title: Anmälan mot Haparanda tingsrätt angående handläggningen av ett tvistemål

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO framförde AA och BB klagomål mot Haparanda tingsrätts handläggning av ett tvistemål. I anmälan anförde de bl.a. att stämningsansökan lämnades in redan den 18 oktober 1994 men att målet avgjordes först den 5 juni 2002 sedan parterna ingått förlikning i målet av det skälet att tingsrätten inte kunde lämna besked om när målet skulle avgöras.

text: Utredning

text: Dagboksbladet i tingsrättens mål T 341/94 infordrades och därefter remitterades ärendet till tingsrätten för upplysningar och yttrande över dels anledningen till att målet som kom in till tingsrätten 1994 avgjordes först 2002, dels orsaken till att – såvitt framgick av dagboksbladet – några handläggningsåtgärder inte vidtogs mellan den 30 maj 1997 och den 17 november 1997 samt mellan den 21 januari 1998 och den 2 februari 2000.

text: Tingsrätten kom in med ett yttrande till vilket var fogat ett yttrande från rådmannen CC.

text: CC anförde bl.a. följande.

text: Den 1 november 1998 tillträdde jag ett vikariat som rådman vid Haparanda tingsrätt. Jag tilldelades de mål som tidigare tillhört rotel 1. Målbalanserna på roteln var stora, särskilt med avseende på tvistemålen. Tingsrätten hade en längre tid arbetat med bara två domare mot normalt tre och rotel 1 hade varit utan ansvarig domare sedan våren 1998. Min uppgift var att få den löpande verksamheten på roteln att fungera. Den 4 februari 1999 erhöll jag tjänst som ordinarie domare vid tingsrätten. Jag behöll de mål som tilldelats roteln i samband med tillträdet som vikarie. Roteln tyngdes av en stor mängd stora och ålderstigna tvistemål. Vissa av dem var jag av jävsskäl hindrad att handlägga på grund av min tidigare verksamhet som advokat. En fördelning av dessa mål skedde mellan rotlarna. Efter det inledde jag arbetet med att gå igenom tvistemålen och ta ställning till lämplig fortsatt handläggning. På grund av mängden mål använde jag mig till stor del av metoden att kontakta ombuden per telefon för att diskutera lämpliga handläggningsåtgärder. I samma skede inledde tingsrätten förberedelserna för införande av målhanteringssystemet MÅHS. Systemet infördes i mitten av mars månad 1999. Under månaderna före och efter systemets införande begränsades förhandlingsverksamheten vid tingsrätten på grund

text: av utbildning och administrativt arbete till de mest angelägna målen. Mitt arbete med att ringa till ombud, utfärda förelägganden och förbereda mål för förhandlingar fortsatte dock. – Handläggningen av rubricerat mål, under den tid jag ansvarat för den, skall ses mot angiven bakgrund. Det bör vidare anmärkas att målet är avskrivet och beslutet har vunnit laga kraft, varför alla memorialanteckningar har rensats bort. Det enda jag har hittat av dessa är ett gammalt aktomslag med spridda noteringar inför en planerad förhandling och några anteckningar från telefonsamtal som har blivit liggande i min bokhylla.

text: Perioden 1998-01-21–2000-02-02

text: Vid den tid då jag övertog ansvaret för rotel 3 var målet förberett för avgörande genom mellandom av en fråga gällande preskription. Av dagboksbladet framgår att jag den 19 februari 1999 talade per telefon med advokat DD, ombud för käranden, som ringde upp mig sedan jag meddelat sekreteraren att jag ville tala med honom. Han uttryckte tveksamhet mot att tillgripa mellandomsinstitutet, med hänsyn till den tidsutdräkt detta skulle kunna medföra. Jag ville ha även svarandeombudet, advokat EE:s, synpunkter på handläggningen. Jag minns att jag sökte honom vid många tillfällen, men att det var svårt att nå honom. Jag hade ett par ytterligare telefonkontakter med respektive ombud under våren och början av sommaren 1999. Olyckligtvis har dessa kontakter inte dokumenterats på dagboksbladet. Bristen har sin förklaring i införandet av MÅHS-systemet, som tyvärr under en inledningsperiod upplevdes som omständligt och resulterade i underlåtenhet att anteckna telefonsamtal på dagboksbladet. I samband med mina kontakter med ombuden bestämdes det till slut att målet trots allt skulle sättas ut till huvudförhandling under hösten 1999. AA hade påkallat avgörande med tredomarssammansättning. Det visade sig dock bli svårt att hitta ett datum som passade båda ombuden och domstolen, som inte har mer än tre domare. Dels fanns det flera större tvistemål, särskilt från rotel 3, där det brådskade med huvudförhandling, dels – enligt vad domstolssekreteraren FF har erinrat sig – var det besvärligt att få kontakt med ombuden, som skötte sina inbokningar själva utan sekreterarhjälp och som båda var flitigt inbokade under hösten. Av ett aktomslag som har återfunnits och enligt vad FF också har dragit sig till minnes, inriktades målsättningen på att hitta ett datum i januari år 2000 för huvudförhandlingen, eftersom lagmannen GG skulle vara upptagen efter den 25 januari 2000. Enligt anteckningarna förekom fem olika datum som alternativ. Inget av de datumen tycks dock ha passat. Enligt en signerad anteckning på samma aktomslag har en definitiv inbokning till huvudförhandling den 6 april 2000 skett den 10 december 1999. Kallelserna skickades ut den 2 februari 2000.

text: Varför har målet tagit så lång tid att avgöra?

text: Målet anhängiggjordes i oktober år 1994. Muntlig förberedelse ägde inte rum förrän ett år efter anhängiggörandet. En av orsakerna till fördröjningen förefaller vara att det tog fyra månader innan svarandeombudet advokat EE inkom med ett yttrande som tingsrätten hade infordrat. Efter den muntliga förberedelsen fick kärandeombudet, advokat DD, anstånd med en komplettering i sammanlagt fyra månader. Omkring ett år efter målets anhängiggörande väcktes frågan om mellandom avseende en preskriptionsfråga. Målet förbereddes för huvudförhandling i mellandomsfrågan. Det tog l år och 3 månader innan svarandeombudet inkom med bevisuppgift avseende denna fråga, närmare bestämt från februari 1996 till den 30 maj 1997. Inte förrän ett drygt halvår senare fick rätten besked från svaranden om hans synpunkter på rättens sammansättning vid huvudförhandlingen. Det hade hunnit bli januari 1998 och målet var ungefär 3,5 år gammalt. Härefter hände ingenting med målet förrän i februari 1999. Under våren 1998 erhöll referenten, lagmannen HH, lagmanstjänst vid en annan domstol. Han tjänstgjorde härefter endast i begränsad omfattning vid tingsrätten. Undertecknad tillträdde vikariat som rådman vid tingsrätten den 1 november 1998 och erhöll fast rådmanstjänst i februari 1999. Efter det inleddes arbetet med att försöka nedbringa målbalanserna på den rotel som HH tidigare hade innehaft. Som jag redan har berört innefattade det arbetet bland annat telefonkontakter med ombud och ibland direkt med parterna i företrädesvis gamla mål. Bland annat diskuterade jag med båda ombuden i det nu

text: aktuella målet lämpligaste handläggningsalternativ för att påskynda målets avgörande med tanke på att det hade blivit så gammalt. Detta resulterade i att målet, som planerat, skulle sättas ut till huvudförhandling för prövning av mellandomsfrågan. Det visade sig dock bli synnerligen besvärligt att hitta ett lämpligt förhandlingsdatum och när så äntligen skedde, ett halvt år fram i tiden, begärde ombuden, dagen före huvudförhandlingen, att den skulle ställas in med hänvisning till att AA avsåg att åberopa en mängd nya omständigheter och de dessutom avsåg att inleda förlikningsförhandlingar. Detta var april år 2000 och målet hade nu hunnit bli 5,5 år gammalt. Efter sommaren år 2000 meddelade ombuden att de inte hade nått någon förlikning och båda var nu inställda på att överge mellandomsalternativet. Eftersom målet inte var färdigberett med avseende på AA motfordringar framstod en fortsatt muntlig förberedelse som nödvändig. Motfordringarna var emellertid omfattande och översteg huvudkravet och en muntlig förhandling var därför inte lämplig innan svaranden hade redogjort för motkraven. EE ålades inkomma med precisering av motkraven och grunderna för dessa. Någon precisering kom dock inte in och efter omkring tre månader utfärdades ett sk ”stupstocksföreläggande”. En kort tid efteråt meddelade EE att han inte längre företrädde AA. AA stod därefter utan ombud och ett stort antal telefonsamtal förekom mellan rätten, AA, dennes försäkringsbolag och motpartsombudet för att lösa den uppkomna situationen. Detta skedde under våren 2001 och då var målet 6,5 år gammalt. Målet sattes ut till fortsatt muntlig förberedelse. Före förhandlingen insjuknade advokaten DD och ett nytt ombud måste sätta sig in i målet, som var omfattande och alltjämt inte utrett med avseende på svarandens motkrav. Efter förhandlingen utbröt en intensiv och vidlyftig korrespondens från båda sidorna. Huvudförhandling bokades in under två dagar i maj månad 2002. Bland annat med hänsyn till de uppenbara svårigheter som var förenade med att avgöra målet utan juridiskt biträde på svarandesidan erbjöd sig tingsrättens lagman att sammanträffa med parterna för att försöka förlika dem, vilket också – efter en hel dags diskussioner – lyckades.

text: Tingsrätten anförde följande.

text: Vad gäller tingsrättens arbetssituation, tvistemålsbalans, åtgärder i verksamhetsplanerna för år 2000 och 2001 får tingsrätten hänvisa till domstolens remissvar till Riksdagens ombudsmän, Dnr 3134-2001. Beträffande frågan om varför det inte vidtogs några handläggningsåtgärder mellan den 30 maj 1997 och den 17 november 1997 har tingsrätten inget svar på. Under denna tid var f.d. lagmannen HH referent i målet och chef för domstolen. Han är följaktligen den som bör kunna besvara frågan. Rådmannen CC har lämnat ett uttömmande svar med avseende på den övriga tiden fram till målets avgörande och tingsrätten får hänvisa till hennes yttrande. Därutöver önskar tingsrätten få anföra följande. – Efter JO:s beslut i Dnr 3134-2001 har följande åtgärder vidtagits. Under lagmannens ledning har en ytterligare genomgång skett den 30 och 31 maj 2002 av samtliga tingsrättens mål. Genomgången har skett tillsammans med rotelinnehavarna. För att förhindra att mål skall kunna ”somna in” har träffats en uppgörelse med hela personalen som går ut på att rotelsekreterarna skall efter att en föreläggandetidsfrist löpt ut ”lyfta” fram målet och anteckna på dagboksbladet att målet lämnats till rotelinnehavaren för åtgärd. – Lagmannen har att i vart fall två gånger om året ta del av handläggningen av samtliga mål på rotlarna. – Vidare har betonats vikten av att utnyttja alla de möjligheter som föreligger enligt RB för att påskynda handläggningen av målen, särskilt har understrukits vikten av bestämmelsen i

text: 42 kap 6 § 2 st.

text: RB. Mot bakgrund av JO:s beslut i Dnr 3134-2001 och förhållandet att det stod klart att den planerade huvudförhandlingen i maj 2002, i nu aktuella mål, inte skulle komma till stånd, vidtog jag följande åtgärder. – Jag tog telefonkontakt med parterna och efterhörde om de var intresserade av att träffa en uppgörelse i målet. Jag erbjöd dem att ställa upp vid ett sammanträde helt utanför RB:s regler, om de hade ett sådant intresse. Jag underströk att jag inte hade läst in målet och inte kunde ingå i sådana diskussioner som skulle kunna leda till jäv. Alla tingsrättens tre domare skulle behövas vid en framtida huvudförhandling. Parterna förklarade sig intresserade av

text: en sådan lösning. Genom ett sammanträffande utan advokats närvaro var tanken att man skulle förhindra uppkomsten av ytterligare rättegångskostnader, vilka redan då var mycket betydande. – Kärandeombudet gav sitt samtycke till åtgärden och AA saknade ombud (rättsskyddet var för hans del enligt uppgift förbrukat). – Målet är omfattande och så var också meningsskiljaktigheterna. Det oaktat lyckades vi att få en uppgörelse där båda sidorna visade glädje, befrielse och tacksamhet över att tvisten äntligen var slutgiltigt löst. I anmälan framförs en uppgift om att förlikningen träffades på grund av att ingen kunde säkert säga när målet skulle avgöras. Påståendet är riktigt men bakgrunden har anmälaren funnit skäl att utelämna. För det första framhöll jag för parterna att jag inte är referent men känner så mycket till målet att AA stod utan juridiskt biträde i ett omfattande entreprenadmål som inte var slutförberett från hans sida. För det andra kunde jag inte ensam ”spika” ett datum. Jag framhöll vikten av att AA snarast anlitade juridiskt biträde i målet och fick svaret att han hade vidtalat en advokat. På min fråga om advokatens namn, vilket naturligtvis var av intresse för tingsrätten, svarade han att det var en ”jurist” och till slut att han ”avsåg anlita någon söderifrån”. Med hänsyn till det anförda anser jag det inte är anmärkningsvärt att tidpunkten för huvudförhandlingen vid tillfället inte kunde bestämmas. Sammantaget kan på mycket goda grunder hävdas att anledningen till förlikningen var en helt annan än den av makarna Sundelin angivna. I tingsrättens yttrande till JO i det ärende som tingsrätten hänvisade till (dnr 3134- 2001) uttalades bl.a. att tingsrätten under en rad av år hade haft en besvärande tvistemålsbalans och att tingsrätten under en period i samband med lagmansbyte 1998 hade endast två domare på tre rotlar.

