller hon i sin verksamhet har fått veta om enskilds hälsotillstånd eller andra personliga förhållanden.

text: Den som röjer en uppgift som är sekretessbelagd och som han eller hon är skyldig att hemlighålla kan dömas för brott mot tystnadsplikt enligt

text: 20 kap. 3 §

text: BrB. Straffansvar föreligger även vid gärningar som begås av oaktsamhet, men inte i ringa fall.

text: Av

text: 1 kap. 1 § tredje stycket tryckfrihetsförordningen

text: (TF) framgår att det står var och en fritt att lämna uppgifter och underrättelser i vilket ämne som helst till bl.a. journalister för offentliggörande i tidningar och andra tryckta skrifter, om inte något annat är föreskrivet i TF (s.k. meddelarfrihet). Meddelarfriheten gäller för alla medborgare och således även för de offentliganställda. En myndighet som sådan, och den som officiellt har att företräda myndigheten, omfattas dock inte av meddelarfriheten.

text: Meddelarfriheten innebär som regel en frihet från ansvar för brott mot sekretessregler. En begränsning i denna grundlagsskyddade meddelarfrihet gäller enligt

text: 7 kap. 3 § första stycket 3

text: TF bl.a. i det fall där meddelandet innefattar ett uppsåtligt åsidosättande av tystnadsplikt i vissa fall som särskilt anges i OSL (s.k. kvalificerade tystnadsplikter). Sekretess inom hälso- och sjukvården för enskilds personliga förhållanden är en sådan i OSL särskilt angiven tystnadsplikt som inte kan åsidosättas med hänvisning till meddelarfriheten, se

text: 25 kap. 18 § andra stycket

text: OSL. Detta gäller även tystnadsplikten inom den enskilda hälso- och sjukvården, se 44 kap. 3 OSL.

text: Justitiekanslerns bedömning

text: Utredda omständigheter i sammanfattning

text: Av utredningen i ärendet framgår i korthet att mammografibilder har inhämtats från friska kvinnor i ett forskningsprojekt inom Lunds universitets ramar med Region Skåne som huvudman. Forskningsstudien har avsett mammografi med tredimensionell röntgen. Mammografin har utförts av laboratorieföretaget Unilabs AB i Region Skånes lokaler.

text: Målsäganden har tillfrågats om att delta i forskningsprojektet. Hon lämnade sitt samtycke till att delta i studien och fick del av en kopia av en handling av vilken det framgick att de uppgifter som inhämtades i studien var sekretesskyddade. Hon genomgick vanlig mammografi och därefter en screening med tredimensionell röntgen.

text: NN har varit forskningsansvarig läkare. Hon har i december 2014, efter att tidigare ha blivit intervjuad om forskningsverksamheten, förevisat mammografiverksamheten hos Unilab för en journalist och en fotograf från Sydsvenskan. Enligt NN hade hon inför besöket upplyst att verksamheten bedrevs i en miljö där det fanns sekretessbelagt material och att bilder endast fick tas på av henne anvisade platser. Vid besöket förevisade hon bl.a. en arbetsstation och tog fram en datorbild för avidentifiering. Hon förklarade för fotografen att denne inte fick ta någon bild i lokalen innan avidentifieringen var klar, men uppmärksammade att fotografen ändå tog några bilder. Från den plats fotografen uppehöll sig uppfattade hon dock att det inte var möjligt att se eller ta en bild av datorskärmen. Instruktionen var också att datorskärmen inte fick fotograferas. Hennes avsikt var inte heller att det skulle visas någon röntgenbild utan bara en arbetssituation med henne och röntgenbilder i bakgrunden.

text: Tryckfrihetsförordningens

text: bestämmelser om meddelarfrihet är inte tillämpliga

text: NN har under utredningen uppgett att intervjun och förevisandet av verksamheten i lokalerna utgjorde ett inslag i uppgiften att till allmänheten sprida kunskap om resultaten av forskningen. Utredningen visar också att hon i förväg hade informerat både klinikchefen respektive personer i Unilabs ledning inför reportageteamets besök.

text: Situationen får mot denna bakgrund anses innebära att förevisandet av lokalerna och verksamheten inte har skett med stöd av

text: tryckfrihetsförordningens

text: regler om meddelarfrihet, utan istället utgjort en del av NN:s uppdrag som forskningsansvarig läkare. Det sagda innebär att bedömningen av om brott mot tystnadsplikt har begåtts i detta fall inte begränsas till att gälla uppsåtligt åsidosättande av vissa kvalificerade tystnadsplikter enligt vad som följer av

text: 7 kap. 3 § första stycket 3

text: TF utan att det även ska prövas om brottet begåtts av oaktsamhet (jfr

text: 20 kap. 3 § andra stycket

text: BrB).

