avgjordAv: Justitieombudsmannen Thomas Norling

title: Kritik mot Socialnämnden i Värmdö kommun för handläggningen av ett ärende om tillfälligt utreseförbud enligt LVU

sammanfattning: Socialnämnden i Värmdö kommun fattade ett beslut om ett tillfälligt utreseförbud för en flicka enligt 31 d § lagen med särskilda bestämmelser om vård av unga, LVU. Polismyndigheten underrättades om beslutet och flickans pass spärrades. Nämnden gjorde senare bedömningen att det inte längre fanns skäl för det tillfälliga utreseförbudet, men meddelade ändå inte något beslut om att det skulle upphöra. Beslutet om tillfälligt utreseförbud underställdes inte heller förvaltningsrätten, vilket medförde att det upphörde att gälla en vecka efter att det hade meddelats. Polismyndigheten underrättades dock inte om det förrän knappt två månader senare. Under hela den tiden var flickans pass fortsatt spärrat i passregistret och hon var även förhindrad att ansöka om nytt pass.

text: I beslutet konstaterar JO att nämndens bristande handläggning har medfört att flickans fri- och rättigheter begränsades, trots att det inte fanns något lagstöd för det efter att beslutet om tillfälligt utreseförbud hade upphört att gälla. Nämnden kritiseras därför för handläggningen av ärendet. Nämnden får också kritik för att flickans vårdnadshavare inte fick del av det fullständiga beslutet om tillfälligt utreseförbud när det hade meddelats.

text: Bakgrund

text: Den 19 augusti 2021 fattade ordföranden i Socialnämnden i Värmdö kommun ett beslut om tillfälligt utreseförbud för en flicka född 2007, med stöd av

text: 31 d § lagen (1990:52)

text: med särskilda bestämmelser om vård av unga, LVU. Beslutet i fråga underställdes aldrig förvaltningsrätten. Den 19 oktober 2021 informerade flickans mamma, AA, socialtjänsten om att hon hade fått uppgifter från polisen om att dotterns pass fortfarande var spärrat. Därefter, den 20 oktober 2021, skickade en socialsekreterare information per fax till Polismyndigheten om att det tillfälliga utreseförbudet hade upphört. Samma information skickades även per e-post till Polismyndigheten den 21 oktober 2021.

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO klagade AA på Socialnämnden i Värmdö kommun och anförde bl.a. följande:

text: Beslutet om tillfälligt utreseförbud saknade helt grund. Hon informerades om beslutet per telefon den 19 augusti 2021, men hon fick inget besked om vem som hade fattat beslutet eller på vilka grunder det var fattat. Hon efterfrågade ett skriftligt beslut, men fick till svar att något sådant inte fanns. När hon dagen därpå ringde till socialtjänsten och begärde ut beslutet fick hon ett papper där det stod att dottern hade fått ett tillfälligt utreseförbud, men det saknades motivering till beslutet och det var inte heller undertecknat av någon beslutsfattare. Eftersom beslutet inte underställdes förvaltningsrätten upphörde det att gälla den 26 augusti 2021. Nämnden underrättade dock inte polisen om detta förrän den 20 oktober 2021. Detta har fått till följd att ett olagligt frihetsberövande ingripande skedde från nämndens sida mot hennes dotter.

text: Utredning

text: JO hämtade inledningsvis in handlingar från socialförvaltningen i Värmdö kommun. Därefter begärde JO att socialnämnden skulle yttra sig över det som framförts i anmälan om att beslutet inte underställdes förvaltningsrätten och att det dröjde innan Polismyndigheten informerades om att beslutet hade upphört, samt över hur AA underrättades om innehållet i beslutet.

text: I sitt yttrande anförde nämnden bl.a. följande:

text: Ärendets handläggning

text: Beslut om tillfälligt utreseförbud enligt

text: 31 d §

text: LVU fattades av nämndens ordförande den 19 augusti 2021, då det bedömdes sannolikt att utreseförbud behövdes och att rättens beslut om utreseförbud inte kunde avvaktas med hänsyn till risken för att den unge skulle föras utomlands. Socialsekreterare kontaktade vårdnadshavare samma dag och informerade att beslut om tillfälligt utreseförbud hade fattats. Polismyndigheten informerades om att nämnden fattat beslut om tillfälligt utreseförbud. Påföljande dag, efter telefonsamtal mellan vårdnadshavare och socialsekreterare, träffades överenskommelse att beslutet skulle lämnas till kommunens reception för avhämtning. Beslutet om tillfälligt utreseförbud lämnades för avhämtning, dock utan den motivering som upprättats i annat dokument (låg i relaterade dokument i verksamhetssystemet). Besvärshänvisning bifogades ej till beslutet och den digitala signeringen av nämndens ordförande framgick inte av beslutshandlingen. Den digitala signeringen framgick av beslutets baksida som ej kopierades till vårdnadshavaren. Beslutet om tillfälligt utreseförbud var ej upprättat i verksamhetssystemet, då beslutsformuleringen i verksamhetssystemet saknades, utan var upprättat som ett worddokument som saknade rubrik. Enhetschef och socialsekreterare gjorde senare bedömning att beslutet ej skulle underställas förvaltningsrätten, då det inte var möjligt att få ytterligare uppgifter angående den oron som föranlett beslutet. Information till Polismyndigheten om att det tillfälliga utreseförbudet upphört lämnades av socialsekreterare till Polismyndigheten den 20 oktober 2021.

text: Synpunkter från berörda befattningshavare

text: Nämnden har inhämtat muntliga synpunkter från berörda befattningshavare.

text: Dåvarande enhetschefer uppger i huvudsak följande. Det fanns omfattande tidigare kännedom om den unge. Oron var hög för den unge den 19 augusti 2021 varför bedömning gjordes att beslut om tillfälligt utreseförbud var nödvändigt. Kort därefter gjordes bedömning att beslutet ej skulle underställas förvaltningsrätten, då en del tidigare lämnade uppgifter togs tillbaka. Det var semestertider, en enhetschef var ansvarig 19–20 augusti 2021 och annan enhetschef var ansvarig i ärendet från den 23 augusti 2021 (åter från semester). Fredag den 20 augusti 2021, när beslutet lämnades i receptionen till vårdnadshavaren fanns ansvarig enhetschef som back-up för den socialsekreterare som hade fredagsbemanning under eftermiddagen. Rutin är att ansvarig chef ska kontaktas vid behov av hjälp under fredagsbemanningen. Socialsekreterare uppger i huvudsak följande. Socialsekreterare i ärendet handlade ärendet den 19 augusti 2021 tillsammans med enhetschef. Den 20 augusti 2021 var annan socialsekreterare i ärendet åter från sin semester och hade fredagsbemanningen under eftermiddagen. Socialsekreterare kontaktade chef under fredagsbemanningen angående utlämnande av beslut ur verksamhetssystemet. Samtliga berörda socialsekreterare har uppgett att det var hög arbetsbelastning, en rörig situation på grund av semestertider och har även påtalat brister i verksamhetssystemet. Nämndens ordförande som fattade beslut om tillfälligt utreseförbud tog del av beslutsmotivering i samband med att hon undertecknade beslutet. Berörda befattningshavare har fått ta del av nämndens remissvar.

text: Nämndens bedömning av handläggningen

text: Nämnden har brustit i handläggning och dokumentation. Vårdnadshavare skulle erhållit beslutshandling som tydligt utvisade beslut med beslutsmotivering. Den digitala signeringen av nämndens ordförande skulle ha framgått av beslutet och lämnats till vårdnadshavare. Besvärshänvisning med information hur vårdnadshavare kan överklaga beslutet skulle ha bifogats beslutet. Nämnden får inte hänvisa till eventuella svårigheter i verksamhetssystem. Dokumentationen i journal har varit bristfällig och det har inte tydligt gått att följa ärendet. Ansvarig chef under fredagsbemanningen, eftermiddagen den 20 augusti 2021, kontaktades inte av socialsekreterare för eventuella frågor kring den tidigare handläggningen. Ärendet kommunicerades mellan den chef som var ansvarig när beslutet fattades och den chef som övertog ansvaret efter helgen. Beslutet om tillfälligt utreseförbud skulle antingen ha underställts förvaltningsrätten inom en vecka från den dag då beslutet fattades, vilket inte skedde, eller beslut fattats om upphörande. Av lagförarbeten framgår att beslutet bör underställas förvaltningsrätten samma dag eller dagen därpå. I det aktuella ärendet gjordes bedömning att beslutet inte skulle underställas förvaltningsrätten inom föreskriven tid, vilket innebar att beslutet senare upphörde. Eftersom det inte längre fanns skäl för ett tillfälligt utreseförbud skulle nämndens ordförande rätteligen fattat beslut om upphörande av det tillfälliga utreseförbudet. Beslutet skulle delgetts vårdnadshavare samt Polismyndigheten. Beslutet upphörde att gälla när tidsfristen löpt ut. Polismyndigheten informerades inte om att beslutet upphört, vilket var felaktigt.

text: Åtgärder som en följd av aktuell händelse

text: I samband med utskottets sammanträde den 16 december 2021 uppmärksammades att ärendet bör granskas. Brister uppmärksammades i ärendet i samband med att ansökan om beredande av LVU-vård samt ansökan om utreseförbud behandlades av utskottet. En lex Sarah anmälan ingavs den 24 februari 2022 till Inspektionen för vård och omsorg. En lex Sarah utredning är sammanställd och kommer att lämnas till IVO den 15 juni 2022. Socialsekreterare har tidigare löpande erbjudits utbildning i handläggning och

text: dokumentation, från och med årsskiftet 2021/2022 är det obligatoriskt för handläggare att delta. Nämndens omorganisation verkställdes hösten 2021 som numera är mer rättssäker för den enskilde. Det är en plattare organisation med tydligt stöd för socialsekreterare i form av flera gruppledare. Organisationen har valt att ta bort avdelningschefsnivån och enhetschefer är numera direkt underställda socialchef. Erfarna kompetenta gruppledare har införts för ett nära ledarskap för att noga följa sina respektive ärenden. Verksamheten har kvalitetssäkrats genom bl.a. tydliga riktlinjer för hur avvikelser och lex Sarah ska hanteras. Utbildningar i handläggning och dokumentation kommer framledes vara obligatoriska för samtliga socialsekreterare. Samtliga befattningshavare, utom en, i den ingivna anmälan till JO har valt att avslutat sina anställningar inom myndighet i Värmdö kommun. AA fick möjlighet att yttra sig över remissvaret.

text: Jag har tagit del av den s.k. lex Sarah-anmälan med tillhörande utredning som nämnden lämnat in till Inspektionen för vård och omsorg (IVO) med anledning av bl.a. det inträffade, samt har även tagit del av IVO:s beslut i ärendet.

text: Rättsliga utgångspunkter

text: Tillfälligt utreseförbud Om det finns en påtaglig risk för att någon som är under 18 år förs utomlands eller lämnar Sverige i syfte att ingå äktenskap eller äktenskapsliknande förbindelse eller könsstympas, ska han eller hon förbjudas att lämna Sverige (utreseförbud), enligt

text: 31 a §

text: LVU. Beslut om utreseförbud meddelas av förvaltningsrätten efter ansökan av socialnämnden (

text: 31 b §

text: LVU).

text: Socialnämnden får besluta om tillfälligt utreseförbud om det är sannolikt att ett utreseförbud behövs, och rättens beslut om utreseförbud inte kan avvaktas med hänsyn till risken för att den unge förs utomlands eller lämnar Sverige. Om socialnämndens beslut om tillfälligt utreseförbud inte kan avvaktas, får nämndens ordförande eller någon annan ledamot som nämnden har förordnat besluta om ett sådant förbud. Beslutet ska anmälas vid nämndens nästa sammanträde (31 d§ LVU).

text: Om socialnämnden har beslutat om ett tillfälligt utreseförbud, ska beslutet underställas förvaltningsrätten inom en vecka från den dag då beslutet fattades. Om beslutet inte har underställts förvaltningsrätten inom föreskriven tid, upphör det tillfälliga utreseförbudet (

text: 31 e §

text: LVU). Om det inte längre finns skäl för ett tillfälligt utreseförbud ska socialnämnden besluta att detta genast ska upphöra (

text: 31 g §

text: LVU).

