avgjordAv: Cecilia Nordenfelt

nyckelord:
Diarieföring
Dokumentation
God man/förvaltare
Långsam handläggning
Överklagande

title: Kritik mot en överförmyndarnämnd för handläggningen av ett ärende om god man m.m.

text: Anmälningar m.m.

text: Den 19 december 2005 beslutade Kalmar tingsrätt att godmanskap skulle anordnas för AA. Till god man förordnades BB. Denne gav den 5 januari 2006 in en ansökan om att bli entledigad på grund av samarbetssvårigheter med huvudmannens dotter CC.

text: CC gav för egen del till Överförmyndarnämnden i Kalmar kommun in flera ansökningar om att BB skulle entledigas.

text: Den 18 april 2007 inkom CC med en anmälan till JO i vilken hon framförde ett flertal klagomål mot överförmyndarnämnden. Hon har därefter inkommit med ytterligare anmälningar. Hennes klagomål avser sammanfattningsvis bl.a. följande.

text: 1. Överförmyndarnämnden har inte diariefört inkommande handlingar och underlåtit att upprätta tjänsteanteckningar. Överförmyndarnämnden har bl.a. underlåtit att diarieföra den gode mannens återkallelse av sin ansökan om att bli entledigad.

text: 2. Nämnden har inte vidtagit tillräckliga åtgärder för att hitta en ny god man.

text: 3. Överförmyndarnämnden har underlåtit att besvara frågor, bl.a. frågor om handläggningen av ärendet.

text: 4. Den 12 juni 2006 begärde hon att få en kopia på dagboksbladet men trots påminnelser fick hon del av den begärda kopian först den 20 november 2006. Vidare begärde hon den 28 mars 2007 att få del av årsredovisningen, men fick del av denna först den 23 april 2007 och hon fick först efter påstötningar del av denna i sin helhet. Den 14 juni 2007 bad hon om en ny kopia av dagboksbladet och fick del av det den 5 juli 2007. Den 24 juli 2007 bad hon om att få del av två handlingar ur akten och fick del av dessa den 27 augusti 2007.

text: 5. Den 14 mars 2006 ansökte hon om entledigande av den gode mannen. Ansökan besvarades med ett fax från nämnden med besked om att den gode mannen inte skulle bytas ut.

text: 6. Den 11 april 2007 gav hon in en ny ansökan om entledigande av den gode mannen. Inför nämndens beslut den 5 juni 2007 fick hon inte del av den gode mannens synpunkter.

text: 7. Den 17 maj 2006 fattade nämnden beslut i ett av ärendena utan att låta den gode mannen yttra sig. Nämnden tog vidare inte del av alla handlingar i ärendet.

text: 8. Överförmyndarnämnden har underlåtit att påminna den gode mannen om att ge in en tillgångsförteckning enligt

text: 14 kap. 1 § föräldrabalken

text: , och nämnden har inte utrett varför den sedermera inkomna tillgångsförteckningen inte upptog samtliga tillgångar.

text: 9. Överförmyndarnämnden har godkänt försäljningen av en fastighet utan att inhämta nödvändigt underlag i form av värderingsutlåtande m.m.

text: 10. Överförmyndarnämnden har underlåtit att i tid rättidspröva och överlämna ett överklagande till tingsrätten.

text: CC framförde även klagomål mot Länsstyrelsen i Kalmar län.

text: CC bifogade ett stort antal handlingar till sina anmälningar. Av dessa handlingar framgick bl.a. att länsstyrelsen den 25 september 2006 fattat beslut med anledning av att CC vänt sig dit med till viss del liknande klagomål som de som hon framfört till JO. Vid en inspektion av nämnden den 16 november 2006 granskade länsstyrelsen bl.a. nämndens akt avseende AA.

text: Utredning

text: Överförmyndarnämndens akt avseende AA begärdes in och granskades. Vid granskningen av akten framkom bl.a. följande.

text: På en icke diarieförd post-it-lapp har antecknats att den gode mannen BB i samband med ett besök på överförmyndarnämndens expedition den 24 februari 2006, dvs. efter hans begäran om att bli entledigad, uppgett att han ”lovar att fortsätta”. Några ytterligare åtgärder med anledning av BB:s ansökan vidtogs inte såvitt framgår av akten. Av en annan s.k. post-it-lapp, som inte heller diarieförts, framgår att BB den 13 juli 2006 upprepade sin begäran att bli entledigad. – På en aktbilaga inkomststämplad den 11 april 2006 finns en handskriven tjänsteanteckning som inte har signerats eller daterats.

text: Anmälningarna remitterades därefter till överförmyndarnämnden för yttrande. Nämndens ordförande, DD, inkom den 23 september 2007 med ett remissvar.

text: Av remissvaret framgår sammanfattningsvis bl.a. följande.

text: Enligt överförmyndarnämnden har det förekommit en brist i diarieföringen, såtillvida att den gode mannens begäran om entledigande inte införts på dagboksbladet.

text: Nämnden har försökt, men inte lyckats, att hitta en ny god man till AA. Nämnden har ställt förfrågningar till advokater och andra tänkbara gode män, men ärendets svårighet har bidragit till att det inte har gått att hitta någon lämplig person som förklarat sig villig att åta sig uppdraget. Det har därför inte fattats något beslut med anledning av BB:s begäran om att bli entledigad.

text: I fråga om utlämnande av handlingar uppgav nämnden att samtliga framställningar om detta hade besvarats, dock med åsidosättande av kravet på skyndsam handläggning. Vad gäller CC:s begäran den 28 mars 2007 om att få ta del av årsredovisningen uppgav nämnden att framställningen avsåg ett omfattande material, vilket medfört att handläggaren först känt en osäkerhet över att lämna ut redovisningen.

text: Påståendet om att CC inför beslutet den 5 juni 2007 inte fått ta del av den gode mannens synpunkter bemöttes med att dessa fanns protokollförda i det protokoll som efter justering skickades till CC.

text: I fråga om handläggningen av CC:s överklagande anfördes följande. – – – CC inkom den 24 juli 2007 genom sitt ombud, EE med överklagan av överförmyndarnämndens beslut. CC har i första hand yrkat att tingsrätten entledigar gode mannen BB och i andra hand att ärendet återförvisas till överförmyndarnämnden för förnyad prövning om gode mannen skall entledigas. CC har samtidigt begärt anstånd med att utveckla grunderna för överklagandet till den 27 augusti 2007. I fax den 30 augusti 2007 har hon ställt frågan varför överförmyndarnämnden inte vidarebefordrat handlingarna till tingsrätten, varvid överförmyndarnämnden informerat CC att ett överklagande skall insändas till den beslutande myndigheten för att nämnden skall ha möjlighet att ompröva sitt beslut. Då överförmyndarnämnden saknar grunderna för CC:s överklagande, begärde överförmyndarnämnden att dessa skulle skickas till nämnden. Överförmyndarnämnden fick den 7 september grunderna för CC:s överklagande. Överförmyndarnämnden har den 10 september efter rättidsprövning översänt CC:s överklagande till Kalmar tingsrätt. – – – Avslutningsvis anförde nämnden att den i vissa avseenden brustit i handläggningen men att nämnden inlett ett arbete med att se över sina rutiner så att det inträffade inte ska hända igen.

text: CC yttrade sig över remissvaret och framförde därvid ytterligare klagomål beträffande nämndens diarieföring m.m.

text: JO fick veta att överförmyndarnämnden den 1 mars 2008 entledigade BB från uppdraget som god man och förordnade en ny god man till AA.

text: I beslut den 5 maj 2009 anförde JO Nordenfelt följande.

text: Bedömning

text: JO:s granskning JO:s uppgift är att granska att domstolar och myndigheter följer lagar och andra författningar. Denna verksamhet är emellertid inte avsedd att ersätta den tillsyn och rättstillämpning som ankommer på andra. Mot den bakgrunden gör jag bedömningen att det inte finns anledning för mig att uttala mig om vissa av de klagomål som redan har prövats av länsstyrelsen, närmare bestämt i huvudsak det som framförts under punkterna 7–9 i sammanfattningen av klagomålen ovan.

text: Jag vill även klargöra att gode män inte står under JO:s tillsyn. Jag är därför förhindrad att uttala mig i frågor som rör den gode mannens åtgärder.

text: Enligt

text: 19 kap. 2 § första stycket föräldrabalken

text: ska vad som är föreskrivet om överförmyndare även gälla överförmyndarnämnd. Diarieföring och dokumentation Enligt huvudregeln i

text: 15 kap. 1 § sekretesslagen (1980:100)

text: ska en allmän handling, när den kommit in eller upprättats hos en myndighet, utan dröjsmål registreras. Av 15 kap. 2 § framgår vad som ska framgå av registreringen.

text: Det är från rättssäkerhetssynpunkt vidare viktigt att även all muntlig information som inhämtas och är av betydelse för ärendet dokumenteras på lämpligt sätt, se

text: 15 § förvaltningslagen (1986:223)

text: . Dokumentationen ska vara utförd så att den inte lätt kan utplånas samt vara daterad och signerad.

text: Av utredningen framgår följande. BB begärde den 5 januari 2006 att bli entledigad från uppdraget som god man. Enligt nämnden återkallade han sin begäran och nämnden vidtog därför inte några åtgärder med anledning av densamma. Vid granskningen av akten har emellertid någon sådan återkallelse inte kunnat återfinnas. Av en tjänsteanteckning på en s.k. post-it-lapp framgår däremot att BB den 24 februari 2006 vid ett besök hos nämnden uppgett att han ”lovar att fortsätta”. Den 13 juli 2006 begärde BB åter att bli entledigad från sitt uppdrag. Även denna gång har uppgiften antecknats på en icke diarieförd s.k. post-it-lapp. På en aktbilaga, inkomststämplad den 11 april 2006, finns en handskriven tjänsteanteckning som varken har signerats eller daterats.

text: Vad gäller tjänsteanteckningen från den 24 februari 2006 vill jag framhålla följande. Av

text: 11 kap. 19 § föräldrabalken

text: följer att en god man som begärt att bli entledigad är skyldig att kvarstå till dess att en ny god man har utsetts. En uppgift om att en god man ”lovar att fortsätta” kan mot den bakgrunden inte utan vidare betraktas som en återkallelse av en tidigare inlämnad begäran om entledigande.

text: Utredningen har inte kunnat klarlägga vad den gode mannens avsikt var. Av tjänsteanteckningen framgår emellertid inte klart att han avsett att återkalla sin begäran om entledigande. Eftersom nämnden ändå är av uppfattningen att så har skett, vill jag framhålla vikten av att muntliga uppgifter dokumenteras på ett korrekt sätt. Jag är kritisk till nämndens handläggning i denna del.

text: Vad gäller de s.k. post-it-lapparna kan följande noteras. Dessa har inte registrerats på dagboksbladet och har inte heller försetts med något ärendenummer, trots att de har använts för att anteckna i ärendet betydelsefulla uppgifter. I akten återfinns vidare en tjänsteanteckning som varken har daterats eller signerats.

text: De brister som nu redogjorts för är av den arten att de försvårar möjligheten till insyn i ärendet. Ett dagboksblad ska vara utformat på ett sådant sätt att det är möjligt att med tillgång till endast dagboksbladet fastställa vilka handlingar som kommit in och upprättats i ärendet. Inkomna och upprättade handlingar ska dessutom förses med både ärende- och aktbilagenummer på själva handlingen. Utan sådana åtgärder kan det vara svårt att veta vilka handlingar som hör till akten. Det blir även svårt att avgöra om alla handlingar finns bevarade i akten. Nämnden förtjänar kritik för de brister som föreligger även i här aktuella delar. Vidtagna åtgärder för att hitta en ny god man Av utredningen framgår att nämnden med anledning av BB:s önskan att bli entledigad från sitt uppdrag som god man vid flera tillfällen tillfrågat olika personer om godmanskapet men inte lyckats få tag i en person som varit lämplig och villig att åta sig uppdraget. Först drygt ett och ett halvt år efter BB:s första ”dokumenterade” begäran om att bli entledigad, beslutade nämnden om hans entledigande.

