nyckelord:
Allmänna handlingar
Beslut
Objektivitet, opartiskhet, saklighet
Serviceskyldighet
Tillgänglighet

title: Arbetsförmedlingen får allvarlig kritik bl.a. för att i strid med kraven på saklighet, service och tillgänglighet ha uppmanat en enskild att upphöra med att skicka e-post till myndigheten

sammanfattning: En man som hade varit inskriven som arbetssökande vid Arbetsförmedlingen uppmanades i ett brev från ett av myndighetens lokalkontor att sluta med sina många e-postmeddelanden till myndigheten och ”namngivna arbetsförmedlare”. I brevet angavs vidare att meddelandena utgjorde trakasserier av tjänstemän vid myndigheten. JO konstaterar att det aldrig är acceptabelt för en myndighet att uppmana en enskild att upphöra med att kontakta densamma. Myndigheter är skyldiga att vara tillgängliga för kontakter och tillhandahålla enskilda en godtagbar nivå av service. Oavsett om kontaktförsöken är många kan en myndighet aldrig åsidosätta sina lagstadgade skyldigheter. JO uttalar att Arbetsförmedlingen genom brevet har agerat i strid med såväl regeringsformens krav på att en myndighet ska iaktta saklighet som förvaltningslagens krav på service och tillgänglighet. JO anser därutöver att ett flertal brister förekommit i samband med ett beslut om att avregistrera mannen som arbetssökande. Myndigheten dröjde dessutom mer än ett halvår med att påbörja hanteringen av hans begäran om att få ta del av allmänna handlingar, vilket JO konstaterar är oacceptabelt. Arbetsförmedlingen får sammantaget allvarlig kritik för hanteringen av mannens ärenden.

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO klagade AA på Arbetsförmedlingen och framförde bl.a. följande. Den 25 april 2025 begärde han att få ta del av myndighetens samtliga handlingar avseende honom själv för en viss tidsperiod. Orsaken till begäran var att Arbetsförmedlingen hade avregistrerat honom som arbetssökande. Det beslutet hade motiverats med att han hade meddelat myndigheten att han inte längre ville vara inskriven, vilket han inte gjort. När han gjorde anmälan till JO den 11 augusti 2025 hade han ännu inte fått del av några handlingar och var fortsatt avregistrerad från Arbetsförmedlingen.

text: Tillsammans med anmälan till JO gav AA in sin begäran om att få ta del av allmänna handlingar och ett meddelande om avregistrering från Arbetsförmedlingen.

text: Utredning

text: JO begärde att Arbetsförmedlingen skulle yttra sig över det som framfördes i anmälan angående utlämnande av allmänna handlingar.

text: I yttrandet redogjorde Arbetsförmedlingen för hanteringen av AA:s begäran om att få ta del av allmänna handlingar och angav bl.a. att myndigheten påbörjat arbetet med utlämnandet först den 14 november 2025, vilket är en brist i förhållande till kravet på skyndsam handläggning. Myndigheten redogjorde även för handläggningen i samband med beslutet om att avregistrera AA som arbetssökande och konstaterade att ett flertal brister hade förekommit. Det lokala kontoret skickade även ett brev till AA med en uppmaning om att upphöra med att kontakta myndigheten, vilket inte är förenligt med kravet på att myndigheten ska vara tillgänglig för kontakter med enskilda.

text: AA kommenterade yttrandet.

text: Bedömning

text: Hanteringen av AA:s begäran om att ta del av allmänna handlingar Grundläggande regler om allmänna handlingars offentlighet finns i

text: 2 kap.

text: tryckfrihetsförordningen

text: , TF. Enligt dessa bestämmelser har var och en rätt att ta del av en handling som förvaras hos en myndighet om den är inkommen till myndigheten eller upprättad där, förutsatt att den inte omfattas av sekretess (se 2 kap. 1–4 §§ TF).

text: Den som begär ut en allmän handling som får lämnas ut ska genast eller så snart det är möjligt och utan avgift få ta del av handlingen på stället (se

text: 2 kap. 15 §

text: TF). Den som önskar ta del av en allmän handling har även rätt att mot en fastställd avgift få en avskrift eller kopia av handlingen till den del handlingen får lämnas ut (se

text: 2 kap. 16 §

text: TF.)

text: En begäran om att få ta del av en allmän handling eller få en kopia av en sådan ska behandlas skyndsamt. JO har i ett flertal beslut uttalat att besked i en utlämnandefråga normalt bör lämnas samma dag som begäran har gjorts. Någon eller några dagars fördröjning kan dock godtas om det är nödvändigt för att ta ställning till om handlingarna får lämnas ut. Om framställningen avser eller kräver genomgång av ett omfattande material kan det vara ofrånkomligt med ett visst ytterligare dröjsmål. (Se t.ex. JO 2015/16 s. 665, dnr

text: m.fl.)

text: Av utredningen framgår att AA skickade ett e-postmeddelande till Arbetsförmedlingens huvudregistratur den 25 april 2025 med rubriken ”Begäran om att få ta del av allmän handling”. AA begärde att få ta del av samtliga handlingar inklusive journalanteckningar om honom själv för en viss tidsperiod. Begäran vidarebefordrades samma dag till ett lokalkontor, som inte

text: vidtog någon åtgärd med anledning av begäran. Enligt Arbetsförmedlingen påbörjades arbetet med utlämnandet först den 14 november 2025.

text: Arbetsförmedlingen dröjde alltså i över ett halvår med att påbörja hanteringen av AA:s begäran. Det är naturligtvis oacceptabelt och inte förenligt med kravet på skyndsamhet i

text: tryckfrihetsförordningen

text: . Jag kan därtill konstatera att hanteringen påbörjades först närmare två månader efter det att JO begärt ett yttrande över anmälan. Det inträffade är mycket anmärkningsvärt och tyder på en brist på grundläggande kunskaper om rätten för enskilda att få ta del av allmänna handlingar.

text: AA har i en skrivelse till JO meddelat att han först den 7 maj 2026 fått ta del av några av de handlingar som omfattades av hans begäran, alltså över ett år efter det att begäran framställdes. Det vore knappast acceptabelt om så skulle vara fallet. Jag ser med stort allvar på Arbetsförmedlingens bristfälliga hantering av AA:s begäran.

text: Beslutet om att avregistrera AA från Arbetsförmedlingen Ett beslut som kan antas påverka någons situation på ett inte obetydligt sätt ska innehålla en klargörande motivering, om det inte är uppenbart obehövligt. En sådan motivering ska innehålla uppgifter om vilka föreskrifter som har tillämpats och vilka omständigheter som har varit avgörande för myndighetens ställningstagande. För varje skriftligt beslut ska det finnas en handling som visar vem eller vilka som har fattat beslutet (se

text: och

text: 32 §§

text: förvaltningslagen

text: [2017:900], FL).

text: Den 26 februari 2025 skickade Arbetsförmedlingen ett meddelande till AA om att myndigheten övervägde att avregistrera honom från Arbetsförmedlingen. AA gavs tillfälle att lämna synpunkter på övervägandet senast den 14 mars 2025. I anledning av meddelandet kontaktade AA myndigheten vid två tillfällen och uppgav att han önskade förbli inskriven. Arbetsförmedlingen beslutade den 12 mars 2025 att avregistrera AA som arbetssökande. Under rubriken ”Bakgrund” angavs att AA meddelat att han inte längre ville vara inskriven.

text: Jag kan, i likhet med Arbetsförmedlingen, konstatera att ett flertal brister förekommit i samband med beslutet om att avregistrera AA som arbetssökande. Den mest uppenbara är att beslutet motiverades med att AA skulle ha meddelat att han inte ville kvarstå som inskriven, trots att han alltså vid två tillfällen lämnat besked om motsatsen. Beslutet fattades därtill under tid då AA fortfarande hade möjlighet att ta ställning till myndighetens övervägande. Vad gäller själva utformningen av beslutet innehöll det inga uppgifter om vilka föreskrifter som hade tillämpats. Det undertecknades av den handläggare som var registrerad som ansvarig för AA:s ärende, trots att handläggaren inte varit involverad i beslutet. Att namnet på handläggaren ändå stod med beror enligt myndigheten på begränsningar i systemstödet AIS. Såväl beslutet som hanteringen i samband med detta visar prov på en typ av slarv och ovarsamhet som inte får förekomma vid en myndighet. Under senare år har jag vid

text: upprepade tillfällen haft anledning att kritisera Arbetsförmedlingen för bristande beslutsmotiveringar och brister i myndighetens system (se bl.a. JO 2025 s. 29, dnr 6955-2024). Det är mycket otillfredsställande att se att den här typen av problem trots det kvarstår hos myndigheten.

text: Efter att AA hade ifrågasatt beslutet svarade lokalkontoret att det inte framgick varför myndigheten hade fattat beslutet eller när AA skulle ha begärt att bli utskriven. I det läget borde Arbetsförmedlingen, precis som myndigheten har konstaterat i sitt yttrande, ha utrett om avregistreringen gått rätt till och övervägt om det fanns förutsättningar för att ändra beslutet. Trots detta vidtog myndigheten inte några åtgärder alls i samband med att oklarheterna kring beslutet uppmärksammades. Istället hänvisades AA till att skriva in sig på nytt. Uppmaningen att AA skulle upphöra med att skicka e-post Av

text: 1 kap. 9 § regeringsformen

text: följer att myndigheter i sin verksamhet ska beakta allas likhet inför lagen samt iaktta saklighet och opartiskhet (objektivitetsprincipen). Principen kommer också till uttryck

text: 5 § andra stycket

text: FL.

text: Reglerna om saklighet och opartiskhet överlappar i viss mån varandra. Kravet på saklighet innefattar dock annat och mer än vad kraven på likabehandling och opartiskhet medför, t.ex. vad gäller bemötande, formuleringar och förmåga att hålla sig till den sakfråga som myndigheten vanligen har att avgöra i förhållande till den enskilde. (Se Bull och Sterzel,

text: Regeringsformen

text: – en kommentar [2023 version 5, JUNO], s. 56.)

text: En myndighet ska vidare vara tillgänglig för kontakter med enskilda. Myndigheten ska se till att kontakterna blir smidiga och enkla och utan dröjsmål lämna sådan hjälp att den enskilde kan ta till vara sina intressen. Hjälpen ska ges i den utsträckning som är lämplig med hänsyn till frågans art, den enskildes behov av hjälp och myndighetens verksamhet. Detta framgår av 6 och 7 §§ FL.

text: Den 27 maj 2025 skickade ett av Arbetsförmedlingens lokalkontor ett brev till AA. Brevets innehåll finns dokumenterat i en daganteckning som AA har kommit in med till JO. I brevet uppmanades AA att sluta med sina många epostmeddelanden till myndigheten och ”namngivna arbetsförmedlare”. Vidare angavs att meddelandena utgjorde trakasserier av tjänstemän vid myndigheten.

text: Det är aldrig acceptabelt för en myndighet att uppmana en enskild att upphöra med att kontakta densamma. Myndigheter är skyldiga att vara tillgängliga för kontakter och tillhandahålla enskilda en godtagbar nivå av service. Oavsett om kontaktförsöken är många kan en myndighet aldrig åsidosätta sina lagstadgade skyldigheter, och jag ser därför med stort allvar på brevet som skickades till AA. Utöver uppmaningen att upphöra med att skicka e-post, innehöll brevet ett påstående om att AA:s meddelanden utgjorde trakasserier av tjänstemän vid myndigheten. Jag förmodar att syftet med skrivningen var att motivera AA att efterkomma uppmaningen. Att påstå att en enskild trakasserar tjänstemän är i

text: sig olämpligt, och formuleringen får rimligen antas ha orsakat AA obehag. Genom brevet har Arbetsförmedlingen agerat i strid med såväl

text: regeringsformens

text: förvaltningslagens

text: krav på service och tillgänglighet.

text: Avslutande synpunkter och kritik Jag har ovan funnit ett flertal brister i Arbetsförmedlingens hantering av AA:s ärenden, bl.a. har myndigheten i två fall agerat i strid med grundlag. Det är synnerligen bekymmersamt och Arbetsförmedlingen förtjänar sammantaget allvarlig kritik för det inträffade.

text: Jag har nyligen, i två olika beslut, kritiserat enskilda arbetsförmedlare vid Arbetsförmedlingen för att ha bemött arbetssökanden på ett sätt som strider mot

text: regeringsformens

text: krav på saklighet (se JO:s beslut den 20 mars 2026, dnr 3276- 2025 och JO:s beslut den 8 juni 2026, dnr

text: ). Det är tydligt att det finns ett behov inom myndigheten att stärka kunskaperna om vilka krav som ställs på tjänstemän inom den offentliga förvaltningen. Jag förutsätter att Arbetsförmedlingen vidtar de åtgärder som krävs för att åstadkomma detta.