text: Prövningen av frågan om det inträffade utgör brott sker därmed inom ramen för den tillsyn över den offentliga verksamheten som bedrivs här. Justitiekanslern ska enligt lagen om Justitiekanslerns tillsyn vaka över att de som utövar offentlig verksamhet efterlever lagar och andra författningar och i övrigt fullgör sin åligganden. Ger utredningen i ett ärende hos Justitiekanslern anledning anta att en befattningshavare begått brottslig gärning genom att åsidosätta vad som åligger denne i tjänsten eller uppdraget, tillämpas, enligt vad som sägs i 5 § första stycket lagen om Justitiekanslerns tillsyn, vad som föreskrivs i lag om förundersökning, åtal och åtalsunderlåtelse samt om allmän åklagares befogenheter i övrigt i fråga om brott under allmänt åtal.

text: Sekretesskyddade uppgifter har röjts

text: De uppgifter om målsäganden som kommit utomstående till del har såvitt framgår funnits tillgängliga både hos Unilabs och inom Region Skånes verksamhet. Principiellt sett är därför sekretessbestämmelserna i både 6 kap. 12 § patientssäkerhetslagen och i

text: 25 kap. 1 §

text: OSL tillämpliga. Bilden av gällande ansvarsfördelning kompliceras dock i betydande mån av att flera huvudmän varit inblandade i forskningsverksamheten.

text: NN har såvitt nu är i fråga haft ansvaret för att hemlighålla uppgifterna om målsäganden. Hon har enligt utredningen haft sin anställning som läkare inom Region Skåne och haft tillgång till uppgifterna genom sin tjänst. Även om det inte står helt klart får det mesta anses tala för att det är sekretessregleringen i

text: 25 kap. 1 §

text: OSL som bör bilda utgångspunkt för bedömningen. Det bör här nämnas att oavsett vilken reglering som åberopas, den slutliga bedömningen beträffande frågan om brott mot tystnadsplikt enligt

text: 20 kap. 3 § brottsbalken

text: begåtts torde bli densamma.

text: Med hälso- och sjukvård avses enligt

text: 25 kap. 1 §

text: OSL samma sak som i

text: 1 § hälso- och sjukvårdslagen

text: , nämligen åtgärder dels för att medicinskt förebygga, utreda och behandla sjukdomar och skador dels sjuktransporter samt att ta hand om avlidna. Sjukdomsförebyggande åtgärder kan vara t.ex. allmänna och riktade hälsokontroller, vaccinationer, hälsoupplysning samt mödra- och barnavård.

text: Med uttrycket ”hälsotillstånd och andra personliga förhållanden” i 25 kap.

text: 1 §

text: OSL avses i princip alla uppgifter om en enskild individ, från uppgift om vederbörandes personnummer och adress till uppgift om sjukdomstillstånd.

text: Sekretess till skydd för enskild inom forskning finns i

text: 24 kap.

text: OSL. Det saknas där någon sekretessbestämmelse som omfattar uppgifter av det slag som nu är aktuella.

text: Målsäganden har i detta fall blivit undersökt med en vanlig mammografimetod och enligt den metod som ingick i studien. Oavsett metod får målsäganden anses ha erbjudits allmän hälsoundersökning av sådant slag som avses med uttrycket hälso- och sjukvård enligt

text: 25 kap. 1 §

text: OSL. Målsägandens mammografibild jämte namn och personnummer utgör sådana uppgifter om hennes personliga förhållanden som avses i bestämmelsen. Det står vidare klart att uppgifterna inte kunnat röjas utan men för målsäganden eller någon närstående. Sekretess har alltså gällt för uppgifterna. Genom att fotografen likväl kunnat ta del av den inte avidentifierade bilden på dataskärmen har sekretessen för uppgifterna röjts.

text: Röjandet utgör inte brott

text: NN har varit skyldig att hemlighålla de uppgifter för vilka sekretess har gällt när hon förevisade verksamheten i Unilabs lokaler för reportageteamet. Hon underlät att se till att bilden på datorskärmen var avidentifierad när reportageteamet befann sig i lokalen och möjliggjorde därigenom för fotografen att ta del av uppgifterna. Hon får på det sätt som avses i straffbestämmelsen om brott mot tystnadsplikt objektivt sett anses ha röjt de aktuella uppgifterna.

text: För att ansvar för brott mot tystnadsplikt ska komma ifråga är det inte tillräckligt att förfarandet objektivt sett innebär ett otillåtet röjande. Därutöver krävs att röjandet skett uppsåtligen eller av oaktsamhet. I ringa fall ska något straffrättsligt ansvar inte utkrävas.