text: AA och BB kommenterade remissvaret och ifrågasatte särskilt att tingsrätten beviljat anstånd i så stor utsträckning som skett och de långa uppehåll som förekommit under handläggningen av målet. Vidare framhöll de att lagmannens uppgift att deras rättsskydd skulle ha varit förbrukat inte var riktig.

text: Bedömning

text: Stämningsansökan i målet kom in till tingsrätten i oktober 1994 och målet avgjordes i juni 2002. Handläggningstiden kom således att bli cirka sju och ett halvt år.

text: På dagboksbladet finns under en period om drygt fem månader år 1997 inte några noteringar om att handläggningsåtgärder skulle ha vidtagits i målet. Under två år, från januari 1998 till februari 2000, finns inte någon annan dokumenterad åtgärd än ett telefonsamtal. Vidare framgår att parternas ombud redan inledningsvis beviljades upprepade anstånd med att komma in med yttranden och att tingsrättens förelägganden inte följdes. Som exempel kan nämnas att svarandeombudet först i maj 1997, efter upprepade påminnelser och anstånd, följde ett föreläggande som gavs i juli 1996 att inkomma med bevisuppgift. Under målets handläggning har två sammanträden för muntlig förberedelse ägt rum, dels i oktober 1995, dels i oktober 2001. I juni 2002 ägde ett sammanträde rum i syfte att undersöka möjligheterna för parterna att träffa en förlikning, vilket ledde till att en förlikning ingicks och att målet avskrevs.

text: Fram till våren 1998 var en domare, som inte längre tjänstgör vid domstolen, ansvarig för målet. Tingsrätten har med hänvisning till detta förhållande inte kunnat lämna någon förklaring till uppehållet i handläggningen under den period

text: om drygt fem månader år 1997 som åsyftades i remissen till tingsrätten. Tingsrätten har av samma skäl inte heller kunnat redogöra för vilka överväganden som fram till våren 1998 gjordes i målet. Det är inte meningsfullt att utreda dessa frågor ytterligare.

text: CC påbörjade sin tjänstgöring vid tingsrätten i november 1998 och övertog då ansvaret för målet. Hon har anfört att roteln hade varit obemannad under ett antal månader innan hon började och att det fanns en stor balans av tvistemål.

text: Med anledning av frågan i remissen till tingsrätten om den uteblivna handläggningen under perioden januari 1998–februari 2000 har CC uppgett att hon hade flera kontakter med ombuden under våren och sommaren 1999 i syfte att få synpunkter på den fortsatta handläggningen. De muntliga kontakter som förekom dokumenterades emellertid inte beroende på att det nya datoriserade målhanteringssystemet upplevdes som omständligt. Kontakterna resulterade i att målet skulle sättas ut till huvudförhandling under hösten 1999 för att rätten i en mellandom skulle pröva frågan om preskription. Det uppstod emellertid sedan problem med att finna en förhandlingstidpunkt som passade alla. Kallelser till en förhandling den 6 april 2000 utgick därför först den 2 februari.

text: Den planerade huvudförhandlingen ställdes sedermera in på parternas begäran. Under perioden april 2000–augusti 2001 skickade tingsrätten två påminnelser och ett föreläggande till ett av ombuden. I övrigt finns under den perioden endast anteckningar om telefonkontakter mellan domstolen och ombuden m.fl. Av dessa framgår bl.a. att det under denna period förekom förlikningsförhandlingar mellan parterna.

text: Rätten har en skyldighet att se till att handläggningen inte i onödan drar ut på tiden. Enligt

text: 42 kap. 6 § tredje stycket rättegångsbalken

text: skall rätten driva förberedelsen med inriktning på ett snabbt avgörande. Bestämmelsen är en kodifiering av en redan tidigare gällande princip om att ansvaret för att målets handläggning fortskrider ligger på rätten. Det är av stor vikt att en domare agerar med fasthet vid utövandet av den formella processledningen och att han eller hon hela tiden är aktiv under förberedelsen (Fitger,

text: Rättegångsbalken

text: , del 3, s. 42:22).

text: Av CC:s redogörelse för handläggningen förefaller det som om mycket tid har gått åt till att telefonledes söka kontakt med parterna och deras ombud för att i samförstånd med dem hitta lämpligaste handläggningsalternativ. Av redogörelsen framgår också att det ibland var svårt att få kontakt med ombuden.

text: Även om arbetssituationen vid tingsrätten har varit ansträngd kan den emellertid inte motivera den långa handläggningstiden. En bidragande orsak till att handläggningen dragit ut på tiden på ett oacceptabelt sätt har varit att tingsrätten inte agerat med den fasthet som krävts. Det är t.ex. sannolikt att handläggnings-tiden hade kunnat förkortas om tingsrätten i ett tidigare skede hade kallat till sammanträde för muntlig förberedelse i syfte att utreda de oklarheter som förelåg.

text: Jag vill vidare understryka vikten av att rätten, om parter eller ombud inte följer rättens förelägganden eller på annat sätt förhalar förberedelsen, använder de

text: påtryckningsmedel som

text: rättegångsbalken

text: tillhandahåller. Som exempel kan nämnas s.k. stupstocksföreläggande och möjligheten att meddela att förberedelsen vid en viss senare tidpunkt skall anses vara avslutad (

text: 42 kap.

text: och

text: 15 a §§

text: rättegångsbalken

text: ). Först sedan målet pågått i mer än sex år utfärdade tingsrätten i februari 2001 ett stupstocksföreläggande.

text: Det kan således sammanfattningsvis konstateras att tingsrätten inte drivit förberedelsen i målet med den snabbhet, koncentration och effektivitet som krävts och att det således finns anledning att rikta kritik mot den med anledning av den oacceptabla handläggningstiden.

text: Vad som i övrigt anförts föranleder inte något uttalande från min sida.

text: Ärendet avslutas.


avgjordAv: Justitieombudsmannen Per Lennerbrant

publisher: Justitieombudsmannen

title: Kritik mot ordföranden i Kommunstyrelsen i Haninge kommun för att i strid med kravet på saklighet i regeringsformen ha kontaktat en butiksansvarig angående en protestlista som var uppsatt i butiken

org: jo

sammanfattning: En kommunstyrelseordförande kontaktade via mejl en butiksansvarig angående en protestlista som var uppsatt i butiken. Kontakten resulterade i att listan skulle tas ned. Ordföranden har uppgett att han skickade mejlet som privatperson. JO uttalar att ordföranden har en betydelsefull position och han kan förväntas vara väl känd i kommunen. När han agerar som privatperson är det därför särskilt viktigt att han försäkrar sig om att hans handlande inte kan uppfattas på något annat sätt. JO konstaterar att ordföranden skickade meddelandet från sin tjänstemejl under kontorstid och att det rörde en fråga som var aktuell i kommunen. Mejlet innehöll inga upplysningar eller förbehåll om att ordföranden skrev som privatperson. Meddelandet måste därför anses ha skickats i tjänsten. Syftet med meddelandet kan inte förstås på något annat sätt än som en uppmaning att ta ned listan. JO anser att ordföranden agerat olämpligt och i strid med kravet på saklighet i regeringsformen och kritiserar honom för det.

text: Bakgrund och initiativ

type: rubrik

text: I början av 2025 förekom det i media och i flera klagomålsärenden till JO uppgifter om att AA, som är ordförande i Kommunstyrelsen i Haninge kommun, via sin tjänstemejl hade kontaktat en butiksansvarig och uppmärksammat denne på en protestlista på butikens föreningstavla. Kontakten ska ha resulterat i att listan togs ned.

type: stycke

text: Enligt de framkomna uppgifterna gällde protestlistan frågan om nedläggning av en skola i kommunen och listan hade satts upp på tavlan inför att grundskolenämnden skulle fatta ett inriktningsbeslut gällande skolans framtid.

text: JO fick del av följande mejlkonversation mellan AA och den butiksansvarige (i JO:s beslut benämnd NN). Meddelandena skickades måndagen den 20 januari

text: 2025 mellan kl. 14:00 och 15:00.

text: AA skrev följande till NN.

text: Hej, … [NN:s förnamn]. Jag såg att de hade satt upp ett upprop mot nedläggning av en skola på er föreningsanslagstavla. /… [AA:s förnamn]

text: NN svarade följande.

text: Ok, tack. Det tar vi ned. Inte syftet med en föreningstavla. MVH … [NN:s föroch efternamn]

text: AA svarade.

text: Tack!

text: Med anledning av det som kom fram beslutade jag att i ett initiativärende utreda de närmare omständigheterna kring kontakten.

text: Utredning

text: JO begärde att kommunstyrelsen skulle göra en utredning och besvara vissa frågor. Kommunstyrelsen uppmanades även att redovisa sin bedömning av det som kom fram.

text: Av kommunstyrelsens yttrande framgick bl.a. följande.

text: Upplysningar från [AA]

text: Kommunstyrelsen har, genom dess förvaltning, inhämtat upplysningar från [AA] om det aktuella ärendet. [AA] bekräftar att den mejlkonversation som finns med som underlag till JO:s remiss har ägt rum. [AA] har inte haft några andra kontakter med den externa aktören i ärendet. [AA] har i övrigt lämnat följande upplysningar. [AA] har skickat mejlet i egenskap av privatperson och det är därför enbart signerat med förnamn. Det utgår därmed inte från uppdraget som kommunstyrelsens ordförande. [AA] har noterat ett upprop mot nedläggning av en skola på butikens föreningstavla. Det är den externa aktören, efter att ha uppmärksammats av [AA], som själv anger att listan ska tas ned från tavlan.

text: Kommunstyrelsens bedömning

text: – – – Kommunstyrelsen kan konstatera att mejlet till den externa aktören har skickats från ett av Haninge kommun utfärdat mejlkonto. Genom att använda den kommunala mejladressen för privat kommunikation har [AA] agerat oförsiktigt, då det inte går att utesluta att mottagaren uppfattat att mejlet har skickats inom det kommunala uppdraget. Detta gäller trots att mejlet enbart har signerats med förnamn, då det kan antas att den externa aktören är medveten om [AA:s] uppdrag som kommunstyrelsens ordförande. Kommunstyrelsen konstaterar att det är av vikt att mejl skickade från av kommunen utfärdade mejlkonton av mottagare kan förväntas ske på Haninge kommuns vägnar och inom avsändarens kommunala uppdrag. Den egna yttrandefriheten får uttryckas i privata kommunikationskanaler.

text: I det aktuella fallet noterar kommunstyrelsen att mejlet som [AA] har skickat enbart är en upplysning om att det sitter en lista uppsatt på en föreningstavla. Det är den externa aktören själv som anger att listan ska tas ned, då den är i strid med föreningstavlans syfte. Kommunstyrelsen kan därför inte bedöma om den externa aktören har uppfattat mejlet som ett försök till påverkan. [AA] har tagit del av detta remissvar.

text: Bedömning

text: Domstolar samt förvaltningsmyndigheter och andra som fullgör offentliga förvaltningsuppgifter ska i sin verksamhet beakta allas likhet inför lagen samt iaktta saklighet och opartiskhet (

text: 1 kap. 9 § regeringsformen

text: Bestämmelsen omfattar inte bara hur en sak rent faktiskt har handlagts och vilka verkliga skäl som ligger bakom ett beslut eller annat handlande från en myndighet. Även hur en myndighets eller en tjänstemans agerande har uppfattats är av betydelse. Redan risken för att andra kan uppfatta att saklighet och opartiskhet inte iakttas är tillräckligt för att handlandet ska kunna anses strida mot bestämmelsen. (Se Bull och Sterzel,

text: Regeringsformen

text: – en kommentar, [2023, JUNO], s. 57.)

