nyckelord: Besök Ombud/biträde/försvarare

title: Initiativärende om möjligheterna för intagna i häkte att ha kontakt med sina försvarsadvokater

sammanfattning: Mot bakgrund av uppgifter i en tidningsartikel har JO begärt upplysningar från Kriminalvården om häktades möjligheter att få besök av och tala i telefon med sina försvarsadvokater. I beslutet uttalar chefsJO att en offentlig försvarare inte ens kvällstid bör avvisas från ett häkte utan att ha fått träffa sin klient. ChefsJO är kritisk till att detta har förekommit i några fall. ChefsJO har ingen invändning mot att Kriminalvården låser in en advokat i ett besöksrum tillsammans med den intagne, när detta bedöms nödvändigt. Beslutet innehåller uttalanden om hur häktespersonalen bör agera när så sker.

text: Initiativet

text: I en artikel i Svenska Dagbladet förekom uppgifter om att häktena begränsar möjligheten för advokater att besöka sina klienter utöver normal arbetstid. Enligt uppgifter i artikeln har vissa häkten infört krav på föranmälan.

text: Med anledning av uppgifterna i tidningsartikeln beslutade jag att inleda en utredning i saken.

text: Utredning

text: Kriminalvården anmodades att i ett yttrande besvara följande frågor.

text: 1. Vilka möjligheter har häktade i landets häkten att ta emot besök av sina advokater? Är advokaterna hänvisade till vissa tider eller ställs krav på exempelvis föranmälan? Redovisningen bör omfatta samtliga regioner i landet.

text: 2. Vilka möjligheter har häktade i landets häkten att ringa till respektive ta emot telefonsamtal från sina advokater? Är de intagna och/eller advokaterna hänvisade till speciella telefontider? Redovisningen bör omfatta samtliga regioner i landet.

text: I remissvaret anförde Kriminalvården, genom generaldirektören AA, följande. (De i remissvaret omnämnda bilagorna har utelämnats här.)

text: Bakgrund

text: JO har, med anledning av en artikel i Svenska Dagbladet, beslutat att inleda en utredning av förutsättningarna för häktades kontakt med sina advokater. JO har med anledning av utredningen infordrat Kriminalvårdens yttrande. Kriminalvården har vid flera tillfällen haft kontakter med advokatsamfundet och enskilda advokater som har synpunkter på myndighetens häktesverksamhet och förutsättningarna för advokater att besöka häktade klienter. Se exempelvis bifogat brev till advokatsamfundet från dåvarande generaldirektören BB den 7 december 2011. Även JO har i några beslut, exempelvis i beslutet den 9 mars 2009 i ärende med dnr 2207-2008, uttalat sig om förutsättningarna för kontakt mellan en intagen och hans eller hennes offentliga försvarare. Att en person som är häktad på grund av misstanke om brott har möjlighet att överlägga med sin försvarare är av central betydelse för den häktades rättssäkerhet. Kriminalvårdens målsättning är att tillgodose offentliga försvarares önskemål om under vilka förutsättningar kontakt med häktade ska ske i den utsträckning det är möjligt. Det måste dock ske med hänsyn taget till de inskränkningar ett frihetsberövande medför och möjligheterna för Kriminalvården att bedriva en effektiv häktesverksamhet. Generaldirektören beslutade mot den bakgrunden den 10 september 2012 att de praktiska förutsättningarna för offentliga försvarares kontakt med häktade klienter ska utredas (se bifogat protokoll). En arbetsgrupp har under hösten 2012 bl.a. gjort en kartläggning av de gällande förutsättningarna för besök och telefoni på landets häkten (se vidare nedan). Enligt generaldirektörens uppdrag ska advokatsamfundet ges möjlighet att på lämpligt sätt delta i arbetet. Ett första möte mellan företrädare för advokatsamfundet och Kriminalvården genomfördes den 16 januari 2013. Arbetsgruppens interna arbete fortsätter parallellt med detta.

text: Vissa författningsbestämmelser

text: Enligt

text: 21 kap. 9 § rättegångsbalken

text: får försvarare för den som är anhållen eller häktad inte förvägras att sammanträffa med honom. Försvararen har vidare rätt att i enrum meddela sig med den anhållne eller häktade; för annan än offentlig försvarare gäller det dock endast om undersökningsledaren eller åklagaren medger det eller om rätten finner det kunna ske utan men för utredningen eller för ordningen eller säkerheten i förvaringsplatsen. Enligt 3 kap. 4 § häkteslagen (2010:611, HäL) får en intagen stå i förbindelse med en annan person genom elektronisk kommunikation i den utsträckning det lämpligen kan ske. Sådan kommunikation får dock vägras om den kan äventyra säkerheten på ett sätt som inte kan avhjälpas genom avlyssning enligt 5 §. Enligt den bestämmelsen får elektronisk kommunikation mellan en intagen och hans eller hennes offentlige försvarare inte avlyssnas. Enligt 3 kap. 6 § HäL ska försändelser mellan en intagen och hans eller hennes offentlige försvarare vidarebefordras utan granskning. En sådan försändelse till en intagen ska dock inte vidarebefordras utan hållas kvar, om det finns anledning att anta att uppgiften om avsändare av försändelsen är oriktig. – Enligt 3 kap. 8 § får en försändelse som hålls kvar inte granskas utan den intagnes medgivande om det inte är absolut nödvändigt av säkerhetsskäl. En försändelse som avses i 6 § får endast granskas i syfte att utreda vem avsändaren är.

text: Förutsättningarna för kontakt mellan häktade och offentliga försvarare

text: Nedan följer, uppdelat per region och häkte, de uppgifter JO har efterfrågat. I de fall det anges att häktet inte har några speciella telefontider innebär det att häktet alltid försöker tillgodose en försvarares eller en intagens önskemål om kontakt. Det kan dock naturligtvis finnas praktiska begränsningar, t.ex. att kontakt med försvararen inte kan etableras, att alla telefoner är upptagna, att den intagne är upptagen etc. Det

text: kan också finnas praktiska begränsningar när det gäller möjligheterna till besök; även om häktet har förutsättningar att ta emot ett oanmält besök av en advokat kan den intagne vara upptagen med andra göromål.

text: Region Mitt

text: Häktet Karlstad

text: Normal besökstid alla dagar kl. 9–12 samt kl. 13–19. Undantag kan göras vid t.ex. lång resväg för advokaten. Häktet vill att besöken föranmäls men det är inget absolut krav. Kvällstid kan normalt bara ett advokatbesök åt gången genomföras. – Häktet har inga speciella telefontider.

text: Häktet Nyköping

text: Normal besökstid alla dagar kl. 9–19. Besök kan dock pågå längre på kvällarna. Inget krav på föranmälan. – Häktet har inga speciella telefontider.

text: Häktet Salberga (gemensamhetshäkte)

text: En advokat nekas aldrig att besöka sin klient. Inget krav på föranmälan. På grund av lägre bemanning kvälls- och nattetid uppmanas dock advokaterna att företrädesvis besöka intagna mellan kl. 8 och 17.30. – Häktet har inga speciella telefontider.

text: Häktet Uppsala

text: En advokat nekas aldrig att besöka sin klient. Inget krav på föranmälan. På grund av lägre bemanning kvälls- och nattetid uppmanas dock advokaterna att företrädesvis besöka intagna innan kl. 18. – Häktet har inga speciella telefontider.

text: Häktet Västerås

text: Häktet Örebro

text: En advokat nekas aldrig att besöka sin klient. Inget krav på föranmälan. Besök mellan kl. 17.30 och 8 föranmäls dock i regel av advokaterna eftersom de vet att bemanningen på häktet är låg då. – Häktet har inga speciella telefontider.

text: Region Nord

text: Häktet Bomhus (gemensamhetshäkte beläget på anstalten Gävle)

text: Normal besökstid vardagar kl. 8.30–18 och helger kl. 9–18. Häktet försöker alltid tillgodose en advokats önskemål om besök utanför dessa tider. Det finns endast ett besöksrum som är anpassat för advokatbesök. Rummet kan behöva bokas. Om rummet är ledigt kan det användas för obokade besök. – Häktet har inga speciella telefontider.

text: Häktet Falun

text: Normal besökstid samtliga dagar kl. 8–18. Häktet nekar dock aldrig en advokat att komma utanför dessa tider. Besök behöver inte bokas. – Häktet har inga speciella telefontider.

text: Häktet Gävle

text: Normal besökstid alla dagar kl. 8–18. Undantag kan göras om den intagne har särskilda behov. Besöksrum bokas i centralvakten. Besök behöver inte bokas viss tid i förväg. – Häktet har inga speciella telefontider.

text: Häktet Luleå

text: Besökstid alla dagar kl. 8–19. Besöken bör bokas, dock inget krav på att det ska ske viss tid innan. Begränsningarna i besökstiderna har inte lett till konflikter med försvarare. – Häktet har inga speciella telefontider.

text: Häktet Saltvik

text: En advokat nekas aldrig att besöka sin klient. Häktet vill dock gärna att besök föranmäls av planeringsskäl och för att det ska bli kortare väntetid för advokaten. – Häktet har inga speciella telefontider. Av praktiska skäl ser häktet gärna att den intagne anmäler på morgonen att han eller hon vill ha kontakt med sin advokat, men det är inget krav.

text: Häktet Umeå

text: Normal besökstid alla dagar kl. 7–19. Undantag kan göras vid t.ex. lång resväg för advokaten. Besök behöver inte bokas. Det kan dock hända att alla besöksrum är upptagna vid oanmälda besök. Advokaten får då vänta till ett besöksrum blir ledigt. – Häktet har inga speciella telefontider. Svårigheten ligger oftast i att få tag på advokaten.

text: Häktet Östersund

text: Normal besökstid alla dagar kl. 8–17. Undantag kan göras vid t.ex. lång resväg för advokaten. Besök behöver inte bokas. Det kan dock vara bra för att säkerställa att ett besöksrum är ledigt. – Häktet har inga speciella telefontider. Telefonsamtal mellan intagna och försvarare prioriteras.

text: Region Stockholm

text: Häktena Huddinge, Kronoberg, Sollentuna och Österåker

text: En advokat nekas aldrig att besöka sin klient. Inget krav på föranmälan. – Häktena har inga speciella telefontider. På häktet Sollentuna, som öppnades 2011, har det under en period varit problem med telefonväxelsystemet, vilket har medfört att vissa samtal aldrig kopplats fram till en telefonist och att andra samtal har kopplats bort. Problemen är numera i huvudsak åtgärdade.