text: Jag är medveten om att det i vissa fall kan vara svårt eller till och med omöjligt att hitta en person som är lämplig och villig att åta sig ett uppdrag som god man. Jag ifrågasätter alltså inte nämndens uppgift att nämnden gjort stora ansträngningar för att hitta en ny lämplig god man åt AA. Tiden som gått åt för att handlägga frågan om byte av god man framstår emellertid som uppseendeväckande lång. Det kan dock inte uteslutas att detta har med ärendets komplexitet att göra. Handläggningen av begäran om byte av god man De som är närmast anhöriga till den som har en god man har rätt att ansöka om att den gode mannen ska entledigas på grund av exempelvis försummelse vid utförandet av uppdraget (

text: 11 kap. 15 § föräldrabalken

text: ). Beslut i en sådan fråga fattas av överförmyndaren (

text: 11 kap. 20 § föräldrabalken

text: ). Även om överförmyndaren anser att det inte föreligger skäl till byte av god man, ska denne fatta ett motiverat beslut i frågan (

text: 20 § förvaltningslagen

text: Av utredningen har framkommit att CC den 14 mars 2006 inkom med en ansökan om entledigande av den gode mannen. I ett fax daterat den 6 april 2006 förklarade handläggaren vid nämnden att nämnden inte hade för avsikt att entlediga den gode mannen, trots att nämnden vid denna tidpunkt inte fattat något beslut i frågan. Jag ställer mig mycket kritisk till handläggningen.

text: Kommunicering enligt

text: förvaltningslagen

text: Enligt

text: 17 § förvaltningslagen

text: får ett ärende som avser myndighetsutövning mot enskild inte avgöras utan att bl.a. den som är sökande har underrättats om och fått tillfälle att yttra sig över en uppgift som har tillförts ärendet genom någon annan än honom själv. Syftet med kommuniceringsskyldigheten är att parten ska få

text: kännedom om uppgifter som andra har lämnat och få möjlighet att komma med egna synpunkter och eventuella tillrättalägganden.

text: Av utredningen framgår att, sedan CC ansökt om den gode mannens entledigande, nämnden den 5 juni 2007 fattade beslut i ärendet utan att CC fick tillfälle att bemöta den gode mannens synpunkter. Ärendet har således handlagts i strid med

text: 17 § förvaltningslagen

text: . Nämnden förtjänar kritik för det. Jag vill här också erinra om att, i ett ärende om entledigande av god man enligt

text: 11 kap. 21 § föräldrabalken

text: , även den enskilde (huvudmannen) ska ges tillfälle att yttra sig, om det kan ske. Hanteringen av ett överklagande Enligt

text: 24 § förvaltningslagen

text: åligger det den myndighet som har meddelat ett överklagat beslut, att pröva om överklagandet har kommit in i rätt tid. Om så är fallet ska överklagandet vidarebefordras till överinstansen. Ett sådant överlämnande ska ske utan dröjsmål.

text: Av

text: 27 § samma lag

text: följer att en myndighet ska ändra ett beslut, som den har meddelat som första instans, om den finner att beslutet är uppenbart oriktigt och det kan ske snabbt och enkelt.

text: Genom utredningen har framkommit att ett överklagande, som kom in till överförmyndarnämnden den 25 juli 2007, överlämnades till tingsrätten den 10 september 2007. Av remissvaret framgår att dröjsmålet berodde på att nämnden inför sin omprövning av beslutet ville avvakta grunderna för överklagandet.

text: De ställningstaganden som beslutsmyndigheten ska göra med anledning av ett inkommet överklagande innefattar endast en prövning av om överklagandet har kommit in i rätt tid samt en bedömning av om det finns skäl att ompröva det överklagade beslutet. Om den som överklagar, som i förevarande fall, begär anstånd med att utveckla grunderna, är det en fråga om ärendets handläggning som ska prövas av överinstansen, i detta fall tingsrätten. Överförmyndarnämnden gjorde således fel som inför sin omprövning avvaktade kompletteringen. Nämnden förtjänar allvarlig kritik för dröjsmålet.

text: Underlåtenhet att besvara frågor Av

text: 4 § andra stycket förvaltningslagen

text: framgår att en myndighet ska besvara frågor från enskilda så snart som möjligt. Detta innebär att en myndighet som har fått en förfrågan måste lämna någon form av svar. Svaret får inte dröja längre än nödvändigt. Det svar som lämnas ska givetvis vara korrekt.

text: CC har i sin anmälan anfört att nämnden inte besvarat frågor om ärendets handläggning etc. Överförmyndarnämnden, som inte har tillbakavisat CC:s påstående, förtjänar kritik även i denna del. Begäran om utlämnande av handlingar En framställning om att ta del av allmänna handlingar ska behandlas genast eller, om framställningen avser att få kopia av en allmän handling, skyndsamt (

text: 2 kap.

text: och

text: 13 §§

text: tryckfrihetsförordningen

text: ). JO har i ett flertal beslut uttalat att besked i en utlämnandefråga normalt bör lämnas samma dag som framställningen gjorts.

text: Någon eller några dagars fördröjning kan dock godtas om en sådan fördröjning är nödvändig för att myndigheten ska kunna ta ställning till om den efterfrågade handlingen är allmän och offentlig.

text: I

text: 9 kap. 14 § sekretesslagen

text: finns bestämmelser om sekretess hos överförmyndarnämnden i ärende enligt

text: föräldrabalken

text: . Av bestämmelsen framgår att utan hinder av sekretessen uppgift får lämnas till enskild enligt vad som föreskrivs i

text: föräldrabalken

text: Av

text: 16 kap. 7 § föräldrabalken

text: framgår att den som har god man, den enskildes make eller sambo och närmaste släktingar har rätt att ta del av de handlingar som rör ställföreträdarskapet och som förvaras hos överförmyndaren. Denna rätt är inte begränsad i något särskilt avseende (se

text: JO 2002/03 s. 403

text: Av utredningen framgår att det som längst dröjt drygt fem månader innan CC fått kopior av de handlingar som hon begärt att få ta del av. Vid flera andra tillfällen har det varit fråga om kortare dröjsmål om cirka en månad. Vid samtliga tillfällen som omfattas av anmälan har det varit fråga om en alldeles för lång handläggningstid. Jag är mycket kritisk till nämndens hantering av CC:s framställningar. Avslutande synpunkter Vid min granskning har framkommit att nämnden på ett flertal sätt åsidosatt

text: förvaltningslagens

text: krav på handläggningen av ärenden. Vidare har framställningar om utlämnande av handlingar inte handlagts i enlighet med det krav på skyndsam handläggning som slås fast i

text: tryckfrihetsförordningen

text: . Diarieföringen har inte heller skötts på ett korrekt sätt. Sammanfattningsvis konstaterar jag att handläggningen ibland framstår som närmast godtycklig och att vissa av de brister som uppdagats är mycket allvarliga. Jag förutsätter att nämnden numera har sett över sina rutiner och vidtagit de åtgärder som krävs.

text: I övrigt utgör det som framkommit i ärendet inte tillräcklig anledning till någon ytterligare åtgärd eller något uttalande från min sida.


avgjordAv: Justitieombudsmannen Lars Lindström

nyckelord: Barn/ungdom Information Utmätning

publisher: Justitieombudsmannen

title: Kritik mot en kronoinspektör vid Kronofogdemyndigheten för telefonsamtal inom ramen för en tillgångsundersökning

org: jo

sammanfattning: Inom ramen för en tillgångsundersökning ringde en kronoinspektör för att söka gäldenären. Inspektören kom att tala med gäldenärens tolvåriga dotter och får kritik för att hon inte undersökte vem hon talade med innan hon ställde sina frågor.

text: Anmälan

type: rubrik

text: I en anmälan till JO framförde AA klagomål mot Kronofogdemyndigheten. AA uppgav följande. Kronofogdemyndigheten kontaktade hennes tolvåriga dotter via mobiltelefon under lektionstid och berättade att det fanns en skuld till Kronofogdemyndigheten. Dottern blev orolig och ledsen över samtalet. Dagen efter ringde Kronofogdemyndigheten upp dottern igen och ställde frågor om faderns arbetsförhållanden. När AA själv ringde upp myndigheten för att be dem att inte ringa till hennes barn sade tjänstemannen till henne att ta bort telefonnumret från Eniro.

type: stycke

text: Utredning

text: Handlingar avseende gäldenären begärdes in och granskades. Även muntliga upplysningar hämtades in från kronoinspektören BB.

text: Ärendet remitterades till Kronofogdemyndigheten som uppmanades att lämna upplysningar om det som hade anförts i anmälan. Myndigheten skulle vidare redovisa sin bedömning av det som kommit fram. Kronofogdemyndigheten (verksamhetschefen CC) angav följande remissvar, till vilket ett underyttrande av Juristteam Mellersta Öst (kronofogden DD) bifogades.

text: DD anförde följande.

text: Bakgrund och tillämpade bestämmelser

text: I Kronofogdemyndighetens efterforskning om gäldenären har utmätningsbar egendom, tillgångsundersökningen, ingår regelmässigt att inhämta uppgifter från gäldenären. Av Kronofogdemyndighetens handledning för gäldenärskontakt framgår att den muntliga kontakten är att föredra då den normalt sett skapar ett större mervärde för Kronofogdemyndighetens tillgångsundersökning genom den dialog en sådan kontakt möjliggör.

text: Då sekretess som huvudregel råder inom Kronofogdemyndighetens verksamhet, är det vid varje kontakt med enskilda eller myndigheter en fråga om bedömning för att inte lämna ut känslig information. Redan det förhållande att någon är registrerad för skulder hos Kronofogdemyndigheten är en sådan uppgift vars röjande kan antas medföra skada eller men för den enskilde. Det är inte reglerat hur en telefonkontakt ska gå till. I det arbetssätt som tillämpas torde det dock vara praxis, att om det finns tvekan om den svarandes identitet kontrolleras identiteten regelmässigt. I andra fall när den som svarar i telefonen inte presenterar sig, frågas i regel vem denne är innan vi säger att vi ringer från Kronofogdemyndigheten.

text: Handläggningen hos Kronofogdemyndigheten och berörd befattningshavares synpunkter

text: Följande redogörelse har inhämtats från kronoinspektör BB. BB har vid aktuellt tillfälle sökt gäldenären, dels för att kontrollera delgivning av en företagen utmätning, dels för att fråga honom inom ramen för tillgångsundersökningen. Kronofogdemyndigheten saknade telefonnummer till gäldenären. Inför samtalet hade BB därför letat efter telefonnummer på www.hitta.se genom att ange gäldenärens efternamn och adress. Sökningen resulterade i två förnamn, EE och FF. BB ringer numret till EE i tron att det var gäldenärens maka. EE svarar utan att presentera sig och BB säger att hon ringer från Kronofogdemyndigheten och söker gäldenären. BB uppfattar inte att det är ett barn hon pratar med. EE avslutar samtalet direkt. Vid det andra telefonsamtalet dagen därpå, ringer BB på nytt EE:s telefonnummer, återigen i tron att det var gäldenärens maka. Vid detta samtal nämner BB att hon söker telefonnummer till gäldenären och uppgift om var han jobbar. Inte heller denna gång har EE presenterat sig och BB hör inte att det är ett barn hon pratar med. EE avslutar snabbt samtalet innan BB hinner ställa några kontrollfrågor.

text: CC anförde följande.

text: Vid en tillgångsutredning strävar Kronofogdemyndigheten alltid efter att få kontakt med gäldenären för att få information om dennes situation och tillgångar. Den 20 mars 2013 ringde kronoinspektören BB ett telefonnummer som hon trodde tillhörde gäldenärens hustru. Syftet med telefonsamtalet var att få kontaktuppgifter till gäldenären. Samtalet avslutades hastigt och BB ringde upp igen dagen efter. Hon trodde även då att hon talade med gäldenärens maka. Vid telefonsamtalet fick hon ett telefonnummer till gäldenären samt uppgift om att denne har ett arbete men inte var. Kronofogdemyndigheten anser att det alltid är viktigt att stämma av vem det är som svarar i telefon vid ett telefonsamtal. Det är mycket beklagligt att så inte skedde i detta fall. Kronofogdemyndigheten beklagar djupt de olägenheter som telefonsamtalen har medfört för AA och hennes dotter.

text: AA fick tillfälle att kommentera yttrandet.

text: Bedömning

text: Enligt

text: 4 kap. 9 § utsökningsbalken

text: ska Kronofogdemyndigheten i den utsträckning som behövs utreda gäldenärens anställnings- och inkomstförhållanden samt undersöka om gäldenären har utmätningsbar egendom. Bestämmelsen ger myndigheten ett betydande utrymme att anpassa sina insatser till förhållandena i det enskilda fallet, och gränsen för myndighetens undersökande blir ytterst en bedömningsfråga. I ett ärende som gällde i vilken utsträckning Kronofogdemyndigheten fick fråga grannar om gäldenärens personliga

text: förhållanden har JO tidigare uttalat att omdöme, takt och hänsyn till gäldenärens person och personliga förhållanden sätter givna gränser för myndighetens undersökande verksamhet (JO 1980/81, s. 381).