text: Socialnämnden ska genast skicka en kopia till Polismyndigheten av beslut om utreseförbud och tillfälligt utreseförbud, samt beslut om att ett utreseförbud eller ett tillfälligt utreseförbud har upphört enligt 31 c eller 31 g LVU, eller skicka information om att ett sådant beslut i annat fall har upphört (23 c § passförordningen [1979:664]). De uppgifter som har lämnats till Polismyndigheten med stöd av nämnda bestämmelse får tas in i passregistret (23 § passförordningen).

text: En ansökan om pass ska avslås om sökanden är underkastad ett utreseförbud eller tillfälligt utreseförbud enligt LVU (

text: 7 a § passlagen

text: [1978:302]). Vidare ska passmyndigheten även återkalla ett gällande pass om passinnehavaren är underkastad ett utreseförbud eller tillfälligt utreseförbud enligt LVU (

text: 12 § passlagen

text: Nämnden har ansvaret för att ett utreseförbud eller tillfälligt utreseförbud inte består under längre tid än vad som är nödvändigt (Lundgren & Sunesson, Nya sociallagarna [2023, version 36, JUNO], kommentaren till 31 c och g §§ LVU).

text: Dokumentation Handläggning av ärenden som rör enskilda samt genomförande av beslut om stödinsatser, vård och behandling ska dokumenteras. Dokumentationen ska utvisa beslut och åtgärder som vidtas i ärendet samt faktiska omständigheter och händelser av betydelse (

text: 11 kap. 5 § socialtjänstlagen

text: [2001:453], SoL). Ytterligare bestämmelser om dokumentation finns i Socialstyrelsens föreskrifter och allmänna råd om dokumentation i verksamhet som bedrivs med stöd av SoL, LVU, LVM och LSS (

text: SOSFS 2014:5

text: ). Myndigheters skyldighet att underrätta parter om beslut En myndighet som meddelar ett beslut i ett ärende ska som huvudregel så snart som möjligt underrätta den som är part om det fullständiga innehållet i beslutet. Om beslutet får överklagas ska parten även underrättas om hur det går till. Myndigheten bestämmer hur underrättelsen ska ske, men en sådan ska dock alltid vara skriftlig om en part begär det (

text: 33 § förvaltningslagen

text: [2017:900], FL).

text: Bedömning

text: Jag har valt att rikta in min granskning av ärendet på nämndens handläggning av ärendet om tillfälligt utreseförbud. Frågan om det över huvud taget fanns rättsliga förutsättningar att besluta om tillfälligt utreseförbud är en sådan bedömningsfråga som JO normalt sett inte uttalar sig om. Jag finner inte anledning att göra något avsteg från den principen i detta ärende.

text: Handläggningen av ärendet om tillfälligt utreseförbud Det framgår av utredningen att beslutet om tillfälligt utreseförbud meddelades den 19 augusti 2021 och skickades till Polismyndigheten samma dag. Det framgår även att beslutet därefter aldrig kom att underställas förvaltningsrätten. Anledningen till att nämnden inte gjorde det var att en enhetschef och en socialsekreterare gjorde bedömningen att det inte var möjligt att få ytterligare uppgifter om den oro som föranlett beslutet samt att en del tidigare lämnade uppgifter hade tagits tillbaka. Dessa överväganden finns emellertid inte dokumenterade i barnets journal. Nämnden meddelade trots sin bedömning i frågan inte heller något nytt beslut om att det tillfälliga utreseförbudet skulle upphöra. Detta tyder på att nämnden saknade såväl nödvändig kunskap om relevant lagstiftning som rutiner för hur dessa ärenden skulle hanteras.

text: LVU är en tvångslagstiftning med bestämmelser som riktas mot barn och unga. Ett beslut om att någon ska underkastas utreseförbud eller tillfälligt utreseförbud utgör en ingripande åtgärd, med stora konsekvenser för den enskilde. Den som har fått ett utreseförbud, även ett tillfälligt sådant, är förbjuden att lämna Sverige och får dessutom sitt pass återkallat. Det är därför av yttersta vikt att en sådan åtgärd upphör så snart det inte längre finns skäl för den, samt att Polismyndigheten också underrättas om att så har skett. Jag kan konstatera att beslutet i fråga upphörde att gälla en vecka efter att det hade meddelats, i enlighet med bestämmelsen i

text: 31 g §

text: LVU. Det har då varit nämndens skyldighet att, i enlighet med 23 c § passförordningen, genast informera Polismyndigheten om att beslutet hade upphört. Det är klarlagt att någon sådan information inte skickades till Polismyndigheten förrän knappt två månader senare. Detta fick bl.a. till följd att AA:s dotters pass under den tiden fortsatte att vara spärrat i passregistret, trots att hon inte längre var underkastad något tillfälligt utreseförbud. Hon kunde inte heller ansöka om nytt pass. AA:s dotter fick således under en period om knappt två månader sina fri- och rättigheter begränsade trots att en sådan inskränkning då saknade stöd i lag. Det inträffade är naturligtvis helt oacceptabelt.

text: Jag noterar även att det, efter att AA hade uppmärksammat nämnden på den uppkomna situationen, krävdes flera kontakter mellan förvaltningen och Polismyndigheten innan informationen om att det tillfälliga utreseförbudet hade upphört kunde lämnas på korrekt sätt till rätt mottagare på Polismyndigheten. Detta förstärker mitt intryck av att nämnden helt saknade rutiner för hur den här typen av situationer skulle hanteras. Det är dessutom anmärkningsvärt att det var AA som upptäckte det inträffade och själv behövde kontakta nämnden för att få bort dotterns spärr i passregistret. Det ska självklart inte gå till på det sättet.

text: Berörda befattningshavare har uppgett att det under den aktuella tidsperioden var semestertider och att olika enhetschefer ansvarade för ärendet under olika dagar, samt att arbetsbelastningen var hög. Detta utgör inte omständigheter som på något sätt förminskar allvaret i det inträffade. Nämnden är ansvarig för att dess personal och chefer har kännedom om hur ärenden av detta slag ska hanteras och för att organisera arbetet på myndigheten på ett sådant sätt att handläggningen av ärenden kan ske på ett rättssäkert sätt även under semesterperioder.

text: Nämnden förtjänar kritik för att inte genast ha meddelat ett beslut om att det tillfälliga utreseförbudet skulle upphöra när det inte längre fanns skäl för det, samt för att inte genast ha skickat information till Polismyndigheten när beslutet om tillfälligt utreseförbud hade upphört därför att det inte underställts förvaltningsrätten. Nämnden kritiseras även för att dokumentationen av handläggningen har varit bristfällig.

text: Hur vårdnadshavaren underrättades om beslutet AA var i egenskap av vårdnadshavare för det berörda barnet part i ärendet. Av utredningen framgår att hon fick del av beslutet om tillfälligt utreseförbud muntligen vid ett telefonsamtal den 19 augusti 2021 och att hon fick en skriftlig kopia av beslutet den 20 augusti 2021.

text: Jag har tagit del av beslutet i fråga och kan konstatera att det innehåller såväl en motivering som en digital signatur från beslutsfattaren. Det finns således ingenting att anmärka på vad gäller själva utformningen av beslutet eller dess formella innehåll. Det framgår dock av nämndens yttrande att beslutsmotiveringen – som var upprättad i ett separat dokument – inte kom att lämnas ut till AA tillsammans med beslutet. Hon fick inte heller del av beslutsfattarens digitala signatur, eftersom den endast framgick av beslutets baksida och denna sida inte kopierades och lämnades ut till henne. Nämnden har dessutom redogjort för att inte heller besvärshänvisningen fogades till det skriftliga beslut som AA fick del av. Av dokumentationen i ärendet framgår inte när AA till slut fick del av det fullständiga beslutsunderlaget.

text: Eftersom det står klart att AA genom det beskrivna händelseförloppet inte fick del av det fullständiga innehållet i beslutet och inte heller underrättades om hur beslutet kunde överklagas, strider nämndens handläggning mot bestämmelsen i

text: 33 §

text: FL. Det inträffade verkar främst bero på att myndighetens verksamhetssystem orsakade vissa praktiska svårigheter i hanteringen av beslutet. Att baksidan av beslutet inte kopierades och skickades till AA framstår dock endast som resultatet av slarv. Det har även framkommit att det vid tidpunkten var en hög arbetsbelastning på arbetsplatsen och att personalläget var rörigt med anledning av att det var semestertider. Det som nämnden har framfört i dessa delar utgör inte godtagbara skäl för att underlåta att underrätta parten om beslutet i enlighet med

text: 33 §

text: FL. Jag vill här understryka att det aktuella beslutet innebar att tvångsåtgärder vidtogs mot ett minderårigt barn, vilket naturligtvis medförde att det var mycket angeläget för vårdnadshavaren att få del av det fullständiga beslutet.

text: Nämnden förtjänar kritik för att AA varken underrättades om det fullständiga innehållet i beslutet eller om hur hon skulle gå till väga för att överklaga det. Eftersom det inte framgår av dokumentationen när nämnden uppfyllde sin skyldighet enligt

text: 33 §

text: FL, kritiseras nämnden också för detta. Övrigt I remissvaret vidgår nämnden att förvaltningen har brustit i hanteringen av ärendet i flera avseenden. Jag noterar att nämnden med anledning av det inträffade bl.a. har infört obligatorisk utbildning i handläggning och dokumentation för handläggare och även omorganiserat verksamheten för att öka rättssäkerheten för den enskilde. Jag utgår från att dessa åtgärder förhindrar att något liknade inträffar igen.

text: Det som AA har uppgett i övrigt ger inte anledning till något uttalande från min sida. Med hänsyn till de fel och brister i handläggningen som jag har uppmärksammat finns det skäl att skicka en kopia av det här beslutet till Socialstyrelsen för kännedom. Ärendet avslutas.


avgjordAv: Justitieombudsmannen Katarina Påhlsson

nyckelord:
Bemötande
Objektivitet, opartiskhet, saklighet

publisher: Justitieombudsmannen

title: Kritik mot en rådman för kontakter med en av parterna i ett avslutat domstolsärende

org: jo

sammanfattning: I ett ärende om verkställighet enligt 21 kap. föräldrabalken ingick parterna en överenskommelse i samband med att tingsrätten höll sammanträde. Några veckor senare tog en av parterna kontakt med en rådman som hade handlagt ärendet inledningsvis men inte varit ordförande vid sammanträdet och ställde frågor bl.a. om hur överenskommelsen skulle tolkas. JO anser att rådmannen i kontakterna med parten inte fullt ut iakttagit kravet i 1 kap. 9 § regeringsformen att en domstol ska vara opartisk i sin verksamhet och därför inte kan undgå kritik.

text: Anmälan

type: rubrik

text: I en anmälan som kom in till JO den 13 september 2019 framförde AA klagomål mot rådmannen BB med anledning av hennes agerande i anslutning till ett domstolsärende. AA uppgav i huvudsak följande.

type: stycke

text: Hon var part i ett ärende om verkställighet enligt

text: 21 kap.

text: föräldrabalken

text: som handlades vid Ystads tingsrätt. Ansvarig domare för ärendet var inledningsvis rådmannen BB från Domstolsverkets förstärkningsstyrka. Den 19 juli 2019 höll tingsrätten sammanträde i ärendet med en annan rådman som ordförande. Vid sammanträdet träffade hon och motparten [härefter benämnd CC, JO:s anm.] en överenskommelse som innebar att deras son skulle ha umgänge med CC i USA under augusti 2019. Överenskommelsen antecknades i protokollet från sammanträdet och tingsrätten avkunnade beslut genom vilket ärendet skrevs av. Efter att ärendet avslutats hade BB kontakt med CC både via e-post och telefon och gav honom råd om hur han kunde argumentera i förhållande till överenskommelsen och hur han skulle agera gentemot henne och hennes ombud. Agerandet ledde till att CC olovligen kvarhöll sonen efter umgänget. Kontakterna varken kommunicerades med henne eller diariefördes. Enligt hennes uppfattning agerade BB direkt olämpligt och på ett sätt som närmast varit att likna vid ett ombud för CC.

