nyckelord:
Allmänna handlingar
Långsam handläggning

title: Kritik mot Regeringskansliet som dröjt med att lämna ut en allmän handling

sammanfattning: En journalist som begärt ut handlingar rörande intern representation vid Regeringskansliet har ifrågasatt hur hans framställningar hanterats. Regeringskansliet kritiseras för att i tre dagar ha väntat med att lämna ut en allmän handling, som i princip borde lämnats ut omgående. I beslutet framhålls att det är oförenligt med grundlagens skyndsamhetskrav att inom en myndighet skicka runt en handling för att i största allmänhet ge mottagarna möjlighet att lämna synpunkter på utlämnandet. Journalisten begärde även ut en handling med uppgifter om Näringsdepartementets interna representation. Den lista han då fick upptog inte en julfest, vilket dock berodde på hur denna bokförts. I denna del finns inte tillräcklig grund för kritik mot Regeringskansliet. Att en pressekreterare underrättats om journalistens begäran m.m. har inte heller föranlett kritik. I beslutet framhålls att en myndighet har rätt att söka åtgärda brister som upptäcks i samband med att någon begär ut en handling, liksom att informera om såväl uppdagade brister som vidtagna åtgärder, så länge det inte medför att handlingsutlämnandet fördröjs.

text: Anmälan AA, journalist vid Aftonbladet, har anmält Regeringskansliet till JO för Näringsdepartementets handläggning av utlämnande av allmänna handlingar som innehöll uppgifter om intern representation. Han har anfört följande.

text: Jag anser att en eller flera tjänstemän på Näringsdepartementet har brutit mot

text: tryckfrihetsförordningen

text: och dess intentioner. En rad handlingar har, trots att de har tagits fram och kopierats, lämnats ut först långt i efterhand.

text: Fördröjningen beror av allt att döma på att näringsminister BB:s stab kräver att ta del av och på olika sätt hantera handlingarna innan de lämnas ut. Detta moment har ingenting med normal sekretessprövning att göra utan är till synes enbart styrt av politiska intressen.

text: Dessutom är handlingarna gällande internrepresentation typiskt sett av den arten att sekretess aldrig förekommer.

text: Jag ifrågasätter också att inte fakturor från personalfester och andra nöjen har lämnats ut när jag har begärt transaktionslistor över all internrepresentationen på departementet. Här är bakgrunden till min anmälan och en tidsaxel över vad som har hänt. 1 augusti Klockan 10:46 beställer jag all internrepresentation på Näringsdepartementet sedan september 2011 och framåt. Beställningen gick till vikarierande expeditionschef CC. 2 augusti Klockan 16.05 skickar CC transaktionslistor över internrepresentationen. 6 augusti Begär jag ut 11 fakturor för internrepresentation från transaktionslistan - bland annat en nota från van der Nootska Palatset och en nota från Villa Bonnier. Jag begär också ut sammanställningar över hur mycket alla övriga departement har gjort av med på internrepresentation sedan september 2011 och framåt. 7 augusti 16.46 skickar CC de 11 fakturorna som beställdes den 6 augusti och skriver att fakturan från van der Nootska Palatset har efterfakturerats Centerpartiet. 17:49 samma dag kontaktar jag CC för att få underlaget kring fakturan som har efterfakturerats Centerpartiet och löneavdraget som gjordes för spriten. 8 augusti 11.23 mejlar CC kopior på statsekreterare DD:s löneavdrag som har gjorts för spriten på Villa Bonnier och efterfaktureringen av notan från van der Nootska Palatset till Centerpartiet. Löneavdraget och efterfaktureringen är daterade den 7 augusti 2012. 12.43 publicerar Dagens Eko nyheten om spritavdraget och efterfaktureringen till Centerpartiet efter att BB:s pressekreterare EE lämnat hela nyheten på förmiddagen till reportern FF. Statssekreterare DD intervjuas av ekot och berättar då bland annat hur Näringsdepartementet ligger till när det gäller internrepresentation jämfört med andra departement – uppgifter som tagits fram på uppdrag av Aftonbladet men vid denna tidpunkt ännu inte utlämnade. 9 augusti Klockan 11.29 får jag handlingen med hur mycket respektive departement har lagt ut på internrepresentation som Aftonbladet begärde ut den 6 augusti. Handlingen har då legat hos BB:s stab åtminstone ett dygn. 13 augusti Näringsdepartementet lägger ut uppgifter om sin julfest på hemsidan. Trots att Aftonbladet begärt ut all interrepresentation har vi inte fått ta del av denna. Julfesten har varit bokförd som seminarieverksamhet. Så har också en delfinshow, ett vinpaket och nöjen bokförts. Vikarierande expeditionschef CC har i intervjuer med Aftonbladet bekräftat fördröjning av utlämnande av handlingar – att handlingar som jag har beställt har lämnats till näringsminister BB:s pressavdelningen innan de har lämnats ut till mig.

text: Denna anmälan har handlagts tillsammans med tre andra anmälningar från journalister mot Regeringskansliet (se JO:s beslut i ärendena 639-2012, 2463-2012 och 2732-2012).

text: Utredning Regeringskansliet anmodades att göra en utredning och yttra sig över anmälan. Regeringskansliet (expeditionschefen vid Näringsdepartementet GG) inkom med ett yttrande. I yttrandet lämnades följande redogörelse för AA:s begäran och dess handläggning.

text: […] På förmiddagen den 1 augusti 2012 kontaktade AA tf. expeditionschefen CC, först per telefon därefter per e-post, och begärde att få ta del av följande handlingar: 1. All representation, alla utlägg, dokumentation kring alla resor och reseräkningar för BB sedan september 2011 och framåt. 2. All internrepresentation på Näringsdepartementet sedan september 2011 och framåt. Arbetet med att ta fram de begärda handlingarna påbörjades omedelbart. Den 2 augusti ringde tf. expeditionschefen till AA. Tf. expeditionschefen informerade AA om att begärda utläggskvitton hade tagits fram och skulle faxas till honom omgående. Vidare informerade tf. expeditionschefen AA om att det inte fanns några reseräkningar för BB. Vad gällde representation och resor kom tf. expeditionschefen och AA överens om att tf. expeditionschefen skulle skicka en transaktionslista, så skulle AA återkomma med besked om vilket underlag han ville ta del av. Bakgrunden till denna överenskommelse var att det rörde sig om en förhållandevis stor mängd bokförda poster och att bedömningen var att det skulle ta tid att ta fram och sekretesspröva samtliga fakturor. Tf. expeditionschefen uppfattade att AA var nöjd med arrangemanget. Han uttryckte vid det tillfället ingen åsikt om att handläggningen hade tagit för lång tid. Utläggskvittona faxades till AA den 2 augusti kl. 14.25. Efter dialog med AA hade uppgifter om personnummer och kortnummer tagits bort. Transaktionslistorna skickades med e-post till AA samma dag kl. 16.06. Av transaktionslistorna framgick tydligt vilka konton som omfattades av utdraget, nämligen, såvitt avser representationen, kontona personalrepresentation (intern representation) och extern representation. Den 6 augusti återkom AA per telefon och räknade upp ett antal fakturor från transaktionslistan som han ville ta del av. AA ställde också frågor kring det stora antalet chefsluncher (den frågan besvarades per e-post samma dag kl. 14.57) samt begärde att få en sammanställning över hur stora belopp som samtliga departement redovisat som intern representation under den aktuella perioden. Frågan rörande sammanställningen lämnades över till Regeringskansliets förvaltningsavdelning (Förvaltningsavdelningen) samma dag […].

text: Arbetet med att ta fram och sekretesspröva fakturorna inleddes omgående av tf. expeditionschefen. Omedelbart efter det att tf. expeditionschefen hade fått tillgång till fakturorna lämnades kopior av dem till en av näringsministerns pressekreterare. Syftet med denna åtgärd var av informativ karaktär. Efter sekretessprövningen scannades fakturorna och skickades med e-post till AA den 7 augusti kl. 16.46. Vid det laget hade departementet uppmärksammat felaktigheter rörande två av fakturorna. Av den anledningen begärdes löneavdrag för vissa poster i en faktura, och en faktura efterfakturerades till Centerpartiet. Detta informerades AA om i samband med att handlingarna lämnades ut. Senare samma dag återkom AA per telefon och hade vissa frågor. Han begärde då också att få ta del av ytterligare handlingar. AA återkom med dessa frågor i ett e-postmeddelande kl. 17.50. AA återkom med ytterligare frågor den 8 augusti kl. 9.45, 9.46, 9.52, 10.26 och 10.57. Samtliga frågor utom den sistnämnda besvarades i ett e-postmeddelande samma dag kl. 11.07. AA återkom med ytterligare en fråga kl. 11.11. Kl. 11.23 skickades per e-post de återstående handlingar som AA begärt att få ta del av. AA återkom med en ännu en fråga kl. 12.17. Kl. 12.37 svarade tf. expeditionschefen på alla återstående frågor utom en.

text: Något senare samma dag återkom AA per telefon med anledning av Ekots rapportering kring fakturorna. Tf. expeditionschefen svarade då också muntligen på hans sista fråga. Sammanställningen över hur stora belopp som samtliga departement redovisat som intern representation lämnades ut av Förvaltningsavdelningen den 9 augusti kl. 11.30. Näringsdepartementet hade dessförinnan, liksom övriga departement, fått ta del av ett utkast till sammanställning som ett led i Förvaltningsavdelningens hantering av utlämnandeärendet.

text: Avslutningsvis redovisade Regeringskansliet följande bedömning.

text: AA:s begäran att få ta del av allmänna handlingar gjordes i olika omgångar under ett par dagar i augusti då arbetssituationen för de personer som var i tjänst på Näringsdepartementet var mycket ansträngd. Inte desto mindre dröjde det inte i något fall längre än till dagen därpå innan transaktionslistor och kopior av fakturor lämnades ut. Näringsdepartementet anser att departementet har handlagt AA:s begäran om utlämnande av kopior av de aktuella allmänna handlingarna skyndsamt i enlighet med vad som föreskrivs i

text: 2 kap. 13 § andra stycket tryckfrihetsförordningen

text: . Som har framhållits ovan lämnades kopior av de aktuella fakturorna till departementets politiska ledning i informationssyfte. Det kan vidare konstateras att departementet i dialogen med AA varit tillmötesgående och snabbt svarat på de många frågor han ställt. Näringsdepartementet har inte haft anledning att uppfatta AA:s begäran på annat sätt än att den avsåg sådana fakturor som var bokförda som representation. Av den transaktionslista som AA fick ta del av framgick tydligt vilka konton som omfattades av utdraget.

text: AA kommenterade Regeringskansliets yttrande och preciserade sina klagomål till tre punkter enligt följande.

text: Sammanställningen över samtliga departements internrepresentation under en av Aftonbladet definierad period

text: Här sammanfaller Näringsdepartementets yttrande om tidpunkter helt med mina uppgifter. Jag begärde ut handlingen den 6 augusti och den levererades den 9 augusti. Det är vad som hände mellan dessa datum som min anmälan avser. BB:s politiska tjänstemän fick undersökningen jag beställde redan den 6, 7 eller 8 augusti på morgonen. Uppgifter ur materialet levererades sedan av statssekreterare DD i en ekosändning vid lunchtid den 8 augusti. Först ett dygn senare fick jag mina begärda handlingar. Det är inte försvarligt. Det handlar inte om uppgifter som ska sekretessprövas, utan om klumpsummor gällande internrepresentation. Om uppgifter som jag har beställt levereras i en radiosändning borde jag som har beställt informationen få tillgång till den åtminstone samtidigt.

