avgjordAv: Justitieombudsmannen Stefan Holgersson

nyckelord:
Information
Objektivitet, opartiskhet, saklighet

title: Kritik mot en handläggare vid omsorgs- och socialförvaltningen i Mjölby kommun för bristande information till en vårdnadshavare om att ett samtal hade ägt rum med dennes barn inför en huvudförhandling i en vårdnadstvist

sammanfattning: På uppdrag av tingsrätten i en vårdnads- och umgängestvist lämnade socialtjänsten (familjerätten) in två yttranden till tingsrätten. Yttrandena innehöll redogörelser för två samtal som hade förts med barnet som då var 13 år. Familjerättssekreteraren kallades därefter till tingsrätten för att höras som vittne vid huvudförhandlingen. För att förvissa sig om att barnet stod fast vid de uppgifter som han tidigare hade lämnat hade familjerättssekreteraren ett tredje samtal med barnet före huvudförhandlingen. Samtalet ägde rum hemma hos modern. Barnets far fick inte kännedom om samtalet förrän vid huvudförhandlingen. JO konstaterar att barnet hade uppnått en sådan ålder och mognad att han själv kunde bestämma om han ville samtala med socialtjänsten. Det var därför inte nödvändigt att få faderns samtycke till samtalet. Det är dock viktigt att en tjänsteman agerar på ett sådant sätt att inte den ena parten uppfattar tjänstemannen som partisk. Om den ena vårdnadshavaren först vid huvudförhandlingen får information om att ett nytt samtal med barnet har ägt rum finns det en risk för att föräldern ifrågasätter tjänstemannens opartiskhet och att förtroendet skadas. Familjerättssekreteraren borde därför ha informerat fadern före huvudförhandlingen om vad som hade kommit fram vid samtalet med barnet.

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO klagade AA och BB på omsorgs- och socialförvaltningen (familjerätten) i Mjölby kommun. De uppgav bl.a. följande:

text: AA har en son, CC, som är född 2001. Under våren 2014 inledde CC:s mor en vårdnadstvist i domstol. Inför en muntlig förberedelse hämtade tingsrätten in s.k. snabbupplysningar från socialtjänsten. Inom ramen för snabbupplysningarna förde familjerättssekreteraren ett samtal med CC den

text: 2 juni 2014. Familjerättssekreteraren hade därefter ytterligare ett samtal med CC den 4 september 2014, även detta på uppdrag av tingsrätten. Inför huvudförhandlingen samtalade familjerättssekreteraren en tredje gång med CC. Detta skedde på eget initiativ, utan att tingsrätten hade begärt det. Det tredje samtalet fördes den 10 november 2014 i sonens hem. AA fick, trots att han är

text: vårdnadshavare för CC, inte någon information om detta samtal. Inte heller tingsrätten eller AA:s ombud kände till samtalet. Det var först under vittnesförhöret med familjerättssekreteraren, som skedde under huvudförhandlingen den 17 november 2014, som de fick vetskap om samtalet. CC:s mor var den ende som kände till samtalet. Familjerättssekreteraren har under hela processen varit partisk och tagit ställning för modern.

text: Till anmälan bifogade AA och BB ett antal handlingar, bl.a. familjerättens yttranden till tingsrätten.

text: Utredning

text: Inledningsvis hämtades journalanteckningarna om CC för tiden maj–november

text: 2014 in. JO hämtade även in vissa handlingar från tingsrätten.

text: JO begärde därefter att Omsorgs- och socialnämnden i Mjölby kommun skulle yttra sig över det som AA och BB hade uppgett i sin anmälan om att samtal hade skett med CC i november 2014. Nämnden skulle yttra sig över om det hade funnits rättsligt stöd för detta samtal och om det varit lämpligt att hålla samtalet.

text: Nämnden anförde i ett remissvar bl.a. följande:

text: Redogörelse för handläggningen

text: Föreläggande från Linköpings tingsrätt ankom till Mjölby kommun den l september 2014, med beställning om kompletterande skriftligt yttrande gällande CC uttryckliga inställning rörande boende inkluderande växelvis boende och umgänge. Det kompletterande yttrandet skulle inkomma till tingsrätten senast den 15 september 2014. Familjerättssekreterare DD tog kontakt med CC, som själv fick önska var samtalet skulle äga rum. CC önskade att samtalet skulle ske i hemmet hos modern. CC var vid tillfallet 13 år och 6 månader. DD:s bedömning var att CC under samtalet var lugn och samlad. Samtalet sammanfattades av DD och yttrandet sändes till tingsrätten efter genomläsning och godkännande av CC. Den 28 oktober 2014 inkommer kallelse till tingsrätten. Föräldrarna har begärt att DD ska vittna. DD kontaktar CC ånyo utifrån detta. Samtalet finns återgivet i journal anteckning daterad den 17 november 2014. CC säger i samtalet att han önskar att själv få komma till förhandlingen och prata i egen sak. DD vidarebefordrade hans önskan till tingsrätten som dock inte fann det lämpligt. CC uttrycker stark önskan om att hans åsikt i frågan framförs, CC säger "du måste lova att berätta för domstolen att jag inte ska ha något papper på att jag ska träffa pappa, för jag vet att det ska bestämmas. Jag vill bestämma själv om jag ska träffa pappa eller inte. Det är ju mig det handlar om". Dagen före tingsrättens förhandling kontaktade DD CC på skolan, enligt tidigare överenskommelse. Syftet med kontakten var att CC skulle ges möjlighet att göra tillägg eller ta tillbaka de uppgifter som DD skulle framföra vid förhandlingen. DD redovisade pojkens inställning. I det skriftliga yttrandet ingivet till tingsrätten, daterat den 15 september 2014, finns inget förslag till beslut, vilket AA hänvisar till i sitt klagomål. – – –

text: Bedömning

text: Det är undertecknads bedömning att DD haft ett tydligt strukturerat barnperspektiv i sin handläggning, i sin kontakt med CC och i sitt yttrande. Handläggningen har skett utifrån socialstyrelsens föreskrifter. Av 6 kap 2a, första stycket

text: Föräldrabalken

text: , framgår att barnets bästa ska vara avgörande för alla beslut om vårdnad, boende och umgänge. Av

text: tredje stycket

text: i bestämmelserna framgår att hänsyn ska tas till barnets vilja med beaktande av ålder och mognad. CC är vid tingsrättens begäran den l september 13 år och 6 månader. DD gör bedömningen att han är adekvat och mogen för sin ålder. Hon träffar honom enskilt för samtal. CC är väl insatt i omständigheterna kring mötet med DD, utifrån tingsrättens begäran om komplettering. CC gavs under samtalet tillfälle att berätta om sin situation och fick möjlighet att framföra sin åsikt. DD återkopplade vid flera tillfallen både under samtalet, efter att samtalet sammanställts i skrift och inför förhandlingen för att säkerställa att uppgifterna hon lämnat rörande CC uppfattats rätt. – – – Det är undertecknads bedömning att någon jävssituation inte föreligger. Utifrån ovanstående redogörelse för handläggning, är det undertecknads bedömning att omsorgs- och socialförvaltningen följt bestämmelser och lagrum i aktuell fråga. Ärendet är korrekt handlagt med barnets bästa i fokus. AA och BB yttrade sig över remissvaret och anförde bl.a. följande: Det fanns inte några indikationer på att CC skulle ha ändrat sin inställning efter samtalet i september 2014. Det var därför mycket märkligt att familjerättssekreteraren, på eget initiativ, förde ett nytt samtal med CC en vecka före huvudförhandlingen. CC:s mor hade tillgång till yttrandet flera dagar före huvudförhandlingen medan AA inte ens visste om att samtalet hade ägt rum. Det blev pinsamt under huvudförhandlingen när familjerättssekreteraren frågade om domstolen ville ta del av det nedskrivna samtalet som hade ägt rum en vecka före huvudförhandlingen. Familjerättssekreterarens agerande visade på hennes engagemang för motparten och att hon hade valt sida redan från början.

text: Bedömning

text: Av utredningen framgår inledningsvis följande: Den 22 maj 2014 fick familjerätten en begäran från tingsrätten om att lämna upplysningar enligt

text: 6 kap. 20 § föräldrabalken

text: . Samtal med vårdnadshavarna och CC ägde rum och de s.k. snabbupplysningarna lämnades till tingsrätten i början av juni 2014. I början av september inkom en begäran från tingsrätten om ett kompletterande yttrande om CC:s uttryckliga inställning till boende och umgänge. Ett nytt samtal med CC ägde rum den 4 september 2014 och en sammanfattning av samtalet lämnades därefter till tingsrätten. Den 28 oktober 2014 fick familjerättssekreteraren en kallelse till tingsrätten för att höras som vittne vid huvudförhandlingen den 17 november 2014. Familjerättssekreteraren skrev då till CC och bad att få träffa honom ytterligare en gång. Av journalen framgår att familjerättssekreteraren besökte CC i hemmet och samtalade med honom den 10 november. Det framgår även av journalen att hon ringde till skolan den 17 november, före huvudförhandlingen, för att höra om CC hade läst redogörelsen från samtalet och om han hade något ytterligare att tillägga.

text: AA och BB har klagat på socialtjänstens (familjerättens) handläggning i flera avseenden. Jag har dock begränsat min granskning till att gälla det samtal som ägde rum med CC i november 2014.

text: Domstolen har en skyldighet att se till att frågor om vårdnad, boende och umgänge blir utredda på ett lämpligt sätt. Domstolen kan ge i uppdrag till socialnämnden att verkställa en utredning och rätten får fastställa riktlinjer för utredningen. Om det inte är olämpligt ska den som verkställer utredningen försöka klarlägga barnets inställning och redovisa den för rätten samt lämna förslag till beslut (

text: 6 kap. 19 § föräldrabalken

text: ). Innan en domstol fattar ett s.k. interimistiskt beslut om vårdnad, boende eller umgänge kan domstolen inhämta upplysningar från socialnämnden i frågan (s.k. snabbupplysningar). Innan socialnämnden lämnar upplysningar ska den, om det är lämpligt, höra föräldrarna och barnet (

text: 6 kap. 20 § föräldrabalken

text: På begäran av tingsrätten lämnade socialtjänsten in snabbupplysningar i juni 2014 och ett kompletterande yttrande i september 2014. Samtalet i november ägde emellertid rum med CC utan att domstolen hade begärt något yttrande från socialnämnden. Av utredningen framgår att samtalet ägde rum mot bakgrund av att familjerättssekreteraren skulle höras som vittne i vårdnadsmålet och att hon ville förvissa sig om att CC stod fast vid de uppgifter som han tidigare hade lämnat.

text: För att ha samtal med ett barn inom ramen för en utredning om vårdnad, boende och umgänge krävs som regel vårdnadshavarens samtycke (se

text: prop. 2009/10:192 s. 18

text: ). Om ett barn har uppnått den ålder och mognad som krävs för att själv bestämma om sin medverkan, är det emellertid barnet som råder över om något samtal ska äga rum. Barnets medgivande är då både en nödvändig och tillräcklig förutsättning. Det innebär i sin tur att vårdnadshavarens samtycke till samtalet inte behöver hämtas in (

text: prop. 2009/10:192 s. 16

text: CC var vid tidpunkten för samtalet i november 2014 13 år och nio månader. Familjerättssekreteraren bedömde att CC var adekvat och mogen för sin ålder. Det finns inte skäl för mig att ifrågasätta den bedömningen och CC har mot den bakgrunden själv kunnat bestämma om han velat medverka i utredningen och samtala med socialtjänsten. Det finns därför inte skäl för mig att kritisera socialtjänsten för att ha samtalat med CC utan att dessförinnan hämta in AA:s samtycke.

text: Även om det inte var nödvändigt att hämta in AA:s samtycke till samtalet borde familjerättssekreteraren före domstolsförhandlingen ha informerat AA om att hon hade träffat CC ytterligare en gång och om vad som hade kommit fram vid samtalet. Samtalet med CC fördes hemma hos modern där CC bodde och modern har, som jag har uppfattat saken, känt till familjerättssekreterarens samtal med CC den 10 november 2014. AA fick däremot kännedom om samtalet först vid huvudförhandlingen den 17 november 2014 när

text: familjerättssekreteraren hördes som vittne och berättade vad CC hade sagt inför förhandlingen.

text: CC hade i tidigare samtal uppgett att han själv ville höras inför domstolen och att han tyckte att det var viktigt att familjerättssekreteraren förde fram hans ståndpunkt. Det finns inte skäl för mig att tro att familjerättssekreteraren hade något annat syfte än att, så utförligt som möjligt, framföra CC:s åsikt och inställning i de frågor som skulle behandlas i domstolen. Det är dock viktigt att en tjänsteman agerar på ett sådant sätt att den ena parten inte uppfattar tjänstemannen som partisk. Om den ena vårdnadshavaren, som i detta fall, först vid huvudförhandlingen får information om att ett nytt samtal med barnet har ägt rum finns det naturligtvis en risk för att föräldern ifrågasätter tjänstemannens opartiskhet och att förtroendet skadas. Handläggaren förtjänar därför kritik för att ha brustit i att informera AA om samtalet.