text: Region Syd

text: Häktet Helsingborg

text: Normal besökstid alla dagar kl. 9–11.45 samt kl. 13.15–17.30. Besök som föranmäls senast kl. 17 dagen innan kan hålla på till kl. 20.00. I speciella fall kan häktet göra undantag från kravet på föranmälan. – Häktet har inga speciella telefontider.

text: Häktet Karlskona

text: Normal besökstid vardagar kl. 8–17.45 och helger kl. 9–17.45. Undantag kan göras vid t.ex. lång resväg för advokaten. Inget krav på föranmälan, men advokater uppmanas föranmäla besök dagen innan av planeringsskäl. Även oanmälda besök kvällstid kan tas emot, men viss väntetid kan då uppstå. – Häktet har inga speciella telefontider. Önskemål om samtal med advokat under deras kontorstid hanteras alltid skyndsamt. Om det finns angelägna skäl kan intagna ringa till sin advokat även under kvällar och helger.

text: Häktet Kirseberg (gemensamhetshäkte)

text: Normal besökstid vardagar kl. 8–18 och helger kl. 8–16. Besök utanför dessa tider kan medges vid brådskande ärenden. Besök behöver inte föranmälas men advokater uppmanas att göra det för att förbättra servicen. – Häktet tillåter telefonsamtal med advokater kl. 8–18.30 veckans alla dagar.

text: Häktet Kristianstad

text: Normal besökstid alla dagar kl. 08–18. Det går att genomföra besök kvällstid om det finns behov. Ej föranmälda besök går att ordna. – Häktet har inga speciella telefontider.

text: Häktet Malmö

text: Normal besökstid vardagar kl. 9–18 och helger kl. 10–16. Inget krav på föranmälan. Besök vardagar mellan kl. 18 och 20 kan genomföras om det föranmäls 24 timmar tidigare. – Häktet har inga speciella telefontider.

text: Häktet Trelleborg

text: En advokat nekas aldrig att besöka sin klient. Inget krav på föranmälan. – Häktet har inga speciella telefontider.

text: Häktet Ystad

text: En advokat nekas aldrig att besöka sin klient. De intagna låses dock in för natten kl. 18 varför de flesta advokatbesök genomförs tidigare. Inget krav på föranmälan. För att säkerställa tillgång till ett särskilt besöksrum bokas dock de flesta besök. – Häktet har inga speciella telefontider.

text: Region Väst

text: Häktet Borås

text: Normal besökstid alla dagar kl. 8–18. Det finns möjlighet att förlänga besöken kvällstid. Inget krav på föranmälan. – Normal telefontid alla dagar kl. 8–18. Telefonsamtal utanför dessa tider genomförs om det är praktiskt möjligt med hänsyn till bemanning etc., vilket det i regel är.

text: Häktet Göteborg

text: Normal besökstid måndag till torsdag kl. 9–11.45 samt kl. 13–18.30, fredag kl. 09–11.45 samt kl. 13–16 och helg kl. 9.30–10.45 samt kl. 13–15.30. Vid föranmälan kan besök ske utanför dessa tider. Föranmälan, senast kl. 12.30 samma dag, ska också göras om besöket inleds efter kl. 17.45 eller avslutas efter kl. 18.30. – Häktet har inga speciella telefontider.

text: Häktet Mariestad

text: Normal besökstid alla dagar kl. 8–18. Besök som påbörjats innan kl. 18 kan fortsätta längre. Besök utanför dessa tider kan medges vid särskilda omständigheter. Inget krav på föranmälan. Vid besök utan föranmälan kan dock väntetid uppstå. – Häktet har inga speciella telefontider.

text: Häktet Skogome (gemensamhetshäkte)

text: Normal besöks- och telefontid alla dagar kl. 8–16.45. En advokat som begär det kan få besöka eller samtala med en intagen fram till kl. 18.45. Det finns inget krav på föranmälan, men det kan vara bra för att säkerställa tillgång till lokal, telefon etc.

text: Häktet Uddevalla

text: Normal besökstid vardagar kl. 8–12.15 samt kl. 13–18 och helger kl. 8–18. Undantag kan göras vid t.ex. lång resväg för advokaten. Besök behöver inte föranmälas. – Häktet har inga speciella telefontider.

text: Region Öst

text: Häktena Jönköping och Växjö

text: Normal besökstid vardagar kl. 8–17. Besök utanför dessa tider samt på helger går att ordna vid behov om det föranmäls. I övrigt inget krav på föranmälan även om häktet gärna ser att det görs för att säkerställa tillgång till besöksrum. Om ingen bokning har skett kan advokaten få vänta till det finns ett ledigt rum. – Telefonkontakt sker normalt under samma tider som besök. Om det är nödvändigt kan även telefonsamtal vid andra tider ordnas.

text: Häktet Kalmar

text: En advokat nekas aldrig att besöka sin klient. Ingen föranmälan behövs. – Häktet har inga speciella telefontider.

text: Häktet Norrköping Stockholmsvägen

text: En advokat nekas aldrig att besöka en klient, men besök bör företrädesvis genomföras mellan kl. 8–20. Ingen föranmälan behövs. – Häktet har inga speciella telefontider.

text: Häktet Norrköping Drags (gemensamhetshäkte)

text: Besök är möjliga alla dagar, men kan vara svåra att genomföra av bemanningsskäl efter kl. 19. Ingen föranmälan behövs. – Häktet har inga speciella telefontider.

text: Häktet Visby

text: Normal besökstid alla dagar kl. 7–19. Besök som sker inom dessa tider behöver inte föranmälas, men vid högt tryck på häktet kan det vara praktiskt. Besök utanför dessa tider bör föranmälas en dag i förväg för att kunna planera bemanningen. – Häktet har inga speciella telefontider.

text: Tidiga och sena besök av försvarare Med anledning av generaldirektörens uppdrag och JO:s remiss genomförde Kriminalvården en mätning av antalet besök av offentliga försvarare som skedde innan kl. 8 och efter kl. 17 under vecka 48 2012. Under veckan skedde inga besök innan kl. 8 och sammanlagt 27 besök efter kl. 17. För 16 av besöken angavs start- och sluttider och av dessa var det endast ett besök som genomfördes efter kl. 19. Av de övriga 10 besöken påbörjades ett innan kl. 17, ett kl. 18.15 och avslutades ett före kl. 19. – Region Stockholm gjorde en egen mätning av antalet advokatbesök även under vecka 42 2012. Under den veckan genomfördes sammanlagt nio besök mellan kl. 17 och 18, tre besök mellan kl. 18 och 19 och ett besök mellan kl. 19 och 20.

text: Kriminalvårdens bedömning

text: Besök av offentliga försvarare Kriminalvården vill inledningsvis framhålla att myndigheten delar JO:s uppfattning att en offentlig försvarare inte ens kvällstid bör avvisas från ett häkte utan att ha fått träffa sin klient. Det har tyvärr skett i några fall, vilket myndigheten beklagar. Kriminalvården arbetar för närvarande med att ta fram centrala riktlinjer i frågan. Kriminalvården kommer att underrätta JO när dessa är färdigställda. JO har vidare anfört att det, mot bakgrund av de speciella praktiska problem som uppstår på ett stort häkte och som har samband med tillgången på personal och säkerhetsfrågorna, kan vara rimligt att eventuella besök hos klienterna efter ett visst klockslag bör föranmälas i så god tid att häktet kan disponera sin personal med hänsyn därtill. Som framgår av utredningen har flera häkten sådana rutiner. Till skillnad från vad advokatsamfundet anser i den artikel som ligger till grund för JO:s initiativ anser Kriminalvården att det är en godtagbar ordning som dessutom är nödvändig för att häktesverksamheten ska kunna bedrivas på ett effektivt sätt. Som framgår av den kartläggning av besök av offentliga försvarare som gjordes under vecka 48 2012 – och i region Stockholm under vecka 42 samma år – var antalet besök kvällstid lågt, särskilt efter kl. 19. Att anpassa häktenas bemanning, lokaler och rutiner för att alltid kunna ta emot obegränsade oanmälda besök under kvällstid skulle leda till en betydande kostnadsökning. Kriminalvården vill dock understryka att det inte innebär att besök inte ska kunna genomföras under kvällstid utan bara att en försvarare som vill genomföra ett sådant besök utan att ha föranmält det genom t.ex. ett telefonsamtal kan få räkna med att vänta till häktet har hunnit ordna erforderlig bemanning. Kriminalvården vill vidare framhålla att det klockslag, efter vilket föranmälan bör göras, varierar mellan de häkten som har en sådan rutin. Kriminalvården överväger att sätta upp en gemensam målsättning att landets samtliga häkten ska kunna ta emot oanmälda besök av offentliga försvarare innan en viss tidpunkt. En försvarare som oanmält vill besöka en klient efter denna tidpunkt skulle då få räkna med att det kan bli viss väntetid.

text: Särskilt om häktet Göteborg

text: Som framgår av sammanställningen ovan ska en försvarare som vill besöka en klient på häktet Göteborg kvällstid – om besöket inleds efter kl. 17.45 eller avslutas efter kl. 18.30 – anmäla det senast kl. 12.30 samma dag. Kriminalvården kan inte se att det är en orimlig inskränkning (se också brevet till advokatsamfundet den 7 december 2011). Även oanmälda besök utanför dessa tider måste dock kunna tas emot, även om besökaren då får räkna med en viss väntetid. Som anförts ovan överväger också Kriminalvården att ensa tiden under vilken oanmälda besök av offentliga försvarare ska kunna ske. I artikeln i SvD tas upp förhållandet att advokater blir inlåsta tillsammans med klienter. Kriminalvården har i denna fråga i grunden ingen annan uppfattning än den som framfördes till advokatsamfundet i december 2011, dvs. att det ofta är nödvändigt att låsa ett besöksrum för att upprätthålla säkerheten i ett häkte. Kriminalvården har dock för avsikt att inom ramen för det arbete som nu pågår se över vissa frågor, bl.a. i vilken utsträckning advokater erbjuds bärbara larm och hur den intagne och advokaten placeras i ett besöksrum. I artikeln hävdas slutligen att en intagen inte fick öppna brev från en advokat utan att personal närvarade. Eftersom uppgiften inte är hänförlig till något specifikt tillfälle är den svår att kontrollera. Häktet Göteborg uppger att brev från advokater alltid befordras utan granskning. Däremot kan det ha förekommit att försändelser befordras i närvaro av personal men utan att personalen har möjlighet att ta del av innehållet i försändelsen, i syfte att kontrollera att den intagne inte för med sig något otillåtet föremål. Det kan diskuteras om den ordningen gör tillräcklig skillnad på befordran av försändelser och innehav av desamma (jfr t.ex. JO 1994/95 sid. 175). Häktets rutiner för befordran av försändelser ska ses över.