text: Julfesten som gömdes undan

text: Den 1 augusti klockan 10:46 begärde jag all internrepresentation på Näringsdepartementet sedan september 2011 och framåt. Men jag fick inte några uppgifter alls kring en av de största internrepresentationerna som hade skett julfesten 2011. Den 13 augusti la Näringsdepartementet ut uppgifter om den festen som hade bokförts som "seminarieverksamhet" på sin hemsida. Jag anser att det är uppenbart att en julfest ska betraktas som internrepresentation – oavsett hur den bokförs.

text: Återigen hade handlingarna levererats till BB:s politiska tjänstemän som 12 dagar efter min begäran valde att lägga ut informationen på departementets hemsida.

text: Spritavdraget och efterfaktureringen till Centerpartiet

text: Det hela börjar med att jag den 6 augusti beställde ut två notor som plockades fram på Regeringskansliet. Men i stället för att skicka handlingarna till mig lämnades de omedelbart till BB:s pressekreterare. Det var sprit på en av fakturorna och skattebetalarna hade fått stå för en krognota som skulle ha gått till Centerpartiet. Allt detta hanterades och korrigerades innan jag fick ut handlingarna. Observera att detta inte rör arbete med sekretessfrågor. Jag fick alltså vänta över ett dygn. Först efter att ett löneavdrag hade gjorts för spriten och Centerpartiet hade fakturerats fick jag handlingarna. Då begärde jag ut själva löneavdraget och fakturan till Centerpartiet – båda var daterade den 7 augusti. Den sekretessprövning som gjordes innebar att de fyra sista siffrorna i statssekreterare DD:s personnummer ströks ur en handling. Redan innan jag fick handlingen med löneavdraget och fakturan till Centerpartiet hade BB:s pressekreterare kontaktat ekot och lämnat ut alla uppgifter. Jag anser att det inte är politiska intressen som ska styra när handlingar ska lämnas ut. I det radioinslag som AA har åberopat rapporteras att Näringsdepartementet betalat en faktura för en middag som Centerpartiet rätteligen skulle ha betalat. Statssekreteraren DD intervjuas och uppger att partiet ska betala fakturan och att orsaken till det inträffade är att man i samband med sommaren missade att informera om att partiet, inte departementet, skulle betala denna. Enligt statssekreteraren måste rutinerna för representation skärpas på departementet. Reportern säger att orsaken till att detta nu kommer fram är mediers uppmärksamhet och granskning av betalningar som Näringsdepartementet gjort. Reportern berättar vidare att näringsminister BB själv ska ha sett till att all representation gåtts igenom. Statssekreteraren uppger i inslaget även att medierna begärt ut information om all intern representation på departementet och att han hört att det finns en jämförelse, enligt vilken Näringsdepartementet skulle ligga väldigt lågt i jämförelse med de andra departementen.

text: Rättslig reglering

text: Allmänna bestämmelser om handlingsutlämnande m.m.

text: Grundläggande regler

text: Grundläggande regler om allmänna handlingars offentlighet finns i

text: 2 kap.

text: tryckfrihetsförordningen

text: . Enligt dessa bestämmelser har var och en rätt att ta del av en handling som förvaras hos en myndighet om den är inkommen till myndigheten eller upprättad där, förutsatt att den inte omfattas av sekretess (offentlighetsprincipen).

text: Med handling avses inte bara konventionella handlingar utan också upptagningar som kan läsas, avlyssnas eller på annat sätt uppfattas med tekniskt hjälpmedel. En handling i den formen anses förvarad hos en myndighet om den är tillgänglig för myndigheten med teknik som myndigheten själv använder.

text: Potentiella handlingar

text: En sammanställning av uppgifter ur en upptagning för automatiserad behandling anses förvarad hos myndigheten om denna kan ta fram den med rutinbetonade åtgärder. En sådan s.k. potentiell handling omfattas av offentlighetsprincipen. Regler om rätten att få ut allmänna handlingar gäller däremot inte sammanställningar av mer komplicerat slag. En myndighet är alltså inte, enligt dessa regler, skyldig att sammanställa uppgifter som finns i dess databaser annat än om detta kan ske med en begränsad arbetsinsats och till en ringa kostnad. För sammanställningar av personuppgifter gäller särskilda begränsningar.

text: Skyndsamhetskrav

text: En allmän handling som får lämnas ut ska tillhandahållas genast eller så snart det är möjligt. Det ska ske på stället och utan avgift. Den som så begär har också rätt att mot fastställd avgift få en kopia av handlingen. En sådan begäran ska behandlas skyndsamt.

text: Besked i en utlämnandefråga bör normalt lämnas samma dag som begäran gjorts. Någon eller några dagars fördröjning kan dock godtas om det är nödvändigt för att ta ställning till om utlämnande får ske. Ett visst ytterligare dröjsmål kan vara ofrånkomligt om framställningen avser eller fordrar genomgång av ett omfattande material. I sådana fall kan det många gånger vara lämpligt att successivt lämna besked om vad som kan lämnas ut.

text: Generella krav på myndigheters hantering av allmänna handlingar I

text: 4 kap.

text: offentlighets- och sekretesslagen

text: finns bestämmelser om generella åtgärder för att underlätta sökande efter allmänna handlingar.

text: Av 1 § framgår att en myndighet ska ta hänsyn till rätten att ta del av allmänna handlingar när den organiserar hanteringen av sådana handlingar och vid övrig hantering av allmänna handlingar. Myndigheten ska särskilt se till att allmänna handlingar kan lämnas ut med den skyndsamhet som krävs enligt

text: tryckfrihetsförordningen

text: och särskilt beakta att enskilda bör ges goda möjligheter att söka allmänna handlingar.

text: Enligt 2 § ska varje myndighet upprätta beskrivningar med information om bl.a. myndighetens organisation m.m. i syfte att underlätta sökande efter allmänna handlingar.

text: I 5 kap. finns regler om myndigheters skyldighet att registrera allmänna handlingar.

text: Handläggare och myndighetsprövning

text: Om en anställd vid en myndighet har ansvar för vården av en handling, är det enligt

text: 6 kap. 3 § offentlighets- och sekretesslagen

text: i första hand denne som ska pröva om handlingen ska lämnas ut. I tveksamma fall ska den anställde låta myndigheten göra prövningen (myndighetsprövning), om det kan ske utan

text: onödigt dröjsmål. Beslutar den anställde att inte lämna ut handlingen eller del av den ska den som begär handlingen informeras om möjligheten att begära myndighetsprövning. Av informationen ska framgå att det för överklagande krävs att sökanden begär och erhåller ett skriftligt beslut från myndigheten.

text: Varken

text: tryckfrihetsförordningen

text: eller offentlighets- och sekretesslagen reglerar hur myndighetsprövningen ska gå till. Det innebär att det ankommer på respektive myndighet, ytterst dess ledning, att se till att det finns en ordning för vilken eller vilka befattningshavare som ska ha befogenhet att fatta beslut för myndighetens räkning och om hur ärenden av det slaget ska beredas. Hur en sådan beslutsordning ser ut kan givetvis variera åtskilligt beroende på myndighetens storlek, hur vanligt förekommande dessa ärenden är etc.

text: För en mer fullständig redogörelse över reglerna om handlingsutlämnande m.m. samt över de särskilda regler som i detta avseende gäller vid Regeringskansliet, se det ovan nämnda beslutet där Regeringskansliets handläggning av framställningar om allmänna handlingar granskats från en mer övergripande synpunkt (dnr 639-2012 m.fl.).

text: Bedömning Utlämnandet av en sammanställning över departementens interna

text: representation

text: Anmälarens begäran gällde uppgifter ur Regeringkansliets redovisningssystem. Det rörde sig om en potentiell handling, som omfattas av offentlighetsprincipen och dess krav på skyndsamt utlämnande.

text: Anmälaren gjorde sin framställan den 6 augusti 2012. Handlingen lämnades ut till honom efter tre dagar, den 9 augusti.

text: Begäran gjordes hos Näringsdepartementet, som samma dag överlämnade den till Förvaltningsavdelningen. Innan handlingen lämnades ut hade departementen, som ett led i Förvaltningsavdelningens hantering av utlämnandeärendet, fått ta del av ”ett utkast” till sammanställning. Regeringskansliet har inte förklarat vad som motiverade denna omgång. Något behov av sekretessprövning har inte åberopats och kan knappast heller ha funnits. Att inom en myndighet skicka runt en handling som begärts utlämnad för att i största allmänhet ge mottagarna möjlighet att lämna synpunkter är oförenligt med reglerna om handlingsutlämnande (se vad som anförs om gemensam beredning i JO:s beslut i ärende 639-2012 m.fl.).

text: Eftersom det alltså inte framkommit någon omständighet som kan ursäkta att Regeringskansliet ”låg på” den handling anmälaren begärt i tre dagar ska dess handläggning kritiseras.

text: Tre dagar kan tyckas vara en kort väntetid – t.ex. i jämförelse med de dröjsmål som förekom i de ärenden som nyss nämndes (se JO:s beslut i ärende 639-2012 m.fl.). Den rättsliga regleringens utgångspunkt är dock att handlingar ska

text: tillhandahållas omgående och att varje dröjsmål ska kunna motiveras. De extra dagar som Regeringskansliet i detta fall tog på sig innebar en särskild inskränkning i anmälarens rätt till insyn, eftersom hans framställan var föranledd av det intresse han som journalist hade av handlingen i just det nyhetsskede då han eftersökte den. Det sistnämnda kan man från myndighetens sida inte ha varit omedveten om.

text: Uppgifter om viss intern representation (julfesten)

text: Det är klarlagt att anmälaren hos Näringsdepartementet begärt ut alla handlingar rörande ”intern representation” från september 2011 och framåt samt att han därvid fått del av en sammanställning. Av denna framgick enligt Regeringskansliet tydligt vilka konton som omfattades, nämligen bl.a. ”personalrepresentation (intern representation)”. Från Regeringskansliet har uppgetts att man inte haft anledning att uppfatta anmälarens begäran på annat sätt än att den avsåg fakturor som var bokförda som representation. Anmälaren har genmält att det enligt hans mening är uppenbart att en julfest ska betraktas som intern representation oavsett hur den bokförs.

text: Jag instämmer i det sistnämnda. Den som begär handlingar om intern representation och får en förteckning rubricerad personalrepresentation har anledning att utgå från att uppgifter om eventuella personalfester ska finnas med. Det kan dock inte anses visat att syftet varit att undanhålla något för anmälaren. Med tanke på de ansträngningar som tjänstemännen vid myndigheten obestridligen gjorde för att besvara hans framställningar och frågor har jag ingen anledning att tro annat än att skälet till att han inte fick uppgifterna om julfesten just låg i hur Regeringskansliet haft sina handlingar ordnade. Det som framkommit ger också utrymme för möjligheten att anmälaren och departementstjänstemannen kan ha kommit att tala förbi varandra i de samtal de förde om vad hans begäran avsåg och hur den skulle kunna tillgodoses. Det bör därvid framhållas att en potentiell handling inte kan omfatta annat än det som tas fram ur systemet med rutinbetonade åtgärder. Att det finns fel i handlingen som gör att denna på ett eller annat sätt är missvisande innebär inte utan vidare att reglerna om handlingsutlämnande åsidosatts.

text: I syfte att undvika situationer som den nu inträffade bör myndigheter vid registreringen av sina fakturor m.m. inte bara se till bokföringsmässiga aspekter utan även till offentlighetsprincipen. Det föreligger som framgått i redogörelsen för den rättsliga regleringen en skyldighet för myndigheter att hålla sina handlingar så ordnade att allmänheten och därmed även massmediernas insyn i allmänna handlingar underlättas. I detta fall vill det synas som om Regeringskansliets sätt att hålla sina handlingar ordnade i stället försvårat möjligheten till insyn.