text: Det som i övrigt har framkommit i ärendet ger inte anledning till något uttalande från min sida.

text: Ärendet avslutas.

text: Beslutet har fattats av JO Thomas Norling. Dokumentet har fastställts digitalt och har ingen underskrift.

text: Rättssakkunniga Isabella Bjurling Willis har föredragit ärendet och byråchefen Anneli Svensson har deltagit i beredningen.


nyckelord:
Beslutsmotivering, utformning av beslut
Dokumentation
Fullföljdshänvisning
Kommunicering

publisher: Justitieombudsmannen

title: Kritik mot Finspångs kommun för handläggningen av ett ärende om avstängning av en elev vid en grundskola

org: jo

sammanfattning: Rektorn vid en grundskola i Finspångs kommun beslutade att stänga av en elev. Beslutet om avstängning kommunicerades inledningsvis muntligt till vårdnadshavarna och överlämnades skriftligt tre dagar senare. Det skriftliga beslutet saknade bl.a. beslutsdatum, avstängningens start- och sluttidpunkt och en överklagandehänvisning. En verksamhetschef på kommunen lämnade därefter det felaktiga beskedet att vårdnadshavare inte kunde överklaga rektors beslut om avstängning och att det var därför som det inte gavs någon hänvisning i dokumentet. Ett skriftligt beslut med start- och sluttidpunkt och överklagandehänvisning tillställdes vårdnadshavarna först efter att avstängningen hade upphört. ChefsJO uttalar bl.a. att ett beslut om avstängning är en ingripande åtgärd för en enskild och kan överklagas. Enligt chefsJO bör ett sådant beslut i de flesta fall fattas skriftligen. ChefsJO understryker särskilt betydelsen av att en enskild får ta del av det fullständiga innehållet i beslutet och en korrekt överklagandehänvisning. ChefsJO riktar i beslutet kritik mot kommunens handläggning. ChefsJO konstaterar att det första skriftliga beslutet inte kan anses ha uppfyllt kraven i förvaltningslagen. ChefsJO ser vidare allvarligt på att en företrädare för kommunen lämnat ett felaktigt besked om möjligheten att överklaga ett beslut i en så känslig och ingripande åtgärd som avstängning av en elev. Att överklagandehänvisningen lämnades först efter att avstängningen hade upphört har enligt chefsJO inte varit acceptabelt och får anses innebära en risk för rättsförlust.

text: Anmälan

type: rubrik

text: I en anmälan till JO klagade AA på Finspångs kommun och rektorn vid en grundskola. Av anmälan framgick bl.a. följande.

type: stycke

text: Rektorn beslutade om avstängning av en elev. Beslutet meddelades vårdnadshavarna den 5 september 2024 och började gälla den dagen eller dagen efter. Rektorn gav inte vårdnadshavarna möjlighet att yttra sig inför beslutet. Beslutet om avstängning meddelades muntligen till vårdnadshavarna. Ingen skriftlig version erbjöds förrän vårdnadshavarna krävde det. Det fanns inte med någon information om hur vårdnadshavarna skulle kunna överklaga beslutet och när det efterfrågades så fick de svaret att ett beslut som rektorn fattar inte går att överklaga av vårdnadshavarna. Vårdnadshavarna fick inte beslutet om

text: avstängning i skriftlig form förrän den 19 september och även då utan någon information om överklagan. Det fanns inte heller något beslutsdatum i beslutet.

text: Utredning

text: Finspångs kommun yttrade sig över det som fördes fram i anmälan och anförde bl.a. följande.

text: Utifrån en specifik händelse … fattade rektor, efter samråd med verksamhetschef, ett beslut om en avstängning som skulle gälla i fyra dagar (

text: 5 kap. 14 §

text: och

text: 16 §

text: skollagen

text: ). Rektor hade en dialog via telefon med vårdnadshavare torsdagen den femte september 2024 för att förklara anledningen till och informera om avstängningen som trädde i kraft nästkommande dag. Båda vårdnadshavarna hade möjlighet att yttra sig vid det tillfället. (

text: 5 kap. 16 § skollagen

text: ). Rektor bjöd sedan in vårdnadshavare till en elevvårdskonferens måndagen den nionde september för att i dialog ta fram åtgärder som skulle möta elevens behov (

text: 3 kap. 9 § skollagen

text: ). En överenskommelse gjordes med vårdnadshavare om en återgång till skolan den 12 september. Måndagen den nionde september träffades skolpersonal, elevens vårdnadshavare samt elevens bonusmamma. Vid detta tillfälle lämnades beslutet om avstängningen ut i skriftlig form. Enligt

text: 28 kap. 9 § skollagen

text: och

text: 33 § förvaltningslagen

text: ska vårdnadshavare informeras om överklaganderätten. Denna information saknades vid detta tillfälle i det skriftliga beslutet, vilket uppmärksammades under mötet. Huvudman åtgärdade detta och vårdnadshavare fick således ett nytt skriftligt beslut med information om överklagan …

text: Kommunen redovisade därefter bl.a. följande bedömning.

text: Enligt

text: 5 kap. 16 § skollagen

text: ska vårdnadshavare ges möjlighet att yttra sig innan rektor fattar beslut om avstängning. Huvudmannen bedömer att båda vårdnadshavarna fick möjlighet att framföra sina synpunkter i den dialog som fördes vid det muntliga beskedet torsdagen den femte september. […] Beslut om avstängning kommunicerades inledningsvis muntligen till vårdnadshavarna och överlämnades därmed skriftligt tre dagar senare. I det skriftliga beslutet saknades dock information om vårdnadshavarnas rätt att överklaga, vilket utgör en brist. Denna brist åtgärdades i efterhand genom att beslutsdokumentet rättades till och rektor tillhandahöll sedan vårdnadshavarna det korrekta beslutet (

text: 33 § förvaltningslagen

text: och

text: 5 kap. 16 § skollagen

text: ). Huvudmannen bedömer att rektor åtgärdade bristen så fort den uppmärksammades. Socialnämnden ska kontaktas om eleven är under 18 år (

text: 5 kap. 16 § skollagen

text: ). Huvudmannen kan konstatera att detta inte har skett, vilket får anses vara en brist.

text: AA bereddes tillfälle att kommentera remissvaret.

text: Rättsliga utgångspunkter

text: I grundskolan får rektorn besluta att stänga av en elev helt eller delvis om vissa i lagen angivna förutsättningar föreligger. Ett beslut om avstängning gäller omedelbart om inte annat beslutas. (

text: 5 kap. 14 § skollagen

text: Innan rektorn beslutar om avstängning ska eleven och elevens vårdnadshavare beredas tillfälle att yttra sig. Rektorn ska informera huvudmannen när han eller hon har fattat ett beslut om avstängning. Om eleven är under 18 år ska även socialnämnden informeras om beslutet. (

text: 5 kap. 16 § skollagen

text: Ett beslut om avstängning ska dokumenteras skriftligt av den som genomfört åtgärden (

text: 5 kap. 24 § skollagen

text: Beslut av en rektor om avstängning av en elev enligt 5 kap. 14 § får överklagas till allmän förvaltningsdomstol (

text: 28 kap. 9 § skollagen

text: I ärenden enligt

text: skollagen

text: som avser myndighetsutövning mot någon enskild hos en kommun ska bl.a. följande handläggningsbestämmelser i

text: förvaltningslagen (2017:900)

text: , FL, som huvudregel tillämpas:

text: 31 §

text: om dokumentation av beslut,

text: 32 §

text: om motivering av beslut och

text: 33 §

text: om underrättelse om innehållet i beslut och hur ett överklagande går till. I ärenden där beslut får överklagas enligt

text: 28 kap.

text: tillämpas också

text: 47 §§

text: 29 kap.

text: 11 §§

text: skollagen

text: Nämnda bestämmelser i

text: förvaltningslagen

text: innebär bl.a. följande. För varje skriftligt beslut ska det finnas en handling som visar bl.a. dagen för beslutet och vad beslutet innehåller. Ett beslut som kan antas påverka någons situation på ett inte obetydligt sätt ska innehålla en klargörande motivering, om det inte är uppenbart obehövligt. En sådan motivering ska innehålla uppgifter om vilka föreskrifter som har tillämpats och vilka omständigheter som har varit avgörande för myndighetens ställningstagande. En myndighet som meddelar ett beslut i ett ärende ska också så snart som möjligt underrätta den som är part om det fullständiga innehållet i beslutet, om det inte är uppenbart obehövligt. Om parten får överklaga beslutet ska han eller hon även underrättas om hur det går till. En underrättelse om hur man överklagar ska innehålla information om vilka krav som ställs på överklagandets form och innehåll och vad som gäller i fråga om ingivande och överklagandetid. (Se

text: 33 §§

text: FL.)

text: Om en part inte begär att bli underrättad skriftligen kan huvudmannen enligt

text: 33 §

text: FL välja om underrättelsen ska vara skriftlig eller muntlig. Av förarbetena till

text: förvaltningslagen

text: framgår dock att även om det finns en valfrihet i fråga om formen för underrättelsen borde det typiskt sett vara lämpligt att lämna en skriftlig underrättelse även i de fall en enskild inte begärt det. En muntlig underrättelse bör lämnas endast i undantagsfall, främst då handläggningen i sin helhet har skett muntligt och beslutet är enkelt att motivera och förstå (se

text: prop. 2016/17:180 s. 324

text: Bedömning

text: Av utredningen framgår inledningsvis följande. Rektorn vid en grundskola beslutade i september 2024 att stänga av en elev. Rektorn hade en dialog med vårdnadshavarna via telefon den 5 september. Avstängningen trädde i kraft den 6 september och eleven fick återgå till skolan den 12 september. Skolpersonal

text: och vårdnadshavare träffades den 9 september varvid ett beslut om avstängning i skriftlig form överlämnades. Detta beslut var underskrivet den 9 september men saknade bl.a. beslutsdatum, avstängningens start- och sluttidpunkt och en överklagandehänvisning. Vårdnadshavarna fick senare ett nytt skriftligt beslut som innehöll bl.a. avstängningens start- och sluttidpunkt och en överklagandehänvisning. Beslutet angav att ”[a]nteckningens händelsetid” var den 6 september, men innehöll inte heller något tydligt beslutsdatum.

text: Det råder delade meningar om huruvida vårdnadshavarna bereddes tillfälle att yttra sig innan beslutet om avstängning fattades. Anmälaren har påstått att så inte skedde medan kommunen har gjort gällande att vårdnadshavarna gavs möjlighet att yttra sig vid telefonsamtalet den 5 september. Jag noterar samtidigt att kommunen anfört att syftet med telefonsamtalet var att förklara anledningen till och informera om avstängningen, vilket enligt min mening talar för att beslutet redan var fattat. I det första skriftliga beslutet som tillställdes vårdnadshavarna den 9 september angavs dessutom endast att vårdnadshavarna hade underrättats och det var först i det senare skriftliga beslutet som det angavs att vårdnadshavarna hade fått tillfälle att yttra sig. Även om mycket således talar för att beslutet fattades utan att vårdnadshavarna gavs tillfälle att yttra sig kan det emellertid inte anses helt klarlagt att så var fallet. Det framstår inte heller som meningsfullt att utreda frågan ytterligare. Det som kommit fram i denna del ger därför inte tillräckligt stöd för någon kritik.

text: Jag vill dock framhålla att syftet med kommunicering är att den enskilde ska få möjlighet att påverka utgången i ärendet. Att kontakta vårdnadshavarna först efter att ett beslut om avstängning har fattats, men innan beslutet har verkställts, i syfte att informera om beslutet och diskutera kommande avstängning, innebär inte att kravet på kommunicering i

text: 5 kap. 16 § skollagen

text: är uppfyllt (se JO:s beslut den 19 februari 2025 i ärende med dnr 1949-2024).

text: Ett beslut om avstängning är en ingripande åtgärd för en enskild och kan överklagas. Ett beslut av sådan karaktär bör i de flesta fall fattas skriftligen. Jag vill särskilt understryka betydelsen av att en enskild får ta del av det fullständiga innehållet i beslutet och en korrekt överklagandehänvisning i enlighet med

text: 33 §

text: FL. Att en enskild så snabbt som möjligt får rätt information om hur ett överklagande går till är viktigt ur rättssäkerhetssynpunkt eftersom bestämmelsen syftar till att säkerställa att en part får nödvändig information för att kunna ta till vara sin rätt.

