title: Inspektion vid Länsstyrelsen i Skåne län

text: Länsstyrelsen i Skåne län har sin verksamhet fördelad mellan Malmö och Kristianstad. Justitiekanslerns granskning har rört en begränsad del av verksamheten och endast den som bedrivs i Kristianstad. Inspektionen kan ändå sägas ha utmynnat i bedömningen att länsstyrelsen fungerar väl, att det finns en genomtänkt linje för hur ärendena skall drivas framåt samt att ambitionsnivån beträffande service till allmänheten är hög. Nämnas bör att länsstyrelsen lägger ned ett förtjänstfullt arbete på att utarbeta promemorior och liknande som vägledning för personalen. Några påtagliga allmänna brister kunde inte konstateras.

text: Granskningen av enskilda ärenden ger Justitiekanslern anledning att kritisera länsstyrelsen beträffande - vissa brister när det gäller diarieföring och - vissa bristande handläggningsåtgärder.

text: I övrigt gör Justitiekanslern vissa uttalanden angående handläggningen.

text: Inspektionen

text: Justitiekanslern inspekterade den 9 – 10 maj 2005 Länsstyrelsen i Skåne län. Inspektionen innefattade ett möte med företrädare för länsstyrelsen, en genomgång av vissa akter och annat material samt en granskning av länsstyrelsens diarium.

text: Länsstyrelsen har under hand fått ta del av ett utkast till detta beslut.

text: Möte med företrädare för länsstyrelsen

text: Inspektionen inleddes med ett möte där följande personer från länsstyrelsen deltog: BH, landshövding, LLR, länsöverdirektör, HJ, personaldirektör, EF, sektionsansvarig för förvaltningsjuridiska sektionen, EH, miljödirektör, OF, avdelningschef för samhällsbyggnadsavdelningen, PON, sektionsansvarig för IT/GIS-sektionen, JP, t.f. chef för avdelningen för tvärsektoriella uppdrag, CB, sektionsansvarig för trafiksektionen, JÅH, t.f. lantbruksdirektör, KM, ekonomi- och budgetdirektör och GMK, ansvarig för arkiv- och diarieföringsfrågor.

text: Justitiekanslern redogjorde kort för sina inspektioner i Skåne län och för syftet med inspektionen. Justitiekanslern angav vidare bl.a. att de senaste tre årens ärendeförteckningar hade granskats inför besöket.

text: Länsstyrelsen hade före besöket tillställts ett antal frågor. Under mötet berättade företrädarna för länsstyrelsen om verksamheten. Länsstyrelsen lämnade också svar på de frågor Justitiekanslern hade ställt och nämnde därvid bl.a. följande.

text: Uppdelningen av verksamheten på två orter ger upphov till vissa fördyringar och även en del praktiska problem. Den verksamhet som har förlagts till Kristianstad är av det slaget att länsledningens närvaro inte ständigt krävs. Det har inte kommit några klagomål från allmänheten beträffande tillgängligheten.

text: När det gäller förfrågningar från allmänheten om allmänna handlingar finns fungerande rutiner. Det finns jurister både i Malmö och i Kristianstad som kan ge råd till personalen när svårigheter uppkommer. Myndigheten har utarbetat en promemoria med riktlinjer för ärendehantering som bl.a. tar upp offentlighet och sekretess.

text: I nuläget bedrivs inget systematiskt kvalitetssäkringsarbete. I verksamhetsplaneringsprocessen och länsledningens verksamhetsuppföljningar finns dock olika inslag som kan sägas utgöra led i ett kvalitetssäkringsarbete. Nämnas kan också att Länsstyrelsen i Skåne län och fyra andra länsstyrelser har deltagit i ett projekt inom ramen för den s.k. 24-timmarsmyndigheten där olika arbetsprocesser har redovisats i s.k. serviceförklaringar inom ett flertal områden. Konstateras kan även att länsstyrelsen nyligen beslutat om ett utvecklingsarbete med syfte att lägga fast formerna för kontinuerlig verksamhetsutveckling och skapande av samsyn i organisationens verksamhet och styrning av processerna inom prioriteringsområdena ärendehantering och tillsyn. Vidare kan sägas att länsstyrelsen på grund av klagomål om långa handläggningstider beträffande bl.a. ärenden enligt

text: miljöbalken

text: och plan- och bygglagen har vidtagit åtgärder för att nedbringa balanserna. Efter resursförstärkning är nu målet att acceptabla handläggningstider skall ha uppnåtts vid utgången av år 2006. Ett annat led i kvalitetssäkringsarbetet är en omorganisation som genomfördes vid det senaste årsskiftet. Genom omorganisationen tydliggjordes ledarskapet. Sektionscheferna har numera ansvar för att följa upp ärendehanteringen, vilket också framgår av arbetsordningen. Landshövdingen och länsöverdirektören har strategiska samtal med sektionscheferna med vissa tidsintervall. Länsstyrelserna utvecklar gemensamt nya rutiner för elektronisk handläggning inom såväl trafikområdet som det förvaltningsjuridiska området och detta utvecklingsarbete är i många delar även ett kvalitetssäkringsarbete.

text: Det har hänt att enskilda har försökt påverka handläggare hos länsstyrelsen genom påtryckningar, uppvaktningar och liknande. Länsstyrelsen arbetar kontinuerligt med policyfrågor för att poängtera vikten av rättslikhet.

text: Granskningen av akter m.m.

text: Justitiekanslern hade i förväg begärt att ett stort antal akter skulle tas fram. Akterna granskades under inspektionen. Justitiekanslern hämtade också in upplysningar från enskilda handläggare på länsstyrelsen. Under inspektionen hade Justitiekanslern tillgång till länsstyrelsens diarium.

text: De iakttagelser som gjordes under inspektionen redovisas under särskilda rubriker.

text: Diarieföringsfrågor m.m.

text: I flera undersökta ärendegrupper kunde konstateras vissa brister vad gällde diarieföring och dokumentation.

text: I några ärenden återfanns allmänna handlingar som inte hade diarieförts. Exempel på sådana ärenden är följande.

text: Ärendet 605-56727-02, som gällde åtgärder för bekämpning av ljus ringröta på potatis, initierades den 17 september 2001, men registrerades i diariet först den 25 november 2002. Sex handlingar hade inkommit mellan den 17 september 2001 och den 25 november 2002. Även dessa registrerades alltså först den 25 november 2002. I akten fanns vidare flera handskrivna lappar som inte var underskrivna och inte diarieförda. En tjänsteanteckning som hade diarieförts i ett annat ärende – 605-2512-98 – avsåg uppenbarligen även det nu aktuella ärendet, men hade inte diarieförts eller på annat sätt tagits in i detta.

text: I ärendet 283-43997-03, som gällde instruktion för medverkan i en smittskyddsutredning, hade ett relativt stort antal inkommande handlingar och av länsstyrelsen upprättade tjänsteanteckningar diarieförts mer än ett år efter det att de hade kommit in respektive upprättats.

text: Ärendet 283-5888-02 avsåg en begäran från Jordbruksverket om länsstyrelsens yttrande över isoleringsutrymme med anledning av en ansökan från Ystads djurpark om införsel av fyra watussi. I akten fanns en ej diarieförd tjänsteanteckning som länsstyrelsen hade upprättat den 2 december 2002 efter ett telefonsamtal med en företrädare för Ystads djurpark. Länsstyrelsen hade dessförinnan inte vidtagit någon åtgärd i ärendet. I tjänsteanteckningen anges att företrädare för djurparken ”återkommer – han kanske kan få tag i watussi”.

text: I ett stort antal ärenden hade inkommande svarsskrivelser på förelägganden o.d. inte diarieförts som en egen post i diariet. I stället hade det datum som svaret kom in antecknats på samma åtgärdsrad som den utgående handlingen.

text: Överväganden

text: I

text: 15 kap.

text: och

text: 2 §§

text: sekretesslagen (1980:100)

text: finns grundläggande bestämmelser om myndigheternas skyldighet att registrera allmänna handlingar samt om vad ett register skall innehålla. Bestämmelsernas syfte är bl.a. att garantera allmänhetens rätt att få tillgång till allmänna handlingar. För att offentlighetsprincipen i praktiken skall fungera på det sätt som är avsett i

text: tryckfrihetsförordningen

text: har det ansetts nödvändigt att myndigheterna håller sina allmänna handlingar registrerade eller i vart fall ordnade så att det går att konstatera vilka handlingar som finns.

text: Enligt huvudregeln i

text: 15 kap. 1 § första stycket sekretesslagen

text: skall en allmän handling som har kommit in till eller upprättats hos en myndighet registreras utan dröjsmål, om det inte är uppenbart att den är av ringa betydelse för myndighetens verksamhet. I fråga om allmänna handlingar för vilka sekretess inte gäller får dock registrering underlåtas, om handlingarna hålls så ordnade att det utan svårighet kan fastställas om en handling har kommit in eller upprättats. En ovillkorlig registreringsskyldighet omfattar således bara handlingar för vilka sekretess gäller. Denna bestämmelse ger en myndighet en betydande frihet att ordna registreringen efter vad som är lämpligast för den enskilda myndigheten. När myndigheten har bestämt sig för ett visst system måste detta emellertid tillämpas konsekvent av alla inom myndigheten.

text: Bestämmelsen i

text: 15 kap. 1 § sekretesslagen

text: innehåller inte någon bestämd tidsgräns. Det ligger emellertid i sakens natur att registrering skall ske så snart det praktiskt är möjligt. Genom registreringen ges allmänheten möjlighet att kontrollera vilka ärenden och handlingar som förekommer hos en myndighet. Frånvaron av registrering eller ett alltför långt dröjsmål med att registrera allmänna handlingar inskränker allmänhetens möjligheter till insyn i myndighetens verksamhet. Beträffande handlingar som kommer in till en myndighet med post ligger det närmast till hands att registrering följer i omedelbar anslutning till själva postöppningen. Handlingar som ges in till myndigheten på något annat sätt bör diarieföras i nära anslutning till ingivandet. I vart fall bör registrering ske senast påföljande arbetsdag. Enligt

text: 15 § förvaltningslagen (1986:223)

text: skall uppgifter som en myndighet får på annat sätt än genom en handling och som kan ha betydelse för utgången i ärendet antecknas av myndigheten, om ärendet avser myndighetsutövning mot någon enskild. Muntliga uppgifter kan dokumenteras i en tjänsteanteckning. Sådana anteckningar skall vara daterade och signerade och bör skrivas i syfte att bevaras. Det är naturligtvis viktigt att innehållet i sådana anteckningar är begripligt även för en utomstående.

text: Det är självklart inte acceptabelt att ett ärende registreras först drygt ett år efter att det inkommit till myndigheten eller att handlingar diarieförs mer än ett år efter det att de kommer in till eller upprättas hos myndigheten. Det är inte heller godtagbart att för ärendet relevanta uppgifter antecknas på lösa lappar utan att diarieföras och utan att det framgår vem som har skrivit ned uppgifterna.

text: I ärendet 283-5888-02 är tjänsteanteckningen den 2 december 2002 svårförstådd mot bakgrund av den ansökan som fanns och man får intrycket att det har förekommit andra kontakter i ärendet som inte har dokumenterats.

text: Vad gäller länsstyrelsens förfaringssätt att diarieföra inkommande svar på förelägganden o.d. på samma åtgärdsrad som den utgående handlingen skall följande sägas. Den 24 – 26 april 2002 genomförde Justitiekanslern en inspektion vid Länsstyrelsen i Örebro län. Justitiekanslern fann därvid att länsstyrelsen regelmässigt diarieförde inkommande svar på förelägganden o.d. på samma åtgärdsrad som den utgående handlingen. I inspektionsbeslutet den 19 juni 2002 konstaterade Justitiekanslern att detta sätt att diarieföra inkommande handlingar knappast torde uppfylla kraven i

text: 15 kap. 2 § sekretesslagen

text: på vad som skall framgå av ett register, nämligen datum då handlingen kom in eller upprättades, diarienummer eller annan beteckning som har åsatts handlingen, uppgift om vem som har ingett handlingen eller till vem den har expedierats samt en kortfattad uppgift om vad handlingen rör. Justitiekanslern uttalade att det i vart fall måste anses som olämpligt att diarieföra handlingar på detta sätt, då diariet därigenom blir svårläst och otydligt.