text: Informationsinsatserna i anslutning till att vissa handlingar begärdes utlämnade Den 6 augusti 2012 begärde anmälaren också ut kopior på ett antal fakturor från Näringsdepartementet. Sedan en sekretessprövning gjorts fick han del av det

text: han begärt dagen därefter. Anmälaren anser att han borde ha fått materialet snabbare. Med beaktande av omständigheterna ligger handläggningstiden emellertid inom ramen för

text: tryckfrihetsförordningens

text: skyndsamhetskrav.

text: Anmälaren har även vänt sig mot att näringsministerns stab informerades om hans begäran. Regeringskansliet har bekräftat att de aktuella fakturorna tillställdes näringsministerns pressekreterare i informationssyfte. Detta skedde innan sekretessprövning gjordes.

text: Det finns inte något hinder mot att en pressekreterare informeras om förhållanden som kan föranleda uppmärksamhet i massmedierna och som Regeringskansliet kan förväntas få frågor om, så länge det inte medför att handlingsutlämnandet fördröjs. Allmänt gäller att en myndighet har all rätt att söka åtgärda brister som upptäcks i samband med ett handlingsutlämnande, liksom att informera om såväl uppdagade brister som vidtagna åtgärder, under förutsättning att de krav som gäller för handlingsutlämnandet inte åsidosätts.

text: En annan sak är att företrädare för massmedierna – liksom andra enskilda – i enlighet med

text: 1 kap. 9 § regeringsformen

text: ska behandlas lika. I den mån myndighetens företrädare informerade andra medier om de uppgifter anmälaren begärt ut innan denne fick del av dem kan lämpligheten i detta enligt min mening ifrågasättas. Den intervju som förekom i radion sändes dock en dag efter det att fakturorna och information om efterfaktureringen lämnats till anmälaren.

text: Avslutning

text: Regeringskansliet ska kritiseras för att en allmän handling lämnades ut först efter tre dagar trots att den borde ha kunnat lämnas ut omgående. I övriga delar finns det inte tillräcklig grund för kritik.


avgjordAv: Chefsjustitieombudsmannen Elisabet Fura

nyckelord:
Avskildhet (isolering)
Häkte
Restriktioner

publisher: Justitieombudsmannen

title: Allvarlig kritik mot Kriminalvården, häktet Huddinge, för att en intagen under lång tid vistats i ett bostadsrum som inte har varit utrustat i enlighet med Kriminalvårdens föreskrifter

org: jo

sammanfattning: En intagen i häkte har under nästan ett års tid vistats i ett bostadsrum som inte har varit utrustat i enlighet med Kriminalvårdens föreskrifter. Den intagne har av åklagaren varit ålagd restriktioner. Enligt Kriminalvården har den intagne till följd av restriktionerna varit placerad i avskildhet. Det senare förhållandet har av Kriminalvården angetts som skäl till varför bostadsrummet varit bristfälligt utrustat. I beslutet konstateras att den intagne inte har varit placerad i avskildhet i häkteslagens (2010:611) mening. Det har således inte varit motiverat att på grund härav frångå Kriminalvårdens föreskrifter om hur ett bostadsrum i häkte ska vara utrustat.

text: Anmälan

type: rubrik

text: I en anmälan, som kom in till JO den 14 augusti 2012, anförde AA i huvudsak följande. I över ett år har han varit placerad vid ”inskrivningsavdelningen” i häktet Huddinge. ”Någon” vid häktet har till JO sagt att bostadsrummen i inskrivningsavdelningen är identiska med övriga bostadsrum i häktet och att det enda som skiljer avdelningen från övriga avdelningar är att det saknas ”allrum” samt att personaltätheten är högre. Denna uppgift är oriktig. Normalt sett placeras en nyintagen i en till två dagar i inskrivningsavdelningen. Utöver det placeras akut självmordsbenägna och våldsamma personer där. På avdelningen finns ”observations- och spännbäddsceller”. De bostadsrum som beskrivs som ”normala” är ”strippade” på allt utom säng och skrivbord. Det finns ingen stol, TV-hylla eller hylla för kläder. Eftersom det inte existerar något allrum, har det inte heller varit möjligt med lättnader i isoleringen och han har inte heller fått möjlighet att tvätta privata kläder. Under den första vistelsen om 11 månader i häktet erbjöds han aldrig tvätt av privata kläder, utan avdelningschefen ”ljög” och sa att det bara fanns sådan möjlighet på en av häktets avdelningar. Den korrekta uppgiften är att alla andra avdelningar har tvättmaskiner. När han blev ”permanent” placerad på avdelningen fick han in en stol, en papperskorg och en termos i bostadsrummet. I samband med den senaste placeringen var han tvungen att göra en skriftlig anhållan för att få in denna utrustning. Det tog fem dagar innan han fick det han begärde och det tog lika lång tid innan han fick en kudde. Avsaknaden av hylla gör att han måste placera sina tillhörigheter på golvet och vidare måste han placera TV:n på skrivbordet. Det gör att

type: stycke

text: bostadsrummet liknar en ”anhållningscell”. Skillnaden kan tyckas marginell men om man vistas 23 timmar per dygn i ett eller två år under sådana förhållanden, så är skillnaden inte betydelselös.

text: Utredning

text: Anmälan remitterades till Kriminalvården för yttrande. I sitt remissvar anförde Kriminalvården, huvudkontoret, genom tf. enhetschefen BB, följande.

text: Sakförhållanden

text: Uppgifter om sakförhållandena har hämtats in från Kriminalvården, region Stockholm, som i sin tur har hämtat in uppgifter från kriminalvårdsinspektören CC vid häktet Huddinge. Uppgifter har även hämtats in från säkerhetsenheten vid huvudkontoret och Kriminalvårdens klientadministrativa system (KLAS-Häkte). Genom utredningen har följande kommit fram. AA häktades i sin utevaro av Stockholms tingsrätt den 17 december 2010. Han greps och fördes till häktet Huddinge den 27 december 2010. Under häktningstiden i aktuellt mål har han varit placerad i häktet Huddinge under tiden den 27 december 2010– 8 december 2011, i häktet Sollentuna den 8 december 2011–19 april 2012, i häktet Huddinge den 19–23 april 2012, i häktet Sollentuna den 23–30 april 2012, i häktet Huddinge den 30 april–10 maj 2012, i häktet Kronoberg den 10 maj–7 juli 2012, i häktet Huddinge den 8 juli 2012–30 juli 2012, i häktet Kronoberg den 30 juli 2012– 18 december 2012 samt därefter och fortfarande i häktet Göteborg. AA har under hela häktningstiden varit placerad i avskildhet till följd av restriktioner. Av säkerhetsskäl har Kriminalvården bedömt att AA endast kan vara placerad i ett fåtal häktens säkerhetsavdelningar. Häktet Huddinges säkerhetsavdelning, där AA varit placerad, används också som inskrivningsavdelning. Placeringen av AA har skett efter samråd med huvudkontorets säkerhetsenhet. CC har tillbakavisat att hon skulle ha lämnat några felaktiga uppgifter till JO. Bostadsrummen vid aktuell avdelning är normalt inte utrustade med hylla, anslagstavla, stol, papperskorg och termos. AA:s bostadsrum har tillförts stol, papperskorg och termos, dvs. sådant som inte behöver skruvas fast i väggar eller golv. Genom att AA varit placerad i den aktuella avdelningen har häktet kunnat ge honom möjlighet att träna och duscha varje dag. Detta bedömdes vara av stor vikt för honom då det relativt tidigt kunde förutses att hans häktningstid riskerade bli lång. Sådana möjligheter hade inte kunnat erbjudas honom om han i stället placerats på en vanlig restriktionsavdelning. På en vanlig restriktionsavdelning kan detta endast erbjudas varannan dag. Förflyttning av AA mellan häkten sker med högsta säkerhet, vilket innebär bl.a. att endast ett fåtal personer känner till att förflyttning ska äga rum. Häktet Huddinge har därför inte haft möjlighet att förbereda AA:s bostadsrum med extra utrustning inför hans återkomst till häktet efter den första längre vistelsen där. Häktet har inget eget lager av utrustning för bostadsrummen, varför det kan ha tagit ett par dagar innan kompletterande utrustning kunnat anskaffas (från andra delar av häktet eller utifrån). Personalen som arbetade vid den aktuella avdelningen under sommaren har ingen vetskap om avsaknaden av huvudkudde under fem dagar. Det framstår för övrigt som orimligt om inte AA kunnat få en huvudkudde på fem dagar. Det kan visserligen emellanåt råda brist på huvudkuddar på grund av att kuddar ofta måste slängas, men en tillfällig lösning vid sådana tillfällen är att en filt i ett örngott används som kudde. De intagna vid den aktuella avdelningen ges inte möjlighet att själva tvätta sina kläder. Varje gång som AA bett om att få sina kläder tvättade så har dock personalen ombesörjt detta.

text: Författningsbestämmelser

text: Enligt 1 kap. 17 § första stycket Kriminalvårdens föreskrifter och allmänna råd (

text: KVFS 2011:2

text: , FARK Häkte [Kriminalvårdens föreskrifter och allmänna råd för häkte,

text: KVFS 2011:2

text: , JO:s anm.]) om häkte, i nuvarande lydelse (som trädde i kraft den 1 januari 2012), ska en intagens bostadsrum vara utrustat med stol, bord, skåp eller hylla, säng, bäddutrustning, spegel, anslagstavla, mugg, väckarklocka, radio, TV samt anordning som gör att den intagne själv kan reglera inflödet av dagsljus, om inte annat följer av ett beslut om restriktioner. Av andra stycket samma paragraf framgår bl.a. följande. Utrustningen får begränsas om det är nödvändigt för att förhindra att den intagne allvarligt skadar sig själv eller annan eller gör sig skyldig till skadegörelse. För en intagen som är placerad i avskildhet får begränsningar också göras om det är nödvändigt på grund av lokalernas utformning eller om placeringen i avskildhet är tillfällig. Om placeringen i avskildhet är tillfällig ska bostadsrummet, utifrån förutsättningarna i det enskilda fallet, utrustas så att standarden för ett normalutrustat bostadsrum uppnås i den utsträckning det är lämpligt. I de allmänna råden till bestämmelsen anges följande. När en intagen är ålagd restriktioner som avser inskränkningar i rätten att följa vad som händer i omvärlden kan det följa av beslutet om restriktioner att den intagne inte får ha tillgång till radio eller TV. Begränsningar på grund av lokalernas utformning kan göras t.ex. om det saknas antennuttag för TV eller om fönstret saknar persienner. Mellan den 1 april 2011 och den 31 december 2011 hade 1 kap. 17 § FARK Häkte, i de delar som nu är av intresse, följande lydelse. En intagens bostadsrum ska vara utrustat med stol, bord, skåp, säng, bäddutrustning, spegel, anslagstavla, mugg, väckarklocka, radio, TV samt anordning som gör att den intagne själv kan reglera inflödet av dagsljus. Av andra stycket framgick följande. Första stycket gäller inte om den intagne är placerad i avskildhet. Bostadsrummet ska då, utifrån förutsättningarna i det enskilda fallet, utrustas så att standarden för ett normalutrustat bostadsrum uppnås i den utsträckning det är lämpligt. I allmänna råd till bestämmelsen anges bl.a. att även den byggnadstekniska utformningen påverkar hur rummet kan utrustas, t.ex. om rummet är försett med antennuttag för TV eller om fönstret är försett med persienner. Den tid som avskildhetsplaceringen kan förväntas bestå bör enligt allmänna råden också beaktas vid bedömningen av hur rummet bör utrustas. Före den 1 april 2011 reglerades frågan om bostadsrummens utformning och utrustning i Kriminalvårdens föreskrifter och allmänna råd för behandling i häkte (

text: KVFS 2007:1

text: ). Av 2 kap. 3 § första stycket nämnda föreskrifter framgick följande. Den häktades bostadsrum ska normalt vara utrustat med stol, bord, skåp, säng, spegel, väggtavla och TV om inte annat, i det enskilda fallet, föranleds av säkerheten i häktet eller individuella förhållanden rörande den häktade. Signalanordning som möjliggör kommunikation med personalen ska finnas. Den häktade ska själv kunna reglera inflödet av dagsljus. Av allmänna råd i 2 kap. FARK Häkte framgår följande angående placering i häkte. En intagen som är häktad bör normalt placeras i det häkte som är beläget i eller nära den ort där rättsprocessen ska äga rum, om inte placering i annat häkte behövs av säkerhets- eller beläggningsskäl.