text: Det som AA och BB har uppgett i övrigt leder inte till någon åtgärd eller något uttalande från min sida.

text: Ärendet avslutas.


avgjordAv: Mats Melin

nyckelord:
Förundersökning
Långsam handläggning

publisher: Justitieombudsmannen

title: Anmälan mot Polismyndigheten i Stockholms län för långsam handläggning av en förundersökning

org: jo

text: Anmälan

type: rubrik

text: I en anmälan till JO, som kom in den 5 februari 2004, framförde AA och BB kritik mot Polismyndigheten i Stockholms län, City polismästardistrikt. Av anmälan och till anmälan fogade handlingar framgick bl.a. följande. Den 7 februari 2003 gjorde BB en polisanmälan om försök till bedrägeri (K32820-03). Förundersökning inleddes därefter av polismyndigheten. Den 24 juni 2003 meddelade polismyndigheten BB och AA att det saknades skäl att behandla ärendet med förtur och att ärendet ännu inte hade tilldelats någon utredningsman samt att någon aktiv utredning inte pågick.

type: stycke

text: Utredning

text: Muntliga upplysningar inhämtades den 10 februari 2004 från kriminalinspektören CC (City polismästardistrikt), varvid det upplystes att utredningen i det aktuella ärendet inte hade kunnat påbörjats på grund av mycket stor arbetsbelastning på bedrägerigruppen vid utredningsroteln; han kunde inte heller uppge när utredningen kunde påbörjas.

text: Ärendet remitterades till polismyndigheten för upplysningar och yttrande över handläggningen av ärendet K32820-03. Polismyndigheten kom in med ett remissvar jämte ett yttrande från polismästaren DD, City polismästardistrikt (här utelämnat).

text: Polismyndigheten anförde bl.a. följande.

text: Bakgrund

text: Den 7 februari 2003 anmälde BB att han i samband med arbeten på sin villafastighet blivit utsatt för ett försök till bedrägeri. Han ansåg därvid att han blivit oriktigt fakturerad av den entreprenör han anlitat. Förundersökning inleddes samma dag i City polismästardistrikt.

text: Den 10 februari 2003 lades förundersökningen ned med motiveringen ”förutsättningar att styrka brott föreligger ej”. Efter viss skriftväxling återupptogs förundersökningen den 20 februari 2003.

text: Av handlingarna framgår att BB anser att den entreprenör han anlitat och ett åkeri i samråd felaktigt har fakturerat honom genom att påstå att de lastat av sprängsten från fastigheten på en annan tipp än den som de enligt BB troligen använt sig av och som man också kommit överens om. Den tipp entreprenören och åkeriet påstår sig ha använt ligger betydligt längre bort från fastigheten än den överenskomna tippen och debiterar dessutom tippkostnader. Den överenskomna tippen, Trolldalstippen i Lidingö, kan nyttjas gratis och ligger på närmare håll. BB har bifogat kopior på fakturor han fått från entreprenören samt rapporter om körningar från Trolldalstippen i Lidingö.

text: Inhämtade upplysningar

text: City polismästardistrikt har lämnat upplysningar om ärendets handläggning. Av skrivelsen framgår att ärendet den 20 februari 2003 överfördes till utredningsrotelns bedrägerigrupp där det till helt nyligen legat i balans. Anledningen till att anmälan lades i balans är att roteln för närvarande har åtskilliga ärenden som väntar på utredning. Vid en samlad genomgång har utredningspersonalen kommit fram till att de i ärendet befintliga uppgifterna inte räcker för att peka ut någon som skäligen misstänkt. Följaktligen har man inte ansett sig kunna prioritera detta ärende framför ärenden där det finns skäligen misstänkta personer. Efter årsskiftet har polismästardistriktet emellertid haft möjlighet att förstärka utredningsgruppen med nyrekryterad personal och anmälan i fråga har därefter lagts ut på en utredare. Utredaren har för närvarande diskuterat ärendet med en åklagare för att gå igenom bästa upplägg inför kommande förhör och eventuella andra åtgärder.

text: Bedömning

text: Av City polismästardistrikts skrivelse framgår att arbetssituationen vid utredningsrotelns bedrägerigrupp under en längre tid varit hårt ansträngd och att distriktet nödgas prioritera bland ärendena. Vid en samlad bedömning av uppgifterna i det aktuella ärendet har utredarna kommit fram till att det inte funnits någon som kunde utpekas som skäligen misstänkt och ärendet har följaktligen inte givits prioritet framför andra ärenden där en skäligen misstänkt kunnat pekas ut. Polismyndigheten har generellt sett svårt att uttala sig om ett polismästardistrikts bedömningar avseende enskilda anmälningar men kan ändå konstatera att ärendet sannolikt borde ha kunnat handläggas med större skyndsamhet. Målsäganden har de facto bistått polisen med eget utredningsmaterial och därigenom underlättat polisens arbete. Polismyndigheten kan endast beklaga att handläggningen av ärendet har dragit ut på tiden på det sätt som skett i detta fall. Som framgår av City polismästardistrikts skrivelse har dock ny personal anställts och det aktuella ärendet har därefter lagts ut på en utredare som vidtagit åtgärder. Polismyndigheten har den 9 februari 2004 beslutat att tillsätta en särskild styrgrupp vars uppgift är att göra en översyn av utredningsverksamheten i myndigheten. Syftet är att uppnå en bättre samordnad och mer effektiv utredningsverksamhet. Underlag i form av en kartläggning och en analys av utredningsverksamheten skall tas fram och analysen skall bl.a. innehålla konkreta förslag på de förändringar som behövs för att uppnå målet – en kvalitativ och optimalt fördelad utredningskompetens i hela myndigheten. Förändringar av polismyndighetens utredningsverksamhet är alltså att vänta och kommer sannolikt att bidra till en betydligt bättre utredningsverksamhet.

text: AA och BB kommenterade remissvaret.

text: Polismyndighetens historikblad i ärendet infordrades och granskades, varvid bl.a. framkom att ärendet lades ut på en handläggare den 1 mars 2004.

text: Bedömning

text: En förundersökning skall bedrivas så skyndsamt som omständigheterna medger. Finns det inte längre skäl att fullfölja en förundersökning skall den läggas ned (

text: 23 kap. 4 § andra stycket rättegångsbalken

text: Av utredningen framgår att det aktuella ärendet låg i balans från februari 2003 tills början av mars 2004 utan att några direkta utredningsåtgärder vidtogs. Som förklaring till handläggningstiden har polismyndigheten hänvisat till att det av uppgifterna i ärendet inte gick att peka ut någon som skäligen misstänkt och att ärendet därför inte prioriterades samt till den ansträngda arbetssituation som råder vid utredningsrotelns bedrägerigrupper vid City polismästardistrikt.

text: Jag är medveten om att arbetssituationen vid flera polismyndigheter under senare år blivit ansträngd och att man därför måste prioritera vissa ärenden framför andra. Även med beaktande av detta förhållande är det emellertid enligt min mening oacceptabelt att det under drygt ett år inte vidtas några utredningsåtgärder i ett ärende.

text: JO har tidigare kritiserat City polismästardistrikt för långsam handläggning av bedrägeriärenden (se t.ex. dnr 31-2003, beslut den 23 maj 2003). I detta ärende upplystes att de två bedrägerigrupperna som finns vid City polismästardistrikt hade tillförts ytterligare personal och att balanserna därför inte ökade. Vid en uppföljning av ärendet i januari 2004 kunde emellertid konstateras att balanserna av bedrägeri- och förskingringsärendena hade ökat från 1 709 vid ingången av 2003 till 2 368 vid utgången av 2003. I en skrivelse till polismyndigheten den 3 februari 2004 uttryckte jag därför min oro över att balanserna ökade.

text: I sammanhanget kan nämnas att Riksåklagaren och Rikspolisstyrelsen i juni 2003 avgav en rapport efter en gemensamt utförd inspektion av äldre ärenden vid Åklagarmyndigheten i Stockholm och Polismyndigheten i Stockholms län (RÅ/RPS 1/03). I rapporten uttalades bl.a. att den viktigaste iakttagelsen vid granskningen var att utredningar av bedrägeribrott är lågprioriterade och att otillräckliga polisresurser avsätts för utredningar av denna brottstyp, vilket resulterar i stora balanser och långa handläggningstider. Rikspolisstyrelsen ansåg att polismyndigheten på olika sätt skulle försöka vidta åtgärder för att komma till rätta med utredningssituationen beträffande bedrägeriärendena. Exempelvis kunde på kort sikt övervägas att omfördela personal- och ledningsfunktioner och på längre sikt kompetenshöjande åtgärder och organisatoriska förändringar. Bl.a. mot bakgrund av denna rapport beslutade polismyndigheten den 9 februari 2004, vilket myndigheten också påpekat i remissvaret, att tillsätta en särskild styrgrupp med uppgift att göra en översyn av utredningsverksamheten. Enligt uppgift leds styrgruppen av biträdande länspolismästaren EE. Uppdraget skall redovisas till länspolismästaren senast den 15 oktober 2004.

text: Jag vill avslutningsvis framhålla att en väl fungerande utredningsverksamhet har en betydande brottsförebyggande effekt och den bidrar därmed till tryggheten i samhället. Att anmälda brott utreds på ett kompetent sätt inom rimlig tid är vidare en förutsättning för att målsägandenas intressen skall kunna tillvaratas och är också

text: av grundläggande betydelse för allmänhetens förtroende för polisen. Många människor får sin första kontakt med polisen i samband med att de utsätts för brott, t.ex. ett bedrägeri eller ett bostads- eller bilinbrott, och det sätt på vilket en brottsanmälan handläggs kan självfallet komma att prägla anmälarens syn på polisen och rättssamhället.

text: Jag utgår därför från att polismyndigheten i samband med den översyn som nu pågår vidtar kraftfulla åtgärder för att säkerställa att utredningsverksamheten kan bedrivas på ett effektivt och rättssäkert sätt. Jag önskar ta del av styrgruppens kommande redovisning till länspolismästaren.

text: Vad som kommit fram i övrigt föranleder inte någon åtgärd eller något uttalande från min sida.

text: Ärendet avslutas med den kritik som ligger i vad jag nu har anfört.

type: avgorande


avgjordAv: Stf justitieombudsmannen Karin Almgren

nyckelord:
Långsam handläggning
Verkställighet

title: Anmälan mot Kronofogdemyndigheten för långsam handläggning av en ansökan om verkställighet

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO framförde AA klagomål mot Kronofogdemyndigheten och uppgav i huvudsak följande.

text: Hon skickade in en ansökan om verkställighet i juli 2024. Trots att det nu har gått mer än sex månader har hon ännu inte fått besked om ärendet har börjat handläggas. Den utdragna handläggningstiden har orsakat henne både ekonomiska och praktiska besvär.

text: Utredning

text: JO hämtade inledningsvis in dagboksblad och handläggarnoteringar i ärendet.

text: Kronofogdemyndigheten uppmanades därefter att yttra sig över anmälan och särskilt besvara frågan om myndighetens handläggning av ärendet var förenlig med

text: 9 § första stycket förvaltningslagen

text: I sitt remissvar anförde myndigheten, genom rättschefen, i huvudsak följande (bilagor här utelämnade):

text: Ärendet m.m.

text: BB har idag ett pågående mål om verkställighet hos Kronofogden... Målet avser en ansökan den 19 juli 2024 från AA. Grunden för ansökan är Sundsvall tingsrätts tredskodom den 23 maj 2024… Samma dag som ansökan kom in skickade Kronofogden en underrättelse om registreringen av målet till AA via digital brevlåda. Kronofogden kontrollerade ansökan och godkände målet för verkställighet den 22 juli 2024. Efter att målet blivit godkänt skickade Kronofogden en underrättelse om målet till BB via lösbrev. Av underrättelsen framgick bl.a. total skuld att betala, uppgifter om skulden och att sista dag att betala skulden var den 5 augusti 2024. Med anledning av verkställighetsmålet startade Kronofogden upp en utredning av BB:s tillgångar den 23 januari 2025. – – –

text: Målet om verkställighet är fortfarande pågående. Det pågår till dess skulden blir fullbetald eller målet återkallas, förutsatt att AA betalar den årliga grundavgiften inom förelagd tid.