text: Telefoni mellan intagna och offentliga försvarare Som framgår av redovisningen har de flesta häktena inga särskilda telefontider utan strävar efter att tillgodose såväl intagnas som försvarares önskemål om kontakt. Precis som när det gäller besök kan dock praktiska förutsättningar – hänförliga till den intagne eller försvararen – medföra att telefonkontakt inte alltid kan etableras omedelbart. Kriminalvården kan dock inte se annat än att den rådande ordningen är tillfredsställande.

text: Särskilt om häktet Sollentuna

text: I artikeln i SvD lyfts häktet Sollentuna upp som ett problemhäkte. Som framgår av redovisningen förekom vissa teknikproblem efter öppningen av häktet, framför allt i fråga om telefonin. Problemen medförde bl.a. långa telefonköer och i vissa fall att den som ringde till häktet blev bortkopplad. En sådan ordning är inte acceptabel. Den kritik som häktet fick från flera advokater under den aktuella perioden var i stor utsträckning berättigad. Problemen är dock numera i huvudsak åtgärdade, vilket också har uppmärksammats av flera advokater.

text: Bedömning

text: Advokaters besök i häkte Att en person som är häktad på grund av misstanke om brott har möjlighet att överlägga med sin försvarare är av central betydelse för den häktades rättssäkerhet. Som Kriminalvården anfört har JO i flera tidigare beslut uttalat en offentlig försvarare inte ens kvällstid bör avvisas från ett häkte utan att ha fått träffa sin klient (dnr 2207-2008,

text: JO 2005/06 s. 132

text: och JO 1983/84 s. 134). JO har vidare uttalat att det, mot bakgrund av de speciella praktiska problem som uppstår på ett stort häkte och som har samband med tillgången på personal och säkerhetsfrågorna, kan vara rimligt att eventuella besök hos klienterna efter ett visst klockslag föranmäls i så

text: god tid att häktet kan disponera sin personal med hänsyn därtill. Jag delar denna uppfattning.

text: Av utredningen framgår att häktet Skogome inte tillåter besök efter kl. 18.45. Vidare har det, enligt Kriminalvården, i några fall förekommit att advokater avvisats från häkten utan att ha fått träffa sina klienter. Jag är kritisk till detta.

text: Jag har ingen invändning mot att Kriminalvården låser in en advokat i ett besöksrum tillsammans med den intagne, när detta bedöms nödvändigt för att upprätthålla säkerheten i häktet. Jag vill dock framhålla att Kriminalvården måste försäkra sig om att advokaten är medveten om att dörren till besöksrummet låses och om hur han eller hon ska gå till väga för att påkalla personalens uppmärksamhet. Vidare bör häktespersonalen vara öppen för att det i vissa fall kan finnas behov av andra lösningar för att upprätthålla säkerheten. Jag delar Kriminalvårdens uppfattning att det kan finnas behov av att se över rutiner för användning av bärbara larm och placering i besöksrummen.

text: Jag ser positivt på Kriminalvårdens arbete med att i samråd med advokatsamfundet ta fram centrala riktlinjer för frågor gällande kontakterna mellan en intagen och hans eller hennes offentliga försvarare. Brev från advokater till intagna När det gäller påståendet att en intagen inte fått öppna brev från sin advokat utan att personal var närvarande vill jag anföra följande. Det har från JO:s sida vid flera tillfällen uttalats att ett förfarande där den intagne uppmanas att öppna advokatpost i närvaro av kriminalvårdspersonal strider mot syftet med reglerna om skydd för advokatpost (se bl.a. JO 1994/95 s. 175). Den intagne ska ges möjlighet att ta del av försändelsen utan närvaro av personal. En rutin som innebär att intagna får öppna advokatpost i närvaro av personal, i syfte att kontrollera att den intagne inte för med sig något otillåtet föremål, gör inte tydligt nog skillnad mellan postbefordran och prövningen av innehavsfrågan. Jag noterar att det aktuella häktets rutiner för befordran av försändelser ska ses över. Telefoni mellan advokater och intagna Vad som framkommit genom utredningen ger mig inte anledning att rikta någon kritik mot Kriminalvården eller att göra några andra uttalanden.

text: Ärendet avslutas.


avgjordAv: Justitieombudsmannen Lars Lindström

nyckelord: Beslut Delgivning Underrättelse

publisher: Justitieombudsmannen

title: Kritik mot Länsstyrelsen i Västra Götalands län för dröjsmål med att underrätta parterna om ett beslut om omhändertagande enligt 31 § djurskyddslagen

org: jo

sammanfattning: Länsstyrelsen beslutade att omhänderta ett antal katter. Djurägarna underrättades om beslutet genom delgivning i samband med att beslutet verkställdes tre veckor senare. Länsstyrelsen skriver i sitt remissvar till JO att det fanns risk för att djurägarna skulle undanhålla djuren om de blev delgivna beslutet innan polisen hann verkställa. JO konstaterar att det inte finns någon möjlighet att vänta med att underrätta en part om ett beslut av det här slaget. Länsstyrelsen skulle ha sett till att djurägarna omedelbart underrättades om beslutet och får kritik för att så inte skedde.

text: Anmälan

type: rubrik

text: AA framförde i en anmälan klagomål mot Länsstyrelsen i Västra Götalands län med anledning av handläggningen i fyra djurskyddsärenden. Klagomålen gällde bl.a. att länsstyrelsen inte omgående hade underrättat honom och hans familj om ett beslut att omhänderta familjens katter.

type: stycke

text: Utredning

text: Handlingar i Länsstyrelsens i Västra Götalands län ärenden 282-38018-2012, 282-38020-2012, 282-38024-2012 och 282-38025-2012 begärdes in och granskades. Bl.a. följande framgick. Den 18 december 2012 beslutade länsstyrelsen, med stöd av

text: 31 § 2 djurskyddslagen (1988:534)

text: , att omhänderta samtliga katter som fanns hos AA och hans familj. Beslutet delgavs genom polisen den 8 januari 2013 i samband med att det verkställdes.

text: Från länsstyrelsens handläggare inhämtades bl.a. följande. Anledningen till att beslutet inte skickades ut innan det verkställdes var att länsstyrelsen inte ville riskera att de berörda skulle förhindra verkställigheten.

text: Ärendet remitterades till länsstyrelsen för upplysningar och yttrande om handläggningen såvitt avsåg underrättelse om beslutet som hade fattats den 18 december 2012. Av yttrandet skulle framgå hur handläggningen förhöll sig till reglerna i

text: och

text: 7 §§

text: förvaltningslagen (1986:223)

text: , FL.

text: Länsstyrelsen kom in med ett remissvar enligt i huvudsak följande.

text: Redogörelse för ärendet

text: Inför beslutet den 18 december 2012 om omhändertagande av samtliga katter underrättades AA, BB, CC och BB. Underrättelsen expedierades från Länsstyrelsen den 23 november 2012 och yttrandetiden sträckte sig till den 12 december 2012. Yttrande inkom till Länsstyrelsen den 10 december och den 12 december. Den 18 december 2012 beslutade Länsstyrelsen att omhänderta samtliga katter och begärde att polismyndigheten skulle verkställa och samtidigt delge omhändertagandebeslutet. Polismyndigheten ska snarast verkställa omhändertagandet men då det var både jul och nyårshelger, som orsakade hög arbetsbelastning för polisen, ringde polisen Länsstyrelsen den 3 januari 2013 och sa att de ännu inte verkställt omhändertagandet. Polisen hade varit i kontakt med katthem som skulle kunna ta emot katterna och polisen hoppades på att katterna skulle omhändertas i början av kommande vecka. Den 8 januari 2013 verkställde polismyndigheten omhändertagandet och samtliga katter omhändertogs. Delgivningen ägde rum i samband med omhändertagandet.

text: Länsstyrelsens övervägande

text: ─ ─ ─ Enligt

text: 21 § förvaltningslagen

text: ska myndigheten underrätta om innehållet i beslutet, myndigheten bestämmer om underrättelsen ska ske muntligen, genom brev eller genom delgivning. Av

text: 74 § djurskyddsförordningen (1988:539)

text: framgår att beslutet om omhändertagande gäller omedelbart även om det överklagas. Länsstyrelsen underrättar innehållet i besluten genom delgivning. När Länsstyrelsen beslutar om delgivningsform görs det utifrån en helhetsbedömning. Länsstyrelsen har i ovanstående ärende bedömt det lämpligt att delge med stämningsman i samband med verkställigheten för att säkerställa att familjen AA, BB och CC fick ta del av beslutet i samband med omhändertagandet. I detta fall är det olyckligt att så lång tid passerat från beslutsdatum till verkställighetsdatum. Att det kan ta tid från beslut till verkställighet är ett skäl till att Länsstyrelsen väljer att delge omhändertagandebeslut med stämningsman, för att undvika att djurhållaren undanhåller djuren. Risken fanns att familjen skulle undanhålla djuren om de blev delgivna beslutet innan polisen hann verkställa. Att polisen delger i samband med verkställandet är något som Länsstyrelsen använder sig av, när det bedöms nödvändigt, och det är inte unikt för just detta ärende.

text: AA bereddes tillfälle att yttra sig över remissvaret.

text: Bedömning

text: Enligt

text: 21 § första stycket

text: FL ska en sökande, klagande eller annan part underrättas om innehållet i det beslut varigenom myndigheten avgör ärendet, om det avser myndighetsutövning mot någon enskild. Myndigheten bestämmer om underrättelsen ska ske muntligt, genom vanligt brev, genom delgivning eller på något annat sätt (

text: 21 § tredje stycket

text: FL).