text: Som ordförande i kommunstyrelsen har AA en betydelsefull position och han kan förväntas vara väl känd i kommunen. När han agerar som privatperson är det därför särskilt viktigt att han försäkrar sig om att hans handlande inte kan uppfattas på något annat sätt (se JO 2014/15 s. 672, dnr

text: AA skickade meddelandet om protestlistan från sin tjänstemejl under kontorstid. Det rörde en fråga som var aktuell i kommunen och där ett beslut var nära förestående. Mejlet innehöll inga upplysningar eller förbehåll om att AA inte skrev i tjänsten. Även om AA i yttrandet till JO uppgett att han agerat som privatperson medför de nu redovisade omständigheterna att AA måste anses ha skickat meddelandet i sin egenskap av ordförande i kommunstyrelsen. Det förhållandet att AA endast använde sitt förnamn som signatur förändrar inte den bedömningen.

text: Meddelandet innehåller visserligen ingen uttrycklig uppmaning att ta ned protestlistan från föreningstavlan. Sammanhanget var dock sådant att det är svårt att förstå syftet på något annat sätt. Att detta också skulle ha varit AA:s avsikt förstärks av att han uttryckte sitt tack för beskedet att listan skulle tas ned.

text: Det var olämpligt att AA skickade meddelandet och han har därigenom agerat i strid med kravet på saklighet i

text: regeringsformen

text: . För detta förtjänar AA kritik.

text: Ärendet avslutas.

text: Beslutet har fattats av JO Per Lennerbrant. Dokumentet har fastställts digitalt och har ingen underskrift.

type: avgorande


avgjordAv: Justitieombudsmannen Cecilia Renfors

title: Kritik mot Polismyndigheten i Skåne, som utan tillräcklig grund beslutat om kroppsbesiktning, m.m.

text: Anmälan

text: I en anmälan mot Polismyndigheten i Skåne anförde AA bl.a. följande.

text: När han befann sig på ett gym tog två civilklädda poliser kontakt med honom och uppgav att han var misstänkt för dopningsbrott. Grunden för misstanken var enligt polisen att hans kappmuskler såg misstänkta ut. Han fick därefter följa med till polisstationen för att lämna urinprov.

text: Utredning

text: Handlingar hämtades in från Polismyndigheten i Skåne.

text: Av brottsanmälan framgick att civilpatruller hade besökt en träningsanläggning. I samband med ett samtal med AA hade misstanke om dopningsbrott genom eget bruk uppkommit. Enligt anmälan visade AA ”tecken på påverkan genom bl.a. mycket stor muskelmassa samt utmärkande stora kappmuskler”. I ett protokoll för ”narkotikabrott (eget bruk)” angavs att AA hade väldigt stor muskelmassa och mycket tydliga kappmuskler.

text: Kroppsbesiktning i form av urinprov genomfördes i syfte att utröna omständigheter som kunde ha betydelse för utredning om dopningsbrott. Enligt analysbeskedet påvisades inga anabola steroider i urinen. I beskedet redovisades också negativa resultat avseende sju olika narkotiska preparat.

text: Polismyndigheten (tf. länspolismästaren BB) inkom med yttrande.

text: Det angavs att chefen för polisområde Mellersta Skåne, polismästaren CC, hade fått i uppdrag att verkställa nödvändig utredning om händelsen och lämna sin bedömning av vad som kommit fram. I sitt yttrande anförde CC bl.a. följande.

text: Bakgrund

text: Den 16:e april 2013 vistades AA på gymmet […] när två polismän kom fram till honom och bad honom att följa med till polisstationen för att lämna ett urinprov. Han informerades om att bakgrunden var att man misstänkte att han använde otillåtna dopningspreparat.

text: AA fördes till polisstationen i Lund, där han efter att ha lämnat urinprov förhördes varefter han skjutsades tillbaka till träningslokalen. Efter att urinprovet analyserats vid SKL, konstaterades att det inte fanns otillåtna substanser i provet. Förundersökningen lades därefter ner av polisiär förundersökningsledare, med motiveringen att det saknades anledning att anta att brott som hör under allmänt åtal förövats. – – –

text: Allmänt om missbruket av anabola steroider

text: Det kan vara svårt att upptäcka att någon använder anabola steroider. Missbrukarna använder ofta kurer på mellan 6 och 12 veckor för att därefter göra ett uppehåll. Möjligheterna att påvisa droger i kroppsvätskorna avtar i regel snabbt med tiden. Det finns ett antal tecken som talar för ett pågående missbruk och ett av dessa är kappmuskelns tydliga påverkan. (Hämtat från skriften Anabola Androgena Steroider 1.1 av Gunnar Hermansson och Tommy Moberg, Mediahuset i Göteborg AB, 2008).

text: Polisområdets bedömning av händelsen

text: Användningen av dopningsmedel är ett ökande problem i samhället och det är polisens uppgift att motarbeta detta. I Polisområde Mellersta Skåne är uppgiften i första hand delegerad till områdets ungdoms- och narkotikagrupper. För att lösa dessa arbetsuppgifter, har medarbetarna fått särskild utbildning och deltagit på föreläsningar i ämnet. Den 16:e april 2013 bedrev, som ett led i detta arbete, en av grupperna spaning på […]. […] är ett privat gym som inte är kopplat till Riksidrottsförbundet och ingår därmed inte i de gym som Riksidrottsförbundet har möjlighet att regelbundet genomföra dopningskontroller på. Vid tillfället var det tre poliser som gjorde bedömningen att AA var skäligen misstänkt för dopningsbrott. Ingripandet grundade sig på konkreta omständigheter som stor kroppsmassa och då särskilt kappmuskelns typiska utseende. Misstanken var väl underbyggd genom iakttagelser av AA:s kropp samt genom det samtal poliserna hade med honom. I samtalet säger han bland annat att han väntat på att poliserna skulle komma. – – –

text: Beslutet om kroppsbesiktning (tagande av urinprov) fattades innan AA transporterades iväg för att genomgå kroppsbesiktningen. [– – –] Det är polisområdets uppfattning att de ingripande poliserna har gjort en korrekt bedömning av sina möjligheter, befogenheter och skyldigheter att ingripa. [Man har] agerat på de indikationer på missbruk av dopningsmedel som man har utbildning i [– – –].

text: Polismyndigheten hänvisade till den bedömning som CC framfört i sitt yttrande och anslöt sig till denna.

text: I en återremiss uppmanades polismyndigheten att yttra sig angående det förhållandet att analysen av AA:s urin även hade omfattat narkotiska preparat.

text: I tilläggsyttrandet anförde polismyndigheten (biträdande länspolismästaren BB) bl.a. följande.

text: Beslut om tagande av urinprov fattades av förundersökningsledare DD. Han har uppgivit att det var ett misstag att analys av urinprovet skedde med avseende på narkotikapreparat. Avsikten var att analys av urinprovet enbart skulle ske med avseende på dopningspreparat. Av okunskap råkade man i protokollet av den 16 april 2013 under rubriken ”analysbegäran” kryssa i en av rutorna under rubriken

text: ”screening och verifikation”. På grund av detta kom provet att analyseras även med avseende på narkotikapreparat. DD har efter aktuell händelse blivit varse att det finns en annan blankett som kan användas vid misstanke om enbart dopningsbrott och som är bättre utformad för sitt ändamål. Denna används numera istället och vid utbildningar och föreläsningar om dopning framhålls vikten av att använda denna blankett. Kännedom om blanketten ifråga fanns emellertid inte vid tidpunkten för ingripandet mot AA, varför alltså analys även med avseende på narkotikapreparat kom att ske av misstag i det fallet. Polismyndigheten ser ingen anledning att vidta åtgärder i anledning av det inträffade. AA kommenterade det första remissvaret.

text: Rättslig reglering

text: Enligt

text: 2 kap. 6 § regeringsformen

text: (RF) är var och en gentemot det allmänna skyddad mot bl.a. påtvingade kroppsliga ingrepp och enligt

text: 2 kap. 20 §

text: RF får denna fri- och rättighet begränsas genom lag.

text: Av

text: 28 kap. 12 § rättegångsbalken

text: följer att den som är skäligen misstänkt för brott på vilket fängelse kan följa, får kroppsbesiktigas för att utröna omständigheter som kan vara av betydelse för utredningen av brottet.

text: JO har vid ett flertal tillfällen (se t.ex. JO 2012/13 s. 144, dnr

text: ) uttalat att det, för att en person ska anses skäligen misstänkt för brott, krävs att det finns konkreta omständigheter som med viss styrka pekar på att den misstänkte har begått den gärning som misstanken avser. Omständigheterna måste alltså vara av det slaget att de ger upphov till en faktabaserad misstanke. Det är emellertid inte möjligt att ställa upp några mer bestämda riktlinjer för vad som ska krävas för att en misstanke ska anses vara skälig. Frågan får istället besvaras från fall till fall, och vanligen finns det ett visst utrymme för olika bedömningar.

text: Den s.k. ändamålsprincipen härleds ur

text: 2 kap. 21 §

text: RF, där det framgår att begränsningar av skyddet mot påtvingade kroppsliga ingrepp får göras endast för att tillgodose ändamål som är godtagbara i ett demokratiskt samhälle och att en sådan begränsning aldrig får gå utöver vad som är nödvändigt med hänsyn till det ändamål som föranlett den.

text: När ett tvångsmedel aktualiseras är ändamålsprincipen relevant inte enbart vid beslutsfattandet utan även i samband med verkställigheten. Ett tvångsmedel får, i det enskilda fallet, inte användas för något annat ändamål än det som lagstiftaren avsett. Det får inte heller användas för något annat ändamål än det för vilket det har beslutats (se Gunnel Lindberg, Straffprocessuella tvångsmedel, tredje upplagan, s. 24 f.).

text: Bedömning

text: De omständigheter som lades till grund för bedömningen att AA var skäligen misstänkt för dopningsbrott var polisens iakttagelser av AA:s muskelmassa och kappmuskelns utseende samt de uppgifter som framkom under ett samtal. Vad AA

text: uppgav vid samtalet, utöver att han väntat på att poliserna skulle komma, har inte redovisats. Polismyndigheten har framhållit att berörda polismän har fått särskild utbildning och deltagit vid föreläsningar om dopningsbrott.

text: Polismyndigheten har framhållit att det finns ett antal tecken som typiskt sett talar för ett pågående missbruk av anabola steroider och att ett av dessa är kappmuskelns utseende. Jag har inte anledning att ifrågasätta det förhållandet. Enligt min uppfattning kan dock enbart den omständigheten att en person har en stor muskelmassa och en stor kappmuskulatur inte vara tillräckligt för att grunda en skälig misstanke om dopningsbrott. För att nå upp till den misstankegraden krävs någon ytterligare konkret omständighet som pekar på att den misstänkte har begått brottet. Det AA sade vid samtalet med polisen kan inte anses utgöra en sådan omständighet.

text: Polismyndigheten ska således kritiseras för att ha beslutat om kroppsbesiktning av AA utan tillräcklig grund.

text: Av utredningen framgår vidare att beslutet om kroppsbesiktning fattades för att utreda om AA gjort sig skyldig till dopningsbrott. Kroppsbesiktningen kom dock även att innefatta en analys av förekomsten av narkotika i AA:s urin. AA var inte misstänkt för narkotikarelaterad brottslighet och verkställigheten av kroppsbesiktningen var därför inte förenlig med ändamålsprincipen. Polismyndigheten förtjänar kritik även i detta avseende.

text: Av polismyndighetens yttrande framgår att en bidragande orsak till att analysen kom att omfatta narkotika var att fel blankett användes och att det vid tidpunkten för ingripandet inte var känt vid myndigheten vilken blankett som skulle användas. Det finns därför anledning att skicka en kopia av detta beslut till Rikspolisstyrelsen för kännedom.


nyckelord:
Allmänna handlingar
Avgift

title: Kritik mot Konstnärsnämnden som lämnat ett grundlagsstridigt besked om avgift för kopiering av allmänna handlingar med egen skanner

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO förde AA fram klagomål mot Konstnärsnämnden och en tjänsteman där för hanteringen av ett antal framställningar om att få ta del av allmänna handlingar. I de delar som JO beslutat att utreda anförde han i huvudsak följande.