text: NN har inte uppsåtligen röjt sekretessen. Med hänsyn till de höga krav som måste kunna ställas på dem som anförtrotts att hantera känsliga uppgifter av aktuellt kan det sättas ifråga om inte NN borde ha förvissat sig om att ingen obehörig person befann sig i lokalen eller i vart fall i närheten av arbetsstationen under den tid som den inte avidentifierade bilden fanns tillgänglig på datorskärmen. Med hänsyn till att hon, enligt vad som framkommit, varit väl medveten om sitt ansvar för att sekretesskyddade uppgifter inte skulle röjas och lämnat instruktioner om begränsningar i fotograferingen till reportageteamet för att sekretessen skulle respekteras är det min bedömning att oaktsamheten måste bedömas som ringa. Den är därmed inte av det slag som kan leda till straffrättsligt ansvar. Det finns inte anledning att anta att ytterligare utredningsåtgärder skulle leda till någon annan bedömning.

text: Förundersökningen ska därför läggas ner.


title: Granskning av vissa kommuners hantering av utlämnande av allmänna handlingar

text: Rätten för var och en att ta del av en allmän handling som förvaras hos en myndighet är väsentlig för att offentlighetsprincipen ska kunna upprätthållas. Det är därför av stor vikt att myndigheters hantering av en begäran om att få ta del av en allmän handling sker på ett korrekt sätt och i enlighet med bestämmelserna i

text: tryckfrihetsförordningen

text: , TF.

text: Vid den genomförda granskningen har 29 kommuner lämnat information om sin handläggning av begäran om utlämnande av allmänna handlingar. Justitiekanslerns övergripande intryck är att hanteringen i huvudsak har goda förutsättningar att fungera mycket väl. Utifrån det underlag som har lämnats framstår hanteringen som rättssäker och effektiv.

text: Drygt hälften av kommunerna har skriftliga rutindokument för utlämnande av allmänna handlingar. Justitiekanslern ser positivt på det kontinuerliga arbete som i många kommuner sker genom upprättande av riktlinjer, vägledningar och utbildning gällande allmänna handlingars offentlighet. I de fall rutindokument inte har bifogats eller är knapphändiga är det dock svårare att dra några långtgående slutsatser om kommunens hantering av begäran sker i enlighet med lagens högt ställda krav. Det är av stor vikt att alla medarbetare är väl bekanta med offentlighetsprincipen. Det framstår därför, utöver kontinuerliga utbildningsinsatser, som ändamålsenligt att det finns tydliga rutindokument i detta hänseende.

text: Vid granskningen har det i de flesta fall gått att utläsa att kommunerna är väl medvetna om lagstiftningens högt ställda krav på skyndsamhet och att en begäran om utlämnande av allmänna handlingar är en arbetsuppgift som ska prioriteras. Det kan vidare utläsas att den enskildes rätt till anonymitet vid en begäran om allmänna handlingar i de flesta fall tycks vara väl känd för kommunerna.

text: Bakgrund

text: Justitiekanslern har, enligt lagen (

text: ) om Justitiekanslerns tillsyn och förordningen (

text: ) med instruktion för Justitiekanslern, tillsyn över att de som utövar offentlig verksamhet efterlever lagar och andra författningar samt i övrigt fullgör sina åligganden. En viktig del i denna uppgift är att se till att offentlighetsprincipen upprätthålls.

text: Justitiekanslern har tidigare genomfört tillsynsprojekt med fokus på frågor om utlämnande av allmänna handlingar hos statliga myndigheter. I början av 2019 beslutade Justitiekanslern att även granska hur hanteringen av frågor om utlämnande av allmänna handlingar ser ut hos 29 stycken utvalda kommuner. Granskningen har inte föranletts av något enskilt ärende. Frågor relaterade till hantering av begäran om utlämnande av allmänna handlingar är dock återkommande i ärenden hos Justitiekanslern.

text: Den 17 januari 2019 skickades en begäran om yttrande från Justitiekanslern att besvaras av de utvalda kommunerna senast den 29 mars 2019. Svar har inkommit från samtliga kommuner.

text: Granskningens omfattning

text: Syfte och inriktning

text: Syftet har varit att granska kommunernas hantering av frågor om utlämnande av allmänna handlingar och se i vilken utsträckning det finns välfungerande rutiner för denna hantering. Ett annat syfte har varit att aktualisera frågorna ute i kommunerna och i förekommande fall uppmuntra till översyn och förbättringsarbete.

text: Granskningen har främst varit inriktad på de grundläggande reglerna om allmänna handlingars offentlighet som finns i

text: 2 kap.

text: TF, i synnerhet det skyndsamhetskrav och den enskildes rätt till anonymitet som följer av dessa bestämmelser.

text: Avgränsning och tillgängligt material

text: I Justitiekanslerns begäran om yttrande efterfrågades en utförlig redogörelse för kommunernas rutiner gällande utlämnande av allmänna handlingar och hur arbetet med detta är organiserat. Vidare begärdes rutindokument och övriga handlingar av relevans i den mån sådana finns. Redogörelsen skulle särskilt besvara följande frågor:

text: De inkomna yttrandena från kommunerna har varit varierande såvitt avser omfattningen och hur utförligt handläggningen har beskrivits. Detsamma gäller om rutindokument m.m. har bifogats. Granskningen har trots dessa variationer avgränsats till att endast omfatta det underlag som kommit in till Justitiekanslern från respektive kommun.