text: AA lämnade också in en ljudinspelning från ett samtal mellan henne och CC och ett antal handlingar, bl.a. e-postmeddelanden som skickats mellan BB och

text: CC efter att verkställighetsärendet hade avslutats. Tre meddelanden som BB skickade till CC den 5 augusti 2019 hade följande lydelser (namnet på AA:s och CC:s son utelämnas här):

text: Kl. 09:48

text: Hello, I have no access to the protocol and I am therefor not able to comment the agreement. If there is nothing written about how your son is to get back to Sweden I think you should be entitled to travel alone with your son as long as you bring him to Sweden in time. If you don’t have access to his passport it is important that you communicate with AA to enable her to help you so that you can return your son to Sweden according to your agreement.

text: Kl. 16:44

text: I seem to have some problem with my mailbox….I try again. I have no access to the protocol and I am therefor not able to see what is written or not. If there is nothing written in the protocol other than a date when your son is supposed to be back there is from my point of view nothing to stop you from traveling alone with your son. It is however very important that you communicate with AA about your plans so she is able to help you by giving you the passport, otherwise it is impossible for you to return your son. The decision from april 2018 does not say anything that stops you from travelling alone with your son to and from US.

text: Kl. 17:28

text: Now I read the agreement. The agreement says that AA and […] are going th together to the US and that they are returning to Sweden the 16 of august…..It is a matter of how one reads it. You could argue that it is written that AA and […] goes together to US but not return together (tillsammans). I think that you th also could argue that the sentence “AA and […] return by flight the 16 of August” implies that it is supposed to be together. There is nothing in the decision from april 2018 about […] traveling with his mother. I think you should consult your lawyer and that you should have a contact with AA:s lawyer in this matter. I think it is important for AA to know that you have to get hold of the passport in order to bring your son back.

text: Utredning

text: JO uppmanade tingsrätten att lämna upplysningar om och yttra sig över det som anfördes i anmälan. Av yttrandet skulle särskilt framgå hur BB:s kontakter med CC förhöll sig till kravet på saklighet och opartiskhet i

text: 1 kap. 9 § regeringsformen

text: , RF.

text: Tingsrätten (genom f.d. lagmannen Stefan Olsson) lämnade den 28 januari 2020 ett remissvar tillsammans med ett yttrande från BB. Hon uppgav i huvudsak följande:

text: Bakgrund

text: Jag arbetade under sommaren 2019 som förstärkningsdomare vid Värmlands tingsrätt när jag 25 el 26 juni 2019 fick förfrågan från chefen för förstärkningsstyrkan om jag kunde åta mig att handlägga ett verkställighetsärende för Ystads tingsrätt eftersom det förelåg jäv för domstolens domare då motparten i ärendet, AAvar anställd vid tingsrätten. Jag åtog mig uppdraget och då jag inte hörde något från domstolen tog jag mailkontakt med lagmannen Stefan Olsson för att få åtkomst till ärendet i VERA-systemet. Stefan Olsson ringde mig den 28 juni 2019 då jag var på väg till tåget för att åka hem. Jag blev kortfattat informerad om ärendet och besked om att jag då hade fått åtkomst till ärendet i VERA. Jag läste in detsamma jämte tidigare ärenden och den tidigare vårdnadsdomen som sökanden, CC begärt verkställighet på. Jag kunde vid inläsningen konstatera att

text: den i april 2018 meddelade vårdnadsdomen redan varit föremål för tre verkställighetsärenden och att en utredning om huruvida barnet riskerade att fara illa av verkställighet hade genomförts under våren 2019, […]. Den nu aktuella ansökan om verkställighet hade kommit in till tingsrätten den 20 juni vilket betydde att ärendet var lite senfärdigt handlagt, troligen beroende på att man inväntade ytterligare material från sökanden. Efter vissa försök att nå en uppgörelse mellan parterna, kunde jag konstatera att AA gjorde sig okontaktbar, vilket innebar att jag fick se till att kalla till sammanträde i ärendet. Veckan därpå förekom en hel del kontakter via mail och skrivelser vilket mynnade ut i att bevisuppgifter med mera kom in i ärendet inför planerat sammanträde. Därefter, eftersom jag gick på semester, lämnades ärendet över till en kollega för att handlägga ärendet vidare. För min del var ärendet avslutat.

text: De händelser som är föremål för JO -anmälan

text: Senare under sommaren fick jag ett telefonsamtal och senare mail från CC i vilket han undrade om han kunde boka en flygresa för sig och sonen och en annan flygresa för AA om han såg till att sonen kom till Sverige i enlighet med parternas uppgörelse. I det av AA delvis orangemarkerade mailet som skickats från mig den 5 augusti 2019 [kl. 16:44, JO:s anm.] svarar jag på frågan om CC på grund av dom eller tidigare beslut är förhindrad att resa ensam med sin son. Det framgår att jag då inte hade sett parternas överenskommelse utan utgick från den dom som meddelats i april 2018, […]. Senare mailade CC mig uppgörelsen som träffats vid sammanträdet den 19 juli 2019. Jag läste igenom det och konstaterade att det inte gick att säga ja eller nej till hans förfrågan. Jag svarade därför att det är möjligt att läsa överenskommelsen på två sätt och att han borde ta kontakt med sitt ombud och AA:s ombud. Under denna period då något faktiskt ärende inte fanns och som jag i vart fall inte handlade, försökte jag bara förklara för en icke svenskspråkig person vilka regler som gällde. Det föresvävade mig inte att mina besked skulle användas som något sorts rättsligt avgörande. Jag mottog därefter flera mail som kopior vilka jag inte besvarade. Jag fick senare mail och telefonsamtal från CC i anledning av att barnet var kvar i USA trots att han hade planerad skolstart i Sverige. Enligt CC hade AA återvänt till Sverige med sonens båda pass. Jag fick då frågan hur han skulle göra för att returnera sonen till Sverige och vad han skulle göra i anledning av den anmälan om egenmäktighet med barn som han uppgav hade skett i Sverige. Jag svarade honom då att han borde söka hjälp hos svenska ambassaden för att få hem sonen så snart det gick samt att ringa polisen i Ystad för att förklara den uppkomna situationen. Under de kontakter jag hade med CC försökte jag bara förklara överenskommelsens förhållande till vad som förordnats i vårdnadsdomen och vikten av att kommunicera med sitt ombud och AA:s ombud för att försöka lösa den uppkomna situationen. De mail som skickats mellan AA:s ombud och CC har jag fått för kännedom och jag har inte svarat på dessa. De mail som gått mellan parterna, som är inringade har jag inte tidigare tagit del av. Avslutningsvis. Min intention var givetvis inte att agera ombud eller att vara partisk. Jag försökte bara hjälpa till genom att lämna korrekt information om den inbördes ordningen i fråga om vårdnadsdomen och den träffade överenskommelsen för att ge ett barn rätt till en så god kontakt som möjligt med båda sina vårdnadshavare. Jag har vid kontakterna uppmanat CC att ta kontakt med sitt ombud och AA:s ombud för att lösa de uppkomna problemen. Det föresvävade mig inte över huvud taget att jag skulle lägga in kommunikationen i ärendet som var avslutat. Min intention var att försöka lösa en uppkommen situation på ett sätt som bäst gagnade barnet. Jag kan överhuvudtaget inte förstå hur jag skulle medverkat till att parternas son blev kvar i USA i strid med parternas överenskommelse. Såvitt jag förstått, om CC:s uppgifter är korrekta, åkte AA hem till Sverige medförande barnets båda pass vilket medförde att CC var förhindrad att resa till Sverige med barnet. Jag har tagit del av ljudfilen och känner inte igen att jag skulle gett uttryck för att AA överträtt någon överenskommelse eller avgörande. Slutligen kan jag konstatera att den sista kontakt jag hade med CC

text: var i anledning av att han undrade var han ska vända sig nästa gång om han vill föra talan i fråga om vårdnad eller verkställighet. Jag informerade honom då om att han måste vända sig till Ystad tingsrätt som i sin tur ska skicka vidare målet till annan domstol eller förstärkningsstyrkan.

text: Tingsrätten redovisade i sitt remissvar följande bedömning:

text: Den information BB lämnat till CC är enligt min uppfattning helt korrekt. Hon säger i sitt meddelande kl. 09.48 den 5 augusti att hon inte har tillgång till protokollet med beslutet och framhåller vikten av att CC kommunicerar med AA. Senare samma dag har hon uppenbarligen läst beslutet i verkställighetsärendet, se e-postmeddelandet kl. 17.28, och hon förklarar för CC att beslutet inte är helt tydligt samt återigen att det är viktigt att kontakt sker med AA och/eller hennes advokat. Det finns med hänsyn till innehållet i e-postkonversationen ingen som helst anledning att tro annat än att BB – precis som hon själv säger – ville hjälpa genom att förse CC med korrekt information. (Observera att det är tydligt att BB fortfarande inte sett beslutsprotokollet kl. 16.44, då hon också e-postar CC, utan då endast har den dom verkställighetsärendet grundar sig på) Det ska tilläggas att det naturligtvis är viktigt med försiktighet när kommunikation sker med en av parterna i ett mål eller ärende på det här viset. Sett i backspegeln borde BB, via Ystads tingsrätt eller genom sin kollega vid förstärkningsstyrkan, försäkrat sig om att AA också fick del av hennes konversation med CC för att undvika det som nu har hänt, nämligen att hennes objektivitet ifrågasätts. Det hade varit lämpligt enligt min uppfattning men jag ifrågasätter för egen del inte BB:s opartiskhet och anser inte att hon begått något fel som ska föranleda kritik från JO. Att CC dragit helt felaktiga växlar på BB:s besked är olyckligt, men knappast BB:s fel.

text: AA kommenterade remissvaret.

text: Rättslig reglering och mina utgångspunkter

text: Domstolar ska i sin verksamhet beakta allas likhet inför lagen samt iaktta saklighet och opartiskhet (

text: 1 kap. 9 § regeringsformen

text: , RF). Kravet på saklighet och opartiskhet omfattar inte enbart hur en sak rent faktiskt har handlagts och vilka verkliga skäl som ligger bakom ett beslut eller annat handlande från en domstol. Även hur domstolens agerande har uppfattats är av betydelse. Man talar ibland om en objektiv och en subjektiv sida av grundlagsbestämmelsen. Det subjektiva är hur en domstol själv anser sig ha agerat, medan det objektiva är hur domstolens agerande kan uppfattas utifrån. Redan risken för att andra kan uppfatta att saklighet och opartiskhet inte iakttas är tillräckligt för att ett handlande ska kunna anses strida mot kraven i bestämmelsen. (Se Bull och Sterzel,

text: Regeringsformen

text: – en kommentar, 4 uppl., 2019, s. 54 f.)

text: Det är viktigt att domstolar i sina kontakter med allmänheten uppträder på ett sådant sätt att allmänhetens förtroende för den dömande verksamheten upprätthålls. En domare ska iaktta det krav på ett korrekt bemötande som följer med den offentliga tjänsten. I en domstols uppgifter ingår vidare att i lämplig utsträckning bistå enskilda med upplysningar i frågor som rör domstolens verksamhetsområde (se bl.a. 13 § förordningen [2003:234] om tiden för tillhandahållande av domar och beslut, m.m.). Det kan handla om att ge upplysningar av mer formell art, t.ex. att ge anvisningar för att fylla i formulär till

text: stämningsansökan och lämna allmänna upplysningar om förfarandet vid domstolen (

text: prop. 1986/87:89 s. 117

text: Det förekommer att parter i mål och ärenden vid de allmänna domstolarna vänder sig till domstolen eller direkt till en enskild befattningshavare med frågor efter att handläggningen har avslutats. Om och hur sådana frågor ska besvaras får bedömas från fall till fall. De upplysningar som domstolen lämnar kan se olika ut beroende på omständigheterna i det enskilda fallet men måste, som JO tidigare uttalat, hålla sig inom ramen för vad som är tillåtet enligt

text: regeringsformens

text: krav på saklighet och opartiskhet (se exempelvis

text: JO 2014/15 s. 71

text: , som gällde en tingsrättslagman som hjälpt en part att formulera ett överklagande i ett domstolsärende).

