avgjordAv: Justitieombudsmannen Per Lennerbrant

nyckelord:
Allmänna handlingar
Serviceskyldighet

title: Kritik mot Kommunstyrelsen i Skinnskattebergs kommun för bristande service genom att inte informera om att en begäran om kopior av allmänna handlingar omfattade en synnerligen stor mängd handlingar och att avgiften kunde komma att bli mycket hög

sammanfattning: En reporter begärde ut kopior av allmänna handlingar från en kommunstyrelse. Begäran visade sig omfatta avsevärt fler handlingar än vad reportern hade förutsett. JO framhåller att både sökanden och myndigheten har ett intresse av att det inte tas fram kopior av handlingar som inte efterfrågas och att en dialog med sökanden därför kan vara motiverad. Det ligger enligt JO i serviceskyldigheten enligt förvaltningslagen att myndigheten tar initiativ till en sådan dialog. Kommunstyrelsen kritiseras för att inte på ett tydligt sätt ha informerat reportern om att begäran omfattade en synnerligen stor mängd handlingar och att avgiften kunde komma att bli mycket hög.

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO den 29 februari 2024 framförde AA, redaktionschef och ansvarig utgivare för SVT Nyheter Västmanland, klagomål mot Skinnskattebergs kommun enligt i huvudsak följande.

text: Den 16 januari 2024 begärde en reporter på SVT ut samtliga fakturor, original och bilagor som kommunen under 2023 fått från två företag samt, med visst undantag, samtliga fakturor, original och bilagor som under samma år inkommit till kommunens sektor Teknik och service. Den 19 januari återkom reportern om begäran och fick svar av kommunens ekonomichef att sekretessbedömning och utskrifter hade påbörjats och att det inte gick att bedöma hur lång leveranstiden skulle bli. Ekonomichefen frågade efter faktureringsuppgifter och postadress för att kunna skicka mot postförskott. Reportern hänvisade till att man tidigare hade fått allmänna handlingar på mejl men fick till svar att handlingarna skulle skickas i pappersformat. Reportern bad då om att få hämta utskrifterna i kommunhuset. Den 31 januari återkom reportern till kommunen som meddelade att de sista dokumenten nu var utskrivna men att det återstod viss sekretessbedömning samt vägning av kartongerna för debiteringen. Samma kväll meddelade kommunen att det rörde sig om cirka 9 kartonger. Reportern

text: bad att få hämta materialet nästa dag. Påföljande dag meddelade kommunen att det var fråga om 7,5 kartonger.

text: Efter att ha fått fakturan ifrågasatte redaktionen att kommunen inte i samband med beställningen hade upplyst om mängden dokument eller kostnaden. Kommunen svarade att sådan information inte brukar ges eftersom mängden handlingar visar sig först vid utskrift samt upplyste att arbetet med kommunens årsredovisning lagts åt sidan för att personalen skulle hantera utlämnandet. Ekonomichefen hade vid ett senare tillfälle uppgett att man brukar informera privatpersoner om uppskattad kostnad men utgår från att journalister känner till taxan.

text: Utredning

text: JO begärde att Kommunstyrelsen i Skinnskattebergs kommun skulle yttra sig över det som fördes fram i anmälan. Av yttrandet skulle framgå bl.a. om kommunen har som rutin att i ett tidigt skede informera enskilda som begär att få kopior av allmänna handlingar om uppskattad avgift och/eller uppskattat antal sidor som begäran omfattar.

text: Kommunstyrelsen yttrade bl.a. följande.

text: Det är korrekt att kommunen inte informerade om uppskattad avgift eller antal sidor i samband med att begäran inkom. Begäran var oerhört omfattande. Det rörde sig om drygt 15 000 sidor och det var inte möjligt för kommunen att inledningsvis göra en uppskattning av den totala kostnaden. Kommunen anser att det i kommunikationen med den enskilde ändå tidigt bör ha framgått att det rörde sig om en omfattande mängd handlingar och bedömer att handläggningen av utlämnandet varit förenlig med gällande lagstiftning. Avgiften uppgick till 30 112 kr i enlighet med kommunens taxa. Kommunen har som rutin att informera enskilda som begär kopior av allmänna handlingar om uppskattad avgift respektive antal sidor vid en större begäran där så är möjligt. Det har dock visat sig kunna vara vilseledande att i ett tidigt skede uttala sig om antalet handlingar och den totala kostnaden. Kommunen har påbörjat arbetet med att revidera taxan för kopiering och rutinen för utlämnande av allmän handling. Utifrån att kommunen tidigare fått klagomål dels när den lämnat en uppskattad totalkostnad och dels nu när den inte gjort en tydligare uppskattning av totalkostnaden i ett tidigare skede så kommer kommunen att se över hur detta kan klargöras ytterligare i rutinerna.

text: AA kommenterade yttrandet och uppgav bl.a. att hon inte delade kommunens uppfattning att reportern borde ha förstått att begäran omfattade en stor mängd handlingar.

text: Rättslig reglering

text: I

text: 2 kap.

text: tryckfrihetsförordningen

text: (TF) finns grundläggande regler om allmänna handlingars offentlighet och utlämnande av sådana handlingar. En allmän

text: handling som får lämnas ut, dvs. som inte omfattas av sekretess, ska genast eller så snart det är möjligt tillhandahållas den som önskar ta del av handlingen. Det ska ske på stället och utan avgift. Den som önskar ta del av en allmän handling har även rätt att mot en fastställd avgift få en kopia av handlingen. En sådan begäran ska behandlas skyndsamt. (2 kap. 15 och 16 §§ TF)

text: För statliga myndigheter är avgifterna för kopior av allmänna handlingar fastställda i avgiftsförordningen. För myndigheter på det kommunala området saknas särskilda regler motsvarande bestämmelserna i avgiftsförordningen. Varje kommun ska i stället själv fastställa de avgifter som ska tas ut inom ramen för den självkostnadsprincip som gäller enligt

text: 2 kap. 6 § kommunallagen

text: Vid handläggningen av en begäran om utlämnande av allmänna handlingar gäller bestämmelsen i

text: 6 § förvaltningslagen

text: om myndigheters serviceskyldighet gentemot enskilda. Där anges att en myndighet ska se till att kontakterna med enskilda blir smidiga och enkla. Myndigheten ska lämna sådan hjälp att den enskilde kan ta till vara sina intressen. Hjälpen ska ges i den utsträckning som är lämplig med hänsyn till frågans art, den enskildes behov av hjälp och myndighetens verksamhet. Den ska ges utan onödigt dröjsmål.

text: Bedömning

text: Min granskning har avsett om kommunen har iakttagit sin serviceskyldighet enligt

text: förvaltningslagen

text: Allmänhetens tillgång till allmänna handlingar är en central del av offentlighetsprincipen. En begäran om att få en kopia av en allmän handling ska behandlas skyndsamt. Om begäran avser ett omfattande material kan myndigheten behöva föra en dialog med sökanden för att

text: tryckfrihetsförordningens

text: krav på skyndsam handläggning ska uppfyllas. På så sätt kan sökanden få en uppfattning om mängden handlingar som träffas av begäran och vid behov begränsa eller precisera sin begäran för att bl.a. påskynda handläggningen.

text: Både sökanden och myndigheten har såklart ett intresse av att det inte tas fram kopior av allmänna handlingar som egentligen inte efterfrågas. En dialog med sökanden kan därför vara motiverad även av det skälet. Det ligger i serviceskyldigheten att myndigheten tar initiativ till dialogen, vilket bör ske så tidigt som möjligt. De närmare formerna för kontakterna får bestämmas utifrån omständigheterna i det enskilda fallet.

text: Som ett led i sin service till enskilda kan det vara värdefullt att en myndighet på ett lättillgängligt sätt upplyser om aktuella avgifter vid handlingsutlämnande, exempelvis på myndighetens webbsida eller motsvarande. Informationen underlättar för enskilda att på förhand bedöma om de vill ta del av en allmän handling kostnadsfritt på plats hos myndigheten eller mot en avgift få en kopia av handlingen. En myndighet kan också besluta att i ett enskilt fall ta ut avgiften i förskott (

text: 6 kap. 1 a § andra stycket offentlighets- och sekretesslagen

text: När det gäller den anmälda händelsen har jag förstått saken som att begäran visade sig vara avsevärt mer omfattande än vad reportern förutsåg. Utredningen ger inget svar på om kommunstyrelsen kände till vad reportern förväntade sig när det gäller hur många handlingar som skulle lämnas ut.

text: Även om styrelsen inte från början insåg omfattningen av begäran måste det ändå relativt tidigt under handläggningens gång ha stått klart att ett synnerligen stort antal kopior behövde tas fram. Mot bakgrund av sin serviceskyldighet borde myndigheten redan då och på ett tydligt sätt ha informerat reportern om detta och att avgiften kunde komma att bli mycket hög. Informationen kom nu i stället att lämnas när i princip alla kopior hade tagits fram.

text: Kommunstyrelsen kritiseras för att inte ha levt upp till sin serviceskyldighet vid handläggningen av reporterns begäran.

text: Vad som i övrigt kommit fram i ärendet ger inte anledning till några uttalanden från min sida.

text: Ärendet avslutas.

text: Beslutet har fattats av JO Per Lennerbrant. Dokumentet har fastställts digitalt och har ingen underskrift.

text: Rättssakkunniga Karin Hallåker har föredragit ärendet och byråchefen Charlotte Håkansson har deltagit i beredningen.


avgjordAv: Kerstin André

publisher: Justitieombudsmannen

title: En socialnämnd beslutade att en famljehemsplacering av barn skulle upphöra; fråga bl.a. om nämnden med erforderlig omsorg hade utrett förutsättningarna och om nämndens förberedelser inför barnets hemflyttning var tillräckliga

org: jo

text: En socialnämnd beslutade att en famljehemsplacering av barn skulle upphöra; fråga bl.a. om nämnden med erforderlig omsorg hade utrett förutsättningarna för familjehemsvårdens upphörande och om nämndens förberedelser inför barnets hemflyttning var tillräckliga

type: rubrik

text: Socialnämnden i Skellefteå kommun beslutade den 24 november 1992 att omedelbart omhänderta AA med stöd av

text: 6 § lagen (1990:52)

text: med särskilda bestämmelser om vård av unga (LVU). Efter en ansökan av socialnämnden beslutade Länsrätten i Västerbottens län i dom den 22 december 1992 att AA skulle beredas vård enligt 1 och 2 §§ LVU. Vården enligt LVU föranleddes av att modern BB till följd av missbruk av droger samt brist i erforderlig omsorg utsatte AA:s hälsa och utveckling för allvarlig fara. Den 1 februari 1993 familjehemsplacerades AA hos makarna CC och DD.