text: Kommunen har anfört att beslutet om avstängning inledningsvis kommunicerades muntligt till vårdnadshavarna och därefter överlämnades skriftligt tre dagar senare. Med hänsyn till kommunens ovan redovisade inställning rörande syftet med och innehållet i telefonsamtalet den 5 september är det dock inte helt tydligt om kommunen är av uppfattningen att beslutet också fattades och kommunicerades vid detta tillfälle. Otydligheten förstärks av att det skriftliga beslutet som överlämnades den 9 september saknade

text: beslutsdatum. Det är inte heller klarlagt exakt vilken information som förmedlades muntligt. Det sagda medför att det föreligger en osäkerhet kring när avstängningsbeslutet fattades, om beslutet inledningsvis fattades skriftligt eller muntligt samt när vårdnadshavarna underrättades om beslutets fullständiga innehåll.

text: Jag kan dock konstatera att det första skriftliga beslutet inte kan anses ha uppfyllt kraven i 31 och 33 §§ FL eftersom det saknades bl.a. beslutsdatum, avstängningens start- och sluttidpunkt och en överklagandehänvisning. Det har inte heller framkommit att vårdnadshavarna informerades om hur man skulle överklaga beslutet vid den muntliga underrättelsen. Anmälaren har dessutom anfört att vårdnadshavarna då de efterfrågade ett beslut med överklagandehänvisning fick beskedet att rektorns beslut inte gick att överklaga av vårdnadshavarna. Detta påstående har inte kommenterats av kommunen. Av ett e-postmeddelande som getts in av anmälaren framgår dock att en verksamhetschef på kommunen den 15 september skrev att vårdnadshavare inte kan överklaga rektors beslut om avstängning och att det var därför som det inte gavs någon hänvisning i dokumentet. Detta är direkt felaktigt (se

text: 5 kap. 14 §

text: och

text: 28 kap. 9 §

text: skollagen

text: ). Jag ser allvarligt på att en företrädare för kommunen lämnat ett felaktigt besked om möjligheten att överklaga ett beslut i en så känslig och ingripande åtgärd som avstängning av en elev.

text: Kommunen har inte angett när vårdnadshavarna fick del av det andra skriftliga beslutet med överklagandehänvisningen och annat har inte framkommit än att detta skedde först efter det felaktiga beskedet den 15 september. Vid den tidpunkten hade avstängningen upphört och frågan om överprövning var därmed i viss mån överspelad. Det är inte acceptabelt att kommunen dröjt så länge med att lämna den information som fordras enligt

text: 33 §

text: FL. Som framhållits ovan syftar bestämmelsen till att säkerställa att en part får nödvändig information för att kunna ta till vara sin rätt och avsaknaden av överklagandehänvisning får anses innebära en risk för rättsförlust.

text: Slutligen noterar jag, likt kommunen i sitt yttrande, att socialnämnden inte informerats om beslutet om avstängning. Detta är också en brist (se

text: 5 kap. 16 § andra stycket skollagen

text: Sammantaget förtjänar kommunen kritik för handläggningen av ärendet. Jag förutsätter att kommunen vidtar åtgärder för att se till att dess medarbetare är medvetna om förfarandet vid avstängning av elever och om vikten av att så snabbt som möjligt lämna föreskriven information som möjliggör för den enskilde att ta tillvara sin rätt.

text: Det som i övrigt har kommit fram i ärendet ger inte anledning till någon åtgärd eller något uttalande från min sida.

text: Ärendet avslutas.

text: Beslutet har fattats av chefsJO Erik Nymansson. Dokumentet har fastställts digitalt och har ingen underskrift. Rättssakkunniga Erik Thilén har föredragit ärendet och byråchefen Dan Johansson har deltagit i beredningen.

type: avgorande


avgjordAv: Justitieombudsmannen Per Lennerbrant

nyckelord:
Beslutsmotivering, utformning av beslut
Dröjsmålstalan
Kommunicering

title: Ny granskning av Migrationsverkets hantering av dröjsmålstalan enligt 12 § förvaltningslagen i medborgarskapsärenden. Även kritik mot Migrationsverket för att ett beslut inte skickades till ombud.

sammanfattning: JO har tidigare kritiserat Migrationsverket för att myndigheten använde en automatiserad hantering av dröjsmålstalan enligt 12 § förvaltningslagen i medborgarskapsärenden, där utgången var bestämd på förhand och alltid blev att talan avslogs. Besluten uppfyllde inte heller förvaltningslagens krav på motivering. JO har gjort en ny granskning av Migrationsverkets hantering av dröjsmålstalan. Av utredningen framgår att det numera görs en första sortering varvid alla ärenden som kan avgöras inom fyra veckor fångas upp. Även ärenden som myndigheten bedömer är väsentligt försenade enligt 11 § FL tas undan för manuell hantering. Motiveringen av avslagsbesluten är visserligen knapphändig, men innehåller den information Migrationsverket har om anledningen till dröjsmålet i det enskilda fallet. JO bedömer att hanteringen sammantaget får anses utgöra en tillräcklig prövning av om det individuella ärendet uppehålls i onödan. Den får därför, även om det rör sig om ett gränsfall, godtas. JO kritiserar Migrationsverket för att i ett anmält fall endast ha skickat beslutet om avslag till sökandes folkbokföringsadress och inte till ombudet. JO uttalar att det är oacceptabelt att automatiskt fattade beslut inte skickas till ombud och förutsätter att Migrationsverket säkerställer att handlingar kommuniceras med ombud i de fall det ska ske.

text: Anmälan

text: I en anmälan som kom in till JO den 11 oktober 2024 förde AA fram klagomål mot Migrationsverket. Anmälan avsåg att Migrationsverket använde en automatiserad behandling i medborgarskapsärenden som medförde att det rutinmässigt skickades icke-individualiserade avslagsbeslut till de som begärt ett avgörande enligt

text: 12 § förvaltningslagen

text: . Detta strider enligt AA mot uttalanden från JO. Anmälan avsåg också att ett sådant beslut inte hade skickats till AA i egenskap av ombud för BB, utan endast till BB personligen.

text: Utredning

text: JO begärde in dagboksblad i ärendet från Migrationsverket. JO begärde därefter att myndigheten skulle yttra sig över anmälan. JO begärde även att Migrationsverket skulle redogöra för i vilken utsträckning och under vilka

text: förutsättningar myndigheten använder sig av en automatiserad hantering av framställningar enligt

text: 12 § förvaltningslagen

text: samt hur detta förhåller sig till uttalandena i JO 2022/23 s 481, dnr 6744-2020.

text: Migrationsverket (rättschefen CC) yttrade den 21 januari 2025 bl.a. följande.

text: Beslutet om att avslå begäran om avgörande fattades genom en automatiserad handläggning. Beslutet motiverades på följande sätt. Ett beslut om svenskt medborgarskap är oåterkalleligt varför Migrationsverket lägger stor vikt vid att beslut inte fattas utan att samtliga krav kontrolleras noggrant. För att kunna kontrollera samtliga krav behöver Migrationsverket i utredningen av din ansökan om svenskt medborgarskap göra en kontroll av dina tidigare handlingar och uppgifter hos Migrationsverket samt inhämta information från andra myndigheter. Migrationsverket har inte hunnit sammanställa all nödvändig information inom fyra veckor och avslår därför din begäran. Ombudet erhöll inte beslutet eftersom de automatiserade besluten alltid går till folkbokföringsadressen. Endast manuellt fattade beslut kan skickas till andra adresser.

text: Migrationsverkets handläggningsprocess av begäran om avgörande i medborgarskapsärenden

text: Dag ett när ett ärende om begäran om avgörande enligt

text: 12 § förvaltningslagen

text: (dröjsmålstalan) inkommer till medborgarskapsenheterna sker registrering. Därefter genomförs kontrollslagningar och en begäran om att inkomma med hemlandspass, främlingspass, resedokument och uppehållskort skickas till den sökande. När handlingen inkommer och svar på kontrollslagningar mottagits fördelas ärendet skyndsamt till en handläggare som påbörjar handläggningen och skickar ut eventuell kompletteringsbegäran. Att få svar på kontrollslagningar tar i regel 48 timmar och en identitetshandling inkommer i regel inom 7-14 kalenderdagar. Eventuell handläggningsåtgärd vidtas inom 1-2 kalenderdagar och sedan är fatalietiden åtminstone 14 kalenderdagar, men för att sökande ska hinna inkomma med det underlag Migrationsverket begär är den i regel 21 kalenderdagar. Saknas det kompletteringsbehov och ärendet är beslutsklart, lägger handläggaren upp ett utkast själv eller efter föredragning för en beslutsfattare. Återkopplingstiden är upp till 14 kalenderdagar. Automatiska beslut fattas när 28 kalenderdagar passerat. Besluten skickas till folkbokföringsadressen. Endast om det finns skyddade personuppgifter eller om ärendet avgörs inom 28 kalenderdagar upprättas beslutet manuellt. Motiveringen av de automatiska besluten skiljer sig mellan de ärenden som är fördelade enligt ovan till handläggare från de, som ej hunnit fördelas ut för handläggning. Av beslutsmotiveringen framgår om handläggning påbörjats eller ej. Oavsett om det automatiska beslutet med beslutsmotivering går ut till sökanden, har denne i de flesta fall redan fått en återkoppling om att handläggning påbörjats i dennes ärende i samband med att kompletteringsbegäran eller begäran om att inkomma med passhandling skickats till sökande.

text: Migrationsverkets bedömning av automatiseringen

text: Migrationsverkets höga balanser i vissa ärendeslag medför att få ärenden avgörs inom 6 månader från ansökan.

text: Förvaltningslagen

text: öppnar då för att begäran om avgörande kan lämnas in, vilket också sker i merparten av de öppna ärendena. Denna ökning av arbetsuppgifter har krävt att Migrationsverket vidtagit olika åtgärder för att inte handläggningstiderna ska öka ytterligare. Automatisering av beslut i begäran om avgörande är en åtgärd. Efter JO:s beslut (JO 6744-2020) har

text: Migrationsverket ändrat handläggningen vid begäran om avgörande och justerat beslutsmotiveringarna i automatiseringsbesluten. [– – –] Vid årsskiftet fanns 88 800 öppna medborgarskapsärenden …och det hade inkommit begäran om avgörande i merparten av de ärenden som hade en handläggningstid som översteg 6 månader. Det finns ingen lagstadgad handläggningstid i medborgarskapsärenden. Någon underrättelseskyldighet enligt

text: 11 § förvaltningslagen

text: har därför inte inträtt 6 månader efter ansökan. [– – –] Även om det automatiserade förfarande, som används idag, har standardiserade texter så föregås det av en sortering av ärendena. Ärenden som kan beslutas inom fyra veckor tas undan för beslut. Övriga ärenden, där det inte finns något särskilt att påtala på grund av att de inte är väsentligen försenade, avslås automatiskt med en standardiserad text där det framgår om handläggningen påbörjats eller ej. Ofta påbörjas handläggningen redan innan avslagsbeslutet meddelats för att inte förlänga tiden i onödan. Migrationsverket anser att nuvarande rutiner för användning av automatiserade beslut är acceptabla och nödvändiga eftersom handläggningsbalansen i medborgarskapsärenden är så omfattande. Det aktuella medborgarskapsärendet avgjordes 8 månader och 13 dagar efter ansökan, vilket är i enlighet med

text: 9 § förvaltningslagen

text: . Ärendet är inte heller väsentligen försenat såsom anges i

text: 11 § förvaltningslagen

text: . Eftersom ärendet inte varit väsentligen försenat och det krävdes ytterligare handläggningsåtgärder innan beslut kunde fattas fanns det inte grund för att bevilja enligt

text: 12 § förvaltningslagen

text: när fyra veckor gått från ansökan.

text: Förvaltningslagen

text: öppnar i

text: 28 §

text: upp för möjligheten att använda sig av automatiserade beslut. Det kan inte vara lagstiftarens avsikt att myndigheten i samtliga ärenden som inte är väsentligen försenade ska lägga ned arbetstid på att skriva noggrant motiverade individuella beslutsmotiveringar när det inte är möjligt att fatta beslut inom fyra veckor.

text: AA kommenterade yttrandet.

text: Rättslig reglering

text: Av

text: 9 § förvaltningslagen

text: (FL) framgår att ett ärende ska handläggas så enkelt, snabbt och kostnadseffektivt som möjligt utan att rättssäkerheten eftersätts.

text: Enligt

text: 11 §

text: FL ska en myndighet om den bedömer att avgörandet i ett ärende som har inletts av en enskild part kommer att bli väsentligt försenat, underrätta parten om detta. I en sådan underrättelse ska myndigheten också redovisa anledningen till förseningen.

text: I

text: 12 §

text: FL regleras möjligheten för en enskild att föra en s.k. dröjsmålstalan. Om ett ärende som har inletts av en enskild part inte har avgjorts i första instans senast inom sex månader, får parten skriftligen begära att myndigheten ska avgöra ärendet. Myndigheten ska inom fyra veckor från den dag då en sådan begäran kom in antingen avgöra ärendet eller i ett särskilt beslut avslå begäran. Ett avslagsbeslut kan överklagas.