text: Jag har förståelse för att Kronofogdemyndigheten – inom ramen för en tillgångsundersökning – ibland måste ta kontakt med en gäldenärs make eller maka eller andra närstående i syfte att få information om gäldenären. Det är emellertid olämpligt att hämta in upplysningar från ett tolvårigt barn. Därför är det nödvändigt att myndigheten vid kontakter av det här slaget tar reda på vem det är som svarar i telefonen innan myndigheten beskriver sitt ärende. BB undersökte inte vem hon talade med innan hon ställde frågor till gäldenärens tolvåriga dotter. Hon kan därför inte undgå kritik.

text: Ärendet avslutas.

type: avgorande


avgjordAv: Justitieombudsmannen Per Lennerbrant

title: Initiativärende om Polismyndighetens förmansprövningar vid omhändertagande för berusning

sammanfattning: Om en polis har omhändertagit en person för berusning ska det ansvariga befälet på polisstationen pröva om omhändertagandet ska bestå, s.k. förmansprövning. Förmannen ska också löpande ompröva omhändertagandet. Prövningen fyller en viktig rättssäkerhetsfunktion. JO har i ett initiativärende granskat förmansprövningar vid Polismyndigheten. Polismyndigheten har på JO:s begäran gått igenom alla omhändertaganden för berusning som gjorts under ett års tid vid 21 lokalpolisområden och redovisat i vilken utsträckning omhändertagandena hävts vid förmansprövningen. Polismyndigheten har också gått igenom och redovisat hur förmansprövningar och löpande omprövningar dokumenterats under en enskild månad. Utredningen har inte avsett ärenden där omhändertagandet hävts på grund av att den omhändertagne överlämnats till vård eller någon annan som kunnat ta hand om honom eller henne, exempelvis en närstående. Genomgången visar att det är ytterst sällsynt att beslut om omhändertagande ändras vid förmansprövningen. I endast ett mycket litet antal av de granskade ärendena, mindre än 1 procent, hade omhändertagandet hävts vid förmansprövningen. Resultatet kan enligt JO inte tolkas på något annat sätt än att förmannen många gånger inte gör någon egentlig prövning av omhändertagandet. Omfattande dokumentationsbrister har också kommit fram vid genomgången. I endast 1 procent av de granskade ärendena hade förmansprövningarna respektive de löpande omprövningarna dokumenterats. JO är mycket kritisk till de brister som kommit fram när det gäller Polismyndighetens hantering av förmansprövningar och löpande omprövningar. Bristerna är särskilt allvarliga eftersom de avser en så ingripande åtgärd som ett frihetsberövande och med hänsyn till förmansprövningens funktion som en garanti för den omhändertagnes rättssäkerhet.

text: Bakgrunden till JO:s initiativ

text: En person som är så berusad av alkoholhaltiga drycker eller något annat berusningsmedel att han eller hon inte kan ta hand om sig själv eller annars utgör en fara för sig själv, eller någon annan, får omhändertas av polis. Efter omhändertagandet ska ett ansvarigt befäl på polisstationen genom en s.k.

text: förmansprövning avgöra om omhändertagandet ska bestå eller om det ska hävas. Så länge omhändertagandet pågår ska förmannen också löpande pröva om det fortfarande finns skäl för omhändertagandet. Förmansprövningen fyller en viktig rättssäkerhetsfunktion.

text: I november 2019 inspekterade jag Polismyndigheten, polisområde Uppsala, lokalpolisområde Uppsala Knivsta. Under inspektionen granskades bl.a. 40 beslut om omhändertagande för berusning. Jag konstaterade att det i samtliga ärenden hade dokumenterats att förmansprövning hade genomförts men att det inte i något ärende fanns dokumentation över de iakttagelser och bedömningar som gjorts vid förmansprövningen.

text: JO hade även begärt att vid inspektionen få ta del av dokumentationen av de tio senaste omhändertagandena där förmansprövningen hade lett till att omhändertagandet hävts. Avsikten var att granska ärenden där en polis beslutat om omhändertagande för berusning men den förman som prövat åtgärden gjort en annan bedömning av förutsättningarna för den eller bedömt att det inte längre fanns skäl för omhändertagandet vid tidpunkten för förmansprövningen. Polismyndigheten meddelade att några sådana ärenden inte förekommit i lokalpolisområdet under de senaste ett och ett halvt åren. Flera erfarna stationsbefäl och poliser bekräftade också, enligt en promemoria som upprättats med anledning av JO:s begäran, att det var mycket sällsynt att omhändertaganden hävs av förmannen.

text: Iakttagelserna vid granskningen och den information som Polismyndigheten lämnade gav mig intrycket att någon verklig prövning av omhändertagandena inte hade gjorts vid förmansprövningarna. Jag konstaterade också att det inte i något av de granskade ärendena fanns någon dokumentation över löpande bedömningar av om huruvida det fanns skäl att låta omhändertagandet bestå.

text: Mot den beskrivna bakgrunden beslutade jag att i ett initiativärende utreda hur förmansprövning och löpande omprövning av beslut om omhändertagande för berusning görs vid Polismyndigheten.

text: JO:s begäran om utredning

text: JO uppmanade Polismyndigheten att gå igenom omhändertaganden för berusning som gjorts i 21 angivna lokalpolisområden, jämnt fördelade över Polismyndighetens sju regioner, och att för vart och ett av lokalpolisområdena yttra sig över följande frågor.

text: a) I hur många av de 30 första omhändertagandena för berusning i september 2020 dokumenterades förmansprövningen genom att förmannens iakttagelser och bedömning antecknades?

text: b) I hur många av de ärenden som granskats under punkten a dokumenterades löpande bedömningar av förutsättningarna för att omhändertagandet skulle bestå?

text: c) Vid hur många omhändertaganden för berusning under perioden den 1 juli 2019–30 juni 2020 gjorde förmannen en annan bedömning av förutsättningarna för omhändertagandet än den polis som beslutat om det eller bedömde att det inte längre fanns skäl för omhändertagandet vid tidpunkten för förmansprövningen?

text: JO begärde också att få en kopia av dokumentationen över omhändertagandet i de ärenden där förmannen ändrat beslutet (punkten c).

text: Utredningen har inte avsett ärenden där omhändertagandet hävts på grund av att den omhändertagne överlämnats till vård eller till någon annan som kunnat ta hand om honom eller henne, exempelvis en närstående.

text: Utredning

text: Polismyndigheten (juristen AA) yttrade sig den 21 maj 2021 efter att berörda befattningshavare och verksamhetsansvariga beretts tillfälle att yttra sig. Yttrandet finns tillgängligt hos JO.

text: Resultatet av Polismyndighetens genomgång Polismyndigheten presenterade följande resultat av utredningen.

text: Förmannens iakttagelser och bedömning vid förmansprövning antecknades i sju av totalt 630 ärenden (punkten a).

text: Löpande bedömningar av förutsättningarna för att omhändertagandet skulle bestå antecknades i åtta av totalt 630 ärenden (punkten b).

text: I fyra av de sju berörda polisregionerna saknades helt dokumentation i fråga om punkterna a och b.

text: Omhändertagandet hävdes vid förmansprövning i 88 av totalt 27 737 ärenden (punkten c).

text: Polismyndighetens bedömning Polismyndigheten redovisade följande bedömning.

text: Det kan inledningsvis konstateras att det inom Polismyndigheten finns rutiner och styrdokument som anger att och hur förmansprövningen och den löpande omprövningen av ett omhändertagande av berusade personer ska ske. Vidare har samtliga polisregioner – även mot bakgrund av de dokumentationsbrister som framkommit i utredningen – bedömt att en verklig prövning sker vid förmansprövningen och den löpande omprövningen. Inom Polismyndigheten finns även rutiner och styrdokument avseende dokumentationen av förmansprövningen och den löpande omprövningen. Av dessa framgår sammanfattningsvis att dokumentation ska ske. Genom utredningen står det emellertid klart att det, såvitt avser punkterna a och b i JO:s remiss, finns brister i dokumentationen över förmansprövningarna och de löpande omprövningarna. Orsakerna till detta kan vara flera. En möjlig förklaring kan vara att det i rutinerna och styrdokumenten inte på ett tillräckligt tydligt och utförligt sätt beskrivs hur dokumentationen ska ske och vem som ansvarar för den.

text: Frågan om dokumentation av omhändertaganden uppmärksammades av Polismyndighetens tillsynsenhet 2017 och det var mot den bakgrunden som ett arbete påbörjades med att komma till rätta med de dokumentationsbrister som identifierades då. Arbetet har bl.a. lett till en digitalisering av arrestverksamheten genom DAF [Polismyndighetens digitala arrestförteckning, JO:s anm.], vars övergripande syfte varit och är att öka rättssäkerheten för den enskilde. Mot bakgrund av dokumentationskravets centrala betydelse för rättssäkerheten vid ett omhändertagande är det viktigt att det inom Polismyndigheten finns rutiner som säkerställer en rättssäker hantering i alla led. Polismyndigheten vill i denna del framhålla att det pågår ett arbete inom myndigheten dels med att förbättra och utveckla DAF, dels med att uppdatera de styrdokument som reglerar bl.a. dokumentation av omhändertagande av berusade personer. Det bör leda till att dokumentationen av omhändertaganden kan ske på ett tydligt och rättssäkert sätt. Den organisatoriska enhet inom Noa [Nationella operativa avdelningen, JO:s anm.] med ett särskilt ansvar för arrestverksamheten, UC Öst [Polismyndighetens utvecklingscentrum Öst, JO:s anm.], har i anledning av JO:s remiss rekommenderat berörda befattningshavare att genom en tjänsteanteckning i DAF dokumentera vilka iakttagelser de gjort i samband med förmansprövningen och vad som gjort att befälet fattat beslutet om att omhändertagandet ska bestå samt erinrat om vikten av att den löpande omprövningen av omhändertagandet dokumenteras på ett tillsynsblad. Det står klart att rekommendationen är känd inom hela myndigheten, vilket också kan bidra till att dokumentationskraven följs. Parallellt med kvalitetsarbetet avseende Polismyndighetens rutiner har utbildningsinsatser gjorts på regional nivå i syfte att öka kompetensen i fråga om förmansprövning och löpande omprövning inom myndigheten. På nationell nivå planeras även en utbildningsinsats för stationsbefäl som bl.a. syftar till att stärka deras förmåga att genomföra förmansprövning och löpande omprövning. Avslutningsvis vill Polismyndigheten framhålla att ytterligare utbildningsinsatser på nationell nivå är aktuella och att de frågor som remissen berör är prioriterade inom myndigheten.

text: Reglering

text: Omhändertagande av berusade personer och förmansprövning Den som är så berusad av alkoholhaltiga drycker eller något annat berusningsmedel att han eller hon inte kan ta hand om sig själv eller annars utgör en fara för sig själv, eller någon annan, får omhändertas av polis eller ordningsvakt (se 1 § första stycket och 10 § första stycket lagen om omhändertagande av berusade personer m.m., LOB). Har en ordningsvakt omhändertagit någon ska den omhändertagne skyndsamt överlämnas till en polis (se

text: 10 § andra stycket

text: LOB). En polis som har omhändertagit någon enligt

text: 1 §

text: LOB ska så skyndsamt som möjligt anmäla åtgärden till sin förman. Har omhändertagandet inte redan upphört, ska förmannen omedelbart pröva om omhändertagandet ska bestå. (Se

text: 5 §

text: LOB.)

text: Om det behövs med hänsyn till den omhändertagnes tillstånd, ska han eller hon så snart det kan ske undersökas av en läkare (se

text: 3 §

text: LOB). En omhändertagen person som inte bereds vård på sjukhus eller någon annan vårdinrättning, inte tas om hand på något annat sätt och som inte heller kan friges, får hållas kvar. Den omhändertagne får då tas i förvar om det är nödvändigt med hänsyn till ordning eller säkerhet. (Se

text: 4 §

text: LOB.)

