avgjordAv: Chefsjustitieombudsmannen Elisabet Fura

nyckelord:
Avsaknad av lagstöd
Funktionsnedsättning

title: Kritik mot Socialnämnden i Emmaboda kommun för att utan rättsligt stöd ha frånsagt sig sitt ansvar som assistansanordnare

sammanfattning: En kvinna i Emmaboda kommun var beviljad assistansersättning enligt socialförsäkringsbalken. Socialnämnden i Emmaboda kommun hade åtagit sig att vara hennes assistansanordnare. Efter en tid sa nämnden upp avtalet med kvinnan. Fråga i ärendet är om socialnämnden haft rättsliga förutsättningar för att på detta sätt frånsäga sig sitt ansvar som assistansanordnare. I beslutet konstateras att om den enskilde inte själv önskar ordna sin personliga assistans är kommunen skyldig att i samråd med den enskilde anordna assistans i egen regi eller genom uppdrag av annan, i förekommande fall mot avgifter motsvarande vad den enskilde kan erhålla i assistansersättning enligt 51 kap. socialförsäkringsbalken. JO uttalar vidare att rätten för den enskilde att kunna be kommunen att anordna personlig assistans grundar sig på bestämmelser i LSS som en kommun inte har möjlighet att avtala om på samma sätt som en enskild aktör. Det yttersta ansvaret enligt LSS innebär att kommunen är skyldig att anordna personlig assistans för enskilda som beviljats sådana insatser. En kommun kan inte frånsäga sig denna skyldighet. Följaktligen saknade Socialnämnden i Emmaboda kommun stöd för att frånsäga sig sitt ansvar att tillhandahålla personlig assistans för den aktuella kvinnan och kritiseras därför.

text: Bakgrund

text: JO uppmärksammade under sommaren 2013 ett beslut som Förvaltningsrätten i Växjö hade meddelat den 13 mars 2012 i mål nr 3163-11. I beslutet framkom vissa uppgifter om skyldigheten för Socialnämnden i Emmaboda kommun att tillhandahålla personlig assistans enligt lagen (

text: ) om stöd och service till vissa funktionshindrade, LSS, till en person (AA) boende i kommunen. Med anledning av dessa uppgifter beslutade JO Lilian Wiklund att ta upp saken till utredning i ett särskilt ärende (dnr 4473-2013).

text: JO hämtade in vissa handlingar från socialförvaltningen i Emmaboda kommun. I samband med det framkom att socialnämndens hantering av ärendet redan var föremål för granskning hos Inspektionen för vård och omsorg, IVO. Handlingar hämtades därför in från IVO. Eftersom ärendet var under handläggning hos IVO beslutade JO Lilian Wiklund att inte fortsätta utredningen. Hon önskade dock ta del av IVO:s beslut i ärendet (se JO:s beslut den 26 november 2013).

text: IVO meddelade beslut den 8 november 2013 (dnr 9.1-40296/2011). Av beslutet framgår att nämnden sa upp det civilrättsliga avtalet med AA och att eftersom hon bodde i särskilt boende fanns det goda möjligheter att bistå henne med insatser enligt

text: socialtjänstlagen (2001:453)

text: . Skälet till att nämnden sa upp avtalet var enligt nämndens yttrande till IVO personalens mycket otillfredsställande arbetsmiljö. IVO ansåg att nämnden hade ansträngt sig för att hitta lösningar och även erbjudit annan insats och gjorde bedömningen att nämnden därmed tagit sitt yttersta ansvar i ärendet.

text: Anmälan

text: I en anmälan, som kom in till JO den 30 december 2013, framförde BB klagomål mot Socialnämnden i Emmaboda kommun för att den hade överlämnat skyldigheten att anordna personlig assistans för AA.

text: Utredning

text: Socialnämnden i Emmaboda kommun uppmanades att yttra sig över vad som framfördes i BB:s anmälan till JO. Yttrandet skulle begränsas till frågan om kommunen haft rättsliga förutsättningar att i augusti 2011 frånsäga sig sitt ansvar att fungera som assistansanordnare.

text: I sitt remissvar den 16 april 2014 anförde nämnden bl.a. följande:

text: Bakgrund

text: Den kvinna anmälan gäller var berättigad till assistansersättning enligt

text: 51 kap.

text: socialförsäkringsbalken

text: , SFB. Socialnämnden hade genom muntligt avtal åtagit sig att vara hennes assistansanordnare och därmed arbetsgivare för de personliga assistenterna. Hon betalade för kommunens utförande av den personliga assistansen genom att låta Försäkringskassan utbetala hennes assistansersättning till kommunen. Socialnämnden sade i augusti 2011 genom enhetschef CC upp avtalet med kvinnan. Därvid klargjordes att uppsägningen gällde ett civilrättsligt avtal mellan henne som uppdragsgivare och Socialnämnden som uppdragstagare. När Socialnämnden hade sagt upp avtalet, ingick kvinnan avtal med enskild verksamhet som assistansanordnare.

text: Förutsättningarna för uppsägning av avtal

text: Den personliga assistans kvinnan hade rätt till var inte en insats enligt lag om stöd service till vissa funktionshindrade, LSS, och hade inte beviljats av Socialnämnden. Hon hade av Försäkringskassan beviljats assistansersättning enligt lag om assistansersättning, LASS, senare

text: 51 kap.