type: stycke

text: Efter omhändertagandet av AA har modern haft umgänge med dottern. Detta umgänge har dock inte varit regelbundet. Under åren 1993–1996 missbrukade BB periodvis narkotika och erhöll vård vid flera tillfällen. Efter avslutad vård i mars 1996 flyttade hon och hennes man EE till Askersund och i december 1996 föddes deras son FF. Familjen flyttade under våren 1998 till Orsa.

text: Socialnämnden i Skellefteå kommun beslutade den 7 december 1998 att vården av AA enligt LVU skulle upphöra och övergå till vård enligt

text: socialtjänstlagen (1980:620)

text: , SoL. Samtidigt fattades beslut om att vården enligt SoL skulle upphöra den 26 december 1998. AA flyttade då till modern i Orsa. Skellefteå kommun avslutade ärendet rörande AA den 4 januari 1999.

text: Sedan familjen flyttat till Ånge kommun inledde socialnämnden där den 19 augusti 1999 en utredning rörande AA:s förhållanden med anledning av uppgifter som lämnades av en kurator vid vårdcentralen i Ånge. Därefter inkom ytterligare anmälningar till socialförvaltningen, bl.a. från AA:s tidigare skola, efter det att hon hade varit på besök där.

text: Den 28 december 1999 beslutade nämnden om bistånd i form av en tillfällig placering av AA hos makarna CC och DD där hon tidigare varit placerad. Därefter, den 22 februari 2000, beviljade nämnden bistånd i form av vård i familjehemmet fr.o.m. den 1 mars 2000.

text: Socialnämnden i Ånge kommun begärde, genom socialnämndens ordförande GG och 1:e socialsekreteraren HH, i en anmälan till JO att JO skulle granska Skellefteå kommuns och Orsa kommuns handläggning av familjehemsärendet rörande AA i syfte att klargöra uppkomna frågor beträffande beslutet om upphörande av vård enligt LVU och SoL, beslutsunderlaget, barnperspektivet, planeringen inför hemplaceringen och uppföljningen efter hemplaceringen.

text: Inledningsvis infordrades från socialförvaltningarna i Ånge kommun, Skellefteå kommun och Orsa kommun personakterna rörande AA för granskning.

text: Anmälan remitterades därefter till Socialnämnden i Skellefteå kommun och till Socialnämnden i Orsa kommun för utredning och yttrande.

text: Socialnämnden i Skellefteå kommun anförde följande.

text: Av utredning som biläggs denna paragraf framgår att BB flyttade till Skellefteå kommun 1986. Hon hade då enligt egen utsago missbrukat alkohol och narkotika fram till augusti 1985. Hon var fast besluten att börja ett nytt liv utan droger. BB hade sedan tidigare ett barn placerat i familjehem. AA föddes 1990-09-16, fem veckor för tidigt. I november 1992 anhölls BB tillsammans med EE i Örnsköldsvik och AA blev omhändertagen enligt

text: 2 §

text: LVU till följd av missbruk och kaotisk livssituation och brister i omsorgen hos föräldrarna. Hon placerades i familjehem 1993-02-01. Det blev en svår tid för BB. Hon medgav att hon drogat sedan omhändertagandet, men hennes målsättning var dock klar; hon skulle ha tillbaka AA. Under perioden 1993–1996 missbrukade BB narkotika periodvis och erhöll även vård vid flera tillfällen. I mars 1996 gick hon in för vård på Åsbrohemmet och EE och BB flyttade sedan till Åsbro för att få fortsatt stöd av LP-stiftelsen och Pingstförsamlingen. I december 1996 föddes BB:s och EE:s gemensamma barn FF. BB ville att placeringen av AA skulle upphöra men i september 1997 beslutade hon att AA skulle få bo kvar i sitt familjehem. I augusti 1998 konstaterades att BB hade fått diabetes då hon kom in akut på sjukhus i Mora. Familjen hade under våren flyttat till Orsa kommun för att få stöd av det s k Växthuset. Förslag till arbetsplan och umgängesplan upprättades. Skellefteå kommuns socialnämnd beslutade l998-12-07 att vården enligt LVU skulle upphöra och övergå till vård enligt SoL, eftersom nämnden gjort den bedömningen att BB hade resurser att ta hand om sitt barn. Det fanns inget dokumenterat missbruk av narkotika sedan 1996 och familjen hade ordnade hemförhållanden. Den umgängesplan som gjordes upp under hösten hade fungerat tillfredsställande. BB begärde omgående efter att LVU upphörde att flickan skulle flytta hem. 1998-l2- 26 flyttade AA tillbaka till BB i Orsa. Under hösten 1998 togs flera telefonkontakter med socialsekreterare i Orsa och den gemensamma bedömningen med Orsa kommun var att familjen be- hövde stöd i form av hemterapeut och kontaktfamilj. Socialkontoret i Orsa lovade tillgodose detta. Orsa kommun åtog sig därmed ansvaret för fortsatt stöd och uppföljning.

text: I den utredning, undertecknad av områdeschefen JJ och socialsekreteraren KK, som fogats till remissvaret anfördes bl.a. följande

text: AA i familjehemmet

text: Under AA:s placering i familjehemmet har BB haft umgänge med sitt barn, tätare ibland och med längre avbrott ibland. I de flesta fall har någon från socialtjänsten varit med. BB har starka moderskänslor för sin dotter. Varje gång var

text: energikrävande för henne men det var bra för båda att få träffas. AA har en stark anknytning till sin mamma. Det var inte lätt för BB när AA grät när hon skulle åka iväg. Den 29 december 1996 föddes BB:s och EE:s gemensamma barn, FF. Under våren diskuterade vi med BB om att hon skulle satsa på AA och låta AA bo kvar i familjehemmet i Varuträsk. Hon var motståndare till detta. I september 1997 hade BB bestämt sig att AA skulle få bo kvar i sitt familjehem. BB tyckte nu att umgänget fungerade bra eftersom AA fick komma till Boliden och ha sitt umgänge där sedan AA föddes. BB kände sig aldrig välkommen när hon hälsade på AA i familjehemmet. 1997-10-l0 inkom en anmälan från skolan. AA hade blivit slagen i familjehemmet. Socialtjänsten hade flera samtal med familjehemsföräldrarna som erbjöds hemterapeut och familjerådgivning. Familjehemmet tackade ja till att upprätta en stödkontakt med familjerådgivningen, ett erbjudande som fortfarande kvarstår. Däremot tackade de nej till hemterapeut. Familjehemsmamman hade ringt till BB och berättat att hon gett AA en ”dask i ändan”. Detta tyckte BB inte var så allvarligt. Under umgänget vid jul berättade AA för BB att familjehemsmamman hade dragit ner byxorna på henne och slagit henne så det gjorde ont. Det var ingen dask för BB. Hon var mycket upprörd över detta. Själv kan hon inte tänka sig att slå barn. Vid en planerad träff kom inte familjehemmet och därigenom fick de inte veta hur EE och BB kände det. BB ville att AA skulle få ett nytt familjehem. Hon klarade inte av att gå omkring och vara orolig för AA. Familjehemmet å andra sidan uttryckte sig om att det som hänt bara var ”en storm i ett vattenglas”. Det var attityden i familjehemmet som var oroväckande. Socialnämndens övervägande vid denna tidpunkt var huruvida AA skulle omplaceras i ett annat familjehem alternativt att återgå till sin mor.

text: Barnperspektiv

text: AA har under hela placeringen stått i centrum. Vi har stått för ett fungerande umgänge och följt hennes längtan att få flytta till mamma. När det blev aktuellt att hon skulle flytta hem tog mamma upp med flickan skillnader i levnadsstandarden. Detta oroade inte AA. KK pratade med AA kring hemflyttningen när hon var hos mamma i Boliden. AA ringde till KK och bad om att få flytta hem till mamma. När hon varit hos mamma har det inte varit någon tvekan hos flickan. Ibland har AA frågat farmor, som bor en trappa ner, om hon kunde få flytta till dem. Under hösten 1998 hade AA samtal med socialsekreterare Inger Olofsson. Det skedde i familjehemmet. AA var ambivalent och kom i rejäl lojalitetskonflikt. Det blev viktigt att AA inte behövde göra något ställningstagande. Enligt barnkonventionen ska barnen i första hand bo med sina biologiska föräldrar. Anknytningen till modern har varit stark hos AA.

text: Planering inför hemplacering

text: BB tryckte på och ville ha tillbaka AA. Under sommaren blev BB sjuk och behövde sköta om sig själv. LVU:n kvarstod i samråd med BB. Hon förstod att vi kunde misstänka att hon drogade eftersom hon hade blivit så mager. Hennes diabetes bekräftades när hon torsdagen den 20 augusti kom in akut på ett sjukhus i Mora. Hon hade kommit i koma. EE och BB hade under våren flyttat till Orsa. De uppger att det berodde på att Askersunds kommun inte kunde ge de stödmöjligheter som de ansåg att de behövde. Övervakaren hade tipsat om att Orsa kommun hade ett bra stöd i det som kallades Växthuset. Förslag till arbetsplan och umgängesplan upprättades 1998-09-15, se bilaga (här utelämnad, JO:s anmärkning). Socialsekreterare KK tog kontakt med Orsa kommun, socialsekreterare LL. Han informerades om den planerade hemkomsten för AA. BB hade redan informerat honom om detta.

text: Den 8 oktober 1998 meddelade LL per telefon att han höll på med en utredning. Familjen hade begärt kontaktfamilj för FF. Familjen hade kontakt med Pingstkyrkan. Det fungerade bra. EE var på öppenvården i Växthuset varje dag och BB gick i skolan. Makarna lämnade prover för att visa att de var drogfria. /– – – /

text: Uppföljning

text: Under hösten 1998 togs flera telefonkontakter med handläggare LL, socialsekreterare i Orsa. BB hade själv pratat med socialkontoret och begärt stöd. Vår gemensamma bedömning med Orsa kommun var att familjen behövde stöd i form av hemterapeut och kontaktfamilj. Socialkontoret i Orsa lovade tillgodose detta. Orsa kommun åtog sig därmed ansvaret för fortsatt stöd och uppföljning. Angående AA:s fortsatta kontakt med familjehemmet träffades överenskommelse att BB och EE skulle höra av sig varje gång de kom på besök till EE:s föräldrar i Boliden. Då skulle AA få träffa familjehemmet.