text: Förmannens prövning tar sikte på om det finns skäl att låta omhändertagandet bestå eller om den omhändertagne ska friges. Det är också förmannen som måste ta ställning till frågan om den berusades tillstånd är så allvarligt att han eller hon omedelbart bör föras till sjukhus för läkarundersökning och vård. (Se

text: prop. 1975/76:113 s. 92

text: .) Prövningen grundas i allmänhet på vad som framkommer vid en kortare utfrågning av den omhändertagne, på den omhändertagande polisens uppgifter och, där så kan ske, på förmannens egna iakttagelser av den omhändertagnes uppförande och tillstånd på polisstationen. Tanken är att förmannen ska träffa den omhändertagne och på så sätt bilda sig en uppfattning om behovet av att låta omhändertagandet bestå. Om de geografiska förhållandena är sådana att ett sammanträffande mellan förmannen och den omhändertagne inte kan ordnas förutsätts förmansprövningen kunna ske på distans, exempelvis efter en föredragning på telefon eller videolänk. (Se Berggren och Munck,

text: Polislagen

text: , den 15 februari 2021, Juno, kommentaren till

text: 15 §

text: , och Berg,

text: Polislagen

text: 15 §

text: , Karnov, den 1 januari 2021.)

text: Vid förmansprövningen är det viktigt att förmannen får uppgifter om den omhändertagnes tillstånd och uppförande såväl före ingripandet som efter att den omhändertagne förts in till arresten. Förmannen bör ställa kompletterande frågor till den som har verkställt åtgärden och även samtala med den omhändertagne, för att försäkra sig om att samtliga omständigheter blir belysta som har betydelse för prövningen av om omhändertagandet ska bestå. (Se också Rikspolisstyrelsens allmänna råd om förmansprövning på distans m.m.,

text: RPSFS 2000:22

text: , FAP 255-1.)

text: Löpande omprövning Utöver den inledande förmansprövningen ska omhändertagandet omprövas löpande. Den som är omhändertagen ska fortlöpande ses till och friges så snart det kan ske utan men för honom eller henne själv och det inte längre finns skäl för omhändertagande. Den omhändertagne ska dock alltid friges senast åtta timmar efter omhändertagandet, om det inte uppenbarligen är förenligt med hans eller hennes eget intresse att han eller hon får stanna kvar en kortare tid därutöver. (Se 6 och 7 §§ LOB.) Dokumentation Protokoll ska föras över ingripanden som innebär att någon omhändertas. Av protokollet ska det framgå vem som har fattat beslutet om ingripandet, grunden för beslutet och tidpunkten när det har fattats, vem eller vilka som har deltagit i ingripandet, vem eller vilka som ingripandet har riktat sig mot, tiden för ingripandet och vad som i övrigt har förekommit vid ingripandet. (Se

text: 27 § polislagen

text: .) Ett omhändertagande ska som huvudregel dokumenteras i ett särskilt formulär (se 6 kap. 1 § Rikspolisstyrelsens föreskrifter och allmänna råd om omhändertagande av berusade personer,

text: RPSFS 2000:57

text: , FAP 023-1 med hänvisning till Rikspolisstyrelsens föreskrifter och allmänna råd om dokumentation enligt

text: och

text: 28 §§

text: polislagen

text: RPSFS 2011:12

text: , FAP 100-2). I

text: och med införandet av Polismyndighetens digitala arrestförteckning, DAF, har dessa formulär digitaliserats.

text: För intagna i polisarrester ska det vidare föras en journal i form av ett arrestantblad eller omhändertagandeblad. I denna ska alla beslut som har fattats samt viktiga händelser och väsentliga uppgifter om vidtagna och planerade åtgärder avseende den intagne dokumenteras. Även uppgifter om omständigheter i övrigt som är av betydelse för vistelsen i arresten ska dokumenteras. (Se 5 § häktesförordningen och 2 kap. 2 och 3 §§ Polismyndighetens föreskrifter och allmänna råd om polisarrester,

text: PMFS 2015:7

text: , FAP 102-1.)

text: Polismyndighetens handbok för arrestverksamheten och andra styrdokument Sedan 2017 finns det inom Polismyndigheten en handbok med information om vad som gäller vid bl.a. omhändertagande av berusade personer (Polismyndighetens handbok för arrestverksamheten, PM 2017:63). I handboken redogörs för innehållet i de ovan nämnda styrdokumenten, med viss ytterligare vägledning om hur förmansprövningen och den löpande omprövningen ska utföras och dokumenteras. Utöver vad som redogjorts för i det föregående kan nämnas att det i handboken konstateras att samtliga åtgärder måste dokumenteras noggrant och att det till handboken finns en bilaga med en särskild rutin för vad som gäller vid omhändertaganden enligt LOB. I handboken anges också att det ansvariga befälet vid sin förmansprövning behöver få tillgång till viss information om den omhändertagne, t.ex. om sjukdomar, behov av läkemedel och eventuella skador.

text: Även regionala styrdokument och lokala rutiner förekommer inom Polismyndigheten. Dessa bör enligt Polismyndigheten ses som kompletteringar till de nationella styrdokumenten. I yttrandet till JO har myndigheten konstaterat att det finns en nationell enhetlighet i fråga om rutiner vid förmansprövning och löpande omprövning, och att endast vissa mindre lokala skillnader har kommit fram.

text: Bedömning

text: Förmansprövningen fyller en viktig rättssäkerhetsfunktion För den polis som gör ett omhändertagande kan det vara förenat med svårigheter att bedöma om förutsättningarna för åtgärden är uppfyllda i det enskilda fallet. Bedömningen måste ofta göras i en stressad och stökig situation. Genom förmansprövningen kan misstag rättas till och felaktiga omhändertaganden motverkas.

text: Ibland kan också förhållandena ändras efter ingripandet så att det vid förmansprövningen inte längre finns förutsättningar för ett omhändertagande. Den omhändertagne kan exempelvis ha nyktrat till och en omhändertagen som varit aggressiv och utagerande vid ingripandet kan ha lugnat ner sig. Huruvida

text: det finns förutsättningar att omhänderta en person är dessutom en bedömningsfråga. Det kan därför finnas utrymme för förmannen att dra en annan slutsats vid prövningen än den som gjordes av en polis vid omhändertagandet.

text: Förmansprövningen fyller alltså en viktig rättssäkerhetsfunktion genom att någon annan än den som har gjort omhändertagandet bedömer om det ska bestå. Det är därför ett grundläggande rättssäkerhetskrav att prövningen genomförs på det sätt som lagstiftaren har avsett. Det är också av stor vikt från rättssäkerhetsoch kontrollsynpunkt att förmansprövningar dokumenteras på ett fullständigt och korrekt sätt.

text: Begränsning av granskningen Min granskning har inte omfattat omhändertaganden som hävts på grund av att den omhändertagne har överlämnats till vård. Granskningen har inte heller avsett förmannens bedömning i enskilda fall om huruvida den omhändertagne ska vårdas på sjukhus eller tas in i en polisarrest.

text: Jag vill dock framhålla att det i förmansprövningen också ingår en bedömning av om den omhändertagne är i behov av läkarvård. Vårdperspektivet är mycket viktigt vid omhändertagande av berusade personer. Omfattande brister i dokumentationen Av både

text: polislagen

text: och Polismyndighetens egna rutiner och styrdokument framgår att förmansprövningen ska dokumenteras. Genom den utredning som Polismyndigheten genomfört har det kommit fram att dokumentationen av förmansprövningen uppvisat stora brister i samtliga granskade lokalpolisområden. I endast sju av de totalt 630 ärenden som granskades hade förmansprövningen dokumenterats genom att förmannens iakttagelser och bedömning antecknats.

text: Eftersom den omhändertagne ska friges så snart det kan ske utan men för honom eller henne själv och det inte längre finns skäl för ett omhändertagande, måste Polismyndigheten löpande pröva om omhändertagandet ska bestå. Även sådana löpande bedömningar ska självfallet dokumenteras, vilket också framgår av Polismyndighetens rutiner och styrdokument.

text: Av Polismyndighetens utredning framgår att löpande bedömningar av förutsättningarna för att omhändertagandet skulle bestå antecknades i endast åtta av de totalt 630 granskade ärendena.

text: Jag kan således konstatera att det förekommit omfattande brister i dokumentationen av förmansprövningar och löpande omprövningar. Det är naturligtvis oacceptabelt och visar enligt min mening att det inom Polismyndigheten inte finns tillräcklig kunskap om de dokumentationskrav som gäller.

text: Det görs ofta ingen verklig prövning av förmannen För att syftet med förmansprövningen ska uppnås måste förmannen göra en självständig bedömning av de omständigheter som lagts till grund för omhändertagandet och kan inte enbart förlita sig på de ingripande polisernas bedömningar och slutsatser. Förmannen ska givetvis också lägga egna iakttagelser av den omhändertagne till grund för bedömningen. Det är av grundläggande betydelse att den som gör en förmansprövning är omsorgsfull och noggrann vid prövningen och ser till att skaffa sig ett fullgott underlag för sin bedömning.

text: Resultatet av utredningen visar att det är ytterst sällsynt att ett beslut om omhändertagande ändras vid förmansprövningen. Under det år som min granskning avsett omhändertogs 27 737 personer i de aktuella lokalpolisområdena. Endast 88 av dessa omhändertaganden hävdes vid förmansprövningen, vilket utgör mindre än 1 procent av det totala antalet.

text: Utredningen visar alltså att det i princip inte förekommer att förmannen gör en annan bedömning av förutsättningarna för omhändertagandet än den ingripande polisen eller bedömer att det vid förmansprövningen inte längre finns skäl för omhändertagandet. I motsats till vad samtliga polisregioner uppgett anser jag att resultatet inte kan tolkas på något annat sätt än att det många gånger inte görs någon verklig prövning av omhändertagandet vid förmansprövningen.

text: Vid min granskning av de 88 ärenden där omhändertagandet hade hävts vid förmansprövningen har jag också kunnat konstatera att det i endast omkring hälften av ärendena fanns dokumentation av förmannens iakttagelser och bedömning. I övriga ärenden gick det inte att utläsa vad som låg till grund för beslutet att häva omhändertagandet.

text: I de fall där förmannens iakttagelser och bedömning hade dokumenterats hade det ibland gjorts i en särskild tjänsteanteckning. Ofta framgick grunderna för förmannens bedömning emellertid endast under beskrivningen av omhändertagandet. Av Polismyndighetens yttrande framgår också att flera polisregioner har påtalat att det i DAF saknas en tydlig plats för dokumentation av grunden för förmannens beslut.

text: Sammanfattning och slutsatser Polismyndighetens genomgång har visat på omfattande dokumentationsbrister i fråga om både förmansprövningar och löpande omprövningar. I endast omkring 1 procent av de granskade ärendena hade förmannens iakttagelser och bedömning antecknats vid förmansprövningen. Även när det gäller löpande omprövningar hade bedömningar dokumenterats i endast omkring 1 procent av de granskade ärendena.

text: Ur rättssäkerhets- och kontrollsynpunkt är det ett grundläggande krav att beslut, åtgärder och händelser av betydelse dokumenteras i enlighet med de bestämmelser som gäller. Dokumentationsbristerna är allvarliga eftersom de

text: omöjliggör en granskning i efterhand av förutsättningarna för frihetsberövandet. Att det finns dokumentationsbrister innebär också typiskt sett att det med visst fog kan ifrågasättas om en åtgärd verkligen har genomförts i enlighet med de regler som gäller.

text: Redan de mycket omfattande och väsentliga dokumentationsbristerna ger mig anledning att ifrågasätta om Polismyndigheten faktiskt genomför förmansprövningar och löpande omprövningar på det sätt som förutsätts enligt LOB.

text: Dessutom visar Polismyndighetens genomgång att det är ytterst sällsynt att ett beslut om omhändertagande ändras vid förmansprövningen. I de granskade ärendena hade omhändertagandet hävts vid förmansprövningen endast i ett mycket litet antal fall.

text: Som jag konstaterat kan resultatet inte tolkas på något annat sätt än att förmannen många gånger inte gör någon egentlig prövning av omhändertagandet. Det är naturligtvis mycket allvarligt med hänsyn till vad jag ovan anfört om förmansprövningens funktion som en garanti för den omhändertagnes rättssäkerhet.

text: Jag är sammanfattningsvis mycket kritisk till de omfattande brister som kommit fram när det gäller Polismyndighetens hantering av förmansprövningar och löpande omprövningar. Bristerna är särskilt allvarliga eftersom de avser en så ingripande åtgärd som ett frihetsberövande.