text: Bestämmelsen i

text: 21 §

text: FL anger inte när underrättelseskyldigheten ska fullgöras. Det följer emellertid av

text: 7 § samma lag

text: att parterna ska underrättas så snart som möjligt (jfr

text: 7 § första stycket förordningen (2003:234)

text: om tiden för tillhandahållande av domar och beslut m.m.). Om beslutet är verkställbart från beslutets dag, bör parterna underrättas om beslutet genast (Hellners och Malmqvist,

text: Förvaltningslagen

text: med kommentarer, 31 maj 2010, Zeteo, kommentaren till

text: 21 §

text: Av

text: 74 § djurskyddsförordningen (1988:539)

text: framgår att ett beslut om omhändertagande enligt

text: 31 § djurskyddslagen

text: Av utredningen framgår att AA och hans familj underrättades om beslutet genom delgivning den 8 januari 2013, 21 dagar efter det att beslutet hade meddelats. Dröjsmålet berodde på att det bedömdes lämpligt att delge beslutet i samband med verkställigheten. Jag har inte någon synpunkt på att länsstyrelsen valde att underrätta parterna genom delgivning. Det finns emellertid inte någon möjlighet att vänta med att underrätta en part om ett beslut av det här slaget. Då beslutet var omedelbart verkställbart skulle länsstyrelsen således ha sett till att AA och hans familj omedelbart underrättades om beslutet, genom delgivning eller på annat sätt. Länsstyrelsen förtjänar kritik för att så inte skedde.

text: Vad AA i övrigt anfört föranleder inte någon ytterligare åtgärd eller något uttalande från min sida.

text: Ärendet avslutas.

type: avgorande


avgjordAv: Justitieombudsmannen Katarina Påhlsson

title: Kritik mot Kriminalvården, huvudkontoret och häktet Göteborg, för att ha inskränkt intagnas rätt till utomhusvistelse i samband med Eurovision Song Contest i Malmö

sammanfattning: Under våren 2024 inskränktes rätten till daglig utomhusvistelse (promenad) för omkring 70 intagna i häktet Göteborg under två veckor. Bakgrunden var att polisen hade begärt att Kriminalvården skulle tömma arresterna i region Syd på häktade personer, för att frigöra platser inför Eurovision Song Contest i Malmö. Begäran hanterades bl.a. genom att intagna med restriktioner flyttades till häktet Göteborg, vilket i sin tur fick konsekvenser för många intagna. JO framhåller att det inte kan komma i fråga att begränsa rätten till utomhusvistelse i en situation där det har funnits rimliga möjligheter för Kriminalvården att undvika det. I det här fallet hade myndigheten drygt en månad på sig att hantera polisens begäran, och det uppmärksammades redan i ett mycket tidigt skede att de åtgärder som planerades riskerade att gå ut över den aktuella rätten. Enligt JO borde det ha funnits utrymme att undersöka om det fanns något som kunde göras för att undvika sådana konsekvenser, såsom att förse häktet med extra personal för att kunna genomföra promenaderna under en större del av dygnet. Det förefaller dock Kriminalvården inte ens ha övervägt. Vid dessa förhållanden har det enligt JO inte förelegat sådana synnerliga skäl som krävs för att rätten till utomhusvistelse ska få inskränkas. Hon konstaterar vidare att det är mycket otillfredsställande att häktet Göteborg inte heller verkar ha reflekterat över om någon form av kompensation för de berörda intagna kunde ges. JO är kritisk till Kriminalvårdens hantering, såväl på huvudkontoret som vid häktet Göteborg.

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO i maj 2024 klagade AA på att häktet Göteborg beslutat att inskränka de intagnas rätt till utomhusvistelse till 30 minuter per dag under fyra veckor, på grund av att Eurovision Song Contest anordnades i Malmö.

text: Utredning

text: JO begärde inledningsvis in handlingar om saken.

text: Enligt muntliga upplysningar från en kriminalvårdsinspektör i häktet Göteborg den 13 maj 2024 stämde AA:s uppgifter. Det framkom vidare att häktet med anledning av Eurovision i Malmö hade fått inrätta tillfälliga platser för häktade

text: med restriktioner som annars var placerade i Skåne, vilket i sin tur hade inneburit att häktet behövt dra ner på promenadtiden p.g.a. brist på promenadgårdar. Häktet hade fått besked att de intagna från Skåne skulle vara placerade hos dem under veckorna 18–20, men för att ta höjd hade de intagna i Göteborg fått information om att begränsningen skulle gälla t.o.m. vecka 21. Förhoppningen var att den kunde tas bort tidigare än så. Åtgärden grundade sig på ett skriftligt uppdrag från huvudkontoret om att inrätta de tillfälliga restriktionsplatserna, och i det hade angetts att platserna skulle inrättas även om tillräcklig promenadtid inte kunde säkerställas.

text: JO tog del av bl.a. ett odaterat informationsblad som häktet Göteborg hade delat ut till de intagna. Efter en kort redovisning av situationen upplystes att häktet under veckorna 18–21 endast kunde erbjuda 30 minuters promenad på berörda avdelningar.

text: Sedan JO hade tagit del av de kompletterande uppgifterna uppmanades Kriminalvården att yttra sig över det som AA fört fram i sin anmälan, och särskilt besvara vissa frågor. I remissvaret (bilagorna är här utelämnade) anförde myndigheten, genom rättschefen, i huvudsak följande:

text: Rättslig reglering

text: I

text: 2 kap. 7 § häkteslagen (2010:611)

text: anges att en intagen ska ges möjlighet att vistas utomhus minst en timme varje dag, om det inte finns synnerliga skäl mot det. I

text: 2 § förordningen (2023:797)

text: med instruktion för Kriminalvården anges bl.a. att myndighetens verksamhet ska bedrivas på ett säkert, humant och effektivt sätt. Enligt 6 § förordningen med instruktion för Kriminalvården ska säkerheten inom myndigheten vara väl anpassad till verksamhetens behov. I förarbeten till

text: 2 kap. 7 § häkteslagen

text: anges bl.a. följande. Endast om synnerliga skäl talar mot det får utomhusvistelse vägras. Det kan t.ex. avse en oförutsedd situation där det är nödvändigt att hålla de intagna avskilda från varandra med stöd av

text: 6 kap. 5 § fängelselagen (2010:610)

text: prop. 2009/10:135 s. 131

text: och

text: och jfr allmänna råd till bestämmelsen i Kriminalvårdens föreskrifter och allmänna råd [

text: KVFS 2011:2

text: ] om häkte).

text: Svar på JO:s frågor

text: Uppgifter har hämtats in från Kriminalvårdens region Väst, som i sin tur har hämtat in uppgifter från häktet Göteborg. Uppgifter har även hämtats in från den nationella incidentledningsstaben, som tillsattes i februari 2024 för att säkerställa att Kriminalvården har tillräckligt många platser för att ta emot alla häktade och dömda.

text: Bakgrund

text: Platssituationen inom Kriminalvården har under en längre tid varit mycket ansträngd, och någon lättnad i närtid kan inte ses. Med anledning av det meddelade myndighetens generaldirektör under hösten 2023 ett beslut om platskapacitet på kort sikt (se bilaga 1). Som framgår av beslutet är en grundläggande utgångspunkt för myndighetens verksamhet att internationella överenskommelser, lag, förordning och föreskrift ska följas. Som andra utgångspunkter för prioriteringar och ambitionssänkningar gäller att Kriminalvården ska 1. vara en säker arbetsplats för myndighetens medarbetare, säkerställa en trygg miljö för intagna och upprätthålla samhällsskyddet, 2. säkerställa en god

text: arbetsmiljö och 3. upprätthålla ett verksamhetsinnehåll som bidrar till att minska risken för återfall i brott. Trots tidigare vidtagna åtgärder fanns det i början på 2024 fortfarande ett betydande antal häktade i polisarrester, samtidigt som Kriminalvårdens prognoser visade att platsbristen skulle förvärras. Det beslutades därför att en nationell incidentledningsstab skulle inrättas för att stödja myndighetens arbete med platsutnyttjande och i förekommande fall platstillskapande på kort sikt (se bilaga 2). Situationen hade dock inte förbättrats inför ESC [Eurovision Song Contest, JO:s anm.]. Kriminalvården hade då akut brist på platser i häkte och runt om i landet var cirka 250 häktade kvar i polisarrest, eftersom de inte kunde beredas plats i häkte. Läget var särskilt ansträngt för häktena i Kriminalvårdens region Syd. Polismyndigheten, polisregion Syd, informerade den 27 mars 2024 Kriminalvården om att Polismyndigheten planerade hög närvaro och aktivitet under ESC i Malmö den 6-12 maj 2024 och att den polisregionen inte skulle ha möjlighet att ha häktade i sina polisarrester. Med anledning av det fattade Kriminalvårdens nationella incidentledningsstab den 5 april 2024 ett inriktningsbeslut (KV 2024-3853) avseende hanteringen av häkteskapacitet i region Syd i samband med ESC. Beslutet innebar att polisarrester i Malmö och närliggande orter skulle tömmas på häktesplacerade inför vecka 19, bl.a. genom att minst 20 häktade med restriktioner skulle flyttas till närliggande regioner.

text: 1. En intagen ska enligt

text: 2 kap. 7 § häkteslagen

text: ges möjlighet att vistas utomhus minst en timme varje dag, om det inte finns synnerliga skäl mot det. Vilka rättsliga och andra överväganden har Kriminalvården gjort beträffande detta krav inför det nämnda inriktningsbeslutet och häktet Göteborgs besked till de intagna?