text: Justitiekanslerns iakttagelser och synpunkter

text: Rättslig reglering

text: De grundläggande reglerna om allmänna handlingars offentlighet finns i

text: 2 kap.

text: TF. Den 1 januari 2019 genomfördes vissa språkliga och redaktionella ändringar i kapitlet och flera av bestämmelserna fick nya paragrafnummer (se SFS 2018:1801). I den rättsliga genomgången nedan hänvisas till dessa.

text: Enligt 2 kap. 1–4 §§ TF har var och en rätt att ta del av en handling som förvaras hos en myndighet om den har kommit in till myndigheten eller upprättats där, förutsatt att den inte omfattas av sekretess (offentlighetsprincipen). Med handling avses inte bara konventionella handlingar, utan också upptagningar som endast med tekniska hjälpmedel kan läsas eller avlyssnas eller uppfattas på annat sätt. En handling i den formen anses förvarad hos myndigheten om den är tillgänglig för myndigheten med teknik som myndigheten själv använder. (Se 2 kap. 3 § och 6 § första stycket TF.)

text: Den som begär ut en allmän handling som får lämnas ut utan hinder av sekretess ska genast eller så snart det är möjligt och utan avgift få ta del av handlingen på stället på ett sådant sätt att den kan läsas eller avlyssnas eller uppfattas på annat sätt (

text: 2 kap. 15 §

text: TF). Den som önskar ta del av en allmän handling har också rätt att mot en fastställd avgift få en kopia av denna. En sådan begäran ska behandlas skyndsamt (

text: 2 kap. 16 §

text: TF).

text: En myndighet får inte på grund av att någon begär att få ta del av en allmän handling efterforska vem personen är eller vilket syfte hen har med sin begäran i större utsträckning än vad som behövs för att myndigheten ska kunna pröva om det finns hinder mot att handlingen lämnas ut (

text: 2 kap. 18 §

text: TF). Bestämmelsen innebär att var och en har rätt att ta del av alla offentliga handlingar hos en myndighet utan att uppge vem hen är eller vad handlingen ska användas till, det s.k. anonymitetsskyddet.

text: TF och offentlighets- och

text: sekretesslagen (2009:400)

text: , OSL, förutsätter att det sker en noggrann prövning av om en handling kan lämnas ut eller om det finns hinder med anledning av sekretess. Det är således inte acceptabelt att sekretessbelägga en hel handling bara för att enstaka uppgifter omfattas av sekretess. Finns uppgifter i en handling som inte omfattas av någon sekretessbestämmelse ska handlingen lämnas ut i dessa delar.

text: I OSL finns närmare bestämmelser om sekretessprövningen och hur allmänna handlingar ska hanteras. Den som av myndigheten har fått avslag på sin begäran att få ta del av en allmän handling eller som har fått ta del av en handling med förbehåll har i allmänhet rätt att få saken överprövad av en domstol (

text: 2 kap. 19 §

text: TF och

text: 6 kap. 7 §

text: OSL).

text: I

text: 4 kap.

text: OSL finns bestämmelser om generella åtgärder för att underlätta sökande efter allmänna handlingar. Av

text: 4 kap. 1 §

text: OSL framgår att en myndighet ska ta hänsyn till rätten att ta del av allmänna handlingar när den organiserar hanteringen av sådana handlingar och vid övrig hantering av allmänna handlingar. Myndigheten ska särskilt se till att allmänna handlingar kan lämnas ut med den skyndsamhet som krävs enligt TF.

text: En myndighet ska som utgångspunkt registrera allmänna handlingar eller hålla dem ordnade så att det utan svårighet kan fastställas om handlingen har kommit in eller upprättats (

text: 5 kap. 1 §

text: OSL).

text: På det kommunala området saknas särskilda regler motsvarande bestämmelserna i

text: avgiftsförordningen (1992:191)

text: . Varje kommun får därför själv fastställa de avgifter som ska tas ut. Att det finns en beslutad taxa är en förutsättning för att avgift ska kunna tas ut (se JO 1989/90 s. 392).

text: Övergripande iakttagelser och synpunkter

text: Utifrån den information som lämnats av kommunerna har Justitiekanslern kunnat göra följande generella iakttagelser.

text: Det övergripande intrycket av den gjorda redovisningen är att kommunernas hantering av begäran om utlämnande av allmänna handlingar i huvudsak har goda förutsättningar att fungera mycket väl.

text: Det sätt som kommunerna har organiserat sin hantering av begäran av utlämnande av allmänna handlingar på framstår som ändamålsenligt. Justitiekanslerns allmänna intryck är vidare att hanteringen framstår som rättssäker och effektiv.