text: Avslutande synpunkter Polismyndigheten har i sitt yttrande redogjort för det kvalitetsarbete som vid tiden för yttrandet pågick inom myndigheten och för de utbildningsinsatser som hade genomförts och som planerades på såväl regional som nationell nivå. Polismyndigheten har också informerat om att det inom myndigheten pågår ett arbete med att uppdatera de styrdokument som finns inom myndigheten med hänsyn till den digitalisering av dokumentationen som genomförts genom DAF. Jag har i min tillsynsverksamhet noterat att det i DAF numera finns en särskild plats för dokumentation av iakttagelser i samband med förmansprövningen. Jag utgår från att Polismyndigheten som en del i utvecklingsarbetet följer upp om förändringen bidrar till att grunderna för förmannens beslut dokumenteras på det sätt som föreskrivs i författning.

text: Jag ser naturligtvis positivt på att Polismyndigheten vidtar åtgärder för att avhjälpa de omfattande och allvarliga brister som konstaterats genom utredningen, och jag utgår från att arbetet även fortsättningsvis prioriteras inom myndigheten. Jag kommer att fortsätta följa frågorna om hur förmansprövningar görs och om hur förmansprövningar och löpande omprövningar dokumenteras i ärenden om omhändertagande av berusade personer.

text: Ärendet avslutas.


avgjordAv: Hans Ragnemalm

nyckelord:
Långsam handläggning
Tillsyn

title: Anmälan mot Miljö- och byggnämnden i Strömstads kommun angående tiden för handläggning av ärenden om bygglov m.m.

text: Anmälan

text: I en anmälan, som kom in till JO den 12 januari 2007, klagade AA på Miljö- och byggnämnden i Strömstads kommun med anledning av bl.a. långa handläggningstider för flera ärenden. Av hans anmälan framgick bl.a. följande.

text: I ett ärende, dnr MN 1998-0212, hade kommunen, under mer än sex år efter det att länsstyrelsen hade beordrat kommunen att handlägga ärendet, vägrat att fatta ett överklagbart beslut. I ett annat ärende hade AA den 10 oktober 2005 gjort en skriftlig anmälan till nämnden om ett misstänkt svartbygge. Det gällde en olovligt uppställd husvagn som hade ersatts med ett fritidshus trots att både kommunen och länsstyrelsen hade avslagit bygglovsansökan. Det ärendet, dnr MBN 2005-1123, blev liggande på plan- och byggavdelningen i nästan elva månader utan åtgärd. I en tjänsteskrivelse, upprättad av handläggaren den 5 september 2006, meddelades byggaren att det inte fanns några handlingar hos kommunen som visade att bygglov hade lämnats för byggnaden och att den frågan skulle komma att utredas. Av handlingarna i ärendet framgick också att handläggaren hade varit närvarande vid ett nämndmöte där nämnden hade avslagit bygglovsansökan och att han inte hade agerat trots att han cirka tolv månader efter byggstart hade besökt bygget. I en skrivelse den 16 oktober 2006 begärde AA ett beslut. Kommunen hade ännu vid tiden för AA:s anmälan till JO inte behandlat hans anmälan.

text: Utredning

text: Ärendeutskrifter och handlingarna i nämndens ärende dnr MN 1998-0212 infordrades och gicks igenom. Av handlingarna framgick bl.a. följande.

text: I mars 1998 ansökte AA och BB hos Länsstyrelsen i Västra Götalands län om dispens från bestämmelserna om strandskydd och om tillstånd enligt föreskrifter till skydd för landskapsbilden för att bygga två bodar på en fastighet. I ett remissyttrande till länsstyrelsen den 17 april 1998 avstyrkte kommunen strandskyddsdispens för den ena boden samt uttalade tvekan beträffande dispens för den andra byggnaden. Den 27 april 1998 ansökte AA och BB hos kommunen om bygglov för bodarna. Den 26 februari 1999 meddelade länsstyrelsen att de aktuella byggnader-

text: na inte omfattades av förordnandet till skydd för landskapsbilden. Med hänvisning till att byggnadsnämnden enligt ett beslut av länsstyrelsen den 4 juni 1992 var behörig att avgöra frågan om strandskyddsdispens i fall som det förevarande, översände länsstyrelsen ärendet till nämnden för sådan prövning. Den 30 mars 1999 avstyrkte miljö- och hälsoskyddsavdelningen bygglov med hänvisning till avsaknaden av detaljplan och en samlad VA-lösning. I en skrivelse till AA och BB den 22 juni 1999 krävde plan- och byggavdelningen att de skulle reda ut avloppsfrågan och styrka behovet av ”miljöhusen”. I slutet av juli 1999 begärde AA beslut i frågan om strandskydd. I en skrivelse som kom in till nämnden den 21 oktober

text: 1999 efterfrågade AA nämndens beslut i fråga om strandskyddsdispens och bygglov. I en skrivelse som kom in till kommunen den 26 mars 2004 yrkade AA bl.a. beslut eller förhandsbesked i ärendet om dispens och bygglov. Den 1 juli 2004 beviljade nämnden AA:s ansökan om tillstånd att anlägga enskild avloppsanläggning på fastigheten. Den 12 juli 2005 meddelade nämnden beslut om bygglov.

text: Miljö- och byggnämnden anmodades därefter att göra en utredning och yttra sig över vad som framfördes i AA:s anmälan till JO angående handläggningen av ärendet med dnr MBN 2005-1123. Nämnden anmodades också att utreda och yttra sig avseende handläggningstidens längd vad gäller ärendet med dnr MN 1998- 0212.

text: Den 22 mars 2007 beslutade nämnden att avge yttrande med i huvudsak följande innehåll.

text: – – – Frågan gäller dels ett ärende avseende ansökan om bygglov för uppförande av två uthus, dnr MN 1998-0212, ankomststämplat 1998-04-27, dels en anmälan om olovligt byggande, dnr MBN 2005-1123, ankomststämplat 2005-10-12.

text: Ärendet avseende ansökan om bygglov för uppförande av två uthus, Dnr MN 1998-0212 har handlagts enligt följande:

text: I mars 1998 inkom från länsstyrelsen remiss avseende ansökan om strandskyddsdispens för uppförande av två st uthus. Platsen besöktes i början av april och granskningsyttrande upprättades och tillsändes länsstyrelsen. BB och AA inkom i slutet av april med ansökan om bygglov för de uthus som avsågs i ansökan om strandskyddsdispens. I skrivelse från oktober 1998 utvecklar AA sina åsikter om rättsröta och korruption i samhället i allmänhet och i Strömstads kommun i synnerhet. Länsstyrelsen meddelar enligt skrivelse i februari 1999 att kommunen är beslutande i den här typen av strandskyddsärenden. Miljö- och hälsoskyddschefen meddelar i skrivelse, mars 1999, att VA-situationen på Ramsö är problematisk och att ytterligare byggnation försvårar möjligheten till samlade lösningar för både bebyggelse och VA-frågor. Bygglov avstyrktes därför, vidare ansåg han att totalt byggnadsförbud borde införas. AA ifrågasätter i skrivelser från april, juli och oktober 1999 kommunens handläggning av ärendet och den tid det tagit och kräver omedelbart beslut. I oktober 1999 behandlades ärendet i miljönämndens arbetsutskott som beslutade att avslå ansökan om bygglov för de två uthusen. Som skäl åberopades VA-situationen på ön samt miljö- och hälsoskyddsavdelningens yttrande. Förslaget till beslut sändes till AA för yttrande. AA inkom med svarsskrivelse där förslaget till beslut ifrågasätts. Miljö- och byggnämnden beslutade i juli 2004 genom miljö- och hälsoskyddsavdelningen att bevilja tillstånd för enskild avloppsanläggning. I början av juli

text: 2005 nåddes plan- och byggavdelningen av information om att tillstånd beviljats för avloppsanläggning, varefter bygglov beviljades enligt ansökan.

text: Ärendet avseende olovligt uppförd byggnad, miljö- och byggnämndens dnr MBN 2005-1123 har handlagts enligt följande:

text: AA inkom 2005-01-12 med skrivelse med krav på rivning av misstänkt svartbygge och yrkar på skriftlig information om de beslut som fattats i ärendet. Av skrivelse 2006-07-30 framför AA sitt missnöje över bristen på handläggning och det har medfört att han och hans familj har utsatts för hot och trakasserier, hans misstankar om korruption förstärks. Sedan följer en skriftväxling mellan AA och kommunen om ägandeskap av mark och byggnader, misstankar om brott, hot och korruption. I jan 2007 tillskrivs ägarna till den aktuella byggnaden med begäran om skriftlig förklaring. Ägaren till byggnaden inkom i februari 2007 med förklaring till det som har hänt samt en ansökan om att bygglov skall beviljas i efterhand för byggnaden. Miljö- och byggnämnden kommer att få ta ställning i ärendet.

text: Sammanfattning:

text: Ärendet har utretts och information har inhämtats från parterna i målet. Utredningen har även visat att ett antal omständigheter som i viss mån har legat utanför plan- och byggavdelningens kontroll har påverkat handläggningstiden på ett negativt sätt. Där kan nämnas oklarhet i rollfördelningen mellan länsstyrelsen och kommunen när det gäller hanteringen av strandskyddsfrågan samt hur lösningen av VA-frågorna skall ske. Det är självklart inte acceptabelt att handläggningstiderna har blivit så långa som de blivit i dessa två ärenden. När det gäller Ramsö har VA-frågan varit den stora stötestenen i åtskilliga år och detta har varit ett stort hinder i många bygglovsärenden liksom för dessa ärenden. De påståenden AA framför i sina skrivelser till kommunen, anklagelser om att det skulle ha förekommit bestickning, mutbrott, vänskapskorruption etc. i hanteringen av hans ärenden. Det har inte förekommit några förhållanden i utredningen som skulle tyda på att något oegentligt skulle ha förekommit i kommunens handläggning av AA:s ärenden. Miljö- och byggnämnden har uppmärksammat problemet med ärendehantering med bl.a. långa handläggningstider som i viss mån berott på personalbrist och kommer att vidta åtgärder för att komma till rätta med de brister som finns idag.

text: AA kommenterade remissyttrandet.

text: Bedömning

text: Enligt

text: 7 § förvaltningslagen (1986:223)

text: skall varje ärende där någon enskild är part handläggas så enkelt, snabbt och billigt som möjligt utan att säkerheten eftersätts. När ett ärende har anhängiggjorts hos en myndighet ankommer det på denna att driva fram ärendet till ett avgörande.

text: Enligt

text: 10 kap. 1 § plan- och bygglagen (1987:10)

text: , PBL, skall byggnadsnämnden ta upp frågan om påföljd eller ingripande enligt det kapitlet så snart det finns anledning att anta att en överträdelse har skett av bestämmelserna om byggande i lagen eller av någon föreskrift eller något beslut som har meddelats med stöd av dessa bestämmelser. När en åtgärd som kräver bygglov, rivningslov eller marklov har vidtagits utan lov, skall byggnadsnämnden se till att det som har utförts blir undanröjt eller på annat sätt rättat, om inte lov till åtgärden meddelas i efterhand. En sakägare, t.ex. en granne, som har påkallat ingripande enligt

text: 10 kap.

text: PBL har rätt

text: att inom rimlig tid få ett formligt beslut som han, om det går honom emot, kan överklaga. Innebörden av beslutet avgörs av omständigheterna i det enskilda fallet.

text: I ärendet med dnr MN 1998-0212 inkom ansökan om bygglov till nämnden i april 1998. I februari 1999 överlämnade länsstyrelsen frågan om strandskyddsdispens till nämnden för prövning. Som nämndens remissyttrande får förstås behandlades ärendet av arbetsutskottet i oktober 1999 varefter ett förslag till avslag kommunicerades med AA. Först den 12 juli 2005 meddelade nämnden beslut i ärendet. Som sägs i remissyttrandet är det självfallet oacceptabelt med så lång handläggningstid för ett ärende av detta slag. De skäl som nämnden har angett, bl.a. oklarhet om rollfördelningen mellan länsstyrelsen och kommunen i fråga om hanteringen av strandskyddsfrågan, avsaknad av VA-lösning och i viss mån personalbrist, är enligt min mening inte en tillfredsställande förklaring. Jag anser handläggningen anmärkningsvärd och är mycket kritisk till nämndens passivitet.

text: Av utredningen avseende nämndens ärende dnr MBN 2005-1123 framgår att AA den 12 januari 2005 gav in en skrivelse med begäran om rivning av ett misstänkt olovligt bygge. Han måste därigenom anses ha begärt ingripande enligt

text: 10 kap.