text: Socialnämnden i Orsa kommun anförde följande.

text: I samband med att ärendet aktualiserades i mars månad 1999 lades efter samråd med avd. chef upp en strategi att så långt som möjligt undvika en ny placering av AA, utan att istället försöka att lösa den aktuella situationen med hjälp av andra insatser. Efter att ha gjort ett hembesök fattades beslutet att de behov som fanns skulle kunna tillgodoses med hjälp av tillsättande av en kontaktfamilj som avlastning när det gällde barnen samt hjälp i hemmet med vardagliga sysslor så som städning. Detta mot bakgrund av att barnens mor lider av flera fysiska åkommor som gör att hennes ork och fysiska förmåga begränsas. Då hon också saknar körkort fick extra hjälp i hemmet bedömas som en nödvändighet för att göra matinköp då familjen var bosatt i ett bostadsområde utanför centrala Orsa. Bedömningen gjordes att avlastning för barnen samt extra hjälp i hemmet ej är nödvändigt när fadern i familjen finns i hemmet då han, vilket framgått av tidigare utredning, är den som sköter större delen av dessa sysslor. Beslut fattades därför för den period som han skulle vara frånvarande från hemmet då dessa behov sedan skulle tillgodoses på annat sätt. I en utredning som gjordes under hösten 1998 framkom att familjen i övrigt fungerade på ett tillfredsställande sätt och det hade inte framkommit något sedan dess som kunde tyda på att familjens funktion förändrats till det sämre.

text: Socialnämnden i Orsa kommun anförde i sitt beslut om yttrande till JO att det fanns brister i handläggningen avseende bl.a. dokumentation och beskrivning av barnets situation. Nämnden uppgav att den ämnade vidta åtgärder för att förbättra rutiner och utveckla verksamheten.

text: Socialnämnden i Ånge kommun kommenterade remissvaren.

text: I ett beslut den 11 oktober 2002 anförde JO André följande.

text: Inledning

text: Den 1 januari 2002 trädde en ny socialtjänstlag (

text: ) i kraft. I förevarande ärende behandlas händelser och omständigheter som ägde rum under den tid

text: socialtjänstlagen (1980:620)

text: var gällande och i remissvaren har hänvisats till den lagen. Jag har emellertid valt att här hänvisa till den nya

text: socialtjänstlagen

text: , som – i de avseenden som nu behandlas – inte har inneburit någon förändring i sakligt hänseende.

text: Socialnämndens i Skellefteå kommun handläggning av det aktuella ärendet

text: Nämndens skyldighet att inleda utredning Socialnämnden skall noga följa den vård som ges barn och ungdomar med stöd av LVU. Har den unge beretts vård enligt

text: 2 §

text: LVU, skall socialnämnden enligt

text: 13 § andra stycket

text: LVU minst en gång var sjätte månad överväga om vård enligt LVU fortfarande behövs. Det ankommer därvid på den tjänsteman vid förvaltningen som har den närmare uppsikten över vården att anmäla till nämnden hur vården har bedrivits och hur barnets och vårdnadshavarnas förhållanden utvecklat sig. Avsikten är inte att denna anmälan skall leda fram till ett formellt beslut. Det är först om nämnden finner anledning att ifrågasätta behovet av fortsatt vård som en prövning i nämnd skall ske. Nämnden skall därvid ta initiativ till att behövliga kompletteringar av utredningen görs.

text: Närmare bestämmelser om nämndens skyldighet att inleda en utredning finns i

text: 11 kap.

text: SoL. Där stadgas bl.a. att nämnden utan dröjsmål skall inleda utredning av vad som genom ansökan eller på annat sätt har kommit till nämndens kännedom och som kan föranleda någon åtgärd av nämnden. Skyldighet att inleda utredning föreligger inte endast om nämnden självmant finner anledning att väcka fråga om upphörande av vård enligt LVU. En utredning skall även inledas om t.ex. vårdnadshavaren begär att vården skall upphöra.

text: Av socialförvaltningens akt framgår att det bl.a. i juli 1997 fördes diskussioner mellan BB och socialförvaltningen om att AA skulle flytta hem. I september samma år uppgav BB att hon inte kunde ta hem dottern eftersom ”det skulle bli för mycket för henne”. Frågan om AA:s hemflyttning väcktes på nytt i början av 1998. Den utlösande faktorn till att BB inte ville att AA skulle bo kvar i familjehemmet torde ha varit att dottern under hösten året innan skulle ha utsatts för en fysisk bestraffning. I mars månad 1998 synes BB ha gett ett klart uttryck för att hon önskade att AA skulle flytta hem eller åtminstone placeras i ett annat familjehem. I vart fall vid denna tidpunkt förelåg en sådan framställning från vårdnadshavarens sida som nämnden har haft att besvara genom ett beslut. Nämnden borde därför ha inlett en utredning enligt

text: 11 kap. 1 §

text: SoL som skulle ligga till grund för ett beslut angående frågorna om fortsatt vård enligt LVU eller omplacering av AA.

text: Något beslut om att inleda en utredning har såvitt framkommit inte fattats. Nämnden hade dock flera kontakter med BB, familjehemmet och AA under våren 1998 fram till december samma år rörande AA:s eventuella hemflyttning. Handläggarens slutsatser med anledning av dessa kontakter utmynnade i ett förslag som togs in i det övervägande som nämnden hade att göra enligt bestämmelsen i

text: 13 § andra stycket

text: LVU. Det arbete som bedrevs under denna tid och innehållet i själva övervägandet kan i och för sig sägas motsvara den utredning som nämnden skulle ha inlett. Ett beslut om en formell utredning skulle dock sannolikt ha lett till en fastare struktur rörande utredningsarbetet. Om nämnden inlett en utredning skulle även reglerna om bl.a. dokumentation, kommunikation och företräde inför nämnden ha varit direkt tillämpliga. Det är av stor vikt att dessa från rättssäkerhetssynpunkt viktiga regler inte indirekt åsidosätts genom en ”formlös”

text: handläggning. Jag finner i sammanhanget också skäl att påpeka att den tid under vilken frågan om vårdens upphörande ”utreddes”, från våren 1998 fram till december samma år, framstår som alltför lång.

text: Nämndens beslut att familjehemsvården skulle upphöra Vård enligt LVU kan bli aktuell bl.a. om det på grund av misshandel, otillbörligt utnyttjande, brister i omsorgen eller något annat förhållande i hemmet finns en påtaglig risk för att den unges hälsa eller utveckling skadas (

text: 2 §

text: LVU). Det måste finnas konkreta omständigheter som talar för en risk för skada. Med skada avses bl.a. det psykiska lidande ett barn utsätts för genom t.ex. ständigt återkommande uppträden i hemmet till följd av missbruk av alkohol eller narkotika. Vård kan också bli aktuell vid brister i omsorgen om barnet. En sådan situation kan föreligga om barnets behov av känslomässig trygghet och stimulans allvarligt eftersätts på grund av missbruk eller psykiska störningar hos föräldrarna. Det kan även vara fråga om att barnet allvarligt missköts i fråga om hygien, kläder eller mat.

text: När vård enligt LVU inte längre behövs skall socialnämnden enligt

text: 21 §

text: LVU besluta att vården skall upphöra. Som framgår av vad som tidigare har anförts skall nämnden fortlöpande, minst en gång var sjätte månad, överväga om vård enligt LVU fortfarande behövs. Nämnden har därvid bl.a. att ta ställning till om vården kan bedrivas med samtycke av de berörda enligt reglerna i

text: socialtjänstlagen

text: Utredningen här ger vid handen att vårdnadshavaren inte synes ha motsatt sig att AA var placerad i familjehemmet under 1997 och 1998. Av dokumentationen framgår bl.a. att BB:s inställning i september 1997 var att AA skulle vara kvar i familjehemmet och hon uppgav då att hon visste att AA hade det bra där. Vidare uppges i remissvaret att vården enligt LVU kvarstod i samråd med BB under sommaren 1998. Skälet till att vården, trots BB:s positiva inställning, bedrevs med stöd av reglerna i LVU fram till några veckor innan AA flyttade hem har inte kommit till klart uttryck i utredningen. Jag vill rent allmänt erinra nämnden om att den alltid måste överväga om vård som ges enligt LVU skall övergå till vård i frivillig form.

text: Nämnden beslutade den 7 december 1998 att vården av AA enligt LVU skulle upphöra och övergå till vård enligt

text: socialtjänstlagen (1980:620)

text: , SoL. Samtidigt fattades beslut om att vården enligt SoL skulle upphöra den 26 december 1998 då AA skulle flytta tillbaka till modern. När det gäller nämndens beslut om att vården skulle upphöra innefattar det sådana bedömningar som JO regelmässigt inte uttalar sig om. Även om det i förevarande fall kan ifrågasättas på vilken grund nämnden fann skäl att tidsbegränsa beslutet om vård av AA med stöd av SoL har jag inte funnit anledning att uppehålla mig vid frågan. Jag finner dock skäl att uttala följande när det gäller den utredning som låg till grund för beslutet om familjehemsvårdens upphörande.

text: Det framgår att BB under åren 1993–1996 vid flera tillfällen var föremål för olika insatser från socialtjänstens sida. Efter att hon tillsammans med EE fick sonen FF år 1996 synes socialförvaltningen inte ha erhållit några uppgifter som gav vid handen att BB missbrukade. Även om förvaltningen inte hade anledning att

text: misstänka att något missbruk förekom, synes det ha funnits vissa frågetecken rörande BB:s förmåga att ta hand om dottern. Härvid bör t.ex. framhållas att sonen FF:s förhållanden i hemmet hade utretts vid två tillfällen under 1997 respektive 1998 av Socialnämnden i Askersunds kommun. Vidare hade Socialnämnden i Orsa kommun en pågående utredning angående FF:s hemförhållanden vid den tidpunkt då AA flyttade dit.