text: Inom Sveriges Domstolar finns sedan många år en förstärkningsstyrka av domare. Syftet med förstärkningsstyrkan är att kunna täcka upp tillfälliga behov av ökad arbetskraft hos domstolarna. (Sveriges Domstolars årsredovisning 2020, s. 21.)

text: Bedömning

text: Rådmannen BB från förstärkningsstyrkan handlade under en tid ett verkställighetsärende som pågick mellan CC och AA vid Ystads tingsrätt. Ärendet avslutades genom att parterna träffade en överenskommelse vid ett sammanträde den 19 juli 2019, varvid tingsrätten skrev av ärendet. Vid den tidpunkten hade BB:s ansvar för ärendet sedan en tid övergått till en annan rådman och hon deltog således inte vid sammanträdet.

text: Den 3 augusti 2019 mottog BB ett e-postmeddelande från CC där det framgick att han ville komma i kontakt med henne angående protokollet från sammanträdet. Enligt meddelandet ansåg CC att lydelsen i protokollet inte överensstämde med den samförståndslösning som parterna hade träffat. Därefter hade BB och CC flera kontakter, både muntligen och per e-post, om bl.a. överenskommelsen och dess förhållande till den dom från våren 2018 som varit föremål för verkställighet.

text: Utredningen visar att CC och AA kom att ha olika uppfattningar i fråga om innebörden av den överenskommelse som de hade ingått vid sammanträdet. Jag vill inledningsvis framhålla att jag inte uppfattar vare sig de redovisade epostmeddelandena eller vad som framgått av utredningen beträffande BB:s övriga kontakter med CC på så sätt att hon kan anses ha tagit ställning för någon av parterna eller gett CC råd om hur han kunde argumentera till stöd för sin tolkning. Enligt min mening är det vidare tydligt att BB:s sista skriftliga svar den 5 augusti 2019, som lämnades efter att hon hade läst överenskommelsen, innebar att den enligt henne kunde tolkas på två sätt. Det har således inte kommit fram något som tyder på att BB:s avsikt med kontakterna med CC varit någon annan än vad hon gjort gällande, nämligen att bistå CC med korrekt

text: information i syfte att lösa den situation som uppstod till följd av bl.a. parternas olika syn på överenskommelsen.

text: BB:s ansvar för verkställighetsärendet hade emellertid upphört före sammanträdet där parterna kom överens och hon närvarade inte under de diskussioner som ledde fram till samförståndslösningen. Redan av den anledningen har jag svårt att förstå varför BB över huvud taget ansåg att hon behövde besvara CC:s frågor på det sätt hon gjorde i de redovisade e-postmeddelandena, i stället för att helt enkelt hänvisa CC till hans ombud, den rådman som varit ordförande vid sammanträdet eller någon annan vid tingsrätten. Att bistå en part på det sätt som BB gjorde går under alla förhållanden utöver vad som kan anses ingå i en domares allmänna skyldigheter i fall då en part i ett avslutat mål eller ärende vänder sig till domstolen med frågor.

text: Jag vill understryka att redan risken för att parter och andra kan uppfatta att en domare eller rätten inte iakttar saklighet och opartiskhet kan vara tillräckligt för att ett handlande anses strida mot kraven i

text: 1 kap. 9 §

text: RF. Genom att uttala sig om hur en tidigare dom och parternas överenskommelse kunde tolkas fanns det en påtaglig risk för att CC skulle ta BB:s svar till intäkt för att hans uppfattning om parternas överenskommelse var riktig, trots att detta inte var hennes avsikt. Även det förhållandet att BB inlät sig i upprepade telefonsamtal och andra skriftliga kontakter med CC gällande frågor som på olika sätt anknöt till verkställighetsärendet innebar, särskilt då hon inte tycks ha dokumenterat innehållet i dessa, enligt min mening en risk för att hon skulle kunna uppfattas ha tagit ställning för honom. AA:s JO-anmälan bekräftar detta; hon har uppenbarligen uppfattat att BB agerat partiskt till förmån för CC.

text: Det är viktigt att en domare så långt möjligt och är lämpligt dokumenterar samt redovisar utförda åtgärder som har samband med ett mål eller ärende (jfr 5 § förordningen [1996:271] om mål och ärenden i allmän domstol). I det här fallet tycks alltså BB inte ha upprättat någon tjänsteanteckning efter sina muntliga kontakter med CC och det är klarlagt att hennes meddelanden till och från honom inte vidarebefordrades till Ystads tingsrätt. Eftersom BB inte hade sin ordinarie tjänstgöring vid tingsrätten borde hon ha sett till att meddelandena skickades dit. Det hade därefter fått ankomma på tingsrätten att ta ställning till om handlingarna skulle diarieföras eller hanteras på annat sätt, liksom till om AA skulle få del av dem.

text: Även om det alltså inte finns någonting i ärendet som tyder på att BB tagit ställning för någon av parterna, anser jag sammantaget att hon hanterat kontakterna med CC på ett sådant sätt att det funnits en risk att hennes opartiskhet har kunnat ifrågasättas. Hon kan därför inte undgå kritik.

text: Vad som i övrigt har kommit fram i ärendet ger inte anledning till någon åtgärd eller något uttalande från min sida.

type: avgorande


avgjordAv: Justitieombudsmannen Lars Lindström

nyckelord:
Barn/ungdom
Beslut
God man/förvaltare
Myndighetsutövning, gränsen för

title: Kritik mot Överförmyndaren i Tibro kommun för handläggningen av ett ärende om upphörande av ett godmanskap för ett ensamkommande barn

sammanfattning: Överförmyndaren entledigade en god man för ett ensamkommande barn från uppdraget efter det att Migrationsverket hade bedömt att barnet var 18 år. I beslutet får överförmyndaren kritik för att inte ha gjort en självständig bedömning av åldern och därefter fattat ett eget överklagbart beslut om att godmanskapet skulle upphöra.

text: Anmälan

text: AA anmälde Överförmyndaren i Tibro kommun för handläggningen av ett ärende om godmanskap för ett ensamkommande barn. Han skrev bl.a. följande:

text: Han entledigades som god man för BB från och med den 31 mars 2016, efter det att Migrationsverket hade bedömt att BB var 18 år. Godmanskapet upphörde innan Migrationsverkets beslut hade vunnit laga kraft.

text: Utredning

text: JO hämtade in ett dagboksblad och samtliga handlingar i ärendet (aktnr 6525). Av handlingarna framgick inte om något särskilt beslut om upphörande eller entledigande hade fattats. I ett registerutdrag över ställföreträdarskapet den 4 april 2016 angavs att ”entledigandet gäller från och med 2016-03-31 Myndig”.

text: JO uppmanade överförmyndaren att lämna upplysningar om och yttra sig över handläggningen av ärendet. Överförmyndaren skulle vidare redovisa sin bedömning av det som kommit fram.

text: Överförmyndaren (handläggaren CC) lämnade följande remissvar: Migrationsverket ansökte 2015-06-16 om god man för BB enligt lagen om god man för ensamkommande barn. Överförmyndaren förordnade 2015-07-01 AA som god man för BB.

text: Migrationsverket meddelade 2016-03-31 att födelsedatumet för BB hade korrigerats 2016-03-17 i samband med beslut i asylärendet. Det nya födelsedatumet var 1980214 [rätteligen 19980214, JO:s anmärkning]. Överförmyndaren entledigade 2016-03-31 AA som god man för BB. Nytt registerutdrag skickades till gode mannen 2016-04-04 (överförmyndarens aktbilaga 22). Överförmyndarens uppfattning om vad som är avgörande för godmanskaps upphörande torde vara frågan från vilken tidpunkt bedömning av omständigheten ålder i ett ärende om uppehållstillstånd påverkar rätten till god man och vilken rättskraft en sådan bedömning har. Inledningsvis kan konstateras att Migrationsverket genomförde sin åldersbedömning i samband med att myndigheten tog beslut i sakfrågan, som i detta ärende är uppehållstillstånd och eventuellt avlägsnande, MIG (Migrationsöverdomstolen) 2007:31,

text: MIG 2007:42

text: och

text: MIG 2013:8

text: . Detta förfarande stämmer överens med de rekommendationer som JO lämnat i de JOärenden som varit aktuella i förevarande fråga. Frågan om ålder i ett ärende om uppehållstillstånd är en omständighet som kan påverka utgången i sakfrågan på samma sätt som t.ex. medborgarskap utan att bedömningen av dessa omständigheter har någon rättskraft. Att bedömning av ålder kanske borde ha ett innehåll som innebär att den i sig är en sakfråga som kan överklagas separat och därmed görs tillgänglig för ett effektivt rättsmedel är önskvärt med tanke på de rättsverkningar som denna bedömning får men för närvarande finns inte några sådana rättsregler med den innebörden. Att bedömning av ålder inte särskilt går att överklaga framgår av

text: 14 kap.

text: utlänningslagen (2005:716)

text: . Detta innebär att bedömning av omständigheten ålder gäller omedelbart. I detta sammanhang kan det vara värt att notera att åldern kan ”hoppa” upp eller ned beroende på vilken instans som bedömer den omständigheten utan att den bedömningen behöver påverka utgången i själva sakfrågan. Att denna ordning även ställer till det i praktiken för både Migrationsverket och överförmyndaren är olyckligt men det krävs någon form av lagändringar eller tillägg för att komma till rätta med dessa brister. Detta behov av lagändringar avseende åldersbedömningar och dess konsekvenser är väckt till regeringen. För närvarande finns det en departementspromemoria,

text: Ds 2016:37

text: , om åldersbedömning tidigare i asylprocessen, som ligger ute på remiss. Det bör också i detta sammanhang uppmärksammas vilken konsekvens det skulle bli om man fäster sig vid tidpunkten för laga kraft av ärendet om uppehållstillstånd för frågan om bl.a. rätten till god man om verket skriver ner åldern, från att vara vuxen till att vara barn, när man avgör ärendet om uppehållstillstånd och samtidigt avslår ansökan om uppehållstillstånd eller statusförklaringar, jfr

text: 14 kap.

text: utlänningslagen

text: . Vidare kan konstateras att det är Migrationsverket som har att bedöma identiteten på de utlänningar som kommer hit och söker asyl, i denna bedömning ingår bedömning av ålder. Migrationsverkets initiala registrering av ålder leder, vad gäller ensamkommande barn, till ett beslut om anvisning enligt

text: 3 § andra stycket lag (1994:137)

text: om mottagande av asylsökande m.fl. (LMA). Detta beslut är bindande för anvisad kommun och går inte att överklaga, 22 § första stycket LMA. Här noteras att Kammarrätten i Jönköping i ett mål tagit upp frågan om vems uppfattning som bör gälla då det förekommer olika uppfattningar, Kammarrätten i Jönköping mål nr 3411-15. Överförmyndarens beslut är ett verkställighetsbeslut som inte är överklagbart. Som framgår av 1 § lagen om god man för ensamkommande barn gäller lagen endast för personer som är under 18 år (nedanstående paragrafhänvisningar gäller den lagen om inget annat anges). Överförmyndarens entledigande av den gode mannen är således inte ett beslut om upphörande enligt 5 §, utan en ren verkställighetsåtgärd, som en konsekvens av Migrationsverkets korrigering av åldern. Överförmyndaren vill därvid fästa rättens [JO:s, JO:s anmärkning] uppmärksamhet på att lagen inte innehåller någon bestämmelse om upphörande av godmanskap på grund av ålderskorrigering (se 5 §). I lagens förarbeten nämns

text: heller inte ålderskorrigering som grund för upphörande av godmanskapet enligt reglerna i 5 §. Den enda rimliga konsekvensen av regelverkets konstruktion blir därför att personen ifråga ska betraktas på samma sätt som om han eller hon hade varit 18 år vid ankomsten till Sverige. Entledigandet av gode mannen är därför inte ett överklagbart beslut utan har skett genom att överförmyndaren utfärdat ett nytt registerutdrag enligt 11 § förmynderskapsförordningen. Eftersom det inte finns ett överklagbart beslut (se 12 § jämförd med