text: Kriminalvårdens bedömning

text: Några regler som styr var en häktad ska vara placerad finns inte i

text: rättegångsbalken

text: eller

text: häkteslagen (2010:611)

text: . Av allmänna råd i FARK Häkte framgår dock vad som bör beaktas vid placering i häkte, bl.a. närhet till den ort där rättsprocessen ska äga rum samt säkerhets- och beläggningsskäl. Enligt Kriminalvårdens uppfattning är det myndigheten som genom faktiskt handlande bestämmer vid vilken av flera likvärdiga häktesavdelningar en intagen ska vara placerad (jfr JO:s beslut den 22 december 2008 i ärende 3009-2007 samt JO 2010/11 sid. 206). Som framgått av utredningen har AA varit placerad i avskildhet till följd av restriktioner under hela

text: häktningstiden. Den avdelning vid häktet Huddinge där AA varit placerad utgör häktets säkerhetsavdelning och placeringen av honom på denna avdelning har enligt Kriminalvårdens bedömning varit motiverad av säkerhetsskäl. Kriminalvårdens regler om utrustningen i intagnas bostadsrum har som framgått av redogörelsen ovan ändrats under den tid som AA varit intagen i häkte. Utgångspunkten är och har varit att utrustningen i ett bostadsrum inte ska begränsas mer än vad som är säkerhetsmässigt motiverat. På vissa avskildhetsavdelningar måste dock lokalerna utformas för att på ett ändamålsenligt sätt kunna inhysa intagna som är placerade i avskildhet av olika typer av säkerhetsskäl, t.ex. intagna som är våldsamma eller påverkade av narkotika eller där det föreligger risk för rymning eller fritagning. Utrustningen i bostadsrummen på en sådan avdelning kan därför vara mer begränsad jämfört med andra avdelningar. De ändringar i föreskrifterna som trädde i kraft den 1 april 2011 och den 1 januari 2012 anger på ett tydligare sätt än tidigare under vilka förutsättningar utrustningen i bostadsrummen får begränsas för en avskildhetsplacerad intagen och hur Kriminalvården ska hantera att de säkerhetsmässiga förhållandena kan skilja sig åt mellan olika avskildhetsplacerade intagna. Av reglerna följer att bostadsrummet ska tillföras utrustning så att standarden för ett normalutrustat bostadsrum uppnås i den utsträckning det är lämpligt. Detta framstår som särskilt viktigt i det fall det kan förutses att avskildhetsplaceringen kommer att bli långvarig. Utrustningen ska givetvis tillföras bostadsrummet utan att den intagne begär det. När det gäller utrustningen i det bostadsrum där AA vistats har enligt häktets uppgifter bostadsrummet tillförts den utrustning som saknats så när som på sådan utrustning som skulle ha behövt skruvas fast i väggar eller golv. Häktet får därmed anses ha gjort vad som krävts utifrån Kriminalvårdens regelverk. Exakt hur lång tid det kan ha tagit att tillföra utrustningen när AA återkom till häktet i juli 2012 har inte varit möjligt att klarlägga i efterhand. Den kompletterande utrustning som kan tillåtas bör naturligtvis tillföras bostadsrummet så snart det är möjligt, men praktiska omständigheter kan ibland medför viss fördröjning. Enligt häktet kan det i juli 2012 ha dröjt ett par dagar innan den kompletterande utrustningen tillfördes bostadsrummet på grund av att bostadsrummet inte kunde utrustas i förväg samt att det kan ha behövts viss tid för att anskaffa utrustningen. Enligt häktet förefaller det dock orimligt att det skulle ha dröjt så lång tid som fem dagar innan AA fick en huvudkudde. Någon generell rätt för intagna att själva tvätta sina kläder finns inte. Häktet Huddinge har – till skillnad från vad AA anfört – uppgett att personalen ombesörjt tvätt av AA:s kläder varje gång han bett om det. Avsaknaden av allrum på avdelningen hänger samman med att det är en säkerhetsavdelning. Det kan i detta sammanhang konstateras att eftersom AA varit placerad i avskildhet under hela häktningstiden bör avsaknaden av allrum på säkerhetsavdelningen ha saknat betydelse för honom.

text: AA kommenterade remissvaret.

text: Bedömning

text: Kriminalvården har i sitt remissvar redogjort för de bestämmelser som, under den aktuella perioden, reglerade frågan om bostadsrummens utrustning i häkte. För egen del vill jag även peka på den grundläggande bestämmelsen i

text: 1 kap. 4 § häkteslagen (2010:611)

text: om att varje intagen ska bemötas med respekt för sitt människovärde och med förståelse för de särskilda svårigheter som är förenad med frihetsberövandet. Vidare följer av 5 § i samma kapitel bl.a. att verkställigheten ska utformas så att negativa följder av frihetsberövandet motverkas.

text: Utredningen visar att AA under sin vistelse i häktet Huddinge var placerad i ett bostadsrum som inte varit utrustat i enlighet med Kriminalvårdens föreskrifter. Häktet har tillfört rummet viss utrustning, men det har trots detta saknats sådan

text: inredning som man bedömt varit nödvändig att skruva fast, dvs. hylla och anslagstavla.

text: Kriminalvårdens föreskrifter beskriver det minimum av inredning som ett bostadsrum ska vara utrustat med. Enligt min mening ska det föreligga starka skäl för att Kriminalvården ska kunna neka en intagen denna grundläggande standard. Kriminalvården har redogjort för i vilka situationer som det, enligt Kriminalvårdens föreskrifter och allmänna råd, kan ske begränsningar i utrustningen. Även om det föreligger en sådan situation måste det ske en individuell bedömning i varje enskilt fall. Detta för att uppfylla bestämmelserna i

text: 1 kap.

text: och

text: 5 §§

text: häkteslagen

text: Kriminalvården har i sitt remissvar uppgett att AA på grund av att han varit ålagd restriktioner också varit placerad i avskildhet och att det i sin tur motiverat begränsningar i bostadsrummets utrustning (jfr 17 § andra stycket i

text: KVFS 2011:2

text: som gällde under perioden den 1 april till och med den 31 december 2011). I de bestämmelser som reglerade förhållandena före den 1 april 2011 angavs att begränsningar kunde, i det enskilda fallet, föranledas av säkerheten i häktet eller individuella förhållanden rörande den häktade. Det angavs inte närmare i vilka situationer som begränsningar kunde ske enligt den bestämmelsen, men det ligger nära till hands att anta att härmed avsetts sådana förhållanden som sedermera kom att regleras 1 kap. 17 § andra stycket

text: KVFS 2011:2

text: . Jag finner därför skäl att något närmare beröra de bestämmelser som avser avskildhetsplacering i samband med häktesvistelse.

text: Av

text: 2 kap. 5 § häkteslagen

text: följer att en intagen ska ges möjlighet att dagtid vistas tillsammans med andra intagna (gemensamhet). Enligt andra punkten i nämnda paragraf får en intagen placeras i avskildhet om det är nödvändigt av säkerhetsskäl att hålla den intagne avskild från andra intagna. I övrigt används inte begreppet avskildhet i

text: häkteslagen

text: och det ska således inte förväxlas med sådana inskränkningar i gemensamhet som kan göras till följd av att en intagen är misstänkt för brott (jfr

text: 6 kap. 2 § 1

text: –2

text: häkteslagen

text: Om ett häkte gör bedömningen att det föreligger en sådan situation enligt

text: 2 kap. 5 § 2 häkteslagen

text: som gör att en intagen inte kan vistas i gemensamhet, ska det upprättas ett särskilt beslut om placering i avskildhet. Att en häktad har ålagts restriktioner och på grund därav inte kan vistas i gemensamhet, innebär emellertid inte att häktet måste fatta ett särskilt beslut (jfr JO:s avgörande den 1 juli 2009 i dnr 6433- 2008). Det sagda innebär enligt min bedömning att AA inte har varit placerad i avskildhet i

text: häkteslagens

text: mening. Det har således inte varit motiverat att på grund härav frångå huvudregeln om bostadsrummets utrustning vare sig i förhållande till de bestämmelser som gällde före den 1 april 2011 eller de som trädde i kraft därefter. En motsatt slutsats innebär att det skulle kunna ske inskränkningar i bostadsrummens utrustning för samtliga intagna som av åklagaren är ålagda restriktioner.

text: Det sagda innebär således att AA – utan stöd i Kriminalvårdens föreskrifter – under lång tid vistats i ett bostadsrum med bristande utrustning. Häktet förtjänar allvarlig kritik för detta.

text: I fråga om huruvida det dröjt fem dagar innan AA fick en huvudkudde står ord mot ord. Ytterligare utredning kan inte förväntas ändra på detta förhållande. Jag noterar att det av Kriminalvårdens remissvar framgår att det kan råda brist på huvudkuddar i häktet och att de intagna i stället får använda sig av filtar. Enligt min uppfattning är det inte acceptabelt. Häktet måste ha sådana rutiner så att det inte uppkommer brister i fråga om sådan grundläggande utrustning.

text: Mot bakgrund av vad som framgår av Kriminalvårdens remissvar i övriga delar finner jag inte skäl att ytterligare kommentera AA:s klagomål mot häktet Huddinge. Jag konstaterar endast att utredningen inte ger anledning till kritik eller någon annan åtgärd.

text: Ärendet avslutas med den kritik som framkommit i det ovan sagda.

type: avgorande


title: En kommun uppdrog åt en advokat att föra kommunens talan vid ärendehandläggning hos kommunen. Fråga om uppdraget varit rättsenligt, bl.a. om det varit förenligt med föreskrifterna om överlämnande av förvaltningsuppgifter som innefattar myndighetsutövning

text: En kommun har uppdragit åt en advokat att föra kommunens talan vid ärendehandläggning hos kommunen. Fråga om uppdraget varit rättsenligt, bl.a. huruvida det varit förenligt med föreskrifterna om överlämnande av förvaltningsuppgifter som innefattar myndighetsutövning

text: Anmälan

text: I en anmälan klagade AA och BB på Kommunstyrelsen i Aneby kommun med anledning av handläggningen av ett ärende om bostadsanpassningsbidrag. De framförde bl.a. att kommunen i samband med att den skulle verkställa en länsrättsdom om deras rätt till bostadsanpassningsbidrag hade överlämnat handläggningen av ärendet till en advokat.

text: Utredning

text: Handlingarna rörande AA:s och BB:s ärende om bostadsanpassningsbidrag hämtades in från Aneby kommun. Av handlingarna framgick bl.a. följande. Genom en dom den 21 juni 2004 biföll Länsrätten i Jönköpings län AA:s och BB:s överklagande av ett av vård- och omsorgsutskottet i Aneby kommun fattat beslut rörande bostadsanpassningsbidrag. Kommunen överklagade inte domen. Ordföranden i vård- och omsorgsutskottet beslutade den 10 september 2004 att anlita ett juridiskt ombud för att ”föra utskottets talan i ärendet”. Beslutet motiverades med att den psykosociala arbetsmiljön för de tjänstemän som var involverade i ärendet inte gick att säkerställa. Vid den skriftväxling som därefter skedde mellan kommunen å ena sidan och AA och BB å andra sidan företräddes kommunen av advokaten CC. Vård- och omsorgsutskottet beslutade den 23 november 2004 att bevilja AA och BB bostadsanpassningsbidrag för bl.a. två trappstolshissar. Genom beslut av utskottet den 4 februari 2005 och den 9 augusti 2005 beviljades AA och BB ytterligare bostadsanpassningsbidrag. Även inför dessa beslut biträddes kommunen vid kontakterna med AA och BB av CC. De skrivelser som CC undertecknade i ärendet upprättades på hans advokatfirmas brevpapper. Av kommunens handlingar kunde utläsas att CC i några fall skriftligen efterfrågat direktiv från kommunen om hur han skulle förfara under den vidare handläggningen av ärendet.