text: Vid en inspektion hos Länsstyrelsen i Norrbottens län konstaterades att länsstyrelsen använde samma diarieföringssätt som Länsstyrelsen i Örebro län. Även detta förfarande kritiserades.

text: Justitiekanslern har i denna fråga samma uppfattning som tidigare. Länsstyrelsens sätt att registrera dessa inkommande handlingar gör diariet otydligt och svårläst. En sådan diarieföring försvårar för enskilda som vill ta del av allmänna handlingar. I det diarieföringssystem som länsstyrelsen använder sig av – Diabas – finns goda möjligheter att lägga in bevakningsrutiner utan att använda sig av detta förfaringssätt vid diarieföringen. Det finns enligt Justitiekanslerns uppfattning inga fullt godtagbara skäl att fortsätta diarieföra på detta sätt.

text: Länsstyrelsen kan inte undgå viss kritik för sin handläggning i dessa avseenden. Kritiken skall dock inte undanskymma det förhållandet att intrycket i fråga om diarieföringen och akthanteringen är gott.

text: Bristande handläggningsåtgärder i vissa ärenden

text: Ärendet 283-56756-03, som gällde frågan om omlastningsplats för animaliskt avfall m.m., initierades den 18 november 2003 genom en skrivelse från en enskild person. I skrivelsen begärdes att länsstyrelsen i egenskap av tillsynsmyndighet skulle godkänna en omlastningsplats. Länsstyrelsen vidtog ingen åtgärd i ärendet förrän den 27 januari 2005 då en handläggare kontaktade ingivaren per telefon. Det visade sig då att verksamheten hade upphört. Länsstyrelsen avslutade ärendet den 27 januari 2005 genom att detta lades ad acta.

text: Ärendet 283-5888-02, som också nämnts tidigare under rubriken Diarieföringsfrågor m.m., avsåg en begäran från Jordbruksverket om länsstyrelsens yttrande över isoleringsutrymme med anledning av en ansökan från en djurpark om införsel av fyra watussi. Ärendet initierades den 6 februari 2002. Länsstyrelsen vidtog ingen åtgärd i ärendet förrän den 2 december 2002, då det förekom en telefonkontakt med en företrädare för djurparken. Den 7 februari 2003 tillskrev Jordbruksverket länsstyrelsen på nytt och begärde svar beträffande tillstyrkandet. Länsstyrelsen vidarebefordrade samma dag den information som man hade fått vid samtalet den 2 december 2002 till Jordbruksverket. Länsstyrelsen hade därefter en telefonkontakt med företrädaren för djurparken den 26 augusti 2003. Denne uppgav slutligen den 17 maj 2004 att det inte längre var aktuellt med införsel av watussi. Länsstyrelsen avslutade ärendet den 10 februari 2005 sedan Jordbruksverket hade avslutat sitt ärende.

text: Överväganden

text: Varje ärende där någon enskild är part skall enligt

text: 7 § förvaltningslagen

text: handläggas så enkelt, snabbt och billigt som möjligt utan att säkerheten eftersätts. Intresset av bl.a. en snabb handläggning gör sig ofta gällande även i ärenden där ingen enskild är part. Ärenden bör avslutas på ett tidigt stadium, speciellt om några handläggningsåtgärder inte behöver vidtas dessförinnan. Det är därför av stor vikt att en myndighet driver sina ärenden fram mot ett avgörande.

text: Att utan vägande skäl låta ett ärende bli liggande långa tider helt utan åtgärd är naturligtvis oacceptabelt. Länsstyrelsen kan inte undgå kritik för sin handläggning i dessa avseenden i de nämnda ärendena.

text: Tillsyn över bevakningsföretag

text: De tio senast avgjorda ärendena angående inspektion av bevakningsföretag granskades. Granskningen gav inte anledning till någon anmärkning.

text: Bevakningsföretag skall före mars månads utgång lämna en redovisning av verksamheten för föregående år. Länsstyrelsens rutiner vid handläggning av ärenden angående årsredogörelser granskades dels vid genomgången av diariet, dels genom samtal med handläggaren LS.

text: Vid länsstyrelsen finns en lista över de bevakningsföretag som skall lämna årsredogörelse. Listan uppdateras kontinuerligt. Bevakningsföretag som inte inom föreskriven tid kommer in till länsstyrelsen med årsredogörelse får en påminnelse. Ett nytt ärende läggs upp i samband med påminnelsen. När företaget sedan skickar in årsredogörelsen förekommer det i flera fall att ett nytt ärende läggs upp.

text: Vid diarieföring av årsredogörelser används beteckningar som ”årsredogörelse”, ”årsredovisning” och ”verksamhetsredogörelse”.

text: För tidsperioden den 1 januari 2003 – 31 december 2004 fanns, vid Justitiekanslerns genomgång av diarierna, 18 oavslutade ärenden angående granskning av årsredogörelser. Vid granskningen gör länsstyrelsen en laglydnadsprövning av personalen på respektive bevakningsföretag.

text: Överväganden

text: Rutinen att lägga upp ett nytt ärende när en årsredogörelse kommer in efter påminnelse kan ifrågasättas. Det är svårt att se något sakligt skäl för ett sådant diarieföringssätt. Att diarieföra handlingen på det redan initierade ärendet tycks mer ändamålsenligt.

text: En enhetlig diarieföring skulle göra det lättare att återsöka ärendena i diariet och att bevaka att den årliga redogörelsen kommer in från berörda bevakningsföretag.

text: När det gäller länsstyrelsens laglydnadsprövning av bevakningsföretagens personal är det inte bra att en sådan prövning drar ut på tiden under flera år. Länsstyrelsen bör överväga sina rutiner i denna del.

text: Yrkesfiskelicenser

text: De sju senast avgjorda ärendena angående yrkesfiskelicenser granskades. I tre av akterna hade beslut från Fiskeriverket diarieförts men besluten saknades i akterna. I övrigt gav granskningen inte anledning till någon anmärkning.

text: Överförmyndarärenden

text: Ärenden avseende inspektioner av överförmyndare och överförmyndarnämnder granskades. Kompletterande upplysningar hämtades in från handläggaren EJ. Hon angav bl.a. att länsstyrelsen har som mål att besöka varje överförmyndare eller överförmyndarnämnd vart tredje år samt att 33 kommuner ingår i länet.

text: Justitiekanslern kunde konstatera att länsstyrelsen väl uppfyller sitt inspektionsmål. I ett fall hade framkommit att missförhållanden rådde hos en överförmyndare. När detta hade uppmärksammats agerade länsstyrelsen på ett bra sätt för att klara upp situationen. Länsstyrelsen har också följt upp verksamheten.

text: Justitiekanslern granskade också akter i samtliga tillsynsärenden som hade inletts efter den 1 januari 2003. Samtliga ärenden hade initierats genom klagomål från enskilda. Det kunde konstateras att länsstyrelsen överlag hade agerat snabbt med anledning av klagomålen. Yttranden hade omgående fordrats in från berörda. Besluten var genomgående välmotiverade och lätta att förstå.

text: Överväganden

text: Min allmänna bedömning är att tillsynen över överförmyndarna sköts på ett ambitiöst och bra sätt.

text: Tillsyn över stiftelser

text: Under inspektionen granskades fem ärenden. Granskningen gav inte anledning till några anmärkningar.

text: Ärenden avseende allmän kameraövervakning

text: Justitiekanslern granskade alla ärenden rörande allmän kameraövervakning som hade avgjorts under tiden den 10 januari – 29 mars 2005. Ärendena avsåg tillstånd, anmälan och tillsyn enligt lagen (

text: ) om allmän kameraövervakning. Handläggningen präglades av korta handläggningstider och god ordning. Granskningen gav inte anledning till några anmärkningar.

text: Ärenden avseende tillstånd till att bedriva yrkesmässig trafik

text: Justitiekanslern granskade alla ärenden rörande tillstånd till att bedriva yrkesmässig trafik som hade avgjorts under tiden den 11 januari – 11 mars 2005. Justitiekanslern kunde vid granskningen konstatera att hanteringen präglades av en hög ambitionsnivå och korta handläggningstider.

text: I två ärenden rörande ifrågasatt återkallelse av trafiktillstånd respektive anstånd med att anmäla fordon i yrkesmässig trafik (dnr 243-48419-04 och 241-4529-05) uppmärksammades dock följande.

text: Ärendet 243-48419-04, som gällde ifrågasatt återkallelse av trafiktillstånd enligt

text: 5 kap. 5 § yrkestrafiklagen (1998:490)

text: , initierades den 16 december 2004. Ärendet initierades eftersom innehavaren av trafiktillståndet inte hade anmält något fordon i sin rörelse. I en underrättelse den 24 januari 2005 gav länsstyrelsen innehavaren tillfälle att yttra sig i frågan vid äventyr av att tillståndet annars skulle återkallas.

text: Den 7 februari 2005 inkom till länsstyrelsen ett svar från tillståndsinnehavaren där denne skrev att han ville behålla tillståndet och att han avsåg att införskaffa ett fordon snart. Svaret hade antecknats på den underrättelse som hade skickats ut den 24 januari 2005. Svaret lades upp som ett nytt ärende, 241-4529-05.

text: I ett meddelande den 17 februari 2005 i ärende 241-4529-05, varigenom ärendet avslutades, fann länsstyrelsen inte skäl att bevilja innehavaren anstånd med att anmäla ett fordon i rörelsen. Innehavaren anmodades att senast ett visst datum anmäla ett fordon i rörelsen, annars skulle länsstyrelsen återkalla tillståndet. Samtidigt upplystes att länsstyrelsen i ett annat ärende ifrågasatt trafiktillståndet på grund av att det saknades anmält fordon i trafik.

text: Den 12 april 2005 avslutades ärende 243-48419-04 genom att tillståndet återkallades.

text: Justitiekanslern har under hand begärt att länsstyrelsen skall yttra sig över frågan varför innehavarens begäran om anstånd behandlades i ett nytt ärende. Länsstyrelsen har i huvudsak lämnat följande svar på frågan. Länsstyrelsen har uppfattat innehavarens svar på länsstyrelsens underrättelse som en ansökan om anstånd med insättande av fordon i taxitrafik. Anstånd med insättande av fordon diarieförs som ett 241-ärende eftersom det är fråga om ett ansökningsärende.

text: Överväganden

text: Enligt

text: 5 kap. 5 § yrkestrafiklagen

text: skall ett tillstånd som inte används återkallas, om inte särskilda skäl talar emot det.

text: När ett ärende om eventuell återkallelse av fordon initieras är det givetvis lämpligt att den fortsatta handläggningen hålls inom samma ärende. Det kan inte uteslutas att det förfarande som här har tillämpats av länsstyrelsen – att lägga upp ett nytt ärende vid begäran om anstånd och sedan lämna ett meddelande om att anstånd inte beviljas – under vissa omständigheter kan framstå som förvirrande för den enskilde. Justitiekanslern kan inte heller se att några praktiska eller andra ändamål talar för en sådan ordning.

text: Körkortsärenden

text: Justitiekanslern granskade ett antal ärenden avseende körkortsingripanden (gruppnummer 253) som hade inletts under januari – mars 2004. Ärendena var i god ordning. Handläggningstiden var genomgående kort.

text: Ett ärende (253-02197-2004) hade inletts med anledning av ett registerblad från Vägverkets trafikregister som kom in till länsstyrelsen den 2 januari 2004. Av registerbladet framgick att en person hade gjort sig skyldig till olovlig körning och vårdslöshet i trafik den 23 juni 2003. Ärendet registrerades den 22 januari 2004. Polisens förundersökningsprotokoll begärdes in den 12 februari 2004. Det begärda underlaget kom in till myndigheten en vecka senare, dvs. den 19 februari 2004. Ett nytt registerblad från Vägverkets trafikregister avseende samma person kom in till länsstyrelsen den 20 september 2004. En underrättelse om omprövning av körkort och körkortstillstånd med anledning av händelsen den 23 juni 2003 skickades till den enskilde den 2 december 2004. Personen i fråga motsatte sig ett körkortsingripande med hänvisning bl.a. till att det hade gått lång tid sedan den aktuella händelsen sommaren 2003. Länsstyrelsen beslutade den 19 januari 2005 att meddela varning. Länsstyrelsen motiverade beslutet med att den enskilde hade gjort sig skyldig till ett brott mot en ur trafiksäkerhetssynpunkt väsentlig regel och att överträdelsen inte kunde anses som ringa. I detta fall bedömde länsstyrelsen emellertid med hänsyn till den tid som förflutit att det fanns sådana särskilda skäl att det räckte med en varning.