text: Den utredning som Socialnämnden i Askersunds kommun inledde i mars 1998 var föranledd av uppgifter som lämnats av polisen. Av dessa framgick att BB hade påträffats sovande i en bil tillsammans med FF som skrek och var förtvivlad. Under utredningstiden inkom uppgifter om att BB i juni 1998 hade försökt att inhandla narkotikaklassade preparat med ett förfalskat recept samt att hon och maken var misstänkta för ett inbrott i maj månad. EE uppgavs ha huvudansvaret för FF:s skötsel och uppfostran och BB ansågs ha behov av ett fortsatt regelbundet stöd från den psykiatriska öppenvården. Det hade dock inte framkommit några uppgifter om att FF for illa och utredningen avslutades därför den 29 juli 1998 med förslag på stödinsatser i form av barnomsorg och kontaktfamilj för FF. När denna utredning avslutades hade familjen flyttat från Askersund till Orsa.

text: Socialtjänsten i Orsa kommun inledde sin utredning avseende FF i augusti 1998. Denna utredning föranleddes av att BB hade kommit in akut med ambulans till lasarettet och hon uttryckte vid detta tillfälle oro för sin son. Det inkom därefter en anmälan från socialförvaltningen i Hallsbergs kommun. Förvaltningen hade kontaktats av en advokat som hade observerat en kvinna – BB – i ett tingshus. Kvinnan hade haft med sig ett barn på cirka tre år som kallade henne för mamma. Advokaten bedömde att kvinnan varit kraftigt påverkad av något och inte kapabel att ta hand om barnet. I socialnämndens utredning anfördes dock bl.a. att makarna levde drogfria vilket de styrkte genom deltagande i ett projekt för före detta missbrukare. De bedömdes emellertid vara i behov av stöd för att bibehålla sin drogfrihet. FF ansågs ha behov av plats inom barnomsorgen och familjens begränsade nätverk gjorde att det även ansågs föreligga ett behov av kontaktfamilj för sonen som en avlastning för föräldrarna. Det framkom inga uppgifter som gav anledning till oro för FF:s omvårdnad och utredningen avslutades den 3 februari 1999 med de föreslagna stödåtgärderna.

text: De redovisade förhållandena berördes i den utredning som låg till grund för Socialnämndens i Skellefteå kommun beslut att vården av AA enligt LVU skulle upphöra. I utredningen anfördes bl.a. följande.

text: Efter FF:s födelse har socialtjänsten i Askersund gjort två utredningar. Det har inte framkommit några misstankar om missbruk. Det finns heller ingen oro för hur FF mår och vårdas i hemmet. Familjen har däremot behov av kontaktfamilj eftersom de har ett begränsat nätverk. Under maj månad flyttade BB och EE till Orsa. De tyckte att socialtjänsten i Askersund inte kunde ge dem vad de behövde. De fick avslag på ekonomisk ansökan vilket gjorde att deras ekonomi blev kaotisk. De fick veta att Orsa hade ett bra uppbyggt nätverk kring missbruk så de flyttade dit. Orsa kommun har kontakt med familjen och det pågår en utredning eftersom BB kom in till lasarettet i sockerkoma och var nästan döende. Vid telefonsamtal den 2 december 1998 uppger socialsekreteraren LL, Orsa kommun, att han uppfattar BB mer stabil nu. Det går lätt att prata med henne och hon tar initiativ i samtalen. Eftersom hon har

text: brännskador, giftstruma, socker och en psykisk bit att bearbeta föreslår de sjukbidrag för henne. När BB låg på lasarettet togs prov på EE och han visade då på opiater. Sedan dess har han varit drogfri. Det ligger i sakens natur att ett beslut i ett ärende angående vård enligt LVU måste bygga på en fullständig utredning. Enligt min mening finns det flera frågetecken rörande den utredning som låg till grund för nämndens beslut om vårdens upphörande. Jag vill då särskilt framhålla att det i utredningen fanns få uppgifter som beskrev familjens aktuella situation rörande t.ex. boendeförhållanden och sysselsättning. Mot bakgrund av att umgänget mellan AA och modern under vårdtiden hade varit relativt begränsat borde det vidare närmare ha belysts hur umgänget hade fungerat, framför allt under hösten 1998, och hur förhållandet mellan mor och dotter hade utvecklats. I utredningen finns inte heller någon uppgift rörande förhållandet mellan BB:s man EE och AA. Rent allmänt kan sägas att det på grundval av enbart själva utredningen måste ha varit svårt för nämnden att bilda sig en uppfattning rörande de omständigheter som familjen levde under och familjens förmåga att ge AA en uppväxt under goda och trygga förhållanden.

text: Nämndens förberedelser inför hemflyttningen Vård i familjehem med stöd av LVU eller SoL bygger på att den unge skall flytta tillbaka till föräldrarna när förhållandena är sådana att behov av vård utanför hemmet inte längre föreligger. Under vårdtiden är det därför viktigt att det finns en nära och god kontakt mellan föräldrarna och barnet för att barnet skall kunna utvecklas väl i familjehemmet och på sikt kunna återförenas med sina föräldrar.

text: Att skilja ett barn från dess föräldrar innebär som regel påfrestningar för barnet även om förhållandena i hemmet har varit sådana att vård enligt LVU har blivit aktuell. Vid hemflyttning utsätts barnet för en ny separation. Om barnet har bott en lång tid i familjehemmet kan den bli svår. Enligt

text: 21 §

text: LVU skall socialnämnden därför noga förbereda den unges återförening med den eller dem som har vårdnaden om honom. Nämnden skall därvid hjälpa barnet och familjehemsföräldrarna samt barnets föräldrar inför hemkomsten.

text: En återförening behöver förberedas på ett aktivt och insiktsfullt sätt. Arten och omfattningen av förberedelserna samt den tid som erfordras blir beroende av omständigheterna i det enskilda fallet. Hur återföreningen skall förberedas kommer ofta till uttryck i en vårdplan. Det är socialnämnden som har ansvaret för planeringen och den bör göras i samråd med alla inblandade.

text: Med den utgångspunkten att det i förevarande fall inte längre behövdes vård enligt LVU kan man diskutera om AA:s hemflyttning var i överensstämmelse med hennes bästa. Eftersom nämnden ansåg att vården enligt LVU skulle upphöra hade nämnden dock små möjligheter att förhindra en återflyttning. De frågor som kan uppkomma i en sådan situation har nyligen behandlats av LVU-utredningen i dess betänkande Omhändertagen – Samhällets ansvar för utsatta barn och ungdomar (

text: SOU 2000:77

text: ). Jag kan rent allmänt hänvisa till betänkandet och då särskilt s. 146 f.

text: När det gäller AA hade kontakten mellan henne och modern varit mycket begränsad under åren 1993 till 1996. Kontakterna hade inskränkt sig till att de träffats vid några enstaka tillfällen. Under 1997 togs dock initiativ till en tätare kontakt. Försöken att få till stånd en god relation mellan dem blev än mer tydliga under 1998 då en konkret diskussion rörande AA:s hemflyttning började föras.

text: Den 15 september 1998 upprättade socialförvaltningen en arbets- och umgängesplan rörande AA. Av denna framgår att målet var att AA skulle känna trygghet i att få behålla båda sina familjer. Hon skulle inte behöva välja eller välja bort någon. När det gäller umgänget föreslogs umgänge vid tre tillfällen under hösten samt att familjehemmet och BB:s familj i samråd skulle besluta om hur umgänget över julen skulle se ut. Enligt denna planering skulle en umgängesplan för våren göras upp på samma sätt och varje umgängestillfälle skulle utvärderas. Av en journalanteckning från december 1998 framgår att planeringen var att utöka umgänget och under förutsättning att det fungerade skulle AA kunna flytta hem sommaren 1999.

text: Dokumentationen när det gäller umgänget under 1998 är knapphändig och det är svårt att få någon uppfattning om hur umgängestillfällena avlöpte. Det uppges i remissvaret att umgängesplanen som gjordes upp under hösten hade fungerat tillfredsställande. Det ges ingen närmare förklaring till vad som avses med detta. Så sent som i oktober 1998 hade AA, enligt vad som framgår av journalanteckningar, förklarat mycket bestämt att hon inte ville flytta till modern. Vidare är det oklart huruvida det planerade umgängestillfället i november månad genomfördes. Umgänget synes för övrigt till övervägande del ha skett i Boliden och inte i Orsa där BB var bosatt. Enligt remissvaret har i de flesta fall även någon från socialtjänsten varit med vid umgängestillfällena. I den utredning som låg till grund för nämndens beslut den 7 december 1998 anfördes bl.a. följande angående umgänget och AA:s situation.

text: AA har under hela placeringstiden haft umgänge med sin mor. Umgängesplanen för 1998 kunde inte göras eftersom familjehemmet uteblev. Under sommaren var AA en vecka i Boliden hos BB. Under hösten har det varit umgänge varje månad och AA har varit och hälsat på en vecka i Orsa. Det har gått bra. Både BB och familjehemmet säger att det har gått bra. AA är nu inne i en svår lojalitetskonflikt. Hon har börjat ljuga mycket för att vara alla till lags. Av visst intresse i detta sammanhang är de uppgifter som BB lämnade i samband med den utredning som Socialnämnden i Ånge kommun utförde under perioden den 19 augusti 1999–den 21 februari 2000. I den utredningen uppgavs bl.a. följande.

text: Redan vid det första mötet med BB och EE framför de sin besvikelse gällande inskolningen av AA vid hemplaceringen. BB berättar att AA:s hemflytt föregicks av att skolan anmälde att AA blivit slagen i familjehemmet. Efter den händelsen skulle AA omplaceras eller återplaceras till BB och EE. Det var inte BB som begärde att få hem AA. Enligt BB har hon och AA träffats ca 30 gånger under de sex år AA varit placerad hos familjen B. De visste om återplaceringen i två månader, men fick ingen inskolning. BB och EE begärde att ”få komma någonstans där de kunde bli en fungerande familj. De kände ju inte varandra”, säger EE (Enligt telefonsamtal den 9 november 1999, med socialsekreterare KK i Skellefteå, skedde ingen prövotid vid överlämnandet av AA till den biologiska mamman). BB och EE fick inga uppgifter

text: om vilka barnsjukdomar AA hade haft, hennes skonummer, vilken storlek på kläder o.d. Det kan vara svårt att i efterhand dra alltför säkra slutsatser av de uppgifter som BB lämnade. Klart är dock att umgänget varit begränsat och man kan på goda grunder anta att BB och AA inte hade hunnit utveckla någon mer omfattande och djupgående relation. I detta sammanhang vill jag erinra om de brister jag har påtalat i den utredning som låg till grund för nämndens beslut om att vården enligt LVU och SoL skulle upphöra samt att AA skulle flytta hem. En naturlig del i planeringen av en återförening av barn och förälder är ett eller flera på lämpligt sätt arrangerade och framgångsrikt genomförda besök av barnet i föräldrahemmet. I förevarande fall synes socialnämnden inte ha gjort något hembesök hos BB efter det att arbets- och umgängesplanen upprättades i september 1998. Härutöver kan tilläggas att socialnämnden, såvitt utredningen ger vid handen, inte heller hade haft kontakt med AA:s nya skola. Som regel måste även en sådan kontakt anses utgöra en naturlig del när en återförening är nära förestående. Det finns även skäl att ifrågasätta av vilken anledning den ursprungliga planeringen enligt den upprättade arbets- och umgängesplanen frångicks.