text: socialförsäkringsbalken

text: , SFB. Socialnämndens utförande av hennes personliga assistans var inte verkställighet av nämndens beslut utan utförande av uppdrag enligt civilrättsligt avtal. När uppsägningen av avtalet skulle ske, handlades inte något ärende om kvinnans rätt till personlig assistans. Hennes fortsatta rätt till sådan insats kunde inte ifrågasättas eller prövas av Socialnämnden. Däremot ansåg Socialnämnden sig vara förhindrad att fortsätta att vara hennes assistansanordnare. Ansvarig enhetschef samrådde med socialchefen, som i sin tur hade samråd med Socialnämndens ordförande om skillnaderna mellan tillämpning av lag och ingående/ uppsägning av avtal samt om uppsägningen av avtalet.

text: Socialnämnden var väl medveten om sitt ansvar för kvinnan enligt både

text: socialtjänstlagen

text: , SoL, och LSS och hade beredskap att ge henne hjälp i annan form om hon inte skulle ha ordnat sin fortsatta personliga assistans genom att ingå avtal med annan assistansanordnare när avtalet med nämnden upphörde att gälla. Nämndens (yttersta) ansvar för henne gällde att tillgodose hennes behov, men omfattade inte skyldighet att fortsätta att enligt avtal vara hennes uppdragstagare och assistansanordnare. Beslutet att säga upp avtalet kunde inte anses vara överklagbart genom förvaltningsbesvär och besvärshänvisning lämnades därför inte enligt

text: 21 § förvaltningslagen

text: , FL. Det gällde inte myndighetsutövning mot enskild, varför det inte motiverades enligt

text: 20 §

text: FL. Kvinnan överklagade beslutet till Förvaltningsrätten i Växjö. Rätten beslutade 2012- 03-13 att avvisa överklagandet som förvaltningsbesvär, men tog upp det till laglighetsprövning enligt

text: 10 kap.

text: kommunallagen

text: , KL. Kammarrätten beviljade inte prövningstillstånd. Förvaltningsrätten avvisade senare även överklagandet som laglighetsprövning enligt KL. Det är inte reglerat i lag eller annan författning att en kommunal myndighet har skyldighet att ingå civilrättsligt avtal med enskild person för att bli dennas assistansanordnare eller att den skulle vara förhindrad att säga upp sådant avtal. Socialnämnden vidhåller sin uppfattning att den har samma avtalsfrihet som enskilda verksamheter i fråga om åtagande som assistansanordnare. Nämnden hade inte någon skyldighet att ingå avtal med eller att fortsätta att ha avtal med kvinnan. Avtalet kunde sägas upp av kvinnan eller nämnden. Avtalsrättslig tvist avgörs i allmän domstol. Enligt Socialnämndens uppfattning förelåg inte något rättligt hinder för uppsägning av avtalet med kvinnan.

text: BB kommenterade remissvaret.

text: Bedömning

text: Fråga i ärendet är om Socialnämnden i Emmaboda kommun haft rättsliga förutsättningar för att i augusti 2011 frånsäga sig sitt ansvar att fungera som assistansanordnare för AA.

text: Bakgrund

text: Av utredningen framgår att AA beviljats assistansersättning enligt

text: 51 kap.

text: socialförsäkringsbalken

text: (SFB). Socialnämnden var genom ett muntligt avtal AA:s assistansanordnare och därmed arbetsgivare för de personliga assistenterna. Försäkringskassan betalade AA:s assistansersättning till kommunen. Nämnden sa upp avtalet i augusti 2011. När nämnden hade sagt upp avtalet ingick AA ett avtal med enskild verksamhet som assistansanordnare.

text: Mina överväganden

text: I

text: 6 §

text: LSS anges bl.a. att verksamheten enligt lagen ska vara grundad på respekt för den enskildes självbestämmande och integritet och att den enskilde i största möjliga utsträckning ska ges inflytande och medbestämmande över de insatser som ges. Som ett exempel på den enskildes självbestämmande anges i förarbetena rätten att själv välja sin personliga assistent (

text: prop. 1992/93:159 s. 44

text: En assistansberättigad har möjlighet att välja anordnare av den assistans som Försäkringskassan beslutat om. Kommunen har emellertid ett särskilt ansvar enligt

text: LSS. Av 2 § och 9 § 2 LSS framgår att kommunen ska svara för insatsen biträde av personlig assistent eller ekonomiskt stöd till skäliga kostnader för sådan assistans, till den del behovet av stöd inte täcks av beviljade assistanstimmar enligt

text: 51 kap.

text: SFB.

text: Kommunens ansvar beskrivs i förarbetena som basansvar som bl.a. innebär att kommunen alltid ska stå beredd att ombesörja tillhandahållande av personlig assistans och att kommunen är skyldig att anordna sådan assistans även i de fall den enskilde erhållit assistansersättning från Försäkringskassan. I förarbetena beskrivs ansvaret även som ett yttersta och grundläggande ansvar (

text: a. prop. s. 73

text: och

text: De exempel som ges i förarbetena på kommunens yttersta ansvar innefattar krav på att ha en beredskap att tillhandahålla personlig assistans och att anordna sådan assistans även i de fall den enskilde erhållit assistansersättning från Försäkringskassan. Detta innebär att kommunen har ett ansvar för att alla som omfattas av lagens personkrets och som behöver personlig assistans får sådan assistans. Genom detta yttersta ansvar säkerställs att ingen enskild ska stå utan en personlig assistans som han eller hon har behov av (se

text: RÅ 2009 ref. 61

text: och

text: HFD 2012 ref. 75

text: ). Detta torde innebära att det knappast finns något utrymme för kommunen att under åberopande av arbetsmiljöskäl vägra att tillhandahålla insatsen även om det är Försäkringskassan som fattat beslut om insatsen (se

text: JO 2003/04 s. 317

text: Om den enskilde inte själv önskar ordna sin personliga assistans är kommunen skyldig att i samråd med den enskilde anordna assistans i egen regi eller genom uppdrag till annan, i förekommande fall mot avgifter motsvarande vad den enskilde kan erhålla i assistansersättning enligt

text: 51 kap.