text: Rättslig reglering

text: Som statlig förvaltningsmyndighet är Kronofogden skyldig att följa regelverket i

text: förvaltningslagen

text: (FL), om inte annan lag eller förordning innehåller någon bestämmelse som avviker från FL. Kronofogden måste alltså bl.a. beakta

text: 9 § första stycket

text: FL som innebär att ett ärende ska handläggas så enkelt, snabbt och kostnadseffektivt som möjligt utan att rättssäkerheten eftersätts. Mål om verkställighet, såsom utmätning, handläggs enligt

text: utsökningsbalken

text: (UB) och utsökningsförordningen (UF). Handläggningen beskrivs i Kronofogdens handbok Utmätning (se särskilt avsnitten 3.1–3.3, 3.7, 4, 5 och 6.6 i detta fall). Kronofogden ska också ta hänsyn till olika interna styr- och stöddokument. När en ansökan om verkställighet har kontrollerats och Kronofogden har godkänt målet för verkställighet, skickar Kronofogden i normalfallet en underrättelse om målet till gäldenären. I underrättelsen står det inom vilken tid gäldenären ska betala skulden för att undvika utmätning. Som utgångspunkt gäller att utmätning inte får ske innan denna kravtid har passerat. Detta framgår av

text: 4 kap. 12 §

text: UB (se även

text: 6 kap.

text: l -

text: 2 §§

text: UF). Enligt

text: 4 kap. 9 §

text: UB ska Kronofogden i den utsträckning som det behövs med hänsyn till ansökans innehåll, tillkommande uppgifter, gäldenärens förhållanden och omständigheterna i övrigt utreda gäldenärens anställnings- och inkomstförhållanden och undersöka om gäldenären har utmätningsbar egendom. Kronofogden får vidta de utredningsåtgärder som är befogade. Av förarbetena framgår att det är Kronofogden som avgör vilka utredningsåtgärder som bör vidtas i det enskilda fallet (se

text: prop. 2021/22:197 s. 11

text: och

text: .). I samband med en ny utredning kring en gäldenär upprättar Kronofogden en så kallad utredningsstrategi och utför maskinell registerforskning, vilket inhämtar information om fordon, inkomster, bankengagemang och fastigheter/pantbrev. Information kan också inhämtas manuellt från olika register. Vid uppstart av en utredning ska Kronofogden alltid kontrollera skatteregistret, bilregistret, Metria FastighetSök och Retriver. Detta framgår av Kronofogdens interna styrdokument. […] Utmätning ska ske så snart som möjligt efter det att de handlingar som behövs har kommit in till Kronofogden, vilket framgår av

text: 4 kap. 10 § första stycket

text: UB. Kronofogden får utmäta egendom som tillhör gäldenären om förutsättningar för utmätning föreligger. Egendomen måste bl.a. ha ett utmätningsbart värde och utmätningen måste enligt

text: 4 kap. 3 §

text: UB vara försvarlig. En utmätning måste också vara proportionerlig enligt Europakonventionen. – – – I

text: 4 kap. 9 a §

text: UB finns en bestämmelse om när Kronofogden ska upprätta en så kallad utredningsrapport. Om gäldenären enligt utredningen saknar tillgångar till full betalning av utmätningsfordringen, ska Kronofogden snarast underrätta sökanden och gäldenären om detta. Sökanden ska också underrättas om vilka utredningsåtgärder som myndigheten avser att vidta senare under målets handläggning. Kronofogden har som mål att 90 procent av alla gäldenärer hos verkställigheten ska bli utredda inom nio månader (se Verksamhetsplan 2025, KFM 9496-2024). – – –

text: Kronofogdens bedömning

text: År 2023 hade Kronofogden ett historiskt högt ärendeinflöde. År 2024 fortsatte antalet ärenden att öka. Vid utgången av år 2024 uppgick den totala skulden hos Kronofogden till ca 138 miljarder kr, en ökning med 16 procent jämfört med årsskiftet 2023/2024. Jämfört med för två år sedan har den totala skuldsumman ökat med 36 procent. På tio år har skuldberget nästan fördubblats. Vid årsskiftet 2024/2025 var 436 996 personer registrerade hos Kronofogden, en ökning med 5 procent, eller nästan 20 000 personer, jämfört med föregående år. Utöver antal registrerade personer var 84 000 företag registrerade. Under år 2023 ökade antalet utsökningsmål med ca 45 000 ärenden (två procent). Under år 2024 var ökningen ca 67 000 ärenden (tre procent). Kronofogdens handläggningstider förändras kontinuerligt, bl.a. beroende på hur många ärenden som kommer in Trots att Kronofogden har arbetat hårt med prioriteringar har väntetiderna ökat. Som framgår ovan ska utmätning ske så snart som möjligt efter det att behövliga handlingar kommit in till Kronofogden. Men det finns ingen lagstadgad tid inom vilken Kronofogden ska påbörja en utredning. Den enskilde får således normalt acceptera att handläggningen av ett ärende kan ta viss tid. Den enskilde får också tåla att handläggningen av ett visst ärende drar ut på tiden därför att andra, mer brådskande, ärenden måste handläggas med förtur. I detta ärende framgår att AA ansökte om verkställighet den 19 juli 2024 och att BB hade till och med den 5 augusti 2024 på sig att betala skulden innan Kronofogden fick vidta åtgärder för verkställighet. Det framgår att Kronofogden startade upp utredningen av BB den 23 januari 2025 och att Kronofogden vidtog alla befogade utredningsåtgärder innan Kronofogden avslutade utredningen den 10 februari 2025. BB blev alltså helt utredd inom ca sju månader från det att Kronofogden tidigast kunde påbörja utredningen. Denna väntetid ligger inom myndighetens mål att 90 procent av alla gäldenärer inom verkställigheten ska bli utredda inom nio månader. Skälet till väntetiden är att utsökningsärendena hanteras i turordning. Vidare har inte kommit fram att AA med anledning av väntetiden gått miste om utmätning eller utbetalning i någon större utsträckning. Om det t.ex. hade uppstått en fordran på överskjutande skatt under väntetiden hade den fordran blivit utmätt maskinellt, så länge kravtiden passerat. Sammanfattningsvis har handläggningen av ärendet skett enligt Kronofogdens rutiner samt på ett så enkelt, snabbt och kostnadseffektivt sätt som möjligt utan eftersättande av rättssäkerheten.

text: AA fick tillfälle att kommentera remissvaret.

text: Bedömning

text: Efter att Kronofogdemyndigheten registrerat AA:s ärende och skickat en underrättelse till gäldenären att betala skulden senast ett visst datum vidtogs inga handläggningsåtgärder under drygt fem månaders tid. Det aktuella ärendet kan inte sägas vara av särskilt komplicerad art och jag finner det bekymmersamt att inga åtgärder vidtogs under så lång tid. Jag noterar vidare att Kronofogdemyndigheten inledde tillgångsutredningen först ett par dagar efter att en tjänsteman hos JO kontaktat myndigheten och begärt in handlingar i ärendet. Vid en sammantagen bedömning finner jag dock att det som har framkommit i ärendet inte kan ligga till grund för kritik. Jag vill ändå framhålla följande.

text: Kronofogdemyndigheten har angett att myndigheten under senare tid upplevt en stor ökning av antalet ärenden, vilket i sin tur har lett till att väntetiderna ökat.

text: Jag har förståelse för att myndigheten befinner sig i ett ansträngt läge på grund av detta. Det följer emellertid av

text: 9 § förvaltningslagen

text: att ett ärende ska handläggas så enkelt, snabbt och kostnadseffektivt som möjligt utan att rättssäkerheten eftersätts. I detta ligger ett krav på myndigheten att aktivt driva ärendet framåt så att ett beslut kan fattas så snart som möjligt. Att en myndighet har stora ärendebalanser utgör ingen godtagbar ursäkt för att skyndsamhetskravet åsidosätts.

text: Ärendet avslutas.

text: Beslutet har fattats av stf JO Karin Almgren. Dokumentet har fastställts digitalt och har ingen underskrift.

text: Rättssakkunniga Jessica Jern har föredragit ärendet och byråchefen Johan Thorblad har deltagit i beredningen.


avgjordAv: Justitieombudsmannen Cecilia Renfors

title: Kritik mot en kommunchef angående uttalanden till kommunanställda efter en tidningsartikel och för agerande i strid med det s.k. efterforskningsförbudet

sammanfattning: Sedan de anställda på en skola i Nordmaling i ett brev till kommunledningen hade påtalat brister i arbetsmiljön uppmärksammades saken i en tidningsartikel. Vid ett möte med skolpersonalen diskuterade kommunchefen tidningsartikeln. Hans uttalanden, som kunde uppfattas som ett uttryck för att han inte ville att personalen skulle vända sig till medierna med kritik mot kommunen, bedöms som mindre lämpliga. I samband med att en journalist bad kommunchefen kommentera skolpersonalens skrivelse frågade han också varifrån journalisten hade fått sina uppgifter. Även om frågan ställdes utan närmare eftertanke var den olämplig mot bakgrund av grundlagens bestämmelser om förbud mot efterforskning.

text: Anmälan m.m.

text: I en anmälan till JO riktade AA klagomål mot kommunchefen i Nordmalings kommun, BB.

text: Enligt anmälan hade lärarkåren på Artediskolan i Nordmaling, i ett brev till kommunledningen, framhållit att arbetsmiljön på skolan var ohållbar och vädjat om hjälp, utredning och åtgärder. Sedan brevet uppmärksammats i en artikel i Västerbottens-Kuriren (VK) hade BB samlat lärarkåren till ett möte och skällt ut dem för att ha offentliggjort problemen på Artediskolan. Flera av lärarna hade upplevt mötet som hotfullt och att syftet med det varit att de skulle skrämmas till tystnad.

text: AA, som ansåg att BB:s agerande utgjorde brott mot yttrandefriheten och meddelarfriheten, hänvisade bl.a. till en artikel införd i VK den 14 september 2012. Enligt artikeln hade BB vid mötet sagt till lärarna att de hade ”läckt” så att det blivit negativa artiklar om kommunen. Vidare angavs att BB sagt att han arbetat med att få bort negativa skriverier om kommunen i media och att han aldrig mer ville se missnöjda artiklar om skolan eller kommunen i tidningen.

text: Enligt anmälan hade BB även brutit mot det s.k. efterforskningsförbudet genom att ha frågat en reporter vid VK hur tidningen fått kännedom om brevet till kommunledningen.

text: Utredning

text: Kommunstyrelsen i Nordmalings kommun beslutade den 15 oktober 2012 att ställa sig bakom två yttranden upprättade av BB respektive barn- och utbildningsnämndens ordförande, CC.

text: Beträffande mötet med lärarkåren vid Artediskolan lämnade BB inledningsvis följande uppgifter.

text: Den 20/8 inlämnade lärarfacken en skrivelse ställd till mig som kommunchef och tf. barn- och utbildningschef samt ordföranden i barn- och utbildningsnämnden CC om arbetsmiljön på Artediskolan. Skrivelsen var utformad i elva frågeställningar som berörde arbetsmiljön. I den artikel publicerad i VK den 24/8 redogörs för skrivelsen under rubriken ”Kaos på Artediskolan”. Samma dag den 24/8 pågick den andra delen av en kommunikationsutbildning med anställd personal och chef ledd med stöd av konsult. Efter återkoppling av personalchef som deltog på mötet och med ett antal synpunkter som framkommit under utbildningsdagen beslutade jag att begära tid hos rektor för att delta på kommande personalkonferens tillsammans med ordförande i nämnden för att ge ”arbetsgivarinformation” om bl.a. skrivelsen från facken, publicitet i media, kommunikationsutbildningen samt vissa arbetsrättsliga frågor. Information till personalen genomfördes onsdagen den 29 augusti kl. 15.30–16.00 efter barn- och utbildningsnämndens sammanträde.

text: BB redogjorde därefter för de olika frågor som avhandlats av honom vid mötet. Beträffande frågan om publicitet i media anförde han följande.

text: Jag tog upp artikeln som var publicerad den 24/8 och sa att det är olyckligt med negativ publicitet för kommunen, skolans lärare och elever. Att jag haft ambitionen under ett års tid att få ned antalet negativa skriverier om kommunen som förekommit tidigare, vilket jag lyckats bra med. Något hot om att ”tysta ned” personal och att inte få lämna uppgifter till media uttalades aldrig.

text: BB underströk att han under mötet inte heller uttalat något om efterforskande av källor. Beträffande den i anmälan angivna kontakten med en reporter vid VK anförde han följande.

text: Jag blev uppringd av VK:s reporter om jag nu minns rätt onsdagen den 22/8 angående skrivelsen om arbetsmiljön som inkom till kommunen den 20/8 och som publicerades i VK den 24/8. Reportern ställde frågan om jag hade synpunkter på skrivelsen. I all hast ställde jag frågan var hon hade fått uppgifterna ifrån, vilket var klumpigt av mig och reportern sade: - Du vet väl om att du inte får efterforska källor? Jag meddelade direkt att jag väl känner till det ”meddelarskydd” som gäller och har inte för avsikt att efterforska källor och kommer inte heller att göra detta!

text: CC, som var närvarande vid mötet den 29 augusti 2012, anförde bl.a. att det under mötet inte förekom några som helst hot eller påtryckningar rörande lämnande av uppgifter till media och att det inte heller förekom några höjda röster.

text: AA gavs tillfälle att kommentera yttrandet, men avhördes inte.

text: Rättslig reglering

text: Enligt

text: 2 kap. 1 § 1 regeringsformen

text: är varje medborgare gentemot det allmänna tillförsäkrad yttrandefrihet: frihet att i tal, skrift eller bild eller på annat sätt meddela upplysningar samt uttrycka tankar, åsikter och känslor.