text: Enligt

text: 14 § första stycket

text: FL får den som är part i ett ärende som ombud eller biträde anlita någon som är lämplig för uppdraget. I de fall den enskilde har anlitat ombud för att företräda honom eller henne ska myndigheten i första hand skicka handlingar i ärendet, t.ex. kommuniceringsbrev och beslut, till ombudet och inte till den enskilde. JO har även uttalat att myndigheter som huvudregel bör välja ombudet som delgivningsmottagare. (Se bl.a. JO 2020/21 s. 561, dnr

text: Enligt

text: 23 § första stycket

text: FL ska en myndighet se till att ett ärende blir utrett i den omfattning som dess beskaffenhet kräver.

text: Ett beslut kan enligt

text: 28 § första stycket

text: FL fattas av en befattningshavare ensam eller av flera gemensamt eller automatiserat.

text: I

text: 32 §

text: FL finns ett krav på klargörande motivering och där anges bl.a. att ett beslut ska innehålla vilka omständigheter som har varit avgörande för myndighetens ställningstagande.

text: Bedömning

text: Min tidigare granskning I anmälan görs gällande att Migrationsverket, trots tidigare kritik från min sida, åter har börjat använda sig av en automatiserad behandling i medborgskapsärenden och rutinmässigt skickar icke-individualiserade avslagsbeslut vid en begäran avgörande enligt

text: 12 §

text: FL.

text: Min kritik avsåg en hantering hos Migrationsverket som innebar att ingen individuell bedömning gjordes av en dröjsmålstalan. Utgången var bestämd på förhand och blev alltid att begäran avslogs. De automatiskt fattade besluten uppfyllde inte kravet på motivering i

text: 32 §

text: FL eftersom de inte innehöll någon redogörelse för de omständigheter som hade varit avgörande för Migrationsverkets ställningstagande. Endast ett fåtal ärenden fördelades till en handläggare för en individuell prövning. Jag uttalade att Migrationsverkets hantering inte kunde ses som något annat än ett kringgående av regleringen i 12 §, eftersom den enskilde inte fick den effektiva prövning av om ärendet uppehålls i onödan som lagstiftaren avsett.

text: Det framgick dock av utredningen att Migrationsverket sedan september 2021 börjat hantera framställningar enligt

text: 12 §

text: FL på ett delvis annat sätt. De förändringar som genomförts innebar bl.a. att det gjordes en inledande granskning och att de ärenden som bedömdes kunna avgöras inom fyra veckor sorterades ut. För de ärenden som vid den inledande granskningen ansågs kräva ytterligare utredning och därför initialt skulle ligga kvar i balans hade det tagits fram en klargörande beslutsmotivering. Jag såg positivt på förändringen och uttalade att jag skulle fortsätta att följa hur Migrationsverket hanterar framställningar enligt

text: 12 §

text: FL. (JO 2022/23 s. 481, dnr

text: Bedömning av den nuvarande hanteringen av dröjsmålstalan och automatiskt beslutsfattande Av utredningen framgår att handläggningen av dröjsmålstalan numera huvudsakligen sker enligt den ordning som Migrationsverket införde hösten 2021. Det görs således en första granskning och alla ärenden som kan avgöras inom fyra veckor sorteras ut. Även ärenden som myndigheten bedömer vara väsentligt försenade enligt

text: 11 §

text: FL tas undan för manuell hantering.

text: Den automatiserade hanteringen synes alltså vara begränsad till avslagsbeslut som fattas i ärenden som inte fångas upp vid den inledande sorteringen. Det rör sig här alltså om ärenden som verket bedömer inte är väsentligt försenade enligt

text: 11 §

text: FL. Det ligger utanför min utredning huruvida Migrationsverkets bedömning i det avseendet ligger i linje med lagstiftarens avsikt med

text: 11 §

text: FL.

text: Enligt vad som kommit fram så är motiveringen i dessa ärenden i princip begränsad till upplysningar om att Migrationsverket behöver göra noggranna kontroller i ärenden om medborgarskap och att begäran avslås eftersom myndigheten inte hunnit sammanställa all nödvändig information inom fyra veckor.

text: Det kan diskuteras om Migrationsverkets hantering och beslutens utformning lever upp till lagstiftarens intentioner med dröjsmålstalan. I förarbetena understryks särskilt vikten av att beslut om avslag på en begäran om avgörande enligt

text: 12 §

text: FL förses med en klargörande motivering. En del i detta är att när myndigheten anger skälen för att ärendet inte kan avgöras måste den också överväga när ett avgörande kan beräknas ske. Det förutsätter att myndigheten gör klart för sig hur den bör gå vidare för att nå målet att kunna avsluta ärendet så snabbt och enkelt som möjligt. (

text: Prop. 2016/17:180 s. 114

text: f.) Med den ordning som Migrationsverket tillämpar får ett stort antal beslut endast en relativt knapphändig motivering och det framstår som att det i många ärenden inte finns utrymme för att göra mer än en översiktlig bedömning.

text: Samtidigt är det sannolikt ofta så att den motivering som lämnas innehåller de huvudsakliga skälen till varför ärendet ännu inte avgjorts. Myndigheten har alltså typiskt sett inte någon ytterligare information att lämna, som på ett bättre sätt kan förklara för den enskilde varför ärendet inte avgjorts. Informationen är i den betydelsen således korrekt och det kan hävdas att den är så klargörande som det är möjligt. Vidare får det i den inledande sorteringen anses ligga ett visst mått av individuell bedömning i varje ärende, vilket är ett viktigt moment för att myndigheten ska skapa sig en bild av hur ärendet fortsättningsvis ska hanteras (

text: a. prop. s. 115

text: ). Med beaktande av detta anser jag att det inte har någon självständig betydelse att själva beslutsfattandet görs på ett automatiserat sätt.

text: Den beskrivna hanteringen hos Migrationsverket får sammantaget anses utgöra en tillräcklig prövning av om det individuella ärendet uppehålls i onödan (

text: a. prop. s. 105

text: och s. 109). Hanteringen får därför, även om det rör sig om ett gränsfall, godtas.

text: Beslut ska kommuniceras med ombud I de fall en enskild har anlitat ett ombud ska myndigheten som utgångspunkt skicka handlingar i ärendet, t.ex. beslut, till ombudet och inte till den enskilde.

text: Migrationsverket har angett att automatiskt fattade beslut alltid skickas till folkbokföringsadressen och att endast manuellt fattade beslut kan skickas till andra adresser. Begränsningar i Migrationsverkets ärendehanteringssystem är inte ett giltigt skäl för att inte skicka ett beslut till den enskildes ombud. Det är givetvis oacceptabelt att myndigheten inte skickar beslut till ombud.

text: Utredningen visar att beslutet att avslå BB:s dröjsmålstalan enligt

text: 12 §

text: FL inte skickades till AA som var ombud i ärendet. Migrationsverket kritiseras för detta. Migrationsverket behöver vidta de åtgärder som krävs för att säkerställa att handlingar kommuniceras med ombud i de fall det ska ske.

text: Ärendet avslutas.

text: Beslutet har fattats av JO Per Lennerbrant. Dokumentet har fastställts digitalt och har ingen underskrift.

text: Rättssakkunniga Hanna Hansson har föredragit ärendet och byråchefen Sara Johannesson har deltagit i beredningen.


avgjordAv: Cecilia Nordenfelt

title: Anmälan mot Skatteverket, skattekontoret i Falun, om bl.a. bristande kommunicering i ett folkbokföringsärende

text: Anmälan

text: I en anmälan, som kom in till JO den 26 februari 2007, klagade AA på Skatteverkets handläggning av ett folkbokföringsärende. Hon anförde bl.a. att Skatteverket hade beslutat att avregistrera BB som utflyttad till USA utan att dessförinnan ha skrivit till henne på den svenska adress som hon var folkbokförd på och därmed utan att ha låtit henne få del av de uppgifter som hade tillförts ärendet av en annan person. Hon anförde vidare att BB fick kännedom om Skatteverkets beslut först genom ett brev från en annan myndighet som hade skrivit till henne på folkbokföringsadressen.

text: Utredning

text: Skatteverkets handlingar i ärendet lånades in. Skatteverket anmodades därefter att med utgångspunkt i

text: och

text: 21 §§

text: förvaltningslagen (1986:223)

text: (FL) yttra sig över det som AA hade anfört.

text: I sitt remissvar anförde Skatteverket, genom skattedirektören CC, följande. (Skatteverket har hämtat in och hänvisar till ett yttrande från Skatteverkets mittregion, detta tas emellertid inte med här.) – – –

text: Skatteverkets bedömning

text: Av utredningen i ärendet framgår att uppgift om BB:s bosättning och adress utomlands inkommit till Skatteverket den 23 november 2006. Uppgiftslämnaren var BB:s mor. Ett brev med påminnelse att anmäla flyttning till utlandet skickades den 28 november 2006 till BB på den uppgivna adressen i USA. Brevet kom i retur till Skatteverket den 29 december 2006. BB:s mor har samma dag i telefon med handläggaren av ärendet vidhållit att den uppgivna adressen till BB var korrekt. I januari 2007 skickades återigen ett brev med påminnelse att anmäla flyttning till utlandet. Denna gång kom brevet inte i retur. Eftersom brevet inte kom i retur har handläggaren ansett att kommunikation skett med BB och att det inte behövde skickas någon förfrågan till folkbokföringsadressen eftersom det av företagen bosättningsutredning verkade sannolikt att BB befann sig i USA. Den 20 februari 2007 beslutade Skatteverket att avregistrera BB från folkbokföringen som utflyttad till USA från och med den 20 februari 2007.

text: Enligt

text: 34 § första stycket folkbokföringslagen (1991:481)

text: beslutar skattemyndigheten i ärenden enligt den lagen efter anmälan eller ansökan eller annars när det finns skäl till det. I förarbetena till bestämmelsen (

text: prop. 1990/91:153 s. 139

text: ) framgår att Skatteverket självmant kan ta upp en persons folkbokföring till prövning. En folkbokföringsutredning är till sin karaktär unik i förhållande till andra utredningar. Eftersom det ofta är svårt att komma i kontakt med vederbörande så uppkommer många gånger, av förklarliga skäl, svårigheter med att kommunicera och underrätta vederbörande under ärendets handläggning. Uppgifter som tyder på att någon flyttat eller flyttat utomlands utan att själv anmäla detta kan komma fram på olika sätt, t.ex. genom att någon som känner vederbörande meddelar Skatteverket att flyttning skett. I förevarande fall har anmälan om utflyttning gjorts av BB:s mor. Vem som kan anmäla flyttning behandlas i förarbetena till den gamla

text: folkbokföringslagen

text: prop. 1967:88 s. 54

text: . I propositionen anförs bl.a. följande. ”Frågan om vem som skall få anmäla utvandring har upptagits av ett par remissinstanser. Här boende föräldrar och andra anhöriga kan i regel meddela att den utflyttade är stadigvarande bosatt i utlandet. I enlighet med vad jag tidigare anfört om rätten att anlita ombud bör givetvis anhöriga få göra sådan anmälan utan att något uttryckligt stadgande härom behövs.”

text: Enligt

text: förvaltningslagens

text: bestämmelser har part alltid rätt att få del av uppgifter som tillförts av annan än honom själv. I förarbetena till den tidigare

text: förvaltningslagen

text: framgår att myndigheten måste i förhållandevis stor utsträckning vara berättigad att utgå från att parten nåtts av försändelse som tillställts honom med posten i vanligt brev. Det ankommer på myndigheten att bedöma i vad mån särskild undersökning skall företas för att med säkerhet kunna konstatera att part nåtts av försändelsen (jfr.

text: prop. 1971:30

text: del 2 s. 703). Underrättelse och förfrågan skickades till BB på den av modern uppgivna adressen i USA. BB är amerikansk medborgare och har tidigare varit bosatt i USA. Det hade naturligtvis varit möjligt att skicka påminnelse även till folkbokföringsadressen men då den uppgivna adressen bedömdes som trolig som ny adress och adressuppgiften lämnats från en person som bör vara väl insatt i BB:s bosättningsförhållanden så har handläggaren valt att inte kommunicera denna väg. Den svenska adressen var vidare en c/o adress och det är enligt Skatteverkets erfarenhet mycket vanligt att man anmäler en c/o adress i samband med att man flyttar utomlands. I efterhand kan konstateras att det varit att föredra i detta ärende om brevet med påminnelse att anmäla flyttning till utlandet även skickats till folkbokföringsadressen. Skatteverket anser dock inte att det finns skäl att rikta kritik mot verkets handläggning av den bosättningsutredning som föregick beslutet att avregistrera BB från folkbokföringen.

text: AA kommenterade remissvaret.

text: Den underrättelse och förfrågan, som enligt remissvaret sändes till BB på den av modern uppgivna adressen i USA, begärdes in från Skatteverket som den 18 december 2007 meddelade att verket inte kunnat återfinna brevet ifråga.