text: SFB (

text: a. prop. s. 175

text: ). Även om kommunen ger någon annan i uppdrag att utföra tjänsten ligger ansvaret för verksamheten kvar på kommunen. Avtalet avser endast själva utförandet av stödet eller servicen. Den enskilde ska veta att han eller hon alltid kan vända sig till kommunens handläggare med klagomål eller med en begäran om ändring av insatsen (se Lundgren m.fl., Nya sociallagarna med kommentarer, 1 januari 2015, Zeteo, kommentar till

text: 17 §

text: LSS).

text: Av utredningen framgår att kommunen sa upp avtalet att fungera som assistansanordnare för AA och i stället hade en beredskap för hjälp i annan form om AA själv inte skulle ordnat en enskild anordnare. Kommunen överlämnade således ansvaret för att ordna insatsen personlig assistans till AA. Rätten för en enskild att kunna be kommunen att anordna personlig assistans grundar sig emellertid på bestämmelser i LSS som en kommun inte har möjlighet att avtala om på samma sätt som en enskild aktör. Det yttersta ansvaret enligt LSS innebär att kommunen är skyldig att anordna personlig assistans för enskilda som beviljats sådana insatser. En kommun kan inte frånsäga sig denna skyldighet. Följaktligen saknade socialnämnden rättsligt stöd för att frånsäga sig sitt ansvar att tillhandahålla personlig assistans för AA. Socialnämnden i Emmaboda kommun förtjänar kritik för det inträffade.

text: Ärendet avslutas.


avgjordAv: Justitieombudsmannen Thomas Norling

publisher: Justitieombudsmannen

title: Försäkringskassan kritiseras för att i ett ärende om ersättning enligt arbetsskadeförsäkringen utan avgränsning ha begärt in en stor mängd handlingar med sekretesskyddat innehåll

org: jo

sammanfattning: Försäkringskassan har med anledning av att AA ansökt om ersättning för särskilda hjälpmedel enligt arbetsskadeförsäkringen begärt att få ut bl.a. hennes samtliga befintliga journaler. Någon närmare specificering, t.ex. genom att ange vilken typ av hjälpmedel det var frågan om eller vilken typ av besvär som hjälpmedlen avsåg, gjordes inte i beställningen. Detta fick till följd att ett stort antal medicinska journaler lämnades till Försäkringskassan. Många av dessa avsåg helt andra medicinska frågor än de som var relevanta i ärendet. För att vissa besvär ska anses bero på en arbetsskada krävs att övervägande skäl talar för att det finns ett orsakssamband mellan bl.a. ett visst olycksfall och besvären. I beslutet uttalas att det vid den bedömningen kan vara nödvändigt att begära in ett omfattande medicinskt underlag för att t.ex. kunna utreda om det finns konkurrerande skadeorsaker. Samtidigt är det väsentligt att det inte görs ett större ingrepp än nödvändigt i den enskildes integritet. Endast sådana handlingar som behövs ska begäras in. Det innebär att Försäkringskassan i varje enskilt fall måste bedöma om och hur en förfrågan om medicinska handlingar kan avgränsas. Till detta kommer den proportionalitetsavvägning som Försäkringskassan ska göra enligt 5 § förvaltningslagen. Det är sålunda inte tillåtet för Försäkringskassan att slentrianmässigt begära in allt material som rör en viss person. Försäkringskassan får kritik för att inte på något sätt ha avgränsat sin begäran om att få ut journaler m.m. eller ens övervägt om så kunnat ske.

text: Anmälan

type: rubrik

text: I en anmälan som kom in till JO den 21 november 2018 framförde AA klagomål på Försäkringskassans handläggning av hennes ärende om ersättning för särskilda hjälpmedel. Hon anförde bl.a. att hennes ansökan avsåg handledsstöd och att det saknades anledning för Försäkringskassan att begära in alla hennes journaler som bl.a. innehöll känslig information om andra angelägenheter, t.ex. från besök hos en ungdomsmottagning. I en komplettering till anmälan klagade AA också på att flera handläggare hos Försäkringskassan haft tillgång till hennes journaler och att journalerna skickats till henne med vanlig post och inte med rekommenderad post.

type: stycke

text: Utredning

text: Anmälan och kompletteringen till anmälan remitterades till Försäkringskassan som i sitt remissvar anförde följande:

text: Utredning

text: Den 20 september 2018 kom en ansökan om ersättning från arbetsskadeförsäkringen in från AA Av ansökan framkom att ett olycksfall i arbetet skett den 20 maj 2014. Den 25 september skapades två separata ärendeakter hos Försäkringskassan. Ett ärende avseende ansökan om livränta från maj 2014 och en för ansökan om ersättning för särskilda hjälpmedel, 800 kr för handledsortoser. Den 2 oktober skickade Försäkringskassan ett bekräftelsebrev till AA om att ansökan kommit in. Den 23 oktober ringde Försäkringskassans handläggare till AA som informerar om att behandlande läkare gör bedömningen att AA kan vara tillbaka i arbete inom 6 månader.

text: Ansökan om livränta

text: Den 23 november fattade Försäkringskassan beslut om avslag avseende ansökan om livränta. Av beslutet framgår att frågan om den anmälda skadan är en arbetsskada inte har prövats eftersom det framkommer att AA inte har en bestående nedsättning av förmågan att skaffa inkomst av arbete.