text: Av

text: 1 kap. 1 § tredje stycket tryckfrihetsförordningen

text: (TF) och

text: 1 kap. 2 § yttrandefrihetsgrundlagen

text: (YGL) framgår vidare att det står var och en fritt att lämna uppgifter och underrättelser i vilket ämne som helst till bl.a. författare och nyhetsbyråer för offentliggörande i de grundlagsskyddade medierna om inte något annat är föreskrivet i TF eller YGL (meddelarfrihet).

text: I

text: 3 kap. 4 § andra stycket

text: TF och

text: 2 kap. 4 § tredje stycket

text: YGL anges att en myndighet eller ett annat allmänt organ inte får ingripa mot någon för att han eller hon i ett grundlagsskyddat medium har utnyttjat tryck- eller yttrandefriheten.

text: Detta s.k. repressalieförbud anses innefatta att varje åtgärd som medför negativa konsekvenser för en offentligt anställd person och som grundar sig på dennes medverkan i ett grundlagsskyddat medium i princip är otillåten. En offentlig arbetsgivare får således inte ingripa vare sig formellt eller informellt mot en anställd med anledning av att han eller hon har använt sig av sin grundlagsstadgade rätt att yttra sig i massmedier.

text: En myndighetschef får inte heller försöka motarbeta att personalen utövar denna frihet. En offentlig arbetsgivare får därför inte genom generella uttalanden eller kritik i enskilda fall försöka påverka de anställda att avstå från att använda sin frihet att yttra sig om den egna myndigheten och dess verksamhet. (Se t.ex. Justitiekanslerns beslut den 27 juni 2013, dnr

text: Enligt huvudregeln i

text: 3 kap. 4 § första stycket

text: TF får en myndighet eller ett annat allmänt organ inte efterforska författaren till en framställning som införts eller varit avsedd att införas i tryckt skrift, den som utgett eller avsett att utge framställning i sådan skrift eller den som lämnat meddelande enligt

text: 1 kap. 1 § tredje stycket

text: TF. Detta s.k. efterforskningsförbud kommer även till uttryck i

text: 2 kap. 4 § första stycket

text: YGL.

text: Efterforskning är otillåten även om det inte finns någon som i det aktuella fallet använt sin meddelarfrihet. Det är själva sökandet som är förbjudet. Uttrycket efterforska har alltså en vidsträckt innebörd. Alla former av förfrågningar eller åtgärder som syftar till att nå kunskap om vem som lämnat ut en uppgift eller hur ett sådant uppgiftslämnande gått till är otillåtna. En företrädare för en myndighet får därmed inte fråga en journalist vem som lämnat uppgifter, även om det inte sker i syfte att ingripa mot meddelaren. (Se Axberger, Yttrandefrihetsgrundlagarna, första upplagan, s. 163.)

text: Bedömning

text: Det går av utredningen inte att dra några säkra slutsatser om hur BB uttryckte sig vid det ifrågavarande mötet, varför hans egna uppgifter därom får godtas. BB har uppgett att han, med anledning av den artikel som publicerades i VK den 24 augusti 2012, påtalade att det är olyckligt med negativ publicitet för såväl kommunen som för skolans lärare och elever samt att han under ett års tid arbetat med att få ned antalet negativa skriverier om kommunen vilket han också lyckats med.

text: Jag har förståelse för att vissa anställda uppfattade BB:s uttalanden om det olyckliga med negativ publicitet som ett uttryck för att han inte ville att de skulle vända sig till media med kritik mot kommunen.

text: Det är av stor vikt att en myndighetschef undviker att uttala sig på ett sådant sätt som av de anställda kan uppfattas som en uppmaning till dem att inte använda sig av den grundlagsskyddade meddelarfriheten. BB:s uttalanden, så som han själv återgett dem, var mot den bakgrunden mindre lämpliga.

text: Av utredningen framgår vidare att BB, då journalisten bad honom om synpunkter på den till kommunen inkomna skrivelsen, frågade var journalisten fått uppgifterna ifrån. Det förhållandet att BB direkt efter ett påpekande från journalisten sade att han inte hade för avsikt att efterforska källan, får anses tala för att frågan ställdes utan närmare eftertanke. Frågan var dock olämplig mot bakgrund av grundlagens bestämmelser angående förbud mot efterforskning.

text: Med den kritik som ligger i det ovan sagda avslutas ärendet.


avgjordAv: Justitieombudsmannen Katarina Påhlsson

nyckelord:
Allmänna handlingar
Avgift
Dokumentation
Objektivitet, opartiskhet, saklighet
Partsinsyn

title: Kritik mot Kriminalvården, anstalten Kumla, för hanteringen av en intagens begäran om kopior av handlingar och frågor om uttag av avgift

sammanfattning: Enligt anstalten Kumla begärde en intagen frekvent kopior av flera olika handlingar och oftast rörde det sig om färre än tio sidor. Anstalten bedömde att det fanns förutsättningar för att med stöd av undantagsregeln i 16 § tredje stycket avgiftsförordningen frångå regeln om avgiftsfrihet för färre än tio sidor och ta ut avgift vid några samlade tillfällen, i stället för att göra en bedömning av antal sidor efter varje begäran från den intagne. I beslutet konstaterar JO att undantagsregeln inte ger stöd för att en myndighet avvaktar med att behandla flera beställningar om kopior av olika handlingar för att senare göra en bedömning vid några samlade tillfällen och då ta ut en avgift. Enligt JO är ett sådant förfarande varken förenligt med tryckfrihetsförordningens krav på skyndsam behandling av en begäran om utlämnande av allmän handling eller, när en framställning grundas på partsinsyn, förvaltningslagens regler om ärendehantering och serviceskyldighet. Beslutet innehåller även vissa andra uttalanden avseende tillämpningen av avgiftsförordningen. En uppmaning från en kriminalvårdsanställd till den intagne att fundera på vilka handlingar han ”verkligen behöver kopia på” har inte ansetts förenlig med bl.a. kravet på saklighet och opartiskhet i 1 kap. 9 § regeringsformen. JO kritiserar anstalten för hanteringen av den intagnes begäran om kopior av handlingar och tillämpningen av avgiftsförordningen.

text: Anmälan

text: I en anmälan som kom in till JO den 9 juli 2019 framförde AA klagomål mot klienthandläggaren BB vid anstalten Kumla. AA anförde i huvudsak följande:

text: Det är svårt att få kopior av inlämnade hemställningar från BB och hon kräver betalt för kopiorna. Dessutom håller BB inne hemställningar under en hel vecka samt lägger ihop hemställningarna i slutet av veckan och tar ut en avgift trots att det rör sig om färre än tio sidor. Oavsett om hemställningarna sammanlagt avser fler antal sidor ska en begäran om kopia av en hemställan handläggas separat och vid varje enskilt tillfälle. BB:s hantering strider mot avgiftsförordningen.

text: Tillsammans med anmälan lämnade AA in en kopia av en hemställan daterad den 28 juni 2019 med, vad som kan utläsas, följande text:

text: Det ska kosta om kopiorna vid varje tillfälle överstiger 9. Om jag lämnat under 9 st vid varje tillfälle ska du inte samla en veckas kopior och sedan räkna det som 1 tillfälle. Det är vad avgiftsförordningen säger.

text: BB:s besked till AA framgår av ett skriftligt svar den 1 juli 2019 i samma hemställan:

text: Inte riktigt, inom en vecka kan räknas. Du ska fundera på vilka du verkligen behöver kopia på. Detta också ur miljösynpunkt.

text: Utredning

text: JO begärde att Kriminalvården skulle yttra sig över uppgifterna i anmälan.

text: I sitt remissvar anförde Kriminalvården, Region Mitt, genom regionchefen i huvudsak följande:

text: Sakförhållanden Uppgifter om sakförhållanden har inhämtats från verksamhetsområdet (VO) Kumla. Genom utredningen har sammanfattningsvis följande framkommit. Rutinen vid den avdelning på anstalten Kumla där AA var placerad vid tillfället för anmälan är att de intagna får kopior på hemställan och beslut från Kriminalvården när de begär det. Vid ett större antal sidor tas avgift ut enligt avgiftsförordningen. AA fick information om denna rutin och fick även kopior av hemställan, Kriminalvårdens beslut och sina egna skrivelser när han bad om det. AA begärde dock systematiskt och frekvent kopior på flera olika handlingar, de flesta gånger gällde begäran färre än tio sidor. Detta gjorde att anstalten Kumla och klienthandläggare BB bedömde att de kunde göra undantag från regeln om avgiftsfrihet för färre än tio sidor, och ta ut avgift enligt avgiftsförordningen vid några samlade tillfällen i stället för att göra en bedömning av antal sidor efter varje begäran från AA. AA tillfrågades också om betalningen innan kopiorna togs, för att säkerställa att AA var medveten om avgiften.

text: Tillämpliga bestämmelser Av

text: 6 § förvaltningslagen (2017:900)

text: (FL) framgår att en myndighet ska se till att kontakterna med enskilda blir smidiga och enkla. Myndigheten ska lämna den enskilde sådan hjälp att han eller hon kan ta till vara sina intressen. Hjälpen ska ges i den utsträckning som är lämplig med hänsyn till frågans art, den enskildes behov av hjälp och myndighetens verksamhet. Den ska ges utan onödigt dröjsmål. Av 15 § Avgiftsförordning (

text: ) framgår att en myndighet ska ta ut en avgift enligt bestämmelserna i

text: 22 §§

text: för att den efter särskild begäran lämnar ut 1. kopia eller avskrift av allmän handling, 2. utskrift av upptagning för automatisk databehandling, 3. kopia av video- eller ljudbandsupptagning eller utskrift av ljudbandsupptagning, eller 4. sådana bevis och registerutdrag som avses i

text: 20 §

text: . När en avgift tas ut ska myndigheten samtidigt ta ut ersättning för kostnaden för att sända den begärda handlingen eller kopian till mottagaren. Av 16 § Avgiftsförordningen framgår att om en beställning omfattar tio sidor eller mer, skall avgift tas ut för kopior av allmänna handlingar och för utskrifter av upptagningar för automatisk databehandling enligt

text: 15 §

text: och

text: Avgiften för

text: en beställning av tio sidor är 50 kronor. För varje sida därutöver är avgiften 2 kronor. Myndigheten får besluta om undantag från första och andra styckena om det finns särskilda skäl. Första–tredje stycket gäller även när en handling sänds till beställaren via telefax.

text: Kriminalvårdens bedömning Anstalten Kumla har beskrivit vilken rutin som tillämpas på avdelningen för utlämnande av kopior på hemställan, beslut av Kriminalvården och skrivelser och hur anstalten och klienthandläggare BB har agerat i AA:s fall. I förordningsmotiven till avgiftsförordningen har det framförts att det kan finnas anledning att frångå regeln om avgiftsfrihet för mindre beställningar om någon ständigt återkommer med mindre beställningar som lämpligen hade kunnat göras i ett sammanhang, dvs. beställningar som var och en avser färre än tio kopior oavsett antalet kopierade dokument eller om flera personer från exempelvis samma företag på ett mera systematiskt sätt beställer ett antal kopior var. I sådana fall kan bedömningen göras att gränsen på nio sidor egentligen är överskriden och därmed att avgift kan beräknas enligt huvudregeln, d.v.s. att påföra avgift från tionde sidan. Kriminalvården ser inte anledning att ifrågasätta anstalten Kumlas bedömning av att AA frekvent och systematiskt begärde kopior på handlingar, vilka inte överskred tio sidor vid varje begäran, och inte heller att anstalten Kumla därefter fann att det fanns särskilda skäl att frångå regeln om avgiftsfrihet för mindre beställningar i AA:s fall. Det kan också vara värt att notera att AA själv i en hemställan har skrivit att hans begäran om kopior vid varje tillfälle avser under tio sidor.

text: AA fick genom sitt ombud tillfälle att kommentera remissvaret. Han förde fram bl.a. följande:

text: Hans framställningar om kopior avsåg handlingar i pågående ärenden, t.ex. rapporter och liknande, som han behövde för att överklaga beslut till domstol. Kopiorna är dessutom avgiftsfria enligt 21 § avgiftsförordningen. Det bör även beaktas att anstalten endast kan erbjuda intagna reducerad sysselsättning, att ersättningen är låg och att en sökande enligt avgiftsförordningen kan få eftergift med kostnaden.

text: Rättslig reglering m.m.

text: Kriminalvården har redogjort för viss rättslig reglering. Därutöver kan följande nämnas.

text: Saklighet och opartiskhet Förvaltningsmyndigheter och andra som fullgör offentliga förvaltningsuppgifter ska enligt

text: 1 kap. 9 § regeringsformen

text: (RF) i sin verksamhet beakta allas likhet inför lagen samt iaktta saklighet och opartiskhet.

text: Tryckfrihetsförordningens

text: regler om handlingsutlämnande Grundläggande regler om allmänna handlingars offentlighet finns i

text: 2 kap.