text: Vid granskningen har det framkommit att drygt hälften av kommunerna har skriftliga rutindokument för utlämnande av allmänna handlingar. Dessa är korrekt utformade och ger i huvudsak ett gott stöd för en rättssäker hantering. I vissa fall finns i dokumenten mycket utförliga instruktioner som ger kommunernas anställda goda förutsättningar att ta ställning till en begäran. I några fall har det upprättats checklistor, flödesscheman och mallar på ett föredömligt sätt. Justitiekanslern ser mycket positivt på det arbete som i många fall har genomförts vad gäller att upprätta skriftliga och genomarbetade rutindokument i dessa frågor. Det medför att dessa kommuner är väl rustade att hantera de olika frågeställningar som kan uppstå och att de även kan upprätthålla kunskaperna och rutinerna vid t.ex. personalförändringar. I de fall rutindokument inte har bifogats eller då de är knapphändiga är det svårare att dra några mer långtgående slutsatser om kommunens hantering av begäran om allmänna handlingar sker i enlighet med lagens högt ställda krav.

text: Justitiekanslern ser positivt på att det i vissa kommuner genomförs kontinuerliga utbildningsinsatser och att information om utlämnande av allmänna handlingar finns lättillgänglig via t.ex. intranät. Det finns också goda exempel på kommungemensamma nätverk där frågorna diskuteras.

text: Av vad som har framkommit vid Justitiekanslerns granskning framstår det som att kommunerna är medvetna om att lagen kräver att noggranna sekretessprövningar görs.

text: De flesta kommuner tar ut avgifter vid utlämnande av kopior av allmänna handlingar som i dessa fall är fastställda av kommunfullmäktige. I de fall avgifter tas ut erinrar Justitiekanslern generellt om vikten av att iaktta likabehandling och om rätten till anonymitet.

text: Justitiekanslern har beträffande vissa frågor gjort iakttagelser som särskilt bör lyftas fram. Dessa redovisas nedan.

text: Särskilt om skyndsamhetskravet

text: Som nämnts ovan ska en allmän handling som får lämnas ut tillhandahållas genast eller så snart det är möjligt. Den som begär det har även rätt att mot en fastställd avgift få en kopia av en allmän handling. En sådan begäran ska behandlas skyndsamt (se 2 kap. 15 och 16 §§ TF).

text: Riksdagens ombudsmän (JO) har i ett flertal beslut uttalat att besked i en utlämnandefråga bör lämnas redan samma dag som begäran har gjorts. Någon eller några dagars fördröjning kan dock godtas om en sådan fördröjning är nödvändig för att myndigheten ska kunna ta ställning till om den efterfrågade handlingen är allmän och offentlig. Ett visst dröjsmål kan vidare vara ofrånkomligt om begäran avser eller kräver genomgång av ett omfattande material. I sådana fall kan det många gånger vara lämpligt att successivt lämna besked om vad som kan lämnas ut. Skyndsamhetskravet är strängt och myndigheter har en skyldighet att se till att bemanningen och organisationen är sådan att man klarar av att uppfylla kravet. (Se t.ex. JO 2013/14 s. 585 och

text: JO 2015/16 s. 665

text: Enbart det förhållandet att den som gjort framställningen är part i ett ärende utgör inte skäl för att en ansökan ska behandlas med mindre skyndsamhet än om det inte finns någon partsställning (se t.ex.

text: JO 2003/04 s. 389

text: Iakttagelser beträffande de granskade yttrandena

text: Av de inkomna yttrandena går det i de flesta fall att utläsa att kommunerna är väl medvetna om lagstiftningens högt ställda krav på skyndsamhet och att en begäran om utlämnande av allmänna handlingar är en arbetsuppgift som ska prioriteras. I de fall där kommunerna har bifogat sina rutiner framgår detta av naturliga skäl särskilt tydligt.

text: Det kan noteras att det i något enstaka fall istället har hänvisats till skyndsamhetskravet enligt

text: förvaltningslagen (2017:900)

text: vid hanteringen av en begäran om utlämnande av allmänna handlingar. Det är av stor vikt att alla medarbetare är väl bekanta med skyndsamhetskravet i TF och vikten av att framställningar hanteras snabbt. Det framstår därför, utöver kontinuerliga utbildningsinsatser, som ändamålsenligt att det finns tydliga rutindokument i detta hänseende.

text: Det övergripande intrycket är att kommunerna har organiserat sitt arbete med utlämnandefrågor på ett sådant sätt att de har beredskap för att skyndsamt kunna pröva framställningar om utlämnande av allmänna handlingar (jfr 4 kap. 1 § och 5 kap. 1 § OSL). Av de kommuner som mer utförligt har redogjort för sina rutiner kan det konstateras att dessa är tillfredställande, både såvitt avser hur inkommande förfrågningar bevakas och hur man ser till att en framställan i förekommande fall omgående vidarebefordras till den person som är behörig att pröva utlämnandefrågan. I detta sammanhang bör det framhållas att det ankommer på kommunerna att organisera sin verksamhet på sådant sätt att framställningar om handlingsutlämnande kan behandlas med tillräcklig skyndsamhet även vid personalförändringar, som t.ex. vid sjukfrånvaro och under semesterperioder. I vissa fall finns goda exempel på redogörelser för en sådan beredskap.