text: Inför inriktningsbeslutet gjorde den nationella incidentledningsstaben flera överväganden och bedömde att krav kopplade till liv, hälsa, upprätthållande av ordning och säkerhet samt personalens arbetsmiljö måste säkerställas i första hand. Åtgärderna enligt inriktningsbeslutet den 5 april 2024 påbörjades men bedömdes inte vara tillräckliga för att tömma arresterna i polisregion Syd till vecka 19. Olika förslag för att skapa platser diskuterades i den nationella incidentledningsstaben och med Kriminalvårdens regioner. I de diskussionerna framförde häktet Göteborg att kravet på vistelse utomhus minst en timme per dag inte skulle kunna tillgodoses vid en tillfällig konvertering av platser för häktade utan restriktioner till platser för häktade med restriktioner. Anledningen var att häktade utan restriktioner kan genomföra s.k. gemensamhetspromenad medan häktade med restriktioner genomför promenad en och en. Den 17 april 2024 fattade incidentledningsstaben ett kompletterande inriktningsbeslut (KV 2024-3853) som innebar att Kriminalvårdens region Väst skulle stödja Kriminalvårdens region Syd med 30 platser för häktade med restriktioner fr.o.m. vecka 18 t.o.m. vecka 20. Beslutet skulle genomföras bl.a. genom att cirka 30 platser för häktade utan restriktioner i häktet Göteborg skulle omvandlas till lika många platser för häktade med restriktioner. Av inriktningsbeslutet framgick - som beskrivs ovan - att frågor avseende brandsäkerhet, grundläggande säkerhet, omvårdnad och personalens arbetsmiljö skulle prioriteras. Det medförde att andra frågor, såsom tiden för utevistelse för häktade, prioriterades ned. Häktet Göteborg genomförde den 24 april 2024 en risk- och konsekvensanalys och dagen därpå en förhandling med arbetstagarorganisationerna enligt

text: 11 § lagen (1976:580)

text: om medbestämmande i arbetslivet. I risk- och konsekvensanalysen beskrevs svårigheten att tillgodose kravet på utomhusvistelse minst en timme varje dag som en risk. Häktet Göteborg tog fram ett informationsblad till de intagna. I informationsbladet angavs bl.a. orsaken till att promenadtiden kortades ner och hur länge den kortare promenadtiden beräknades pågå.

text: 2.När började Kriminalvården planera för åtgärderna och vilket underlag har myndigheten haft för sitt ställningstagande att de aktuella platserna ska öppnas även om tillräcklig promenadtid inte kan säkerställas?

text: Så snart Kriminalvården hade tagit emot skrivelsen från Polismyndigheten, polisregion Syd, påbörjades arbetet att planera de åtgärder som behövde genomföras med anledning av Polismyndighetens besked. Till grund för ställningstagandet har myndigheten haft Polismyndighetens skrivelse och de överväganden som redovisats i svaret ovan.

text: 3.På vilket sätt genomfördes beslutet på häktet Göteborg? I vilken omfattning har intagnas rätt till utomhusvistelse inskränkts där och hur många enskilda har berörts?

text: Häktet Göteborg genomförde beslutet genom att identifiera vilka intagna utan restriktioner som var lämpliga att förflyttas till häktet Borås. Samordnare på respektive verksamhetsområde såg till att de häktade som var aktuella för förflyttning låg rätt till i häktningsprocessen och att rättegångar inte skulle försvåras. Hänsyn togs även till inplanerade besök och andra personliga förhållanden. Utgångspunkten var att de intagna skulle erbjudas en timmes promenad, men det gick inte alltid att tillgodose. Dock underskreds aldrig 30 minuters promenadtid. Hur lång promenad varje intagen fick per dag berodde på hur många intagna som önskade promenad den aktuella dagen. Cirka 70 intagna berördes av den inskränkta promenadtiden.

text: 4.Under hur lång tid gällde den särskilda ordningen? När och på vilket sätt har häktet återgått till normala rutiner?

text: Den särskilda ordningen gällde under två veckor. Därefter flyttade de intagna från region Syd tillbaka. Samtidigt tog häktet Göteborg in fler häktade utan restriktioner och återgick till ett normalläge med gemensamma promenader och möjlighet att vistas utomhus minst en timme per dag.

text: 5.Vilka överväganden har häktet Göteborg gjort för att upprätthålla regleringen i

text: 2 kap. 7 § häkteslagen

text: , har t.ex. promenadtiderna förlagts tidigare på morgonen och/eller senare på kvällen?

text: Under den aktuella tiden startade promenaderna tidigare och avslutades senare än normalt. Med hänsyn till de intagnas dygnsvila, och att den dygnsvila som rådde på avdelningarna hade riskerat att störas, bedömde häktet Göteborg att det inte var möjligt att justera promenadtiderna mer än vad som redan skett.

text: 6.Har häktet Göteborg kompenserat de intagna som fått sin utomhusvistelse inskränkt på något sätt? Om det har varit fallet bör detta beskrivas.

text: Häktet Göteborg har inte kompenserat de intagna som fått sin utomhusvistelse inskränkt.

text: Kriminalvårdens bedömning

text: Det är i ärendet klarlagt att cirka 70 intagna berördes av den inskränkta promenadtiden som gällde i häktet Göteborg under en period av två veckor våren 2024. Av det kompletterande nationella inriktningsbeslutet från Kriminalvårdens incidentledingsstab framgick att i den situation som föranledde att häktade flyttades till häktet Göteborg skulle frågor avseende brandsäkerhet, grundläggande säkerhet, omvårdnad och personalens arbetsmiljö prioriteras. Förarbetena till

text: 2 kap. 7 § häkteslagen

text: innehåller inte en uttömmande uppräkning av vad som utgör synnerliga skäl mot att ge intagna möjlighet till en timmes utomhusvistelse varje dag. Det kan därför diskuteras om inte de skäl som låg till grund för att begränsa tiden för de intagnas utevistelse kan anses utgöra sådana synnerliga skäl som avses i bestämmelsen. I sammanhanget kan också framhållas att det inte fanns några andra alternativ för att tillgodose rätten till en timmes utevistelse om inte säkerheten hade prioriterats ned. I den uppkomna situationen

text: hade myndigheten inte möjlighet att ordna ett arrangemang kring full promenadtid, och samtidigt på ett säkert sätt kunna ta emot de häktade som behövde beredas plats. Kriminalvården beklagar att myndigheten under den aktuella tidsperioden inte hade verksamhetsmässiga förutsättningar att tillgodose de i ärendet aktuella intagnas rätt till promenad enligt den nyss nämnda bestämmelsen. AA fick tillfälle att kommentera remissvaret.

text: Rättsliga utgångspunkter

text: Kriminalvården har i sitt yttrande redogjort för relevant rättslig reglering. Jag vill dock utveckla de rättsliga utgångspunkterna något enligt följande.

text: Tillgång till utomhusvistelse är en grundläggande rättighet för intagna i häkte. Många häktade hålls isolerade en stor del av dygnets timmar, och att regelbundet få vistas utomhus i frisk luft och dagsljus är avgörande för den enskildes hälsa och för att tiden i häkte ska bli uthärdlig. Rätten till minst en timmes daglig utomhusvistelse om det inte finns synnerliga skäl där emot infördes redan på 1970-talet i svensk häkteslagstiftning. Som Kriminalvården redogjort för finns den nuvarande bestämmelsen med denna innebörd i

text: 2 kap. 7 § häkteslagen (2010:611)

text: . Av förarbetena, som tar sin utgångspunkt i motsvarande bestämmelse i

text: fängelselagen

text: , framgår att synnerliga skäl t.ex. kan avse en oförutsedd situation där det är nödvändigt att hålla de intagna avskilda från varandra och det till följd därav saknas praktiska förutsättningar att låta de intagna vistas utomhus (se

text: prop. 2009/10:135 s. 187

text: jfrd med s. 131). Även i Kriminalvårdens handbok om fritid i anstalt och häkte, 2014:1, beskrivs rätten att vistas utomhus en timme varje dag som en grundläggande rättighet och att den kan inskränkas endast under mycket speciella omständigheter.

text: FN och Europarådet har antagit särskilda regler för behandlingen av frihetsberövade personer i häkte och fängelse. Som medlem av FN och Europarådet har Sverige varit med vid antagandet av dessa dokument. Även om de inte är bindande, har reglerna en principiellt viktig betydelse för att vägleda medlemsstaterna och deras myndigheter i utformningen av såväl den nationella regleringen som vid proportionalitetsbedömningen i enskilda fall. Enligt båda dessa regelverk ska alla intagna ges möjlighet till minst en timmes daglig utomhusvistelse, om vädret så medger.

text: Europarådets kommitté mot tortyr (CPT), som besöker och rapporterar om förhållandena på platser där frihetsberövade personer befinner sig, har vid återkommande tillfällen uppehållit sig vid vikten av utomhusvistelse för bl.a.

text: Se FN:s minimiregler för behandling av fångar (Nelson Mandela-reglerna) och Europarådets ministerkommittés rekommendation Rec(2006) 2-rev till medlemsstaterna avseende de europeiska fängelsereglerna (de europeiska fängelsereglerna).

text: häktade personer. Enligt CPT måste samtliga intagna utan undantag erbjudas åtminstone en timmes daglig utomhusvistelse.

text: Bakgrund och avgränsning

text: Under den andra veckan i maj 2024 anordnades Eurovision Song Contest i Malmö. Av utredningen har framkommit att Polismyndigheten bedömde hotbilden mot evenemanget som hög och att det kunde förväntas ske ett stort antal frihetsberövanden under veckan. Den 27 mars 2024 begärde därför Polismyndigheten att Kriminalvården skulle tömma polisarresterna i region Syd på häktade personer under den aktuella veckan (vecka 19). Kriminalvården vidtog med anledning av detta en rad åtgärder som berörde häktade intagna i såväl region Syd som i Borås och Göteborg. Åtgärderna lär alltså ha fått flera konsekvenser för intagna på alla dessa platser. Att döma av inhämtad utredning verkar t.ex. möjligheterna för intagna i region Syd att ta emot besök ha påverkats. Detta beslut tar dock sikte endast på häktet Göteborg och de konsekvenser som åtgärderna fick för de intagnas rätt till utomhusvistelse där.

text: Bedömning

text: Med anledning av Polismyndighetens begäran beslutade Kriminalvårdens nationella incidentledningsstab den 5 april 2024 att arresten i Malmö och närliggande orter skulle tömmas på häktade personer inför vecka 19, bl.a. genom en förflyttning av häktade med restriktioner. Genomförandet påbörjades men åtgärderna bedömdes inte vara tillräckliga. Incidentledningsstaben fattade därför knappt två veckor senare ett kompletterande beslut. Det innebar att region Väst skulle stödja region Syd med 30 häktesplatser för häktade med restriktioner under vecka 18–20, bl.a. genom att tillfälligt konvertera platser för häktade utan restriktioner i häktet Göteborg till platser för häktade med restriktioner. Av beslutet framgår att frågor om säkerhet, omvårdnad och personalens arbetsmiljö därvid skulle prioriteras medan andra frågor fick prioriteras ned vid behov. Som exempel på det sistnämnda klargjordes att platserna skulle öppnas även om tillräcklig promenadtid inte kunde säkerställas.