text: 20 kap. 6 § föräldrabalken

text: ) skulle överklagandet avvisas. Om hovrätten [JO, JO:s anmärkning] skulle finna att överförmyndares entledigande av gode mannen är att betrakta som ett upphörande enligt 5 § bör det i så fall vara en sådan verkställighetsåtgärd som avses i 5 § stycke 3. Den bestämmelsen (d.v.s. att godmanskapet upphör utan särskilt beslut) bör, i avsaknad av direkt tillämpliga regler, således vara analogt tillämplig vid en korrigering av åldern. Även i det fallet saknas ett överklagbart beslut. Överförmyndaren har de facto vare sig resurser eller kompetens att göra en egen åldersbedömning av de personer som anländer till Sverige och uppger sig vara under 18 år. Enligt fast praxis använder sig därför överförmyndaren av Migrationsverkets uppgifter vid beslut om förordnande av god man. Det är också Migrationsverkets uppgifter som används när ett godmanskap upphör enligt 5 § stycke 3. Det vore därför både inkonsekvent och ologiskt om överförmyndaren inte skulle agera utifrån Migrationsverkets ålderskorrigeringar och låta ett godmanskap fortsätta. Enligt praxis bör Migrationsverkets bedömning av en enskilds ålder generellt vara avgörande för andra myndigheters handläggning (se Kammarrättens i Jönköping dom den 10 februari 2016, mål nr 3411-15, och Kammarrättens i Göteborg dom den 13 december 2011, mål nr 3014-11). Överförmyndaren vill dock fästa JO:s uppmärksamhet på att ett godmanskap enligt lagen om god man för ensamkommande barn är ett civilrättsligt ställföreträdarskap, som inte ska fortsätta om de i lagen angivna förutsättningarna inte längre är vid handen. För en person som ska betraktas som myndig, får det anses vara särskilt viktigt att godmanskapet upphör, eftersom ett godmanskap enligt den aktuella lagstiftningen inskränker rättshandlingsförmågan och självbestämmanderätten, på ett mer långtgående sätt än ett förvaltarskap. Även om gode mannen, enligt vad som ovan sagts, har entledigats på rent formella grunder och inte på grund av att behovet av hjälp och stöd har upphört, vill överförmyndaren avslutningsvis anföra följande avseende det behovet. Om den som ska betraktas som myndig har behov av hjälp och stöd, som inte kan tillgodoses på något annat sätt, ska det behovet tillgodoses genom socialtjänstens försorg. Eftersom den enskilde i och med Migrationsverkets ålderskorrigering erhållit full rättshandlingsförmåga, är han behörig att själv ansöka om stödinsatser hos socialtjänsten. Det gäller för övrigt även i förhållande till alla andra svenska myndigheter. Med stöd av ovan nämnda rättshandlingsförmåga är det också fullt möjligt för den enskilde att utfärda en general fullmakt till t ex en tjänsteman inom socialtjänsten eller någon annan som han har förtroende för.

text: AA kommenterade remissvaret.

text: Rättslig reglering

text: Lagen (

text: ) om god man för ensamkommande barn innehåller bestämmelser om god man i vissa fall för den som är under 18 år och som är utländsk medborgare eller statslös (

text: 1 §

text: ). Syftet med lagen är att stärka skyddet för barn som av flyktingskäl eller andra skäl kommer ensamma till Sverige och söker uppehållstillstånd här, eller som av motsvarande skäl kommer till Sverige och blir ensamma under vistelsen här. I sådana situationer ska lagen säkerställa att en god man träder in i förmyndarens och vårdnadshavarens ställe.

text: Ett godmanskap ska upphöra om någon av barnets föräldrar eller någon annan vuxen person som får anses ha trätt i föräldrarnas ställe anländer till Sverige och är i stånd att utöva förmynderskapet och vårdnaden, om barnet varaktigt lämnar

text: Sverige, om en särskilt förordnad vårdnadshavare enligt

text: föräldrabalken

text: utses för barnet, eller om det är uppenbart att en god man av någon annan anledning inte längre behövs. Överförmyndaren beslutar om upphörande av godmanskapet. När barnet fyller 18 år upphör godmanskapet automatiskt utan att överförmyndaren fattar något särskilt beslut (

text: 5 §

text: Överförmyndaren får självmant ta upp en fråga om upphörande av godmanskap och om entledigande av en god man. Överförmyndaren ska ge barnet tillfälle att yttra sig, om det kan ske och det inte är obehövligt (7 §). Innan en god man entledigas, ska han eller hon ges tillfälle att yttra sig (9 §). Överförmyndarens beslut får överklagas till tingsrätten (jämför

text: 12 §

text: och

text: 20 kap. 6 §

text: föräldrabalken

text: Eva von Schéele och Jan Wallgren har i Överförmyndarpraktika (version t.o.m. supplement december 2016, avsnitt 10) uttalat bl.a. följande:

text: När det ensamkommande barnet fyller 18 år blir det myndigt, precis som svenska barn, och den gode mannens uppdrag upphör. Den gode mannen behöver inte begära sitt entledigande utan uppdraget upphör automatiskt. [– – –] [E]tt godmanskap [ska] upphöra ifall Migrationsverket finner att barnet, eller snarare ungdomen, är 18 år eller äldre trots att det tidigare ansetts vara omyndigt. Då uppskrivning av ålder sker i samband med beslut om avvisning eller utvisning bör den gode mannen överklaga beslutet och kvarstå i uppdraget till dess beslutet vunnit laga kraft. Gode mannen har efter 18-årsdagen ingen behörighet att företräda barnet utan det får föra sin talan själv precis som andra myndiga personer.

text: I propositionen Åldersbedömning tidigare i asylprocessen (

text: prop. 2016/17:121

text: ) har regeringen uttalat (s. 13) bl.a. följande:

text: Som några remissinstanser, bl.a. JO och Migrationsverket, påpekar finns det ingen rättslig reglering eller entydig rättspraxis [fotnot här utelämnad, JO:s anmärkning] som klargör vilken verkan Migrationsverkets beslut om ålder har i förhållande till andra aktörer. Utgångspunkten måste därmed vara att varje myndighet som kommer i kontakt med ensamkommande asylsökande barn självständigt har att ta ställning till en asylsökandes ålder inom ramen för sin verksamhet och utifrån det regelverk som styr denna. I praktiken har dock Migrationsverkets beslut om ålder många gånger stor betydelse vid den åldersbedömning som den andra myndigheten själv ska göra. Detta torde i synnerhet gälla om en medicinsk åldersbedömning också görs i asylärendet. I de flesta fall blir alltså Migrationsverkets beslut om ålder i praktiken styrande även för andra myndigheter vid mottagandet av den asylsökande. Regeringen anser att den ordningen bör vara tillräcklig och ser därför inte något behov av att nu föreslå ändringar i den lagstiftning som reglerar mottagandet av ensamkommande asylsökande barn och dessa personers tillgång till boende, god man, skolgång och hälso- och sjukvård. Regeringen ser inte heller i övrigt något behov av att nu föreslå ändringar i den lagstiftning som reglerar mottagandet av ensamkommande asylsökande barn.

text: Bedömning

text: Jag delar regeringens uppfattning att varje myndighet måste göra en egen bedömning av en asylsökandes ålder inom ramen för sin verksamhet och utifrån det regelverk som styr denna om det inte finns någon särskild reglering om annat. Detta är grundläggande för all myndighetsutövning (jämför

text: 12 kap. 2 § regeringsformen

text: Ett godmanskap för ett ensamkommande barn är förenat med betydande rättsliga och faktiska verkningar. Det finns inte någon särskild reglering som innebär att Migrationsverkets åldersbedömningar gäller inom överförmyndarens verksamhetsområde. Det är därför överförmyndarens uppgift att göra en egen åldersbedömning när det finns anledning till det i enlighet med lagen om god man för ensamkommande barn med beaktande av de syften som bär upp den lagen. Naturligtvis ska Migrationsverkets åldersbedömning och underlaget för den beaktas vid överförmyndarens egen åldersbedömning.

text: Om överförmyndarens åldersbedömning mynnar ut i att huvudmannen är 18 år eller äldre, kan det enligt min mening inte jämställas med att ”barnet fyller 18 år” och godmanskapet därför upphör automatiskt utan ett särskilt beslut. I stället bör en sådan situation betraktas som att någon god man uppenbarligen inte längre behövs (1 § och 5 § första stycket 4 lagen om god man för ensamkommande barn). Då ska godmanskapet upphöra genom att överförmyndaren fattar ett särskilt beslut om det. Ett sådant beslut ska motiveras (

text: 20 § förvaltningslagen

text: [1986:223], FL). Parterna ska också underrättas om beslutet och om hur det kan överklagas (

text: 21 §

text: FL).

text: I det aktuella ärendet har överförmyndaren, efter det att Migrationsverket i ett ärende om asyl bedömt att BB var 18 år, avslutat godmanskapet för BB utan att fatta något eget formligt beslut om saken. Varken AA eller BB fick tillfälle att yttra sig dessförinnan. Av överförmyndarens remissvar framgår att överförmyndaren inte har gjort en självständig bedömning av BB:s ålder i enlighet med lagen om god man för ensamkommande barn med beaktande av de syften som bär upp den lagen. Även om rättsläget inte varit entydigt, kan överförmyndaren inte undgå kritik för detta.

text: Vad AA i övrigt fört fram ger inte anledning till några ytterligare åtgärder eller uttalanden från min sida.

text: Länsstyrelsen i Västra Götalands län har tillsyn över överförmyndaren. Jag skickar därför en kopia av detta beslut till länsstyrelsen. Ärendet avslutas.


avgjordAv: Mats Melin

nyckelord: Förundersökning Jäv

title: Kritik mot en polisman vid Polismyndigheten i Kalmar län för att hon, trots att hon var jävig, vidtog åtgärder i ett kriminalärende

text: Anmälan

text: AA framförde i en anmälan klagomål mot Polismyndigheten i Kalmar län och uppgav bl.a. att inspektören BB hade tagit upp anmälan och skrivit promemorior i ett ärende, trots att hon var syster till målsäganden.

text: Utredning

text: Handlingar i polisens ärende K10678-08 och Åklagarmyndighetens, Riksenheten för polismål, ärende AM-107775-09, liksom muntliga upplysningar, hämtades in. Utredningen syntes bekräfta AA:s påståenden.

text: Polismyndigheten anmodades att lämna upplysningar om BB är syster till anmälaren/målsäganden i det aktuella ärendet och, om så är fallet, om lämpligheten i att en polisman, som är anhörig till en anmälare/målsägande, vidtar åtgärder i ett ärende – i detta fall anmälningsupptagning och upprättandet av promemorior. Myndigheten skulle vidare redovisa sin bedömning av det som kom fram.

text: Polismyndigheten (länspolismästaren CC) kom in med ett remissvar och anförde bl.a. följande.

text: Enligt den information som finns vid Polismyndigheten är polisinspektör BB syster till DD, anmälare och målsägande i aktuellt ärende. Vid släktskap med målsäganden föreligger en jävssituation. BB borde inte ha tagit upp anmälan i ett ärende där hennes syster var målsäganden. Anmälningsupptagningen borde ha överlämnats till annan polisman eller till hennes närmaste chef. Det finns inget som tyder på att den polisman som fattade beslut, om förundersökning skulle inledas eller ej, kände till jävssituationen. Inte heller finns det något som tyder på att juristen som handlade ärendet enligt lagen (

text: ) om tillsyn över hundar och katter, hade kännedom om släktskap innan beslut i ärendet fattades. Hanteringen har prövats av Riksenheten för polismål i Malmö och cå EE har beslutat att inte inleda förundersökning eftersom det inte finns anledning att anta att brott som hör under allmänt åtal har förövats. Polismyndigheten har uppdragit åt myndighetsjuristen att sammanställa skriftlig information om jävsreglerna och om vad man som polisman i detta avseende bör

text: tänka på när man tar upp anmälan om brott. Denna information kommer att delges alla poliser i myndigheten. Ett särskilt samtal kommer att hållas med BB. Polismyndigheten har bedömt att påbörjade åtgärder är tillräckliga och att det inte finns anledning att inleda ett disciplinärt förfarande. AA yttrade sig över remissvaret.