text: Flera kommuner har upplyst om att de informerar den enskilde i de fall ett handlingsutlämnande förväntas dra ut på tiden. Mot bakgrund av att enbart ett fåtal kommuner berört frågan bör även framhållas att det kan vara lämpligt att successivt lämna besked i utlämnandefrågan i de fall där en begäran avser eller kräver en genomgång av ett omfattande material.

text: Särskilt om anonymitetskravet

text: Som nämnts ovan får en myndighet inte på grund av att någon begär att få ta del av en allmän handling efterforska vem personen är eller vilket syfte hen har med sin begäran i större utsträckning än vad som behövs för att myndigheten ska kunna pröva om det finns hinder mot att handlingen lämnas ut (anonymitetsskyddet i

text: 2 kap. 18 §

text: TF).

text: Undantag från denna huvudregel får göras endast då efterforskning av den enskildes identitet och ändamålet med framställningen behövs för att myndigheten ska kunna pröva om handlingen kan lämnas ut. Undantaget är alltså tillämpligt först när den efterfrågade handlingen bedömts innehålla sekretessbelagda uppgifter. Den som framställt en begäran kan då – genom att uppge sin identitet och redogöra för syftet med sin begäran – visa att handlingen kan lämnas ut utan skada för det intresse som sekretessen avser att skydda. I sådant fall får den som begär att få ut handlingen välja mellan att berätta vem hen är och vad handlingen ska användas till eller att avstå från att få del av handlingen. I detta sammanhang kan den sekretessbrytande regeln om partsinsyn vara av betydelse (

text: 10 kap. 3 §

text: OSL).

text: Om sökandens namn framgår av en begäran om att få ta del av allmänna handlingar är begäran inte att betrakta som anonym. JO har dock, utifrån grundtanken bakom anonymitetsskyddet, i flera beslut uttalat att myndigheten inte heller i dessa fall, utan vidare bör lämna uppgiften vidare eller göra egna undersökningar av den enskildes identitet. (Se bl.a. beslut den 23 april 2012, dnr 5812-2011 och den 28 juni 2018, dnr 1039-2017.) En myndighet bör också så långt det lagligen är möjligt och praktiskt genomförbart tillmötesgå ett önskemål om anonymitet i den fortsatta beredningen, även om den enskilde inledningsvis röjt sin identitet (se bl.a. JO:s beslut den 11 december 2017, dnr

text: Anonymitetsskyddet medför även i praktiken att myndigheter som tillämpar avgifter för att tillhandahålla kopior av allmänna handlingar ska se till att det finns en möjlighet att betala för kopiorna utan att den enskilde måste uppge sin identitet (jfr JK:s beslut den 24 maj 2013, dnr

text: ). Anonymitetsskyddet hindrar också att myndigheten kräver att besökare till lokalerna alltid legitimerar sig eller uppger namn (se JK:s beslut den 25 juni 2008, dnr

text: ). Vidare innebär det att handlingar som av olika anledningar har begärts av fler än en person inte samlat kan skickas ut i ett e-postmeddelande där samtliga mottagare är synliga för varandra (se JK:s beslut den 12 maj 2015, dnr

text: Justitiekanslern har även uttalat att vad som gäller enligt TF om en enskilds rätt att vara anonym också bör vara vägledande i de fall någon begär uppgifter ur en allmän handling med stöd av bestämmelsen i

text: 6 kap. 4 §

text: OSL (se JK:s beslut den 2 februari 2004, dnr

text: Det kan utläsas att den enskildes rätt till anonymitet vid en begäran om allmänna handlingar i de flesta fall tycks vara väl känd för kommunerna. I de fall rutindokument finns är anonymitetsskyddet så gott som i samtliga fall beaktat och väl beskrivet.

text: I vissa fall går det dock inte att utläsa om kommunerna tar några särskilda hänsyn för att tillgodose den enskildes rätt till anonymitet. När rutindokument inte har bifogats är det vidare svårt att dra några slutsatser om kommunen i fråga har goda förutsättningar att upprätthålla lagens krav. Detta är inte fullt tillfredsställande. Det finns därför skäl att återigen understryka vikten av och lämpligheten i att det finns särskilda rutindokument för hanteringen av utlämnandefrågor.