text: Länsstyrelsen har yttrat sig och därvid angett följande.

text: ”Beslutande handläggare tillträdde sin tjänst i mars 2004. Vid anställningens påbörjande fanns det en hel del balanser. En viss introduktionstid och upplärning fordras för att sätta sig in i ärendet och arbeta ikapp. Tidsmässigt torde det därefter vara semestertider. Under semestertider måste bl.a. ärenden avseende omhändertagna körkort prioriteras. Viss tidsutdräkt kan tillskrivas att nytt registerblad inkommit den 6 september 2004 varvid viss del av handläggningen ånyo tar vid. Från underrättelse till beslut har kort tid förflutit. Den långa handläggningstiden har påverkat ärendets utgång såtillvida att på grund av den långa tidsutdräkten sedan brottet begicks har varning meddelats istället för att körkortet återkallats.”

text: Överväganden

text: 7 § förvaltningslagen

text: handläggas så enkelt, snabbt och billigt som möjligt utan att säkerheten eftersätts. När ett ärende har anhängiggjorts hos en myndighet ankommer det på denna att driva ärendet till ett avgörande. Särskilt viktigt är detta i ärenden där en enskild har misskött sig i trafiken på ett sådant sätt som kan föranleda ett körkortsingripande. Det är, inte minst mot bakgrund av intresset av att upprätthålla allmänhetens förtroende för myndigheterna, viktigt att ärenden som har inletts följs upp och att ärenden om körkortsingripanden inte blir för gamla innan de avgörs.

text: Länsstyrelsen har dröjt elva månader från det att Vägverkets registerblad kom in till myndigheten med att skicka ut en underrättelse om ifrågasatt körkortsinnehav till den enskilde. Den enda handläggningsåtgärd som vidtogs i mellantiden var att ett förundersökningsprotokoll begärdes in.

text: Det är tydligt att handläggningen i detta ärende inte uppfyller det krav på snabbhet som uppställs i

text: förvaltningslagen

text: . Länsstyrelsen borde ha haft bättre bevakning av ärendet. En myndighet måste ha fungerande rutiner för att se till att ärenden inte blir liggande omotiverat länge. Det gäller även vid byte av handläggare och under semestertider. Detta är speciellt viktigt i ett ärende som detta där handläggningstiden kan påverka utgången av ärendet.

text: Justitiekanslern granskade fyra ärenden avseende villkor om läkarintyg för körkortsinnehav (gruppnummer 252) som hade inletts åren 2000 - 2001.

text: Gemensamt för tre av ärendena (252-9718-2000, 252-24556-2000 och 252-27572-2000) var att de enskildas körkort var förenade med villkor om att läkarintyg skulle ges in till länsstyrelsen med jämna mellanrum. Eftersom några läkarintyg inte hade kommit in i rätt tid i dessa ärenden hade länsstyrelsen förelagt körkortshavarna att senast en viss tid efter det att de tagit del av föreläggandet inkomma med begärda intyg. Om så inte skedde kunde deras körkort komma att återkallas.

text: I ärendet 252-9718-2000 skickades föreläggandet rekommenderat med mottagningsbevis dels den 31 mars 2000, dels den 22 maj 2000. Båda försändelserna kom i retur till länsstyrelsen. Därefter skickades föreläggandet ut i lösbrev i september 2000. Ett nytt rekommenderat brev med mottagningsbevis skickades ut den 16 maj 2001. Även denna försändelse kom i retur. Därefter skickades nästa föreläggande ut rekommenderat med mottagningsbevis den 3 februari 2005, dvs. nästan fyra år efter föregående försändelse.

text: I ärendet 252-24556-2000 skickades föreläggandet rekommenderat med mottagningsbevis dels den 1 september 2000, dels den 8 februari 2001. Båda försändelserna kom i retur till länsstyrelsen. Den 17 september 2001 fick en stämningsman i uppdrag att delge körkortsinnehavaren föreläggandet. Ett hindersbevis kom in till länsstyrelsen den 25 oktober 2001. Ett nytt rekommenderat brev med mottagningsbevis skickades ut den 12 mars 2002 men kom i retur till myndigheten. Därefter vidtogs nästa delgivningsförsök i februari 2005, dvs. nästan tre år efter föregående delgivningsförsök.

text: I ärendet 252-27572-2000 skickades ett föreläggande att komma in med två olika slags läkarintyg rekommenderat med mottagningsbevis den 2 oktober 2000. Försändelsen kom i retur eftersom den inte hade lösts ut. Den 24 januari 2001 fick en stämningsman i uppdrag att delge körkortsinnehavaren föreläggandet. Ett hindersbevis kom in till länsstyrelsen den 22 mars 2001. Av hindersbeviset framgick att körkortshavaren enligt uppgift skulle befinna sig i USA t.o.m. juli 2001. Ett läkarintyg från en ögonläkare kom in till länsstyrelsen i augusti 2001. Påminnelser om att inkomma även med ett intyg från en specialist på invärtes sjukdomar skickades ut till körkortshavaren i lösbrev dels i september 2001, dels i maj 2002 utan att något svar erhölls. Ett nytt rekommenderat brev med mottagningsbevis skickades ut den 3 februari 2005, dvs. nästan tre år efter föregående delgivningsförsök. Även denna försändelse kom i retur. Den 2 maj 2005 fick en stämningsman på nytt i uppdrag att delge körkortsinnehavaren föreläggandet.

text: ”I de allra flesta fall av ifrågavarande ärendetyper låter sig körkortshavaren delges. I några få fall uppkommer dock problem vad gäller delgivning. Någon fastställd riktlinje för dessa ärenden finns inte utan får lösas från fall till fall. Ärendena kan hanteras något olika beroende på vilken typ av sjukdom det gäller samt körkortshavarens ålder. Stämningsmannaförfarandet har tidigare ansetts, i vissa fall, vara ett för den enskilde alltför ingripande förfarande. Körkortsregistret kontrolleras med jämna mellanrum för att kontrollera eventuell ny adress m.m. Den enskilde handläggaren har ansvar för bevakning av ärenden där delgivning av någon anledning inte har kunnat ske. Det finns inga särskilda tidsfrister vad gäller nya delgivningsförsök. I de nu aktuella fallen har körkortshavarna sådana kroniska sjukdomar att det är olämpligt att avskriva ärendena trots att ärendena är av relativt hög ålder. Länsstyrelsen har i sin myndighetsutövning att iakttaga

text: 3 kap. 10 § körkortslagen

text: samt Vägverkets föreskrifter om medicinska krav för innehav av körkort, traktorkort och taxiförarlegitimation m.m., 6 kap. om diabetes och 14 kap. om psykiska störningar. För den enskilde har det, till dags dato, ej inneburit någon nackdel i det att körkortet ej har återkallats.

text: Länsstyrelsen har nu för avsikt att fastställa tidsfrister och bevakningsrutiner för nya delgivningsförsök även för denna typ av ärenden.”

text: Överväganden

text: Av

text: 5 kap. 3 § 8 körkortslagen (1988:488)

text: följer att ett körkort skall återkallas bl.a. om körkortshavaren inte följer ett föreläggande att ge in läkarintyg. Föreläggandet skall innehålla en upplysning om detta, se

text: 5 kap. 3 § körkortsförordningen (1998:489)

text: . Av

text: 5 kap. 2 § körkortsförordningen

text: följer att om det finns anledning att anta att en körkortshavare inte uppfyller de förutsättningar som gäller för att inneha körkort, skall länsstyrelsen skyndsamt utreda dennes lämplighet.

text: Det är ur trafiksäkerhetssynpunkt av stor vikt att länsstyrelsen följer upp att erforderliga läkarintyg m.m. ges in i rätt tid. Om länsstyrelsen inte har lyckats delge den enskilde ett dylikt föreläggande bör länsstyrelsen långt tidigare än som nu synes vara fallet göra nya delgivningsförsök. Det är ur trafiksäkerhetssynpunkt inte acceptabelt – såsom länsstyrelsen också har anfört – att skriva av ärenden av detta slag om vidtagna delgivningsförsök inte har lyckats. I stället bör myndigheten anstränga sig ytterligare för att få den enskilde delgiven föreläggandet för att därefter – om körkortshavaren inte i tid fullgör sina åligganden – pröva frågan om återkallelse. Länsstyrelsen har också uppgett att det är myndighetens avsikt att införa rutiner och bevakningsfrister för denna typ av ärenden.

text: Ärenden rörande arealbaserade EU-stöd resp. ärenden om återkrav av arealbaserade EU-stöd

text: Justitiekanslern granskade de tio senast avgjorda ärendena rörande arealbaserade EU-stöd resp. de tio senast inledda ärendena rörande återkrav av arealbaserade EU-stöd. Handläggningen präglades av god ordning. Granskningen gav inte anledning till några anmärkningar.

text: Ärenden avseende livsmedelskontroll

text: Tio avgjorda ärenden avseende livsmedelskontroll (ärendegrupp 281) granskades. Justitiekanslern fick allmänt sett ett gott intryck av handläggningen och granskningen gav inte anledning till några anmärkningar.

text: Ärenden avseende smittskydd

text: Tretton avgjorda ärenden avseende smittskydd (ärendegrupp 283) granskades. Bortsett från de anmärkningar som har angetts tidigare beträffande diarieföring och bristande handläggning gav denna granskning inte anledning till några anmärkningar.

text: Ärenden angående djurskydd

text: Tio ärenden angående djurskydd (ärendegrupp 282) granskades. Justitiekanslern fick allmänt sett ett gott intryck av handläggningen. Utöver vad som anges nedan gav granskningen inte anledning till några anmärkningar.

text: Ärendet 282-58647-03 gällde en ansökan om förnyad dispens från kravet på ligghall för utegångsdjur. Det initierades den 2 december 2003 genom en skrivelse från Jordbruksverket, som begärde ett yttrande från länsveterinären. Den 23 december 2003 inkom till länsstyrelsen en kopia för kännedom av ett meddelande från Jordbruksverket till den som var sökande i ärendet hos verket. I meddelandet angavs att ansvaret för

text: djurskyddslagen (1988:534)

text: den 1 januari 2004 hade övergått på Djurskyddsmyndigheten, att ärendet skulle överlämnas dit och att handläggningen skulle fortsätta där. Länsstyrelsen vidtog ingen annan åtgärd i ärendet än att länsveterinären den 27 januari 2005 ringde upp sökanden i ärendet hos Jordbruksverket. Av en tjänsteanteckning framgår att sökanden uppgav att hon inte hade haft någon kontakt med Djurskyddsmyndigheten eller Jordbruksverket. Länsstyrelsen avslutade ärendet samma dag genom att lägga det ad acta.

text: Länsstyrelsen har under hand lämnat följande upplysningar.

text: ”När Djurskyddsmyndigheten startat sin verksamhet framgick efterhand att man avsåg att vara betydligt striktare i sin syn på att ge dispens från kravet på ligghallar för utegångsdjur. Detta har också tagit sig uttryck i att Djurskyddsmyndigheten inte haft intresse av att ta del av yttranden från länsstyrelserna och kommunerna i dessa dispensärenden under det ett och ett halvt år som myndigheten verkat utan avgjort ärendena på egen hand. I det aktuella ärendet hade KC Ranch, med en djurhållning vid tidpunkten för ansökan som omfattade 1654 nötkreatur, haft dispens sedan en lång följd av år.

text: Länsveterinären avvaktade Djurskyddsmyndighetens agerande i ärendet som alltså från den 1 januari 2004 var deras. I andra samråd med Djurskyddsmyndigheten framgick att dispensfrågan för stora nötkreatursbesättningar med ranchdrift var känslig. Beklagligtvis gjordes inga påstötningar till Djurskyddsmyndigheten om ärendet under 2004 eftersom det antogs att myndigheten arbetade på hur man skulle lösa frågan om ligghallsdispenser i ranchdrift. Länsveterinären tog sedan kontakt med sökanden i början av 2005. Det framkom att denne inte haft och inte heller önskade någon kommunikation med Djurskyddsmyndigheten om sin ansökan. Länsstyrelsen avslutade därefter ärendet den 27 januari 2005. Länsstyrelsen tillstår att beslutet borde ha föregåtts av en kontakt med Djurskyddsmyndigheten.”