text: PBL. Han yrkade också skriftlig information om de beslut som fattats i ärendet. I januari 2007 begärde nämnden förklaring av byggnadens ägare som därefter ansökte om att bygglov skulle beviljas i efterhand.

text: Nämnden har vidgått att handläggningen har dragit ut på tiden också i detta ärende. Enligt vad AA har uppgett i en skrivelse till JO den 3 maj 2007 hade han då inte fått något svar på sin anmälan. Jag utgår från att nämnden, om så inte redan har skett, snarast avslutar ärendet med den skyndsamhet som föreskrivs i

text: 7 § förvaltningslagen

text: . För det fall att nämnden bedömer att AA är sakägare bör han, i enlighet det nyss sagda, därvid ges tillfälle att få ett beslut i saken.

text: Vad som i övrigt har kommit fram ger inte anledning till någon ytterligare åtgärd från min sida.

text: Ärendet avslutas.


avgjordAv: Justitieombudsmannen Katarina Påhlsson

nyckelord:
Anstalt
Avskildhet (isolering)

title: Kritik mot Kriminalvården, anstalten Kumla, för placering av intagna i avskildhet under flera dygn med anledning av kollektiv arbetsnedläggning

sammanfattning: I februari och mars 2020 placerades ett stort antal intagna i avskildhet med stöd av 6 kap. 5 § fängelselagen för att de kollektivt hade lagt ned arbetet. Under de tre tidsperioder som JO har granskat var de intagna avskilda mellan två och drygt fem dygn. JO kritiserar anstalten Kumla eftersom det enligt hennes mening är tydligt att de aktuella avskildhetsplaceringarna har pågått längre än vad som får anses rymmas inom ramen för den bestämmelse som låg till grund för anstaltens beslut.

text: Bakgrund och inledning

text: Den 24 februari 2020 beslutade den dåvarande generaldirektören för Kriminalvården att intagna i anstalter och häkten fr.o.m. den 29 februari 2020 inte längre skulle få ta emot andra pengar än sådana som betalas ut från Kriminalvården. Sedan slutet av februari 2020 har JO fått in ett stort antal anmälningar mot Kriminalvården med anledning av myndighetens beslut. Klagomålen rör dels beslutet i sig, dels de konsekvenser som beslutet får för intagna och deras anhöriga. I mars 2020 beslutade jag att inom ramen för ett initiativärende utreda Kriminalvårdens överväganden inför beslutet, det rättsliga stödet för åtgärden och beslutets konsekvenser för intagna (dnr 2585-2020). Utredningen pågår fortfarande.

text: I det här beslutet behandlas hur anstalten Kumla agerade när de intagna lade ned arbetet i protest mot Kriminalvårdens beslut om förbud mot insättningar av externa medel.

text: Anmälningar

text: I tre anmälningar som kom in till JO under perioden den 28 februari–12 mars 2020 klagade AA bl.a. på de åtgärder som anstalten Kumla vidtagit med anledning av de intagnas protester mot beslutet att förbjuda mottagande av pengar. Han anförde i huvudsak följande.

text: Intagna i anstalten Kumla protesterade på ett fredligt och konstruktivt sätt mot att de inte längre tillåts att ta emot pengar utifrån. De intagna valde två representanter enligt bestämmelsen om förtroenderåd i 4 kap. 5 § fängelselagen. Representanterna informerade anstalten om att de intagna avsåg att lägga ned arbetet under ordnade former och överlämnade en skriftlig redogörelse till anstalten med en önskan om dialog. Detta bemöttes med att samtliga intagna isolerades trots att varken ordningen eller säkerheten var hotad. Förtroenderådsrepresentanterna fördes till avskildhetsavdelningen. När isoleringen hävdes valde de intagna nya representanter, men önskan om dialog möttes på nytt av att hela avdelningen isolerades.

text: Det första beslutet om placering i avskildhet fattades den 26 februari 2020. Som skäl till avskildhetsplaceringen angav anstalten att åtgärden skulle säkerställa ordningen och säkerheten i anstalten. Isoleringen hävdes den 2 mars 2020 eftersom det, enligt beslutet om hävning, varken förekommit eller planerades upplopp, skadegörelse eller olämpligt uppträdande.

text: Den 4 mars 2020 beslutade anstalten att på nytt isolera de intagna. I avskildhetsbeslutet anfördes att den tidigare avskildheten hade hävts för att anstalten ville se om de intagna tänkte arbeta och att protester förekom i fängelser över hela Sverige. Det fanns dock inte något samarbete eller informationsutbyte mellan intagna på olika avdelningar eller i olika fängelser, förutom möjligen i något enstaka undantagsfall.

text: När avskildheten hävdes den 6 mars 2020 tog Kriminalvården initiativ till dialog. Det genomfördes två möten med konstruktiva samtal i bra tonläge. Anstaltens representanter höll med om att det inte hade förekommit några misskötsamheter. Det andra mötet hölls den 9 mars 2020. Några minuter efter att mötet hade avslutats isolerades samtliga intagna på nytt. AA fick inte se avskildhetsbeslutet men fick muntligt beskedet att skälen till isoleringen var desamma som tidigare.

text: Han har bett om kopior av samtliga beslut, men anstalten har vägrat att ge honom det och han har endast tillåtits att läsa besluten i 30 sekunder.

text: AA bifogade en kopia av Kriminalvårdens informationsskrift till intagna i anstalt om den förändrade hanteringen av intagnas medel. Han uttryckte också sitt missnöje med Kriminalvårdens beslut att förbjuda insättning av externa medel till intagna.

text: Utredning

text: Anstaltens beslut om att placera AA i avskildhet och att häva avskildhetsplaceringarna hämtades in och granskades. Därefter begärde JO att Kriminalvården skulle yttra sig över det som AA hade anfört. I remissvaret skulle Kriminalvården redogöra för hur anstalten Kumla under de aktuella tidsperioderna arbetat för att de intagna skulle kunna återgå i gemensamhet. Vidare skulle det framgå av yttrandet hur anstalten säkerställt de intagnas rätt att begära

text: omprövning av respektive överklaga avskildhetsbesluten. Kriminalvården skulle även ge sin syn på om de tidsperioder som de intagna varit avskilda ryms inom ramen för den bestämmelse som åberopades i besluten.

text: Kriminalvårdens remissvar I sitt remissvar anförde Kriminalvården, rättsenheten vid huvudkontoret, genom chefen för sektionen för verksjuridik följande:

text: Utredning

text: Uppgifter om sakförhållandena har hämtats in från region Mitt. Av utredningen framkommer i huvudsak följande.

text: Bakgrund De avskildhetsperioder som har varit aktuella i ärendet är den 26 februari 2020 till den 2 mars 2020, den 4 mars 2020 till den 6 mars 2020 och den 9 mars 2020 till den 13 mars 2020. Den 24 februari 2020 beslutade Kriminalvården att myndigheten inte längre skulle ta emot pengar från externa parter för intagnas räkning. Intagna på häkten och anstalter runt om i landet uttryckte sitt ogillande genom olika missnöjesyttringar. Det förekom hot om upplopp, medvetna fel i arbetsdriften, försök att muta personal, hot eller våld mot personal och kollektiv arbetsvägran. Intagna skrev även brev till varandra för att uppmuntra till bl.a. kollektiv arbetsvägran. Med anledning av den uppkomna situationen beslutade anstalten Kumla att aktivera anstaltens incidentledningsgrupp den 26 februari 2020.

text: Avskildhetsperiod 1 Efter en inledande analys beslutade incidentledningsgruppen att de avdelningar där det förekom kollektiv arbetsvägran skulle avskiljas enligt

text: 6 kap. 5 § fängelselagen (2010:610)

text: , FäL. Därefter skedde ytterligare inhämtande av information för att uppdatera lägesbilden och få en klarare bild av problemet. Därefter ägde samordning rum för hantering av situationen på kort och lång sikt. När lägesbilden tillät det upphävdes avskildheterna och verksamheten återgick i normaldrift. Hus D, där AA var och fortfarande är placerad, består av två plan och fyra bostadskorridorer med totalt 62 platser. Hela avdelningen deltog i protestaktionen. I bostadskorridoren där AA är placerad påbörjades en matstrejk den 24 februari 2020. Ansvarig chef för anstaltens kök och köksföreståndare gick ut och pratade med de intagna och stämningen på avdelningen blev bättre efter detta. De intagna på våningsplan 2 påbörjade sin kollektiva arbetsvägran den 24 februari 2020. På morgonen den 26 februari 2020 infann sig inga intagna till dagens sysselsättning och de lämnade inte heller någon giltig anledning till varför de inte kunde delta. Utifrån det uppkomna läget på anstalten i kombination med lägesbilden i övriga landet fattades kl. 14.05 beslut om att placera alla intagna i avskildhet enligt 6 kap. 5 § FäL. Utöver hus D var även intagna i hus C med 62 platser avskilda av samma skäl. Under dagen hölls samtal med intagna för att reda ut situationen och se vad som kunde göras. Samtal hölls dagligen med de intagna angående deras inställning till deltagande i sysselsättning och då framkom det att de hade för avsikt att fortsätta med protestaktionen. Det har även gjorts dagliga bedömningar av stämningen på de olika husen och då framkom bl.a. att det generellt sett hade varit mer oroligt i hus C än i hus D. Dock var det den 29 februari 2020 oroligt kring ett fåtal intagna i hus D och den 1 mars 2020 uttalades hot mot personal i hus D. Den 2 mars 2020 uppgav alla intagna förutom en bostadskorridor att de inte skulle komma att genomföra några fler aktioner. Beslutet om avskildhet upphävdes kl. 16.58 samma dag.

text: Omgående påbörjades ett arbete för att identifiera vilka intagna som var drivande i situationen och om den gick att lösa genom exempelvis samtal eller interna alternativt externa förflyttningar. Den 29 februari 2020 hade ett antal intagna identifierats som eventuellt var möjliga att förflytta inom eller utanför anstalten. Tre av dessa skulle gå att förflytta internt medan det för fyra andra initierades förflyttningar genom placeringssektionen vid Kriminalvårdens huvudkontor. Den 2 mars 2020 var det endast intagna vid en avdelning som uppgav att de skulle fortsätta med aktionen och beslut fattades att åter placera alla i gemensamhet. Skälen till avskildheten prövades löpande och några intagna placerades i avskildhet av andra anledningar som uppkom under tidsperioden. Sett till den uppkomna situationen har anstalten Kumla gjort bedömningen att avskiljandet var nödvändigt. Det fanns uppgifter dels internt, dels externt, om att oroligheter hade uppstått och att ytterligare oroligheter skulle kunna uppstå. Det var till en början oklart vilken grad eller omfattning eventuella tillkommande oroligheter skulle kunna få. Under avskildheten hade incidentledningsgruppen dagliga möten, inledningsvis flera gånger om dagen, för att analysera läget och ompröva avskildheterna. Anstalten hade förhandlare ute på de aktuella avdelningarna för att försöka lösa problematiken kring strejken och protesterna. Med hänsyn till då rådande lägesbild ansåg incidentledningsgruppen att det förelåg fara för ordningen och säkerheten, givet det stora antalet intagna som kollektivt bröt mot Kriminalvårdens regler och rutiner. De dagliga bedömningarna avseende den pågående avskildheten dokumenterades även i kriminalvårdsregistret (KVR).

text: Avskildhetsperiod 2 och 3 Den 3 mars 2020 hade de intagna i hus D:s tredje våning stormöte. Vid tiden var 28 intagna placerade i den våningens två bostadskorridorer. De var fortsatt missnöjda med beslutet av den 24 februari 2020 men de var även missnöjda med anstaltens mat. Den 4 mars 2020 infann de intagna sig inte till sysselsättningen. I och med att protestaktionen fortsatte att omfatta ett stort antal intagna som uppgav att de skulle fortsätta med sin protest till dess en lösning kommit till stånd bedömdes det nödvändigt att tillfälligt hålla de intagna avskilda från varandra för att upprätthålla ordningen och säkerheten. De intagna placerades i avskildhet enligt 6 kap. 5 § FäL den 4 mars 2020 kl. 10.20. Anstalten Kumla fortsatte arbetet med att hitta andra placeringar till de mest drivande intagna och fortsatte samtalen med de intagna. Då protestaktionen inte bara berörde anstalten Kumla pågick ett omfattande arbete inom Kriminalvården i fråga om omplaceringar varför handläggningen av detta blev mer långdragen och komplicerad än vanligt. Fredagen den 6 mars 2020 bedömde anstalten Kumla dock att de nödvändigaste åtgärderna hade genomförts varför avskildheten upphävdes och de intagna placerades i gemensamhet kl. 13.10. På måndagen den 9 mars 2020 vägrade åter alla intagna i hus D att gå till sysselsättningen. Efter samtal med de intagna framgick att de stod fast vid att inte gå till sysselsättningen. De intagna uppgav vidare att de var missnöjda med lönesättning, kostnader och den generella tillvaron på avdelningen. Det bedömdes åter vara nödvändigt att hålla de intagna avskilda från varandra för att upprätthålla ordningen och säkerheten varför beslut om avskiljande togs kl. 10.32. Efter avskiljandet fortsatte arbetet med att samtala med de intagna och lokalisera vilka som var mest drivande för att om möjligt kunna förflytta dessa. De intagna presenterade en kravlista där anstalten Kumla kunde tillgodose en del av de önskemål de intagna hade. Efter att ytterligare omplaceringar genomförts och vissa önskemål tillgodosetts upphävdes avskildheten den 13 mars kl. 11.38. Därefter har det inte förekommit några kollektiva protestaktioner med anledning av Kriminalvårdens beslut av den 24 februari 2020. Kontinuerliga bedömningar gjordes och dokumenterades i KVR.