text: Ansökan om ersättning för särskilda hjälpmedel

text: Den 5 oktober skickade Försäkringskassan ett brev till AA med begäran om att skicka in kvitton eller annat underlag som visar på kostnader för särskilda hjälpmedel. Den 15 oktober ringde AA till Försäkringskassan och meddelade att kvitton skulle skickas in. Samma dag flyttade Försäkringskassans handläggare medicinska underlag från tidigare ärendeakter i ärendehanteringssystemet till ärendet om särskilda hjälpmedel. Samma dag begärdes även medicinska underlag in från tidigare vårdgivare. Den 23 oktober e-postade AA in ett kvitto på 380 kr. Den 29 oktober och den 2 november inkom medicinska underlag från AA:s vårdgivare. Den 2 november inkom också ett brev från Journal- och arkivservice Region Skåne som meddelade att de inte lämnade ut underlaget i sin helhet eftersom de ansåg att det innehöll irrelevanta uppgifter rörande AA. Den 5 november ringde AA och ifrågasatte varför Försäkringskassan begärt in så omfattande medicinska underlag. Samma dag skickades förslag till beslut om avslag på ansökan om ersättning för särskilda hjälpmedel till AA. Förslaget till avslag motiverades av att kvittot avsåg kostnader som inte omfattades av försäkringen. Den 16 november ringde AA till Försäkringskassan för att få hjälp att förstå förslaget till beslut. I samtalet framkom att Försäkringskassan misstolkat det inskickade kvittot. AA framförde samtidigt önskemål om att byta handläggare. Den 27 november ringde Försäkringskassan den vårdgivare som ställt ut kvittot. Vårdgivaren bekräftade att kvittot avsåg egenavgift för hjälpmedel och inte sjukvård. Den 11 december bytte Försäkringskassan handläggare i ärendet. Samma dag lämnades en förfrågan till försäkringsmedicinsk rådgivare (FMR). Den 3 januari 2019 yttrade sig FMR i ärendet.

text: Den 8 januari skickade Försäkringskassan ett förslag till beslut om avslag till AA. Den 14 januari ringde AA till Försäkringskassans handläggare. Hon framförde synpunkter på förslaget till beslut samt på hur det medicinska underlaget behandlats.

text: Försäkringskassans slutsatser

text: Den medicinska utredningen En myndighet får ingripa i ett enskilt intresse endast om åtgärden kan antas leda till det avsedda resultatet. Åtgärden får aldrig vara mer långtgående än vad som behövs och får vidtas endast om det avsedda resultatet står i rimligt förhållande till de olägenheter som kan antas uppstå för den som åtgärden riktas mot. Detta följer av

text: 5 § tredje stycket förvaltningslagen

text: (FL). Enligt

text: 110 kap. 13 § socialförsäkringsbalken

text: (SFB) ska Försäkringskassan se till att ärendena blir utredda i den omfattning som deras beskaffenhet kräver. Enligt

text: 110 kap. 14 §

text: SFB får, när det behövs för bedömningen av frågan om ersättning eller i övrigt för tillämpningen av denna balk, Försäkringskassan bland annat göra förfrågan hos den försäkrades arbetsgivare, läkare eller någon annan som kan antas kunna lämna behövliga uppgifter. Innan Försäkringskassan börjar utreda ett ärende är det viktigt att avgöra vilken information som behövs för att kunna fatta beslut. De åtgärder som vidtas i en utredning ska vara behövliga för att bedöma rätten till ersättning eller i övrigt för tillämpningen av

text: socialförsäkringsbalken

text: . Alla åtgärder som vidtas måste vara proportionerliga i förhållande till ändamålet. För att utreda AA:s ansökan om arbetsskadelivränta och om ersättning för särskilda hjälpmedel begärde Försäkringskassan in underlag från flera olika vårdgivare utan begränsning med avseende på anmälda besvär. Från Region Skåne lämnades delar av underlaget inte ut av integritetsskäl och Försäkringskassan ifrågasatte inte detta. När Försäkringskassan gör bedömningen att medicinska underlag från vårdgivare behövs för att utreda en ansökan går det visserligen inte alltid att på förhand veta exakt vilka uppgifter i underlagen som är relevanta för utredningen, men det bör ändå gå att anpassa en förfrågan utifrån diagnos och besvärsbild. För att avgöra om övervägande skäl talar för samband mellan olycksfallet eller den skadliga inverkan och den försäkrades medicinska besvär måste en rad olika faktorer vägas in vid sambandsbedömningen. Det är vanligt att konkurrerande orsaker till de besvär som anges ha orsakats av till exempel ett olycksfall i arbetet framkommer i de medicinska underlagen. På samma sätt kan ett sådant befintligt skick som kan tala till en försäkrads fördel ibland bara visas genom medicinska underlag som inte i första hand berörde besvär som angetts i ansökan. I det aktuella fallet handlade prövningen om arbetsskadelivränta för handledsbesvär till följd av ett olycksfall och ersättning för särskilda hjälpmedel för handledsortoser. Dessa omständigheter borde ha föranlett Försäkringskassan att överväga en begränsning av förfrågan. Förfrågan till vårdgivare borde initialt ha begränsats till att endast omfatta underlag som avsåg de aktuella handledsbesvären. Hade myndigheten efter svar bedömt att det fanns behov av ytterligare underlag borde en ny förfrågan gjorts. Vid utredningen av ärendet med anledning av JO:s remiss har Försäkringskassan kunnat konstatera att den aktuella situationen hanteras mycket knapphändigt i Försäkringskassans stödjande dokument. Vi kommer därför se över dessa och bygga ut informationen som ges till handläggarna om hur reglerna ska tillämpas.