text: Överväganden

text: Av Jordbruksverkets meddelande den 23 december 2003 framgick att handläggningen av ärendet skulle fortsätta vid Djurskyddsmyndigheten. För länsstyrelsens del torde detta ha inneburit att Jordbruksverkets begäran om yttrande kvarstod, men att yttrandet skulle lämnas till Djurskyddsmyndigheten. Det kan inte anses som en korrekt handläggning att på grundval av de uppgifter som i annat sammanhang framkommit om Djurskyddsmyndighetens inställning i frågan om dispens från kravet på ligghallar underlåta att, utan att dessförinnan kontakta Djurskyddsmyndigheten, avge det begärda yttrandet. Inte heller kan länsstyrelsens åtgärd att avsluta ärendet utan att dessförinnan kontakta Djurskyddsmyndigheten anses godtagbar.

text: Ärendet 282-13284-05, som gällde omhändertagande av en katt, initierades den 6 april 2005 genom en s.k. underställning enligt

text: 32 § djurskyddslagen (1988:534)

text: från miljönämnden i Helsingborg. Den 7 april 2005 beredde länsstyrelsen kattens ägare tillfälle att yttra sig över miljönämndens beslut om omhändertagande av katten.

text: Den 15 april 2005 inkom till länsstyrelsen via miljönämnden ett överklagande från kattägaren av miljönämndens beslut. Detta lades upp som ett nytt ärende, 282-14442-05.

text: Den 21 april 2005 fattade länsstyrelsen två beslut, ett i ärendet 282-13284-05 och ett i ärendet 282-14442-05. Slutet var i båda fallen utformat på så sätt att länsstyrelsen upphävde miljönämndens beslut om omhändertagande. I övrigt hade de båda besluten något olika innehåll. I båda fallen angavs dock att skälet till att miljönämndens beslut skulle upphävas var att kattägaren hade tillfrisknat och att katten nu var i god kondition.

text: Justitiekanslern har under hand begärt att länsstyrelsen skall yttra sig över frågorna om man i ett fall som detta bör a) lägga upp ett eller två ärenden och b) avgöra ärendet eller ärendena genom ett eller två beslut.

text: Länsstyrelsen har lämnat följande svar på frågorna.

text: ”Enligt länsstyrelsens uppfattning talar praktiska skäl för att ärenden av detta slag bör läggas upp som två ärenden, d.v.s. med två olika diarienummer. Ett omhändertagandebeslut som beslutats av någon annan än länsstyrelsen skall underställas länsstyrelsen som snarast skall avgöra om det skall fortsätta att gälla (

text: 32 § andra stycket djurskyddslagen

text: ). Ett omhändertagandebeslut av kommunen får överklagas hos länsstyrelsen medan en polismyndighets beslut får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol (

text: 38 § första

text: och

text: andra styckena

text: djurskyddslagen

text: ). I båda fallen skall enligt

text: förvaltningslagens

text: bestämmelser överklagandena ges in till beslutsmyndigheten för rättidsprövning m.m.

text: Eftersom det rör sig om samma sak i de två ärendena bör endast ett ärende vara föremål för prövning i sak. I regel kommer underställningsbeslutet från kommunen eller polismyndigheten för prövning snabbast till länsstyrelsen och det blir då det ärendet som prövas först. Om överklagandet kommer in till länsstyrelsen före underställningsbeslutet bör länsstyrelsen lämpligen se till att prövningen av underställningen sker först. För att undvika att samma fråga blir föremål för prövning, om den även kommer till länsstyrelsen som ett överklagande från enskild över kommunens beslut, finns det enligt länsstyrelsens uppfattning två alternativ: Antingen avvaktas laga kraft i underställningsärendet och därefter avskrivs överklagningsärendet med hänvisning till att saken avgjorts, eller också avvisar länsstyrelsen överklagningsärendet direkt efter avgörandet i underställningsärendet med hänvisning till att sakfrågan redan prövats. Länsstyrelsen förordar att det sistnämnda alternativet tillämpas för att undvika risken för att ett inkommet ärende blir liggande en längre tid utan att bli behandlat. Länsstyrelsen anser således att det bör blir fråga om två beslut, men att sakprövning endast sker i det första beslutet.

text: I de nu aktuella ärendena kom två beslut att meddelas i samma sak. Om inte JK har en annan syn på lämplig hantering kommer länsstyrelsen att fortsättningsvis handlägga sådana ärenden i enlighet med vad som nyss anförts.”

text: Överväganden

text: Ett beslut av t.ex. en miljönämnd om att omedelbart omhänderta ett djur skall underställas länsstyrelsen för prövning av om beslutet skall fortsätta att gälla (

text: 32 § djurskyddslagen

text: ). Djurägaren kan emellertid också överklaga miljönämndens beslut på vanligt sätt (

text: 38 § djurskyddslagen

text: ). I de fall då djurägaren överklagar beslutet uppkommer därmed frågor angående handläggningen och beslutsfattandet hos länsstyrelsen.

text: Justitiekanslern kan inte se att några vägande skäl talar emot en ordning där underställningsärendet och överklagandeärendet läggs upp som två olika ärenden, under förutsättning att det i diariet markeras att det finns ett samband mellan de båda ärendena. Ärendena bör rimligen också lottas på samma handläggare. Risken finns annars att den som skall pröva överklagandet respektive underställelsen inte känner till att det andra ärendet finns.

text: Som länsstyrelsen har anfört bör, eftersom det rör sig om samma sak i de båda ärendena, endast ett av ärendena vara föremål för prövning i sak. Att så som skedde i de två redovisade ärendena fatta två olika beslut med samma utgång kan knappast anses korrekt. Det måste också framstå som förvirrande för den enskilde.

text: Länsstyrelsen har förordat en ordning där man först fattar beslut i underställningsärendet och därefter avvisar överklagandet med hänvisning till att sakfrågan redan har prövats. Med hänsyn till att länsstyrelsen i underställningsärendena regelmässigt låter den enskilde yttra sig över vad beslutsmyndigheten har anfört uppkommer inga risker för rättsförluster med ett sådant handläggningssätt. Justitiekanslern har därför ingen invändning mot en sådan handläggning.

text: Ärenden angående tillsyn och kontroll

text: Två ärenden angående tillsyn och kontroll (ärendegrupp 605) granskades. Som tidigare har nämnts gjorde Justitiekanslern vissa iakttagelser vad gäller diarieföringen.

text: Justitiekanslern gjorde även följande iakttagelser. I ärendena inom denna grupp är gången den att Jordbruksverket fattar beslut om åtgärder för att t.ex. bekämpa och sprida växtskadegörare medan ansvaret för att kontrollera att åtgärderna har vidtagits ligger på länsstyrelsen. Länsstyrelsen är därmed i behov av information från Jordbruksverket för att kunna avgöra om ett ärende kan avslutas eller inte.

text: I ärendet 605-2512-98 erhöll länsstyrelsen ett intyg från den enskilde i maj 2002. Därefter vidtogs ingen åtgärd förrän handläggaren i februari 2005 via e-post begärde information från Jordbruksverket angående ärendets status. Ärendet avslutades den 23 februari 2005. Motsvarande handläggning förekom i två andra ärenden som Justitiekanslern har granskat endast utifrån utdrag av diariet (605-2509-98 och 605-12463-98).

text: Länsstyrelsen har under hand uppgett följande.

text: ”Det var svårt att avsluta ärendena eftersom de berörda lantbrukarna i vissa delar inte uppfyllt de krav som ålagts dem. Smittförklaringen förlängdes därför, men Jordbruksverket meddelar aldrig när smittförklaringen kan upphöra och resp. ärende avslutas. Vissa åtgärder i samband med smittförklaringen utförs av Jordbruksverket och en del av dokumentationen skickar lantbrukaren dit, varför det är svårt för länsstyrelsen att bedöma när ärendet kan avslutas. Med klara besked från Jordbruksverket och en tydlig ansvarsfördelning borde de aktuella ärendena kunnat avslutas vid en tidigare tidpunkt.”

text: Överväganden

text: Det är naturligtvis inte lämpligt att ärenden ligger öppna under en lång tid fastän de hade kunnat avslutas. Det framstår som önskvärt att länsstyrelsen och Jordbruksverket kommer överens om fungerande rutiner för att komma till rätta med de problem som finns på detta område.

text: Avslutande samtal

text: Inspektionen avslutades med ett möte med företrädare för länsstyrelsen. Vid mötet gjordes en översiktlig genomgång av de iakttagelser som hade gjorts i de granskade ärendena.

text: Justitiekanslern angav bl.a. att det allmänna intrycket var att länsstyrelsen sköter handläggningen av ärenden på ett mycket bra sätt med en hög ambitionsnivå. Några allmänna brister hade inte konstaterats.

text: Inspektionen avslutades kl. 16.00 med ett tack till länsstyrelsen för den hjälp Justitiekanslern hade fått under inspektionen.


publisher: Justitiekanslern

title: Målsägandes rätt till ersättning vid åsidosättande av rätten till rättegång inom skälig tid enligt artikel 6.1 Europakonventionen

org: jk

text: Justitiekanslern tillerkänner KM ersättning med 25 000 kr och uppdrar åt Domstolsverket att betala ut ersättningen till henne.

type: stycke

text: Ärendet

type: rubrik

text: Bakgrund

text: Den 6 november 2002 polisanmälde KM att hon utsatts för brott av en ”spådam”. KM uppgav att hon under år 2000 mådde psykiskt dåligt och att hon därför uppsökte en spådam i Spånga som utlovade att hon mot betalning skulle kunna ”bränna bort allt det onda” och få KM att må bättre. Totalt betalade KM 29 000 kr till spådamen. Hon fick inget kvitto. KM angav vad hon trodde spådamen hette i efternamn, på vilken adress hon bodde och att hon var ca 50 år gammal.

text: I förhör den 16 januari 2003 förklarade KM att det första besöket hos spådamen ägde rum i april 2000. Sammantaget träffade hon spådamen cirka fem gånger. Vid årsskiftet 2001/2002 ville spådamen ha ännu mera pengar för att jobba vidare med KM:s ”ärende”. Eftersom KM inte hade blivit bättre gav hon inga mer pengar till spådamen. I förhöret är avslutningsvis antecknat att KM hade ett ersättningsyrkande om 29 000 kr för de pengar hon hade betalat till spådamen.

text: Den 4 mars 2003 hölls ett förhör där en fotokonfrontation genomfördes. KM pekade härvid ut en person som hon uppgav liknade spådamen. KM angav också att hon var säker på att den totala summa hon hade betalat var 29 000 kr.

text: Den 19 juni 2003 anmälde PL att han utsatts för brott av spådamen BT, boende på samma adress som KM hade uppgivit i sin anmälan.

text: Vid förhör den 6 februari 2004 delgavs BT misstanke för bedrägeri alternativt ocker avseende såväl PL:s anmälan som KM:s anmälan. Samtidigt angav åklagaren att PL yrkade ersättning med 645 000 kr och KM med 29 000 kr. BT förnekade brott. BT förnekade också att hon hade mottagit några pengar av KM.

text: Den 11 februari 2004 hölls ett kompletterande förhör med KM.

text: I ansökan om stämning den 30 december 2004 yrkade åklagaren vid Stockholms tingsrätt ansvar för dels grovt bedrägeri alternativt ocker avseende PL:s anmälan, dels ocker avseende KM:s anmälan. Åklagaren yrkade för KM:s räkning skadestånd med 29 000 kr jämte ränta enligt

text: 6 § räntelagen

text: från den 1 januari 2002 samt ansvar enligt följande gärningsbeskrivning.

text: [BT] har i egenskap av spådam under tiden april månad 2000 fram till årsskiftet 2001/2002 i bostaden [adress] i Spånga vid c:a 5 tillfällen varit kontakt med KM. Vid de tillfällen M anlitat [BT] har hon varit nedstämd och mått dåligt varvid [BT] lovat att M skulle må bättre om hon betalade 30 000 kr och att [BT] skulle ”bränna” bort det onda. Som betalning har [BT] sammanlagt begärt och erhållit i vart fall 29 000 kr. [BT] har vid dessa tillfällen begagnat sig av Ms oförstånd till att bereda sig förmån som stått i uppenbart missförhållande till vederlaget.