text: Kommunstyrelsen i Aneby kommun anmodades därefter att, mot bakgrund av i remissen angivna författningsföreskrifter om överlämnande av förvaltningsuppgifter samt med hänvisning till tidigare JO-beslut i saken, göra en utredning och yttra sig beträffande de arbetsuppgifter som CC hade utfört.

text: I ett av kommunstyrelsen den 7 februari 2006 beslutat yttrande anfördes bl.a. följande (bilagorna utelämnade här).

text: Aneby kommuns vård- och omsorgsverksamhet har under flera år haft kontakt med AA och BB. I dom den 21 juni 2004 fann Länsrätten i Jönköpings län, att en installation av trappstolshissar var nödvändig för att AA:s och BB:s bostad skulle vara ändamålsenlig, samt återförvisade målet till kommunen för erforderlig handläggning. Vård- och omsorgsutskottet beslutade vid sammanträde den 30 juni att inte överklaga länsrättens dom vilket innebar att installera en trappstolshiss. Vidare beslutade vård- och omsorgsutskottet vid samma sammanträde att uppdra åt enhetschef DD att snarast ta fram erforderliga beslutsunderlag för redovisning i vård- och omsorgsutskottet, bilaga 1. DD är enhetschef vid Aneby kommuns rehabenhet samt ansvarig för kommunens bostadsanpassningsutredningar. Efter att domen vunnit laga kraft påbörjade kommunen arbetet med att verkställa domen. I samband med det uppstod problem, då BB inte tillät att kommunens ansvariga tjänsteman fick tillträde till makarnas bostad i samband med offerttagning. I brev den 23 augusti meddelade DD makarnas ombud advokat EE datum för ett hembesök hos AA och BB, bilaga 2. Advokat EE lät meddela att tidpunkten för aviserat hembesök inte passade, bilaga 3, varvid DD bad EE att återkomma med 6–8 förslag på tider som passade AA och BB och advokat EE för hembesök, bilaga 4. Advokat EE återkom den 1 september med förslag på tider och i samma epostmeddelande lät han meddela, att BB bestämt uttryckt att han inte önskar DD med vid ett ev. besök på hans och hustruns fastighet, bilaga 5. Kommunens ansvariga tjänsteman i ärendet hindrades därmed att verkställa vårdoch omsorgsutskottets uppdrag. I ovanstående e-postmeddelande den 1 september, bilaga 5, påtalade advokat EE också att en vertikalhiss i första hand skulle installeras och att detta ”inte uteslöts i länsrättens beslut”. Ordföranden i vård- och omsorgsutskottet beslutade då att anlita ett juridiskt ombud för att föra utskottets talan i ärendet. I beslutsprotokollet motiverades ordförandens beslut om att anlita juridiskt ombud med att den psykosociala arbetsmiljön inte gick att säkerställa för tjänstemän involverade i ärendet. Huvudskälet för beslutet var dock att oenighet uppkommit med AA och BB om hur länsrättens dom skulle verkställas och att kommunens ansvariga tjänsteman inte fick tillträde till BB:s bostad. För uppdraget anlitades advokat CC. Handläggningen av ärendet överlämnades aldrig till advokat CC, utan han anlitades för att vara vård- och omsorgsutskottet behjälplig i kommunikation med AA:s och BB:s advokat samt för att bistå med juridisk kompetens. Den 24 september 2004 inkom ytterligare en skrivelse från EE, i vilken denne efterlyste besked om ”vilken typ av hissanordning som kommer att installeras trappstolshiss eller vertikalhiss”.

text: Den 14 oktober 2004 gick ansvariga tjänstemän och CC igenom ärendet. CC kontaktade per telefon advokaten EE som hävdade att kommunen borde ikläda sig rollen som installatör av hissarna samt framhöll att återställningsbidrag kunde komma att avkrävas kommunen. Vid den fortsatta genomgången mellan tjänstemän och CC gjordes bedömningen att EE krav kunde kräva ett offentligt upphandlingsförfarande, som kunde innebära att kommunen skulle få ett entreprenadrättsligt ansvar visavi AA och BB. Detta ansågs inte lämpligt och det var inte något som ålåg kommunen enligt vare sig lagen om bostadsanpassningsbidrag

text: eller länsrättens dom, varför det uppdrogs åt CC att underrätta EE om kommunens inställning. – – – Inkomna anbud granskades av ansvariga tjänstemän och CC, varpå erforderliga bidragsbeslut fattades av vård- och omsorgsutskottet. På motsvarande sätt handlades övriga frågor som uppkom. Av det framförda framgår att ärendet – närmast till följd av invändningar och påstående från AA:s och BB:s ombud – kom att inrymma ett antal juridiska frågor som kommunen hade att hantera. Frågorna, som inte var okomplicerade gäller hur länsrättens dom skall tolkas och verkställas, om kommunen skulle beställa och installera hissarna, vilka upphandlingsrättsliga och entreprenadrättsliga problem som detta i så fall skulle aktualisera, hur inhämtande av anbud skall bedömas juridiskt och ekonomiskt etc. På grund härav och då kommunen inte har någon egen jurist anställd, har det varit naturligt att anlita en extern juristkonsult. CC:s uppdrag har varit ett rent konsultuppdrag. Han har inte i något avseende agerat på egen hand. De brev som han har skrivit har föregåtts av genomgångar med ansvariga tjänstemän, och förekommande beslut har fattats av vederbörande kommunala organ. CC har aldrig haft kontakt med AA och BB, utan endast korresponderat med EE. Någon överlämning till CC av kommunens myndighetsutövning i ärendet har det således inte varit frågan om. Med utredningen som grund vill kommunstyrelsen betona att de uppgifter som CC har utfört för Aneby kommuns räkning är: • Kommunicering i ärendet med AA:s och BB:s advokat • Juridiskt stöd åt vård- och omsorgsutskottet för att kunna nå målet att verkställa länsrättens dom • Biträda vård- och omsorgsutskottet med tolkning av skrivelser från • AA:s och BB:s ombud • Vara kommunen juridisk behjälplig med gränssättning gällande kommunens insats utifrån länsrättens dom

text: BB kommenterade remissvaret och anförde bl.a. följande. Han hade hos kommunen begärt att få ta del av avtal eller andra handlingar som styrkte advokatens rätt att handlägga ärendet om bostadsanpassningsbidrag. Kommunens vård- och omsorgschef besvarade hans begäran genom att hänvisa till vissa punkter i kommunstyrelsens delegationsordning, bl.a. beträffande delegation av ”Beslut om att utse ombud i mål eller ärenden vid allmän domstol eller förvaltningsdomstol”.

text: I ett beslut den 26 juni 2007 anförde JO Berggren följande.

text: Bedömning

text: Min granskning i ärendet har endast tagit sikte på vad AA och BB har framfört i sin anmälan om att en advokat, CC, deltagit i kommunens handläggning av ärendet om bostadsanpassningsbidrag. Klagomålen i denna del berör grundläggande frågor om bl.a. överlämnande av förvaltningsuppgifter.

text: Möjligheten att inom det kommunala området överlämna förvaltningsuppgifter regleras i

text: 3 kap. 16 § kommunallagen (1991:900)

text: . Av bestämmelsen framgår att kommuner och landsting efter beslut av fullmäktige kan lämna över vården av en kommunal angelägenhet, för vars handhavande särskild ordning inte föreskrivits,

text: till ett aktiebolag, ett handelsbolag, en ekonomisk förening, en ideell förening, en stiftelse eller en enskild individ. I samma bestämmelse anges att vården av en angelägenhet som innefattar myndighetsutövning enligt

text: 11 kap. 6 § regeringsformen

text: får överlämnas endast om det finns stöd för det i lag.

text: Regeln i

text: 3 kap. 16 § kommunallagen

text: har kommit till för att reglera förutsättningarna för att lägga ut verksamhet på kommunala företag. Regeln har emellertid getts en sådan utformning att den allmänt reglerar förutsättningarna för kommuner och landsting att lämna över förvaltningsuppgifter till privaträttsliga subjekt (se

text: bet. 1990/91:KU38 s. 44

text: ). Vad som avses i paragrafen med att en särskild ordning har föreskrivits har berörts i förarbetsuttalanden (

text: prop. 1992/93:43 s. 5

text: ). En kommunal angelägenhet får i princip inte överlåtas till ett särskilt rättssubjekt, om det i en författning har angetts att ett visst kommunalt organ skall handha denna. Detta utesluter dock inte att vissa delar av en specialreglerad uppgift, t.ex. vissa driftsfrågor eller andra verkställighetsuppgifter, kan bedrivas i privaträttsliga former. Möjligheten till detta är beroende främst av hur speciallagstiftningen är utformad inom det aktuella området.

text: Som framgått krävs stöd i lag för ett överlämnande beträffande sådana uppgifter som innefattar myndighetsutövning. Utmärkande för all myndighetsutövning är att det rör sig om beslut, gynnande eller missgynnande, eller andra åtgärder som ytterst är ett uttryck för samhällets maktbefogenheter i förhållande till medborgarna. Bestämmelser om bostadsanpassningsbidrag och om kommunernas uppgifter på detta område finns huvudsakligen i lagen (

text: ) om bostadsanpassningsbidrag m.m. Beslut om bostadsanpassningsbidrag innefattar myndighetsutövning. Det får beträffande sådana fall anses att även beredningen inför beslutet innefattar myndighetsutövning (jfr JO 2001/02 s. 250). Bestämmelsen i

text: 11 kap. 6 § tredje stycket regeringsformen

text: bör inte ges annan innebörd än att den tar sikte på hela handläggningen av ett ärende. Beredningen av och beslutet i ärendet anses i princip utgöra oskiljaktiga delar av en och samma förvaltningsuppgift.

text: En kommun anses dock ha möjlighet att anlita uppdragstagare för att utföra en viss arbetsuppgift. Uppdragstagarens ställning i förhållande till den uppdragsgivande myndigheten har betydelse för frågan om uppdraget över huvud taget utgör ett överlämnande av förvaltningsuppgifter. En uppdragstagare kan, under förutsättning att det är fråga om en fysisk person, ha sådan anknytning till myndigheten att han eller hon anses delta i myndighetens verksamhet. Det förutsätts att en sådan uppdragstagare står under myndighetens arbetsledning och utför uppgifter som vanligen ankommer på anställda hos myndigheten. För uppdragstagare av detta slag, s.k. beroende eller osjälvständiga uppdragstagare, är bestämmelserna i

text: sekretesslagen (1980:100)

text: direkt tillämpliga. Vidare kommer de handlingar som uppdragstagaren tar emot och upprättar inom ramen för sitt uppdrag att vara allmänna handlingar i myndighetens verksamhet. Även reglerna i

text: brottsbalken

text: om ansvar för tjänstefel och i

text: skadeståndslagen

text: om det allmännas skadeståndsansvar

text: blir direkt tillämpliga beträffande en sådan uppdragstagare. (Se bl.a. JO 2001/02 s. 250 och

text: JO 2006/07 s. 461

text: Vad som har kommit fram angående kommunens handläggning av det aktuella ärendet föranleder följande uttalanden.