text: BB kom därefter in med en handling av vilken bl.a. framgick att hon tidigare trodde att hon alltid var skyldig att ta upp en anmälan om brott men att hon numera förstått att så inte är fallet om risk för jäv föreligger. Hon uppgav också att hon ”läst på” om jävsreglerna.

text: Bedömning

text: För polismän som har att vidta åtgärd eller meddela beslut enligt

text: rättegångsbalken

text: gäller samma regler om jäv som för domare och åklagare. Jäv föreligger således för en polisman bl.a. vid syskonskap (

text: 4 kap. 13 § 2

text: jämförd med

text: 7 kap.

text: och

text: 9 §§

text: rättegångsbalken

text: , RB). En polisman som är eller kan antas vara jävig att handlägga ett ärende bör inte annat än i rena undantagsfall hålla något förhör i ärendet, oavsett med vem, eller införskaffa bevisning. Han eller hon kan alltså i normala fall inte ens göra en primärutredning enligt

text: 23 kap. 3 §

text: sista stycket RB. En jävig polisman får dock, liksom en åklagare eller domare, vidta sådana åtgärder som inte utan fara kan uppskjutas (se JO 1984/85 s. 116). Lämpligen bör en polisman som trots jäv företar en utredningsåtgärd göra jävssituationen klar för de av åtgärden berörda (Fitger,

text: Rättegångsbalken

text: , Internetupplagan, kommentaren till

text: 7 kap. 9 §

text: RB).

text: Av utredningen framgår att BB tog upp anmälan och skrev promemorior i det aktuella ärendet, trots att hon var syster till målsäganden. Det har inte påståtts eller annars framkommit att saken var så brådskande att det inte var möjligt att låta annan polisman vidta de åtgärder som fordrades i ärendet. BB förtjänar därför kritik för sitt handlande. Jag noterar att hon nu har informerat sig om de regler som gäller.

text: Vad AA i övrigt har anfört ger inte anledning till någon ytterligare åtgärd eller något annat uttalande från min sida.

text: Ärendet avslutas.


avgjordAv: Justitieombudsmannen Per Lennerbrant

nyckelord:
Ansökan
Långsam handläggning

title: Granskning av Migrationsverkets handläggningstider (asylärenden med Säkerhetspolisen som remissinstans)

text: Besluten i korthet: Sedan flera år är det många som vänder sig till JO med klagomål på långsam handläggning hos Migrationsverket. Under första halvåret 2019 beslutade JO att utreda nio ärenden som rörde långa handläggningstider inom ärendeslagen medborgarskap, anknytning och asyl, varav två asylärenden där Säkerhetspolisen varit remissinstans. Resultatet av granskningen redovisas i fyra separata beslut, varav detta beslut är ett. JO har flera gånger tidigare granskat handläggningstiderna hos Migrationsverket. I de granskningar som gjorts efter den kraftiga ökning av migrationen som inleddes under andra halvåret 2015 har JO hittills inte uttalat någon kritik mot verket för långa handläggningstider. JO har i stället uttalat att det ytterst är en fråga för regering och riksdag att se till att Migrationsverket har resurser för att fatta beslut inom rimlig tid. Utgångspunkten för den granskning som nu redovisas har varit att den kraftiga ökningen av migrationen har klingat av och att Migrationsverket har haft tid att anpassa sin verksamhet efter de nya förhållandena. Trots att det fortfarande kan finnas vissa kvardröjande effekter går det enligt JO:s mening inte längre att ursäkta långa handläggningstider hos Migrationsverket med hänvisning till den situation som uppstod 2015. JO kritiserar Migrationsverket för långsam handläggning i samtliga granskade ärenden och för passivitet under handläggningen i de flesta av ärendena. JO gör i ett av besluten uttalanden om Säkerhetspolisens handläggningstider i ärenden som remitterats från Migrationsverket. Med anledning av det som Migrationsverket och Säkerhetspolisen har uppgett om bl.a. behovet av resurser överlämnar JO sina beslut till Justitiedepartementet för kännedom.

text: Anmälningarna och bakgrund

text: I varsin anmälan till JO förde AA och BB i januari 2019 fram klagomål mot Migrationsverket bl.a. för att handläggningen av deras asylärenden tagit lång tid.

text: AA ansökte den 22 november 2017 om en förlängning av ett tidigare beviljat uppehållstillstånd på grund av skyddsbehov (asyl). Den 16 februari 2018

text: remitterade Migrationsverket ärendet till Säkerhetspolisen, som yttrade sig den 23 maj 2019. Migrationsverket beviljade den 19 juni 2019 AA ett tidsbegränsat uppehållstillstånd som alternativt skyddsbehövande. (JO:s dnr 659-2019)

text: BB ansökte om asyl den 1 september 2015. Den 20 februari 2018 remitterade Migrationsverket ärendet till Säkerhetspolisen, som yttrade sig den 28 maj 2019. Migrationsverket beslutade den 18 juni 2019 att bevilja BB ett tidsbegränsat uppehållstillstånd som flykting. (JO:s dnr 790-2019)

text: Utredning

text: JO uppmanade Migrationsverket och Säkerhetspolisen att yttra sig med anledning av anmälningarna. Deras yttranden skulle också avse följande:

text: • Förekomsten av dialog eller samverkan mellan Migrationsverket och Säkerhetspolisen om vilka ärenden som ska remitteras och hur de ska hanteras. • Inom vilken tid från det att en remiss mottagits av Säkerhetspolisen myndigheten bör yttra sig till Migrationsverket.

text: Migrationsverkets yttrande skulle också avse bl.a. vilka åtgärder Migrationsverket vidtar för att skynda på handläggningen hos Säkerhetspolisen i de fall yttrandet från Säkerhetspolisen dröjer.

text: Säkerhetspolisens yttrande skulle också avse bl.a. följande:

text: • En beskrivning av Säkerhetspolisens handläggning av ett ärende som har remitterats från Migrationsverket. • Säkerhetspolisens prioriteringsordning för ärenden som remitteras från Migrationsverket. • Säkerhetspolisens plan för hur de ärenden som Migrationsverket remitterar till Säkerhetspolisen ska hanteras framöver.

text: JO har hämtat in handlingar från Migrationsverket. JO har också tagit del av Migrationsverkets verksamhets- och utgiftsprognos från oktober 2020.

text: Migrationsverkets yttrande Migrationsverket (generaldirektören CC) yttrade sig till JO den 7 augusti 2019.

text: Migrationsverket redovisade bl.a. följande om ärenden som remitteras till Säkerhetspolisen. Det är Säkerhetspolisen som avgör om det finns anledning att inleda en närmare utredning om ett möjligt säkerhetshot i ett utlänningsärende och begära ärendet på remiss. Migrationsverket sätter inte någon tidsfrist för när ett sådant yttrande från Säkerhetspolisen ska ha kommit in. Om ett yttrande från Säkerhetspolisen dröjer kan Migrationsverket genom de inrättade regionala kontaktpersonerna gentemot Säkerhetspolisen (Single Point of Contact, SPoC) efterfråga tid för yttrande och då även begära påskyndad handläggning. Sådan kontakt kan även tas genom de nationella kontaktpunkter som finns. Något standardiserat och rutinmässigt förfarande för detta finns dock inte.

text: Migrationsverket redovisade följande allmänna bedömning av de ärenden som omfattas av detta beslut.

text: Migrationsverket har en skyldighet genom förordning att bistå Säkerhetspolisen i deras verksamhet att förebygga och avslöja brott mot rikets säkerhet och i frågor som rör terrorism. Detta gäller i alla processer och oavsett var ärenden befinner sig i processerna. Tyvärr leder detta till att handläggningstiden och beslut i ärendet fördröjs vid förekomst av … indikationerna uppsatta av Säkerhetspolisen. Under tiden Migrationsverket inväntar svar från Säkerhetspolisen kan Migrationsverket på grund av sekretess gentemot part inte heller meddela sökande om vad som händer i ärendet eller vad som [är] orsaken till fördröjningen. Migrationsverket har förståelse att det kan upplevas frustrerande för den enskilde att inte få insyn i sitt ärende.

text: Migrationsverket redovisade som bedömning av AA:s ärende att det har hanterats i enlighet med gällande standarder och på ett rättssäkert sätt.

text: Migrationsverket redovisade följande bedömning av BB:s ärende.

text: Migrationsverket beklagar … att handläggningen dessförinnan har fördröjts på grund av hög arbetsanhopning och att handläggningstiden var onödigt lång innan föredragningen skedde för Säkerhetspolisen. Utifrån situationen på Migrationsverket under åren 2015-2017 kan det dessvärre konstateras att den enskilde sökandens ansökan inte hanterats annorlunda än många andra i samma situation. Asylprövningsenheterna som handlade väldigt många ärenden hade stor omsättning på personal vilket ledde till att ärenden omfördelades och handläggningen fördröjdes. Föredragning för uteslutandespecialister var nödvändiga i vissa ärenden vilket ledde till ytterligare fördröjning, även så i det aktuella ärendet. Slutlig föredragning för uteslutandespecialist genomfördes i ärendet den 5 februari 2018. Rutinen är att Migrationsverket inte föredrar ärenden för Säkerhetspolisen förrän ärendet i övrigt är helt beslutsklart. Under den slutliga föredragningen för uteslutandespecialist den 5 februari 2018 kom handläggare, beslutsfattare och specialist fram till att den sökande troligtvis inte skulle uteslutas. Därmed fanns inte heller behov av att förordna ett offentligt biträde. Under tiden ärendet varit på remiss hos Säkerhetspolisen har den sökandes begäran om offentligt biträde avslagits mot denna bakgrund. Vanligtvis begär Säkerhetspolisen att Migrationsverket förordnar biträde i samband med att de ska kalla in den sökande på förhör. Bortsett från den långa handläggningstiden innan ärendet bereddes för Säkerhetspolisen, vilket Migrationsverket beklagar, bedömer Migrationsverket att ärendet därefter har hanterats i enlighet med gällande standards och på ett rättssäkert sätt.

text: Säkerhetspolisens yttrande Säkerhetspolisen (chefsjuristen DD) yttrade sig till JO den 30 september 2019, efter att ha gett berörda befattningshavare tillfälle att lämna synpunkter.

text: Säkerhetspolisen redovisade bl.a. följande om hur myndigheten handlägger ett ärende som har remitterats från Migrationsverket och myndighetens prioriteringsordning för dessa ärenden.

text: När ett ärende kommer in på remiss till Säkerhetspolisen läggs ärendet i balans. Inriktningen är att de äldsta ärendena ska hanteras först. Bland dessa prioriterar myndigheten i första hand ärenden med lagstadgade tidsfrister och vidarebosättningsärenden, därefter ärenden om uppehållstillstånd och sist ärenden om medborgarskap. Ärendena utreds utifrån vad som är känt om

text: sökanden, dennes bakgrund, kontakter och egna aktiviteter i Sverige och utomlands. Informationen gås igenom och eventuellt hämtas ytterligare information in. Inhämtningen syftar till att tillföra ärendet ny information som antingen kan bekräfta eller avfärda misstankarna om säkerhetshotande verksamhet. Om det finns behov hålls ett samtal med sökanden. I de fall där det är aktuellt att hämta in ytterligare information prioriteras inhämtningsresurserna i relation till Säkerhetspolisens övriga verksamhet. I första hand prioriterar myndigheten informationsinhämtning i operativa ärenden som rör kontraterrorism, personskydd eller olovlig underrättelseverksamhet. I andra hand prioriteras icke-operativa ärenden, och dit hör i de allra flesta fall utlänningsärenden. När inhämtning sker genom samverkande partners har Säkerhetspolisen små möjligheter att påverka svarstiden, då dessa frågor inte anses vara prioriterade. Det är endast akuta operativa behov som får klassificeras som prioriterade gentemot partner. Att samtal hålls innebär normalt att handläggningstiden blir längre. Hur lång tid det tar innan ett samtal kan genomföras beror bl.a. på tillgången till tolk. I vissa fall uteblir den sökande från samtalet vilket innebär att en ny samtalstid behöver bokas. Flera av samtalen hålls på Säkerhetspolisens regionala kontor där tillgången till personal är begränsad. Det har fått till följd att det även på de regionala kontoren har skapats balanser.