text: Åklagaren åberopade bl.a. förhör med KM.

text: Målsägandebiträde förordnades för KM.

text: Den 11 mars 2005 utfärdade Stockholms tingsrätt stämning på BT och förelade henne att ange vilka bevis hon åberopade. Stämningen blev aldrig bevisligen delgiven BT. Den 25 augusti 2005 utfärdade tingsrätten på nytt stämning på BT med kallelse till huvudförhandling den 13 december 2005. KM kallades till förhandlingen. Samma dag som huvudförhandlingen skulle hållas inkom per fax ett meddelande skrivet på sista sidan av stämningen med kallelse där det angavs ”Kan tyver ej kom Hälsningar [BT]”. Huvudförhandlingen ställdes in och BT förpliktades sedermera att betala vite på grund av utevaron. Den 2 februari 2006 utfärdade tingsrätten kallelser till huvudförhandling den 23 maj 2006. BT kallades vid förhöjt vite. Efter att BT givit in ett läkarintyg ställdes emellertid förhandlingen in. Tingsrätten inhämtade yttrande över läkarintyget från Socialstyrelsen. Yttrandet inkom den 5 juli 2006 och utvisade att läkarintyget inte visade att det förelåg hinder för BT att inställa sig till rätten. Den 16 augusti 2006 utfärdade tingsrätten kallelser till huvudförhandling den 14 december 2006. Beträffande BT utfärdades stämning med kallelse. BT delgavs den 1 september 2006. Den 29 november 2006 inkom en skrivelse från åklagaren där denne angav att förundersökning pågick mot BT angående likartad brottslighet, att all brottslighet borde behandlas i en rättegång och att huvudförhandlingen den 14 december 2006 borde ställas in. Tingsrätten beslutade mot denna bakgrund att ställa in förhandlingen.

text: Med anledning av omorganisationen av tingsrätterna i Stockholms län beslutade Stockholms tingsrätt den 29 mars 2007 att målet skulle överlämnas till Solna tingsrätt.

text: Den 6 september 2007 begärde Solna tingsrätt besked från åklagaren om när åtal för den nya brottsligheten skulle väckas. Den 5 oktober 2007 inkom stämningsansökan i den delen. Den 27 november respektive den 3 december 2007 skickades stämning med kallelser till huvudförhandling den 12 och 14 mars 2008. Den 11 december 2007 ändrades tiden för huvudförhandling till den 16 och 18 april 2008. Vid huvudförhandlingen den 16 april 2008 inställde sig inte BT, varvid huvudförhandlingen ställdes in. Hon hade dagen för huvudförhandlingen inkommit med läkarintyg. Yttrande inhämtades från Socialstyrelsen som den 13 maj 2008 anförde att de skäl som angivits i läkarintyget inte kunde anses utgöra hinder för BT att inställa sig personligen vid huvudförhandlingen.

text: Åklagaren yrkade i en skrift den 20 maj 2008 att BT skulle häktas. I ytterligare en skrift samma dag angav åklagaren följande.

text: Genom ansökan om stämning den 30 december 2004 har åtal väckts för bland annat ocker mot målsäganden KM. Enligt uppgift från tingsrätten har [BT] delgivits stämningsansökan först den 1 september 2006. Preskription har därmed inträtt för gärning före den 1 september 2001.

text: Utredningen har kompletterats i syfte att utreda frågan varvid målsäganden redogjort för när betalningar erlagts. Härav framgår att samtliga betalningar skett före den 1 september 2001.

text: Åtalet för ocker mot målsäganden KM har därför lagts ned av mig denna dag. Jag hemställer om att tingsrätten avskriver målet i denna del.

text: Vid häktningsförhandling den 26 maj 2008 häktades BT i sin utevaro. Dessutom avkunnade tingsrätten beslut att målet skrevs av såvitt gällde åtalet för brott mot KM. Tingsrätten angav att talan mot beslutet kunde föras särskilt.

text: Efter att BT överklagat upphävde Svea hovrätt häktningsbeslutet den 29 maj 2008.

text: Den 12 november 2008 kallade tingsrätten till huvudförhandling den 30 januari och 13 februari 2009. BT inställde sig inte den 30 januari 2009. Senare samma dag beslutade tingsrätten, efter att försök att hämta BT hade misslyckats, att häkta henne i hennes utevaro. BT överklagade häktningsbeslutet men Svea hovrätt lämnade i beslut den 17 februari 2009 överklagandet utan bifall.

text: Den 19 april 2010 skrev tingsrätten, som inte före det att åtalet skrevs av hade tillfrågat KM hur hon önskade att hennes enskilda anspråk skulle handläggas, till KM och frågade henne om hon ville att skadeståndsfrågan skulle handläggas som ett särskilt tvistemål. Den 4 maj 2010 meddelade KM tingsrätten att hon inte önskade driva skadeståndsfrågan i ett särskilt tvistemål. Målet avskrevs i den delen den 19 maj 2010.

text: Anspråket

text: KM har begärt ersättning av staten med, som det får uppfattas, 29 000 kr för förmögenhetsskada motsvarande den ersättning som hon inte kunnat utverka av BT eller i vart fall med ett skäligt belopp för ideell skada på grund av det inträffade. Hon har som grund anfört sammanfattningsvis följande. Handläggningen av ärendet tog alldeles för lång tid. Kommunikationen mellan åklagaren och tingsrätten var bristfällig. Hon kallades till fem huvudförhandlingar vilka alla ställdes in med kort varsel. Varken åklagaren eller tingsrätten kontaktade henne innan åtalet lades ner; hon fick endast en kopia av protokollet från häktningsförhandlingen där det angavs att avskrivningsbeslutet kunde överklagas särskilt. Hon bestämde tillsammans med sitt målsägandebiträde att inte överklaga då läget helt enkelt var sådant att målet var preskriberat, vilket hon inte kunde göra något åt. Om gärningsbeskrivningen i ansökan om stämning hade varit mer fullständig vad gäller tidpunkten för betalningarna hade frågan om preskription kunnat uppmärksammas tidigare. Om BT hade begärts häktad i ett tidigare skede hade handläggningstiden blivit kortare. Att hennes ärende fick vänta på ett ytterligare åtal innebar onödigt lidande och en lång väntan för hennes del. Anledningen till att hon i maj 2010 meddelade Solna tingsrätt att hon inte skulle driva skadeståndsfrågan vidare var att BT inte hade några utmätningsbara tillgångar och hade skulder hos Kronofogdemyndigheten. Hon ser därför inte någon möjlighet till att få betalt av BT.

text: Utredningen

text: Solna tingsrätt har i yttranden den 23 april och 15 juni 2010 anfört sammanfattningsvis följande. Gärningsbeskrivningen i stämningsansökan uppfyllde inte kraven i

text: 45 kap. 4 § första stycket 3 rättegångsbalken

text: eftersom tiden och platsen för brottets fullbordan, dvs. när och var betalning skedde, inte angavs. Det var därför fel av tingsrätten att utfärda stämning i denna del utan att först begära komplettering. Om stämningsansökan hade varit fullständig på denna punkt skulle sannolikt frågan om preskription ha uppmärksammats tidigare än vad som skedde. BT vara att anse som delgiven stämningen den 13 december 2005. I samband med att tingsrättens tog upp frågan om preskription med åklagaren angav tingsrätten felaktigt att delgivning skett den 1 september 2006. Detta felaktiga besked hade emellertid inte någon betydelse för frågan om preskription eftersom det visade sig att de betalningar som åtalet avsåg gjordes den 30 mars, 17 augusti, 25 september och 11 oktober 2000. Lagstöd för att ställa in en huvudförhandling i brottmål på grund av nya brottsmisstankar finns inte, tvärtom kan ett sådant förfarande strida mot grunderna för bestämmelsen i 45 kap. 14 § första stycket rättegångsbalken. Tingsrätten anser mot den bakgrunden att det var fel av tingsrätten att huvudförhandlingen som var utsatt till den 14 december 2006 ställdes in. Tingsrätten uttalade sig inte om KM:s skadeståndsyrkande i samband med att tingsrätten den 26 maj 2008 skrev av åtalet för brott mot KM. Tingsrätten hade i det läget inte tillfrågat henne om hon önskade att det enskilda anspråket skulle handläggas som ett särskilt tvistemål. Målet i den delen avskrevs därför först den 19 maj 2010 sedan KM på tingsrättens fråga förklarat att hon inte önskade driva ärendet vidare som ett tvistemål. Det är emellertid inte visat att det inträffade har medfört någon förmögenhetsskada för KM. Det kan dock konstateras att KM inte har fått den rättegång inom skälig tid som hon har haft rätt till enligt Europakonventionen och hon har därför rätt till ersättning för ideell skada med ett skäligt belopp. Den långa tidsutdräkten beror delvis på bristfällig hantering hos åklagare och domstol.

text: Åklagarmyndigheten, Riksåklagaren kansli, har i yttranden den 30 april och 29 juni 2010 sammanfattningsvis anfört följande. Tiden fram till dess åtal väcktes och KM:s enskilda anspråk anhängiggjordes vid tingsrätten kan visserligen uppfattas som lång men, mot bakgrund av bl.a. utredningens karaktär och det förhållandet att den bedrevs gemensamt med en likartad men mer omfattande utredning, inte så lång att den i sig kan medföra att KM:s rätt till rättegång inom skälig tid enligt artikel 6.1 i Europakonventionen har kränkts. Ingen lagstadgad frist har gällt för ärendet och det har inte heller i övrigt varit av sådan karaktär att särskilt skyndsam handläggning har varit påkallad. Det har inte heller förekommit några längre perioder av inaktivitet under förundersökningen. Sedan förundersökningsprotokollet redovisades dröjde det visserligen åtta månader innan åtal väcktes. Under denna period kompletterades emellertid förundersökningen och dröjsmålet kan därför inte anses så långt att en överträdelse av artikel 6.1 i konventionen därigenom har uppkommit. Åklagarens agerande har inte inneburit att handläggningen har dragit ut på tiden på ett sådant sätt att preskription har inträtt. Att brotten preskriberades berodde på att tingsrätten inte lyckades delge BT i tid. Någon anledning att närmare precisera brottstidpunkterna vid åtalets väckande förelåg inte och det var inte heller detta som var skälet till att preskription inträdde. Det saknas stöd för antagandet att handläggningen skulle kunna ha påskyndats om BT hade begärts häktad i ett tidigare skede. I den delen bör det särskilt noteras att det första häktningsbeslutet inte stod sig i hovrätten. Att åklagaren begärde att huvudförhandlingen skulle ställas in med anledning av att förundersökning pågick mot BT avseende ytterligare liknande brottslighet kan inte anses felaktigt; beslutet i den delen har för övrigt fattats av rätten. För det fall ersättningsyrkandet om 29 000 kr avser ekonomisk skada i form av att KM inte har kunnat få ersättning av BT för vad hon betalat henne saknas det skäl att anta att KM skulle ha kunnat få betalt av BT även om det enskilda anspråket hade prövats i ett tidigare skede. Det är vidare oklart om och i vilken utsträckning KM:s målsägandebiträdes agerande har påverkat handläggningen av och möjligheterna att få det enskilda anspråket prövat.

text: Justitiekanslerns bedömning

text: Enligt 3 kap. 2 § 1 skadeståndslagen (

text: ) ska staten ersätta personskada, sakskada eller ren förmögenhetsskada som vållas genom fel eller försummelse vid myndighetsutövning i verksamhet för vars fullgörande staten svarar. Åklagares och domstols handläggning av och beslut i brottmål är sådan verksamhet. Enligt

text: 3 kap. 2 § 2 skadeståndslagen

text: ska staten också ersätta ideell skada på grund av att någon kränks på sätt som anges i

text: 2 kap. 3 §

text: samma lag genom fel eller försummelse vid sådan myndighetsutövning. Ersättning för ideell skada utan samband med person- eller sakskada kan utgå med stöd av

text: 2 kap. 3 § skadeståndslagen

text: endast när den skadelidande har utsatts för en allvarlig kränkning genom brott mot dennes person, frihet, frid eller ära. Tjänstefel kan enligt praxis endast under vissa begränsade omständigheter anses utgöra ett sådant brott. Regleringen i

text: skadeståndslagen

text: innebär att staten normalt inte är skyldig att ersätta ideell skada som uppkommer vid myndighetsutövning.