text: Bedömning

text: Ett ärende som avser myndighetsutövning mot någon enskild får enligt

text: 17 §

text: FL, förutom i vissa undantagsfall som inte är aktuella här, inte avgöras utan att den som är part har underrättats om en uppgift som har tillförts ärendet genom någon annan än honom själv. Han skall därutöver beredas tillfälle att yttra sig över uppgiften. Eftersom Skatteverket inte kunnat återfinna den underrättelse

text: och förfrågan som sändes till BB på adressen i USA, vilket i sig är anmärkningsvärt, har det inte kunnat konstateras huruvida förfrågan var formulerad i enlighet med de krav som ställs i

text: 17 §

text: FL.

text: Det är vidare min bestämda uppfattning att Skatteverket, i vart fall i samband med att den första skrivelsen kom i retur, borde ha sänt en kommuniceringsskrivelse även till BB:s folkbokföringsadress i Sverige.

text: Skatteverket har inte berört den del av remissen som avsåg underrättelseskyldigheten i

text: 21 §

text: FL, dvs. AA:s klagomål över att inte heller beslutet att avregistrera BB sändes till hennes folkbokföringsadress. Av verkets utredning framgår emellertid att ett beslutsmeddelande daterat den 20 februari 2007 sändes till adressen i USA samt att ytterligare ett beslutsmeddelande, med samma innehåll som det förra men daterat den 23 februari 2007, skickades till den svenska adressen. Skatteverket har således gjort en annan bedömning i fråga om beslutet än i fråga om kommuniceringsskrivelsen.

text: Skatteverket kan inte undgå kritik för sin hantering av ärendet.


avgjordAv: Mats Melin

title: Kritik mot Linköpings tingsrätt för otillräcklig utredning om dödsbodelägare i ett ärende om förordnande av boutredningsman

text: AA framförde i en anmälan klagomål mot Linköpings tingsrätt med anledning av handläggningen av ett ärende om förordnande av boutredningsman. Han uppgav följande. Tingsrätten beslutade i december 2008 att dödsboet efter BB skulle avträdas till förvaltning av boutredningsman. Beslutet fattades utan att AA:s far CC, som var s.k. efterarvinge till BB:s tidigare avlidna hustru DD och således delägare i dödsboet efter BB, hade beretts tillfälle att yttra sig. Tingsrätten godtog felaktigt sökandenas uppgift om att de var de enda dödsbodelägarna och vidtog inte några åtgärder för att efterforska ytterligare dödsbodelägare trots att det av den ingivna släktutredningen framgick att BB var änkling. – Till sin anmälan fogade AA en kopia av bouppteckningen efter DD. I en bilaga till bouppteckningen anges CC som efterarvinge.

text: Handlingarna i tingsrättens ärende Ä 4265-08 begärdes in och av dessa framgick bl.a. följande. I en ansökan om förordnande av boutredningsman uppgav de två sökandena, som var syskonbarn till BB, att bouppteckning ännu inte hade upprättats. De uppgav sig vara de enda delägarna i dödsboet efter BB och åberopade till stöd för detta personbevis för BB:s avlidna syskon och en släktutredning utfärdad av Vadstena Landsarkiv. I släktutredningen anges beträffande BB bl.a. ”Civilstånd: Änkl”. Vidare redovisas i släktutredningen uppgifter om BB:s föräldrar och syskon. Tingsrätten förelade sökandena att komplettera ansökan med personbevis för BB utvisande dödsdatum. Sedan detta inkommit förordnade tingsrätten genom slutligt beslut att dödsboet skulle avträdas till förvaltning av boutredningsman.

text: Det framkom vid kontakt med tingsrätten att den tingsnotarie som handlagt ärendet slutat sin anställning. Lagmannen EE lämnade därför upplysningar om handläggningen enligt följande.

text: Han tjänstgjorde inte vid tingsrätten när ärendet handlades, men har tagit del av handlingarna i ärendet. Han har inga invändningar mot att tingsrätten bedömde sökandenas uppgifter om dödsbodelägare som trovärdiga. Ansökan var uppenbarligen gjord med biträde av advokat eftersom ansökan var gjord på en advokatbyrås

text: brevpapper. Att advokat biträtt sökandena får anses ha stärkt de av sökandena lämnade uppgifternas trovärdighet. Mot denna bakgrund samt den ingivna utredningen i form av släktutredning och personbevis har tingsrätten inte haft anledning att ifrågasätta sökandenas uppgift om att de var de enda dödsbodelägarna. Det förhållandet att det i den ingivna släktutredningen anges att den avlidne var änkling kan enligt hans mening inte anses ha utgjort skäl för tingsrätten att efterforska eventuella ytterligare delägare i dödsboet.

text: Enligt

text: 19 kap. 1 § ärvdabalken

text: , förkortad ÄB, ska rätten då dödsbodelägare begär det förordna att egendomen ska avträdas till förvaltning av boutredningsman samt utse någon att i sådan egenskap handha förvaltningen. Av

text: 19 kap. 9 § andra stycket

text: ÄB framgår att samtliga dödsbodelägare ska beredas tillfälle att yttra sig över en ansökan om förordnande av boutredningsman, såvitt det kan ske utan märklig tidsutdräkt. Enligt

text: 19 kap. 2 §

text: ÄB ska till ansökan fogas en kopia av bouppteckningen efter den döde. Om bouppteckning inte är förrättad ska i stället trovärdig uppgift lämnas om delägarna i boet och deras hemvist. I doktrinen har ansetts att uppgift av två personer, om vilkas trovärdighet tvivel ej råder, bör utgöra tillräckligt bevis (Walin, Kommentar till

text: ärvdabalken

text: , del II, 4:e uppl., s. 73 f.).

text: Vissa släktingar till en först avliden make har i regel rätt att ta arv efter denne först sedan den andre maken har avlidit, s.k. efterarv (se 3 kap. 1 och 2 §§ ÄB). Av

text: 18 kap. 1 § tredje stycket

text: ÄB följer att den först avlidnes makens efterarvingar är delägare i dödsboet efter den sist avlidne maken.

text: I det aktuella fallet hade de två sökandena angett att de var de enda dödsbodelägarna. Till ansökan var emellertid också fogad en släktutredning av vilken framgick att den avlidne BB var änkling. Denna uppgift borde ha föranlett tingsrätten att utreda om det kunde finnas efterarvingar till BB:s avlidna hustru vilka var delägare i dödsboet efter BB. Genom att underlåta detta, vilket inneburit att bl.a. CC inte fått tillfälle att yttra sig över ansökningen, har tingsrätten brustit i sin handläggning.

text: Vad AA i övrigt har anfört föranleder inte någon ytterligare åtgärd eller något uttalande från min sida.

text: Ärendet avslutas med den kritik som ligger i vad jag nu har uttalat.


avgjordAv: Justitieombudsmannen Thomas Norling

nyckelord:
Avsaknad av lagstöd
Barn/ungdom
Omhändertagande
Tidsfrist
Tvångsmedel/tvångsåtgärder

title: Allvarlig kritik mot Socialnämnden i Gislaveds kommun för att bl.a. ha verkställt beslut om omedelbart omhändertagande av barn enligt LVU trots att besluten hade upphört att gälla

sammanfattning: Den 27 oktober 2020 beslutade ordföranden i Socialnämnden i Gislaveds kommun att omedelbart omhänderta sex barn. Besluten verkställdes den 12 november 2020 och underställdes förvaltningsrätten den 13 november 2020. JO uttalar att besluten utan dröjsmål – och senast den 3 november 2020 – borde ha underställts förvaltningsrätten. Det fanns inte rättsliga förutsättningar för nämnden att avvakta med att underställa besluten om omedelbart omhändertagande till dess att de hade verkställts. Eftersom nämnden inte underställde besluten inom lagstadgad tid upphörde omhändertagandena att gälla den 4 november 2020. Trots detta verkställde nämnden besluten den 12 november 2020. Besluten verkställdes alltså trots att de redan hade upphört att gälla. Vidare innebar nämndens agerande att barnen tvångsvårdades utan laglig grund från den 12 november till den 20 november 2020 då ordföranden i socialnämnden på nytt beslutade att omedelbart omhänderta barnen. Sammanfattningsvis är JO mycket kritisk till socialnämndens handläggning. Något rättsligt stöd för handläggningen finns inte och den strider mot legalitetsprincipen. Nämnden får därför allvarlig kritik. JO framhåller att det är centralt att nämnden säkerställer att något liknande inte ska inträffa igen. Nämnden har ett stort ansvar för hur verksamheten vid förvaltningen bedrivs. I detta ansvar ligger bl.a. att säkerställa att personalen har den kompetens som krävs för att garantera en rättssäker myndighetsutövning. Dessutom måste det inom förvaltningen finnas en tydlig ansvars- och arbetsfördelning. JO utgår från att nämnden skyndsamt vidtar nödvändiga åtgärder.

text: Bakgrund

text: Den 27 oktober 2020 beslutade ordföranden i Socialnämnden i Gislaveds kommun att omedelbart omhänderta AA:s och BB:s sex barn med stöd av

text: 6 § lagen (1990:52)

text: med särskilda bestämmelser om vård av unga, LVU. Besluten verkställdes den 12 november 2020 då socialtjänstens handläggare tillsammans med polis omhändertog barnen. De fördes därefter till olika hem.

text: Besluten underställdes förvaltningsrätten den 13 november 2020. Domstolen beslutade den 20 november 2020 att skriva av målet eftersom besluten hade upphört att gälla. Samma dag beslutade ordföranden i socialnämnden att på nytt omhänderta barnen. Besluten fastställdes sedermera av förvaltningsrätten. Efter ansökan från nämnden beslutade Förvaltningsrätten i Jönköping att barnen skulle vårdas med stöd av 1 och 2 §§ LVU.

text: Anmälan och inledande utredning

text: I en anmälan till JO klagade AA på Socialnämnden i Gislaveds kommun och uppgav bl.a. att förvaltningsrätten den 20 november 2020 hävde omhändertagandena på grund av att nämnden hade underställt besluten för sent.

text: Inledningsvis hämtades journalanteckningar in från socialförvaltningen samt domar och beslut från Förvaltningsrätten i Jönköping och Kammarrätten i Jönköping.

text: Förundersökning

text: Med anledning av uppgifterna i anmälan och den övriga utredningen fann jag anledning att anta att en befattningshavare som stod under min tillsyn hade gjort sig skyldig till tjänstefel enligt

text: 20 kap. 1 § brottsbalken

text: . Jag beslutade därför den 18 juni 2021 att inleda en förundersökning om sådant brott och gav överåklagaren CC i uppdrag att genomföra utredningen.

text: Under förundersökningen hämtades vissa handlingar in från socialförvaltningen. Förhör hölls med handläggaren DD, gruppledaren EE och enhetschefen FF. Samtliga delgavs misstanke om tjänstefel.

text: Den 29 juni 2022 fann jag att det inte längre fanns anledning att fullfölja förundersökningen och beslutade därför att lägga ned den. Jag upplyste samtidigt om att den fortsatta granskningen av socialnämndens handläggning skulle ske inom ramen för detta tillsynsärende.

text: Begäran om att socialnämnden skulle yttra sig

text: Socialnämnden i Gislaveds kommun anmodades att yttra sig över handläggningen i samband med besluten att omedelbart omhänderta barnen den 27 oktober 2020 fram t.o.m. att nämnden lämnade in ansökan om vård till Förvaltningsrätten i Jönköping (i mål nr 6722-20).

text: I remissvaret lämnade nämnden bl.a. följande redogörelse av ärendet:

text: Se JO:s beslut den 7 oktober 2022, dnr

text: . I ärendet fick domaren vid förvaltningsrätten kritik för att inte tillräckligt snabbt ha uppmärksammat att de underställda besluten hade upphört att gälla. Se Förvaltningsrätten i Jönköpings dom den 4 januari 2021, mål nr 6722-20.

text: Beslut om omedelbart omhändertagande fattades av socialnämndens ordförande 27/10 2020 och planeringen var att besluten skulle verkställas 29/10 2020. Familjen kunde dock inte hittas och besluten kunde inte verkställas som planerat. – – – Ansvariga i ärendet ansåg att det var upp till förvaltningsrätten att avgöra om det kommit in i tid. I LVU-handboken står det att det finns avgöranden från kammarrätter med exempel på att man har godtagit omedelbara omhändertaganden fast de inte underställts i rätt tid. Vården verkställdes 12/11 2020 och besluten underställdes förvaltningsrätten 13/11 2020. Nämnden upplystes 20/11 2020 av förvaltningsrätten att besluten ej var verkställda i tid. Nya beslut om omedelbara omhändertaganden togs av ordförande 20/11 2020 och dessa underställdes förvaltningsrätten samma dag. Ansökan om vård enligt 1 & 2 §§ LVU skickades in till Förvaltningsrätten i Jönköping 7/12 2020.