text: Vid ett handläggarbyte, oavsett anledning, kan den nya handläggaren inte undgå att ta del av samtliga handlingar i ärendets akt för att kunna göra ett rättssäkert och effektivt arbete. I aktuellt fall kan emellertid ifrågasättas om hela det befintliga medicinska underlaget som tagits in för prövning av livränta hade behövts i ärendet om särskilda arbetshjälpmedel. Försäkringskassan kan inte förstöra inkomna handlingar. Försäkringskassans handlingar i akterna utgör allmän handling då de upprättats på myndigheten eller inkommit hit. En sådan kan inte tas bort hur som helst utan bara gallras enligt arkivlagstiftningen.

text: Försändelsen

text: Det anges i Försäkringskassans stödprocess "Säkerhet på Försäkringskassan" att försändelser ska skickas i förslutet kuvert och om det är stora mängder känslig information, såsom i aktuellt fall, ska det skickas med rekommenderat brev. Försäkringskassan har vid kommuniceringen av beslutsunderlaget använt sedvanlig postgång. Försäkringskassan har visserligen inte haft skäl att förvänta sig att posten lämnas någon annanstans än i mottagarens brevlåda, men eftersom brevet var så stort borde det ha skickats rekommenderat.

text: Sammanfattning

text: Försäkringskassan konstaterar att handläggningen av ärendet inte levt upp till de krav som ställs enligt god förvaltningsstandard. Försäkringskassan beklagar detta och de olägenheter det medfört för AA. Försäkringskassan kommer ta med frågan om att begränsa förfrågningar till vården i myndighetens generella arbete med att förstärka rättssäkerheten inom myndigheten.

text: Rättsliga utgångspunkter

text: Den fråga som jag i huvudsak valt att inrikta min granskning på gäller om Försäkringskassan i ett ärende om ersättning för särskilda hjälpmedel på grund av en arbetsskada har haft fog för att begära ut ett så omfattande medicinskt underlag som skett.

text: Enligt

text: 40 kap. 11 § första stycket 3 socialförsäkringsbalken

text: (SFB) ersätter arbetsskadeförsäkringen nödvändiga kostnader för särskilda hjälpmedel. Med arbetsskada avses enligt

text: 39 kap. 3 §

text: SFB en skada till följd av olycksfall eller annan skadlig inverkan i arbetet. I samma bestämmelse anges att en skada anses ha uppkommit av sådan orsak om övervägande skäl talar för det.

text: Enligt

text: 110 kap. 13 § första stycket

text: SFB ska den handläggande myndigheten se till att ärendena blir utredda i den omfattning som deras beskaffenhet kräver. Inom ramen för denna utredningsskyldighet får den handläggande myndigheten, när det behövs för bedömningen av frågan om ersättning eller i övrigt för tillämpningen av SFB, enligt 14 § 1 samma kapitel bl.a. göra en förfrågan hos den försäkrades läkare eller någon annan som kan antas kunna lämna behövliga uppgifter. I 31 § samma kapitel föreskrivs vidare bl.a. att myndigheter på begäran av Försäkringskassan ska lämna uppgifter som avser en namngiven

text: person när det gäller förhållanden som är av betydelse för tillämpningen av SFB.

text: Bestämmelsen i

text: 110 kap. 31 §

text: SFB är sekretessbrytande och innebär tillsammans med

text: 10 kap. 28 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400)

text: , OSL, att den allmänna sjukvården är skyldig att överlämna uppgifterna oavsett om de kan omfattas av sekretess enligt

text: 25 kap. 1 §

text: OSL. Enligt den bestämmelsen gäller sekretess inom hälso- och sjukvården för uppgift om en enskilds hälsotillstånd eller andra personliga förhållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon närstående till denne lider men. Uppgifterna omfattas dock i regel av sekretess även hos Försäkringskassan enligt

text: 28 kap. 1 §

text: OSL. Enligt den bestämmelsen gäller sekretess för bl.a. uppgift om enskilds hälsotillstånd och andra personliga förhållanden om det kan antas att den enskilde eller någon närstående till denne lider men om uppgiften röjs.

text: Enligt

text: 5 § tredje stycket förvaltningslagen (2017:900)

text: , FL, får en myndighet ingripa i ett enskilt intresse endast om åtgärden kan antas leda till det avsedda resultatet. Åtgärden får, enligt samma bestämmelse, aldrig vara mer långtgående än vad som behövs och får vidtas endast om det avsedda resultatet står i rimligt förhållande till de olägenheter som kan antas uppstå för den som åtgärden riktas mot.

text: Bestämmelsen i

text: 5 §

text: FL ger uttryck för proportionalitetsprincipen. Principen innebär i detta fall att en avvägning måste göras mellan å ena sidan intresset av att Försäkringskassan fattar ett korrekt beslut enligt

text: 110 kap. 13 §

text: SFB och å andra sidan intresset av att den enskildes integritet skyddas.

text: I utredningar om ärenden enligt arbetsskadeförsäkringen är det många gånger nödvändigt att inhämta sekretesskyddat underlag från sjukvården. Det innebär att kretsen som får tillgång till sekretesskyddade uppgifter om den enskilde vidgas. Det innebär också att uppgifterna får ett något svagare sekretesskydd eftersom sekretessreglerna inom socialförsäkringen och sjukvården är olika. Så som beskrivits tidigare gäller hos Försäkringskassan rakt skaderekvisit enligt

text: 28 kap. 1 §

text: OSL medan ett omvänt skaderekvisit ska tillämpas inom hälso- och sjukvården enligt

text: 25 kap. 1 §

text: OSL.

text: JO har tidigare riktat allvarlig kritik mot Försäkringskassan när myndigheten på ett sätt som framstod som slentrianmässigt begärt in ett alltför omfattande underlag från en bank. Eftersom myndigheten inte ansågs ha stöd för åtgärden bedömde JO att den utgjorde ett omotiverat integritetsintrång (

text: JO 2017/18 s. 312

text: Bedömning

text: Vid bedömningen av om övervägande skäl talar för ett orsakssamband mellan ett visst olycksfall och vissa besvär kan det, så som Försäkringskassan uppgett i sitt remissvar, vara nödvändigt att begära in ett omfattande medicinskt underlag.