text: Av Högsta domstolens praxis på senare tid följer att svensk domstol kan förplikta staten att utge ersättning till enskilda vid överträdelser av Europakonventionens bestämmelser om det krävs för att uppfylla Sveriges åtaganden enligt artikel 13 i konventionen, dvs. skyldigheten att tillhandahålla den enskilde effektiva rättsmedel på det nationella planet för att kunna komma till rätta med överträdelser av konventionen. Skadestånd ska i sådana fall i första hand utgå med stöd av 3 kap. 2 § skadeståndslagen. Vid prövningen enligt 3 kap. 2 § skadeståndslagen ska bestämmelsen tolkas konformt med Europakonventionen. När det gäller sådana skador som ersätts enligt

text: 3 kap. 2 § 1 skadeståndslagen

text: utdöms således ersättningen med stöd av denna bestämmelse om skadan har uppkommit på grund av en konventionsöverträdelse. Om

text: skadeståndslagens

text: bestämmelser inte kan tolkas så att skadestånd kan utgå med stöd av dessa, får Sveriges förpliktelse enligt artikel 13 i konventionen i stället uppfyllas genom att skadestånd döms ut utan särskilt lagstöd. När det gäller ersättning för ideell skada har Högsta domstolen konstaterat att de begränsningar som följer av

text: 2 kap. 3 § skadeståndslagen

text: inte kan bortfalla ens vid en konventionskonform tolkning. Ersättning för ideell skada vid överträdelser av konventionen kan därmed i regel inte grundas på

text: skadeståndslagens

text: regler, men kan alltså utgå utan särskilt lagstöd om det krävs för att uppfylla Sveriges konventionsåtaganden.

text: För en rätt till ersättning krävs förutom att det har förekommit ett skadeståndsgrundande fel eller en försummelse respektive en konventionsöverträdelse att detta kan anses ha vållat eller annorlunda uttryckt direkt orsakat skada för den enskilde. Enligt allmänna skadeståndsrättsliga principer gäller vidare att det också ankommer på den som begär ersättning att styrka skadan och dess omfattning.

text: Justitiekanslern uppfattar att KM i första hand gör gällande en rätt till ersättning för förmögenhetsskada motsvarande det ersättningsyrkande om 29 000 kr som hon framställt mot BT och att grunden härför främst är att hon har gått miste om möjligheten att utverka ersättningen av BT genom att brotten preskriberades och eftersom handläggningen i övrigt drog ut på tiden.

text: Att BT på grund av preskription inte kan ådömas påföljd för de brott som åtalet för ocker avsåg innebär inte att KM:s eventuella rätt till skadestånd av BT på grund av ifrågavarande brott har bortfallit. För skadeståndsanspråket mot BT gäller som utgångspunkt sedvanlig 10-årig fordringspreskription enligt 2 § pre

text: skriptionslagen (1981:130)

text: . Denna tid kan i fråga om fordran på skadestånd i anledning av brott vara längre (

text: 3 §

text: preskriptionslagen). I detta fall har vidare preskriptionsavbrott skett enligt

text: 5 § 3

text: pre

text: skriptionslagen

text: genom att talan om ersättning väcktes tillsammans med åtalet. KM var således, trots att målet såvitt avsåg åtalet för ocker avskrevs, bibehållen möjligheten att genom dom utverka ersättningen av BT. Enligt

text: 7 §

text: första stycket preskriptionslagen löper vidare ny tioårig preskriptionstid från tidpunkten för tingsrättens beslut om avskrivning av KM:s enskilda anspråk. Att påföljdspreskription inträffade kan därför i sig inte anses ha medfört att KM har gått miste om möjligheten att utverka ersättning av BT. Det saknas därmed anledning för Justitiekanslern att gå närmare in på frågan om påföljdspreskriptionen inträffat på grund av fel eller försummelse från åklagarens alternativt tingsrättens sida. Justitiekanslern finner dock skäl att anmärka att det förefaller osannolikt att en närmare precisering av betalningstidpunkterna i gärningsbeskrivningen skulle ha kunnat leda till att frågan om preskription hade uppmärksammats tidigare av tingsrätten. När det som i detta fall anges att det rör som om ett antal olika möten och betalningstillfällen under en viss längre tidsperiod ter det sig svårförståeligt att frågan om preskription skulle bedömas med utgångspunkt i tidpunkten för den sista betalningen.

text: Utredningen ger inte heller stöd för slutsatsen att BT:s betalningsförmåga skulle ha varit väsentligen annorlunda i ett tidigare skede än vad som i nuläget synes vara fallet. Som Åklagarmyndigheten har anfört är det därför inte tillförlitligt utrett att KM skulle ha haft större möjligheter att få ersättning av BT om det enskilda anspråket hade prövats tidigare. Att handläggningen har dragit ut på tiden kan därför inte anses ha medfört att KM slutligt har gått miste om möjligheten att få ersättning av BT. I det sagda ligger också att en häktningsframställan mot BT i ett tidigare skede under rättegången inte kan antas kunna ha påverkat KM:s möjligheter till betalning.

text: Justitiekanslern bedömer därmed att någon rätt till ersättning för förmögenhetsskada motsvarande det enskilda anspråket inte föreligger.

text: KM:s anspråk bör dock också uppfattas så att hon i vart fall begär ersättning med ett skäligt belopp för ideell skada på grund av att handläggningen drog ut på tiden på ett sådant sätt att hennes rätt till rättegång inom skälig tid enligt

text: artikel 6.1 i Europakonventionen

text: har åsidosatts.

text: Enligt

text: artikel 6.1 i Europakonventionen

text: har var och en vid prövningen av hans eller hennes civila rättigheter och skyldigheter eller vid en anklagelse om brott rätt till domstolsprövning inom skälig tid. För målsägandens del är artikel 6.1 i konventionen tillämplig under förutsättning att denne har framställt ett anspråk på skadestånd på grund av brottet, dvs. att talan förs om en civil rättighet i konventionens mening. En målsägande – ett brottsoffer – som deltar i ett straffrättsligt förfarande enbart i syfte att gärningsmannen ska straffas anses däremot inte omfattas av de rättigheter garanteras genom artikel 6.1 i konventionen (se Perez v. France, application no. 47287/99 och Sigalas c. Grèce, requète no 19754/02 ).

text: Frågan om rätten till rättegång inom skälig tid har åsidosatts ska enligt Europadomstolens praxis avgöras genom en helhetsbedömning där hänsyn tas till samtliga omständigheter i det enskilda fallet. Förutom den totala handläggningstiden beaktas särskilt vid bedömningen målets komplexitet, parternas agerande, domstolarnas handläggning av målet samt vad som har stått på spel för den enskilde. Inom ramen för bedömningen av domstolarnas handläggning av målet fäster Europadomstolen särskild vikt vid om det har förekommit längre perioder av inaktivitet.

text: Handläggningstiden i ärenden som innefattar en prövning av en anklagelse för brott räknas från det att myndigheterna har vidtagit någon åtgärd som har lett till att den enskildes situation väsentligen har påverkats av misstanken mot honom eller henne. Delgivning av misstanke om brott inom ramen för en förundersökning innebär därför i regel att den relevanta tidsperioden inleds. För att förfarandet ska anses angå målsägandens rätt enligt artikel 6.1 i Europakonventionen krävs som nyss nämnts att dennes deltagande inte enbart syftar till att gärningsmannen ska straffas. För att målsäganden ska omfattas av de rättigheter som följer av artikel 6.1 i konventionen krävs därför att förfarandet också innefattar en prövning av en tvist som rör en civil rättighet. Den relevanta tidsperioden kan således för målsägandens del inte inledas förrän denne har framställt ett anspråk på ersättning.

text: Justitiekanslern har i tidigare ärenden antagit att det då är tillräckligt att målsäganden inom ramen för förundersökningen har framställt ett sådant anspråk för att tidsperioden ska inledas (se dnr

text: med där angivna hänvisningar). Det måste emellertid alltjämt betraktas som en öppen fråga om så är fallet.

text: För att en tvist om en civil rättighet ska anses föreligga när det gäller skadeståndsanspråk krävs normalt att talan har väckts i domstol. Europadomstolen har inte direkt tagit ställning till om en tvist mellan målsäganden och gärningsmannen avseende ett enskilt anspråk i anledning av brott kan tänkas uppkomma vid ett tidigare skede än när talan har anhängiggjorts i domstol. Europadomstolens avgörande i målet Perez avsåg de grundläggande förutsättningarna för att

text: artikel 6.1 i Europakonventionen

text: skulle bli tillämplig och gällde det franska systemet. Det synes finnas vissa grundläggande skillnader mellan det svenska och det franska systemet bl.a. eftersom – såvitt kan utläsas ur domen – det franska regelverket föreskriver obligatorisk vilandeförklaring av en separat förd talan om skadestånd i avvaktan på utgången i brottmålet och då en frikännande brottmålsdom har rättskraft i förhållande till skadeståndsanspråket. Vidare förefaller i Frankrike målsägandens deltagande i ett brottmålsförfarande såsom part förutsätta ett beslut från undersökningsdomaren eller domaren som ansvarar för brottmålet. För svenska förhållanden gäller visserligen att åklagaren som utgångspunkt är skyldig att på målsägandens begäran förbereda och utföra målsägandens talan och att målsägandens talan får föras i samband med åtal för brottet (22 kap. 1 – 2 §§ rättegångsbalken). Detta innebär emellertid inte att målsäganden är förhindrad att i stället väcka talan i den för tvistemål stadgade ordningen och få tvistemålet prövat även om brottmålsförfarandet inte har avslutats. Sambandet mellan det straffrättsliga förfarandet och den civilrättsliga tvisten framstår alltså som väsentligen svagare i det svenska systemet än i det franska. Något formaliserat förfarande för att fastställa i vilken egenskap målsäganden medverkar i det förprocessuella förfarandet finns inte Sverige.

text: Justitiekanslern vill mot denna bakgrund visserligen inte utesluta att den relevanta tidsperioden i ett sådant system som det svenska kan inledas i ett tidigare skede än när målsäganden väcker talan om enskilt anspråk vid domstol. Det kan dock inte vara tillräckligt att målsäganden till polis eller åklagare har framställt sitt anspråk. En ytterligare förutsättning måste vara att den mot vilken anspråket riktar sig har delgivits misstanke om brott liksom anspråket på ersättning. Före det att så har skett kan förfarandet varken anses röra en anklagelse om brott mot den uppgivna gärningsmannen eller en tvist om en civil rättighet i den mening som avses i artikel 6.1 i Europakonventionen.

text: Justitiekanslern anser att osäkerheten i bedömningen är sådan att det slutliga ställningstagandet i denna fråga inte bör ske inom ramen för Justitiekanslerns frivilliga skadereglering utan bör bli föremål för domstolsprövning.

text: I detta fall är det emellertid inte nödvändigt att ta slutlig ställning till om den relevanta tidsperioden inleddes när BT vid förhöret i februari 2004 delgavs misstanke om brott liksom KM:s anspråk på ersättning eller när stämningsansökan innefattande åtalet och KM:s talan om enskilt anspråk anhängiggjordes i tingsrätten i december 2004. Oavsett om handläggningstiden räknas från den tidigare eller den senare tidpunkten kan det nämligen konstateras att tiden fram till dessa att handläggningen av det enskilda anspråket avslutades slutligt – dvs. till den 19 maj 2010 – sammantaget har varit mycket lång och har präglats av sådan inaktivitet från tingsrättens sida som Europadomstolen lägger särskilt vikt vid. Ett beslut om avskrivning eller avskiljande av KM:s enskilda anspråk hade bort fattas inom rimlig tid från det att påföljdspreskriptionen inträdde. Beslutet kom i stället – av skäl som inte kan anses hänförliga till KM – att dröja i närmare fyra år varav de två sista åren dessutom avser tid under vilken tingsrätten synes ha förbisett att formella förutsättningar för att pröva det enskilda anspråket inom ramen för brottmålet inte längre förelåg. Omständigheterna är därför sådana att KM:s rätt till rättegång inom skälig tid enligt artikel 6.1 i Europakonventionen har åsidosatts.