text: Som en följd av de vidtagna åtgärderna inskränktes enligt Kriminalvården rätten till utomhusvistelse för omkring 70 intagna i häktet Göteborg under två veckor. Enligt remissvaret var utgångspunkten att de intagna skulle erbjudas en timmes utomhusvistelse varje dag, men detta gick inte alltid att tillgodose. Tiden ska dock aldrig ha underskridit 30 minuter. Eftersom den skriftliga informationen till de intagna gick ut på att endast en halvtimmes promenadtid skulle erbjudas under den aktuella perioden och något annat inte klargörs drar jag slutsatsen att

text: Se bl.a. CPT/Inf(2017)5-part.

text: promenadtiden regelmässigt för de berörda intagna i praktiken aldrig var längre än 30 minuter.

text: Kriminalvården har beskrivit den ansträngda beläggningssituationen och att den bl.a. hade medfört att ett betydande antal häktade personer tvingats stanna kvar i polisarrester eftersom de inte kunnat beredas plats i häkte. Jag känner mycket väl till det svåra beläggningsläget och de utmaningar som det innebär för myndigheten. Vid flera tillfällen har jag närmare granskat förhållandena och uttalat bl.a. att det strider mot regleringen när en frihetsberövad person inte förs över till ett häkte i samband med häktningsbeslutet (se särskilt JO 2021/22 s. 261, dnr O 19-2019, och protokoll efter min inspektion av häktet Karlstad i november 2021, dnr O 34-2021). Det här fallet är ytterligare ett exempel på vilka konsekvenser överbeläggningen får; om polisarresterna i region Syd inte hade hyst personer som egentligen skulle vara i häkte hade de aktuella åtgärderna över huvud taget inte behövt vidtas.

text: Det är i och för sig självklart att Kriminalvården var tvungen att prioritera vissa aspekter, såsom de anställdas och intagnas säkerhet, när Polismyndighetens begäran hanterades. Myndigheten har emellertid också haft ett ansvar för att se till att vidtagna åtgärder inte i onödan gick ut över de intagnas grundläggande rättigheter, dit alltså den i

text: 2 kap. 7 § häkteslagen

text: föreskrivna rätten till en timmes daglig utomhusvistelse hör. Som konstaterats framgår av regleringen att det krävs synnerliga skäl för att helt frångå eller inskränka denna rättighet. Kriminalvården menar att det kan diskuteras om det inte i den aktuella situationen har förelegat synnerliga skäl. Det är visserligen riktigt att förarbetena inte innehåller någon uttömmande uppräkning av vad som kan utgöra sådana skäl. Den omständigheten att lagstiftaren har angett att det krävs synnerliga skäl för att undantaget ska vara tillämpligt innebär dock att tolkningen ska vara restriktiv och att utrymmet är ytterst begränsat. Jag kan vidare konstatera att det exempel som ges i förarbetena avser en oförutsedd situation. Förhållandena som beskrivs i anslutning till exemplet är av ett helt annat slag än de som förelåg i det här behandlade sammanhanget.

text: Att inskränka rätten till utomhusvistelse i en situation där det funnits rimliga möjligheter för Kriminalvården att undvika det kan mot den bakgrunden inte komma i fråga. Av JO:s uttalanden framgår således att det inte är godtagbart att en intagen nekas utomhusvistelse med hänvisning till t.ex. bristande personaltäthet om förhållandena ligger inom myndighetens kontroll. Jag och tidigare justitieombudsmän har även påtalat att ett verksamhetsställe aktivt måste vidta åtgärder för att hantera den situation som gjort att de intagna inte kan erbjudas promenad. (Se bl.a. mitt beslut den 29 oktober 2021, dnr 6155-2020, samt JO 2016/17 s. 218, dnr

text: , JO 2014/15 s. 281, dnr

text: m.fl., och JO:s beslut den 3 december 2013, dnr

text: Jag kan konstatera att Polismyndigheten i slutet av mars 2024 begärde att arresterna i region Syd skulle tömmas på häktade personer som var intagna där.

text: Kriminalvården hade därmed drygt en månad på sig att hantera saken. Därtill var det redan väl känt för myndigheten att dessa intagna befann sig i arresterna, trots att de rätteligen skulle vara intagna i häkte. Av remissvaret framgår att häktet Göteborg redan i ett mycket tidigt skede konstaterade att rätten till en timmes daglig utomhusvistelse inte skulle kunna tillgodoses vid en konvertering av platser för häktade utan restriktioner till restriktionsplatser. Skälet sägs ha varit att häktade med restriktioner måste genomföra utomhusvistelser en och en. Jag utgår från att t.ex. dubbelbeläggning förekommer även i häktet Göteborg och vidare att den som har s.k. samsittning inte sällan också har utomhusvistelse med den medintagne. Huruvida detta har tagits i beaktande vid häktets ställningstagande eller om andra åtgärder först undersöktes framgår inte. Under alla förhållanden bör det i detta läge, med hänsyn till den tid som stod till förfogande, ha funnits ett visst utrymme för Kriminalvården att undersöka om det fanns något som kunde göras för att undvika att åtgärderna skulle få så ingripande konsekvenser för de intagna. Det grundläggande ansvaret i detta avseende låg på huvudkontoret eftersom det var där åtgärderna om förflyttning och konvertering av platser beslutades.

text: Av remissvaret går emellertid inte att utläsa att några lösningar för att säkerställa rätten till utomhusvistelse övervägdes från centralt håll. Hur myndigheten landat i den slutsats som redovisas i remissvaret – att det med hänsyn till säkerheten inte var möjligt att tillgodose rätten till utomhusvistelse – är mot den bakgrunden något svårt att förstå. Eftersom problematiken bottnade i att utomhusvistelser för häktade med restriktioner är mer tids- och resurskrävande än för häktade utan restriktioner fanns det i vart fall en uppenbar lösning: att förse häktet Göteborg med extra personal för att förlägga utomhusvistelserna under en större del av dygnet. Huruvida detta hade varit möjligt vet jag förstås inte, då saken inte berörs i remissvaret. Jag noterar att det visserligen sägs att häktet Göteborg förlängde tiderna för utomhusvistelse under de aktuella veckorna och att häktet bedömde att det inte var möjligt att justera tiderna ytterligare med hänsyn till de intagnas dygnsvila. Mycket mer än så redovisas inte och med tanke på att intagna som har rätt att vistas i gemensamhet i allmänhet torde bli inlåsta i cell senast kl. 17 ställer jag mig mycket frågande till vad som hindrade en större justering av häktets dagordning. Rimligtvis bör det ha varit möjligt att genomföra promenader tidigare på morgonen än annars och en bra stund efter inlåsningstiden, om häktet hade försetts med extra personal i detta syfte. Jag får intrycket att myndigheten egentligen inte ens övervägde det här, vilket är anmärkningsvärt. Enligt min mening har det vid dessa förhållanden inte förelegat sådana synnerliga skäl som medger en begränsning av rätten till utomhusvistelse.

text: Det är klarlagt att häktet Göteborg inte kompenserade de berörda intagna på något sätt. Remissvaret i den delen utvecklas inte alls. Jag kan därför inte bedöma om någon kompensation, såsom att erbjuda utökade möjligheter till träning inomhus eller vistelse i restriktionsgrupper, hade varit möjlig. Det

text: framstår därtill som att häktet inte ens reflekterade över någon form av kompensation. Det är mycket otillfredsställande. Sammanfattningsvis är jag kritisk till Kriminalvårdens hantering, såväl på huvudkontoret som vid häktet Göteborg, av de intagnas grundläggande rätt till utomhusvistelse under den aktuella perioden våren 2024. Ärendet avslutas.

text: Beslutet har fattats av JO Katarina Påhlsson. Dokumentet har fastställts digitalt och har ingen underskrift. Rättssakkunniga Emma Söderberg Majanen har föredragit ärendet och byråchefen Johan Thorblad har deltagit i beredningen.


nyckelord: Avgift Information Sjukvård

title: Anmälan mot Region Jönköpings län om möjligheterna till kontant betalning av patientavgifter m.m.

sammanfattning: Genom en dom från Högsta förvaltningsdomstolen är det klarlagt att ett landsting eller en region, med hänsyn till regleringen i lagen om Sveriges riksbank (riksbankslagen), inte kan vägra att ta emot kontant betalning av patientavgifter. Domstolen konstaterade även att det i lag kan finnas undantag från den aktuella bestämmelsen i riksbankslagen, men att frågan om hur och var vårdavgifter ska betalas inte har reglerats särskilt. ChefsJO har tagit emot flera klagomål om att regioner har infört olika begränsningar av möjligheterna att betala patientavgifter kontant. ChefsJO konstaterar att det framstår som oklart vilka sådana begränsningar som skulle kunna vara förenliga med riksbankslagens krav och ifrågasätter om det inte skulle behövas en särskild reglering avseende formerna för betalning av vårdavgifter. En kopia av beslutet överlämnas därför till Socialdepartementet.

text: Anmälan

text: I en anmälan som kom in till JO den 26 juni 2017 framförde AA klagomål mot Region Jönköpings län. Han anförde i huvudsak följande:

text: Regionen accepterar endast kortbetalning eller betalning mot faktura vid besök hos vårdinrättningar, trots att Högsta förvaltningsdomstolen genom en dom den 10 september 2015 har slagit fast att även kontant betalning ska godtas. Regionen bör besluta att alla vårdinrättningar ska acceptera kontant betalning och tydligt informera allmänheten att patienter kan välja att betala kontant, med kort eller mot faktura. Regionen bör även informera om att patientsekretessen endast gäller vid kontant betalning.

text: Utredning

text: Anmälan remitterades till Region Jönköpings län för yttrande. I sitt remissvar den 14 november 2017 anförde Regionstyrelsen bl.a. följande:

text: Yttrande över anmälan

text: Anmälaren framför tre punkter, Regionstyrelsen yttrar sig över dessa enligt nedan.