text: Underrättelse av beslut och möjlighet till omprövning samt överklagan Alla beslut om avskildhet har underrättats de intagna samma dag och om de har bett om kopior har de fått det. De intagna som har önskat att begära omprövning av och därefter överklaga besluten har haft möjlighet att göra det.

text: Rättslig reglering

text: Av

text: 1 kap. 4 § fängelselagen (2010:610)

text: , FäL, framgår att varje intagen ska bemötas med respekt för sitt människovärde och med förståelse för de särskilda svårigheter som är förenade med frihetsberövandet. Av 1 kap. 6 § FäL framgår att verkställigheten inte får innebära andra begränsningar i den intagnes frihet än som följer av denna lag eller som är nödvändiga för att ordningen eller säkerheten ska kunna upprätthållas. En kontroll- eller tvångsåtgärd får endast användas om den står i rimlig proportion till syftet med åtgärden. Om en mindre ingripande åtgärd är tillräcklig ska den användas. Av 3 kap. 2 § första stycket FäL framgår att en intagen är skyldig att utföra eller delta i den sysselsättning som anvisas honom eller henne. Av 6 kap. 5 § FäL framgår att intagna tillfälligt får hållas avskilda från varandra, om det är nödvändigt för att ordningen eller säkerheten ska kunna upprätthållas. Av 14 kap. 1 § första stycket FäL framgår att Kriminalvårdens beslut enligt denna lag får överklagas till allmän förvaltningsdomstol, om inte annat följer av 5 §. Av 14 kap. 2 § första stycket FäL framgår att ett beslut inte får överklagas enligt 1 § första stycket innan beslutet har omprövats av Kriminalvården. En sådan omprövning får begäras av den beslutet angår om det har gått honom eller henne emot. Ett överklagande av ett beslut som inte har omprövats ska anses som en begäran om omprövning.

text: Kriminalvårdens bedömning

text: Anstalten Kumla är en anstalt i högsta säkerhetsklass och de intagna som är placerade där omgärdas i stor utsträckning av höga risker. En sådan aktion som har varit aktuell i ärendet är därför synnerligen allvarlig och innebär ett stort hot mot ordningen och säkerheten. Av förarbetena till 6 kap. 5 § FäL framgår att bestämmelsen är avsedd att tillämpas i en situation där t.ex. ett larm utlöses, elektriciteten är ur funktion, otillåtna föremål hamnar i omlopp eller intagna deltar i kollektiv arbetsvägran (se

text: prop. 2009/10:135 s. 138

text: ). Det saknas krav på att en intagen som hålls avskild ska kunna knytas till omständigheterna som ligger till grund för beslutet att tillfälligt hålla de intagna avskilda från varandra. Mot bakgrund av vad som framkommit i utredningen har det, enligt Kriminalvårdens uppfattning, funnits skäl att placera intagna i avskildhet enligt denna bestämmelse. När det gäller avskildhetsperiodernas längd kan följande konstateras. Av förarbetena framgår att ett tillfälligt avskiljande enligt 6 kap. 5 § FäL aldrig bör pågå längre än vad som är nödvändigt för att Kriminalvården ska kunna hantera situationen, normalt inte längre än några timmar eller något dygn. I detta fall kom avskildhetsplaceringen av de intagna att pågå i som mest sex dagar i rad. JO har i beslut den 27 oktober 2009, dnr 2163-2008, granskat ett fall där alla intagna på två anstaltsavdelningar placerats i avskildhet på grund av kollektiv arbetsvägran enligt dåvarande

text: 17 § fjärde stycket lagen (1974:203)

text: om kriminalvård i anstalt. I detta ärende kom avskildhetsplaceringen av intagna på den anstaltsavdelning som varade längst tid att beröra fem arbetsdagar i rad. Den aktuella anstalten tillfrågade dagligen samtliga intagna om de var beredda att delta i anvisad verksamhet under dagen, vilket av JO bedömdes vara ett rimligt sätt att hantera den uppkomna situationen. JO har i ett senare beslut om Kriminalvårdens tillämpning av 6 kap. 5 § FäL uttalat att flera i det ärendet redovisade avskildhetsplaceringar, som längst sex dygn, hade pågått längre än

text: vad som får anses rymmas inom ramen för den bestämmelsen (JO:s beslut den 23 november 2016, dnr

text: ). Av utredningen framgår att anstalten Kumla kontinuerligt har fört dialog med de intagna och utvärderat lägesbilden på de aktuella avdelningarna. Detta har också dokumenterats i KVR. Ett arbete med att omplacera de intagna som bedömts som mest drivande i aktionerna har skett parallellt. Anstalten har på så sätt genomfört åtgärder för att minska tiden som de intagna har varit placerade i avskildhet. Anstaltens agerande måste också ses i ljuset av den oroliga och i vissa fall hotfulla stämning som rådde på såväl anstalten Kumla som vid andra verksamhetsställen vid den aktuella tidpunkten samt de säkerhetsmässiga konsekvenser som hade kunnat följa om situationen eskalerat. Såväl anstalten som myndigheten nationellt befann sig vid tillfället i stabsläge med anledning av den förhöjda risken för ordningsstörningar. Det är svårt att i efterhand göra en bedömning av om tiden i avskildhet hade kunnat blir kortare om anstalten Kumla hanterat situationen på annat sätt. Mot bakgrund av vad som framkommit i utredningen och det vid tidpunkten rådande säkerhetsläget anser dock Kriminalvården att de tidsperioder som de intagna varit avskilda i aktuellt ärende får anses ha varit proportionerliga och nödvändiga för att kunna hantera den uppkomna situationen. AA:s kommentarer AA kommenterade remissvaret och anförde bl.a. att det på hans avdelning varken förekom hot eller våld mot personal eller hot om upplopp. Det var inte heller någon intagen som gjorde medvetna fel i arbetsdriften eller försökte muta personal. De intagna meddelade i förväg att arbetet skulle läggas ned och sökte hela tiden dialog. Vidare informerade de anstalten om att det var fråga om en fredlig protest och att det på avdelning D3 inte skulle förekomma någon misskötsamhet. De intagna som anstalten identifierade som ledare var de som utsetts till förtroenderådsrepresentanter. Varje gång representanterna lämnade in en anhållan om dialog ledde det till att samtliga intagna avskildes från varandra. När avskildhetsplaceringarna hävdes var de som valts till representanter borta från avdelningen och anstalten förklarade inte varför. Detta skedde om och om igen.

text: Rättslig reglering

text: Kriminalvården har i sitt remissvar redogjort för flera bestämmelser som har betydelse i ärendet. För egen del vill jag återge innehållet i

text: 4 kap. 5 § fängelselagen (2010:610)

text: där följande sägs. En intagen ska ges möjlighet att på lämpligt sätt sammanträda med andra intagna för överläggning i frågor som är av gemensamt intresse för de intagna (förtroenderåd). Förtroenderådet ska ges möjlighet att på lämpligt sätt överlägga med ledningen för anstalten.

text: Bedömning

text: Kritik för avskildhetsplaceringarnas längd Av utredningen framgår att intagna i anstalten Kumla placerades i avskildhet med stöd av

text: 6 kap. 5 § fängelselagen

text: under tre tidsperioder och att det i fråga om AA avsåg den 26 februari–2 mars 2020 (drygt fem dygn), den 4–6 mars 2020 (drygt två dygn) och den 9–13 mars 2020 (drygt fyra dygn).

text: Den åberopade bestämmelsen ger Kriminalvården befogenhet att tillfälligt hålla intagna avskilda från varandra, om det är nödvändigt för att ordningen eller säkerheten ska kunna upprätthållas. Med stöd av

text: 6 kap. 5 § fängelselagen

text: kan Kriminalvården således upplösa gemensamheten i en anstalt eller på en viss avdelning eller en del av en avdelning. Bestämmelsen motsvarar

text: 17 § fjärde stycket lagen (1974:203)

text: om kriminalvård i anstalt, som ändrades den 1 april 2008. Enligt den tidigare lydelsen kunde de intagna under programtid, dvs. den tid då sysselsättningen ska pågå, endast hållas avskilda från varandra om det var fråga om kollektiv arbetsvägran. Av förarbetena framgår att avsikten med den ändrade lydelsen bl.a. var att det inte skulle vara någon skillnad om en incident inträffade under programtid eller fritid (

text: prop. 2006/07:127 s. 22

text: I

text: 6 kap. 5 § fängelselagen

text: anges inte någon tidsgräns för hur länge intagna får hållas avskilda, men det ska vara fråga om ett tillfälligt avskiljande. Som Kriminalvården redogjort för framgår det av förarbetena att det normalt inte kan röra sig om mer än några timmar eller något dygn.

text: JO har i flera ärenden granskat anstalters tillämpning av den aktuella bestämmelsen. I ett initiativärende gjorde chefsJO Elisabeth Rynning en genomgång av ett stort antal beslut om placering i avskildhet med stöd av

text: 6 kap. 5 § fängelselagen

text: . Hon uttalade i beslutet i det ärendet att flera av de granskade avskildhetsplaceringarna, vilka som längst uppgått till sex dygn, hade pågått längre än vad som får anses rymmas inom ramen för den bestämmelsen (se

text: JO 2017/18 s. 121

text: , i Kriminalvårdens yttrande har dnr 6027-2015 använts).

text: Även i ett beslut den 27 november 2018 konstaterade Elisabeth Rynning att en avskildhetsplacering hade pågått längre än vad som får anses rymmas inom ramen för

text: 6 kap. 5 § fängelselagen

text: (dnr 8060-2017). Den intagne hade i det ärendet varit avskild i drygt två dygn. Det var emellertid då inte fråga om kollektiv arbetsnedläggning.

text: En anstalts sätt att hantera kollektiv arbetsvägran under flera dagar har granskats av JO i ett ärende som avgjordes den 27 oktober 2009 (

text: JO 2010/11 s. 187

text: , i Kriminalvårdens yttrande har dnr 2163-2008 använts). Som Kriminalvården nämnt placerades de intagna i det fallet i avskildhet under fem arbetsdagar med stöd av 17 § fjärde stycket lagen om kriminalvård i anstalt. Under avskildhetsperioden tillfrågades varje intagen dagligen om han var beredd att delta i anvisad verksamhet under dagen. JO bedömde att anstalten hade hanterat den uppkomna situationen på ett rimligt sätt. Av utredningen i ärendet framgick att de intagna var avskilda även på kvällen efter den tid då sysselsättningen normalt är avslutad men att de gavs möjlighet att äta frukost gemensamt de dagar de i övrigt var avskildhetsplacerade. Jag noterar dessutom att den ifrågasatta avskildhetsperioden inte avsåg fem dagar i följd utan först torsdag och fredag i en vecka samt måndag–onsdag i veckan därpå. Från fredagen kl. 15 till måndagen kl. 8.30 vistades de intagna alltså i gemensamhet i normal omfattning.

text: När det gäller de protester som ägde rum i anstalten Kumla i februari och mars 2020 har anstalten, enligt remissvaret, kontinuerligt fört dialog med de intagna och utvärderat lägesbilden på de aktuella avdelningarna. Vidare har anstalten bl.a. initierat omplaceringar. AA har delvis en annan uppfattning om huruvida anstalten medverkat i dialog med de intagna. Han och Kriminalvården har också lämnat olika beskrivningar av vilka uttryck protesterna tog sig.