text: Nämnden anmodades även att yttra sig över ett antal frågor. I det följande redovisas endast de frågor och svar som är mest relevanta för bedömningen i detta beslut:

text: 1. Av förhören med DD, EE, och FF framgår att nämndens förvaltning var medveten om tidsfristen i

text: 7 §

text: LVU, men att de omedelbara omhändertagandena ändå inte underställdes förvaltningsrättens prövning i rätt tid. Enligt nämndens egen uppfattning, varför underställdes inte de omedelbara omhändertagandena som nämndens ordförande fattade beslut om den 27 oktober 2020 förvaltningsrättens prövning i rätt tid? Vilka rättsliga överväganden låg bakom nämndens beslut att inte underställa besluten i rätt tid? 2. Som framgår ovan ledde nämndens handläggning till att AA:s sex barn kom att tvångsvårdas utan laglig grund under perioden den 12 november till den 20 november 2020 då socialnämndens ordförande på nytt beslutade att omedelbart omhänderta barnen. Nämnden ska yttra sig över detta faktum och redogöra för hur det kommer sig att de omedelbara omhändertagandena verkställdes trots att de inte underställts förvaltningsrättens prövning och alltså upphört att gälla. Vilka rättsliga

text: överväganden låg bakom nämndens agerande i detta avseende?

text: För att polisen skulle kunna efterlysa barnen behövde de ett beslut om handräckning med stöd av LVU. I diskussion kring ärendet så kom socialsekreterare, gruppledare och enhetschef fram till att socialnämnden inte kunde skicka in besluten om omedelbart omhändertagande inom de sju dagarna, eftersom det inneburit att vårdnadshavarna hade fått reda på att de var eftersökta med påtaglig risk att familjen då hållit sig gömda och barnen fara ännu mer illa. Vid en avvägning mellan tidsfristen och barnens bästa ska barnens bästa och deras behov av skydd väga tyngst och ha företräde. JO har uttalat sig att det tveklöst kan finnas situationer när det skulle stå i uppenbar strid mot barnets bästa att låta omhändertagandet upphöra på grund av brister i den formella handläggningen. Ansvariga i ärendet ansåg att det var upp till förvaltningsrätten att avgöra om det kommit in i tid. I LVU-handboken s. 116 står det att det finns avgöranden från kammarrätter med exempel på att man har godtagit omedelbara omhändertaganden fast de inte

text: JO:s frågor står i kursiv stil och därefter följer nämndens svar. Remissvaret i sin helhet finns tillgängligt hos JO.

text: underställts i rätt tid. Barnens bästa och barnens rättigheter till skydd är överordnat och därför agerade vi utifrån vad som ansågs vara bäst för barnen och vi planerade och agerade för att rädda barnen. Detta ärende är likt de ärenden som LVU handboken hänvisat till där omhändertagandena har godkänts även om det inte lämnats in i tid, då barnen var utsatta för grava missförhållanden i hemmet med stora risker för barnen hälsa och utveckling. Utifrån detta ansåg vi att ordförandebeslut taget 27/10 fortfarande skulle gälla och att tvångsåtgärderna därför skedde inom rättslig grund. AA kommenterade remissvaret.

text: Rättsliga utgångspunkter

text: Legalitetsprincipen Den offentliga makten utövas under lagarna (

text: 1 kap. 1 § tredje stycket regeringsformen

text: , RF). Bestämmelsen ger uttryck för den s.k. legalitetsprincipen, som är fundamental i svensk rätt och innebär att all maktutövning ska vara grundad på lag eller annan föreskrift. Principen är en av de principer som anses känneteckna en rättsstat.

text: Legalitetsprincipen kommer även till uttryck i

text: förvaltningslagen (2017:900)

text: , FL. Där anges att en myndighet endast får vidta åtgärder som har stöd i rättsordningen (

text: 5 § första stycket

text: FL). I förarbetena uttalas att principen är av central betydelse inom förvaltningsrätten eftersom kravet på författningsstöd bildar utgångspunkt för myndigheternas verksamhet såväl när det gäller att handlägga ärenden och besluta i dessa som i fråga om andra verksamheter som en myndighet bedriver (se

text: prop. 2016/17:180 s. 58

text: När det gäller bakgrunden till införandet av bestämmelsen i

text: förvaltningslagen

text: uttalas i förarbetena att det är angeläget att ge en klar signal om att all offentlig verksamhet, oavsett dess karaktär, ytterst måste grundas på skrivna regler i rättsordningen. Skiljelinjen mellan privaträttsliga subjekts principiella rätt till ett fritt agerande och myndigheternas skyldighet att fullgöra bestämda uppgifter i det allmännas tjänst bör tydligt markeras. Avsikten är alltså att hindra myndigheterna från att agera helt vid sidan av sina i författning angivna åligganden (se

text: a. prop. s. 58

text: Beslut om omedelbart omhändertagande Socialnämnden får besluta att den som är under 20 år omedelbart ska omhändertas, om det är sannolikt att den unge behöver beredas vård med stöd av LVU, och rättens beslut om vård inte kan avvaktas med hänsyn till risken för den unges hälsa eller utveckling eller till att den fortsatta utredningen allvarligt kan försvåras eller vidare åtgärder hindras. Om socialnämndens beslut om omhändertagande inte kan avvaktas, får nämndens ordförande eller någon annan ledamot som nämnden har förordnat besluta om omhändertagande (se

text: 6 §

text: LVU).

text: Ett beslut om omedelbart omhändertagande ska underställas förvaltningsrätten inom en vecka från den dag då beslutet fattades. Om beslutet inte har

text: underställts förvaltningsrätten inom föreskriven tid, upphör omhändertagandet (se

text: 7 §

text: LVU).

text: Även om nämnden enligt nyssnämnda bestämmelse har en vecka på sig att underställa förvaltningsrätten ett beslut om omedelbart omhändertagande, är det inte meningen att nämnden utan anledning ska avvakta fristens utgång (se t.ex. JO 1994/95 s. 356 och JO 2007/08 s. 307). I förarbetena till bestämmelsen anges att ett beslut om omedelbart omhändertagande ska underställas förvaltningsrätten utan dröjsmål samt att det som regel kan ske samma dag som beslutet meddelades eller dagen därpå. Som motivering till att nämnden ändå har getts en frist på en vecka anges att det kan vara nödvändigt att till beslutet foga annan utredning som finns hos nämnden samt att det vid helger kan vara svårt att få tag på en sådan utredning. Det hänvisas också till att det vid mellankommande helg kan uppstå förseningar i postgången (se

text: prop. 1979/80:1 s. 505

text: och

text: Bedömning

text: Nämnden avvaktade med att underställa besluten om omedelbart omhändertagande Ordföranden i socialnämnden beslutade den 27 oktober 2020 att omedelbart omhänderta AA:s barn med stöd av

text: 6 §

text: LVU. Besluten borde därefter, i enlighet med

text: 7 §

text: LVU, ha underställts förvaltningsrätten senast den 3 november 2020 (dvs. inom en vecka från beslutsdatum). Så skedde dock inte, utan de underställdes först den 13 november 2020. Besluten underställdes efter att de hade verkställts.

text: I remissvaret har nämnden bl.a. uppgett att den gjorde bedömningen att besluten inte kunde underställas inom en vecka från beslutsdatum, eftersom det hade inneburit att vårdnadshavarna hade fått reda på att de var eftersökta. Enligt nämnden hade risken då varit att familjen hade hållit sig gömd och att barnen hade farit ännu mer illa. Jag vill med anledning av detta framhålla att jag i tidigare beslut har uttalat följande. Avsikten med fristen i

text: 7 §

text: LVU är inte att hantera problemet med att ungdomar i vissa fall avviker och undandrar sig verkställighet sedan de har fått information om att nämnden har fattat ett beslut om omedelbart omhändertagande. Även i den situationen är utgångspunkten att ett beslut om omedelbart omhändertagande ska underställas förvaltningsrätten för rättslig prövning så snart som möjligt (se JO 2021/22 s. 576). Enligt min mening är avsikten med tidsfristen inte heller att hantera problemet med att vårdnadshavare eventuellt avviker.

text: Nämnden har även uppgett att vid avvägningen mellan tidsfristen och barnets bästa ska det senare ha företräde. Jag vill därför understryka att en sådan avvägning över huvud taget inte ska göras. Det som nämnden har uppgett i den här delen saknar stöd i såväl LVU som andra rättskällor. Till stöd för sin uppfattning har nämnden åberopat ett avsnitt i Socialstyrelsens LVU-handbok

text: för socialtjänsten (2020). Enligt min mening är det uppenbart att nämnden har missuppfattat det aktuella avsnittet. De JO-uttalanden och kammarrättsavgöranden som handboken hänvisar till behandlar inte samma fråga som i det aktuella ärendet. De behandlar i stället frågan om ett omedelbart omhändertagande kan beslutas på nytt sedan det tidigare fallit på grund av att en tidsfrist inte har iakttagits. Nämndens uppfattning att det aktuella ärendet är likt de ärenden som handboken hänvisar till är alltså felaktig. Jag vill betona att ett avsnitt i en handbok inte kan läsas isolerat, utan måste ses i ljuset av bl.a. relevant lagstiftning och självklart det som i övrigt står i samma handbok. Som jag redan redovisat framgår det tydligt av lagtexten att ett beslut om omedelbart omhändertagande upphör om inte tidsfristen beaktas. Det framgår lika tydligt av handboken. Eftersom beslutet upphör om tidsfristen inte följs kan konsekvensen bli att nämnden inte kan ge barnet nödvändigt stöd och skydd. En sådan konsekvens kan knappast anses vara i förening med barnets bästa. Det är därför av stor vikt att den tidsfrist som satts upp av lagstiftaren respekteras, särskilt som den syftar till att en domstol överprövar nämndens beslut att omedelbart omhänderta ett barn.

text: Sammantaget fanns det alltså inte rättsliga förutsättningar för nämnden att avvakta med att underställa besluten om omedelbart omhändertagande till dess att de hade verkställts. Ett sådant beslut är en mycket ingripande tvångsåtgärd som vidtas i en akut situation. Av rättssäkerhetsskäl är det därför viktigt att beslutet underställs en domstols rättsliga prövning så snart som möjligt. Nämnden borde alltså utan dröjsmål – och senast inom en vecka från att besluten fattades – ha underställt besluten. Att så inte skedde är mycket allvarligt och nämndens agerande står i uppenbar strid med legalitetsprincipen. Nämnden verkställde besluten trots att de hade upphört att gälla och barnen tvångsvårdades utan laglig grund Eftersom nämnden inte underställde besluten inom lagstadgad tid upphörde omhändertagandena den 4 november 2020. Trots detta verkställde nämnden besluten den 12 november 2020. Nämnden verkställde alltså besluten trots att de redan hade upphört att gälla. Självklart är även detta mycket allvarligt.

text: När besluten verkställdes placerades barnen i olika hem, och därmed påbörjades vården enligt LVU. Vid den tidpunkten hade dock, som nyss anförts, besluten om omhändertagande redan upphört att gälla. Nämndens agerande innebar därmed att barnen tvångsvårdades utan laglig grund från den 12 november till den 20 november 2020, då ordföranden i socialnämnden på nytt beslutade att

text: I avsnittet hänvisas till både uttalanden från JO och avgöranden från kammarrätter. Se

text: 10 §

text: LVU.

text: omedelbart omhänderta barnen. Att barnen, under en relativt lång period, tvångsvårdades utan laglig grund är naturligtvis helt oacceptabelt.

text: Sammanfattande bedömning Sammanfattningsvis är jag mycket kritisk till socialnämndens handläggning. Något rättsligt stöd för handläggningen finns inte, och den strider mot legalitetsprincipen såsom den kommer till uttryck i

text: regeringsformen

text: och

text: förvaltningslagen

text: . Bristerna i handläggningen är särskilt allvarliga eftersom nämnden, utan att det fanns lagstöd för det, utsatte barnen för ingripande tvångsåtgärder. Nämnden förtjänar allvarlig kritik för det inträffade.

text: Det är centralt att nämnden säkerställer att något liknande inte ska inträffa igen. Nämnden har ett stort ansvar för hur verksamheten vid förvaltningen bedrivs. I detta ansvar ligger att bl.a. säkerställa att personalen har den kompetens som krävs för att garantera en rättssäker myndighetsutövning. Här kan naturligtvis t.ex. interna rutiner vara av stor betydelse. Det är dock inte tillräckligt att endast anta rutiner, utan nämnden måste se till att de är kända till såväl innehåll som innebörd och att personalen har tillräckliga kunskaper om de rättsregler som styrt utformningen av dem. Detta är särskilt viktigt vid handläggning av ärenden som innefattar tvångsåtgärder. Jag vill även understryka att det inom förvaltningen måste finnas en tydlig ansvars- och arbetsfördelning. Det får t.ex. inte finnas några oklarheter kring vem som ansvarar för vad eller vem som är behörig att vidta åtgärder. Annars finns det uppenbara risker för att rättssäkerheten åsidosätts. Jag utgår från att mina uttalanden i detta beslut leder till att nämnden skyndsamt vidtar nödvändiga åtgärder.