text: I några fall framgår det inte under vilka omständigheter kommunen bedömer att det finns en möjlighet att efterfråga identitet och syfte. Om sekretess har konstaterats kan efterforskning av den enskildes identitet och ändamålet med framställningen ske om det behövs för att myndigheten ska kunna pröva om handlingen kan lämnas ut. Det kan dock inte krävas att den enskilde avslöjar sin identitet och sitt syfte. Det är snarare fråga om att informera den enskilde om att de begärda uppgifterna omfattas av sekretess och att personen därför kan välja att röja sin identitet i syfte att påverka utfallet av sekretessprövningen.

text: Av de inkomna svaren framgår att de flesta kommunerna har utarbetade rutiner för uttagande av avgift. I några enstaka fall har angetts att endast fakturering och inte kontantbetalning är möjlig. Justitiekanslern erinrar därför om att kommuner ska se till att det finns en möjlighet att betala för kopiorna utan att den enskilde måste röja sin identitet.

text: Särskilda hänsyn vid val av utlämningsform

text: Som nämnts ovan har den som begär ut en allmän handling rätt att ta del av handlingen på stället på ett sådant sätt att den kan läsas eller avlyssnas eller uppfattas på annat sätt (2 kap. 15 §). En handling får även skrivas av, avbildas eller tas i anspråk för ljudöverföring. Är en handling delvis hemlig, ska den i övriga delar göras tillgänglig för sökanden i avskrift eller kopia. Det finns vissa undantag från de nu redovisade reglerna (

text: 2 kap. 15 § andra stycket

text: TF).

text: Som framgår ovan har den som vill ta del av en allmän handling också rätt att mot en avgift få en avskrift eller kopia av handlingen till den del handlingen får lämnas ut (

text: 2 kap. 16 §

text: TF). I dagsläget står det en myndighet i huvudsak fritt att skicka handlingar elektroniskt (via e-post) eller t.ex. ladda över dessa på ett USB-minne. Det finns emellertid inte någon sådan skyldighet.

text: Sedan den 25 maj 2018 regleras personuppgiftsbehandling inom EU i dataskyddsförordningen (GDPR). Dataskyddsförordningen tillämpas på sådan behandling av personuppgifter som helt eller delvis sker på automatisk väg och på annan behandling av personuppgifter som ingår i eller kommer att ingå i ett register. Förordningen är direkt tillämplig, men kompletteras nationellt av bl.a.

text: dataskyddslagen (2018:218)

text: . Dataskyddsregleringen utgör inget hinder för att lämna ut personuppgifter i allmänna handlingar. Ett utlämnande av en allmän handling på begäran av en enskild sker inte med stöd av dataskyddsförordningen eller

text: dataskyddslagen

text: , utan med stöd av TF som har företräde (se artikel 86 dataskyddsförordningen och

text: 7 § dataskyddslagen

text: Genom dataskyddsförordningen förstärktes skyddet för enskildas grundläggande rättigheter i samband med att personuppgifter behandlas. På samma sätt som tidigare, då med stöd i

text: personuppgiftslagen (1998:204)

text: , kan enskilda begära att få information om att deras personuppgifter behandlas, ändamålet med behandlingen osv. Den enskilde har alltså rätt att få tillgång till sina personuppgifter som behandlas, men även till information om behandlingen, ett s.k. registerutdrag (artikel 15.1 dataskyddsförordningen). I artikel 15.3 finns även en bestämmelse om rätt till kopia av personuppgifter som är under behandling. En sådan begäran är dock inte att likställa med en begäran om att få del av en allmän handling.

text: Sekretess för personuppgift kan aktualiseras om det kan antas att den som begär ut personuppgifterna kommer att behandla dem på ett sätt som strider mot dataskyddsregleringen (

text: 21 kap. 7 §

text: OSL). Bedömningen gäller alltså inte om myndighetens utlämnande av uppgifter skulle strida mot dataskyddsförordningen eller

text: dataskyddslagen

text: , utan om den sökande – efter att handlingarna lämnats ut – kan antas behandla personuppgifterna i strid med denna reglering. Undersökningar av den kommande behandlingen får enligt förarbetena till

text: dataskyddslagen

text: vidtas endast om det finns konkreta omständigheter som indikerar att mottagaren kommer att behandla uppgifterna på ett sätt som strider mot dataskyddsregleringen, t.ex. massuttag eller selekterade uttag. (Jfr

text: prop. 2017/18:105 s. 135

text: f. och JO:s uttalanden den 20 september 2004 i dnr 1102-2004.)

text: Om myndigheten väljer att lämna ut allmänna handlingar via e-post krävs att dataskyddsregleringen beaktas.

text: Samtliga kommuner tillhandahåller allmänna handlingar på plats eller annars i huvudsak genom en kopia. De allra flesta kommunerna lämnar även ut allmänna handlingar via e-post. Generellt framstår servicenivån som hög och att kommunerna är måna om att enskilda i största möjliga utsträckning ska få tillgång till allmänna handlingar på det sätt de önskar.