text: 1. Alla vårdinrättningars absoluta skyldighet att acceptera kontant betalning

text: Dåvarande Landstingsstyrelsen fattade den 23 augusti 2011 beslut om att från och med november 2011 starta införandet av kontantfri betalning av vårdavgifter med mera. Höga kostnader för uppräkning och transport av kontanterna, säkerhetsfrågan för medarbetarna samt miljöeffekter av transporterna var de skäl som låg till grund för beslutet att minska antalet kontantkassor. Beslutet innebar att Region Jönköpings län som organisation fortfarande skulle ta emot kontanter, men inte på lika många platser. I utredningen inför beslutet gjordes en kartläggning över befintliga kassor samt en bedömning av antalet som skulle finnas kvar. Kartläggningen visade att det inom verksamheten fanns cirka 170 kassor som hanterade kontant betalning i varierande omfattning. Genom beslutet att minska antalet kontantkassor har Region Jönköpings län frigjort resurser till hälso- och sjukvård. Trots det stora antalet kontantkassor som fanns innan förändringen kan konstateras att Region Jönköpings län aldrig haft möjlighet att ta emot kontant betalning på alla vårdinrättningar, vilket anmälaren menar är ett lagkrav. Ett exempel är sluten vård som alltid fakturerats till patienten. I de fall patienten har önskat betala fakturan med kontanta medel har man kunnat vända sig till respektive sjukhus ekonomiavdelnings kassa. Detta har aldrig ifrågasatts varken av patienter eller prövats mot någon lag. I hälso- och sjukvårdslagens respektive

text: tandvårdslagens

text: paragrafer som behandlar avgifter finns ingenting om betalningssätt. Region Jönköpings län har inte utifrån Högsta förvaltningsdomstolens dom från 10 september 2015 gjort tolkningen att domen medför att alla vårdinrättningar har en absolut skyldighet att ta emot kontant betalning. Domstolen hänvisar till riksbankslagen i sin bedömning, Region Jönköpings län anser att det därför finns skäl att se över lagstiftningen. Region Jönköpings län har ingen annan uppfattning än att vi som organisation måste ta emot kontanter men skyldigheten kan inte vara så långtgående som ”alla vårdinrättningar”. De platser där kontanter tas emot har en god geografisk spridning i länet.

text: 2. Tydligt informera allmänhet och patienter om att det är patienten som väljer betalningssätt – kontant, med kort eller mot faktura

text: Den officiella information som Region Jönköpings län kring betalningsformer utgår från den text som finns på www.1177.se. För att tydligare informera om att det finns möjlighet till kontant betalning inom hälso- och sjukvård samt tandvård i Region Jönköpings län och för att det inte ska uppfattas som ett krav att betala med kort eller mot faktura har den skriftliga informationen ändrats till nedanstående.

text: Betalning

text: Vi ser gärna att du betalar med kort för ditt besök vid Region Jönköpings läns vårdmottagningar och tandvårdskliniker. Om du inte betalar med kort får du en faktura med posten som du har 30 dagar på dig att betala. Region Jönköpings län tar inte ut någon extra avgift för fakturan. Det finns möjlighet till kontant betalning vid varje sjukhus ekonomiavdelning samt på Folktandvårdens kansli. Privata vårdcentraler som ingår i vårdval och privata vårdmottagningar som har avtal med Region Jönköpings län kan ha andra regler. Information på kallelser och andra informationsskrifter kommer att ses över för att spegla ovanstående information.

text: 3. Tydligt informera att vårdsekretessen gäller endast vid kontant betalning

text: Region Jönköpings län bedömer att den sekretess enligt offentlighets- och sekretesslagen 25 kap. gäller oavsett betalningssätt.

text: AA kommenterade remissvaret.

text: Rättslig reglering m.m.

text: Av

text: 17 kap. 1 § hälso- och sjukvårdslagen (2017:30)

text: följer bl.a. att vårdavgifter får tas ut enligt grunder som landstinget eller kommunen bestämmer.

text: Enligt

text: 5 kap. 1 § andra stycket lagen (1988:1385)

text: om Sveriges riksbank (riksbankslagen) är sedlar och mynt som ges ut av Riksbanken lagliga betalningsmedel. I förarbetena till lagen anges att detta innebär att var och en är skyldig att ta emot sedlar och mynt som betalning (

text: prop. 1986/87:143 s. 64

text: Högsta förvaltningsdomstolen har i en dom behandlat frågan om ett landsting är skyldigt att ta emot betalning av patientavgifter med kontanter (se

text: HFD 2015 ref. 49

text: ). Domstolen konstaterade bl.a. att det i lag kan finnas undantag från den aktuella bestämmelsen i riksbankslagen, men att frågan om hur och var vårdavgifter ska betalas inte har reglerats särskilt. Riksbankslagen var således tillämplig i målet, vilket innebar att landstinget hade en skyldighet att ta emot kontanter vid betalning av patientavgifter. Domstolen fann att landstingsstyrelsens beslut, som innebar att vårdtagare för kontant betalning av patientavgifter var hänvisade till två av landstingets vårdinrättningar, inte levde upp till riksbankslagens krav och därför skulle upphävas.

text: JO har därefter gjort vissa uttalanden gällande en regions information om kontant betalning av patientavgifter (se

text: JO 2016/17 s. 102

text: ). JO uttalade bl.a. att den aktuella regionens information var missvisande och ofullständig eftersom det inte framgick att det var möjligt att betala med kontanter. JO uttalade även att det inte finns något hinder mot att ett landsting informerar om att det är ett önskemål att man betalar patientavgiften på något annat sätt än med kontanter. Detta måste dock formuleras på ett sådant sätt att det inte råder några tvivel om att det är möjligt att betala även med kontanter.

text: Bedömning

text: Jag vill inledningsvis framhålla följande: JO:s granskning är av rättslig art och avser främst en kontroll av om myndigheterna har följt de regler som gäller för ett visst förfarande. JO kan inte ändra eller upphäva en myndighets beslut och brukar inte ta ställning till om beslut är riktiga i sak eller uttala sig om de bedömningar som en myndighet har gjort. Jag finner inte skäl att frångå den principen i detta fall. Mot den bakgrunden avstår jag från att uttala mig i frågan om de begränsningar som gäller avseende möjligheterna att betala patientavgifter kontant inom just Region Jönköpings län kan anses vara förenliga med riksbankslagens bestämmelser.

text: Av regionens remissvar framgår att regionen inte har gjort tolkningen att den ovannämnda domen från Högsta förvaltningsdomstolen medför att alla vårdinrättningar har en absolut skyldighet att ta emot kontanter. Regionen anser

text: dock att det finns skäl att se över lagstiftningen med anledning av att domstolen i sin bedömning hänvisar till riksbankslagen.

text: Som framgått ovan konstaterar Högsta förvaltningsdomstolen i sin dom att frågan om hur och var vårdavgifter ska betalas inte har reglerats särskilt samt att riksbankslagens bestämmelser därför är tillämpliga beträffande sådana avgifter.

text: Jag kan för egen del konstatera att det genom klagomål till JO har framkommit att ett antal regioner har infört olika begränsningar i fråga om möjligheterna att betala patientavgifter kontant, vilket vissa patienter upplever som ett problem. Jag har samtidigt förståelse för att det kan vara förenat med vissa olägenheter för regionerna att upprätthålla hantering av kontanter vid samtliga vårdinrättningar. Vilka begränsningar av möjligheterna till kontant betalning som skulle kunna vara förenliga med riksbankslagens krav framstår dock som oklart. Denna osäkerhet måste anses vara otillfredsställande för såväl patienter som vårdgivare.

text: Mot denna bakgrund kan det ifrågasättas om det inte skulle behövas en särskild reglering avseende formerna för betalning av vårdavgifter. Jag skickar därför en kopia av detta beslut till Socialdepartementet för kännedom.

text: Vad gäller regionens information om möjligheterna till kontant betalning av patientavgifter går det, med hänsyn till uppgifterna i remissvaret, inte att dra någon annan slutsats än att informationen tidigare har varit bristfällig. Det har dock kommit fram att regionen i samband med remissförfarandet har sett över och ändrat informationen på det sätt som framgår av yttrandet. Med hänsyn till vad JO tidigare har uttalat i frågan om hur sådan information bör utformas har jag inget att invända mot den beskrivna informationen. Jag finner inte heller tillräckliga skäl att kritisera regionen för att tidigare ha tillhandahållit bristfällig information om möjligheterna till kontant betalning av patientavgifter.

text: Det som AA anfört i övrigt föranleder inte någon åtgärd eller något uttalande från min sida.

text: Ärendet avslutas.


title: Fråga om en svensk myndighet kan använda sig av ett annat språk än svenska i sina offentliga texter

text: Vid en inspektion av Patent- och registreringsverkets Design- och varumärkesavdelning den 26–28 september 2006 uppmärksammades att myndighetens beslut om att en internationell varumärkesregistrering inte kunde bli gällande i Sverige i vissa fall skrevs på engelska. Företrädare för myndigheten uppgav att i de fall den sökande inte har svenska som modersmål så skrivs besluten, som en serviceåtgärd gentemot sökanden, på engelska.

text: I det protokoll som upprättades efter det att inspektionen hade avslutats anförde JO Berggren följande.

text: Det finns inte några allmänna bestämmelser om att svenska språket skall användas av svenska förvaltningsmyndigheter eller inom domstolarna. Reglerna i

text: tryckfrihetsförordningen

text: och

text: regeringsformen

text: om handlings- och förhandlingsoffentlighet får emellertid anses kräva att myndigheter och domstolar använder sig av svenska språket. (Se JO 1995/96 s. 82.)

text: Av reglerna om tolk framgår också indirekt att förfarandespråket är svenska. Enligt

text: 8 § förvaltningslagen (1986:223)

text: bör en myndighet vid behov anlita tolk när den har att göra med någon som inte behärskar svenska. Om myndigheten skickar ut ett beslut eller brev till någon som inte behärskar svenska språket skall enligt grunderna för samma paragraf översättning normalt ske. Liknande bestämmelser finns i

text: 50 § förvaltningsprocesslagen (1971:291)

text: samt i

text: 5 kap. 6 §

text: och

text: 33 kap. 9 §

text: rättegångsbalken

text: . (Se även JO:s beslut den 17 maj 2005 i ärende dnr 4908-2003.)