text: Det som i övrigt har kommit fram i ärendet ger inte anledning till något uttalande från min sida.

text: Ärendet avslutas.


avgjordAv: Jan Pennlöv

title: Anmälan mot Polismyndigheten i Jönköpings län med anledning av polisens handlande i samband med ett dödsfall

text: Anmälan

text: AA framförde i en anmälan till JO klagomål mot Polismyndigheten i Jönköpings län med anledning av polisens agerande i samband med ett dödsfall i Värnamo i december 2002. Enligt uppgifter i anmälan bedömdes dödsfallet först som naturligt men när de anhöriga kom till bårhuset konstaterades grova skador på kroppen. AA anförde att det är djupt oroande om ”misstänkta” dödsfall slinker igenom det allt för grovmaskiga nät som politikerna skapat.

text: AA framförde också klagomål mot en läkares åtgärder i samband med dödsfallet. Anmälan i den delen överlämnades till justitieombudsmannen Kerstin André under vars ansvarsområde bl.a. hälso- och sjukvården hör (dnr 1037-2003).

text: Utredning

text: Handlingarna i det aktuella ärendet (K34932-02), bl.a. förhör med de inblandade polismännen, infordrades och granskades. Vidare infordrades en s.k. åtgärdskalender vid dödsfallsundersökning. Av handlingarna framgick bl.a. följande.

text: Den 28 december 2002 beordrades polisinspektörerna BB och CC till en lägenhet i Värnamo på grund av att en livlös man hade påträffats där. När polismännen gick in i lägenheten fann de en död man liggande på rygg utanför en toalett. Mannen var naken och hade ett mindre sår i bakhuvudet. Polismännen gjorde ingen närmare undersökning av kroppen utan tillkallade en läkare. Denne undersökte mannen och utfärdade därefter dödsbevis och dödsorsaksbevis. I polisens primärrapport antecknades att mannen var en gammal alkoholist och att han en längre tid haft problem med hjärtat samt att mannen enligt läkaren ”troligen levt en stund efter hjärtinfarkten”. I rapporten noterades också att ingen obduktion skulle begäras.

text: Enligt BB uppgav läkaren att det var en hjärtinfarkt och att det inte var något onormalt med dödsfallet; de hade inte någon anledning att betvivla läkarens ord. Enligt CC lade de inte ned så mycket tid på att undersöka lägenheten eftersom de ”köpt” det som läkaren sagt samt att när läkaren sa att det var klart trodde de att så var fallet och att det var en hjärtinfarkt.

text: När mannens anhöriga senare var på bårhuset konstaterades emellertid att det fanns ett stort sår på höger sida av mannens huvud. Vid en efterföljande obduktion upptäcktes bl.a. en mycket kraftig krosskada på huvudet och i anslutning till skadan ett öppet sår som var ca 10 cm långt.

text: Enligt en därefter utvidgad rättsmedicinsk obduktion talade obduktionsfynden för att dödsorsaken varit skador på hjärnan och att dödsfallet orsakats av annan person.

text: Justitieombudsmannen Kerstin André beslutade den 18 mars 2003 att inleda förundersökning om tjänstefel mot läkaren (dnr 1037-2003). Samma dag överlämnades förundersökningen till Åklagarmyndigheten i Linköping för vidare handläggning. Enligt uppgift pågår förundersökningen.

text: Ärendet mot polismyndigheten remitterades dit för upplysningar och yttrande om vilka åtgärder som hade vidtagits i samband med dödsfallsundersökningen.

text: Polismyndigheten kom in med ett remissvar enligt bl.a. följande.

text: Vid Polismyndigheten i Jönköpings län handläggs dödsfall inom samtliga närpolisområden. Bedömning sker från ärende till ärende huruvida polispatrull på plats kan handlägga ärendet fullt ut eller om personal från tekniska roteln skall kallas till platsen. Normalt sett fattas dessa beslut av myndighetens vakthavande befäl. Med polispatrull avses radiobilspatrull ingående i ingripandeverksamhet. I det nu aktuella fallet har radiobil beordrats till platsen av länskommunikationscentralen i Jönköping. I radiobilen ingick inspektörerna BB och CC, förman var BB. Efter att polismännen anlänt till den aktuella platsen på – – – i Värnamo, har de konstaterat att mannen är avliden. Läkare har kallats till platsen. I primärrapporten har antecknats att mannen är en ”gammal” alkoholist som en längre tid haft problem med sitt hjärta och bl.a. haft medicinen ”Nitromex”. Patrullen har gjort en sammanfattning av hur lägenheten såg ut och tagit fram de uppgifter som kunde erhållas på plats. Ett mindre sår i bakhuvudet konstaterades. Några andra skador har inte angivits. Någon begäran om biträde med personal från tekniska roteln har ej skett. Läkaren DD som kom till lägenheten utfärdade både dödsbevis samt dödsorsaksbevis. Ingen obduktion begärdes. Av upprättade handlingar kan konstateras att polispatrullen ansett vidtagna åtgärder och tillgängliga uppgifter tillfyllest och inte påkallat ytterligare åtgärder. Ett fotografi har tagits utvisande hur den döde låg på golvet när patrullen anlände. Transport beställdes och den avlidne avfördes från platsen. Anmälan upprättades och patrullen avslutade uppdraget. Enligt polismyndighetens uppfattning har polispatrullen inte vidtagit de åtgärder som normalt bort ske. Tillgängliga uppgifter tyder på att patrullen och läkaren, som kallats till platsen, inte heller haft den kommunikation som rimligen bort äga rum. Varje dödsfallsundersökning skall ske med den noggrannhet gällande rutiner föreskriver. Myndigheten kommer att för all berörd personal understryka detta och följa upp att så sker. Efter att nya uppgifter framkommit i ärendet har en förundersökning inletts och den är ännu ej avslutad. Ärendet handläggs vid spaningsroteln i Jönköpings län i samarbete med personal från Rikskriminalpolisen.

text: I remissvaret gav polismyndigheten uttryck för uppfattningen att polispatrullen inte hade vidtagit de åtgärder som normalt borde ha skett samt uttalade att varje döds-

text: fallsundersökning skall ske med den noggrannhet gällande rutiner föreskriver. Någon redogörelse för vilka åtgärder som enligt myndigheten bör vidtas i sådana här fall lämnades emellertid inte, och myndigheten redogjorde inte heller för gällande rutiner och föreskrifter.

text: Ärendet återremitterades därför till polismyndigheten för upplysningar och yttrade om

text:  vilka rutiner och föreskrifter som gäller vid en dödsfallsundersökning,

text:  vilka åtgärder som polisen normalt bör vidta vid en dödsfallsundersökning och

text:  i vilka hänseenden dessa åtgärder inte vidtogs av den nu aktuella polispatrullen.

text: Polismyndigheten kom in med ett kompletterade remissvar enligt följande.

text: – ”vilka rutiner och föreskrifter som gäller vid en dödsfallsundersökning”

text: Rikspolisstyrelsen har utgivit anvisningar i författningssamlingen ”Rikspolisstyrelsens allmänna råd om åtgärder vid dödsfall som kan ha orsakats av yttre påverkan m.m. FAP 414-1”. I dessa anvisningar anges att för dokumentation av uppgifter rörande dödsfall bör blanketterna Primärrapport dödsfall och Uppgifter betr. Avliden person (RPS 414.2 resp. 414.1) användas. (Sistnämnda blankett är avsedd att följa kroppen). Inom polismyndigheten har tekniska roteln den 31 april 1998 preciserat i vilka fall kriminalteknisk undersökning bör ske, (enligt denna skall så ske vid bl.a. misstänkta dödsfall; JO:s anmärkning). Lokalt inom Närpolisområde Värnamo finns i radiobilarna blanketten ”Primärrapport Dödsfall, Åtgärdskalender vid dödsfallsundersökning” (en detaljerad lista över vad som i dessa fall skall iakttas; JO:s anmärkning). Inom myndigheten har inte tjänsteföreskrifter rörande dödsfallsundersökning utfärdats.

text: – ”vilka åtgärder som polisen normalt bör vidta vid en dödsfallsundersökning”

text: När en radiobilspatrull har kallats till plats där en död person anträffats är följande frågeställningar de mest aktuella,  bedöm avspärrning eller ej  tillkalla läkare för fastställande av dödsfallet och i förekommande fall utfärdande av dödsbevis  vid tveksamhet om dödsorsaken kontakta vakthavande befäl för beslut om fortsatta åtgärder  upprätta anmälan  identifiering av den avlidne  underrätta anhöriga.

text: – ” i vilka hänseenden dessa åtgärder inte vidtogs av den nu aktuella polispatrullen”

text: Enligt Rikspolisstyrelsens allmänna råd om åtgärder vid dödsfall som kan ha orsakats av yttre påverkan m.m. får en rättsmedicinsk undersökning anses vara särskild påkallad när en missbrukare anträffats död. Detta innebär att vakthavande befäl borde kontaktats av patrullen för beslut om fortsatta åtgärder.

text: Myndighetens yttrande

text: Efter att polispatrullen kommit till platsen tillkallades läkare. Denne var snabbt på plats. Av handlingarna i ärendet framgår att läkaren förklarat sig beredd utfärda både dödsbevis och intyg om dödsorsak. Med denna klara inställning från läkarens sida har polismyndigheten förståelse för polismännens agerande. Enligt myndighetens uppfattning skall vakthavande befäl ges tillfälle pröva vilka åtgärder som behöver vidtas vid en dödsfallsundersökning. Myndigheten avser att vidta åtgärder i syfte att säkerställa denna rutin.

text: Bedömning

text: Rikspolisstyrelsen har utfärdat allmänna råd om åtgärder vid dödsfall som kan ha orsakats av yttre påverkan m.m. (FAP 414-1). I dessa råd uttalas att till polisens uppgifter hör att utreda onaturliga och misstänkt onaturliga dödsfall i syfte att bl.a. upptäcka eller utesluta brott (avsnitt 1).

text: Av utredningen i ärendet framgår att när polismännen BB och CC kom till lägenheten anträffade de en avliden man som enligt uppgift var ”en gammal alkoholist”. Utredningen ger vidare vid handen att polismännen inte gjorde någon egen undersökning av mannen utan omgående tillkallade en läkare som fastställde dödsorsaken, hjärtinfarkt. Den rättsmedicinska obduktionen visade emellertid att dödsorsaken troligen var skador på hjärnan och att obduktionsfynden talade för att dödsfallet orsakats av annan person.

text: I Rikspolisstyrelsens nyss nämnda allmänna råd sägs bl.a. att när en missbrukare anträffas död får en rättsmedicinsk undersökning anses vara särskilt påkallad. I ett sådant fall bör en platsundersökning utföras av kriminaltekniker (avsnitt 4). Enligt polismyndighetens bedömning borde BB och CC därför ha kontaktat det vakthavande befälet för beslut om fortsatta åtgärder. Jag delar denna bedömning. Polismännen borde således utöver att kontakta läkaren även ha ringt det vakthavande befälet.

text: Mot bakgrund av att läkaren, såvitt framgår av utredningen, kom till platsen tämligen omgående och efter en undersökning av mannen uppgav att det rörde sig om en naturlig död har jag emellertid, i likhet med polismyndigheten, viss förståelse för polismännens handlande.

text: Jag noterar att polismyndigheten har för avsikt att säkerställa rutinen att det vakthavande befälet skall ges tillfälle att pröva de åtgärder som behöver vidtas vid en dödsfallsundersökning.

text: I sammanhanget kan nämnas att Rättsmedicinalverket i en skrivelse till Justitie departementet i april 2003 begärde en översyn av lagstiftningen och rutinerna vid dödsfallsutredningar inom rättsväsendet. Enligt uppgift bereds ärendet för närvarande vid departementet

text: Vad som i övrigt kommit fram i ärendet föranleder inte någon åtgärd eller något uttalande från min sida.

text: Ärendet avslutas med den kritik som ligger i det sagda.