text: Inledningsvis kan konstateras att det inte har gjorts gällande att kommunfullmäktige skulle ha fattat beslut om överlämnande av den nu aktuella handläggningen. Redan av det skälet hade kommunstyrelsen inte fått lämna över handläggningen till någon annan. Ett sådant överlämnande hade enligt min mening också varit otillåtet på grund av att de aktuella förvaltningsuppgifterna har innefattat myndighetsutövning.

text: Kommunstyrelsen har emellertid i remissyttrandet anfört att handläggningen av ärendet inte lämnades över till advokaten. Enligt myndigheten anlitades denne som juridiskt ombud för att föra kommunens talan i ärendet. Kommunen har också anfört att advokaten i egenskap av konsult skulle bistå med juridisk kompetens samt utföra kommuniceringsuppgifter i kontakterna med AA och BB genom deras ombud. Enligt styrelsen agerade advokaten inte på egen hand utan de brev som han skrev föregicks av genomgångar med ansvariga tjänstemän hos kommunen och beslut fattades av nämnden genom det berörda utskottet.

text: Som anförts i det föregående kan en uppdragstagare, under förutsättning att det är fråga om en fysisk person, ha sådan anknytning till en myndighet att han eller hon anses delta i myndighetens verksamhet. Det förutsätts att en sådan uppdragstagare står under myndighetens arbetsledning och utför uppgifter som vanligen ankommer på anställda hos myndigheten.

text: När det gäller vad som har upplysts om att advokaten anlitades som ombud för att föra kommunens talan i ärendet vill jag särskilt anföra följande. Det förekommer att myndigheter anlitar ombud, t.ex. en advokat, för att föra myndighetens talan vid domstolar och andra myndigheter. Det rör sig då om att företräda en myndighet i dess egenskap av part i rättsliga processer som handläggs hos andra instanser. Att en myndighet skulle låta sig företrädas av ombud vid ärendehandläggningen hos den egna myndigheten är en helt annan sak och enligt min mening inte en sådan situation där myndigheten har möjlighet att anlita ett ombud. Myndigheten för i den situationen inte någon talan utan fullgör sina i författning angivna förvaltningsuppgifter. Från allmänna utgångspunkter kan tilläggas att det är angeläget att i synnerhet enskilda som har kontakter med en myndighet inte ges intrycket av att den handläggning som myndigheten är ansvarig för sköts av någon utanför myndigheten. Det finns annars en klar risk för att enskilda tror att de grundläggande författningsföreskrifterna angående ärendehandläggning och myndigheternas uppgifter i övrigt, t.ex. reglerna i

text: förvaltningslagen (1986:223)

text: och bestämmelserna rörande offentlighetsprincipen, inte är tillämpliga vid handläggningen.

text: Kommunstyrelsen har i ärendet lämnat knapphändiga upplysningar angående rättsförhållandet mellan nämnden och advokaten. Något skriftligt avtal dem emellan har såvitt framkommit inte upprättats. Till synes har kommunen inte ens varit medveten om de rättsliga överväganden som borde ha aktualiserats innan uppdraget lämnades till advokaten. Vad som har kommit fram i ärendet talar enligt min mening entydigt för att advokatens medverkan inte varit förenlig med de principer som jag nyss har redogjort för. Kommunen bör fortsättningsvis på annat sätt än som har skett tillförsäkra sig om den juridiska sakkunskap som verksamheten kräver. Jag stannar vid dessa uttalanden.

text: AA:s och BB:s klagomål i övrigt föranleder inte någon åtgärd från min sida.

text: Ärendet avslutas.


title: Fråga om inskränkning av offentliganställdas yttrande- och meddelarfrihet

text: Anmälan

text: AA anförde i en anmälan i huvudsak följande. När hon försökte ta kontakt med en av Försvarets materielverks (FMV) tjänstemän visade det sig att detta inte var möjligt. Hon blev i stället i enlighet med verkets informationspolicy hänvisad till informationsenheten. Policyn innehåller nämligen formuleringar om att den medarbetare som blir kontaktad av medier i första hand skall vända sig till informationsenheten.

text: Utredning

text: FMV anmodades att yttra sig över det som AA framfört i sin anmälan. I sitt remissvar anförde FMV den 11 februari 2003, genom handläggaren BB, i huvudsak följande.

text: I sin anmälan till JO har AA bifogat ett utdrag på två sidor ur FMV:s broschyr om information och kommunikation. FMV bifogar broschyren i dess helhet (bilaga 1). Broschyren tar sin utgångspunkt i FMV:s informationspolicy, som återges på sidan tre i broschyren. Broschyren avser att åskådliggöra vikten av att FMV:s officiella framtoning och ståndpunkt i olika sammanhang är klar, tydlig och enhetlig. Detta gäller såväl intern information som extern information. Broschyren ger även råd hur man kan gå tillväga för att tillhandahålla klar, tydlig och enhetlig information. Det är viktigt att myndigheten kan ge en tydlig och enhetlig bild av FMV:s verksamhet i syfte att förstärka intrycket av en kompetent och professionell myndighet. Det är också viktigt att FMV tillhandahåller god service till allmänheten. Till god service hör att på ett snabbt och professionellt sätt ge korrekt information om FMV:s verksamhet eller FMV:s officiella ståndpunkt i viss fråga. Broschyren om information och kommunikation utgör ett verktyg för organisationen och medarbetarna i strävan att tillhandahålla den servicen. Vid sidan av informationsbroschyren skall FMV informera sina medarbetare om samtliga aspekter av offentlighetsprincipen. Den informationen tillhandahålls i en kurs i ärendehantering. Kursen är obligatorisk för samtliga nyanställda. Dessutom är det inte ovanligt att ”gamla” medarbetare går kursen igen för att friska upp sina kunskaper. Kursen inleds med att en jurist vid myndigheten undervisar om och diskuterar allmänna handlingars offentlighet, yttrandefriheten, meddelarfriheten, förhandlingsoffentligheten och sekretess.

text: FMV:s strävan att som myndighet tillhandahålla den service till allmänheten som nämns ovan förtar naturligtvis inte den enskilde medarbetarens rätt till och möjlighet att nyttja yttrandefriheten och meddelarfriheten. Fråga är då huruvida den text i den broschyr där riktlinjer ges för hur man skall säkerställa att FMV:s officiella ståndpunkter lämnas på ett professionellt sätt, kan ge intryck av att den enskilde medarbetaren betas sin rätt att själv kontakta massmedia för att uttrycka sina personliga uppfattningar. FMV anser härvidlag att det framgår av broschyren i dess helhet samt även av sidorna 12 och 13, oaktat tagna ur sitt sammanhang, att vad man önskar hantera i skriften är bilden av FMV och ansvaret för FMV:s officiella ståndpunkt i olika frågor. Frågor kring yttrandefrihet och meddelarfrihet tas upp i ett annat sammanhang, dvs. ärendehanteringskursen. Broschyren kom ut i februari 2002. Informationsenheten, som utformat broschyren, har uppfattat att den mottagits positivt bland medarbetarna vilka har upplevt broschyren som ett stöd och vägledning i kontakten med massmedia. Fråga huruvida skriften inskränker den enskilde medarbetarens yttrandefrihet och meddelarfrihet har tidigare inte uppkommit. Eftersom det är av yttersta vikt att en anställd vid en statlig myndighet inte ges intrycket av att han eller hon är betagen sin rätt att använda sig av yttrandefriheten och meddelarfriheten, ser dock FMV enbart positivt på att frågan har uppkommit. FMV avser därför överväga att vid nytryck av aktuell broschyr införa en skrivning som ytterligare förtydligar broschyrens syfte eller att på annat sätt informera om detta.

text: FMV har som bilaga till sitt remissvar fogat broschyren ”Information & kommunikation”. Denna innehåller bl.a. FMV:s informationspolicy, som antogs av FMV:s styrelse 1998.

text: Under rubriken ”Sunt förnuft i kontakt med pressen” uttalas bl.a. följande.

text: Förtroliga samtal med journalister av typ ”off the record” eller ”det här kan du inte skriva om” vid såväl inofficiella som offentliga sammanhang skall du inte ha. – – –

text: Om du pratar med någon som inte har utgett sig för att vara journalist, men som visar sig vara detta, kontakta informationsenheten och berätta om vem du har talat med och vad du har sagt, så att det kan finnas en beredskap för massmedias eventuella frågor.

text: Under rubriken ”Informationsenhetens råd” uttalas bl.a. följande.

text: Blir du kontaktad av media: − i första hand hänvisa journalisten till informationsenheten; − i andra hand be om journalistens namn och telefonnummer, ta reda på vad sakfrågan gäller och be att få ringa upp. Lämna sedan över uppgifterna till informationsenheten. Vill du informera massmedia om ditt projekt: − kontakta alltid informationsenheten i god tid för stöd att lägga upp en informationsplan.

text: AA kommenterade remissvaret.

text: I beslut den 4 juni 2004 anförde JO Lundin följande.

text: Bedömning

text: I

text: 2 kap. 1 § regeringsformen

text: föreskrivs att varje medborgare gentemot det allmänna är tillförsäkrad yttrandefrihet, dvs. frihet att i tal, skrift eller bild eller på annat sätt meddela upplysningar samt uttrycka tankar, åsikter och känslor. Yttrandefriheten får begränsas endast i den utsträckning och på det sätt som framgår av 2 kap. 12–13 §§.

text: I

text: 1 kap. 1 § tredje stycket tryckfrihetsförordningen

text: behandlas den s.k. meddelarfriheten. Denna innebär att det står envar fritt att, med vissa här inte aktuella undantag, meddela uppgifter och underrättelser i vad ämne som helst för offentliggörande i tryckt skrift till författare eller annan som är att anse som upphovsman till framställning i skriften, till skriftens utgivare eller, om för skriften finns särskild redaktion, till denna eller till företag för yrkesmässig förmedling av nyheter eller andra meddelanden till periodiska skrifter. En reglering motsvarande den i

text: tryckfrihetsförordningen

text: finns för lämnande av uppgifter till bl.a. radio och TV i

text: yttrandefrihetsgrundlagen

text: Det skydd för yttrande- och meddelarfriheten som

text: regeringsformen

text: och

text: tryckfrihetsförordningen

text: respektive

text: yttrandefrihetsgrundlagen

text: ger är ett skydd gentemot ”det allmänna”. Skyddet innebär att en myndighet inte får ingripa vare sig formellt eller informellt mot en tjänsteman hos myndigheten för att han eller hon har använt sig av sin grundlagsskyddade rätt att yttra sig i massmedier eller på annat sätt ge uttryck för sin uppfattning. En myndighet får inte heller försöka motarbeta att den anställde använder sig av sina rättigheter. En arbetsgivare får således inte genom generella uttalanden eller genom kritik i enskilda fall söka påverka arbetstagaren i fråga om det sätt på vilket friheterna kan användas. Undantag gäller bara för det fall att ingripandet har stöd i lag (se t.ex. JO:s ämbetsberättelse 2003/04 s. 442).

text: Jag anser att de aktuella avsnitten i FMV:s informationspolicy ger intryck av att de anställda mer eller mindre förbjuds att på egen hand ha kontakt med medier. De anställda har också otvetydigt uppmanats att anmäla sina massmediekontakter till informationsenheten i fall då de från början inte har varit medvetna om att de har talat med en journalist och då de vill informera om ett projekt. Det som sägs i dessa avsnitt kan enligt min mening inte uppfattas på annat sätt än som inskränkningar i de anställdas rätt till massmediekontakter.

text: Av FMV:s remissvar framgår att vad verket har önskat behandla i sin informationspolicy är bilden av FMV och ansvaret för FMV:s officiella ståndpunkt i olika frågor och att avsikten inte har varit att inskränka de anställdas rätt att använda sig av yttrandefriheten och meddelarfriheten.