text: Nämnden har i sitt yttrande delvis lagt ansvaret på BB för att hemflyttningen skedde förhållandevis plötsligt. Den ursprungliga planeringen synes ha varit att AA skulle flytta hem till sommaren 1999. Nämnden har dock gjort gällande att BB i december krävde att AA skulle flytta hem redan till julen 1998. Jag vill med anledning härav påpeka att det är socialnämnden som har ansvaret för planeringen inför flyttningen. Om omständigheterna är sådana att den unge skulle ta skada av att flytta hem innan tillräckliga förberedelser hunnit vidtas vill jag erinra om den möjlighet som nämnden har att enligt

text: 24 §

text: LVU besluta om flyttningsförbud. Därigenom skapas utrymme för att i lugn och ro förbereda alla berörda på en hemflyttning, och man undviker därigenom att skada barnet genom att det alltför hastigt tvingas flytta till en förälder med vilken kontakten av olika skäl varit begränsad under en längre tid.

text: Sammantaget ger utredningen vid handen att nämnden allvarligt åsidosatt sina åligganden att förbereda återföreningen mellan AA och BB.

text: Stöd och uppföljning efter hemflyttningen Jag har i det föregående pekat på brister när det gäller den utredning som låg till grund för nämndens beslut om LVU-vårdens och familjehemsplaceringens upphörande samt de förberedelser som vidtogs inför att AA skulle flytta hem. Detta får även betydelse för nämndens ställningstagande till behovet av insatser för att ge framför allt AA, men även föräldrarna och familjehemmet, stöd i samband med hemflyttningen.

text: Socialnämnden har i sitt remissvar uppgett att handläggarna hade kontakt med socialförvaltningen i Orsa kommun och att förvaltningarnas gemensamma bedömning var att familjen behövde stöd i form av hemterapeut och kontaktfamilj. Nämnden uppger även att Orsa kommun skall ha lovat att tillgodose detta behov.

text: Enligt

text: 2 kap. 1 §

text: SoL svarar varje kommun för socialtjänsten inom sitt område. Kommunen har enligt

text: 2 kap. 2 §

text: SoL det yttersta ansvaret för att enskilda som vistas i kommunen får det stöd och den hjälp som de behöver.

text: Av

text: 16 kap. 1 §

text: SoL följer att ett ärende som avser vård eller någon annan åtgärd beträffande en enskild person kan flyttas över till en annan socialnämnd, om denna nämnd samtycker till det.

text: Bestämmelserna i 2 kap. 1 och 2 §§ SoL innebär att socialnämnden i den kommun där den enskilde befinner sig när ett hjälpbehov uppkommer är behörig och skyldig att vidta erforderliga åtgärder. Denna behörighet får anses bestå så länge hjälpbehovet föreligger, oavsett om den hjälpbehövande finns kvar i kommunen eller inte (se bl.a.

text: RÅ 1980 ref. 50

text: och

text: RÅ 1991 ref. 89

text: Den utredning som Socialnämnden i Orsa kommun bedrev avsåg vilket stöd familjen som helhet var i behov av, främst med hänsyn till FF:s situation. Ansvaret för att AA efter hemflyttningen fick det stöd som hon för sin del kunde behöva har inledningsvis åvilat Socialnämnden i Skellefteå kommun. Journalanteckningarna eller dokumentationen i övrigt ger inte något stöd för att Socialnämnden i Orsa kommun hade åtagit sig att svara för att bistå AA med de särskilda insatser som kunde vara motiverade i anledning av hemflyttningen, t.ex. vad gäller kontakterna med familjehemmet. Socialnämnden i Skellefteå kommun borde ha utrett vilket behov av stöd AA därvid kunde ha och sett till att hon fick den hjälp som hon behövde. Ärendet borde inte ha avslutats innan detta var klarlagt.

text: Socialnämndens i Orsa kommun handläggning av det aktuella ärendet

text: Socialnämnden i Orsa kommun inledde en utredning den 21 augusti 1998 med anledning av att BB kom in akut med ambulans till lasarettet och vid detta tillfälle uttryckte hon oro för sin son. Socialnämndens arbetsutskott beslutade den 16 december 1998 att förlänga utredningstiden. Skälet till förlängningen var att utredarna hade fått kännedom om att AA, som varit familjehemsplacerad sedan sex år tillbaka, skulle flytta hem till modern och hennes familj.

text: Såvitt har framkommit överlämnade Socialnämnden i Skellefteå kommun inte något ärende angående AA till Socialnämnden i Orsa kommun. Socialnämnden i Orsa kommun inledde inte heller för egen del någon utredning som avsåg AA:s förhållanden och eventuella behov av stöd med anledning av uppgiften om att hon skulle återförenas med BB. Det har dock förekommit kontakter med socialförvaltningen i Skellefteå kommun och den information som därvid erhållits angående AA har haft betydelse för nämndens bedömning av behovet av stöd till familjen som sådan. Självfallet borde den diskussion som förts med Socialnämnden i Skellefteå kommun ha dokumenterats i det sammanhanget.

text: Ansvaret för att tillgodose AA:s särskilda behov av stöd i samband med hemflyttningen har i första hand åvilat Socialnämnden i Skellefteå kommun. Socialnämnden i Orsa kommun har dock haft det yttersta ansvaret för att AA fick det stöd och den hjälp hon behövde från socialtjänsten. Med den utgångspunkten och med nämndens kännedom om familjens situation borde nämnden ha klargjort

text: på vilket sätt Skellefteå kommun avsåg att bistå AA vid hemflyttningen samt hur hennes behov av stöd och hjälp skulle följas upp. Om nämnden hade gjort detta, skulle det ha framkommit att Skellefteå kommun för sin del inte planerade att vidta några åtgärder och eventuella missförstånd i frågan om vilka insatser för AA som respektive kommun skulle svara för, hade kunnat undvikas.

text: Att det, såvitt kan utläsas av utredningen, inte har förekommit någon närmare diskussion mellan de berörda socialnämnderna angående just dessa frågor har sannolikt bidragit till att AA inte fick det stöd och den hjälp som hon uppenbart var i behov av i samband med hemflyttningen. Även om det främst är Socialnämnden i Skellefteå kommun som bär ansvaret för detta, kan nämnden i Orsa kommun inte undgå viss kritik i detta hänseende.

text: Under våren 1999 placerades AA tillfälligt i ett familjehem eftersom EE då avtjänade ett fängelsestraff och BB på grund av sjukdom inte hade förmåga att ensam ta hand om barnen. Det kan ifrågasättas om Socialnämnden i Orsa kommun därefter inte borde ha aktualiserat en djupare utredning för att klarlägga AA:s förhållanden i hemmet. Inte minst vad som framkom efter familjens flyttning till Ånge kommun under hösten 1999 ger vid handen att detta hade varit motiverat. Jag har emellertid inte underlag för att hävda att det förelåg en skyldighet för nämnden i Orsa kommun att inleda en utredning. Jag riktar därför inte någon egentlig kritik mot nämnden på denna punkt.

type: avgorande


avgjordAv: Cecilia Nordenfelt

nyckelord: Häkte Information

title: Förhållandena för intagna i polisarrest och häkte

text: Anmälningarna

text: AA klagade, i anmälningar som kom in till JO den 20 april och den 9 juni 2006, på hur hon hade blivit behandlad i arresten i Sundsvall och häktet i Härnösand. Hon anförde därvid bl.a. följande. Hon anhölls den 21 mars 2006 och placerades i polisarresten i Sundsvall. Den 23 mars 2006 meddelades beslut om häktning. Den 18 april 2006 överfördes hon till häktet i Härnösand. I arresten fanns ingen information om gällande ordningsregler. Inte heller fick hon tillgång till gällande lagstiftning och föreskrifter. När hon ville komma i kontakt med sin advokat för att diskutera sitt överklagande fick hon vänta i en och en halv dag på att det skulle bli en telefon ledig. När hon till slut fick möjlighet att ringa visade det sig att advokaten redan hade givit in överklagandet. Först fem dagar efter häktningen fick hon information om att hennes restriktioner inte omfattade TV, radio och tidningar. De sanitära förhållandena i arresten var oacceptabla. En av de två toaletter som de intagna fick använda var i första hand avsedd för urinprovstagning. Den hade en glasruta genom vilken den som lämnade urinprov kunde observeras. Tillgången på vatten till toaletten och handfatet reglerades från observationsrummet och tvål saknades. Toaletten var dessutom ”snuskig” – lukten av urin var påträngande även direkt efter städning. Trots detta var hon hänvisad till att i detta utrymme göra alla sina toalettbestyr, även tandborstning. När hon efter två nätter i arresten bad om att få duscha fick hon beskedet att detta är en rättighet som inträder först efter sju dagar. Inte heller i övrigt uppfyllde arresten en godtagbar standard. Det var inte möjligt att reglera ljusinsläppet i bostadsrummet. I bostadsrummet saknades dessutom fönster, TV-apparat, handfat, spegel och anslagstavla. Möjligheterna till kommunikation var begränsade. Man kunde få vänta 30–50 minuter för att få gå på toaletten. Även möjligheterna till motion var begränsade – de intagna gavs inte ens möjlighet till en timmes utevistelse per dag. Inte heller i häktet Härnösand behandlades hon på ett tillfredsställande sätt. När hon anlände till häktet fick hon inte någon information om rutiner, interntelefon etc. Inte heller blev hon erbjuden någon mat trots att hon, på grund av transporten, hade gått miste om middag både i arresten och i häktet. Det bostadsrum hon tilldelades var så smutsigt att hon tvingades städa i två timmar för att kunna bädda och packa upp.