text: tryckfrihetsförordningen

text: (TF). Enligt dessa bestämmelser har var och en rätt att ta del av en handling som förvaras hos en myndighet om den har kommit in till myndigheten eller upprättats där, förutsatt att den inte omfattas av sekretess (offentlighetsprincipen).

text: Den som önskar ta del av en allmän handling har även rätt att mot en fastställd avgift få en, såvitt nu är aktuellt, kopia av handlingen till den del handlingen får lämnas ut. En sådan begäran ska behandlas skyndsamt. Det följer av

text: 2 kap. 16 §

text: TF.

text: Enligt

text: 2 kap. 18 §

text: TF får en myndighet inte på grund av att någon begär att få ta del av en allmän handling efterforska vem han eller hon är eller vilket syfte personen har med sin begäran i större utsträckning än vad som behövs för att myndigheten ska kunna pröva om det finns hinder mot att handlingen lämnas ut.

text: Myndigheten kan inte låta bli att lämna ut kopior av allmänna handlingar med hänvisning till att det finns betydande hinder mot att lämna ut dem. Skyldigheten är ovillkorlig (se bl.a.

text: RÅ 1976 ref. 122

text: , JO 2015/16 s. 653 och Alf Bohlin, Offentlighetsprincipen, nionde uppl., 2015, s. 127 f.).

text: JO har i ett flertal beslut uttalat att en myndighet bör lämna besked i en fråga om att lämna ut handlingar redan samma dag som begäran gjorts. Någon eller några dagars fördröjning kan dock godtas om en sådan fördröjning är nödvändig för att myndigheten ska kunna ta ställning till om den efterfrågade handlingen är allmän och offentlig. Vidare kan ett visst dröjsmål vara ofrånkomligt om framställningen avser eller kräver genomgång av ett omfattande material.

text: Partsinsyn m.m. Den som är part i ett ärende har enligt

text: 10 § förvaltningslagen (2017:900)

text: , FL, rätt att – med de begränsningar som följer av

text: 10 kap. 3 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400)

text: – ta del av allt material som har tillförts ärendet. Bestämmelsen om partsinsyn utgör ett komplement till TF:s regler om rätten att ta del av allmänna handlingar. En part kan därigenom bevaka sina intressen i ärendet och kontrollera hur myndigheten handlägger ärendet (se JO:s beslut den 5 mars 2010, dnr

text: , och Ulrik von Essen m.fl., Förvaltningsrättens grunder, tredje upplagan, 2018, s. 112 f.).

text: En begäran från en part om att ta del av handlingarna i ett ärende ska handläggas i enlighet med de allmänna regler som enligt 6 och 9 §§ FL gäller för myndigheternas serviceskyldighet och ärendehantering. Det innebär bl.a. att en sådan begäran från part, liksom när en begäran grundas på TF:s bestämmelser, ska handläggas skyndsamt. JO har i ett flertal beslut påpekat att enbart det förhållandet att den som gjort framställningen är part i ett ärende inte utgör skäl för att en ansökan ska behandlas mindre skyndsamt än om partsställning inte föreligger (se t.ex. JO 1999/2000 s. 332 och

text: JO 2003/04 s. 389

text: En myndighet som meddelar ett beslut i ett ärende ska så snart som möjligt underrätta den som är part om det fullständiga innehållet i beslutet, om det inte är uppenbart obehövligt. Om parten får överklaga beslutet ska han eller hon även underrättas om hur det går till. En underrättelse om hur man överklagar ska innehålla information om vilka krav som ställs på överklagandets form och

text: innehåll och vad som gäller i fråga om ingivande och överklagandetid. Myndigheten bestämmer hur underrättelsen ska ske. En underrättelse ska dock alltid vara skriftlig om parten begär det. Underrättelse får ske genom delgivning. Det framgår av

text: 33 §

text: FL. I förarbetena till bestämmelsen uttalas att myndigheterna även fortsättningsvis själva bör få bestämma på vilket sätt en underrättelse ska lämnas, men att den som huvudregel bör lämnas skriftligt (se

text: prop. 2016/17:180 s. 208

text: Vidare har JO uttalat att Kriminalvården i samband med underrättelse om beslut bör erbjuda den intagne en kopia av beslutet. För det fall en intagen då begär en kopia ska den frågan hanteras skyndsamt. Om det i denna situation inte ska ske någon innehavsprövning bör i många fall kopian kunna tillhandahållas samma eller nästföljande dag (se JO:s beslut den 29 maj 2019, dnr

text: Avgift för kopior av allmänna handlingar Som Kriminalvården har redogjort för ska en myndighet efter en särskild begäran om att lämna ut kopia av allmän handling enligt huvudregeln i

text: 15 § avgiftsförordningen (1992:191)

text: ta ut en avgift om beställningen omfattar tio sidor eller mer. Avgiften för en beställning av tio sidor är 50 kronor och för varje sida därutöver är den 2 kronor. Enligt

text: 16 § tredje stycket avgiftsförordningen

text: följer att myndigheten, om det finns särskilda skäl, får besluta om undantag beträffande uttaget av avgift och avgiftens storlek.

text: I regeringens förordningsmotiv 1992:3 till

text: avgiftsförordningen

text: anges som exempel på situationer när det kan finnas anledning att frångå regeln om avgiftsfrihet bl.a. att någon ständigt återkommer med ”småbeställningar” som lämpligen hade kunnat göras i ett sammanhang, dvs. beställningar som var och en avser färre än tio kopior. I sådana fall kan myndigheten konstatera att vederbörande egentligen överskridit gränsen om tio sidor och därmed beräkna avgiften enligt huvudregeln (s. 16). Enligt Ekonomistyrningsverket kan myndigheten i ett sådant fall ta ut en avgift om 50 kronor redan från och med den första sidan till och med den tionde och därefter med 2 kronor per sida (se Ekonomistyrningsverkets handledning Avgift för kopia av allmän handling [ESV 2005:27]). Det är endast i uppenbara fall av missbruk som undantagsbestämmelsen kan tillämpas på detta sätt. I ett sådant fall bör myndigheten, enligt de nämnda förordningsmotiven, lämpligen göra någon form av tjänsteanteckning över utlämnade kopior för att ha underlag för ett beslut om att tillämpa undantagsregeln (a. a. s. 17).

text: Som exempel på en situation när det kan finnas anledning att ta ut en lägre avgift än den föreskrivna nämns i motiven beställningar av mer omfattande datautskrifter, där en strikt tillämpning av 16 § andra stycket skulle kunna leda till ett kraftigt överuttag av avgift (a. a. s. 17). Den enskildes ekonomiska förhållanden har inte angetts som skäl för att ta ut en lägre avgift.

text: Sedan den 1 juni 2008 har en part i ett ärende rätt att utan avgift få bl.a. slutligt beslut i ärendet. Rättigheten gäller ett avgiftsfritt exemplar. För att få ytterligare

text: exemplar utan avgift krävs särskilda skäl. Detta framgår av

text: 21 § fjärde

text: och

text: femte stycket

text: avgiftsförordningen

text: . En part har däremot inte någon ovillkorlig rätt att utan avgift få kopior av allt som har tillförts hans eller hennes ärende (se Trygve Hellners och Bo Malmqvist,

text: Förvaltningslagen

text: med kommentarer, tredje uppl., 2010, s. 187 f.).

text: Den som anser att den avgift som en myndighet har tagit ut av honom eller henne enligt

text: avgiftsförordningen

text: är oriktig, får inom 30 dagar efter den dag då avgiften betalades hos myndigheten begära ett särskilt skriftligt beslut om avgiften. Beslutet får överklagas hos Skatteverket. Detta framgår av

text: och

text: 24 §§

text: avgiftsförordningen

text: Fängelselagen m.m. Varje intagen ska bemötas med respekt för sitt människovärde och med förståelse för de särskilda svårigheter som är förenade med frihetsberövandet. Vidare ska verkställigheten utformas så att den intagnes anpassning i samhället underlättas och så att negativa följder av frihetsberövandet motverkas. Detta framgår av

text: 1 kap.

text: och

text: 5 §§

text: fängelselagen (2010:610)

text: JO har tidigare framhållit att en intagen som vill ha en kopia av sin hemställan ska få det utan kostnad (se uttalande i protokoll efter en inspektion av anstalten och häktet Salberga i februari 2019, dnr 605-2019, jfr även uttalande i protokoll efter en inspektion av anstalten och häktet Saltvik i november 2017, dnr 7573-2017).

text: Vidare har JO uttalat att det ligger i sakens natur att den som delges ett beslut ska få en kopia av beslutet utan kostnad och att bestämmelserna i

text: avgiftsförordningen

text: främst tar sikte på situationer då en intagen t.ex. önskar ett flertal kopior av ett beslut eller kopior av beslut som rör andra intagna (se

text: JO 2000/01 s. 222

text: ). Som nyss framgått har sedan den 1 juni 2008 en part i ett ärende rätt att utan avgift få bl.a. det slutliga beslutet i ärendet.

text: Frågor om innehav och förvaring av personliga tillhörigheter regleras i bl.a.

text: 5 kap. 1 § fängelselagen

text: och 5 kap. Kriminalvårdens föreskrifter och allmänna råd (

text: KVFS 2011:1

text: ) om fängelse, FARK Fängelse.

text: Bedömning

text: Hanteringen av AA:s framställningar om kopior av handlingar Kriminalvården har anfört att AA systematiskt och frekvent begärde kopior av flera olika handlingar samt att hans begäran för det mesta avsåg färre än tio sidor. Anstalten och klienthandläggaren BB bedömde därför att det fanns förutsättningar för att göra undantag från regeln om avgiftsfrihet för färre än tio sidor och för att ta ut avgift vid några samlade tillfällen, i stället för att göra en bedömning av antal sidor efter varje begäran från AA.

text: Som redogjorts för tidigare kan en myndighet med stöd av undantagsregeln i

text: 16 § tredje stycket avgiftsförordningen

text: vid uppenbara fall av missbruk ta ut en

text: avgift för en beställning som avser färre än tio sidor. Bestämmelsen ger dock inte stöd för att en myndighet, på det sätt som skett i detta fall, avvaktar med att behandla flera beställningar om kopior av olika handlingar för att senare göra en bedömning vid några samlade tillfällen och då ta ut en avgift. Ett sådant förfarande är varken förenligt med

text: tryckfrihetsförordningens

text: krav på skyndsam behandling av en begäran om att lämna ut allmän handling eller, när en framställning grundas på partsinsyn,

text: förvaltningslagens

text: regler om ärendehantering och serviceskyldighet.

text: Kriminalvården har inte närmare redogjort för vilka slags handlingar det var som AA begärde kopior av, när han gjorde de olika framställningarna eller om de gällde beslut som han tidigare hade fått kopior av. Redan mot denna bakgrund är det oklart om anstalten över huvud taget hade rätt att ta ut någon avgift. Jag vill understryka att en intagen som är part och skriftligen delges det slutliga beslutet i ärendet har rätt att i enlighet med

text: 21 § avgiftsförordningen

text: få en kopia av beslutet utan kostnad.

text: Undantagsregeln i

text: 16 § tredje stycket avgiftsförordningen

text: ska tillämpas med restriktivitet. Enligt förordningsmotiven bör en myndighet som avser att tillämpa denna regel och ta ut en avgift där en kopia annars hade varit avgiftsfri eller avgiften varit lägre, göra någon form av tjänsteanteckning över utlämnade kopior för att ha underlag för ett sådant beslut. En sådan dokumentation bidrar också enligt min mening till den restriktiva tillämpning som lagstiftaren har avsett. Det framgår inte av remissvaret om anstalten hade dokumenterat tidigare utlämnanden av avgiftsfria kopior till AA. Jag ifrågasätter därför om anstalten hade underlag för att göra bedömningen att det fanns skäl att tillämpa undantagsregeln.

text: Det har inte heller framkommit om AA informerades om möjligheten att enligt

text: 23 § avgiftsförordningen

text: begära ett särskilt skriftligt beslut om avgiftsuttaget. Jag anser att en sådan information bör lämnas när, som i detta fall, den som begär kopior framför invändningar mot avgiften.

text: Kriminalvården har inte kommenterat BB:s svar till AA, att han bl.a. ska fundera på vilka handlingar han ”verkligen behöver kopia på”. Uppmaningen framstår som anmärkningsvärd och är enligt min mening varken förenlig med kravet på saklighet och opartiskhet i

text: 1 kap. 9 §

text: RF eller grunderna för efterforskningsförbudet i

text: 2 kap. 18 §

text: TF. Eftersom det är oklart om uppmaningen skedde i enlighet med myndighetens rutiner eller myndighetens ställningstagande beträffande AA:s framställningar avstår jag i detta fall från att rikta kritik mot den enskilda tjänstemannen. Jag finner dock skäl att understryka Kriminalvårdens ansvar för att myndighetens personal har grundläggande kunskaper om såväl hanteringen av utlämnande av allmänna handlingar som bemötandefrågor.