text: Den 17 april 2015 skulle han besöka Konstnärsnämnden för att ta del av vissa handlingar. Inför besöket informerades han om att Konstnärsnämnden skulle ta ut en avgift för handlingar som han kopierade med sin skanner. Han protesterade och påpekade att avgiftsförordningen inte kan vara tillämplig när man använder sin egen utrustning. Han vidarebefordrade även ett antal mejlkonversationer med olika myndigheter som samtliga förklarade att ingen avgift tas ut om man använder egen utrustning. Den 17 april 2015 fick han ett beslut från myndighetens chef, BB, med följande lydelse.

text: Om skanning av handlingar

text: Om du med egen skanner kopierar handlingarna och tar dem med dig från myndigheten måste vi ta ut en avgift för varje sida. Vi kommer då att tillämpa avgiftsförordningen § 15 – 20 och de regler som säger att myndigheten ska ta ut avgift från första sidan om någon begär mer än nio kopior sammanlagt vid flera tillfällen om det sker som en del av ett större sammanhang. Om du anser att den avgift vi tar ut är felaktig kan du inom 30 dagar efter att du betalat den begära ett särskilt beslut från oss. Det beslutet kan du sen överklaga till Skatteverket. Avgiftsförordning 1992:191, 23 §.

text: Utredning

text: JO begärde att Konstnärsnämnden skulle yttra sig och redogöra för det rättsliga stödet för att ta ut en avgift av anmälaren om han med egen skanner kopierar allmänna handlingar. Konstnärsnämnden angav att det rättsliga stödet finns i 4 och 15–19 §§ avgiftsförordningen och anförde vidare följande. Den avgift Konstnärsnämnden beslutat för elektroniska kopior av allmänna handlingar är densamma som myndigheten tar ut för handlingar på papper.

text: Myndigheten stödjer sig på 4 § när man avser ta ut avgift för elektroniska handlingar. Att skanna handlingar medför en kostnad för myndigheten både genom att myndigheten måste skapa ett sekretessgranskat, skanningsbart underlag och göra den särskilda granskning som krävs enligt PUL och avidentifiera personuppgifter, om handlingarna ska lämnas ut elektroniskt och det inte sker för journalistiskt ändamål. Myndigheten ser inte att dess kostnad påverkas av om myndigheten tillhandahåller handlingarna elektroniskt eller om man låter en sökande på plats skapa de elektroniska handlingarna. Handlingarna kommer i båda fallen, på likartat sätt, att tillhandahållas och lämnas ut till sökanden i elektronisk form. I ESVs handledning Att ta betalt med 4 § avgiftsförordningen (ESV dnr 3.8.382./2015), sid 27, skriver man bland annat: Om beställaren i stället vill ha en kopia i elektronisk form, kan ni ta betalt enligt 4 §. En myndighet har dock i allmänhet ingen skyldighet att lämna ut kopior av allmänna handlingar i elektronisk form. I det nu aktuella ärendet […] har den sökande meddelats att Konstnärsnämnden endast lämnar ut kopior på papper. Eftersom det i detta fall rörde sig om ett större antal avsåg myndigheten att ta ut avgift för handlingarna. Konstnärsnämnden meddelade också att myndigheten inte heller lämnade ut handlingar elektronisk utan avgift. Sökanden meddelades även vilka regler som gäller för överklagande av ett avgiftsbeslut.

text: Bedömning

text: Av

text: 2 kap. 12 § tryckfrihetsförordningen

text: (TF) framgår att en allmän handling som får lämnas ut ska tillhandahållas genast eller så snart som möjligt och att det ska ske på stället och utan avgift. Handlingen får skrivas av eller avbildas av sökanden. Att en handling får avbildas innebär att sökanden har rätt att kopiera handlingen genom exempelvis fotografering eller kopiering i medförd kopieringsapparat (se Bohlin, Offentlighetsprincipen, nionde uppl., s. 113).

text: Enligt

text: 2 kap. 13 §

text: TF har den som vill ta del av en allmän handling även rätt att mot avgift få en kopia av handlingen. Bestämmelsen avser den situationen där en kopia skickas till sökanden eller där denne tar med sig kopian från myndigheten. Det har i dessa fall ansetts möjligt att med stöd av 4 § avgiftsförordningen ta ut avgift för en kopia som tillhandahålls elektroniskt (se t.ex. Kammarrättens i Stockholm dom den 6 maj 2015 i mål nr 4805-14 och

text: SOU 2010:4 s. 345

text: f.). En kopia som tillhandahålls i myndighetens lokaler enligt bestämmelsen i

text: 2 kap. 12 §

text: TF, och som sökanden inte tar med sig, ska tillhandahållas kostnadsfritt (se t.ex. mitt beslut den 17 oktober 2014, dnr 4304- 2014, JO 1989/90 s. 392, dnr

text: , Bohlin a.a., s. 130, och

text: SOU 2010:4

text: s.

text: 178 och 345).

text: Av utredningen framgår att Konstnärsnämnden förklarat för AA att nämnden avsåg att ta ut en avgift av honom om han med hjälp av en medförd skanner kopierade handlingar. Som jag nyss har redogjort för får en myndighet inte ta ut en avgift när den enligt

text: 2 kap. 12 §

text: TF tillhandahåller allmänna handlingar i myndighetens lokaler, oavsett om handlingarna i och för sig tillhandahålls som

text: kopior. Att en sökande själv gör en elektronisk kopia av en handling genom att utnyttja sin grundlagsfästa rättighet att avbilda en handling innebär inte att bestämmelsen i

text: 2 kap. 13 §

text: TF blir tillämplig. Konstnärsnämndens besked till AA om att en avgift skulle tas ut för den kopiering han gjorde med sin skanner är alltså inte förenligt med bestämmelserna i 2 kap. 12–13 §§ TF. Konstnärsnämnden ska kritiseras för sitt agerande. Det är anmärkningsvärt att Konstnärsnämnden inte har satt sig in i dessa grundlagsbestämmelser, inte minst som Konstnärsnämnden fick ta del av de mejlkonversationer som AA haft med ett stort antal myndigheter som samtliga förklarade att avbildning med egen skanner var avgiftsfri.

text: De övriga klagomål som AA fört fram mot Konstnärsnämnden föranleder inte något uttalande från min sida.

text: Ärendet avslutas.


nyckelord:
Avsaknad av lagstöd
Integritet

title: Uttalanden med anledning av att Migrationsverket undersökt ett boenderum på ett asylboende utan att den boende var närvarande

sammanfattning: Personal vid Migrationsverket undersökte vid tre olika tillfällen en utlännings lägenhet på ett asylboende utan att denne var närvarande eller kände till att åtgärden skulle vidtas. Syftet med undersökningarna var att klarlägga om utlänningen bodde kvar i lägenheten. Enligt JO kan det ifrågasättas om Migrationsverket hade nödvändigt lagstöd för att genomföra de två första undersökningarna men att lagstöd kan ha funnits för den tredje undersökningen, som genomfördes efter att bestämmelsen i 19 c § lagen om mottagande av asylsökande införts. JO kan dock inte uttala sig närmare i den frågan mot bakgrund av brister i den utredning som verket lagt fram. Vidare kan Migrationsverkets yttrande till JO förstås som att verkets uppfattning om sin rätt att undersöka boenderum på ett asylboende inte fullt ut beaktar innebörden av den nämnda lagändringen och de uttalanden som gjordes i lagförarbetena. JO förutsätter att frågan övervägs på nytt inom myndigheten.

text: Anmälan

text: I en anmälan som kom in till JO den 27 februari 2025 klagade AA på att Migrationsverket vid flera tillfällen gått in i hennes lägenhet på ett av Migrationsverkets boenden utan att hon var där och utan att meddela henne i förväg. Enligt anmälan hade AA uppfattat detta som trakasserier som äventyrat hennes säkerhet och skett i strid med hennes rätt till skydd för privatlivet. Hon framförde bl.a. att regelbundna oanmälda besök skett sedan hon flyttade till boendet i november 2024 utan att hon blivit förvarnad eller upplyst om anledningen, och att hon invänt skriftligen utan att få någon förklaring.

text: Utredning

text: JO begärde in dagsboksblad och eventuell dokumentation från besök i AA:s lägenhet som skett i hennes frånvaro från Migrationsverket. JO begärde därefter att Migrationsverket skulle yttra sig över det som fördes fram i anmälan i aktuella delar och svara på vissa frågor.

text: Migrationsverket (rättschefen BB) yttrade sig den 26 maj 2025 och förde fram i huvudsak följande (fotnoter utelämnade).

text: Migrationsverkets hantering

text: Har Migrationsverket gjort besök i AA:s lägenhet i hennes frånvaro? Av utredningen i ärendet framgår att Migrationsverkets personal vid tre tillfällen har gjort besök i AA:s lägenhet i hennes frånvaro. Besöken ägde rum den 18 februari 2025, den 25 februari 2025 samt den 10 april 2025. – – –

text: Besöken den 18 februari och den 25 februari 2025

text: Vid ett uppföljningssamtal hos Migrationsverket den 13 februari 2025 fick AA information om att hon skulle flytta till ett återvändandecenter. AA sa att hon inte kommer att flytta frivilligt och att hon istället avsåg att invänta att Kronofogden kommer. Boendepersonal besökte AA:s lägenhet den 18 februari i syfte att prata om och planera inför flytten till återvändandecenter. Efter att personalen knackat på och ingen öppnade använde de huvudnyckeln för att se om AA var kvar i lägenheten. Den 25 februari 2025 besökte boendepersonal återigen AA i syfte att prata om och planera inför flytten till återvändandecenter. Efter att personalen knackat på och ingen öppnade använde de huvudnyckeln för att se om hon var kvar i lägenheten. Personal har i samband med besöket ringt samt skickat SMS till AA att hon behöver kontakta Migrationsverket för att planera flytten till återvändandecenter.

text: Internt stöd för besöken

text: I Migrationsverkets då rådande interna rutin Inkvartera i tillfällig bostad framgår att en logiplats eller ett boendeutrymme inte är en bostad i vanlig mening. Det rör sig om en offentligrättslig förmån och inte om något civilrättsligt hyresförhållande. […] Det innebär att utlänningarna exempelvis inte åtnjuter någon besittningsrätt eller liknande dispositionsrätt till boendeutrymmet enligt

text: 12 kap.

text: jordabalken

text: ... Det är ingen skillnad i de fall en utlänning betalar ersättning till Migrationsverket för logi. Utlänningen måste acceptera att vid exempelvis utrymmesbrist anvisas en annan plats. […] Migrationsverket är i egenskap av huvudman för en mottagningsenhet inte bunden av de begränsningar i rätten att tillträda en lägenhet som gäller i hyresförhållanden enligt

text: jordabalken

text: . Som huvudman för en anläggning har Migrationsverket rätt att tillträda alla utrymmen med undantag för det utrymme som upplåtits åt utlänningen som hans eller hennes "privata sfär". Med privat sfär i verkets boende menas den säng och det kläd-/förvaringsskåp som den inskrivna har blivit tilldelad. Personal kan alltså bereda sig tillträde till ett rum eller en lägenhet i anläggningsboendet med iakttagande av vad som kan anses som normal hänsyn och försiktighet. Innan personalen tillträder en lägenhet eller öppnar en stängd dörr inne i en lägenhet bör de boende ha en rimlig möjlighet att själva öppna dörren efter påringning/knackning, gärna upprepad, med någon minuts mellanrum. Därefter kan personalen öppna dörren med huvudnyckeln.

text: Besöket den 10 april 2025

text: Syftet med besöket den 10 april var att genomföra en boendekontroll. AA hade inte kommit till inbokat samtal hos Migrationsverket den 10 april. Hon hade meddelat handläggare via e-post att hon hade biljett till ett boende i södra Sverige. Av meddelandet gick inte att utläsa om hon hade rest eller inte och hon hade inte heller lämnat någon ny adress till Migrationsverket trots uppmaning.

text: Internt stöd för besöket

text: I Migrationsverkets interna rutin Tillträde till en boendeplats från den 17 mars 2025 står att Migrationsverket kan kontrollera gemensamma utrymmen i ett asylboende såsom kök, badrum och vardagsrum i syfte att kontrollera om någon har lämnat boendet. Även slutna förvaringsställen som inte disponeras av en enskild person som exempelvis kylskåp, skafferi eller andra förvaringsutrymmen med föremål som ingår i boendet och som kan användas av flera får kontrolleras. Denna typ av boendekontroll, som alltså inte omfattar personens enskilda boendeutrymme eller slutna förvaringsutrymmen, kan göras utan formellt beslut om undersökning av boendeutrymmen m.m. Vid en boendekontroll ska Migrationsverkets personal i första hand knacka på dörren till boendeutrymmet och ge de boende tillfälle att ta emot. Om ingen öppnar bör upprepade försök med minst några minuters mellanrum göras. Därefter kan personalen öppna dörren med huvudnyckeln.