text: Oberoende av syftet med de aktuella formuleringarna har de enligt min mening getts ett med hänsyn till de anställdas grundlagsfästa rättigheter anmärkningsvärt innehåll. Jag förutsätter att – om så inte redan har skett – formuleringarna omarbetas. Någon ytterligare åtgärd från min sida är emellertid inte påkallad.

text: Tilläggas kan att det självfallet inte är något som hindrar att en myndighet utser en särskild person eller enhet att svara gentemot medierna och allmänheten för myndighetens officiella policy. Det är givetvis inte heller fel att myndigheten upplyser sina anställda om den policy som har utarbetats av myndigheten och meddelar de anställda att de alltid har möjlighet att hänvisa medierna till den person eller enhet som har utsetts.

text: Ärendet avslutas.


avgjordAv: Kerstin André

title: Vid handläggningen av ett ärende om personlig assistans enligt LSS bör kommunen som regel bereda den enskilde tillfälle att ange om han eller hon har något krav på ersättning för assistans som avser tiden före beslutet

text: Bakgrund

text: AA ansökte hos Socialnämnden i Piteå kommun om insats i form av personlig assistans enligt

text: 9 § 2 lagen (1993:387)

text: om stöd och service till vissa funktionshindrade (LSS). Ansökan ledde till en utdragen handläggning med flera prövningar i nämnden och i förvaltningsdomstolar. Kammarrätten i Sundsvall förordnade i en dom den 19 april 2007 (mål nr 692-06) att AA hade rätt till biträde av personlig assistent eller ekonomiskt stöd till skäliga kostnader för sådan assistans. Kammarrätten överlämnade till socialnämnden att bestämma omfattningen av insatsen.

text: Den 11 maj 2007 beslutade socialnämndens arbetsutskott att bevilja AA personlig assistans enligt

text: 9 § 2

text: LSS från och med den 14 maj 2007 till och med den 31 maj 2009 med 19 timmar och 30 minuter per vecka.

text: Anmälan

text: Jur.kand. BB, Confrere Juristbyrå, framförde som ombud för AA i en anmälan, som kom in till JO i oktober 2007, klagomål mot Socialnämnden i Piteå kommun angående handläggningen av ärendet efter kammarrättens dom. BB begärde att JO skulle pröva huruvida socialnämnden förfarit på ett korrekt sätt när nämnden inte berett AA tillfälle att visa att hon haft kostnader för personlig assistans för förfluten tid, och om så befanns vara fallet, därefter beräkna storleken på den ersättning som skulle betalas ut.

text: BB fogade till anmälan bl.a. Kammarrättens i Sundsvall dom den 19 april 2007 i mål nr 692-06.

text: Utredning

text: Inledningsvis, den 13 november 2007, inhämtades vissa upplysningar per telefon från handikappomsorgen inom socialtjänsten i Piteå kommun angående handläggningen i samband med beslutet av den 11 maj 2007. Handläggaren CC

text: uppgav bl.a. att nämnden för närvarande handlägger ett nytt ärende angående insatser till AA, nämligen frågan om retroaktivitet som inte togs upp i beslutet i maj 2007.

text: Därefter anmodades Socialnämnden i Piteå kommun att inkomma med utredning och yttrande över vad som anfördes i BB:s anmälan.

text: Socialnämndens arbetsutskott överlämnade som nämndens remissvar en skrivelse undertecknad av socialnämndens ordförande DD. I skrivelsen, daterad den 8 februari 2008, anfördes beträffande den retroaktiva ersättningen följande.

text: När det gäller frågan om från vilken tidpunkt AA anses ha rätt till personlig assistans har redan Confrere juristbyrå skickat in en överklagan till socialnämnden. I den framgår att de överklagar att nämnden inte har givit AA tillfälle att visa om hon haft ersättningsgilla kostnader för personlig assistans från och med tidpunkten för ansökan och därefter beräkna ersättningen. Socialnämnden i Piteå har besvarat överklagan som per 2008-01-15, mål nr 3032- 07E, är behandlad i Länsrätten i Norrbotten. Enligt länsrättens dom kommer socialnämnden skriftligen bereda AA tillfälle att presentera om hon har haft kostnader med personlig assistans av ersättningsgill karaktär under den aktuella perioden. BB kommenterade remissvaret.

text: Mot bakgrund av att det i januari 2008 framkom att beslutet från maj 2007 hade överklagats inhämtades till JO handlingar i det målet från Länsrätten i Norrbottens län (mål nr 3032-07).

text: Därefter skickade länsrätten på eget initiativ till JO en kopia av slutligt beslut i målet. Av beslutet, daterat den 15 januari 2008, framgår att länsrätten biföll överklagandet på så sätt att ärendet lämnades åter till socialnämnden ”för vederbörlig utredning och prövning beträffande AA:s rätt till biträde av personlig assistans eller ekonomiskt stöd till skäliga kostnader för sådan assistans även beträffande tiden den 17 maj 2002–den 14 maj 2007”.

text: I ett beslut den 12 februari 2009 anförde JO André bl.a. följande.

text: Bedömning

text: En av insatserna enligt LSS är biträde av personlig assistent eller ekonomiskt stöd till skäliga kostnader för sådan assistans, till den del behovet av stöd inte täcks av beviljade assistanstimmar enligt lagen (

text: ) om assistansersättning (

text: 9 § 2

text: LSS).

text: Den enskilde funktionshindrade har således rätt till antingen biträde av personlig assistent eller ekonomiskt stöd till skäliga kostnader för sådan assistans. Bestämmelsen är avsedd att ge den enskilde möjlighet att välja i fråga om att få sin assistans ordnad direkt genom kommunen eller att anordna assistansen själv.

text: Det ligger i insatsens natur att ett beslut om insats i form av biträde av personlig assistent inte kan ges retroaktivt. Däremot kan den enskilde beviljas ersättning för skäliga kostnader som har uppkommit avseende assistans före ett beslut om att bevilja assistans.

text: Nämndens beslut om personlig assistans den 11 maj 2007 gällde från och med den 14 maj 2007 till och med den 31 maj 2009. Frågan om AA hade rätt till ersättning för förfluten tid behandlades inte i beslutet. Inte minst i de fall när en ansökan om assistans har behandlats i olika instanser och handläggningen av saken därför har dragit ut på tiden kan den enskilde ha haft kostnader för assistans som han eller hon själv ordnat i avvaktan på den slutliga prövningen av ansökan. Med den utgångspunkten kan det ifrågasättas om inte Socialnämnden i Piteå kommun före sitt beslut den 11 maj 2007 borde ha klarlagt om AA hade ett krav på s.k. retroaktiv ersättning för assistans. I sammanhanget bör dock noteras att det, såvitt framgår av utredningen, aldrig hade antytts under ärendets handläggning att AA skulle ha haft några sådana kostnader, och jag har förståelse för att nämnden utgick från att det inte förelåg något krav på ersättning för tiden före nämndens beslut. Jag anser mig därför inte ha underlag för att rikta någon egentlig kritik mot nämnden på denna punkt. Jag finner dock skäl att tillägga att i ett ärende angående personlig assistans bör en kommun som regel, till undvikande av missförstånd, bereda den enskilde tillfälle att ange om han eller hon har något krav på ersättning för assistans som avser tiden före beslutet.


avgjordAv: Mats Melin

nyckelord:
Förundersökning
Långsam handläggning

title: Kritik mot Polismyndigheten i Stockholms län och åklagare vid Åklagarmyndigheten, City åklagarkammare i Stockholm, för långsam handläggning av en förundersökning m.m.

text: Anmälan

text: AA begärde i en anmälan, som kom in till JO den 15 oktober 2007, att JO skulle granska Polismyndighetens i Stockholms län handläggning av en förundersökning om försök till grov misshandel m.m. Han uppgav bl.a. följande. När han den 28 juli 2005 tjänstgjorde som ordningsvakt i Stockholm attackerades han av en knivbeväpnad man som upprepade gånger försökte hugga honom i ansiktet. Mannen greps på platsen och överlämnades till polis. Trots att det gått två år sedan händelsen inträffade har han ännu inte blivit förhörd av polisen. Han har vid kontakter med polismyndigheten fått besked om att polisanmälan blivit liggande utan åtgärd.

text: Utredning

text: Till anmälan hade fogats en kopia av polisanmälan i ärende K183799-05. Vissa handlingar infordrades från polismyndigheten, varvid bl.a. följande kom fram.

text: Den 28 juli 2005 upprättades en polisanmälan avseende försök till grov misshandel och brott mot

text: knivlagen

text: . Enligt anmälan hade en man försökt hugga AA ett flertal gånger i ansiktet. Mannen, som greps i anslutning till händelsen, antecknades som skäligen misstänkt samma dag. Den misstänkte fördes på grund av skador med ambulans till sjukhus. En polisman hävde där gripandet. Varken den misstänkte eller målsäganden kunde höras i anslutning till händelsen. Däremot förhördes ett par vittnen på platsen. Förundersökning inleddes av polismyndigheten den 29 juli 2005. Några utredningsåtgärder hade därefter inte vidtagits i ärendet.

text: Ärendet remitterades till polismyndigheten för upplysningar och yttrande om handläggningen av ärendet.

text: Polismyndigheten (tf. biträdande länspolismästaren BB) kom i december 2007 in med ett remissvar till vilket hade fogats två bilagor: Rikspolis-styrelsens allmänna råd om ledningen av förundersökning i brottmål beslutade den 16 december 1997 (FAP 403:5) och lokal överenskommelse mellan åklagar-kamrarna inom

text: Stockholms län och Polismyndigheten i Stockholms län avseende ledningen av förundersökning i brottmål (bilagorna här utelämnade).

text: Polismyndigheten, som uppgav att den inför yttrandet inhämtat upplysningar från City polismästardistrikt, anförde bl.a. följande.

text: Bakgrund

text: På kvällen torsdagen den 28 juli 2005 inträffade den händelse på Casino Cosmopol på Kungsgatan i Stockholm som föranledde att aktuell anmälan upprättades samma dag. En ordningsvakt, AA, blev utsatt för vad som kom att rubriceras som försök till grov misshandel. Av anmälan framgår att gärningsmannen greps och fördes till S:t Görans sjukhus där gripandet hävdes. Något förhör kunde inte hållas med gärningsmannen p.g.a. hans skador och språkförbistringar. Beslut fattades dock om skälig misstanke mot honom angående brotten försök till grov misshandel och brott mot

text: knivlagen

text: . Inte heller kunde något förhör hållas med AA eftersom han befann sig i ett chocktillstånd. Två vittnesförhör hölls däremot på casinot. Ytterligare fem vittnen finns antecknade i ärendet. Av ärendehistoriken har vidare framgått följande: Beslut om förundersökning fattades omgående efter anmälans upprättande och dagen därpå, den 29 juli 2007 fattades beslut om polisiär förundersökningsledning och en fu-ledare, kriminalinspektör CC, utsågs. Därtill finns några anteckningar över åtgärder i ärendet av administrativ karaktär. Några utredningsåtgärder har dock inte vidtagits i ärendet. Kriminalinspektör DD, gruppchef på våldsgruppen, har i skriftliga anteckningar meddelat att hon är ansvarig för aktuellt ärende i egenskap av fu-ledare sedan den 20 februari 2006. Enligt uppgift från City polismästardistrikt har hon hållit ett målsägandeförhör i ärendet den 21 november 2007. – – –

text: Polismästardistriktets bedömning

text: City polismästardistrikt har i huvudsak uppgivit följande: City polismästardistrikt beklagar att handläggningen av AA:s anmälan om försök till grov misshandel blivit orimligt lång utan att aktiva åtgärder har vidtagits för att driva ärendet framåt. Mord, utpressningsbrott och andra fullbordade grova våldsbrott har prioriterats före försök till grov misshandel. Det är naturligtvis ändå inte godtagbart att ett målsägandeförhör inte kommit till stånd under den tid som gått sedan anmälan gjordes eller att andra aktiva åtgärder inte vidtagits för att på annat sätt driva ärendet framåt. Distriktet har vidtagit åtgärder för att i möjligaste mån undvika situationer som denna i framtiden. Våldsgruppen får tillskott av personal. Gruppen har också nyligen omorganiserats för att bli mer flexibel. En översyn av distriktets ärendefördelningsplan syftar till att omfördela ärenden och på så sätt bättre styra personalresursen mot verksamhetens behov. Utöver dessa åtgärder kommer distriktet att påbörja ett arbete med kvalitetssäkring av brottsutredningsverksamheten. Bland annat kommer Brottsförebyggande rådets rapport ”Misshandel mellan obekanta – kan fler brott klaras upp?” (

text: ) att användas vid kvalitetssäkringen av utredningar kring misshandel. Med de konkreta åtgärder som nu redovisats har distriktet ambitionen dels att utredningen i AA:s ärende ska kunna slutföras inom kort på ett rättssäkert sätt, dels hyser distriktet förhoppningen om att komma till rätta med handläggnings-tiderna avseende våldsbrott. Även i fortsättningen kommer dock fullbordade våldsbrott som mord, dråp och grov misshandel att prioriteras. Distriktet har ändå ambitionen att väsentligt minska handläggningstiderna även för andra brott och att mer aktivt driva utredningarna i syfte att snabbare kunna redovisa ärendena.