text: Enligt

text: artikel 13 i Europakonventionen

text: ska den vars rättigheter enligt konventionen har åsidosatts ha tillgång till ett effektivt nationellt rättsmedel för att komma till rätta med överträdelsen. Det är inte möjligt att nu förebygga eller undanröja överträdelsen av rätten till rättegång inom skälig tid och KM har inte heller inom ramen för den ursprungliga processen gottgjorts härför. Vad som återstår är ekonomisk ersättning för den skada som KM kan ha lidit. Enligt Europadomstolens praxis föreligger det en stark men motbevisbar presumtion för att ett åsidosättande av rätten till rättegång inom skälig tid medför en ideell skada för den enskilde. Det är i detta fall inte tillräckligt att konstatera att en överträdelse har skett utan viss ekonomisk kompensation är påkallad. Vid en samlad bedömning finner Justitiekanslern att ersättning bör utgå med 25 000 kr.

type: avgorande


title: Inspektion av Hässleholms tingsrätt

text: Den 9 och 10 maj 2005 inspekterade Justitiekanslern Hässleholms tingsrätt. Inspektionen började vid 9.30-tiden den 9 maj och avslutades vid 16.15-tiden den 10 maj. Från Justitiekanslerns sida närvarade byråchefen DK, hovrättsassessorerna EM och KBS samt registratorn BMM. Därtill var justitiekanslern GL närvarande under eftermiddagen den 9 maj.

text: Hässleholms tingsrätt har Hässleholm som kansliort med tingsställe. Domsagan omfattar Hässleholms och Osby kommuner. Vid tingsrätten finns en inskrivningsmyndighet, som handlägger inskrivningsärenden från Blekinge län och Skåne län. Inskrivningsmyndigheten har sina lokaler i en annan byggnad än själva tingshuset. Justitiekanslern hade valt att låta inspektionen avse endast tingsrätten men inte inspektera inskrivningsmyndigheten. Däremot gjorde Justitiekanslern ett kort besök i inskrivningsmyndighetens lokaler.

text: 2 Samtal med lagmannen JJ

text: Inspektionen inleddes med ett samtal med lagmannen JJ, varvid han bl.a. berättade om tingsrätten och dess verksamhet. Från samtalet antecknas följande.

text: Numera finns 15 anställda vid tingsrätten och 27 anställda vid inskrivningsmyndigheten. JJ har varit lagman i omkring två och ett halvt år. Det finns två ordinarie domare – utöver JJ är det rådmannen TA – samt fyra tingsnotarier och fyra beredningssekreterare. Tingsrätten är organiserad i två arbetsgrupper. Varje sådan grupp består av en ordinarie domare, två notarier och knappt två beredningssekreterartjänster. Till tingsrätten kommer det in ungefär 300 mål per domare och år. Dessutom svarar tingsrätten för ärenden om dödande av förkommen handling från Blekinge län och Skåne län. Det handlar om ungefär 800 sådana ärenden per år.

text: Sedan JJ tillträdde som lagman har antalet befattningshavare minskat med fyra. Vid tingsrätten finns inte längre någon fiskalstjänst. En rådman, som tjänstgjorde även som inskrivningsdomare, sade upp sin anställning för något år sedan. Tingsrätten valde att inte återbesätta rådmanstjänsten. I stället har tingsrätten satsat på en jämförelsevis ”beredningstung” organisation.

text: För de flesta mål vid tingsrätten är handläggningstiden i varje fall hyfsad, menade JJ. Det finns dock några undantag när det gäller de dispositiva tvistemålen; det äldsta ännu inte avgjorda målet är från år 1998.

text: Tingsrätten har haft sin nuvarande organisation sedan hösten 2004. Erfarenheterna av denna är, berättade JJ, mycket goda. Organisationen innebär bl.a. att notarierna tar stor del i beredningen av målen, medan de ordinarie domarnas roll är mer renodlad än tidigare. Tingsrätten strävar efter att ge notarierna meningsfulla arbetsuppgifter.

text: Notarierna bereder nästan alla tvistemål på egen hand. Inför sammanträde för muntlig förberedelse i ett tvistemål i de fall där en ordinarie domare är ordförande upprättar notarien i regel en promemoria om målet. Därutöver skriver notarierna förslag till dom eller annat rättens avgörande. I de mål som avgörs i tresits förordnas antingen en pensionerad domare eller en notarie som ledamot vid huvudförhandlingen. I några fall har tingsrätten tagit kontakt med en advokat från annan ort än Hässleholm för tjänstgöring som ledamot vid huvudförhandlingen, men eftersom parterna har förlikts före huvudförhandlingen i dessa fall har någon advokat hittills inte kommit att tjänstgöra vid en sådan förhandling. Tingsrätten söker bedriva en aktiv förlikningsverksamhet i tvistemålen. Efter beslut av lagmannen i det enskilda fallet kan en notarie få handlägga s.k. småmål (FT-mål) på eget ansvar. – Det finns planer på att beredningssekreterarna skall ta över beredningen av familjemålen.

text: I brottmål är det beredningssekreteraren som svarar för beredningen av målen. Domaren tar alltså normalt inte del i detta arbete utan ser i många fall målet först någon eller några dagar före huvudförhandlingen. Notarien går igenom akten någon vecka före förhandlingen. Notarien för protokoll vid förhandlingen och skriver förslag till dom eller motsvarande. Dessutom gör notarierna rättsutredningar. Notarierna handlägger på eget ansvar s.k. notariebrottmål liksom gemensamma ansökningar om äktenskapsskillnad m.m.

text: Sedan förra året tillämpar tingsrätten den s.k. Malmömodellen vid sammanträde för muntlig förberedelse i familjemål. Modellen innebär att en familjerättssekreterare är närvarande vid sammanträdet. Syftet är att få till stånd samförståndslösningar t.ex. i vårdnadsfrågor. Familjerättssekreterarens roll vid sammanträdet är dock i formell mening något diffus. I de flesta fall har ombuden varit positiva men i något fall har en advokat uttryckt tveksamhet med anledning av att tingsrätten använder sig av modellen. Den 30 augusti 2005 skall domare, advokater och socialsekreterare på orten ha ett möte för att utvärdera verksamheten.

text: Det finns ett tiotal verksamma advokater i Hässleholm. Tingsrätten har enligt JJ en god relation till dem. Det förs regelbundna överläggningar mellan tingsrätten och advokaterna. Det är tre advokater på orten som förordnas tillkonkursförvaltare i konkurser vid tingsrätten. De andra advokaterna i Hässleholm konkurrerar inte med dem om förvaltaruppdragen. I en del konkurser är någon advokat från annan ort förvaltare, t.ex. efter önskemål från gäldenären. Tilloffentlig försvarare förordnas oftast någon av advokaterna i Hässleholm, om inte den misstänkte eller tilltalade har begärt att någon annan skall få uppdraget. – Det finns inte någon åklagarkammare i Hässleholm. De åklagare som processar vid tingsrätten kommer i de flesta fall från åklagarkammaren i Kristianstad.

text: Vid tingsrätten används det datorbaserade systemet Vera. Kanslipersonalen har framfört kritik om att handläggningen av dödningsärenden tar alltför lång tid när man använder Vera. Från domarnas synpunkt däremot ter sig Vera bättre än det gamla systemet Måhs.

text: Tingsrättens väntrum övervakas med kamera. Det förs diskussioner mellan tingsrätten och Domstolsverket om att bygga om lokalerna så att säkerhetenbl.a. för åklagarna förbättras.

text: 3 Iakttagelser vid inspektionen

text: Efter det inledande samtalet med JJ övergick Justitiekanslern till bl.a. en granskning av mål och ärenden i enlighet med vad som framgår av avsnitten 3.1–3.8 nedan. Justitiekanslern gjorde då de iakttagelser som finns antecknade i avsnitten. Vid det avslutande samtalet med JJ, TA och tingsnotarierna (se avsnitt 4) redogjorde Justitiekanslern för iakttagelserna.

text: 3.1 De äldsta målen och ärendena

text: Justitiekanslern granskade akterna eller motsvarande i de tio äldsta ännu inte avgjorda tvistemålen,brottmålen respektive ärendena vid tingsrätten.

text: a) De tio äldsta tvistemålen

text: I enlighet med vad JJ hade berättat kunde Justitiekanslern konstatera att tingsrättens äldsta tvistemål – en arvstvist (mål T 230-98) – hade anhängiggjorts i augusti 1998, dvs. för nu närmare sju år sedan. Den utdragna handläggningstiden kunde i viss mån hänföras till omständigheter som låg utanför tingsrättens direkta kontroll. Justitiekanslern noterade att målet numera var utsatt till huvudförhandling i maj 2005.

text: I två mål vilka hade anhängiggjorts den 11 juli 2000 pågick förberedelsen alltjämt (mål T 632-00 och T 633-00). Det kunde konstateras att förberedelsen hade handlagts utan några längre avbrott och att den utdragna handläggningstiden delvis kunde förklaras av förhållanden hänförliga till parterna. Målen hade inte satts ut till huvudförhandling.

text: Nämnda iakttagelser föranledde Justitiekanslern till ett påpekande om att rätten har ett ansvar bl.a. att driva förberedelsen med inriktning på ett snabbt avgörande av målet, se

text: 42 kap. 6 § tredje stycket rättegångsbalken

text: b) De tio äldsta brottmålen

text: Justitiekanslern noterade följande om mål B 1280-01. Stämning i målet hade delgetts den tilltalade den 15 januari 2002. Därefter hade tingsrätten vid flera tillfällen ställt in sammanträde för huvudförhandling i målet. Detta syntes ha haft sin grund bl.a. i att en person med vilken den tilltalade hade åberopat vittnesförhör befann sig utomlands och var svår att bevisligen delge kallelse. Någon dokumentation av tingsrättens skäl för att ställa in respektive sammanträde fanns inte i akten. Inte heller förekom någon uppgift om vad den tilltalade ville styrka med vittnesbevisningen. Justitiekanslern uttalade att tingsrätten bör dokumentera skälet till att ett sammanträde ställs in. Vidare uttryckte Justitiekanslern den meningen att det är väsentligt att det i ett mål redan inledningsvis klargörs vilken omständighet som en part vill bevisa med ett visst bevis, eftersom rätten skall pröva om beviset skall tillåtas eller inte (

text: 35 kap. 7 § rättegångsbalken

text: ) och denna prövning i sin tur kan ha betydelse för när ett mål kan avgöras i sak.

text: I mål B 1478-03 konstaterades att delgivningsproblem hade förekommit. Efter att delgivning av stämning och kallelse till huvudförhandling med s.k. rött kort i Finland hade misslyckats ställdes huvudförhandlingen den 21 september 2004 in. Nästa delgivningsåtgärd vidtogs först den 2 maj 2005 och innebar att en ny kallelse till huvudförhandling skickades ut med en begäran om bistånd av Helsingfors tingsrätt att delge den tilltalade kallelse till en ny förhandling. Även i mål B 81-04 hade det förekommit delgivningsproblem. I detta mål fick tingsrätten den 26 april 2004 besked om att den tilltalade, bosatt i Danmark, inte var delgiven kallelse till huvudförhandling. Först den 2 mars 2005 gjordes nästa delgivningsförsök, som i detta fall innebar en begäran om hjälp från Odder politikrets i Danmark med delgivningen. Det kunde enligt Justitiekanslern sättas i fråga om det inte hade gått för lång tid mellan delgivningsförsöken i dessa båda fall.

text: c) De tio äldsta ärendena om dödande av förkommen handling och de tio äldsta andra slagen av ärenden

text: Justitiekanslerns granskning av dessa ärenden föranledde inga anmärkningar eller andra synpunkter.

text: 3.2 Sexualbrottsmål

text: Justitiekanslern granskade vidare de sexualbrottsmål som hade kommit in till tingsrätten under åren 2003 och 2004. Justitiekanslern konstaterade att tingsrätten hanterade sekretessfrågorna i dessa mål på ett i de flesta avseenden mycket bra sätt. Det gällde t.ex. åtgärden att hålla handlingar med hemliga uppgifter separerade från sådana handlingar som inte innehöll hemliga uppgifter utan var i sin helhet offentliga.