text: Utredning

text: Kriminalvården anmodades att yttra sig över vad AA hade framfört i sina anmälningar. Kriminalvården lät med anledning därav inhämta yttranden från häktet Härnösand. Mot bakgrund av dessa yttranden anförde Kriminalvården, genom regionchefen BB, i huvudsak följande (bifogade handlingar har här utelämnats).

text: Ärende med dnr 1923-2006

text: Beläggningssituationen vid häktet Härnösand har periodvis varit problematisk. Under våren 2006 förelåg en sådan situation. I en lokal samverkansgrupp inom Verksamhetsområde Härnösand Centrum den 9 mars 2006 behandlades frågan om att öppna tillfälliga platser vid polisen i Sundsvall, en utväg som tidigare hade tillgripits vid ansträngda beläggningsförhållanden. Häkteschefen CC inhämtade efter det mötet muntligen medgivande från Kriminalvårdens huvudkontor att öppna nio tillfälliga häktesplatser vid polisen i Sundsvall. Verksamheten startades den 17 mars. Det formella beslutet om inrättandet av häktesplatserna fattades den 26 april 2006 av Kriminalvårdens generaldirektör DD. Platserna skulle enligt det beslutet vara upplåtna från den 17 mars t.o.m., som längst, den 14 maj 2006. Verksamheten avvecklades redan den 24 april. Att verksamheten i Sundsvall bara var högst tillfällig var alltså klart redan från början. Om lokalerna skall sägas att de är utformade för arrestverksamhet och att de inte når upp till den nivå som föreskrivs för häkteslokaler med avseende på allmän standard och bekvämlighet. AA togs in i lokalerna den 23 mars, dvs. inte fullt en vecka efter att verksamheten i Sundsvall hade startats. – – –

text: Enligt

text: 15 § förordningen (1976:376)

text: om behandling av häktade och anhållna m.fl. (i fortsättningen kallad häktesförordningen) skall i förvaringslokalen lagen (

text: ) om behandlingen av häktade och anhållna m.fl. (i fortsättningen kallad häkteslagen) och häktesförordningen hållas tillgängliga för de intagna. Därutöver skall de intagna enligt

text: 13 §

text: Kriminalvårdens häktesföreskrifter (

text: KVFS 2006:3

text: ) – i fortsättningen kallade häktesföreskrifterna – ha tillgång till centrala och lokala föreskrifter, allmänna råd och ordningsregler som gäller häktesvistelsen. Av häktets yttrande framgår att dessa bestämmelser från början inte fanns tillgängliga för de intagna i Sundsvallsarresten men att de togs dit efter AA:s påpekande därom så snart det var praktiskt möjligt. Förbiseendet i detta avseende rättades alltså, av allt att döma, till tämligen omgående efter att häktet hade blivit uppmärksammat på det. Enligt

text: 14 §

text: häktesföreskrifterna skall häkteslokalerna vara tillräckligt uppvärmda, vädrade och upplysta. Den intagnes bostadsrum skall vara utrustat med stol, bord, skåp, säng, spegel, väggtavla och askkopp om inte annat, i det enskilda fallet, föranleds av säkerheten i häktet. Signalanordning skall finnas som möjliggör kommunikation med vårdpersonalen. Möjlighet skall finnas för den intagne att själv reglera inflödet av dagsljus. Som beskrivits ovan var lokalerna i Sundsvall utformade för arrestverksamhet, vilket i det aktuella fallet innebar att utrymmena inte nådde upp till den nivå som föreskrivs för häkteslokaler med avseende på allmän standard och bekvämlighet. Som framgår av häktets yttrande, bemödade man sig om att göra de intagnas tid i Sundsvallsarresten så kort som möjligt. Enligt 8 § häkteslagen skall den häktade ha möjlighet att dagligen vistas utomhus minst en timme, om det inte finns synnerligt hinder mot detta. Enligt de lokala

text: ordningsreglerna skall den intagne därutöver, i mån av tid och utrymme, ha möjlighet att motionera i en särskild lokal mellan kl. 9.00 och 11.00 och mellan kl. 13.00 och 17.00. Som beskrivits ovan var lokalerna i Sundsvall inte avpassade för häktesverksamhet, vilket även påverkade de intagnas möjligheter till utomhusvistelser och motion. Enligt 5 § häktesföreskrifterna skall den nyintagne så snart det kan ske informeras på det språk han förstår om gällande ordningsregler, lokaler, signalanordningar och brandskyddsinstruktioner samt om andra frågor som är av vikt för att han skall förstå vilka rättigheter och skyldigheter han har och för att kunna anpassa sig till livet i häktet. Den nyintagne skall även informeras om de ADB-register som häktet för över de intagna, liksom om rätten att få utdrag ur dessa register enligt

text: 26 § personuppgiftslagen

text: . Han skall även informeras om möjligheten till arbete, annan sysselsättning och kurativt stöd samt om möjligheten till förmedling av stöd och hjälp från andra samhällsorgan. AA ankom till häktet Härnösand vid 18.00-tiden den 18 april. Av häktets yttrande framgår att hon i samband med inskrivningen fick allmän information om rutinerna vid häktet. I hennes bostadsrum bör ha funnits ett informationsblad med de lokala ordningsreglerna och rutinerna vid häktet. Påföljande dag hade hon ett ankomstsamtal med den kontaktvårdare som vid det laget hade utsetts åt henne. Med informationsbladet som utgångspunkt gick man igenom ordningsreglerna och rutinerna vid häktet. Att denna mera utförliga orientering om regler och rutiner fick anstå till dagen efter AA:s ankomst till Härnösandshäktet har häktet förklarat med att hon tidigare hade varit intagen i häktet och därför förutsattes redan ha viss kännedom om vad som gällde. Enligt 18 § häktesföreskrifterna skall mat serveras regelbundet. Alternativ mat skall erbjudas den som av sjukvårdspersonal ordinerats särskild kost. Annan kost skall även erbjudas den som är vegetarian eller som på grund av sin religion är förbjuden att äta viss mat. Den intagne skall ha möjlighet att få hett vatten för egen beredning av dryck. Enligt de lokala ordningsreglerna serveras frukost kl. 8.10, lunch kl. 11.00 och middag kl. 16.00. Av häktets yttrande framgår att AA under transporten mellan Sundsvall och Härnösand den 18 april tillfrågades om hon ville ha mat när hon kom fram och att hon avböjde erbjudandet med hänvisning till den matvägran hon hade inlett i Sundsvallsarresten. Vid 19.00-tiden samma dag bör hon, i likhet med övriga intagna, ha haft möjlighet att få varmt vatten eller te när nattpersonalen i enlighet med de lokala ordningsreglerna serverade det. Enligt 6 § häkteslagen skall den som är häktad ges möjlighet att genom tidningar, radio och television följa vad som händer i omvärlden. Enligt de lokala ordningsreglerna tillhandahåller häktet Dagens Nyheter, Länstidningen, Sundsvallstidningen och Tidningen Ångermanland. I Sundsvallsarresten fanns radio men inte TV. Man tillhandahöll enbart tidningarna Dagbladet och Sundsvalls tidning (Sundsvallstidningar båda). För den som är häktad på grund av misstanke om brott får enligt 6 § 3 st. häkteslagen inskränkningar helt eller delvis göras i rätten att ha tillgång till tidskrifter, tidningar, radio och television om det behövs för att undvika att bevis undanröjs eller utredning om brott försvåras (restriktioner). Enligt 16 § häkteslagen är det undersökningsledaren eller åklagaren som skall avgöra behovet av restriktioner. Ett beslut om restriktioner skall omprövas så ofta det finns anledning till det. Enligt 19 a § häktesförordningen skall åklagaren eller undersökningsledaren omedelbart underrätta den intagne och den myndighet som svarar för förvaringslokalen om beslut i dessa frågor. Om en domstol ändrar åklagarens eller undersökningsledarens beslut om restriktioner skall domstolen omedelbart underrätta den myndighet som svarar för förvaringslokalen om beslutet.

text: Av häktets yttrande framgår att beslut i restriktionsfrågor vidarebefordrades till de häktade så snart som möjligt. I regel inkom beslut i dessa frågor först till Härnösandshäktet. Eftersom det inte fanns någon faxmaskin i arrestlokalen, befordrades besluten vidare från Härnösand till Sundsvall med den personal som utförde de dagliga förpassningsturerna (tre turer varje dag) mellan de båda orterna. Förändringar i restriktioner refererades omedelbart per telefon från Härnösandshäktet till Sundsvallsarresten, så innehållet i restriktionsbesluten kunde under alla omständigheter effektueras tämligen omgående.

text: Ärende med dnr 2921-2006

text: Kriminalvården, Region Nord har i JO:s ärende 1923-2006 bemött AA:s huvudsakliga kritik mot häktet Härnösand med anledning av hennes vistelse i häktets lokaler fr.o.m. den 23 mars 2006. Nu aktuell anmälan synes väsentligen rikta sig mot Polismyndigheten i Sundsvall. Så långt Kriminalvården kan utläsa av vad hon anför, återfinns hennes kritik mot häktet Härnösand i p. 2 i anmälan. I nämnda punkt redogör hon för sina ansträngningar att förmå personalen att – med användande av polisens telefoner – sätta henne i förbindelse med sin advokat inför sitt överklagande av tingsrättens beslut att häkta henne. Av häktets yttrande framgår att man inte i efterhand har kunnat fastställa om AA:s redogörelse äger riktighet, men att man inte utesluter att den kan göra det på grund av den aktivitet som pågick med både polis- och kriminalvårdsverksamhet i samma lokaler. Det finns inget stadgande i

text: rättegångsbalken

text: eller häktesbestämmelserna som specifikt behandlar frågan när en intagen i häkte vill ringa till sin försvarare. Av allmänna grundsatser för preliminära frihetsberövanden får dock anses följa en långtgående rätt till sådan kontakt. Om kriminalvården inte har lyckats skapa möjligheter för AA att utöva denna rätt är det naturligtvis mycket beklagligt.

text: AA yttrade sig över Kriminalvårdens remissvar i ärende med dnr 1923-2006.