text: Säkerhetspolisen redovisade följande om myndighetens svarstid i ett ärende som remitterats från Migrationsverket.

text: Säkerhetspolisen strävar efter att avgöra ärendena så snabbt som möjligt. Mot bakgrund av de ledtider som förekommer vid inhämtning och samtal så har myndigheten som målsättning att avgöra ärendena inom ca 6-9 månader. Ärendehantering av utlänningsärenden utgör en mycket liten del av Säkerhetspolisens verksamhet och det saknas systemstöd för att beakta väntetiden hos Migrationsverket i prioriteringen av ärenden för handläggning.

text: Säkerhetspolisen redovisade följande bedömning av handläggningen av de ärenden som omfattas av detta beslut.

text: Under år 2015 ökade antalet asylsökande i Sverige drastiskt, vilket medförde en ökad belastning på Säkerhetspolisen som remissinstans till Migrationsverket i utlänningsärenden. Utöver detta hade Säkerhetspolisen, under den period klagomålen avser, att hantera ett ökat antal remisser i vidarebosättningsärenden och omplaceringsärenden samt remisshantering i medborgarskapsärenden. År 2014 skickade Migrationsverket ett hundratal formella remisser till Säkerhetspolisen i ärenden som gällde ansökningar om uppehållstillstånd och medborgarskap. Motsvarande siffra för år 2015 var 600. År 2016 steg siffran till ca 950, år 2017 till ca 1300 och år 2018 till drygt 1100 d.v.s. nästan en fördubbling av antalet remisser på ett par år. Därtill har Säkerhetspolisen under den aktuella perioden hanterat ett flertal allvarliga attentatshot och ett genomfört terrorattentat. Vidare genomfördes under 2018 ett val där en satsning gjordes på olovlig underrättelseverksamhet och på ”otillåten” politisk påverkan. Sammantaget skapade detta ärendebalanser hos Säkerhetspolisen. Balanserna medförde en hög arbetsbelastning både hos Säkerhetspolisens utlänningsärendegrupp och hos myndighetens regionala kontor, som håller i samtal och genomför utredningar med de personer som vistas i andra delar av Sverige än i Stockholm. Det fanns inte någon möjlighet att tillföra resurser från andra delar av verksamheten. Som en konsekvens tvingades myndigheten till hårda prioriteringar bland de ärenden myndigheten hade att handlägga. Vid den svåra avvägningen i vilken ordning ärendena skulle handläggas valde Säkerhetspolisen att i första hand prioritera ärenden med författningsreglerade tidsfrister och ärenden avseende uppehållstillstånd, eftersom dessa ärenden har en stor betydelse för de sökande och deras anhöriga, och en utdragen handläggningstid innebär en stor påfrestning för dessa … Övriga remitterade

text: ärenden handlades i turordning men handläggningstiden i dessa blev följaktligen längre än önskat. Säkerhetspolisen hade alltså att hantera en stor och oförutsedd ärendetillströmning som det inte gick att ha beredskap för ... Myndigheten behövde samtidigt prioritera sina resurser i många delar av verksamheten. Att handläggningstiden blev längre än normalt berodde alltså inte på en oförsvarligt långsam arbetstakt, en påtagligt bristfällig organisation eller en klar felbedömning av vilka ärenden som bör ha förtur. – – – Sammanfattningsvis beklagar Säkerhetspolisen handläggningstiden men anser inte att det finns grund för kritik mot myndigheten.

text: Säkerhetspolisen redovisade följande om myndighetens plan för hur de ärenden som Migrationsverket remitterar ska hanteras framöver.

text: Säkerhetspolisen har under 2018 dubblerat antalet handläggare som arbetar med utlänningsärenden. Initialt har detta inneburit en minskad effektivitet eftersom de nyanställda under en utbildningsperiod varit i behov av stöd och handledning. Under 2019 har resurstillskottet medfört en ökning av antal avgjorda ärenden. Under 2018 genomfördes även en förändring av arbetsmetoder och prioriteringar för att minska antalet nya uppehållstillståndsärenden som togs in på remiss. Före metodförändringen togs alla ärenden med misstänkt säkerhetshotande verksamhet in på remiss. I en stor del av dessa ärenden var det dock inte möjligt att vidta några ytterligare utredningsåtgärder vilket fick till följd att många av dessa skickades tillbaka direkt till Migrationsverket med en s.k. ej erinran. Metodförändringen innebär att numera tas endast ärenden där det bedöms möjligt att vidta ytterligare utredning in på remiss. Sommaren 2019 genomförde Migrationsverket en förändring i sina arbetsmetoder som innebär att verket kan meddela ett avslagsbeslut i ett ärende där Säkerhetspolisen har lagt en spärr utan att först skicka ärendet på remiss till Säkerhetspolisen. Denna åtgärd förväntas avsevärt minska remissintaget till Säkerhetspolisen av uppehållstillståndsärenden framöver. Vidare har myndigheten beslutat att lägga större utredningsresurser på ärenden där det finns information om säkerhetshotande verksamhet som bedöms som allvarlig. Detta har gjorts i syfte att få ett bättre bedömningsunderlag i de remitterade ärendena. Även om antalet nya remisser har minskat har satsningen på ökade utredningsåtgärder medfört att handläggningstiden har förlängts. Under 2019 har balanserna i uppehållstillstånd minskat något. Däremot fortsätter balanserna för medborgarskapsärenden att öka på grund av den kraftiga ökningen av nya ansökningar om svenskt medborgarskap. Säkerhetspolisen har inte minskat intaget av remisser i medborgarskapsärenden på samma sätt som uppehållstillståndsärenden eftersom ett svenskt medborgarskap är en förutsättning för säkerhetsklassade tjänster och, ett medborgarskap kan inte återkallas. Efter terrorattentatet på Drottninggatan år 2017, som begicks av en person som hade ett lagakraftvunnet utvisningsbeslut, beslutade Säkerhetspolisen att göra en satsning på verkställighetsarbetet. Satsningen föranleddes av att antalet lagakraftvunna ärenden där myndigheten är ansvarig för verkställigheten hade ökat markant och verkställighetsarbetet ansågs vara ett prioriterat område. Detta har dock tagit resurser från övrigt arbete med utlänningsärenden. Vidare har Säkerhetspolisen under senare år identifierat ett stort antal aktörer utan svenskt medborgarskap som bedömts utgöra allvarliga säkerhetshot. För att reducera dessa har Säkerhetspolisen i ett ökat antal ärenden ansökt om utvisning enligt lagen … om särskild utlänningskontroll (LSU). Även detta har medfört en ökad arbetsbelastning för handläggarna som arbetar med utlänningsärenden.

text: Sammanfattningsvis har myndigheten vidtagit ett antal åtgärder för att öka effektiviteten i handläggningen av ärendena och minska balanserna. Det förändrade säkerhetsläget i Sverige medför dock att situationen, trots myndighetens insatser, alltjämt är ansträngd och balanserna höga.

text: Tidigare granskningar av handläggningstider hos Migrationsverket

text: JO har under flera år hanterat ett mycket stort antal klagomål mot Migrationsverket om långa handläggningstider. Med anledning av antalet klagomål under 2013 gjorde JO en granskning av Migrationsverkets handläggningstider under perioden 2011–2013. Klagomålen gällde framför allt ärenden om uppehållstillstånd på grund av anknytning men även bl.a. ärenden om uppehållstillstånd på grund av arbete och ärenden om uppehållskort. Av granskningen framgick att handläggningstiderna i dessa ärendeslag i många fall var orimligt långa och inte sällan kraftigt överskred tidsfrister som finns i utlänningsförordningen. Migrationsverket kritiserades för de långa handläggningstiderna och för att författningsreglerade tidsfrister regelmässigt överskreds. (Se JO 2015/16 s. 326.)

text: JO ägnade därefter fortsatt uppmärksamhet åt dessa frågor och genomförde 2016 en särskild uppföljning av de åtgärder som Migrationsverket vidtagit för att komma till rätta med handläggningstiderna. Uppföljningen avsåg handläggningstiderna under 2015 och en del av 2016. Migrationsverket uppgav i det sammanhanget att den kraftigt ökade migrationen under andra hälften av 2015 inneburit betydande utmaningar för myndigheten. JO presenterade resultatet av uppföljningen i ett beslut i juni 2016, där JO uttalade att Migrationsverkets möjlighet att förkorta handläggningstiderna påverkades av den omfördelning av resurser till mottagningssystemet som myndigheten varit tvungen att genomföra under hösten 2015. JO bedömde att de långa handläggningstiderna under 2015 och 2016 till stor del berodde på omständigheter utanför Migrationsverkets kontroll och konstaterade att det yttersta ansvaret för att Migrationsverket kan fatta beslut inom rimlig tid och inom författningsreglerade tidsfrister ligger hos regering och riksdag. Någon kritik mot Migrationsverket uttalades därför inte för de långa handläggningstiderna under 2015 och 2016. (Se JO 2016/17 s. 646.)

text: JO fortsatte att följa utvecklingen av Migrationsverkets handläggningstider huvudsakligen i de ärendeslag som rör rätten att vistas i Sverige och medborgarskap. Fem klagomål om långsam handläggning blev föremål för en utredning. Klagomålen avsåg fyra ärenden om uppehållstillstånd på grund av anknytning och ett ärende om uppehållstillstånd på grund av arbete. Utredningen ledde fram till ett beslut i september 2017, i vilket JO upprepade att det ytterst är en fråga för regering och riksdag att se till att Migrationsverket har resurser för att fatta beslut inom rimlig tid och inom gällande tidsfrister. (Se

text: JO 2018/19 s. 629

text: I november 2017 träffade JO Migrationsverkets ledning för att bl.a. följa upp verkets åtgärder för att komma till rätta med långa handläggningstider. Migrationsverket uppgav då att man under 2018 skulle anpassa verksamheten

text: till ett minskat asylmottagande men att neddragningen inte skulle påverka prognoserna för ärendebalanserna och handläggningstiderna om ärendetillströmningen låg kvar på förväntade nivåer. (Se protokoll den 29 januari 2018 i JO:s ärende 6857-2017.)

text: I ett beslut i januari 2018, som rörde handläggningstiden i ett asylärende, upprepade JO på nytt att det ytterst är en fråga för regering och riksdag att se till att Migrationsverket har resurser för att fatta beslut inom rimlig tid. JO uttalade också en avsikt att fortsatt följa utvecklingen mot bakgrund av att de åtgärder som Migrationsverket vidtagit ännu inte hade fått fullt genomslag och att Migrationsverket ännu inte kommit tillrätta med handläggningstiderna. (Se

text: JO 2018/19 s. 634

text: JO har alltså flera gånger granskat handläggningstiderna hos Migrationsverket. I de granskningar som gjorts efter den kraftiga ökning av migrationen som inleddes under andra halvåret 2015 har JO inte uttalat någon kritik mot verket, trots att handläggningstiderna inte varit acceptabla, utan istället betonat att det ytterst är en fråga för regering och riksdag att se till att Migrationsverket har resurser för att fatta beslut inom rimlig tid.

text: Även Justitiekanslern (JK) har under senare år vid flera tillfällen uttalat sig om Migrationsverkets handläggningstider (se bl.a. JK:s beslut den 16 juli 2019, dnr 4036-18-2.1).

text: Bedömning

text: Utgångspunkter för den aktuella granskningen Under mötet med JO i november 2017 förklarade Migrationsverket att verket fr.o.m. 2018 skulle anpassa verksamheten till ett minskat asylmottagande. Antalet klagomål till JO om långsam handläggning hos Migrationsverket har dock fortsatt varit högt. JO har inte utrett alla dessa ärenden men har sedan hösten 2018 i de fall det varit motiverat erinrat verket om de krav som ställs på en skyndsam handläggning enligt

text: förvaltningslagen

text: . JO har även, i förekommande fall, erinrat om författningsreglerade tidsfrister.