text: Migrationsverkets bedömning

text: Stöd för rätten att tillträda AA:s boenderum

text: Ärendet rör frågan om Migrationsverkets rätt att tillträda de rum i anläggningsboenden där de asylsökandes logiplatser finns. Som redan framgått är logi på en förläggning inte en bostad i vanlig mening. Det finns inte någon avtalsrelation mellan Migrationsverket och den asylsökande som ger den asylsökande rätt att nyttja en viss lägenhet. Den asylsökande betalar inte heller någon hyra för boendet och något hyresförhållande enligt

text: 12 kap.

text: jordabalken

text: är det, som redan nämnt, inte fråga om. En asylsökandes rätt till logi i Migrationsverkets boenden grundas på en lagreglerad rätt till bistånd enligt LMA som varken ger en rätt till ett specifikt rum eller en rätt till ett specifikt boende. Migrationsverket bestämmer var den asylsökande ska erbjudas plats och tillsammans med vilka andra. När rätten till bistånd upphör, har den enskilde inte någon rätt till boendet. Migrationsverket kan när som helst bestämma att flytta på den asylsökande eller placera fler asylsökande i lägenheten. Att den asylsökande inte ingått hyresavtal i

text: jordabalkens

text: mening hindrar emellertid inte att grundlagsskyddet mot husrannsakan och liknande intrång i

text: 2 kap. 6 § regeringsformen

text: skulle kunna bli tillämpligt vid ett anläggningsboende. Med liknande intrång avses intrång som inte sker i undersökningssyfte. Även om bestämmelserna om husrannsakan i

text: 28 kap.

text: rättegångsbalken

text: inte är tillämpliga i Migrationsverkets verksamhet så kan de vara vägledande i tolkningen av

text: 2 kap. 6 § regeringsformen

text: . För att det ska vara fråga om husrannsakan hos en viss person ska det emellertid vara just den plats eller det förvaringsställe som den personen i princip oinskränkt förfogar över. På ett anläggningsboende kan flera utrymmen, såsom lägenheter, sovrum och hygienutrymmen, delas med andra asylsökande. Den privata sfären är därför mer begränsad än ett rum. Att avgöra vilka delar av lokalerna som kan upplåtas till asylsökande att oinskränkt förfoga över ligger inom myndighetens ansvar för boendet. Migrationsverket har sedan länge hävdat en långtgående rätt att tillträda boenderum för s.k. boendekontroll, även om rätten uttryckligen inte funnits inskriven i LMA. Numera, sedan den 1 mars 2025, återfinns i

text: 19 c §

text: LMA en bestämmelse om rätten att undersöka boendeutrymme och slutna förvaringsställen som den asylsökande disponerar på ett asylboende för att kontrollera om personen bor kvar, i syfte att avgöra om villkoret för dagersättning och särskilt bidrag är uppfyllt. Migrationsverkets uppfattning är att myndigheten i egenskap av huvudman för ett anläggningsboende och för att kunna fullgöra de uppgifter som följer av ansvaret måste ha möjlighet att tillträda alla utrymmen i lokalerna – med undantag för det utrymme som myndigheten valt att upplåta åt utlänningen som

text: dennes privata sfär. I förarbetena till 19 c § LMA framhålls att möjligheten för Migrationsverket att vidta ändamålsenliga kontroller och undersökningar av asylboenden, inklusive bostadsrummen, i syfte att t.ex. säkerställa att miljöhälso- och brandskyddsregler följs, är en förutsättning för att myndigheten ska kunna fullgöra detta uppdrag. Sådana kontroller utgör typiskt sett inte ett intrång i den enskildes skydd mot husrannsakan och liknande intrång som kräver särskild lagreglering. Av förarbetena framgår vidare att vad som utgör en utlännings boendeutrymme på asylboendet får bedömas utifrån omständigheterna i det enskilda fallet. Det rör sig typiskt sett om det utrymme på boendet som den asylsökande har anvisats av Migrationsverket, t.ex. ett visst sovrum eller en viss sängplats och eventuella andra utrymmen som han eller hon själv disponerar över. Med slutet förvaringsställe avses detsamma som i

text: rättegångsbalken

text: , dvs. i princip allt som kan stängas och som föremål kan förvaras i, t.ex. skåp, lådor, garderober och resväskor. Migrationsverket har efter avvägning mellan myndighetens och den enskilde asylsökandes intressen definierat den privata sfären som den säng och det kläd- /förvaringsskåp som den asylsökande blivit tilldelad. Övriga utrymmen i anläggningen, inklusive boenderum, förfogar Migrationsverket över, ensamt eller tillsammans med de asylsökande och Migrationsverket har rätt att tillträda dessa för att exempelvis kontrollera om den asylsökande har flyttat ut. […]

text: Sammantagen bedömning

text: Migrationsverket kan konstatera att hanteringen i det aktuella fallet har skett i enlighet med Migrationsverkets rutiner. Migrationsverket har agerat utifrån proportionalitetsprincipen genom att inför respektive besök uttömt andra kontaktvägar och på så vis tagit rimlig hänsyn till den asylsökandes personliga integritet. Att boenderummet på ett anläggningsboende inte utgör den asylsökandes privata sfär är enligt Migrationsverket en rimlig avvägning mellan myndighetens och den asylsökandes intressen. Uppfattningen står i förenlighet med uttalanden i förarbetena till LMA.

text: AA fick möjlighet att kommentera yttrandet.

text: Bedömning

text: Enligt Migrationsverkets yttrande har myndigheten gjort tre oanmälda besök i AA:s lägenhet på asylboendet, den 18 februari, den 25 februari och den 10 april 2025. Besöken gjordes i AA:s frånvaro.

text: Av utredningen framgår inte annat än att AA har haft en egen lägenhet på boendet som hon har kunnat låsa. Vad som kommit fram har vidare föranlett mig att utgå från att med ”besök i lägenheten” avses att personal från Migrationsverket låst upp och gått in i AA:s lägenhet och att syftet med samtliga tre besök har varit att undersöka om AA fortfarande bodde i lägenheten.

text: Enligt

text: 2 kap. 6 § regeringsformen

text: är var och en gentemot det allmänna skyddad mot bl.a. husrannsakan och liknande intrång. Skyddet enligt bestämmelsen får begränsas genom lag, vilket i fråga om andra än svenska medborgare följer av

text: 2 kap. 25 § regeringsformen

text: . Ett motsvarande skydd följer också av bl.a. artikel

text: 8 i Europakonventionen och

text: artikel 7 i EU:s rättighetsstadga

text: Sedan den 1 mars 2025 har Migrationsverket ett uttryckligt lagstöd för att undersöka det boendeutrymme och de slutna förvaringsställen som en utlänning disponerar på ett asylboende (19 c § lagen om mottagande av asylsökande, LMA). Enligt bestämmelsen gäller undersökningsrätten om det kan misstänkas att utlänningen inte bor enbart på asylboendet och undersökningen behövs för att kunna bedöma om utlänningen uppfyller villkoret för dagersättning och särskilt bidrag i 8 a § första stycket LMA. Undersökningen ska enligt andra stycket i bestämmelsen genomföras i närvaro av ett vittne. Det anges också att all den hänsyn som omständigheterna medger ska iakttas.

text: Jag kan inte förstå utredningen på något annat sätt än att Migrationsverkets undersökning av AA:s boenderum skedde med anledning av en misstanke om att hon inte bodde kvar i lägenheten, något som i så fall kunnat påverka hennes rätt till bl.a. dagersättning. Det har alltså inte varit fråga om att verket berett sig tillträde till lägenheten av exempelvis miljö- eller brandskyddsskäl.

text: Bestämmelsen i 19 c § LMA infördes eftersom det från Migrationsverkets sida fanns en osäkerhet kring vad som gäller för boendekontroller och hur sådana kontroller förhåller sig till det skydd mot husrannsakan och liknande intrång som

text: regeringsformen

text: ger (

text: SOU 2022:64, s. 180

text: f.). Regeringen gjorde bedömningen att en undersökning av en asylsökandes boendeutrymme och förvaringsställen på ett asylboende i syfte att bedöma om han eller hon uppfyller villkor för dagersättning och särskilt bidrag utgör ett sådant ingrepp som träffas av skyddet mot husrannsakan och liknande intrång enligt bl.a.

text: 2 kap. 6 § regeringsformen

text: . Regeringens slutsats var att en sådan befogenhet behövde regleras i lag och därutöver uppfylla vissa villkor vid verkställigheten. (

text: Prop. 2024/25:49 s. 43

text: Med utgångspunkt i dessa uttalanden kan det ifrågasättas om Migrationsverket hade nödvändigt lagstöd för att genomföra de två första undersökningarna av AA:s lägenhet. Jag vill inte utesluta att det fanns lagstöd för den tredje undersökningen, eftersom den gjordes efter att 19 c § LMA trätt i kraft. Migrationsverket har dock inte presenterat någon särskilt utförligt utredning kring det närmare syftet med undersökningen och hur den genomfördes. Detta är en brist i utredningen som har försvårat min granskning och begränsat mina möjligheter att uttala mig i frågan.

text: Migrationsverkets yttrande kan förstås som att verket anser att det som huvudman för boendet har en rätt vid sidan av befogenheten i 19 c § LMA att tillträda boendeutrymmen för att bl.a. undersöka om en utlänning bor kvar, så länge som undersökningen inte omfattar det som myndigheten har definierat som utlänningens privata sfär. En så långtgående undersökningsrätt synes inte fullt ut beakta innebörden av lagändringen den 1 mars 2025 och de uttalanden som gjordes i lagförarbetena. Jag förutsätter att frågan övervägs på nytt inom myndigheten.

text: Med den kritik som ligger i det ovanstående avslutas ärendet.

text: Beslutet har fattats av JO Per Lennerbrant. Dokumentet har fastställts digitalt och har ingen underskrift. Rättssakkunniga Hanna Hansson har föredragit ärendet och byråchefen Sara Johannesson har deltagit i beredningen.


avgjordAv: Stf justitieombudsmannen Hans Ragnemalm

title: Kritik mot Vagnparken i Skåne AB för brister avseende gallring av allmänna handlingar m.m.

sammanfattning: Vagnparken i Skåne AB har gallrat avtal två år efter att de avslutats. Men hänsyn till att bolagets kärnverksamhet delvis är avtalsbaserad framstår gallringen som ytterst tveksam. Av utredningen framgår vidare att bolaget, alltsedan 1992, har gallrat handlingar utan stöd av någon egen, av kommunstyrelsen godkänd, gallringsplan. Med hänsyn till att en felaktig gallring kan äventyra den grundlagsfästa rätten att ta del av allmänna handlingar är de brister som konstaterats av allvarligt slag.

text: Bakgrund och anmälan

text: Vagnparken i Skåne AB (ViSAB) är ett av Malmö kommun helägt aktiebolag som bl.a. yrkesmässigt hyr ut fordon och maskiner till Malmö kommuns olika förvaltningar.

text: AA och BB, reportrar vid Sydsvenskan, framförde i en anmälan kritik mot ViSAB:s sätt att gallra allmänna handlingar. I huvudsak framfördes följande.

text: Enligt uppgift till Sydsvenskan har ViSAB hyrt ut fordon till en förtroendevald kommunalpolitiker, CC, sedan 1992. AA och BB begärde med anledning därav ut handlingar avseende CC:s hyrbilar och i förekommande fall även andra förtroendevaldas hyrbilar. ViSAB:s verkställande direktör, DD, meddelade emellertid att de endast kunde få ut aktuella avtal eftersom samtliga avtal som upphört för mer än två år sedan hade gallrats. AA och BB misstänkte att gallring hade skett efter det att handlingarna begärts ut.

text: I anmälan angavs vidare att ViSAB inte hade någon fastställd arkiverings- och gallringsplan.

text: Utredning

text: ViSAB anmodades att göra en utredning och yttra sig över vad som anförts i anmälan. I sitt remissvar anförde bolaget, genom verkställande direktören DD, i huvudsak följande.

text: Det stämmer att Sydsvenskan, i samband med att tidningen i mars 2012 begärde ut handlingar rörande hyrbilar till CC och andra förtroendevalda, blev upplyst av mig om att det inte förelåg några avtal direkt till CC eller någon annan förtroendevald.

text: Dock delgavs Sydsvenskan ett aktuellt avtal som var avslutat 2011. Det avtalet var tecknat med företaget, ProNovum som ägs av CC. Avtalet var inte utgallrat eftersom det i enlighet med gallringsplanen inte skall gallras förrän tidigast två år efter att avtalet avslutats. Det är korrekt att ViSAB hittills inte haft en egen fastställd strategi för bevarande och gallring av allmänna handlingar. Bolaget har gallrat allmänna handlingar i enlighet med den strategi kommunens servicenämnd har antagit för detta. Vad anmälarna påstår om att bolaget sedan Sydsvenskan begärt ut handlingar skulle ha genomfört en utgallring av de begärda handlingarna stämmer inte.