text: Det kan behövas för att t.ex. undersöka om det finns några konkurrerande skadeorsaker eller om den enskilde har någon särskild sårbarhet. Eftersom Försäkringskassan inte alltid kan veta vad det står i journalhandlingarna är det ofta svårt för myndigheten att på förhand avgöra vad som behövs i ett aktuellt arbetsskadeärende. Samtidigt är det väsentligt att det inte görs ett större ingrepp än nödvändigt i den enskildes integritet. Endast sådana handlingar som behövs ska begäras in. Det innebär att Försäkringskassan i varje enskilt fall måste bedöma om och hur en förfrågan om medicinska handlingar kan avgränsas. Till det kommer den proportionalitetsavvägning som Försäkringskassan ska göra enligt

text: 5 §

text: FL. Försäkringskassan bör sålunda alltid överväga om en begäran kan specificeras på något sätt. Detta är särskilt viktigt när förfrågan ställs till en serviceenhet som hanterar journaler för flera vårdinrättningar, såsom Journaloch arkivservice i Region Skåne [numera Regionarkiv Syd, JO:s anmärkning].

text: I Försäkringskassans förfrågan om att få ta del av AA:s journaler hos Journaloch arkivservice i Region Skåne angav myndigheten att AA ansökt om ersättning för särskilda hjälpmedel och livränta. För att kunna bedöma om hon hade rätt till det angav myndigheten att den behövde kopior av samtliga befintliga journaler, remisser, remissvar och röntgenutlåtanden. Såvitt framgår av utredningen har Försäkringskassan inte ens övervägt om förfrågan kunde preciseras exempelvis genom att ange vilka hjälpmedel det var frågan om, vilken typ av besvär hjälpmedlen avsåg att behandla, vid vilka kliniker som relevant underlag kunde finnas eller vilken tidsperiod som var relevant. Detta resulterade i att ett stort antal medicinska journaler lämnades till Försäkringskassan. Många av dessa avsåg helt andra medicinska frågor än de som var relevanta i AA:s arbetsskadeärende. En närmare precisering hade kunnat hjälpa Journal- och arkivservice att inte behöva söka fram och lämna ut uppgifter, t.ex. från en ungdomsmottagning, som uppenbart saknade betydelse för bedömningen av AA:s rätt till ersättning för särskilda hjälpmedel i form av handledsortoser. Jag är kritisk till det inträffade och Försäkringskassan förtjänar kritik för att myndigheten inte avgränsade sin begäran av handlingar utifrån vad handläggningen av AA:s ärende krävde eller ens övervägde om så kunde ske.

text: Vad AA uppgett i övrigt ger inte anledning till någon åtgärd eller något uttalande från min sida.

text: Ärendet avslutas.

type: avgorande


avgjordAv: Kerstin André

nyckelord: Barn/ungdom Hembesök Integritet

title: Fråga om det fanns skäl för en socialförvaltning att göra ett oanmält hembesök

text: I en anmälan till JO anförde makarna AA och BB m.fl. klagomål mot socialsekreterarna CC och DD vid Socialjouren i Karlstads kommun. I anmälan riktades kritik mot de båda socialsekreterarnas agerande i samband med att de besökte AA i makarnas bostad den 9 februari 2003 tillsammans med AA:s svärson, EE.

text: Anmälan remitterades till Social- och arbetsmarknadsnämnden i Karlstads kommun för utredning och yttrande. Som sitt yttrande lämnade nämnden en skrivelse som upprättats av de berörda tjänstemännen, CC och DD. De anförde bl.a. följande.

text: Under eftermiddagen 2003-02-09 kontaktar EE, far till FF och GG, Socialjouren. Vi träffar honom i polishuset i Karlstad dit han kört från Strängnäs med anledning av att han planerar att hämta sina barn hos sin svärfar, barnens morfar AA. EE berättar att barnens mor HH lämnat barnen hos deras morfar för ca 1½ vecka sedan mot hans vilja. Detta med anledning av en händelse i hemmet där han av HH blivit anmäld för olaga hot. Oklart exakt vad som inträffat. Vid kontroll med polisen står det klart att EE är vårdnadshavare för båda barnen tillsammans med HH, vidare att det finns en anmälan om olaga hot, dock framgår ej vad anmälan består i. EE berättar att han misslyckats i sina försök att få kontakt med barnen hos svärfadern med sambo som nekat honom att prata med barnen per telefon. EE är uppenbart skärrad över situationen att inte få kontakt med barnen, han anser att de bör komma hem till Strängnäs snarast och gå till skolan. Vidare berättar han att under gårdagen kom HH hem tillsammans med sin mamma och syster till parets gemensamma bostad i Strängnäs för att hämta en del av HH:s tillhörigheter. EE hade då känt sig hotad och med anledning av det gjort en polisanmälan. Paret ligger i skilsmässa. EE ber Socialjouren om hjälp att hämta barnen, vi förklarar då att vi ej har befogenhet att hämta barnen utan att det är vårdnadshavarnas ansvar att se till barnens bästa. Vidare förklarar vi för EE att Socialjouren endast kan agera och hämta barn om det föreligger skäl för ett omhändertagande enligt

text: 6 § lagen (1990:52)

text: om vård av unga, LVU.