text: Utifrån den beskrivning som Kriminalvården har lämnat om missnöjets utbredning samt den oroliga och enligt myndigheten i vissa fall hotfulla stämning som rådde, har jag inte anledning att ifrågasätta att den uppkomna situationen varit svår att hantera. Samtidigt är det en mycket ingripande åtgärd att hålla intagna avskilda från varandra flera dygn i följd. Det är en självklarhet att en sådan åtgärd måste ha stöd i lag. Under den tidsperiod som nu är föremål för granskning kom isoleringen av AA och andra intagna att pågå i som mest drygt fem dygn. Till skillnad från det ärende som var föremål för JO:s prövning 2009 fick de intagna i anstalten Kumla, såvitt framkommit, inte vistas i gemensamhet någon del av dygnet. Under två av de granskade tidsintervallen var de intagna också avskilda betydligt längre än vad som var fallet i det nyss nämnda ärendet. Även med beaktande av anstaltens åtgärder finner jag därför skäl att rikta kritik mot anstalten. Det är enligt min mening tydligt att de aktuella avskildhetsplaceringarna av AA och andra intagna i anstalten Kumla har pågått längre än vad som får anses rymmas inom ramen för

text: 6 kap. 5 § fängelselagen

text: Jag vill också understryka vikten av att intagna ges möjlighet att utöva sin lagstadgade rätt att sammanträda med varandra i förtroenderåd och att de ges möjlighet att överlägga med anstaltens ledning.

text: Möjlighet att begära omprövning och överklaga AA har gjort gällande att han inte fick kopior av avskildhetsbesluten trots att han bad om detta och att han endast tilläts att läsa besluten i 30 sekunder. Enligt Kriminalvården underrättades samtliga intagna om avskildhetsbesluten samma dag som de fattades och den som bad om kopior fick det. AA och Kriminalvården har således lämnat olika uppgifter om hur anstalten gått till väga vid underrättelserna. Det är inte meningsfullt att försöka utreda frågan ytterligare. Jag konstaterar att det som kommit fram i utredningen inte ger stöd för någon kritik i denna del.

text: Avslutning Som jag nämnt inledningsvis behandlas frågor om Kriminalvårdens överväganden inför beslutet att inte längre tillåta insättning av externa medel, det rättsliga stödet för åtgärden och beslutets konsekvenser för intagna i ett initiativärende. Jag har därför inte sett något skäl att beröra dessa frågor i det här ärendet utan hänvisar i dessa delar till det kommande beslutet i initiativärendet (dnr 2585-2020).

text: Jag har i dag också meddelat ett beslut som belyser hur anstalten Hall hanterat protester från intagna genom kollektiv arbetsnedläggning vid samma tid

text: (dnr 1831-2020, 1914-2020 och 2112-2020). I de ärendena fann jag inte anledning att uttala någon kritik mot anstalten Hall. Under våren 2020 tog jag även emot klagomål mot anstalten Salberga om hur den anstalten agerat vid protester liknande de som förekom i anstalterna Kumla och Hall (dnr 1865-2020). Efter att vissa utredningsåtgärder hade vidtagits skrev jag av ärendet då jag gjorde bedömningen att det inte fanns tillräckliga skäl att utreda det ytterligare.

text: Ärendet avslutas.


avgjordAv: Kerstin André

title: Fråga om en länsstyrelse hade uppfyllt det tillsynsansvar beträffande enskild tillståndspliktig verksamhet som åligger länsstyrelsen enligt socialtjänstlagen

text: Bakgrund

text: I Sveriges Radios program Kaliber och Sveriges Televisions nyhetsprogram Västnytt, som sändes i mitten av april 2007, gjordes gällande att det råder allvarliga missförhållanden vid det enskilda (dvs. privat drivna) HVB- hemmet Baggers Hus beläget i Mölndals kommun.

text: I Västnytt kritiserades Länsstyrelsen i Västra Götalands län för att ha brustit i sin tillsyn över Baggers Hus.

text: Anmälningar och utredning

text: I en anmälan till JO (dnr 1757-2007) klagade AA på Länsstyrelsen i Västra Götalands län. Hon ansåg att det var ytterst anmärkningsvärt att journalister skulle behöva stå för inspektion och kontroll av värdinstitutioner. Hon ifrågasatte, mot bakgrund av att länsstyrelsen inte hade utfört någon inspektion ”värd namnet” av Baggers Hus på åtskilliga år, om kontrollen var lika dålig överlag och begärde JO:s granskning av hur tillsynsverksamheten i detta avseende sköttes vid länsstyrelsen.

text: Länsstyrelsen anmodades att inkomma med upplysningar över vad som framfördes i AA:s anmälan till JO. I remissvaret angav länsstyrelsen bl.a. följande.

text: Tillsyn av enskild tillståndspliktig verksamhet

text: I Västra Götalands län finns i nuläget 298 enskilda verksamheter enligt

text: socialtjänstlagen (2001:453)

text: , SoL, och lagen (

text: ) om stöd och service till vissa funktionshindrade, LSS. Av dessa har 202 tillstånd enligt SoL och 96 enligt LSS. Antalet HVB för barn, unga och familj uppgår till 81 stycken. Länsstyrelsen genomför ingen löpande tillsyn av enskild verksamhet, utan tillsyn sker på särskilt förekommen anledning, t.ex. genom anmälan från enskild person eller socialtjänsten. Länsstyrelsen har sedan flera år tillbaka begärt att kommunerna skall utföra den löpande tillsynen enligt vad som framgår av bestämmelserna i

text: 13 kap. 5 §

text: SoL. Under 2006 genomförde kommunerna tillsyn av 67 HVB för barn, unga och familj. Fyra HVB erhöll ej någon tillsyn, åtta bedrev ej någon verksamhet och två var nystartade.

text: Baggers Hus

text: Länsstyrelsen har inte genomfört någon löpande tillsyn av behandlingshemmet Baggers Hus. Den löpande tillsynen har genomförts av arbets- och familjestödsnämnden i Mölndals kommun. Nämnden har till Länsstyrelsen inkommit med tillsynsrapporter avseende åren 1999 och 2001–2006. Ingen av rapporterna har givit Länsstyrelsen anledning att genomföra egen tillsyn. [– – –]

text: I samband med att länsstyrelsen kom in med sitt remissvar hemställde länsstyrelsen i en särskild skrivelse att JO skulle granska bl.a. om länsstyrelsens tillsyn är korrekt och tillräcklig (dnr 2249-2007). Länsstyrelsen anförde i sin skrivelse i huvudsak följande.

text: Bakgrund

text: [– – –] Länsstyrelsen i Västra Götalands län kritiserades i Västnytt för att under 12 år inte ha genomfört någon tillsyn av Baggers Hus trots att Länsstyrelsen, enligt Västnytt, skulle ha känt till att det fanns missförhållanden. De missförhållanden som Västnytt syftade på var uppgifter dels om en 11-årig pojke som förekom i en tillsynsrapport från 2004 dels uppgifter om en 16-årig pojke som förekom i en tillsynsrapport från 2005. Båda tillsynsrapporterna är avgivna av Mölndals kommun. [– – –]

text: Frågeställning

text: [– – –] Länsstyrelsen eftersträvar ett gott läge i länet för den aktuella typen av verksamhet och har byggt upp sin tillsynsverksamhet utifrån detta och vad Länsstyrelsen har uppfattat som de krav på dels länsstyrelserna, dels socialnämnderna som kommit till stånd genom

text: socialtjänstlagen

text: . Länsstyrelsen har därför sedan flera år tillbaka ett arbetssätt som innebär att länsstyrelsen, med stöd av

text: 13 kap. 5 §

text: SoL, systematiskt har aktiverat kommunerna så att kommunerna genomför en löpande tillsyn av varje enskild verksamhet en gång per år. Arbetssättet innebär vidare att socialnämnderna årligen skickar sina tillsynsrapporter till länsstyrelsen. Från de allra flesta verksamheter i länet kommer därför tillsynsrapporter till länsstyrelsen. Länsstyrelsen går igenom samtliga dessa tillsynsrapporter. Beträffande länsstyrelsens tillsyn är rutinerna att denna genomförs på särskilt förekommen anledning, t.ex. efter anmälan från enskild eller från socialtjänst. Det kan vara efter en sådan anmälan som

text: 13 kap. 5 §

text: SoL stadgar att socialnämnden skall göra.

text: Hemställan

text: Länsstyrelsen hemställer härmed att JO tar ställning till om länsstyrelsens arbetssätt, där den löpande tillsynen utövas av kommunernas socialnämnd, är korrekt och tillräckligt. Länsstyrelsen hemställer även om JO:s granskning av om de uppgifter som förekommer i ovan angivna tillsynsrapporter från 2004 och 2005 borde ha medfört länsstyrelsens tillsyn. Slutligen hemställer länsstyrelsen att JO skall granska huruvida länsstyrelsen eller enskilda tjänstemän vid länsstyrelsen har agerat rätt.

text: JO hade vid sin granskning tillgång till bl.a. kopior av de tillsynsrapporter avseende Baggers Hus, som länsstyrelsen har fått från Arbets- och familjestödsnämnden i Mölndals kommun.

text: I ett beslut den 15 juni 2007 anförde JO André följande.

text: Rättslig reglering

text: Ett bolag, en förening, en samfällighet, en stiftelse eller en enskild individ får enligt

text: 7 kap. 1 § första stycket socialtjänstlagen (2001:453)

text: inte utan tillstånd av länsstyrelsen yrkesmässigt bedriva bl.a. hem för vård eller boende. I 7 kap. 2 § anges att tillstånd att bedriva sådan verksamhet som avses i 1 § får beviljas endast om verksamheten uppfyller kraven på god kvalitet och säkerhet.

text: I

text: 13 kap. 3 § första stycket 1 socialtjänstlagen

text: anges att länsstyrelsen har tillsyn över sådan enskild verksamhet som avser verksamhet för vilken det krävs tillstånd enligt 7 kap. 1 § första stycket. Enligt 13 kap. 4 § första stycket har länsstyrelsen rätt att inspektera verksamhet som står under dess tillsyn och får inhämta de upplysningar och ta del av de handlingar och annat material som behövs för tillsynen.

text: Av

text: 13 kap. 5 § första stycket socialtjänstlagen

text: framgår att verksamhet för vilken tillstånd krävs enligt 7 kap. 1 § första stycket står under löpande tillsyn av socialnämnden i den kommun där verksamheten bedrivs. Om socialnämnden får kännedom om missförhållanden i enskild verksamhet som står under länsstyrelsens tillsyn, skall socialnämnden enligt bestämmelsens andra stycke underrätta länsstyrelsen om det.

text: Om det förekommer något missförhållande i ett sådant hem som länsstyrelsen har tillsyn över får länsstyrelsen förelägga den som svarar för verksamheten att avhjälpa missförhållandet. Om missförhållandet är allvarligt och länsstyrelsens föreläggande inte följs, får länsstyrelsen förbjuda fortsatt verksamhet (

text: 13 kap. 6 § socialtjänstlagen

text: Bedömning

text: I det nu aktuella fallet har det särskilt satts i fråga huruvida vissa uppgifter i tillsynsrapporterna avseende HVB-hemmet Baggers Hus för åren 2004 och 2005 borde ha föranlett någon åtgärd från länsstyrelsens sida. Jag anser att uppgifterna inte var av sådant slag att det enbart på grund av någon av dessa har ålegat länsstyrelsen att inleda ett tillsynsärende. Länsstyrelsens handläggning av rapporterna föranleder därför inte någon kritik från min sida.

text: Den principiella frågan om hur ansvaret för tillsyn över bl.a. enskilda HVB-hem bör fördelas mellan länsstyrelsen och socialnämnderna bereds för närvarande av Utredningen om tillsynen över socialtjänsten (S 2004:12). Utredningen avser att lämna ett förslag i saken hösten 2007. Som JO skall jag inte föregripa de

text: överväganden som utredningen kan komma att göra. Mot den bakgrunden och då jag, utifrån den redogörelse som länsstyrelsen har lämnat, inte har någon avgörande invändning mot hur länsstyrelsen tillämpar det nuvarande regelverket, avstår jag från att här gå närmare in på frågan. Den fråga som länsstyrelsen har aktualiserat kan dock vara av intresse för den pågående översynen av tillsynen över socialtjänsten, och jag sänder därför en kopia av detta beslut och länsstyrelsens skrivelse till utredningen för kännedom.