text: Efter en redogörelse för den rättsliga regleringen, inklusive Kommunfullmäktiges i Malmö föreskrifter för den kommunala arkivvården, avgavs följande sammanfattande bedömning.

text: Sedan ViSAB bildades 1992 har bolaget tillämpat den dokumenthanteringsplan (gallringsplan) som kommunens servicenämnd varje år godkänt för serviceförvaltningen. Styrelsen för ViSAB har inte fattat något formellt beslut om att bolaget ska tillämpa servicenämndens dokumenthanteringsplan. Anledningen till att bolaget i praktiken har tillämpat denna dokumenthanteringsplan är att personalen som arbetar i bolaget är anställda hos serviceförvaltningen (inom affärsområdet kommunteknik) och att det därför har varit praktiskt att följa samma dokumenthanteringsplan som serviceförvaltningen. Enligt servicenämndens dokumenthanteringsplan får avtal gallras efter två år. Med anledning av JO:s remiss har en internutredning utförts för att kontrollera om bolaget har följt de lagar och föreskrifter som gäller för arkivering och gallring av allmänna handlingar. Sedan utredningen genomförts, genom bl.a. samtal med berörd personal och en granskning av arkivet, kunde konstateras att så var fallet. Som framgått har ViSAB hittills inte haft en egen fastställd arkivbeskrivning eller dokumenthanteringsplan. Bolaget har dock för avsikt att så snart som möjligt fastställa en egen sådan beskrivning och plan och har sedan en tid tillbaka påbörjat arbetet med detta.

text: JO har tagit del av bl.a. kommunfullmäktiges föreskrifter för den kommunala arkivvården i Malmö och dokumenthanteringsplanen för serviceförvaltningen (kommunteknik). I serviceförvaltningens dokumenthanteringsplan anges att avtal/kontrakt får gallras två år efter inaktualitet.

text: AA och BB yttrade sig över vad ViSAB anfört. De uppgav därvid bl.a. följande.

text: Vi noterar att ledningen för ViSAB medger att man gallrat ut vissa handlingar trots avsaknaden av en fastställd arkiverings- och gallringsplan. Trots detta lyckas man komma fram till den något förvånande slutsatsen att bolaget ”har följt de lagar och föreskrifter som gäller för arkivering och gallring av allmänna handlingar”.

text: Som bevis hänvisas till service[förvaltningens] dokumenthanteringsplan, som säger att avtal får gallras efter två år. [– – –] Utgallring av hyresavtal redan två är efter avtalets upphörande rimmar illa med lagens krav på rätten att ta del av allmänna handlingar och informationsbehovet kring rättsskipningen. Myndigheter som Skatteverket kan i sex år begära att få ta del av handlingar som ligger till grund för en deklaration ett visst taxeringsår. Detta innebär att leasingavtal måste sparas i minst åtta år.

text: Rättslig reglering

text: Grundläggande regler om allmänna handlingars offentlighet finns i

text: 2 kap.

text: tryckfrihetsförordningen

text: . Enligt

text: 2 kap. 3 § offentlighets- och sekretesslagen

text: ) ska vad som föreskrivs i

text: tryckfrihetsförordningen

text: om rätt att ta del av handlingar hos myndighet i tillämpliga delar också gälla handlingar hos bl.a. aktiebolag där kommuner utövar ett rättsligt bestämmande inflytande (kommunala bolag).

text: I

text: 2 kap. 18 § tryckfrihetsförordningen

text: anges att grundläggande bestämmelser om hur allmänna handlingar ska bevaras samt om gallring och annat avhändande av sådana handlingar ska meddelas i lag. Bestämmelser avseende detta återfinns huvudsakligen i

text: arkivlagen (1990:782)

text: . Enligt

text: 10 §

text: denna lag får allmänna handlingar gallras. Vid gallringen ska dock alltid beaktas att arkiven utgör en del av kulturarvet och att det arkivmaterial som återstår ska kunna tillgodose rätten att ta del av allmänna handlingar, behovet av information för rättskipningen och förvaltningen och forskningens behov. I

text: 8 § andra stycket samma lag

text: anges att kommunstyrelsen som huvudregel är arkivmyndighet i kommunen. Av

text: 16 §

text: framgår att kommunfullmäktige får meddela föreskrifter om arkivvården inom kommunen.

text: Det som enligt

text: arkivlagen

text: gäller för kommunala myndigheters arkiv gäller även för arkiv hos bl.a. kommunala bolag. Den kommunala arkivmyndigheten ska tillse att sådana bolag fullgör sina skyldigheter avseende arkivvård. (Se

text: 2 a §

text: och

text: 8 § tredje stycket

text: arkivlagen

text: Kommunfullmäktige i Malmö kommun har meddelat föreskrifter för den kommunala arkivvården i Malmö. Vad som enligt dessa regler gäller för myndigheter gäller även bl.a. enskilda organ där kommunen utövar ett rättsligt bestämmande inflytande (1 §). I 5 § anges att myndighetens handlingar ska framställas och hanteras så att det främjar en god offentlighetsstruktur och garanterar informationens äkthet och beständighet. Myndigheten ska vidare upprätta en strategi för bevarande av allmänna handlingar. Av strategin ska framgå vilka åtgärder myndigheten avser att vidta för att säkerställa ett bevarande av handlingarna. När det gäller gallring föreskrivs i 7 § att myndigheten fortlöpande ska pröva förutsättningarna för gallring. Såvida inte annat är föreskrivet i lag eller förordning fattar myndigheten, efter godkännande av arkivmyndigheten, beslut om gallring. Frågan om gallring ska utredas i samband med att myndigheten upprättar sin bevarandestrategi för av allmänna handlingar enligt 5 §.

text: I arkivhandboken för Malmö stad, som är ett komplement till kommunfullmäktiges arkivföreskrifter, anges följande.

text: Allmänna handlingar skall bevaras om inte annat beslutats genom lag och förordning eller beslut av kommunens arkivmyndighet. Bevarande är alltså huvudprincip och gallring undantag. [– – –] Varje myndighet har ett självständigt ansvar för fastställande av gallringsrutiner. Detta gäller i första hand allmänna handlingar som hör till dess kärnverksamhet. [– – –] Efter fullgjord utredning skall en gallringsplan sammanställas och antas av dess nämnd eller styrelse. Planen skall sedan godkännas av kommunstyrelsen i dess egenskap av arkivmyndighet. Stadsarkivet och Stadsrevisionen utgör obligatoriska remissorgan inför kommunstyrelsens behandling av ärenden rörande gallring av allmänna handlingar.

text: Bedömning

text: ViSAB är ett helägt kommunalt bolag. Reglerna i

text: tryckfrihetsförordningen

text: om rätt att ta del av allmänna handlingar hos myndighet gäller därmed för bolaget. ViSAB är även skyldigt att följa

text: arkivlagens

text: bestämmelser om arkivvård. Det åligger kommunstyrelsen, i egenskap av arkivmyndighet, att tillse att så sker.

text: AA och BB har gjort gällande att ViSAB förstört handlingarna i anslutning till att de begärts ut. Det är självklart att en handling inte får förstöras när det föreligger en fråga om utfående av den. Utredningen i ärendet ger emellertid inte stöd för att handlingarna skulle ha gallrats efter det att de hade begärts ut.

text: AA och BB har även ifrågasatt ViSAB:s generella gallringsrutiner. Gallring av allmänna handlingar kräver, som ovan angivits, stöd i lag. Sådant stöd finns i

text: 10 § arkivlagen

text: , som dock innehåller flera begränsningar. Som framgått av redogörelsen ovan är utgångspunkten att allmänna handlingar ska bevaras. För att handlingarna ska få gallras krävs att så kan ske med hänsyn till bl.a. rätten att ta del av allmänna handlingar och behovet av information för rättskipning och förvaltning. ViSAB har uppgett att de aktuella leasingavtalen, i enlighet med de rutiner bolaget har tillämpat för avtal, har gallrats tidigast två år efter att de avslutats. Eftersom bolagets kärnverksamhet delvis är avtalsbaserad framstår det som ytterst tveksamt om avtal och kontrakt kan gallras på det sätt som skett utan att hanteringen hamnar i konflikt med

text: arkivlagens

text: bestämmelser.

text: Av utredningen framgår vidare att ViSAB har gallrat handlingar sedan 1992 utan stöd av någon egen, av kommunstyrelsen godkänd, gallringsplan. Detta står i uppenbar strid med kommunens föreskrifter. ViSAB har angett att bolaget kommer att fastställa en arkivbeskrivning och en dokumenthanteringsplan. Jag förutsätter att så nu har skett och att bolaget därvid har beaktat att det arkivmaterial som återstår efter gallring ska kunna tillgodose de ändamål som anges i

text: 10 § arkivlagen

text: Utredningen visar således på brister både avseende ViSAB:s formella stöd för gallring och det sätt på vilket gallring skett. Med hänsyn till att en felaktig gallring kan äventyra den grundlagsfästa rätten att ta del av allmänna handlingar är bristerna av allvarligt slag. Utredningen väcker även frågan om hur kommunstyrelsen fullgjort sin tillsyn över arkivvården. Mot denna bakgrund översänds en kopia av detta beslut till kommunstyrelsen.

text: Med den kritik som ligger i det anförda avslutas ärendet.


avgjordAv: Cecilia Nordenfelt

nyckelord: Anstalt Bemötande

title: Behandlingen av en intagen i samband med att transport till sjukhus skulle genomföras

text: Bakgrund

text: Vid min prövning av en tidigare anmälan mot anstalten Norrtälje (dnr 888-2005, beslut den 20 januari 2006), om behandlingen av en intagen i samband med sjukhusbesök, uttryckte jag viss tveksamhet till användningen av bl.a. ”sandaler” i anslutning till intagnas besök hos läkare och sjukhus. Jag anförde att det kan ifrågasättas om en sådan rutin verkligen är förenlig med principerna om att den intagne skall behandlas med aktning för sitt människovärde och, i samband med utevistelser, inte utsättas för onödig uppmärksamhet. Jag anförde vidare att anstalten Norrtälje borde se över sina rutiner i den delen så att dylika åtgärder inte används i andra fall än där det är nödvändigt för att upprätthålla en rimlig nivå av säkerhet. Bland annat borde det övervägas om och i så fall i vilken utsträckning t.ex. skoval skall dokumenteras i beslutet rörande villkoren för utevistelsen, på samma sätt som andra villkor.

text: Anmälan

text: I en anmälan som kom in till JO den 10 maj 2006 klagade AA på transportledaren BBs agerande i samband med en sjukhustransport som skulle ha ägt rum den 8 maj 2006. Han anförde bl.a. att han ansåg sig ha blivit provocerad och trakasserad av BB och han ifrågasatte om det var riktigt av denne att avbryta transporten. Han anförde vidare att han ansåg sig ha blivit särbehandlad av personalen.

text: Utredning

text: Delar av AA:s behandlingsjournal begärdes in och granskades. Av handlingarna framgick bl.a. att transporten avbröts av säkerhetsskäl samt att anstalten gjorde bedömningen att AA:s behov av att uppsöka sjukhus inte var av akut karaktär.

text: Vid min genomgång av behandlingsjournalen noterade jag bl.a. att AA inför transporten till sjukhuset anmodades av personal att ta på sig ”tofflor”.

text: Kriminalvården anmodades att yttra sig över AA:s anmälan. Mot bakgrund av mitt uttalande om användningen av ”sandaler” i beslutet den 20 januari 2006 (dnr 888- 2005) anmodades Kriminalvården särskilt redogöra för dels de överväganden som

text: gjordes från säkerhetssynpunkt i samband med att AA anvisades att bära ”tofflor”, dels de eventuella överväganden som gjordes beträffande behovet av att dokumentera anstaltens ställningstagande i denna fråga.

text: Inför sitt remissvar inhämtade Kriminalvården, Region Stockholm, underlag från anstalten Norrtälje. I remissvaret anförde Region Stockholm, genom regionchefen CC, bl.a. följande.

text: Faktiska förhållanden

text: AA var vid tillfället placerad på anstaltens ro/§18-avdelning. När transportpersonalen sökte upp AA strax före kl. 14 befann denne sig i sin cell.