avgjordAv: Justitieombudsmannen Katarina Påhlsson

nyckelord:
Anstalt
Avsaknad av lagstöd
Grundläggande fri- och rättigheter

title: Kritik mot Kriminalvården, anstalten Mariefred, för brister i hanteringen av paketavier adresserade till intagna

sammanfattning: Anstalten Mariefred har en rutin för hanteringen av paketavier som innebär att avin – om den är korrekt adresserad – inte förmedlas till den intagne, utan att han endast underrättas om att ett paket finns för uthämtning och att anstalten ska ordna med detta. JO uttalar i beslutet att en paketavi är en försändelse i fängelselagens mening och att den rättsliga regleringen inte ger något utrymme för en sådan rutin. Avier borde därför så snart som möjligt förmedlas till de intagna och först därefter tas om hand för att hämta ut paketen. JO framhåller att hanteringen av avier givetvis inte negativt får påverka de intagnas möjlighet att få paket uthämtade genom Kriminalvårdens försorg, utan att såväl förmedlingen som uthämtningen måste organiseras på så sätt att paket kan hämtas ut i tid.

text: Anmälan

text: I en anmälan som kom in till JO den 17 november 2021 förde AA fram klagomål mot Kriminalvården, anstalten Mariefred. AA anförde bl.a. följande.

text: Han och andra intagna har vid flera tillfällen fått paket skickade till anstalten som sedan inte har hämtats ut och därför returnerats till avsändaren. Anstalten brister i sitt ansvar och intagnas familjer tvingas att betala porto två eller tre gånger innan paketen hämtas ut. När de intagna tar upp detta med anställda skyller förrådspersonalen på det vakthavande befälet och inget förbättras. Den 11 november 2021 returnerades AA:s och två medintagnas paket till avsändarna eftersom de inte hade hämtats ut inom tre veckor. Förrådspersonalen skyllde på centralvakten och vice versa. Anstalten fick två avier om hans senaste paket. Förrådspersonalen ska hämta ut paketen, men detta sker inte på grund av det icke fungerande systemet där avierna ”försvinner” i anstalten. Intagna får aldrig veta när de har fått en paketavi från posten eftersom dessa inte visas för de intagna utan går direkt till centralvakten eller förrådet.

text: AA bifogade ett underlag från Postnord om ett paket adresserat till honom.

text: Utredning

text: Muntliga upplysningar hämtades in från ett vakthavande befäl i anstalten. Han uppgav i huvudsak följande.

text: All post till anstalten kommer in till kansliet, som lämnar över denna till de vakthavande befälen. Paketavier sorteras ut och läggs i ett särskilt fack. Anstalten delar aldrig ut avierna till de intagna, utan dessa samlas ihop och personal åker varje fredag och hämtar ut alla paket från posten. Om fredagen är en helgdag hämtas paketen ut på torsdagen i stället. Den personal som ansvarar för uthämtningen får påminnelser om detta på såväl e-post som telefon. Hans uppfattning är att denna rutin följs och fungerar väl. De enda tillfällen som han kan tänka sig att paket går i retur är om en intagen saknar id-kort och det är den intagne, och inte anstalten, som anges först på försändelsen. I sådana situationer saknar anstaltspersonalen möjlighet att hämta ut paketet.

text: Anmälan remitterades därefter till Kriminalvården för yttrande. Myndigheten uppmanades att särskilt lämna en redogörelse för vilka överväganden som legat bakom att paketavier inte förmedlas till de intagna och en bedömning av hur en sådan rutin förhåller sig till 7 kap. 19 § Kriminalvårdens föreskrifter och allmänna råd (

text: KVFS 2011:1

text: ) om fängelse.

text: I sitt remissvar anförde Kriminalvården, huvudkontoret, genom den dåvarande chefen för sektionen för verksjuridik, bl.a. följande:

text: Utredning

text: Uppgifter om sakförhållandena har inhämtats från Region Mitt som i sin tur hämtat in uppgifter från anstalten Mariefred. Av uppgifterna framgår i huvudsak följande. Försändelser till intagna som ankommer till anstalten i form av paketavier sorteras från övriga försändelser till intagna och läggs på särskild anvisad plats. Paketavierna befordras inte till de intagna för underskrift. En underrättelse går istället till den intagne om att en paketavi har ankommit anstalten och att den intagne således har ett paket på ett lokalt utlämningsställe som anstalten kommer att ombesörja uthämtning av. Anstalten har dock uppmärksammat att rutinen om att underrätta den intagne om att en paketavi ankommit har brustit vid några tillfällen och kommer därför att ändra rutinen för att säkerställa att de intagna regelmässigt underrättas detta. Varje fredag samlar personal ihop de paketavier som kommit till anstalten under veckan och hämtar ut paketen vid lokalt utlämningsställe. Om en helgdag infaller på fredagen så hämtas paketen ut på torsdagen i stället. Den personal som för dagen är utsedd för att hämta ut de aviserade paketen får påminnelse om denna tilldelade arbetsuppgift per e-post och genom ett telefonsamtal. Anstalten upplever att rutinen är välfungerande, vid något enstaka fall har ett aviserat paket inte kunnat hämtas ut av anstaltens personal och vid de tillfällena har den intagne informerats om detta. Enligt anstalten kan detta inträffa om paketet är feladresserat, t.ex. om den intagnes namn står på fel ställe i adressfältet, vilket innebär att anstaltens personal även måste ha med sig den intagnes legitimation vid uthämtningen. Om den intagne saknar legitimation som kan uppvisas av anstaltens personal i samband med uthämtandet av paketet, kan detta försvåra för anstalten att utföra uthämtningen. Som en del av anstaltens information om regler och rutiner i anstalten så ingår information om hur

text: paketförsändelser bör adresseras för att underlätta när anstalten ska bistå med uthämtning av paket. Den informationen finns på anslagstavla på varje avdelning för de intagna att ta del av så att de intagna kan meddela detta till t.ex. anhöriga som vill skicka paketförsändelser.

text: Kriminalvårdens bedömning

text: Det finns ingen lagreglering kring hur en anstalt ska hantera de intagnas paketförsändelser som ska hämtas ut vid utlämningsställen. Anstalten Mariefred ombesörjer att paketförsändelser till intagna hämtas ut på lokalt utlämningsställe en gång i veckan, vilket framstår som en rimlig hantering. Anstalten har endast kännedom om att ett fåtal paket inte har kunnat hämtas ut och då har skickats åter till avsändaren. Troligen härrör dessa fall från när paketet inte har adresserats på rätt sätt i kombination med att den intagne saknar legitimation. Vad som hänt i AA:s fall har dock inte kunnat klargöras. De intagna är väl informerade genom anslag på avdelningarna om hur paketförsändelser bör adresseras. I de fall det av paketavin framgår att paketförsändelsen är korrekt adresserad, så är det enligt Kriminalvårdens bedömning tillräckligt med en underrättelse till den intagne om att ett paket finns för uthämtning på ett lokalt utlämningsställe och att anstalten kommer att ordna med detta. I de fall adressering skett på fel sätt bör paketavin gå till den intagne för underskrift för att underlätta uthämtningen av paketet. Om den intagne saknar legitimation så kan det i och för sig fortfarande kvarstå problem för anstalten vid uthämtandet. Det har dock, som ovan nämnts, framkommit att intagna i vissa fall inte fått ta del av paketavin för underskrift alternativt informerats om att ett paket finns för uthämtning. Anstalten kommer att vidta åtgärder och ändra rutinen för att säkerställa att detta sker framöver.

text: AA fick möjlighet att kommentera remissvaret.

text: Bedömning

text: Uthämtning av aviserade försändelser Försändelser som skickas till en intagen ska som utgångspunkt befordras till den intagne genom Kriminalvårdens försorg. Som JO tidigare framhållit måste Kriminalvården i detta avseende ses som den sista länken i den befordran som postbefordringsföretagen står för såvitt avser personer som inte är berövade friheten (se JO 2014/15 s. 182). Jag har uttalat att Kriminalvården som regel har en skyldighet att hjälpa intagna med att hämta ut brev och paket från utlämningsställen utanför anstalten, om uthämtningen inte kan lösas på något annat sätt. I den bemärkelsen har myndigheten ett visst ansvar för att även aviserade postförsändelser vidarebefordras till intagna. Utan Kriminalvårdens hjälp med att hämta ut sådana försändelser vore det ofrånkomligt att många intagna i praktiken skulle sakna möjlighet att ta emot aviserade brev och paket. (Se mitt beslut den 3 mars 2021, dnr 7464-2019.)

text: AA har gjort gällande att anstalten Mariefred flera gånger har brustit i fråga om att hjälpa intagna att hämta ut paket från utlämningsställen utanför anstalten. Kriminalvården har å sin sida uppgett att anstalten gör detta en gång i veckan och att det endast vid ett fåtal tillfällen har hänt att paket inte har kunnat hämtas ut. Enligt myndigheten är anledningen till att det inte har gått att hämta ut

text: paketen troligen att de inte har adresserats rätt eller att den intagne saknat legitimation.

text: Det har alltså lämnats olika beskrivningar av hur paketuthämtningen har fungerat i anstalten. Min bedömning är att ytterligare utredning inte skulle leda till något annat resultat och jag får därför nöja mig med att konstatera att ord står mot ord. Jag har inte några invändningar mot att paket hämtas ut en gång i veckan. I remissvaret har Kriminalvården uppgett att intagna underrättas om hur paket ska adresseras för att det ska vara möjligt för anstaltspersonal att göra det. Omständigheterna i det här ärendet ger anstalten anledning att följa upp om informationen till de intagna kan förbättras. Det som har kommit fram i denna del ger dock inte skäl till någon kritik eller ytterligare uttalanden från min sida. Hantering av paketavier I de fall det framgår av paketavin att försändelsen är korrekt adresserad är det enligt Kriminalvården tillräckligt med en underrättelse till den intagne om att ett paket finns för uthämtning och att anstalten ska ordna med detta. Sådana paketavier förmedlas inte till intagna. Om adresseringen har skett på fel sätt bör paketavin gå till den intagne för underskrift för att underlätta uthämtningen av paketet.

text: Jag noterar emellertid att Kriminalvården i remissvaret i mitt tidigare ärende, med dnr 7464-2019, förde fram att en paketavi som skickas till anstalten utgör en försändelse i fängelselagens mening. Avier hanterades enligt myndigheten då som annan post som skickats till anstalterna och lämnades skyndsamt över till de intagna. I samband med inspektioner av anstalten Färingsö den 23 november 2022, dnr 8768-2022, och av anstalten Beateberg den 25 januari 2023, dnr 208-2023, framkom att paketavier förmedlades till intagna på samma sätt som andra brev.

text: Med en försändelse avses varje försändelse, t.ex. brev, skriftliga meddelanden och paket, som ska befordras till och från den intagne genom kriminalvårdens försorg (

text: prop. 2009/10:135 s. 110

text: ). Enligt min mening är en paketavi alltså att anse som en försändelse i fängelselagens mening. Ordningen som Kriminalvården tidigare redogjort för och som både anstalten Beateberg och anstalten Färingsö tillämpar när det gäller befordran av paketavier är i enlighet med fängelselagen och anslutande föreskrifter.

text: Av 7 kap. 19 § Kriminalvårdens föreskrifter och allmänna råd om fängelse framgår att en försändelse till eller från en intagen ska befordras eller hållas tillgänglig för den intagne samma dag som försändelsen kommer till anstalten, om det är möjligt och försändelsen inte ska granskas.

text: JO har tidigare riktat allvarlig kritik mot en anstalt för en rutin som innebar att rekommenderade brev placerades bland den intagnes effekter i civilförrådet och krävde en hemställan från den intagne för att få ta del av försändelsen. I beslutet uttalade JO att oavsett sättet för befordran av posten har en intagen rätt att så

text: snart som möjligt få ta del av en försändelse sedan en eventuell granskning skett och under förutsättning att ett beslut om kvarhållande av försändelsen inte fattats. Enligt JO är det inte förenligt med regelverket att en intagen måste göra en särskild framställning för att få ta del av inkommen post. (Se JO 2010/11 s. 181.)

text: Jag anser att den rättsliga regleringen inte ger något utrymme för en sådan rutin som anstalten Mariefred har, där paketavier sorteras ut från övrig post och förvaras i ett särskilt fack samt att intagna endast får en underrättelse om att det finns ett paket för uthämtning och att anstalten ska ombesörja detta. Avierna borde i stället så snart som möjligt förmedlas till de intagna och först därefter tas om hand för att hämta ut paketen. På det sättet får den intagne kännedom om att ett paket finns på utlämningsstället och han eller hon kan vid behov underteckna avin. Ett sådant förfarande ger härutöver den intagne möjlighet att välja om han eller hon vill ta emot paketet. Anstalten förtjänar kritik för att ha haft en rutin som inneburit att paketavier har hanterats felaktigt.

text: Med det sagt får givetvis hanteringen av avier inte negativt påverka de intagnas möjlighet att få paket uthämtade genom Kriminalvårdens försorg. Ett verksamhetsställe måste organisera såväl förmedlingen som uthämtningen av försändelser på ett sådant sätt att paket till intagna kan hämtas ut i tid.

text: Ärendet avslutas.