text: Anstalten förtjänar kritik för hanteringen av AA:s begäran om kopior av handlingar och för tillämpningen av

text: avgiftsförordningen

text: Kopia av en intagens hemställan m.m. JO får regelbundet klagomål från intagna om långsam handläggning av hemställningar. Det är inte heller ovanligt att JO får klagomål om att hemställningar som lämnats in till Kriminalvården har försvunnit. Av utredningen framgår att AA begärde kopior av bl.a. sina hemställningar. Det kan finnas olika skäl till att en intagen vill ha sådana. En kopia kan t.ex. vara ett viktigt bevismedel för den intagne om att en hemställan har gjorts eller, vid fråga om långsam handläggning, när i tiden den har lämnats in.

text: Som JO tidigare har uttalat bör en intagen som vill ha en kopia av sin hemställan få det utan kostnad. Eftersom en hemställan sällan omfattar fler än någon enstaka sida ger

text: avgiftsförordningen

text: normalt inte heller stöd för uttag av avgift för en kopia. Som en följd av frihetsberövandet har en intagen dessutom begränsade möjligheter att vid behov själv ordna kopia eller på annat sätt säkerställa en bekräftelse på att den är mottagen. Kriminalvårdens personal bör därför, med utgångspunkt i vad som anges i

text: 1 kap.

text: och

text: 5 §§

text: fängelselagen

text: , ha ett humant och professionellt förhållningssätt gentemot en intagen som vill ha en kopia av en handling.

text: Det här ärendet har rört intagnas rätt att få kopior av handlingar, bl.a. sina egna hemställningar. En hemställan kan dock även avse något helt annat, t.ex. synpunkter på förhållanden i anstalten eller önskemål om att få tala med en särskild befattningshavare. Det finns inte någonting som hindrar att en anstalt samlar ihop och i ett sammanhang besvarar flera sådana hemställningar eller förfrågningar från en intagen. En sådan hantering ska dock ske utan onödigt dröjsmål eller med den skyndsamhet som krävs i det enskilda fallet. (Se bl.a.

text: 6 §

text: FL och JO 2015/16 s. 653.)

text: Avslutningsvis vill jag med anledning av att AA tagit upp att intagna har begränsade ekonomiska resurser upplysa om att jag har tagit ett initiativ för att utreda bl.a. konsekvenserna av Kriminalvårdens beslut, att intagna inte längre får ta emot privata medel (se JO:s dnr 2585-2020).

text: Ärendet avslutas.


avgjordAv: Kerstin André

nyckelord: Barn/ungdom Verkställighet Vårdnad

text: En förälder som var ensam vårdnadshavare hade, under pågående vårdnadstvist och i strid med den andra förälderns vilja, hämtat sitt barn i skolan och tagit med barnet till en annan kommun. – Fråga om skolans personal på det sätt som skedde borde ha biträtt vårdnadshavaren vid hämtningen

text: Bakgrund

text: AA och BB, som tidigare har varit gifta med varandra, har tillsammans barnen CC, född 1994 och DD, född 1998. Den gemensamma vårdnaden om barnen upplöstes inte i samband med äktenskapsskillnaden 2001. Efter separationen bodde barnen växelvis hos föräldrarna i två olika kommuner i Stockholmsområdet.

text: I samband med att modern och barnen under julen 2002 besökte barnens morföräldrar förvärvade modern en fastighet i Piteå kommun och bosatte sig där med barnen. Barnen återvände därför inte till Stockholm. I januari 2003 började CC i skolan i Piteå. Fadern väckte samma månad talan om bl.a. vårdnad vid Stockholms tingsrätt. Den 4 april 2003 beslutade tingsrätten interimistiskt att CC och DD skulle bo hos fadern. I augusti 2003 hämtade fadern, mot moderns vilja, DD i Piteå. Genom interimistiskt beslut av tingsrätten den 8 oktober 2003 anförtroddes fadern interimistiskt ensam vårdnad om barnen. I november 2003 hämtade fadern, mot moderns vilja, CC som vid tillfället befann sig på Furubergsskolan i Piteå kommun.

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO framförde EE, mormor till CC och DD, klagomål mot rektor FF och kurator GG, båda vid Furubergsskolan. Hon uppgav att CC den 20 november 2003 under falska förespeglingar hade lockats ut från sitt klassrum och sedan överlämnats till fadern som hade tagit med sig henne ned till Stockholm. EE anförde bl.a. följande.

text: Klockan 08.50 kom rektorn till CC:s klassrum och sade att hon ville tala med CC. Rektorn tog med CC till kuratorns kontor. Där berättade kuratorn och rektorn att CC:s far, som bor i Stockholm, ville träffa henne och att han skulle komma dit. CC ville springa sin väg. Fadern, AA, kom in efter en stund. CC har berättat att hon talade om för rektorn, kuratorn och fadern att hon ville hem till modern och att hon

text: ville träffa sin mor. Rektorn och kuratorn sade till CC att det var hennes far som bestämde nu. CC grät och var förtvivlad. Fadern sade att han inte kunde vänta längre, att han och CC skulle åka i väg och fika på ett kafé. CC ville inte följa med. CC tvingades, med rektorns och kuratorns hjälp, att följa fadern till bilen. De åkte direkt till Kallax flygplats för resa till Arlanda. CC har berättat att hon grät hela vägen i bilen och under flygningen.

text: Modern, BB, har berättat följande. Klockan 11.15 fick hon reda på vad som hade hänt i klassrummet och att CC inte gick att hitta någonstans. Hon fick inte tag på rektorn varför hon åkte till skolan för att ta reda på vad som hade hänt. Hon frågade rektorn varför hon hade agerat på det sätt som hon gjort. Rektorn sade då att hon hade fullgjort ett uppdrag från barn- och utbildningsnämndens ordförande HH. HH var, både på uppdrag av länsrätten och i egenskap av konsult med eget privat företag, personligen redan inblandad i vårdnadstvisten. Sedan ändrade sig rektorn och sade att det var områdeschefen JJ som hade beordrat uppdraget. Kuratorn sade att AA är ensam vårdnadshavare och att skolan är skyldig att hjälpa barn att få träffa sina föräldrar. Socialtjänsten i Piteå kommun hade några dagar tidigare avslagit en begäran från AA att hjälpa till att ”hämta” CC Socialtjänsten hänvisade till att vårdnadsmålet och utredningsarbetet fortfarande pågick och att AA under dessa omständigheter måste vända sig till Länsrätten i Norrbotten med en ansökan om polishämtning.

text: I CC:s klassrum utbröt närmast tumult när eleverna fick veta att rektor hade skickat i väg CC. De flesta barnen visste att CC vill bo hos sin mor och gå i den klass där hon hade gått sedan den 7 januari 2003.

text: Utredning m.m.

text: Inledningsvis inhämtades upplysningar per telefon från rektorn FF. Därefter anmodades Barn- och utbildningsnämnden i Piteå kommun att inkomma med utredning och yttrande över vad som hade framförts i anmälan till JO. Barn- och utbildningsnämnden (arbetsutskottet) konstaterade att skolan hade handlagt ärendet på för barnet bästa möjliga sätt och lämnade som sitt remissvar ett av FF upprättat yttrande. I yttrandet anfördes följande.

text: 10/11 AA, CC:s pappa, ringer och säger att han nu har ensam vårdnad om CC. Han faxar kopior av domen i Stockholms tingsrätt 2003-09-24. Han meddelar att det snart kommer en verkställighet på beslutet. Han vill att det ska gå lugnt tillväga och önskar att CC:s mamma vore honom behjälplig så att avskedet från kamraterna och skolan blev bra. 17/11 GG, skolans kurator, kontaktar mig och berättar att AA ska komma för att träffa CC. Eftersom AA var ensam vårdnadshavare är skolan skyldig att bistå honom. Vår områdeschef, JJ, ansåg det lämpligt att skolans kurator och jag som skolans rektor, tillika känd för CC skulle medverka till sammanträffandet. 18/11 AA kommer och vi träffas hos kuratorn. Han berättar hur han tänkt sig mötet med CC. AA:s önskemål är också att kurator och rektor är med vid mötet och samtalet. CC är inte i skolan varken 18/11 eller 19/11. 20/11 AA kommer till expeditionen strax efter klockan 8. Kurator tillkallas. Vi

text: samtalar en stund. Skolan har denna dag ”gammaldags skoldag”. Jag går upp till skolan och till årskurs tre. Eftersom barnen var gammaldags klädda och hade en psalmvers i läxa, var det naturligt att jag pratade med dem och lyssnade på deras läxa en god stund. Sedan vände jag mig mot CC och ville prata med henne. Hon reste sig och följde villigt med mig. Vi gick till kuratorns rum. Där berättade kuratorn att pappa AA var i skolan och ville träffa henne. Så småningom knackade det på dörren och AA kom in. Han satte sig och började prata med CC. Han beundrade hennes klädsel och visade en kort film i vilken hennes bror också var med. Så småningom tog han henne i sitt knä en stund. CC flyttade sedan tillbaka till sin stol. AA samtalar med CC och kom då med önskan att CC skulle följa med honom till Stockholm. CC upprepar frasen ”jag vill inte följa med, jag vill vara hos mamma”. AA föreslår att de ska fara till ett kafé och fika. CC upprepade sin fras och tårarna kom. Samtalet var hela tiden lugnt och det avslutades med att AA sa, att nu är det han som bestämmer. Han tog CC i handen och kuratorn torkade en tår från hennes kind. De gick lugnt och stilla ut ur rummet medan vi blev kvar. AA sa också att han skulle ringa och meddela CC:s mamma. Vi ringer vår områdeschef och meddelar att sammanträffandet mellan AA och CC har skett. Strax efter klockan 11 kommer CC:s mamma och mormor. De var väldigt upprörda och i affekt. Kurator och jag svarar att vi utfört ett uppdrag och hänvisar vidare till vårdnadshavare och områdeschef. Kurator och jag informerar sedan personalen och klassen. Eleverna hade naturligtvis frågor vilka vi efter bästa förmåga svarade på. Vi sa också att den som ville prata mer kunde komma ner till någon av oss. Några dagar senare var jag i klassen på uppföljningssamtal. Klockan 13.15 ringde AA och berättade att de nu var i Stockholm. Resan hade enligt honom gått bra. CC hade vid ett tillfälle blivit ledsen men sedan hade de pratat och skrattat.

text: Till nämndens remissvar var fogat ett yttrande från barn- och utbildningsnämndens ordförande HH. I yttrandet anfördes bl.a. följande.

text: /– – –/ Jag kontaktades av chefen för länsrätten i Norrbotten, KK i maj år 2003 om rubricerade ärende och fick förfrågan om jag kunde påta mig medling. Det framgick att föräldrarna haft gemensam vårdnad och växelvis boende av barnen i Stockholm, men att modern utan faderns kännedom flyttat med barnen till Piteå. Fadern hade fått den interimistiska vårdnaden om barnen, men modern vägrade att skicka ner barnen till fadern. Jag hade börjat som ordförande i barn- och utbildningsnämnden i januari -03 och hade tveksamheter att påta mig uppdraget utifrån det, men KK ansåg att jag var lämplig för uppdraget. När jag tog kontakt med föräldrarna redogjorde jag att jag även var ordförande i nämnden, men ingen av parterna hade något att erinra mot detta. Medlingen lyckades inte och ärendet har varit föremål för fortsatta förhandlingar i rätt. I november år 2003 kontaktades jag av fadern och han berättade då att det nu var klart i rätt att han var ensam vårdnadshavare för barnen. Domen hade vunnit laga kraft. Han hade innan hämtat sonen i Piteå som nu bodde med honom i Stockholm och han ville nu komma och hämta dottern CC. Modern har fortsatt vägra honom att hämta eller att träffa dottern. Han ville hämta dottern i skolan och ville få hjälp att göra detta, på ett för dottern, skonsamt sätt. Jag hänvisade honom till områdeschef JJ.

text: JJ hade kontakt med fadern och kontrollerade att hans uppgifter att han nu var ensam vårdnadshavare stämde. JJ rådfrågade mig då jag har långvarig erfarenhet av arbete inom socialtjänsten och min bedömning var att vi inte kunde neka honom som ensam vårdnadshavare att komma och träffa sitt barn och att vi inte heller kunde hindra honom att ta med sig dottern. Detta förutsatte att allt skulle ske på ett för dottern lugnt sätt och att inga former av handgripligheter fick förekomma. Ärendet har därefter handlagts av berörda inom skolan som framgår av rektor FF:s redogörelse. /– – –/ EE bereddes tillfälle att yttra sig över remissvaren. Hon anförde bl.a. följande. ”Domen” i vårdnadsmålet hade inte vunnit laga kraft. Huvudförhandling i målet hade inte hållits. – AA visste att han inte skulle ha någon framgång med att vända sig till länsrätten med en begäran om polishämtning. Verkställighetsmålet hade nämligen överklagats till kammarrätten. I det läget vände han sig till skolan som var honom behjälplig. Eftersom CC tidigare vid flera tillfällen hade vägrat att följa med sin far behövde han skolans hjälp. Hon vill ha klarlagt vem som bär ansvaret för beslutet att bistå fadern. EE ifrågasatte att det skulle vara skolans uppgift att ”genomföra verkställighet av hämtning av barn”.