text: Den kraftiga ökning av migrationen som inleddes under andra halvåret 2015 har klingat av och Migrationsverket har haft tid att anpassa sin verksamhet efter de nya förhållandena. Under första halvåret 2019 beslutade JO därför att utreda ett antal ärenden som rörde långa handläggningstider hos Migrationsverket och begärde att verket skulle yttra sig. Bland dessa ärenden finns de två ärenden som är föremål för JO:s bedömning i detta beslut. De övriga ärendena där Migrationsverket skulle yttra sig rörde handläggningstiderna i ärenden om medborgarskap och uppehållstillstånd på grund av anknytning samt ärenden om asyl som inte remitterats till Säkerhetspolisen, se nedan under Övergripande synpunkter.

text: Det kan naturligtvis fortfarande finnas vissa kvardröjande effekter, men enligt min mening går det inte längre att ursäkta långa handläggningstider hos Migrationsverket med hänvisning till den situation som uppstod 2015. Det är

text: med denna utgångspunkt som jag granskar de nu aktuella ärendena om långa handläggningstider.

text: Krav på skyndsam och effektiv handläggning Ett ärende ska handläggas så enkelt, snabbt och kostnadseffektivt som möjligt utan att rättssäkerheten eftersätts (se

text: 9 § första stycket förvaltningslagen

text: [2017:900], FL). En motsvarande bestämmelse fanns i

text: 7 § förvaltningslagen (1986:223)

text: som gällde till den 1 juli 2018.

text: I 8 kap. 10 § första stycket utlänningsförordningen finns en särskild tidsfrist för handläggningen av asylärenden på 6 månader eller, om det finns särskilda skäl, 15 månader. Denna frist gäller dock endast för ansökningar som lämnats in efter den 19 juli 2018.

text: Migrationsverkets beslut i asylärenden har stor betydelse för dem som berörs. Om ett uppehållstillstånd beviljas med anledning av asylansökan innebär det att sökanden får stanna i Sverige, medan ett avslag som regel innebär att han eller hon måste lämna landet. Under den tid som det tar att handlägga ansökningar om asyl lever de som berörs i ovisshet om utgången. Det kan orsaka otrygghet och lidande att under lång tid vänta på ett beslut som har avgörande betydelse för framtiden. Jag vill därför framhålla det som JO har understrukit flera gånger tidigare, nämligen vikten av att ärenden som har stor inverkan på enskildas liv avgörs inom rimlig tid (se bl.a.

text: JO 2018/19 s. 634

text: ). Detta framhålls också i förarbetena till den nya

text: förvaltningslagen

text: (se

text: prop. 2016/17:180 s. 106

text: Det kan behöva accepteras att en myndighet, exempelvis till följd av händelser i omvärlden, gör en prioritering mellan olika ärendeslag. Det kan också vara godtagbart att prioriteringar görs inom ett ärendeslag. Vad som däremot inte kan accepteras är att vissa ärendeslag under en längre tid i praktiken prioriteras ned eller att enkla och lättutredda ärenden i alltför stor utsträckning blir avgjorda på bekostnad av att handläggningen av mer omfattande eller komplicerade ärenden avstannar. En myndighet kan inte heller organisera sin verksamhet så att nedprioriterade ärenden får en oacceptabelt lång handläggningstid, även om den totala mängden ärenden minskar.

text: Den tid det tar att handlägga ett ärende är beroende av bl.a. ärendets karaktär och behovet av utredningsinsatser. Det går därför inte att generellt uttala vad som är en godtagbar handläggningstid. En fullständig passivitet från myndighetens sida är i princip aldrig acceptabelt. Det är inte heller en längre tids frånvaro av åtgärder som på ett effektivt sätt driver handläggningen framåt.

text: För att åstadkomma ett effektivt flöde är det viktigt att myndigheten i ett tidigt skede av handläggningen uppmärksammar behovet av eventuella kompletteringar och gör en bedömning av ärendets fortsatta handläggning. Det kan vara lämpligt att redan då upprätta en plan för ärendets avgörande. Myndigheten bör också regelbundet gå igenom äldre ärenden och följa upp gjorda tidsplaner för att kunna vidta åtgärder om handläggningen riskerar att dra ut på tiden. Detta är särskilt viktigt i pressade lägen när prioriteringar behöver

text: göras. Ansvaret för att detta blir utfört ligger hos cheferna inom myndigheten och ytterst hos dess ledning.

text: Handläggningen av AA:s respektive BB:s ärende

text: Migrationsverkets handläggning

text: Det tog Migrationsverket ca 18 månader att avgöra AA:s ärende och drygt 3 år och 9 månader att avgöra BB:s ärende. Eftersom ansökningarna om asyl gavs in före den 20 juli 2018 var tidsfristen i 8 kap. 10 § första stycket utlänningsförordningen inte tillämplig i något av ärendena.

text: Vad gäller AA:s ärende konstaterar jag att Migrationsverkets egen handläggning har varit relativt kort och till synes effektiv. Det är i stället den 15 månader långa handläggningstiden hos Säkerhetspolisen som medfört att ärendet tagit lång tid att avgöra.

text: När det gäller BB:s ärende konstaterar jag att ansökan kom in i september 2015 då antalet asylansökningar ökade kraftigt. Det är ofrånkomligt att det har påverkat handläggningstiden i ärendet. Migrationsverket har vidare framhållit att ärendet behövde föredras för en expert när det gällde en fråga av betydelse för bedömningen, vilket också ska ha fördröjt handläggningen. Jag noterar att det dröjde drygt ett och ett halvt år från den första asylutredningen i april 2016 till den muntliga komplettering som gjordes i oktober 2017. Denna period av passivitet sammanföll dock tidsmässigt delvis med en stor inströmning av asylärenden.

text: Den sammanlagda handläggningstiden i BB:s ärende hos verket har överstigit 3 år och 9 månader. Enligt min mening är en så lång handläggningstid inte acceptabel även om ärendet var komplicerat och inleddes vid en tidpunkt då det kom in många ärenden till Migrationsverket. Jag konstaterar emellertid att den 15 månader långa handläggningstiden hos Säkerhetspolisen i hög grad har bidragit till att BB:s ärende tagit lång tid att avgöra.

text: Om Migrationsverket begär in ett yttrande från Säkerhetspolisen måste verket arbeta aktivt för att ett svar kommer in inom sådan tid att den totala handläggningstiden inte blir för lång och att ärendet kan avgöras inom författningsreglerade tidsfrister i de fall sådana förekommer. Detta gäller särskilt i ärenden som har en lång handläggningstid redan vid den tidpunkt då de remitteras.

text: Migrationsverket angav inte någon svarstid när verket remitterade AA:s och BB:s ärenden till Säkerhetspolisen. Det är enligt min mening rimligt att den myndighet som skickar ett ärende på remiss till en annan myndighet anger en svarstid, beräknad utifrån att den remitterande myndigheten ska kunna avgöra ärendet inom en eventuell författningsreglerad tidsfrist eller, om det inte finns någon sådan frist, inom rimlig tid. Det ger den myndighet som är remissinstans en tidsram att förhålla sig till och bör också leda till att ärendet förses med någon form av bevakning så att sista svarsdatum kan hållas.

text: Oavsett om någon svarstid angetts eller inte har som sagt den remitterande myndigheten ett ansvar för att följa upp en remiss där svaret dröjer. I AA:s ärende dröjde det drygt ett år innan Migrationsverket kontaktade Säkerhetspolisen i ärendet. Det framgår av mejlkonversationer mellan verket och AA att verket inte ansåg sig kunna påverka handläggningstiden hos Säkerhetspolisen. Enligt min uppfattning borde verket ha tagit kontakt med Säkerhetspolisen i AA:s ärende långt tidigare. I BB:s ärende togs inte någon kontakt alls med Säkerhetspolisen med anledning av att yttrandet dröjde. Enligt min uppfattning borde verket ha tagit kontakt med Säkerhetspolisen i BB:s ärende efter några månader med hänsyn till den redan långa handläggningstiden i ärendet.

text: Migrationsverkets bristande uppföljning av remisserna innebär att verket inte fullt ut tagit sitt ansvar för ärendena i detta avseende. Verket kan inte undgå kritik för den långsamma handläggningen av AA:s och BB:s ärenden.

text: Säkerhetspolisens handläggning

text: Om ett ärende initieras hos en myndighet genom att myndigheten ombeds yttra sig eller bidra med utredning i ett ärende hos en annan myndighet måste den mottagande myndigheten förhålla sig till de krav och frister som gäller för den avsändande myndigheten.

text: Det tog Säkerhetspolisen 15 månader att yttra sig till Migrationsverket i både AA:s och BB:s ärende. Säkerhetspolisens långa svarstid i AA:s och BB:s ärenden har i betydande mån försenat avgörandet av deras ärenden hos Migrationsverket.

text: Säkerhetspolisen har i sitt yttrande till JO förklarat den långa handläggningstiden med en stor och oförutsedd ökning av antalet remisser från Migrationsverket i kombination med hög arbetsbelastning inom andra verksamhetsområden hos myndigheten.

text: JO har i fråga om Migrationsverket tidigare uttalat att det är oundvikligt att en stor och oförutsedd ärendetillströmning i det kortare perspektivet kan påverka myndighetens handläggningstider negativt (se JO 2015/16 s. 326).

text: Det finns inte anledning att ifrågasätta att handläggningen hos Säkerhetspolisen fördröjdes på grund av det stora antalet ärenden som remitterades från Migrationsverket och att läget var exceptionellt också hos Säkerhetspolisen under en viss tid. Jag riktar därför inte någon kritik mot Säkerhetspolisen inom ramen för denna granskning.

text: Nu har det dock gått ganska lång tid sedan den påtagliga ökningen av antalet remisser från Migrationsverket började, och Säkerhetspolisen har haft tid att anpassa sin verksamhet efter de nya förhållandena. De långa svarstiderna i ärenden som remitterats från Migrationsverket är inte försvarbara i längden. Jag kommer därför att fortsättningsvis följa handläggningstiderna hos Säkerhetspolisen.

text: Övergripande synpunkter Vid JO:s möte med Migrationsverkets ledning i november 2017 bedömde verket att de äldre asylärendena skulle kunna ha avarbetats under andra halvåret 2018. Verket räknade med handläggningstider på tre till fyra månader för de asylärenden som skulle komma in under andra halvåret 2018.

text: De långa handläggningstiderna i asylärenden har, som jag nämnt, under en lång tid varit föremål för klagomål hos JO. Situationen verkar dock ha förbättrats avsevärt jämfört med hur det såg ut för några år sedan. Av den verksamhetsoch utgiftsprognos som Migrationsverket gjorde i oktober 2020 framgick att författningsreglerade handläggningstider beräknas nås under 2021 inom bl.a. ärendeslaget asyl. Det är naturligtvis positivt. Jag kan dock konstatera att den bedömning som Migrationsverket gjorde 2017, om att asylärendena redan hösten 2018 skulle kunna avgöras inom författningsreglerade tidsfrister, inte höll. Att Migrationsverket har problem med långa handläggningstider i flera ärendeslag framgår tydligt av de anmälningar som kommer in till JO. Det kan befaras att åtgärder för att komma till rätta med de långa handläggningstiderna inom ett ärendeslag får konsekvenser även för ärenden av ett annat slag. Jag kommer därför att fortsätta att följa utvecklingen.

text: Säkerhetspolisen har under en lång tid haft långa svarstider i de ärenden som remitterats från Migrationsverket. De långa svarstiderna bidrar i ett antal ärenden till långa handläggningstider totalt hos Migrationsverket. Även om Säkerhetspolisen och Migrationsverket vidtagit åtgärder för att effektivisera remissförfarandet, vilket jag givetvis välkomnar, finns det anledning att se med oro på handläggningstiderna hos Säkerhetspolisen.

text: Mot bakgrund av de långa handläggningstiderna hos Migrationsverket och vad Säkerhetspolisen anfört om sin ansträngda situation översänder jag en kopia av detta beslut till Regeringskansliet.

text: Jag kan avslutningsvis nämna att jag denna dag också fattat beslut i ärenden som rör Migrationsverkets handläggningstider i ärenden om medborgarskap (se JO:s ärenden med dnr 130-2019 och 554-2019), uppehållstillstånd på grund av anknytning (se JO:s ärenden med dnr 8843-2018, 335-2019 och 447-2019) och ärenden om asyl som inte remitterats till Säkerhetspolisen (se JO:s ärenden med dnr 2079-2019 och 2878-2019).

text: Ärendena avslutas.