text: Det finns dock föreskrifter om att andra språk än svenska får användas i vissa fall. Myndigheter med ett geografiskt verksamhetsområde som omfattar förvaltningsområden för minoritetsspråken samiska, finska eller meänkieli är skyldiga att då enskilda använder något av dessa språk ge muntliga svar på samma språk. Skriftliga svar eller beslut på minoritetsspråken behöver dock inte ges. Ett skriftligt beslut skall dock innehålla en upplysning om att beslutet kan översättas muntligen till respektive minoritetsspråk om så önskas. (Se lagen [1999:1175] om rätt att använda samiska hos förvaltningsmyndigheter och domstolar och lagen

text: [1999:1176] om rätt att använda finska och meänkieli hos förvaltningsmyndigheter och domstolar.)

text: Särskilda bestämmelser finns också för PRV:s del. När det gäller handläggningen av frågor om internationell varumärkesregistrering föreskrivs i

text: 43 § varumärkesförordningen (1960:648)

text: att meddelanden från PRV till den internationella byrån om internationella varumärkesregistreringar skall skrivas på engelska. Frågan är dock om denna regel även innebär att PRV får skriva sina beslut enbart på engelska.

text: Arbetsspråket i denna typ av ärenden är engelska och besluten riktar sig till utländska sökanden som normalt inte förstår svenska. Beslut skrivna på svenska skulle således, med beaktande av reglerna om anlitande av tolk, behöva översättas. Därtill kommer att de besked som skall lämnas till den internationella byrån om att en internationell registrering inte kan gälla i Sverige, uttryckligen skall skrivas på engelska. Jag har mot denna bakgrund stor förståelse för att PRV anser det enklast, effektivast och även mest serviceinriktat att besluten skrivs på engelska.

text: Med beaktande av bl.a. offentlighetsprincipen och den rätt som allmänheten har att ta del av alla allmänna handlingar hos en myndighet anser jag emellertid att en svensk myndighet inte utan stöd i ett tydligt regelverk bör använda sig av ett annat språk än svenska i sina offentliga texter. Någon bestämmelse som reglerar möjligheten för PRV att skriva besluten på engelska finns inte. Härav kan inte någon annan slutsats dras än att besluten måste skrivas på svenska.


avgjordAv: Cecilia Nordenfelt

title: Ett på JO:s initiativ upptaget ärende om Försäkringskassans tillämpning av 20 kap. 10 a § lagen (1962:381) om allmän försäkring, AFL

text: Initiativet

text: I en anmälan som kom in till JO den 5 juli 2006 klagade AA på Försäkringskassans hantering av hans ärende om sjukpenning. Ärendet avslutades den 12 september 2006 (JO:s dnr 3320-2006). Vad som framkommit i ärendet gav emellertid anledning att mer allmänt granska Försäkringskassans tillämpning av 20 kap. 10 a § AFL. Följaktligen lånades Försäkringskassans akt i AA ärende in inom ramen för ett initiativärende. Vid granskningen av akten framkom bl.a. följande.

text: Den 14 februari 2006 beslutade kassan att inte betala ut sjukpenning till AA fr.o.m. den 3 oktober 2005. Som skäl anförde kassan bl.a. att det inte kunde anses styrkt att hans arbetsförmåga var nedsatt med minst en fjärdedel på grund av sjukdom.

text: Den 24 mars 2006 beslutade kassan att återkalla beslutet av den 14 februari 2006 med motiveringen att det under kommuniceringstiden hade inkommit nytt medicinskt material som inte hade ingått i beslutsunderlaget. I sitt beslut om återkallelse hänvisade kassan till 20 kap. 10 a § AFL och anförde att kassan är skyldig att ändra ett beslut om det kommer till kassans kännedom att beslutet har blivit oriktigt på grund av att det har fattats på uppenbart oriktigt eller ofullständigt underlag. Försäkringskassan uppgav vidare att ett nytt beslut skulle fattas snarast.

text: Den 24 april 2006 beslutade kassan åter att inte betala ut sjukpenning till AA fr.o.m. den 3 oktober 2005. Som skäl anförde kassan bl.a. att det inte kunde anses styrkt att hans arbetsförmåga var nedsatt med minst en fjärdedel på grund av sjukdom.

text: Utredning

text: Ärendet remitterades till Försäkringskassan som anmodades att utreda och yttra sig över bakgrunden till sitt återkallelsebeslut den 24 mars 2006 samt över sin tillämpning av 20 kap. 10 a § AFL.

text: I sitt remissvar hänvisade Försäkringskassans huvudkontor, genom BB, inledningsvis till följande yttrande från länskontoret Värmland.

text: Försäkringskassan beslutade den 14 februari 2006 att inte betala ut sjukpenning till AA för det sjukfall som var anmält den 3 oktober 2005. Efter att Försäkringskassan tagit beslut i ärendet framkom att AA under kommuniceringstiden önskat komma in med ytterligare medicinskt underlag. Denna information hade inte kommit fram till handläggaren som fattade beslutet. Försäkringskassan beslutade därför att återkalla beslutet på grund av detta med stöd av 20 kap. 10 a § AFL. Den 24 april 2006 beslutade Försäkringskassan på nytt att inte betala ut sjukpenning för sjukfallet som var anmält den 3 oktober 2005. Det nytillkomna medicinska materialet fanns nu med i beslutsunderlaget. Länskontoret anser att beslutet om återkallelse är felaktigt. 1. Länskontoret kan se två alternativa sätt att handlägga ärendet: 2. Eftersom det ansågs föreligga brister i handläggningen kunde beslutet ha upphävts och ny prövning av rätten gjorts med allt underlag som tillförts ärendet. Se yttrande från JO:s ämbetsberättelse 1996/97 sid. 318 (s. 314, JO:s anm.). Försäkringskassan skulle ha kunnat pröva om beslutet skulle ha ändrats (inte återkallats) enligt AFL 20:10 a när de nya uppgifterna tillfördes. Länskontoret kommer att meddela berörda parter om gången i handläggningen för att undvika att liknande fel begås. Försäkringskassan anförde för egen del följande.

text: Försäkringskassans bedömning

text: En ändring av ett beslut enligt 20 kap. 10 a § AFL förutsätter att det kan konstateras dels att beslutet blivit felaktigt, dels att felaktigheten beror på något av de i lagrummet särskilt angivna förhållandena. Ett av dessa förhållanden är att beslutet har fattats på uppenbart felaktigt eller ofullständigt underlag. Försäkringskontorets i Karlstad beslut den 24 mars 2006 tyder på att försäkringskontoret varit av den uppfattningen att den brist i handläggningen som det innebär att beslutet den 14 februari 2006 fattats på uppenbart felaktigt eller ofullständigt underlag var ett tillräckligt skäl för att upphäva beslutet. Huvudkontoret anser emellertid att för att ett beslut som fattats på uppenbart felaktigt eller ofullständigt underlag ska kunna ändras med stöd av 20 kap 10 a § AFL krävs att det också kan konstateras att beslutet blivit materiellt felaktigt. Något sådant konstaterande har inte gjorts i detta fall. Huvudkontoret delar länskontorets bedömning att det inte förelegat något hinder för försäkringskontoret att med stöd av förvaltningsrättslig praxis upphäva sitt beslut den 14 februari 2006.

text: Bedömning

text: Av 20 kap. 10 a § AFL framgår följande.

text: Försäkringskassan skall ändra ett beslut i ett ärende om försäkring enligt denna lag, som har fattats av Försäkringskassan och inte har prövats av domstol, 1. om beslutet på grund av skrivfel, räknefel eller annat sådant förbiseende innehåller uppenbar oriktighet,

text: 2. om beslutet har blivit oriktigt på grund av att det har fattats på uppenbart felaktigt eller ofullständigt underlag, 3. om beslutet har blivit oriktigt på grund av uppenbart felaktig rättstillämpning eller annan liknande orsak. Ändring skall göras även om begäran om omprövning inte har framställts enligt 10 §. Ändring behöver inte göras om oriktigheten är av ringa betydelse. Ett beslut får ej ändras till den försäkrades nackdel såvitt gäller förmån som har förfallit till betalning och ej heller i annat fall om det finns synnerliga skäl mot det. En fråga om ändring enligt denna paragraf får ej tagas upp sedan mer än två år förflutit från den dag då beslutet meddelades. Ändring får dock ske även efter utgången av denna tid, om det först därefter har kommit fram att beslutet har fattats på uppenbart felaktigt eller ofullständigt underlag eller om det finns andra synnerliga skäl. Lagrummet kan aldrig användas som stöd endast för att upphäva ett beslut. Tillämpningen av 20 kap. 10 a § AFL förutsätter att det ursprungliga beslutet ändras. För att en ändring skall kunna företas krävs att beslutet har blivit oriktigt av en sådan anledning som anges i lagtexten. Det krävs alltså att beslutet var materiellt felaktigt vid sin tillkomst. Felaktigheten skall dessutom, mot bakgrund av vad som senare framkommit, framstå som uppenbar.

text: Av de principer som har utvecklats i praxis och som innebär att förvaltningsbeslut endast i begränsad omfattning vinner s.k. negativ rättskraft följer att en myndighet, om inte beslutet är föremål för prövning i högre instans, är oförhindrad att häva ett avslagsbeslut som den själv har fattat och ta upp ärendet till förnyad prövning. Det är således riktigt, som Försäkringskassan anför, att det inte förelåg något hinder för försäkringskontoret att upphäva sitt beslut av den 14 februari 2006 (jfr bl.a. JO 1996/97 s. 314). Ett sådant förfarande skall naturligtvis inte användas då en lagstadgad omprövnings- eller ändringsskyldighet föreligger.

text: Av 20 kap. 10 a § AFL framgår att Försäkringskassan skall företa en ändring under förutsättning att de i lagrummet givna förutsättningarna är uppfyllda. Stadgandet uttrycker således en skyldighet. Principen om ett förvaltningsbesluts avsaknad av negativ rättskraft erbjuder däremot endast en möjlighet till ändring, dvs. Försäkringskassan får ändra sitt beslut. När det nya underlaget kom in skulle Försäkringskassan, enligt min uppfattning, ha prövat om detta medförde ändringsskyldighet enligt 20 kap. 10 a § AFL. Först sedan kassan konstaterat att så inte var fallet borde möjligheten till ändring enligt principen ovan ha övervägts. Jag ser således inte dessa två förfaranden som alternativa i egentlig mening.

text: Försäkringskassans tillvägagångssätt i anledning av det nytillkomna materialet förtjänar onekligen kritik.

text: Ärendet avslutas.