text: Justitiekanslern gjorde dock den randanmärkningen att i ett mål (B 1421-03) den särskilda anteckning om sekretess – ”hemligstämpeln” – som hade åsatts handlingar med hemliga uppgifter inte alltid hade fyllts i på det sätt som föreskrivs i

text: 15 kap. 3 § första stycket sekretesslagen (1980:100)

text: . Därtill noterade Justitiekanslern följande om samma mål. Vid huvudförhandlingen hade tingsrätten, sedan parterna hade framställt sina yrkanden och angett sin inställning till yrkandena, förordnat att huvudförhandlingen skulle hållas inom stängda dörrar. Tre polismän tilläts dock att närvara vid förhandlingen. Vid slutet av förhandlingen hade tingsrätten avkunnat beslut i frågan om de tilltalade alltjämt skulle vara häktade i målet. Såvitt framgick av protokollet hade tingsrätten inte dessförinnan förordnat att förhandlingen åter var offentlig. Enligt Justitiekanslern var det inte riktigt att avkunna ett beslut i en häktningsfråga inom stängda dörrar så som synbarligen hade skett här. Justitiekanslern fann vidare att det kunde vara lämpligt att domstolen vid en förhandling antecknar varför en person tillåts att närvara trots att förhandlingen hålls inom stängda dörrar.

text: 3.3 Ungdomsmål

text: Justitiekanslern granskade även s.k. ungdomsmål som hade kommit in till tingsrätten åren 2003 och 2004. I denna del gällde granskningen med andra ord mål i vilka lagen (

text: ) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare (LUL) var tillämplig.

text: Följande föreskrivs i 30 § LUL. I mål mot den som inte har fyllt tjuguett år skall, om det inte möter synnerliga hinder, domen avkunnas muntligen vid huvudförhandlingen. I övrigt gäller

text: 30 kap. 7 § rättegångsbalken

text: . Av 29 § LUL följer att om det väcks åtal mot någon som inte har fyllt arton år för ett brott för vilket det är föreskrivet fängelse i mer än sex månader, gäller i princip att rätten skall iaktta de frister som är tillämpliga i mål där den tilltalade är häktad.

text: I mål B 1992-03 hölls huvudförhandling hölls den 29 december 2003. Den tilltalade var 17 år. Dom i målet, som gällde åtal för ofredande, olaga hot och olaga tvång, meddelades först den 12 januari 2004. I mål B 270-04 hölls huvudförhandling den 3 mars 2004 och dom meddelades den 10 mars 2004. Åtalet avsåg misshandel och den tilltalade var 16 år. Justitiekanslern ansåg att det kunde diskuteras om det i något av målen förelåg synnerliga hinder mot att avkunna domen.

text: Genomgången av ungdomsmålen aktualiserade även tillämpningen av sekretessbestämmelserna. I mål B 537-04 fanns ett yttrande från socialförvaltningen vilket gällde den tilltalade. Yttrandet bedömdes innehålla hemliga uppgifter. Vid huvudförhandlingen föredrogs yttrandet inom stängda dörrar. I domskälen redovisade tingsrätten den vårdplan som socialförvaltningen hade föreslagit i yttrandet. Tingsrätten anmärkte i domskälen att yttrandet hade föredragits inom stängda dörrar. Något förordnande om sekretess fanns dock inte i domen. Justitiekanslern konstaterade att inte bara de uppgifter ur yttrandet som återges i domen utan även de övriga uppgifter ur detta, som hade föredragits inom stängda dörrar, i och med domen hade blivit offentliga i målet (jfr

text: 12 kap. 3 § andra stycket sekretesslagen

text: 3.4 Mål och ärenden som kom in till tingsrätten i september eller oktober 2004

text: Mål och ärenden – även konkursärenden – som kom in till tingsrätten i september och oktober 2004 granskades av Justitiekanslern. Vid denna genomgång antecknades att många av dessa mål och ärenden redan var slutligt avgjorda vid tingsrätten. Vidare noterades följande.

text: I ett mål där åtal hade väckts för hastighetsöverträdelse (B 1631-04) hade åklagaren förklarat att åtalet lades ned, eftersom brott inte längre kunde styrkas. Åklagaren hemställde att tingsrätten skulle avskriva målet från vidare handläggning. Härefter meddelade tingsrätten slutligt beslut om att avskriva målet. Såvitt framgick av handlingarna hade den tilltalade inte fått tillfälle att dessförinnan yrka att tingsrätten skulle meddela frikännande dom (jfr

text: 20 kap. 9 § andra stycket rättegångsbalken

text: och Fitger,

text: Rättegångsbalken

text: s. 20:48 f., främst s. 20:51). Justitiekanslern påpekade att en sådan handläggning inte är korrekt.

text: Justitiekanslern uppmärksammade att tingsrätten i två fall hade tillämpat bestämmelserna om rättelse av dom på ett sätt som kunde ifrågasättas.

text: Enligt

text: 30 kap. 13 § första stycket rättegångsbalken

text: får rätten besluta om rättelse av en dom eller ett beslut i ett brottmål som rätten finner innehålla någon uppenbar oriktighet till följd av rättens eller någon annans skrivfel, räknefel eller liknande förbiseende. Ytterligare bestämmelser om komplettering och om rättelse finns i andra respektive tredje stycket samma paragraf. I fjärde stycket den paragrafen sägs att innan beslut om rättelse eller komplettering fattas skall parterna även i annat fall än som avses i andra stycket andra meningen ha fått tillfälle att yttra sig, om det inte är uppenbart obehövligt. Beslutet skall om möjligt antecknas på varje exemplar av det avgörande som rättats.

text: Omständigheterna i det ena av de mål (B 767-04) som Justitiekanslern uppmärksammade var i korthet följande. Den 13 oktober 2004 dömde tingsrätten den tilltalade för häleri samt olovlig körning, grovt brott. I domskälen, sådana dessa var avfattade innan rättelse gjordes, skrev tingsrätten bl.a. följande om påföljden: ”[Den tilltalades namn] har gjort sig skyldig till häleribrottet under prövotid efter villkorlig frigivning. Han har också genom upprepade återfall i olovlig körning visat prov på uppenbart lagtrots. Påföljden skall därför bestämmas till ett kort fängelsestraff.” I domslutet, sådant detta var utformat innan rättelse ägde rum, angavs som påföljd ”Villkorlig dom”; även bestämmelsen i

text: 34 kap. 1 § första stycket 2 brottsbalken

text: om s.k. särskild påföljd åberopades. Den 21 oktober 2004 beslöt tingsrätten om rättelse dels i domskälen på så sätt att den mening som lydde ”Påföljden skall därför bestämmas till ett kort fängelsestraff” ändrades till ”Med beaktande av den förhållandevis långa tid som förflutit sedan han lagfördes för olovlig körning kan påföljden dock stanna vid villkorlig dom i förening med böter”, dels i domslutet såtillvida som påföljden angavs vara ”1 Villkorlig dom 2 Dagsböter sextio (60) kr å trettio (30) kr”. Enligt Justitiekanslern kunde det betvivlas att rättelse fick ske i ett fall som detta; domskälen sådana dessa var utformade inledningsvis var inte förenliga med domslutet då, men rättelsen hade avsett såväl domslutet (den villkorliga domen hade förenats med ett bötesstraff) som domskälen (skälen för den valda påföljden ändrades från skäl för ett fängelsestraff till skäl för villkorlig dom med böter).

text: I det andra målet (B 1706-04) hade tingsrätten i dom den 18 januari 2005 dömt den tilltalade för stöld och snatteri och bestämt att en tidigare utdömd skyddstillsyn skulle avse även den nya brottsligheten. Skyddstillsynen förenades med en särskild behandlingsplan. Vidare förordnade tingsrätten om en särskild föreskrift innebärande att den tilltalade skulle underkasta sig viss behandling. I domen föreskrevs också att prövotiden förlängdes med ett år. Tingsrätten beslutade den 2 februari 2005 om rättelse av domen, varigenom förordnandet om att skyddstillsynen skulle förenas med särskild behandlingsplan utgick samt förordnandet om att prövotiden skulle förlängas ändrades till att övervakningen skulle återupptas och pågå till den 18 januari 2006. Justitiekanslern ansåg att rättelsen inte var förenlig med bestämmelserna om rättelse. Dessutom innebar rättelsen i detta fall att domslutet kom att avvika från domskälen.

text: 3.5 Förordnande av offentliga försvarare, m.m.

text: Från beredningssekreterarnas sida lämnades upplysningar om tingsrättens rutiner för förordnande av offentliga försvarare och målsägandebiträden. Följande besked lämnades. Advokaterna på orten tilldelas uppdrag som offentlig försvarare respektive målsägandebiträde i turordning i enlighet med en lista för vardera av tingsrättens två arbetsgrupper. Tingsrätten avviker från listan om den misstänkte alternativt tilltalade respektive målsäganden har önskemål om att någon viss advokat, som inte står på tur enligt listan, skall utses.

text: Vidare redogjordes för hur tingsrätten går till väga för att bevaka delgivningar och dokumentera delgivningsförsök.

text: Genom de upplysningar som sålunda lämnades kunde Justitiekanslern konstatera att tingrättens rutiner på dessa fält är tillfredsställande.

text: 3.6 Utformningen av domskäl i vissa mål

text: Justitiekanslern studerade utformningen av domskälen i några brottmålsdomar i vilka den tilltalade hade förnekat vad som lades honom eller henne till last men hade fällts till ansvar. Tingsrättens bevisbedömningar i dessa fall framstod enligt Justitiekanslerns mening som tillfredsställande.

text: Därutöver tog Justitiekanslern del av vissa under senare tid meddelade domar i tvistemål. I denna del föranledde granskningen ingen anteckning till protokollet.

text: 3.7 Hemliga tvångsmedel

text: Två ärenden om s.k. hemliga tvångsmedel granskades av Justitiekanslern. Ett var från år 2004, det andra från år 2005. I det senare fallet hade ett offentligt ombud – en advokat – utsetts i enlighet med den lagstiftning på området som trädde i kraft den 1 oktober 2004. Tingsrättens handläggning föranledde ingen anteckning till protokollet.

text: 3.8 Samtal med notarierna, m.m.

text: Vid Justitiekanslerns samtal med de fyra tingsnotarierna framkom följande.

text: Sedan den omorganisation som skedde i november 2004 arbetar notarierna i grupper om två på var sin arbetsenhet. De har ingen förutbestämd uppdelning när det gäller mål, ärenden eller arbetsuppgifter utan tar på sig uppgifter och samarbetar alltefter behov och arbetsbelastning. De sköter det allra mesta av beredningsarbetet i tvistemål och skriver i regel ”minitryck” inför muntliga förberedelser. Någon gång skriver de dom i tvistemål men i regel inte. I brottmål tar notarierna sig an målen först inför huvudförhandlingen. Då kontrollerar de också att beredningen är korrekt och fullständig. De skriver relativt många brottmålsdomar förutom från de egna tingen.

text: Systemet fungerar i allt väsentligt bra. Arbetsbelastningen är rimlig och notarierna har oftast möjlighet att ta ut inarbetad flextid i form av ledighet. De bedömer att fördelningen av arbete på tvistemål och brottmål är ungefär 50/50, kanske med någon övervikt för tvistemålen. Det ganska stora sakansvar som de har för målen är stimulerande och roligt. Samarbetet och stämningen på tingsrätten är mycket bra.

text: Justitiekanslern följde en häktningsförhandling avseende förmögenhetsbrott. Förhandlingen förlöpte utan några anmärkningar.

text: Justitiekanslern granskade tingsrättens diarieföringssystem och dagboksföringen på ett övergripande plan. Denna granskning gav inte upphov till några påpekanden från Justitiekanslerns sida.

text: 4 Avslutande samtal

text: Vid det avslutande samtalet med JJ, TA och tingsnotarierna redogjorde Justitiekanslern för sina iakttagelser enligt avsnitt 3. Domarna och notarierna fick möjlighet att kommentera Justitiekanslerns synpunkter. Justitiekanslern konstaterade att tingrätten tycktes arbeta dynamiskt och progressivt när det gällde att renodla domarrollen och bredda beredningsorganisationen. Detta arbetssätt tycktes fungera väl och arbetsklimatet föreföll vara mycket gott. Några generella brister och problem hade inte noterats vid inspektionen. Justitiekanslern betonade att ålderstrukturen på målen, med några få undantag, var mycket god. Samtalet avslutades med att Justitiekanslern tackade för ett mycket gott och vänligt bemötande från tingsrättens personal under inspektionen.