text: I beslut den 23 juni 2005 anförde JO André följande.

text: Bedömning

text: I

text: 21 kap.

text: föräldrabalken

text: (FB) finns bestämmelser om verkställighet av vad allmän domstol har bestämt i dom eller beslut om bl.a. vårdnad. Enligt dessa bestämmelser förordnar länsrätt om verkställighet efter en ansökan. Utgångspunkten vid handläggningen av mål enligt

text: 21 kap.

text: FB är att barnets bästa skall komma i främsta rummet.

text: Överlämnande av barn skall i första hand ske med parternas frivilliga medverkan. Innan länsrätten förordnar om verkställighet får den uppdra åt bl.a. tjänsteman inom socialtjänsten att verka för att den som har hand om barnet frivilligt skall fullgöra vad som åligger honom eller henne (2 §). När överflyttning inte sker frivilligt får tvångsmedel tillgripas. I 3 § stadgas att länsrätten, om den förordnar om verkställighet, får förelägga vite eller besluta att barnet skall hämtas genom polismyndighetens försorg. Är det fråga om en dom eller ett beslut om vårdnad får länsrätten besluta om hämtning av barnet om verkställighet annars inte kan ske eller om hämtning är nödvändig för att undvika att barnet lider allvarlig skada.

text: Länsrätten kan vägra verkställighet om det är uppenbart att förhållandena har ändrats sedan den allmänna domstolens dom eller beslut meddelades och det av hänsyn till barnets bästa är påkallat att frågan om vårdnad, boende eller umgänge prövas på nytt. Länsrätten kan vidare, oavsett innehållet i allmän domstols eller annan myndighets tidigare avgörande, vägra verkställighet om sådan inte kan ske tan risk som inte är ringa för att barnets kroppsliga eller själsliga hälsa skadas (6 §). Vid hämtning skall någon som kan vara till stöd för barnet närvara. Finns det en sådan kontaktperson som avses i

text: socialtjänstlagen (2001:453)

text: bör denne anlitas.

text: Om möjligt skall också en barnläkare, barnpsykiater eller barnpsykolog medverka (9 §).

text: Den som obehörigen skiljer ett barn under 15 år från någon som har vårdnaden om barnet döms, enligt

text: 7 kap. 4 § första stycket brottsbalken

text: , för egenmäktighet med barn till böter eller fängelse i högst ett år, om gärningen inte utgör brott mot frihet. Detsamma gäller, om den som gemensamt med någon annan har vårdnaden om ett barn under 15 år utan beaktansvärt skäl egenmäktigt bortför barnet eller om den som skall ha vårdnaden obehörigen bemäktigar sig barnet och därigenom själv tar sig rätt. Brottet egenmäktighet med barn lyder under allmänt åtal men enligt

text: 7 kap. 6 § brottsbalken

text: får åklagare åtala endast om åtal är påkallat ur allmän synpunkt.

text: Stadgandet i första styckets andra mening avser även det fallet att vårdnadshavaren obehörigen bemäktigar sig barnet och därigenom själv tar sig rätt. Ansvar kan alltså drabba den som efter domstolsbeslut att vårdnaden skall tillkomma honom hämtar barnet – kanske under uppslitande scener – utan att anlita laga former för beslutets verkställande. Detta innebär inte att det skulle vara otillåtet att själv hämta ett barn i fall då någon oenighet därom inte föreligger. En viss nödrätt till barnets bästa torde också böra erkännas. Straffbestämmelsen träffar endast sådana fall då det måste anses vara fråga om egenmäktighet (se NJA II 1962 s. 201–203).

text: JO har tidigare uttalat att skolpersonal skall förhålla sig neutral när det föreligger tvist mellan vårdnadshavare om ett barn (JO:s beslut den 23 januari 1997, dnr

text: Genom utredningen har bl.a. följande framkommit. Stockholms tingsrätt beslutade genom interimistiskt beslut den 4 april 2003 att barnen skulle vara stadigvarande boende hos fadern. Genom ett nytt interimistiskt beslut den 8 oktober 2003 tillerkändes fadern ensam vårdnad om barnen. I november 2003 tog fadern kontakt med barn- och utbildningsnämndens ordförande. Han berättade att han hade anförtrotts vårdnaden om barnen och att han hade för avsikt att komma till Piteå för att hämta sin dotter CC, som då var nio år. Han ville hämta CC i skolan och önskade få skolans hjälp att göra detta på ett för dottern skonsamt sätt. Ordföranden hänvisade fadern till en av områdescheferna vid barn- och utbildningsförvaltningen. Efter att ha kontrollerat att fadern hade ensam vårdnad informerade förvaltningen skolan om vad som skulle komma att ske. Den 20 november 2003 hämtade rektorn CC i klassrummet och tog henne med till kuratorns rum dit sedan fadern kom. Efter en stunds samtal tog fadern med sig CC från skolan och vidare till Kallax flygplats för resa till Stockholm.

text: Såvitt har framkommit var såväl nämndens ordförande som tjänstemännen vid förvaltningen och skolan av uppfattningen att de inte hade något val, utan var tvungna att hjälpa fadern på det sätt som han önskade eftersom han interimistiskt hade tillerkänts ensam vårdnad om barnen. Samtliga synes ha varit väl medvetna

text: om att fadern hade för avsikt att ta med sig CC till Stockholm och att modern inte gick med på detta.

text: Som framgår av redogörelsen ovan finns emellertid en ordning som skall tillämpas när en förälder inte frivilligt lämnar över barnet till den förälder som av domstol har tillerkänts vårdnaden. I sådana fall måste verkställighet ske enligt reglerna i

text: 21 kap.

text: FB. En vårdnadshavare som mot den andra förälderns vilja hämtar barnet utan att följa det regelsystemet kan under vissa förhållanden dömas för brottet egenmäktighet med barn. Den omständigheten att fadern var ensam vårdnadshavare innebar därför inte med automatik att skolan skulle hjälpa honom att hämta CC

text: Enligt min uppfattning borde kommunen ha avböjt att medverka på det sätt som fadern önskade och i stället ha hänvisat honom till att använda sig av den särskilda ordning som rättssystemet tillhandahåller, dvs. att ansöka om verkställighet vid länsrätten. Det har för övrigt framkommit att fadern i tiden före den aktuella händelsen hade vänt sig till länsrätten med en sådan ansökan. Varför han inte fullföljde saken den vägen har inte framgått. Det kan konstateras att fadern, genom att ta hjälp av skolan på det sätt som skedde, kringgick en tillämpning av regelsystemet i

text: 21 kap.

text: FB, ett system som skall tillförsäkra att barnets bästa beaktas.

text: Sammanfattningsvis anser jag således att skolor inte bör medverka vid hämtningar av barn i situationer som den aktuella. I förevarande fall synes visserligen befattningshavarna vid skolan ha fått direktiv från barn- och utbildningsförvaltningen om hur man skulle agera i saken. Även om huvudansvaret för det inträffade inte kan anses åvila dem kan deras handlande inte undgå kritik. ––––––––––––––––

text: Med de uttalanden som har gjorts avslutas ärendet.


nyckelord: Anmälan Förundersökning

title: Initiativärende mot Polismyndigheten i Stockholms län angående handläggningen av polisanmälningar gjorda via e-post

text: Initiativet

text: I JO:s ärende dnr 3900-2006 framförde AA klagomål mot bl.a. Polismyndigheten i Stockholms län. Under handläggningen av ärendet inhämtades handlingar och muntliga upplysningar från polisen, varvid bl.a. följande framkom.

text: I ett e-postmeddelande som i augusti 2006 skickades från Polisens kontaktcenter i Stockholms län (PKC) till AA angavs bl.a.: ”Via e-post kan vi inte mottaga några anmälningar där känd gärningsman förekommer, vilket däremot går bra på en polisstation”.

text: Kommissarien BB, enhetschef vid PKC, lämnade i oktober 2006 muntliga upplysningar enligt i huvudsak följande. Polisens kontaktcenter skall hantera ärenden av enklare beskaffenhet och polisanmälningar där gärningsmannen är okänd. Handläggarna är inte utbildade för att ta upp polisanmälningar mot en känd gärningsman. Om sådana anmälningar kommer in via e-post skall handläggarna hänvisa anmälaren att ta kontakt med en polisstation. Något ärende läggs därvid inte upp. E-postmeddelandena sparas under en viss tid, innan de raderas. Det pågår diskussioner om hur man med bl.a. utbildning skall kunna ordna så att allmänheten även skall kunna göra anmälningar mot kända gärningsmän via e-post.

text: Mot denna bakgrund beslutade jag den 27 oktober 2006 att ta upp polismyndighetens ovan nämnda hantering av polisanmälningar via e-post till utredning i ett särskilt ärende.

text: Utredning

text: Handlingar inhämtades från polismyndigheten.

text: Ärendet remitterades därefter till polismyndigheten som anmodades att inkomma med upplysningar och yttrande över vilka handläggningsrutiner som tillämpas när en polisanmälan görs via e-post och att särskilt ange om det är möjligt att göra en polisanmälan via e-post mot en utpekad gärningsman samt, om så i vissa situationer inte var möjligt, anledningen därtill.

text: Polismyndigheten (biträdande länspolismästaren CC) inkom med ett remissvar, till vilket var fogat ett yttrande av polismästaren DD vid Roslagens polismästardistrikt.

text: DD anförde bl.a. följande.

text: Polisens kontaktcenter i Stockholms län är en del av en nationell kontaktcenterlösning för i huvudsak anmälningsmottagning per telefon av anmälningar där gärningsmannen är okänd och i övrigt för upplysningsverksamhet gällande vissa allmänpolisiära frågor. Mottagning av samtliga ärendetyper har efter hand utökats att gälla även via e-post och Internet. Rutinerna styrs i huvudsak av nationellt formulerade servicemål och i viss utsträckning av lokala tjänsteföreskrifter. Landets 21 polismyndigheter har i PKC bemannats med olika personalkategorier dels beroende på bemanningsbehovet i stort dels beroende på var i organisationen arbetsuppgifterna har utförts. Polismyndigheten i Stockholms län har bemannat sitt kontaktcenter med civilanställd personal liksom flera andra myndigheter medan vissa bemannat blandat med poliser och civilanställda eller i några fall med enbart poliser. Utgångspunkten har varit att PKC skulle bemannas med civilanställd personal vilket också var underlaget för att endast anmälningar utan känd gärningsman skulle hanteras av PKC. När utfallet inte blev så har också skillnaderna mellan myndigheter kommit att uppstå när det gäller anmälningar med känd gärningsman. I polismyndigheter där bemanningen i huvudsak består av poliser har anmälningar med känd gärningsman tagits emot av PKC. Att inte ha en riksgemensam rutin utifrån ett gemensamt regelverk har naturligtvis skapat viss osäkerhet främst bland PKC-operatörerna. Servicemålen för polisens kontaktcenter har uttryckts enligt följande: Minst 90 % av alla inkommande samtal skall vara personligt besvarade inom 3 minuter. Högst 15 % av alla samtal med en väntetid överstigande 10 sekunder får tappas. Verksamheten skall bedrivas dygnets alla timmar året runt. Några separata servicemål för internetanmälningar har egentligen inte formulerats i annan mening än att så kallade prioriterade ärenden som inte inom tre minuter har öppnats av en FU-ledare vid PKC hamnar hos en ledig PKC-operatör för handläggning. När det gäller e-posttrafiken regleras den inom Polismyndigheten i Stockholms län av tjänsteföreskrift 2006:4, 180 B. Lydelsen i avsnitt två (2.2) nämnda tjänsteföreskrift – Samtliga anmälningar skall överföras till 4PKC – innebär att inga undantag görs när det gäller anmälningar inkomna via e-post med känd gärningsman. Föreskriften står därmed i strid med det koncept verksamheten vid PKC ursprungligen var tänkt att vila på och har av naturliga skäl skapat viss förvirring inte minst bland operatörerna. Förhållandet är dock en arbetsledningsfråga så någon skugga skall inte falla över våra operatörer när det gäller att tillämpa handläggningsrutiner av anmälningar med känd gärningsman. Kompetensnivån hos våra PKC-operatörer har efter hand höjts till en nivå som nu bedöms motsvara den som behövs för att kunna hantera ärenden även med utpekade personer vilket också sker från och med den 1 november 2006. Varje vid PKC upptagen brottsanmälan, oavsett om den inkommit via telefon, Internet eller e-post granskas och godkänns av en till PKC knuten FU-ledare, som även fattar beslut om förundersökning och därmed även fattar beslut om att registrera en person som skäligen misstänkt. Rutinerna kan därmed sägas vara införda vid polisens kontaktcenter i Stockholms län, som ger möjlighet att hantera samtliga brottsanmälningar. Väl medveten om att vi nu egentligen frångår grundkonceptet har vi i vart fall uppfyllt kraven i tjänsteföreskrift 180 B men vad som kanske är än viktigare därmed också gett allmänheten förutsättningar för en bättre och snabbare service.