text: Muntliga uppgifter inhämtades från Polismyndigheten i Västernorrlands län. Av dessa framgår i huvudsak följande. Enligt ett avtal mellan polisen och Kriminalvården övergår ansvaret för en intagen som placerats i polisens arrest till Kriminalvården så snart beslut fattats om häktning av vederbörande. Anledningen till att häktade personer sitter kvar hos polisen är platsbristen på häktet. Ordningsföreskrifter finns tydligt anslagna i arrestkorridoren mitt emot toaletten. När det gäller toalettbesök för personer som är placerade i arresten brukar man av praktiska skäl använda den toalett som ligger närmast cellen. Det finns två toaletter i arrestavdelningen, en med dusch och en observationstoalett. Vid den första toaletten finns alltid tvål utlagd. Vid observationstoaletten tillhandahålls tvål vid behov. De intagna får duscha minst en gång på tre dagar.

text: I beslut den 3 november 2006 anförde JO Nordenfelt följande.

text: Bedömning

text: Platssituationen inom kriminalvården är sedan flera år ansträngd. För att lösa platsbristen förekommer det att polisarrester omvandlas till tillfälliga häktesplatser genom att Kriminalvården övertar ansvaret för dem. Beslut härom fattas av Kriminalvårdens huvudkontor, ytterst generaldirektören.

text: Enligt

text: 24 kap. 22 § första stycket rättegångsbalken

text: skall den som häktas utan dröjsmål föras till häkte. Förvaring av en häktad på annan plats är, i avsaknad av ett domstolsbeslut därom, inte förenligt med gällande regler.

text: Föreskriften i

text: rättegångsbalken

text: om att en häktad person skall förvaras i häkte bör enligt min mening ses bl.a. mot bakgrund av att det härigenom garanteras att förvaringsplatsen uppfyller rimliga krav på säkerhet och standard. Det är därför viktigt att endast häkte används för förvaring av häktade och att beslut om inrättande av tillfälliga häktesplatser fattas i den härför avsedda ordningen (se

text: JO 2005/06 s. 135

text: Mot den bakgrunden är det anmärkningsvärt att Kriminalvårdens huvudkontor först den 26 april 2006 fattade beslut om inrättande av tillfälliga häktesplatser vid polisen i Sundsvall från den 17 mars t.o.m., som längst, den 14 maj 2006. Ett beslut om inrättande av tillfälliga häktesplatser bör självklart fattas innan platserna tas i bruk.

text: Av Kriminalvårdens remissvar framgår att man i efterhand inte har kunnat fastställa om AA fick kontakta sin advokat inom skälig tid. Häktet kan dock inte, på grund av den aktivitet som pågick med både polis- och kriminalvårdsverksamhet i samma lokaler, utesluta att AA:s redogörelse i denna del är riktig. Jag vill därför erinra om vikten av att en häktad och dennes offentlige försvarare tillåts att ha de kontakter som krävs för att försvararen på bästa sätt skall kunna tillgodose sin klients intressen. Detta gäller såväl under förundersökningen som under efterföljande rättegångar. Att en häktad får vänta en och en halv dag på att få kontakta sin försvarare är inte tillfredsställande.

text: Häktade har genom lag tillförsäkrats vissa rättigheter. Systemet medger inte att man av ekonomiska eller andra skäl har en standard som inte uppfyller lagens krav. Enligt lagen (

text: ) om behandlingen av häktade och anhållna m.fl. skall t.ex. den häktade ges möjlighet att vistas utomhus minst en timme dagligen, om det inte finns synnerligt hinder mot detta.

text: Ytterligare bestämmelser om hur häktade skall behandlas finns i förordningen (

text: ) om behandlingen av häktade och anhållna m.fl. samt i Kriminalvårdens häktesföreskrifter (

text: KVFS 2006:3

text: ). Av dessa bestämmelser framgår bl.a. att den intagne så snart det kan ske skall informeras om gällande ordningsregler, lokaler, signalanordningar och brandskyddsinstruktioner samt om frågor som är av vikt för att hon eller han skall förstå sina rättigheter och skyldigheter och för att kunna anpassa sig till livet i häkte. I förvaringslokalen skall vidare lagen och förordningen om behandlingen av häktade och anhållna m.fl. hållas tillgängliga. Den intagne skall därutöver ha tillgång till centrala och lokala föreskrifter, allmänna råd och ordningsregler som gäller häktesvistelsen. Av häktesföreskrifterna framgår även att den intagnes bostadsrum skall vara utrustat med stol, bord, skåp, säng, spegel, väggtavla och askkopp om inte annat, i det enskilda fallet, föranleds av säkerheten i

text: Platssituationen gör det nödvändigt att ibland utnyttja tillfälliga häktesplatser med en lägre standard än vad som normalt skulle accepteras (se

text: JO 2004/05 s. 134

text: ). Att utrusta dessa tillfälliga häktesplatser på det sätt som stadgas i häktesföreskrifterna skulle medföra betydande kostnader. I dessa fall får det således dessvärre godtas att de intagnas bostadsrum inte fullt ut uppfyller den standard som en intagen skall ha enligt föreskrifterna.

text: Det är däremot inte acceptabelt att intagna i häkte mer än undantagsvis nekas sin rätt till minst en timmes utevistelse per dag. Inte heller kan det accepteras att de intagna inte får tillgång till de ordningsregler som gäller häktesvistelsen och den rättsliga reglering som finns i övrigt rörande behandlingen av häktade och anhållna. Dessa rättigheter är sådana som bör kunna tillgodoses oavsett var den häktade förvaras.

text: Vad AA i övrigt har framfört ger inte anledning till någon åtgärd eller något uttalande från min sida.

text: Med den kritik som ligger i det anförda avslutas ärendet.

text: Jag har i fråga om de klagomål som riktar sig mot Polismyndigheten i Västernorrlands län samrått med chefsjustitieombudsmannen Mats Melin som ansvarar för tillsynen över polisen.


title: Initiativärende mot en skola med anledning av visitation av elevers väskor och skåp. Fråga om åtgärderna stått i strid med bestämmelserna i 2 kap. 6 § regeringsformen (RF) angående skyddet mot kroppsvisitation, husrannsakan och liknande intrång

text: Initiativärende mot en skola med anledning av företagen visitation av elevers väskor och skåp – Fråga om åtgärderna stått i strid med bestämmelserna i

text: 2 kap. 6 § andra meningen regeringsformen

text: JO André meddelade den 26 april 2004 ett beslut med följande innehåll.

text: Initiativet

text: I en artikel på Bärgslagsbladets hemsida den 28 maj 2002 rapporterades om en händelse vid Stureskolan i Arboga kommun fredagen den 24 maj 2002. Enligt artikeln hade Stureskolans ledning låtit visitera elevernas väskor. I några fall skulle även plånböcker ha genomletats. Syftet med visitationen var att leta efter ballonger och vattenpistoler. Det hade förekommit vattenlekar under senare år i samband med skolavslutningarna. Ingen elev fick komma in i skolan utan att först ha visat upp innehållet i väskan. De som vägrade skrevs upp för ett senare besök hos rektor. Vid skolan hade också företagits en genomsökning av elevernas skåp med anledning av ett anonymt tips om att det fanns narkotika i skolan.

text: Utredning

text: Jag beslöt att ta upp saken till utredning och att inhämta yttrande från Barn- och ungdomsnämnden i Arboga kommun. Nämnden (majoriteten) lämnade som sitt remissvar ett yttrande undertecknat av skolchefen AA. I yttrandet anfördes följande.

text: Bakgrunden till händelserna fredagen den 24 maj 2002 framgår av rektor BB brev till målsmännen (se nedan; JO:s anm.). Det finns ingen anledning att ifrågasätta denna beskrivning. Av rektor BB brev framgår vidare motiven till skolans agerande. Någon anledning att ifrågasätta dessa motiv föreligger inte. Skolledningen vid Stureskolan vidtog de åtgärder som ansågs lämpliga för att skydda elever och personal från att drabbas av ”vattenkrig”. Vad gäller rektor BB skrivning om ”Genomgång av skåp” skall påpekas att misstanke förelåg om att det fanns narkotiska preparat i ett eller flera elevskåp. Av underlaget till förslaget till remissvar som undertecknats av dåvarande rektor BB framgick bl.a. följande.

text: I Bärgslagsbladet 28 maj 2002 fanns följande artikel ”Elever protesterar mot visitationer”. Här följer våra kommentarer till de påståenden, som tas upp i artikeln:

text: Ingen släpptes in

text: I artikeln framgår att ingen släpptes in i skolan utan att visa upp innehållet i skolväskan. I brev till hemmen 2002-05-27 bil 1 (se nedan; JO:s anm.) meddelas att ingen elev vägrades komma in i skolan. Även de elever som inte ville öppna sina väskor släpptes in.

text: Besök hos rektor

text: Elever – 9 st – som inte ville visa upp sina väskor fick vänta utanför för att få ett samtal med en lärare, som förklarade varför vi hade vidtagit denna åtgärd. Dessa 9 elever skrevs upp för att sedan få ett samtal med sin mentor. Ingen elev har trätt fram och bekräftat att någon lärare skulle ha genomsökt plånböcker. Eleverna fick själva öppna sina väskor och visa innehållet.

text: Genomsökning av skåp

text: Eleverna i årskurs 8 fick öppna sina skåp under övervakning av två vaktmästare. Enbart eleven rörde saker i skåpet. Ingen elev vägrade att öppna sitt skåp. Ingenting misstänkt sågs i skåpen. Vi hade fått falskt alarm. Bifogar Kontrakt upprättat mellan Stureskolan och eleven – Elevens exemplar och Skolans exemplar. Bil 2 och bil 3 (utdrag ur elevens exemplar återges nedan; JO:s anm.). Skolan kontaktade inte föräldrarna till eleverna i årskurs 8 eftersom ingenting misstänkt hittades.

text: Affischer vid ingångarna

text: Bifogar kopia av affischerna vid ingångarna. Bil 4 (ej återgiven här; JO:s anm.).

text: Avvisa elever

text: Inga elever avvisades från skolan. Se ovan.

text: Av BB brev den 27 maj 2002 till målsman för Stureskolans elever framgick bl.a. följande.