text: Anmälan Enligt AA:s anmälan kom transportpersonalen till hans cell och uppgav att han ”now” måste följa med till sjukhuset. Han bad att få fem minuter på sig att borsta tänderna och fick till svar att de måste vara på sjukhuset om tio minuter. Han fick också frågan om han inte hade borstat tänderna den dagen.

text: Utredningen Av utredningen framgår att då AA informerades om att resan till sjukhuset skulle företas gick han in på cellens toalett och kom ut med en tandborste i munnen. Han frågade om han inte fick borsta tänderna innan transporten och fick till svar att det gick bra men att besöket till sjukhuset måste avgå om fem minuter. Under tiden som han borstade tänderna fällde han irriterade kommentarer om varför transportpersonalen stod i korridoren och väntade.

text: Anmälan Av anmälan framgår att AA sedan tog på sig sina tennisskor. BB sade då till honom att han inte fick ha de skorna. AA uppgav att han hade haft dem förra gången han besökte sjukhuset. Hur som helst bytte han skor och när de gick nerför korridoren uppgav BB att ”there is not gonna be any more argument from you today”. AA svarade skämtsamt att ”if you shut up there is not gonna be anything”. Då beslutade BB att AA inte fick åka till sjukhuset. När han låste celldörren sade han också att ”you can go to hell with your health problems”.

text: Utredningen Av utredningen framgår att när AA var klar med tandborstningen anmodades han att sätta på sig ”tofflor” istället för gymnastikskor (uttrycket för den typ av skor som varit aktuell varierar från anstaltens sida, Kriminalvårdens anmärkning). Vid kompletterande samtal med anstalten har uppgivits att dessa är av brunt läder och av sandaltyp, men utan slejf runt hälen. Då han inte fick ha gymnastikskor under transporten vägrade han att åka till sjukhuset. Han låstes då in i cellen. Efter några minuter ringde han på till personalen och sade att han hade ändrat sig och ville åka med tofflor. Transportpersonalen gick då tillbaks till honom och BB frågade om det skulle bli något mer ”tjafs” om transporten. AA svarade då att denne skulle hålla käften. Transporten avbröts av säkerhetsskäl då AA inte bedömdes vara i balans för att genomföra ett sjukhusbesök på en säkerhetsmässigt acceptabel nivå. En kortfattad rapport upprättades för olämpligt uppträdande. Av rapporten framgår bl.a. att då transportpersonalen kom tillbaks för att hämta honom andra gången så tillfrågades han av BB ”om det är OK nu”. Han svarade då ”håll käften”. Enligt det förhör som hölls efter händelsen uppgav AA att samtalet var mellan honom och vårdaren DD.

text: Kompletterande anmälan I en ny skrivelse till JO daterad den 23 maj 2006 kritiserar AA den rapport som skrevs. Enligt AA är den felaktig och innehåller en vinklad version av BB. AA

text: uppger också att man redan från början var för sen för att kunna hinna lämna anstalten kl. 14. Han uppger vidare att man normalt får 15–30 minuter på sig att förbereda en utevistelse. Av AA:s skrivelser framgår avslutningsvis att han är sårad och besviken på BB och att denne inte ska använda sin position/tjänst för att provocera de intagna. Den rapport som skrevs med anledning av händelsen är felaktig, och han förtjänar den inte. Nu kommer den att ligga honom i fatet framöver.

text: Anstaltens säkerhetsmässiga bedömning

text: Mot bakgrund av kännedomen om honom beslutades att AA av säkerhetsskäl förutom fängsel skulle bära ”tofflor” under transporten. Beslut om ”tofflor” används restriktivt, f.n. vid c:a 10 % av alla transporter.

text: Åtgärder

text: Av anstaltens remissvar framgår att Kriminalvårdens huvudkontor under sommaren lämnat ut ett säkerhetsutskick om rutiner för säkerhetsunderlag vid transporter/bevakade permissioner inom Kriminalvården. Där framgår bl.a. hur säkerhetsbedömningen skall göras, samt hur beslut ska fattas och dokumenteras. Anstalten har påbörjat säkerhetsbedömningar enligt särskild mall från huvudkontoret och även att använda sig av den särskilda ”transportbedömning” som tagits fram.

text: Kriminalvårdsinspektör EE har i samtal med BB påtalat vikten av att vara professionell och att använda ett vårdat språk.

text: Kriminalvårdens, region Stockholm, sammanfattning och bedömning

text: Det händelseförlopp som ligger till grund för AA:s anmälan till JO handlar i stor utsträckning om innehållet i

text: 9 § lagen (1974:203)

text: om kriminalvård i anstalt (KvaL). Där framgår att intagen skall behandlas med aktning för hans människovärde. Han skall bemötas med förståelse för de särskilda svårigheter som är förenade med vistelse i anstalt. Vidare framgår att intagen skall visa hänsyn mot anstaltspersonal och medintagna. Han skall rätta sig efter de ordningsregler som gäller för anstalten och de anvisningar som anstaltspersonalen lämnar honom. Innehållet i AA:s anmälan och den utredning som anstalten gjort skiljer sig delvis åt på detaljnivå. Ytterligare utredning torde inte bringa större klarhet i nyanserna. Regionen konstaterar dock att den slutna miljön och andra faktorer av säkerhetsmässig karaktär på en anstalt av Norrtäljes typ ställer stora krav på såväl personal som intagna. Det är också oundvikligt att det uppstår friktioner i vissa lägen mellan intagen och personal. Det är emellertid självklart att samtlig personal i sin kontakt med de intagna ska vara professionell och använda ett vårdat språk. Anstalten uppger att man är restriktiv i kravet på att intagna under utevistelser skall gå i ”tofflor”. Då sådana beslut fattats har de dock hittills inte dokumenterats. Inte heller har man haft som rutin att i beslut dokumentera vilken ”art” av fängsel som skall användas i det enskilda fallet. – – –

text: Mot bakgrund av vad som är känt beträffande AA:s bakgrund finner regionen inte skäl att kritisera anstalten för dess val av skor i anslutning till nu aktuell transport. Avslutningsvis vill regionchefen tillägga att anstaltens anpassning till nya rutiner som under sommaren skickats ut från Kriminalvårdens huvudkontor ligger i linje med Kriminalvårdens strävan till ett gemensamt förhållningssätt inom hela myndigheten.

text: AA gavs tillfälle att kommentera remissvaret.

text: Bedömning

text: Av

text: 9 § lagen (1974:203)

text: om kriminalvård i anstalt (KvaL) framgår att en intagen skall behandlas med aktning för sitt människovärde och bemötas med förståelse för de särskilda svårigheter som är förenade med vistelse i anstalt.

text: Enligt 42 § KvaL skall vid transport av en intagen, såvitt möjligt, ses till att den intagne inte utsätts för obehörigas uppmärksamhet.

text: Vid den säkerhetsmässiga bedömningen inför transporten beslutade transportledaren, såvitt här är i fråga, att AA inte, vilket han tänkt, fick bära gymnastikskor utan anmodades att sätta på sig ”tofflor”. Kriminalvården har i remissvaret anfört att denna bedömning gjordes utifrån vad som var känt om AA Utredningen i ärendet ger inte stöd för någon kritik från min sida mot bedömningen.

text: I avsaknad av befintliga rutiner kom transportledarens beslut om användning av ”tofflor” inte att dokumenteras på något annat sätt än att det gjordes en notering i en rapport avseende ”olämpligt uppträdande”, vilken antecknats i AA:s behandlingsjournal.

text: Jag har tagit del av den rutin (Imperativt Säkerhetsutskick nr 24, den 29 juni 2006, Nytt transportkoncept) som omnämns av Kriminalvården i yttrandet till JO. Jag har också tagit del av den därefter reviderade rutinen (Imperativt Säkerhetsutskick nr 10, den 8 februari 2007, Kriminalvårdens reviderade transportkoncept). Frågan om användningen av ”tofflor” och dokumentation av skoval – eller klädsel – i beslutet rörande villkoren för transporten finns inte reglerad i denna rutin. – Härav får enligt min mening dras slutsatsen att frågor om klädsel och skor normalt inte betraktas som en del av säkerhetsarrangemanget.

text: Av remissvaret framgår inte vilka överväganden som anstalten Norrtälje kan ha gjort med anledning av mitt beslut den 20 januari 2006 i ärende dnr 888-2005. Mot denna bakgrund vidhåller jag den uppfattning jag gav uttryck för i det beslutet, nämligen att anstalten Norrtälje bör se över sina rutiner beträffande användningen av ”tofflor” i dessa sammanhang, så att dylika åtgärder inte används i andra fall än där det är nödvändigt för att upprätthålla en rimlig nivå av säkerhet. Enligt min mening bör också, som jag anförde då, t.ex. skoval dokumenteras i beslutet rörande villkoren för utevistelsen, på samma sätt som andra villkor som motiverats med säkerhetsskäl. En annan ordning innebär – som i detta fall – att säkerhetsfrågor till vilka ställning bör tas i samband med beviljande av permissionen överlåts till transportledaren. Jag vill här erinra om att den som fattar beslut i ett permissionsärende har ansvaret för att permissionen planeras på ett sådant sätt att risken för misskötsamhet motverkas (se då gällande

text: KVFS 2006:20

text: s. 33, numera 2006:26 s. 31). Samma synsätt gör sig för övrigt också gällande i det ovan nämnda imperativa säkerhetsutskicket nr 24, den 29 juni 2006, s. 1 respektive nr 10, den 8 februari 2007, s. 8, som båda utfärdades efter den i detta ärende aktuella händelsen.

text: Vad som framkommit i övrigt i ärendet föranleder ingen ytterligare åtgärd från min sida. Jag vill dock framhålla vikten av att principerna om att den intagne skall behandlas med aktning för sitt människovärde och, i samband med utevistelser, inte utsättas för onödig uppmärksamhet iakttas av anstalten.


nyckelord:
Avgift
Besök
Information
Objektivitet, opartiskhet, saklighet

title: Kritik mot Närhälsan Slottskogen vårdcentral inom Västra Götalandsregionen för felaktig information i kallelser till vaccination mot covid-19

sammanfattning: För att en region ska få ta ut en avgift för att en patient uteblir från ett besök inom hälso- och sjukvården krävs att besöket är avtalat. ChefsJO konstaterar att endast en kallelse med ett erbjudande om reserverad tid för vaccination mot covid-19 inte innebär att det är fråga om ett avtalat besök. Närhälsan Slottskogen vårdcentral kritiseras för att i sådana kallelser ha angett att patienten kommer att få en faktura om han eller hon uteblir från besöket utan att ha avbokat det. Det är vidare enligt chefsJO inte förenligt med regeringsformens krav på saklighet att lämna en sådan upplysningen när det saknas rättsligt stöd för att ta ut en avgift.

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO klagade AA på Närhälsan Slottskogen vårdcentral inom Västra Götalandsregionen och anförde bl.a. följande. I mars 2024 fick hans fru en kallelse till vårdcentralen, där det angavs att en tid hade reserverats för vaccination mot covid-19. Hon hade inte efterfrågat sådan vaccination utan det erbjuds alla över 80 år. I kallelsen angavs bl.a. ”Om du uteblir från besöket utan att ha avbokat kommer du att få en faktura från oss”. Det är helt oacceptabelt att hota äldre personer med straffavgift för att de inte utför en åtgärd som de inte har initierat.

text: Utredning

text: Styrelsen för Närhälsan inom Västra Götalandsregionen yttrade sig över anmälan och anförde den 19 juni 2024 bl.a. följande.

text: Patient har via brev kallats till vaccination av covid-19 på Närhälsan Slottsskogen vårdcentral med erbjuden tid. Den erbjudna tiden är inte avtalad med patienten. I kallelsen framgår att ”…om du uteblir från besöket utan att ha avbokat kommer du att få en faktura från oss”. Patienten har avbokat besöket i god tid. Ingen avgift har tagits ut. Patienter som erbjuds nämnda vaccination debiteras inte för uteblivet eller ej ombokat besök. Kallelser som vårdcentralen skickar ut avseende nämnda vaccin avser inte så kallade avtalade besök enligt

text: 17 kap. 1 § hälso- och sjukvårdslagen (2017:30)

text: . Kallelsen är en erbjudan om att komma på en bokad tid för vaccination av

text: covid-19. Patienten hade därmed inte debiterats vid uteblivet besök. Uppgifterna i kallelsen som närstående hänvisar till ligger inlagt i de mallar i journalsystemet Asynja Visph som skickas ut via vårdcentralerna i Närhälsan. Närhälsan Slottsskogen har inte haft som avsikt att fakturera patienterna som kallats för vaccination av covid-19 vid uteblivit från besöket (jämför Justitieombudsmannen, JO, 2021-11-17, dnr 3349-2021). Vårdcentralerna ansvarar själva över på vilket sätt de ska tillgodose att covid-19 vaccination erbjuds de patienter som enligt Folkhälsomyndigheten ingår i riskgrupp. Tillvägagångsättet som Närhälsan Slottsskogen använt är således inte något som samtliga vårdcentraler inom Närhälsan har tillämpat. Uppgifterna i de standardiserade mallarna för kallelser till mottagningsbesök ses nu över vid erbjudande om tid. AA kommenterade remissvaret. Han skickade därefter in en kallelse daterad den 4 september 2024 med ett erbjudande om reserverad tid för vaccination mot bl.a. säsongsinfluensa. Även i den kallelsen angavs att ett uteblivet besök skulle debiteras patienten.