text: Som tidigare nämnts hindrar dataskyddsförordningen inte att personuppgifter i allmänna handlingar lämnas ut för att myndigheter ska kunna uppfylla sina skyldigheter enligt den grundlagsfästa offentlighetsprincipen. Av yttrandena framgår att det i huvudsak görs riktiga överväganden i dessa fall.

text: De kommuner som särskilt belyst frågan om utlämnande via e-post verkar iaktta viss försiktighet vad gäller personuppgifter. Justitiekanslern ser positivt på att sådana överväganden görs. Känsliga personuppgifter i allmänna handlingar som lämnas ut via e-post måste skyddas genom lämpliga säkerhetsåtgärder för att säkerställa att rätt person får åtkomst till uppgifterna och att de överförs på ett säkert sätt, t.ex. genom kryptering (jfr JO:s beslut den 23 november 2017, dnr

text: ). Det bör dock framhållas att TF har företräde framför dataskyddsregleringen och att allmänna handlingar ska lämnas ut om de inte omfattas av sekretess.

text: Särskilt om överklagbara beslut

text: Om en anställd vid en myndighet, enligt arbetsordningen eller på grund av särskilt beslut, har ansvar för vården av en handling, är det i första hand den personen som ska pröva om handlingen ska lämnas ut. I tveksamma fall ska den anställde låta myndigheten göra prövningen, om det kan ske utan onödigt dröjsmål.

text: För det fall en begäran om att få ta del av en handling helt eller delvis inte kan tillmötesgås, ska den som har gjort framställningen underrättas om detta. Den enskilde ska då också informeras om möjligheten att begära myndighetens prövning och att det krävs ett skriftligt beslut av myndigheten för att beslutet ska kunna överklagas (

text: 6 kap. 3 §

text: OSL). Detta gäller också om en handling lämnas ut med förbehåll som inskränker en enskilds rätt att röja innehållet eller annars förfoga över handlingen. Rätten att få ett sådant formellt beslut tillkommer sökanden oavsett vad som är grunden för att avslå begäran, alltså även om myndigheten inte längre har handlingen i behåll. Ett sådant beslut ska vara skriftligt och motiverat samt försett med anvisning om hur beslutet kan överklagas.

text: Myndighetens avslagsbeslut får överklagas till kammarrätt (

text: 2 kap. 19 § första stycket

text: TF och 6 kap. 7– 8 §§ OSL). En förutsättning för att beslut ska kunna överklagas är att det finns ett avslagsbeslut och att det är myndigheten som har meddelat beslut i utlämnandefrågan. Om saken endast prövats av en befattningshavare hos myndigheten, som inte har getts egen kompetens att på myndighetens vägnar besluta i frågan, finns inte något överklagbart beslut (se bl.a.

text: RÅ 1992 not. 651

text: och

text: RÅ 1994 not. 513

text: Ett beslut av en myndighet att en allmän handling ska lämnas ut kan inte överklagas. Vidare har ett beslut om att inte lämna ut allmänna handlingar i elektronisk form inte ansetts överklagbart (se bl.a. Kammarrättens i Stockholms beslut den 1 april 2015 i mål nr 2230-15).

text: I de fall kommunerna har rutindokument för hanteringen av begäran om allmänna handlingar är frågorna om överklagbara beslut och överklagandehänvisningar oftast väl behandlade. Hos en del kommuner finns också föredömligt framtagna mallar som stöd vid utformningen av beslut.

text: Av vad som har framkommit kan konstateras att kommunerna har goda rutiner för mottagande och initial hantering av inkommande begäran om allmänna handlingar, med en fastställd ordning för vem som ska pröva en sådan begäran. I huvudsak har det också gått att utläsa att den enskilde informeras om rätten att få ett överklagbart beslut och att frågan hänskjuts vidare inom kommunen för det fall det krävs ett skriftligt avslagsbeslut. I så gott som samtliga fall har kommunerna också svarat att beslutet att neka den enskilde tillgång till allmänna handlingar innehåller en överklagandehänvisning.

text: I vissa fall går det inte att dra några slutsatser i fråga om den enskilde rutinmässigt informeras om rätten att få ett överklagbart beslut. Hos några kommuner verkar detta moment sammanblandas med att det efterkommande skriftliga avslagsbeslutet ska innehålla en överklagandehänvisning. Justitiekanslern finner därför skäl att påminna om lagens krav på att den enskilde ska informeras om rätten att få ett överklagbart beslut. I detta sammanhang bör återigen lyftas fram betydelsen av att det utarbetats rutindokument.

text: I något enstaka fall är det oklart om kommunen, istället för att ge information om rätten att få ett överklagbart beslut, enbart hänvisar till att information om detta tillhandahålls på den externa webbplatsen. En sådan ordning är inte tillräcklig för att uppfylla lagens krav. Istället bör enskilda informeras i varje enskilt fall, oavsett om ytterligare information också finns att tillgodogöra sig på annat ställe.