text: CC anförde bl.a. följande.

text: Bakgrund

text: Den nationella kontaktcenterlösningen, som Rikspolisstyrelsen (RPS) under 2004 införde för landets samtliga 21 polismyndigheter, gäller endast polisanmälningar via telefonsamtal och innebär att polisen kan kontaktas på ett för hela landet gemensamt telefonnummer till vilket en automatisk talsvarstjänst är kopplad. Det inkommande telefonsamtalet kopplas automatiskt vidare till ledig handläggare, i första hand till det län där den ringande personen befinner sig och i andra hand, vid lokal överbelastning eller lågtrafiktid, till annat län. I samband med införandet av nationellt kontaktcenter angav RPS en rutin som innebär att telefonanmälningar om grövre brott samt brott av enkel beskaffenhet med känd gärningsman skall kopplas vidare till den lokala polismyndigheten och att anmälningar om brott av enkel beskaffenhet med okänd gärningsman skall kopplas till tillgänglig operatör vid något av de 21 kontaktcentren för anmälningsupptagning. Att anmälningar gällande känd gärningsman inte skall upptas av kontaktcentret gäller således endast telefonsamtal. Utöver telefonanmälningar har Polisens kontaktcenter i Stockholms län även till uppgift att ta emot skriftliga anmälningar som inkommer inom länet, dvs. brev och e-post. Alla e-postanmälningar skall hanteras på samma sätt. Den ovan nämnda rutinen som gäller för telefonanmälningar när gärningsmannen är känd har aldrig gällt för skriftliga anmälningar.

text: Bedömning

text: Inledningsvis vill polismyndigheten peka på att den nationella kontaktcenterverksamheten endast har funnits i drygt två år och att det av naturliga skäl tar tid innan en helt ny verksamhet fungerar fullt tillfredsställande. Polismyndigheten har i tjänsteföreskrift reglerat hur hanteringen av e-post till myndighetens officiella e-postadress skall ske. Denna reglering infördes i samband med att myndigheten skaffade en officiell e-postadress 2004. Av tjänsteföreskriften framgår att samtliga polisanmälningar som inkommer via e-post till myndighetens officiella e-postadress skall överföras till Polisens kontaktcenter i Stockholms län för diarieföring och därefter överföring till handläggande enhet. Ansvaret för denna hantering har chefen för kontaktcentret. Det är endast sådana meddelanden som inte bedöms vara anmälningar som är undantagna från regeln om överföring till kontaktcentret. Det finns inget – och har aldrig funnits något – undantag för anmälningar gällande utpekade/kända gärningsmän. Av tjänsteföreskriften framgår således att polisanmälan mot en utpekad gärningsman kan ske via e-post. Det har dock framkommit att Polisens kontaktcenter under tiden före den 1 november 2006 inte fullt ut uppfyllde kraven i tjänsteföreskriften vad gäller e-postanmälningar avseende utpekade gärningsmän. I praktiken har hanteringen av sådana e-postanmälningar inte varit tillfredsställande. Polismyndigheten anser självfallet att det är olyckligt att verksamheten vid kontaktcentret inte har fungerat tillfredsställande i detta avseende och beklagar detta. Polismyndigheten kan konstatera att rutinerna vid Polisens kontaktcenter numera har förbättrats genom att kompetensnivån hos operatörerna har höjts och att ärenden med utpekade gärningsmän sedan den 1 november 2006 hanteras på samma sätt som övriga ärenden, vilket innebär att kraven i tjänsteföreskriften 180-B numera uppfylls. Hanteringsproblemet i verksamheten vid kontaktcentret har därmed åtgärdats. Myndigheten anser därför att inga ytterligare åtgärder behöver vidtas.

text: Bedömning

text: Som JO flera gånger tidigare har påpekat föreligger det en principiell skyldighet för polisen att ta emot anmälningar om brott. Huvudregeln är att polisen utan uppskov skall ta emot en sådan anmälan. En anmälan kan göras såväl muntligen som skriftligen hos vilken polismyndighet som helst. En polisman skall således inte avvisa en anmälare oavsett om anmälan sker genom t.ex. ett personligt besök eller

text: per telefon. Undantag kan förekomma om anmälaren exempelvis är så omtöcknad att det inte går att få fram vad anmälan avser eller om han genom obehärskat eller våldsamt uppträdande själv försvårar att anmälan tas upp eller om han inte vill vänta tills annan brådskande arbetsuppgift är avklarad. Det finns också anledning att påpeka att någon prövning av det inträffade inte skall ske i samband med upprättande av anmälan. Den prövningen skall i stället göras vid den efterföljande bedömningen av om förundersökning skall inledas eller inte.

text: Denna polisens skyldighet att ta emot anmälningar gäller naturligtvis också om en anmälan görs via e-post, och det finns inte heller några principiellt godtagbara skäl att göra undantag för anmälningar som avser en utpekad gärningsman.

text: Utredningen ger emellertid vid handen att det rått osäkerhet om på vilket sätt polisanmälningar till PKC vid Polismyndigheten i Stockholms län via e-post skall hanteras. Uppfattningen vid PKC synes ha varit att anmälningar med känd gärningsman inte skall tas upp och att anmälarna i dessa fall i stället skall hänvisas till en polisstation. Denna begränsning skall ha berott på att kompetensnivån hos operatörerna inte varit tillfyllest.

text: Som polismyndigheten uppgett är den s.k. kontaktcenterverksamheten tämligen ny och jag har därför viss förståelse för att det dröjt en tid innan verksamheten fungerat tillfredsställande. Polismyndigheten har dock hänvisat till bl.a. den vid myndigheten gällande tjänsteföreskriften om hantering av e-postmeddelanden till och från polismyndighetens officiella e-postadress på Internet (TjF 2006:04, 180- B). Enligt denna skall bl.a. samtliga via e-post inkomna anmälningar överföras till PKC, där chefen för kontaktcentret ansvarar för att anmälningarna diarieförs och överförs till handläggande enhet (2:2). Enligt uppgift har likalydande föreskrifter varit gällande sedan de infördes i mars 2004. Det är därför enligt min mening något förvånande att polismyndigheten inte tidigare ombesörjt att man på PKC haft den kunskap och erfarenhet som krävts för att myndigheten skall kunna leva upp till de egna föreskrifterna. Naturligtvis är de anställdas bristande kompetens inte ett godtagbart skäl att låta bli att ta emot en polisanmälan med en utpekad gärningsman. Vänder sig en enskild till polisen på ett sätt som anges i polisens officiella kontaktuppgifter, t.ex. genom en där angiven e-postadress, med en anmälan om brott måste det självfallet också finnas en beredskap och kunskap att ta emot anmälan.

text: Jag noterar med tillfredställelse att polismyndigheten redan har vidtagit sådana åtgärder – rutinerna vid PKC har förbättrats och kompetensnivån hos operatörerna har höjts – att de aktuella problemen har åtgärdats.

text: Ärendet avslutas med den kritik som ligger i vad jag nu har anfört.


nyckelord:
Allmänna handlingar
Diarieföring
Långsam handläggning

title: Anmälan till JO

text: AA framförde i en anmälan klagomål mot Stockholms tingsrätt. Han uppgav bl.a. att när han fredagen den 26 oktober 2007 kontaktade tingsrätten angående mål B 22909-05 framkom det att en stämningsansökan som inkom i juni 2007 ännu inte hade diarieförts och att målets akt var förkommen. Vid en ny kontakt måndagen den 29 oktober uppgav en handläggare att hans förfrågan, på grund av arbetsbelastningen vid domstolen, inte kunde prioriteras men lovade att återkomma när akten påträffats. Då han inte fick något besked skickade han onsdagen den 31 oktober via e-post en formell begäran om att få ta del av akten i dess helhet. Den 1 november försökte han resultatlöst nå handläggaren och den ansvarige domaren, som först dagen därpå ringde upp honom och därefter vidtog efterforskningar som resulterade i att akten återfanns samma dag.

text: Ett dagboksblad i mål B 22909-05 infordrades och granskades. Muntliga upplysningar har inhämtats från rådmannen BB, se bifogad tjänsteanteckning.

text: I det aktuella fallet fick således AA, när han först vände sig till tingsrätten med förfrågningar om målet, beskedet att akten var förkommen. Det är naturligtvis inte acceptabelt att en domstolsakt inte går att finna. Uppstår ändå en sådan situation måste självfallet kraftfulla åtgärder vidtas för att utan dröjsmål återfinna akten. Det förhållandet att akten varit förkommen och att inga större insatser inledningsvis synes ha vidtagits för att återfinna den har också medfört att AA:s framställan om att få ta del av allmänna handlingar inte behandlades med föreskriven skyndsamhet.

text: Av utredningen framgår även att det dröjde mer än fyra månader innan en stämningsansökan, som inkom till tingsrätten i juni 2007, diariefördes. Som framgår av

text: 5 § förordningen (1996:271)

text: om mål och ärenden i allmän domstol ska det under handläggningen av ett mål eller ärende fortlöpande registreras vilka handlingar som kommer in till domstolen, vilka åtgärder som domstolen utför i målet eller ärendet och vad som i övrigt förekommer i detta.

text: Tingsrättens bristfälliga handläggning har vidare lett till att den nämnda stämningsansökan inte heller blev föremål för ställningstagande i frågan om

text: stämning skulle utfärdas förrän mer än fyra månader efter det att den inkommit till tingsrätten, vilket naturligtvis inte är acceptabelt.

text: Sammantaget visar tingsrättens handläggning av dels det aktuella målet, dels begäran om utfående av allmänna handlingar, på flera brister. Eftersom den aktuella akten nu återfunnits och AA:s begäran om att få ta del av allmänna handlingar behandlats finner jag emellertid inte anledning att vidta någon ytterligare åtgärd.

text: Vad som i övrigt framkommit föranleder inte någon åtgärd eller något uttalande från min sida.

text: Ärendet avslutas med den kritik som ligger i det ovan anförda. – – – –

text: BILAGA

text: Tjänsteanteckning

text: Vid telefonsamtal med rådmannen BB, Stockholms tingsrätt, uppger hon följande. Den 29 - 31 oktober tjänstgjorde hon som lärare på en notariekurs och den 1 november satt hon på en huvudförhandling i Södertörns tingsrätt. Hon var därför inte på plats förrän den 2 november. När hon då fick reda på att AA sökt henne ringde hon upp honom. Han förklarade då att han försökt få ut handlingar i ett mål och att han av åklagaren fått veta att åtal väckts men att detta inte framgick av tingsrättens dagboksblad. Hon kontrollerade denna uppgift och såg att det stämde. Efter att ha kontrollerat enhetens listor över mål började hon sedan leta efter akten. Det visade sig att åtalet och förundersökningsprotokollet låg i lådor på en rullvagn som stod i ändan av korridoren. Hon minns inte om även aktkappan med övriga handlingar i målet låg här men hon utgår från att man i vart fall nu har återfunnit även denna. Det tog max en timme innan hon hittade handlingarna och ringde tillbaka till AA. Hon såg även genast till att åtalet registrerades som inkommet och fattade beslut om att utfärda stämning. Hon vet inte hur handlingarna hamnat på rullvagnen och inte heller hur länge de stått där. Hon har ingen annan förklaring till det inträffade än den allmänna oreda som blev följden av omorganisationen vid tingsrätten. Det har i samband med detta burits upp akter till avdelningen utan att ordentlig information gått fram om detta. AA skickade sin begäran om att få ta del av handlingarna i målet till avdelningens brevlåda. Ansvaret för denna fördelas veckovis mellan de tre enheterna vid avdelningen. Vecka 44 var det enhet 32 som hade ansvaret. Det aktuella målet ligger på enhet 33. De inkomna mejlen raderas efterhand. Det är dock möjligt att AA:s mejl vidarebefordrades till enhet 33 och då troligen till en av brottmålssekreterarna. Hon vet dock i så fall inte till vem. I de fall hon själv får mejl med anknytning till mål skriver hon ut dessa och diarieför dem i det aktuella målet. Hon har även fått veta att det vecka 44 var växelfel på tingsrätten så det var svårt för alla att komma fram till personal på tingsrätten. För det fall en sekreterare eller handläggare får en förfrågan om att ta del av handlingar och akten inte kan återfinnas tycker hon det är självklart att den ansvariga domaren skall kontaktas. Hon misstänker att det i detta fall inte fanns någon domare

text: tillgänglig. Domarna är ofta mycket upptagna eftersom de är underbemannade på tingsrätten. Hon blev upprörd över hanteringen i detta fall och har uttryckt sitt missnöje och diskuterat med administration och kanslipersonal att en begäran om att få ta del av en allmän handling alltid måste handläggas skyndsamt. Hon höll med AA i det han sade då hon talade med honom.