text: Vi går honom till mötes och gör honom sällskap till adressen där barnens morfar bor, överenskommelsen med EE är att vi följer med som stöd för honom men att det är upp till honom att föra sin talan. Vi finns i bakgrunden då EE ringer på dörren, då AA öppnar dörren flyttar sig EE och ställer sig bakom oss. AA öppnar och börjar omedelbart att skrika högljutt till oss och framför allt till EE. Vi ber att få komma in i huset, han släpper då in oss och vi blir under hela besöket stående i hallen. Innehållet i det AA förmedlar är att han ej kommer att lämna ut barnen, han anser varken att dottern HH eller EE är kapabla att ta hand om dem, vidare att han har lovat HH att ej lämna ut dem till EE. Vidare är AA mycket upprörd över anledningen till att socialtjänsten kommer hem till hans hem. Då han ber om tjänstelegitimation är en av oss på väg ut i bilen för att hämta den, AA blir då ännu mer upprörd. Vi skriver våra namn på en lapp och ger honom. [– – –] Socialjouren gavs aldrig möjlighet att förklara varför vi åkt hem till AA, anledningen till att det ej var möjligt var hans sätt att uppträda, att han skrek oavbrutet och ej var mottaglig för det vi försökte förmedla. Med tanke på barnen var det absolut inte ett lämpligt läge att stanna längre i hemmet. Vi uppfattade situationen vara så pass hotfull att vi valde att efter en kort stund lämna hemmet. [– – –] Vid telefonsamtal till HH framkommer anledningen till att barnen befinner sig i Karlstad, hon berättar om händelsen gällande anmälan om det olaga hotet från EE. Vi har även telefonkontakt med Socialjouren i Strängnäs kommun, HH berättade att hon varit i kontakt med dem kvällen innan, vilket Socialjouren i Strängnäs bekräftar för oss. Vår bedömning efter besöket hos familjen AA och BB, telefonsamtalen med HH samt kontakten med EE var att det ej förelåg kriterier som kunde ligga till grund för ett omhändertagande enligt

text: 6 §

text: LVU. EE lämnade Karlstad i oförrättat ärende.

text: AA och BB yttrade sig över remissvaret.

text: I ett beslut den 3 juni 2004 anförde JO André följande.

text: Redan i samband med det första samtalet med EE måste det ha stått klart för CC och DD att EE och hans hustru befann sig i konflikt med varandra och att också förhållandet mellan EE och hustruns far AA var spänt.

text: Om en enskild har vänt sig till socialtjänsten med önskemål om att myndigheten skall inta en stödjande och medlande roll i en konflikt är det av vikt att socialtjänsten arbetar så att alla berörda förstår myndighetens roll, uppgifter och befogenheter. Om socialtjänsten arbetar på ett sätt som hos någon av de inblandade är ägnat att ifrågasätta myndighetens opartiskhet riskerar man att konflikten i stället förvärras.

text: Jag har i och för sig förståelse för att CC och DD fann skäl att överväga om någon form av ingripande från socialtjänstens sida var påkallat. Vad som var känt om det konfliktfyllda förhållandet mellan de inblandade borde emellertid ha manat till särskilt stor försiktighet vid val av vilket tillvägagångssätt som skulle väljas. Mot bakgrund av vad jag ovan har sagt om vikten av att alla inblandade förstår myndighetens roll vill jag ifrågasätta det lämpliga i att oanmält besöka AA tillsammans med EE. I remissvaret har visserligen angetts att socialsekreterarna följde med som stöd för EE men att det ankom på honom att föra sin talan. Som

text: händelsen nu utvecklades hamnade de båda socialsekreterarna i en situation där AA, ställd inför det plötsliga hembesöket, uppfattade det som att de båda aktivt medverkade till stöd för EE i dennes avsikt att hämta sina barn. Enligt min mening borde socialsekreterarna före ett eventuellt hembesök ha ringt till AA och för honom förklarat socialtjänstens roll i sammanhanget.

text: Syftet med besöket synes emellertid även ha varit att försöka klarlägga om barnen for illa och om det fanns anledning att omhänderta dem. Det kan diskuteras om de uppgifter som EE lämnade var sådana att de över huvud taget motiverade ett oanmält hembesök. Oavsett hur det förhöll sig härvidlag inrymmer ett hembesök i det angivna syftet ett sådant inslag av myndighetsutövning att det som regel är olämpligt att andra än myndighetens representanter deltar i besöket.


avgjordAv: Justitieombudsmannen Per Lennerbrant

nyckelord:
Förundersökning
Långsam handläggning

title: Kritik mot Polismyndigheten för långsam och passiv handläggning av en förundersökning om förmögenhetsbrott

text: Bakgrund och anmälan

text: I februari 2021 tog Polismyndigheten upp en anmälan från AA om förskingring under perioden mars 2019 till juni 2020. I samband med anmälan lämnade AA in vissa handlingar och angav en namngiven person som misstänkt. Förundersökning inleddes samma dag och ett förhör hölls med AA.

text: I en anmälan som kom in till JO den 27 september 2023 förde AA fram klagomål mot Polismyndigheten för långsam handläggning av förundersökningen. Han uppgav bl.a. att han vid kontakt med Polismyndigheten inte fått något besked om hur utredningen fortlöpte. Han framhöll också att det anmälda brottet skulle preskriberas i slutet av mars 2024.

text: Under handläggningen hos JO inkom AA med ytterligare klagomål mot Polismyndigheten.

text: Utredning

text: Polismyndigheten (juristen BB) yttrade sig till JO den 22 januari 2024 efter att upplysningar lämnats av berörda befattningshavare, polisregion Väst och Nationella operativa avdelningen (Noa).

text: Polismyndigheten redogjorde för i huvudsak följande bakgrund.