text: Rättsliga utgångspunkter

text: Domstolar samt förvaltningsmyndigheter och andra som fullgör offentliga förvaltningsuppgifter ska enligt

text: 1 kap. 9 § regeringsformen

text: iaktta saklighet i sin verksamhet.

text: Med hälso- och sjukvård avses i hälso- och

text: sjukvårdslagen (2017:30)

text: , HSL, bl.a. åtgärder för att medicinskt förebygga, utreda och behandla sjukdomar och skador (

text: 2 kap. 1 §

text: ). Vaccinering omfattas alltså av begreppet hälso- och sjukvård i HSL (se t.ex.

text: prop. 1981/82:97 s. 111

text: Av

text: 17 kap. 1 §

text: HSL framgår bl.a. att vårdavgifter och avgifter med anledning av att patienter uteblir från avtalade besök får tas ut enligt grunder som regionen eller kommunen bestämmer. Vad som avses med begreppet avtalade besök berörs inte närmare i förarbetena till lagen (se bl.a.

text: prop. 2016/17:43 s. 116

text: f. och

text: prop. 2009/10:88 s. 21

text: f.). I ett tidigare ärende hos JO framkom att en viss region erbjöd samtliga män över 65 år en undersökning av stora kroppspulsådern, s.k. aortascreening. Jag konstaterade i det beslut som följde att endast en kallelse med ett erbjudande om sådan undersökning inte innebär att det är fråga om ett avtalat besök i hälso- och

text: sjukvårdslagens

text: mening (se JO 2023 s. 134, dnr 8181-2022).

text: Bedömning

text: Som framgått ovan innebär inte en kallelse med ett erbjudande om reserverad tid för vaccination att det är fråga om ett avtalat besök i hälso- och

text: sjukvårdslagens

text: mening. Något rättsligt stöd för att ta ut en avgift med anledning av att en patient uteblir från den reserverade tiden finns således inte. Detta har också Styrelsen för Närhälsan inom Västra Götalandsregionen konstaterat.

text: Närhälsan måste som andra myndigheter iaktta

text: regeringsformens

text: krav på saklighet i sin verksamhet. Det är inte förenligt med denna grundlagsbe-

text: stämmelse att lämna upplysningen att patienten kommer att få en faktura om han eller hon uteblir från besöket utan att ha avbokat det, när det saknas rättsligt stöd för att ta ut en avgift. Det förhållandet att vårdcentralen aldrig har tänkt att skicka en sådan faktura ändrar självfallet inte på detta. Förfarandet kan i förlängningen minska förtroendet för myndigheten.

text: Närhälsans bristande förmåga att leva upp till de krav som ställs i lagstiftningen får konsekvenser för enskilda. Många människor har förtroende för myndigheter, utgår från att den information som lämnas är korrekt och känner sig tvingade att handla utifrån de krav som ställs. I detta fall att ta sig tid att aktivt avboka den erbjudna tiden. I just den aktuella målgruppen, 80 år eller äldre, är det många som inte har bank-id och som därför inte har tillgång till ett enkelt sätt att avboka ett besök. De är, som jag förstår det, hänvisade till att ringa med åtföljande risk för att bli sittande i en telefonkö.

text: Styrelsen för Närhälsan har i yttrade den 19 juni 2024 angett att uppgifterna i de standardiserade mallarna för kallelser till mottagningsbesök ses över vid erbjudande av tid. Jag vill avslutningsvis uttrycka min förvåning över att AA:s fru 11 veckor senare – i en kallelse daterad den 4 september 2024 – fick ett erbjudande om reserverad tid för vaccination mot bl.a. säsongsinfluensa och att det även i denna kallelse angavs att ett uteblivet besök som inte avbokats skulle debiteras patienten. Jag förutsätter att det mer kraftfullt vidtas åtgärder för att säkerställa att liknande fel inte återigen upprepas.

text: Mot bakgrund av vad jag nu anfört har jag anledning att rikta kritik mot Närhälsan Slottskogen vårdcentral.

text: Det som i övrigt har kommit fram ger inte anledning till någon åtgärd eller något uttalande från min sida.

text: Ärendet avslutas.

text: Beslutet har fattats av chefsJO Erik Nymansson. Dokumentet har fastställts digitalt och har ingen underskrift.

text: Rättssakkunniga Anika Andreevska har föredragit ärendet och byråchefen Dan Johansson har deltagit i beredningen.


nyckelord: Bemötande Häkte

title: Förhållandena för intagna i ett häkte

text: Anmälan

text: Intagna på avdelning 9:5 i häktet Stockholm klagade i en anmälan, som kom in till JO den 18 maj 2005, på förhållandena i häktet. Enligt de intagna hade möjligheterna till gemensamhet och sysselsättning dragits ned. Vidare hade personalneddragningar medfört att personalen endast hade tid med in- och upplåsning samt att dela ut mat. Detta påverkade såväl möjligheterna för de intagna att få hjälp i olika sammanhang som personalens välmående och humör, vilket gick ut över de intagna.

text: Utredning

text: Anmälan remitterades till Kriminalvårdsmyndigheten Stockholm Kronoberg för yttrande. I sitt remissvar anförde myndigheten, genom tillförordnade kriminalvårdschefen AA, i huvudsak följande (bilagd handling har här utelämnats).

text: Kriminalvårdsmyndigheten Stockholm Kronoberg fick 2004 i uppdrag att vidta åtgärder för en budget i balans 2005. Besparingarna enligt ett framtaget jämförelseverktyg motsvarar ca 9 miljoner kronor. Under 2004 genomförde myndigheten en verksamhetsanalys som låg till grund för den under våren 2005 förhandlade och beslutade kostnadseffektivare organisationen. Omorganisationen genomfördes den 2 maj 2005 med en reducering av 25 tjänster varav 17 tjänster inom vårdarkollektivet. Huvuddelen av dessa 17 tjänster var innan omorganisationen till för att bryta häktades isolering och skapa möjligheter till gemensamhet i syfte att minska skadeverkningarna av isoleringen. I regleringsbrevet för budgetåret 2005, under rubriken verksamhetsgren häkte punkt 4, framgår att åtgärder för häktade med restriktioner och vilka åtgärder som vidtagits för att minska risken för självskadande handlingar skall redovisas med anledning av de rekommendationer som framförts efter besöken av Europarådets tortyrkommitté (CPT) och Europarådets kommissionär för mänskliga rättigheter. I 3 § lagen om behandling av häktade och anhållna m.fl. framgår bl.a. att om häktad vill vistas tillsammans med en eller flera andra häktade, skall han eller hon ges tillfälle till det. Mer än en häktad får också förvaras i samma rum, om det är synnerligen påkallat av utrymmesskäl eller av annan särskild anledning. Gemensam vistelse eller gemensam förvaring får dock inte äga rum, om det innebär fara från säkerhetssynpunkt.

text: Myndighetens huvudskyddsombud har i skrivelse den 4 april 2005 till Arbetsmiljöverket omtalat bl.a. att besparingarna ur arbetsmiljö- och säkerhetssynpunkt inte är försvarbara samt att förändringarna inte längre kan uppfylla vad

text: arbetsmiljölagen

text: säger om en god arbetsmiljö som skall förebygga ohälsa och olycksfall i arbetet. Innan beslutet om en ny kostnadseffektivare organisation diskuterades konsekvenser av föreslagna besparingar i lokal samverkan. Det framgick att resurserna för att bryta intagnas isolering minskar drastiskt och som en konsekvens av detta att risken för hot och våld ökar. Föreslagna besparingar och konsekvenser har redovisats för och sanktionerats av Kriminalvårdsstyrelsens expertgrupp som anser att verksamheten efter effektiviseringen i en jämförelse är ”tillräckligt bra”. Med tillräckligt bra avses att det trots minskade resurser finns möjlighet för häktade utan restriktioner till gemensamhet i form av samsittning, gemensam promenad (lagstadgat minst en timme per dag) och fysiska aktiviteter i grupp vid en eller högst två tillfällen per vecka samt för ett fåtal även studier och sysselsättning i arbete. Häktade med restriktioner har ingen möjlighet till lättnader i form av gemensamhet förutom med den besöksverksamhet Röda Korset erbjuder. Ledningen för Kriminalvårdsmyndigheten Stockholm Kronoberg har inte tillräckliga resurser för att uppfylla målsättningen i regleringsbrevet och Europarådets rekommendationer särskilt avseende häktade med restriktioner, häkteslagen och främja en god arbetsmiljö.

text: En av anmälarna yttrade sig över remissvaret.

text: I beslut den 20 januari 2006 anförde JO Nordenfelt följande.

text: Bedömning

text: Möjligheterna till gemensamhet för de intagna i häktet Stockholm har tidigare varit föremål för JO:s uppmärksamhet. I ett antal beslut den 4 november 1999 (dnr 3768-1999 m.fl.) betonade dåvarande justitieombudsmannen Jan Pennlöv att häktade som huvudregel enligt

text: 3 § lagen (1976:371)

text: om behandlingen av häktade och anhållna m.fl. (häkteslagen) skall ges tillfälle till gemensam vistelse med en eller flera andra häktade och att denna regel infördes för att skapa en mer human utformning av häktesverksamheten. Därför var det enligt hans mening inte acceptabelt om möjligheten till gemensam vistelse inskränks eller t.o.m. omöjliggörs på grund av bristande resurser.

text: Vidare har JO vid flera tillfällen granskat platssituationen inom kriminalvården. I samband därmed har även förhållandena i landets häkten behandlats (se senast

text: JO 2004/05 s. 134

text: I häkteslagen finns vissa bestämmelser rörande förhållandena för dem som är intagna i häkte. Dessa bestämmelser får ses som en minimireglering av de rättigheter som envar som är häktad har. Av lagen följer bl.a. att häktade skall behandlas så att skadliga effekter av frihetsberövandet motverkas (1 § andra stycket). Häktade som vill vistas tillsammans med andra häktade skall ges tillfälle till det (3 §). Under häktestiden skall de om möjligt erbjudas sysselsättning (5 §). Häktade skall också normalt ha möjlighet att dagligen vistas utomhus minst en timme (8 §).

text: I sammanhanget finns även anledning att nämna de rapporter som Europarådets antitortyrkommitté (CPT) och Europarådets kommissionär för mänskliga rättigheter upprättade efter sina besök i Sverige i början av år 2003 och i april 2004. I den förra rekommenderar kommittén de svenska myndigheterna bl.a. att fortsätta sina strävanden att ge de häktade möjligheter att vistas utanför cellerna och att ägna sig åt meningsfulla aktiviteter. Kriminalvården har med anledning av de rekommendationer som kommittén och kommissionären framförde ålagts att till regeringen redovisa bl.a. vilka åtgärder som vidtagits för häktade med restriktioner under år 2005 (Regleringsbrev för budgetåret 2005 avseende Kriminalvårdsstyrelsen och övriga myndigheter inom kriminalvårdsorganisationen).

text: Kriminalvårdsmyndigheten har i sitt remissvar vitsordat uppgifterna om att de intagnas möjligheter till gemensamhet och sysselsättning har inskränkts. Enligt myndigheten saknar ledningen tillräckliga resurser för att uppfylla målsättningen i regeringens regleringsbrev, Europarådets rekommendationer, särskilt avseende häktade med restriktioner, och häkteslagen. Det är, vilket tidigare framhållits av JO, inte acceptabelt om möjligheterna till gemensam vistelse inskränks eller t.o.m. omöjliggörs på grund av bristande resurser. Inte heller är det acceptabelt om de strävanden som har gjorts och görs med anledning av antitortyrkommitténs rapport omintetgörs till följd härav. Det är således av stor vikt att det snarast sätts in åtgärder för att förbättra de intagnas möjligheter till gemensamhet och sysselsättning i häktet. Inte minst gäller detta de häktade som är ålagda restriktioner.

text: Jag överlämnar en kopia av beslutet till riksdagens justitieutskott och Justitiedepartementet.