text: Polismyndighetens bedömning

text: Polismyndigheten kan inledningsvis konstatera att aktuellt ärende inte handlagts i enlighet med gällande lagstiftning och andra vid tidpunkten för händelsen gällande regler om ledning av förundersökning. Därtill ska läggas det beklagliga faktum att ärendet, mot bakgrund av de särskilda omständigheterna, inte handlagts/prioriterats på ett tillfredsställande sätt. Den kritik som myndigheten nu riktar mot City polismästardistrikt hänför sig särskilt till följande omständigheter: Beslutet om polisiär fu-ledning från den 29 juli 2005 är fattat av polismyndigheten; se närmare uppgifter i ärendehistoriken. Eftersom brottet inte är (var) av enkel beskaffenhet och en skäligen misstänkt fanns vid tidpunkten för beslutet var detta felaktigt. Ärendet borde istället ha underställts åklagaren. Aktuell beslutsfattare har enligt uppgift från polismästardistriktet inte kunnat dra sig till minnes hur hon resonerande inför det beslut hon fattade. Efter kontroll med åklagarmyndigheten, City åklagarkammare, har kunnat konstateras att noteringar om ärendet saknas. Med anledning av det sagda kan polismyndigheten bara beklaga att ett felaktigt beslut tagits i ärendet, vilket emellertid nu är överlämnat till åklagarmyndigheten. I likhet med vad City polismästardistrikt själv framfört angående ärendets konkreta handläggning, måste polismyndigheten även i övrigt framföra kritik mot att ärendets handläggningstid dragit ut på tiden. Det är enligt myndighetens mening framför allt oacceptabelt att något målsägandeförhör inte kommit till stånd. Det framstår därutöver som anmärkningsvärt att ett ärende av detta slag, av prioriteringsskäl, inte kunnat slutredovisas tidigare. Utöver detta måste även beslutet att häva gripandet av den misstänkte ifrågasättas. Den polisman som hävde gripandet har tillfrågats, men inte kunnat dra sig händelsen till minnes. Polismyndigheten får avslutningsvis framhålla det beklagliga i handläggningen av aktuellt ärende och beklagar även det missnöje och frustration som detta inneburit för AA. Det är emellertid myndighetens uppfattning att resultatet av AA:s JOanmälan tillsammans med de förbättringsåtgärder som vidtagits vid City polismästardistrikt väsentligt ska minska risken för att något liknande inträffar i framtiden.

text: AA bereddes tillfälle att yttra sig över polismyndighetens remissvar.

text: I augusti 2008 infordrades från polismyndigheten ärendehistoriken i det aktuella ärendet och från Åklagarmyndigheten, City åklagarkammare i Stockholm, diarieblad i ärende AM 135595-07. Av handlingarna framgick att handläggningen av ärendet alltjämt pågick.

text: Mot denna bakgrund inhämtades muntliga upplysningar från bl.a. inspektören DD (gruppchef, våldsbrott – City polismästardistrikt) och kammaråklagaren EE (City åklagarkammare i Stockholm).

text: DD upplyste bl.a. följande. Hon höll 5-6 förhör i november och december 2007 och skickade därefter handlingarna till kammaråklagaren EE omkring Luciadagen 2007. Hon stötte därefter på honom 3-4 gånger för att få nya direktiv i ärendet. Precis innan hon skulle gå på semester, den 30 juli 2008, träffade hon EE och fick då nya direktiv. Begärda journalanteckningar har förhoppningsvis kommit in under semestern. Eventuellt kan det därefter återstå någon åtgärd innan ärendet är slutfört.

text: EE upplyste bl.a. följande. Han fick ärendet den 6 december 2007 och samma dag kom det in ett antal handlingar, bl.a. förhörsprotokoll. Han upprättade efter kontakter med DD den 11 december 2007 en tjänsteanteckning i vilken han angav att journalblad skulle rekvireras. Vidare antecknade han att DD skulle höra den

text: misstänkte i ärendet dels som misstänkt, dels som målsägande med anledning av en motanmälan som gjorts av denne. Förhör, som hållits med den misstänkte, kom in i januari 2008. Han träffade DD i slutet av juli i år och diskuterade ärendet. – Han känner inte igen att DD skulle ha ”stött på honom” ett antal gånger för att få direktiv. Såvitt han minns hade de efter december 2007 kontakt i juli 2008. Det kan dock ha varit någon telefon-kontakt dessemellan, men det är inget han minns säkert. Han har väntat på att få journalanteckningarna. – Han betraktade inte det aktuella ärendet som hög-prioriterat. Ett fåtal utredningsåtgärder kvarstår. Han avser att så snart som möjligt när utredningen är klar fatta beslut i åtalsfrågan.

text: Eftersom ledningen av förundersökningen överlämnades till åklagare först i december 2007 fann jag inte tillräcklig anledning att remittera ärendet till Åklagarmyndigheten.

text: Bedömning

text: Enligt

text: 23 kap. 3 § rättegångsbalken

text: (RB) ska beslut att inleda en förundersökning fattas av polismyndighet eller åklagaren. Har förundersökningen inletts av polismyndigheten och är saken inte av enkel beskaffenhet, ska ledningen av förundersökningen avseende brottet övertas av åklagaren, så snart någon skäligen kan misstänkas för brottet.

text: En förundersökning ska bedrivas så skyndsamt som omständigheterna medger. Finns det inte längre skäl att fullfölja en förundersökning ska den läggas ned (

text: 23 kap. 4 § andra stycket

text: RB).

text: Det är undersökningsledaren som har ansvar för förundersökningen i dess helhet. Han ska se till att utredningen bedrivs effektivt och att den enskildes rättssäkerhetsintressen tas till vara. Undersökningsledaren ska också ge dem som biträder honom behövliga direktiv för arbetet (1 a § förundersökningskungörelsen, 1947:948, FUK).

text: I juli 2005 upprättades den aktuella polisanmälan om bl.a. försök till grov misshandel och en person antecknades som skäligen misstänkt. I likhet med polismyndigheten konstaterar jag därför att förundersökningsledarskapet i ärendet redan inledningsvis rätteligen skulle ha överlämnats till åklagare. Det dröjde emellertid till december 2007 innan så skedde. Det är högst anmärkningsvärt att det alltså kom att dröja så lång tid som två år och fyra månader – och först efter det att JO remitterat ärendet – innan polismyndigheten uppmärksammade att förundersökningen borde vara åklagarledd.

text: Av utredningen framgår vidare att det dröjde lika lång tid från det att förundersökningen inleddes till dess att någon utredningsåtgärd – målsägandeförhör med AA – vidtogs i ärendet. Som förklaring till att handläggningen drog ut på tiden har polismästardistriktet i huvudsak hänvisat till att vissa andra brottstyper har prioriterats före försök till grov misshandel.

text: Jag kan i och för sig ha viss förståelse för att polisen på grund av arbetssituationen måste prioritera utredningar av vissa brott framför andra. Enligt min mening är det

text: dock helt oacceptabelt att ett ärende av det aktuella slaget ligger obearbetat under så lång tid som nu varit fallet. Det förefaller märkligt om sådan brottslighet inte skulle höra till de ärenden som prioriteras och det är oroväckande att polismästardistriktet lade en sådan utredning åt sidan under drygt två års tid. Polismyndigheten har också framhållit det beklagliga i handläggningen av ärendet.

text: Enligt remissvaret i december 2007 uppgav polismästardistriktet att ambitionen var att utredningen inom kort skulle kunna slutföras på ett rättssäkert sätt. Flera förhör hölls också under november och december 2007 men sedan stannade handläggningen av ärendet återigen av – inte ens i början av september 2008 var utredningen färdigställd. Med hänsyn till vad som upplysts synes en möjlig förklaring till detta ha varit bristande kommunikation mellan EE och DD.

text: Oavsett hur det förhåller sig med den saken anser jag att det gränsar till nonchalans att med anledning av ett yttrande till JO uppge att ambitionen är att utredningen, som redan legat för fäfot under drygt två års tid, ska kunna slutföras inom kort för att därefter låta månad efter månad förflyta utan att säkerställa att ärendet aktivt drivs fram mot ett avgörande. Såvitt framgår av utredningen gick i princip hela första halvåret 2008 utan att DD och EE lyckades etablera någon kontakt med varandra och diskutera hur arbetet med ärendet skulle fortskrida. Enligt DD stötte hon på EE några gånger för att få direktiv men utan resultat. Han har å sin sida uppgett att han inte känner igen detta men att det kan ha varit så att de hade någon telefonkontakt före sommaren. Han väntade dock på att journalanteckningarna skulle inkomma från polisen. Jag är förvånad över uttalandena.

text: EE borde givetvis när han blev ansvarig för utredningen ha agerat betydligt mer aktivt i sin egenskap av förundersökningsledare för att driva förundersökningen framåt – inte minst med beaktande av att denna avsåg ett allvarligt brott begånget för relativt lång tid sedan. Exempelvis borde han, när han i januari 2008 fick det begärda förhöret men inte journalanteckningarna, inom kort ha kontaktat utredaren i stället för att – såsom nu synes ha varit fallet – endast passivt avvakta.

text: DD borde å sin sida naturligtvis inte – med tanke på ärendets ålder och bakgrund – ha nöjt sig med de resultatlösa påstötningarna utan i stället ha uppmärksammat sina chefer på saken som i sin tur hade fått ta upp frågan med berörd åklagare eller dennes chef.

text: Jag kan således sammanfattningsvis konstatera att handläggningstiden i ärendet inte varit förenlig med det skyndsamhetskrav som föreskrivs i

text: 23 kap. 4 §

text: RB. Polismyndigheten förtjänar allvarlig kritik för sin bristfälliga handläggning av ärendet och EE förtjänar kritik för att han inte, sedan han övertog förundersökningsledarskapet, mer aktivt verkade för att driva förundersökningen framåt. Jag utgår från att ärendet nu, såsom upplysts från polis och åklagare, kommer att slutföras inom kort.

text: Vad som i övrigt kommit fram i ärendet föranleder inte någon ytterligare åtgärd eller något uttalande från min sida.

text: Ärendet avslutas.