text: Utifrån TV-inslag och tidningsartiklar vill jag lämna följande information: Torsdagen 23 maj förekom lek med vattenfyllda ballonger och vattenpistoler under skoltid, vilket hade till följd att vissa elever blev blöta. Detta upplevdes mycket obehagligt av eleverna och personalen. På Stureskolan värnar vi om att ha en god arbetsmiljö för alla som vistas här under skoltid. Vi tillämpar

text: arbetsmiljölagen

text: , Arboga kommuns skolplan, Stureskolans arbetsplan och våra trivselregler. Skolan är en arbetsplats där alla – såväl personal som elever – måste kunna utföra sina arbetsuppgifter i samarbete och samförstånd. Alla bör sträva efter att skapa trivsel och arbetsglädje. Detta gör man bäst genom att visa hänsyn, artighet och respekt mot varandra. Vi anser att detta inte har efterlevts när man som elev eller personal riskerar att bli genomblöt på sin arbetsplats. Inför fredagen 24 maj fick personal veta av oroliga elever att det skulle bli ett intensivare vattenkrig under fredagen. Jag tillsammans med personalen beslutade då att:  sätta upp plakat på alla dörrar, där vi talade om att vattenpistoler och dylikt är förbjudet  släppa in eleverna genom en av ytterdörrarna  be dem öppna sina väskor och lämna ifrån sig ballonger och vattenpistoler. Elever, som inte ville öppna sina väskor fick vänta utanför för att få ett samtal med en lärare, som förklarade varför vi hade vidtagit denna åtgärd. Dessa elever – 9

text: stycken – skrevs upp för att sedan få ett samtal med sin mentor. Inga elever vägrades komma in i skolan. Även de elever som inte ville öppna sina väskor släpptes in. Några elever har roat sig med att kasta kamrater i dammen i Ahllöfsparken. Ingen skall behöva utsättas för denna förnedrande handling med risk för skada. På grund av detta har dammen tömts på vatten. Vi hoppas att alla föräldrar vill samarbeta med oss i skolan och prata med ert barn om vikten av att ha ett värdigt och trevligt terminsslut.

text: Av till remissvaret fogad blankett rubricerad Kontrakt upprättat mellan Stureskolan och eleven framgick bl.a. följande.

text: Kontraktet gäller som en förutsättning för att få inneha ett elevskåp. Detta avtal medger att rektor eller rektors ersättare tillsammans med vaktmästaren eller vaktmästarens ersättare kan bereda sig tillträde till elevskåp om det finns välgrundad misstanke att eleven förvarar något av nedanstående i sitt skåp. Dock skall eleven i första hand beredas möjlighet att självmant öppna sitt skåp. Om eleven vägrar eller inte kunnat kontaktas, har skolan ovanstående rättighet. Vid varje tillfälle då tillträde till elevskåp har genomförts av skolan kommer målsman att kontaktas. Polisanmälan kan också komma att ske. 1. NARKOTIKA Alla preparat som klassas som narkotika enligt lag 2. ALKOHOL Alla drycker som klassas som alkohol enligt lag (dvs. alkoholhaltig dryck med en alkoholhalt överstigande 2.25 volymprocent) 3. VAPEN Alla vapen, även knivar och andra föremål, som finns reglerat i

text: brottsbalken

text: 36 § 3

text: 4. STÖLD- alternativt HÄLERIGODS 5. SYMBOLER och annat som är uttryck för HETS MOT FOLKGRUPP 6. TOBAK och SNUS

text: Bedömning

text: Av

text: (RF) framgår att varje medborgare gentemot det allmänna är skyddad mot kroppsvisitation, husrannsakan och liknande intrång. Skyddet är inte absolut utan kan enligt

text: 2 kap. 12 §

text: RF begränsas genom bestämmelse i lag för att tillgodose ett ändamål som är godtagbart i ett demokratiskt samhälle. Exempel på sådan av rättsordningen godtagen inskränkning i skyddet är bestämmelserna i

text: 28 kap.

text: rättegångsbalken

text: som ger domstol, åklagare, undersökningsledare samt – undantagsvis – polisman rätt att under vissa betingelser förordna om husrannsakan och kroppsvisitation som ett led i brottsutredning.

text: Skolor inom det offentliga skolväsendet omfattas av ”det allmänna” enligt 2 kap.

text: 6 §

text: RF. Det finns dock ingen lagreglering som ger rektor eller annan inom skolledningen rätt att förordna om att sådana åtgärder som kroppsvisitation och husrannsakan skall tillgripas mot elever. Avgörande för bedömningen i detta ärende blir därmed om rektors åtgärd att låta söka igenom väskor och skåp är att anse som kroppsvisitation respektive husrannsakan i den mening som avses i 2 kap.

text: 6 §

text: RF.

text: Visitation av väskor Av remissvaret framgår att rektor tillsammans med personalen beslutade att be eleverna att öppna sina väskor och lämna ifrån sig ballonger och vattenpistoler. De elever som inte ville öppna sina väskor fick vänta utanför skolan för att få ett samtal med en lärare. Dessa elever skrevs upp för att få ett samtal med sin mentor och släpptes sedan in i skolan.

text: Inledningsvis kan jag konstatera att utredningen inte ger stöd för att några plånböcker genomletades eller att någon elev nekades att komma in i skolan.

text: När det därefter gäller uppmaningen till eleverna att öppna sina väskor gör jag följande bedömning.

text: Kroppsvisitation innebär inte bara en undersökning av vad någon har på sig utan även föremål som någon bär med sig, t.ex. en väska, se

text: prop. 1975/76:209 s. 147

text: . I förevarande fall har inte klart framgått om elevernas väskor genomsöktes av skolans personal eller om väskorna endast öppnades så att personalen kunde se vad som förvarades i dem. Oavsett hur det förhåller sig med detta har jag inte kommit till någon annan slutsats än att åtgärden måste vara att bedöma som en kroppsvisitation i den mening som avses i

text: regeringsformen

text: . Skolledningen har därmed inte kunnat vidta åtgärden utan lagstöd. Som ovan nämnts har inte funnits något sådant stöd för skolledningens åtgärd. Skolledningen kan således inte undgå kritik för den vidtagna åtgärden.

text: Skolledningen har ett ansvar enligt bl.a.

text: arbetsmiljölagen (1977:1160)

text: och skolförfattningarna för att upprätthålla en god arbetsmiljö. Skolledningen måste vidare anses ha vissa befogenheter att vidta åtgärder inom ramen för sin allmänna skyldighet att upprätthålla ordningen i skolan. I förevarande ärende vidtog, enligt remissvaret, skolledningen de åtgärder som ansågs lämpliga för att skydda elever och personal från att drabbas av ”vattenkrig”. Det ankommer givetvis på skolledningen att stävja lekar som kan urarta och leda till bl.a. våldsamheter och skadegörelse. Jag har i och för sig förståelse för att skolledningen måste vidta effektiva åtgärder i det aktuella fallet. I sin strävan att skydda elever och personal i en sådan situation som förelåg måste skolledningen emellertid använda sig av metoder och medel som har stöd i gällande lag. Jag har inte för egen del sådan kännedom om förhållandena i detta fall att det ger mig underlag för att anvisa vilka andra metoder som hade kunnat vara tänkbara för att upprätthålla ordningen vid skolan. Jag vill därför inte göra något uttalande i den delen.

text: I detta sammanhang kan det diskuteras om en skolledning behöver utökade befogenheter att ingripa för att uppfylla sitt ansvar att upprätthålla ordningen vid en skola. I vad mån skolförfattningarna bör kompletteras i detta hänseende är en fråga som kan vara av intresse i Utbildningsdepartementets pågående lagstiftningsarbete med bl.a. en ny skollag. Visitation av elevskåp JO har tidigare (se bl.a. JO:s ämbetsberättelse 1978/79 s. 396 och 1988/89 s. 352) inte funnit stöd för uppfattningen att åtgärden att med hjälp av dubblettnycklar

text: öppna elevskåpen och visitera deras innehåll skulle vara att anse som husrannsakan i

text: regeringsformens

text: mening. I det senare beslutet anförde JO Ragnemalm bl.a. följande.

text: Avgörande för denna slutsats är, att jag ej betraktar elevskåpen som elevernas vis-ávis skolledningen slutna förvaringsutrymmen. Det är emellertid av största betydelse, att eleverna har klart för sig, under vilka villkor de disponerar elevskåpen. Eljest föreligger risk för att elever uppfattar sig som utsatta för integritetskränkande övergrepp i samband med sådana händelser som kontrollen av skåpen i Heidenstamskolan. Det bör därför ankomma på skolan att informera eleverna, då de tilldelas elevskåp, om att dessa utrymmen endast är avsedda för förvaring av böcker och andra för skolarbetet nödvändiga hjälpmedel, och att de ej är slutna i den meningen, att de skyddas från skolledningens insyn jämlikt grundlagsbestämmelserna om förbud mot husrannsakan. Vidare bör eleverna informeras om att skolledningen förfogar över dubblettnycklar till skåpen. Av rektors yttrande samt till remissvaret fogade kopior av kontrakt mellan Stureskolan och eleven framgår villkoren för innehav av elevskåp, bl.a. att rektor under vissa förutsättningar kan bereda sig tillträde till elevskåp. Eleverna har således informerats om under vilka villkor de disponerar skåpen.

text: Enligt kontraktet krävs, för att rektor skall kunna bereda sig tillträde till ett elevskåp, att det finns välgrundad misstanke att eleven förvarar något av de i kontraktet uppräknade otillåtna föremålen. Enligt artikeln i Bärgslagsbladet var genomsökningen föranledd av ett anonymt tips. Enligt skolchefens yttrande förelåg det misstanke om att det fanns narkotiska preparat i ett eller flera elevskåp. Om den misstanke som förelåg var av den karaktären att den kunde anses vara välgrundad är en bedömningsfråga. JO är generellt återhållsam med att uttala sig i sådana frågor. Jag finner inte anledning att närmare utreda och ta ställning till om bedömningen i detta fall var korrekt.

text: Jag finner sammanfattningsvis inte skäl till någon kritik mot skolledningen med anledning av genomsökningen av elevskåpen. Jag har dock noterat att målsman inte har informerats om genomsökningen av skåpen trots att det enligt det ovan redovisade kontraktet skall ske vid varje tillfälle.

text: Med den kritik som framgår av det ovan anförda vad gäller visitationen av elevernas väskor avslutas ärendet.

text: Mot bakgrund av vad som har anförts ovan angående skolledningens möjligheter att ingripa för att upprätthålla ordningen i skolan överlämnas en kopia av detta beslut till Utbildningsdepartementet för kännedom.