text: Den 23 februari 2021 förordnades gruppchefen CC som förundersökningsledare. Därefter vidtogs inga utredningsåtgärder förrän efter det att AA gjorde ett tillägg till sin anmälan i september 2023. Den 20 oktober 2023 förordnades gruppchefen DD som förundersökningsledare. Samma dag höll DD ett kompletterande förhör med AA och beslutade därefter att lägga ned förundersökningen. Efter en begäran om överprövning av nedläggningsbeslutet fattade åklagare den 18 december 2023 beslut om att återuppta förundersökningen. Dagen därpå fattades beslut om byte av

text: handläggande enhet och en ny förundersökningsledare tillsattes. I tiden därefter har flertalet utredningsåtgärder vidtagits.

text: Polismyndigheten redogjorde vidare för synpunkter från berörda befattningshavare, polisregion Väst och Noa.

text: CC anförde i huvudsak följande. Det har tidigt i utredningen uppmärksammats att det anmälda sannolikt har civilrättslig prägel. Ärendet har enligt sektionens rutin placerats för vidare hantering och prioritering enligt befintliga strukturer och riktlinjer. Sektionen har månatliga revisioner där ärendestocken genomgås men utredningsresursen är begränsad. Utredningen har bedrivits så skyndsamt som de samlade omständigheterna för verksamheten medgett. Det har inte funnits något utrymme för att hålla ytterligare förhör förrän i oktober 2023. Trots sektionens hårt belastade verksamhet har det vidtagits utredningsåtgärder i olika steg.

text: DD anförde i huvudsak att den aktuella utredningsenheten har en hög arbetsbelastning.

text: Den tidigare sektionschefen EE anförde bl.a. att det är en hård prioritering om vilka ärenden som ska läggas ut på en handläggare för utredning och att CC inte hade kunnat göra någonting ytterligare för att lägga ut ärendet på en handläggare.

text: Polisregion Väst anförde bl.a. att det är beklagligt med handläggningstider som i förevarande fall och att det bör finnas skäl för att låta ett ärendes ålder i sig vara en tyngre vägande omständighet i prioriteringen mellan konkurrerande arbetsuppgifter.

text: Noa anförde bl.a. följande. Noa har hämtat in underlag från Nationellt bedrägericentrum (NBC) som bedömer att handläggningstiden i det aktuella ärendet varit oacceptabelt lång. Att åtgärder inte vidtagits i utredningen förefaller dock huvudsakligen vara ett resultat av arbetsbelastningen i polisregionen.

text: Polisregionen och Noa redovisade åtgärder som vidtagits för att komma till rätta med handläggningstiderna för förmögenhetsbrott.

text: Polismyndigheten redogjorde för rättslig reglering och redovisade i huvudsak följande bedömning.

text: Det har inte framkommit något i utredningen som tyder på att ärendets beskaffenhet motiverat en sådan lång handläggningstid som förekommit i detta fall. Under huvuddelen av perioden har inga utredningsåtgärder vidtagits trots att det inte verkar ha funnits något annat hinder mot det än resursbrist hos den aktuella utredningsenheten. Av inhämtade yttranden framgår att inflödet av prioriterade ärenden under perioden varit stort samtidigt som utredningsresursen varit begränsad, vilket medfört att utredningen inte bedrivits med den

text: skyndsamhet som ärendets karaktär krävt. Detta talar för att någon enskild befattningshavare inte kan lastas för den långsamma handläggningen. Sammanfattningsvis har förundersökningen inte handlagts i enlighet med de skyndsamhetskrav som följer av lag. Detta är givetvis mycket beklagligt.

text: AA kommenterade remissvaret.

text: Under handläggningen hos JO väcktes den 21 mars 2024 åtal avseende det anmälda brottet.

text: Bedömning

text: Jag har begränsat min granskning till handläggningstiden av förundersökningen och går inte in på några andra frågor.

text: En förundersökning ska bedrivas så skyndsamt som omständigheterna medger (se

text: 23 kap. 4 § andra stycket rättegångsbalken

text: ). Det är undersökningsledaren som har ansvar för förundersökningen i dess helhet. Han eller hon ska se till att utredningen bedrivs effektivt. (Se 1 a § andra stycket förundersökningskungörelsen.)

text: I den aktuella förundersökningen har det under närmare två år och åtta månaders tid i princip inte vidtagits några utredningsåtgärder alls. Det var först efter det att AA i september 2023 gjorde ett tillägg till sin anmälan som en ytterligare utredningsåtgärd vidtogs. En sådan passivitet är naturligtvis oacceptabel och i strid med

text: rättegångsbalkens

text: skyndsamhetskrav.

text: Av handlingarna i ärendet framgår att dröjsmålet bl.a. föranletts av att ärendet preliminärt bedömts sakna tillräcklig straffrättslig anknytning. Några åtgärder för att närmare undersöka den saken har emellertid inte vidtagits. Jag noterar också att åtal numera väckts.

text: Som Polismyndigheten angett har det inte framkommit något i utredningen som talar för att ärendets beskaffenhet motiverat det dröjsmål som förekommit. Den passiva handläggningen har också medfört en påtaglig risk för att det anmälda brottet skulle preskriberas.

text: Polismyndigheten kritiseras för den långsamma och passiva handläggningen av förundersökningen.

text: Klagomål på långa handläggningstider vid Polismyndigheten är tyvärr återkommande i min tillsynsverksamhet. Det gäller inte minst vid förundersökningar om bedrägerier och andra typer av förmögenhetsbrott. JO har också vid upprepade tillfällen kritiserat Polismyndigheten för detta. I beslut den 7 mars 2023 påtalade jag att vad som då kommit fram om Polismyndighetens utredningsverksamhet för vissa typer av förmögenhetsbrott riskerade att allvarligt skada allmänhetens förtroende för Polismyndigheten. Jag skickade också en kopia av beslutet för kännedom till justitieutskottet och regeringen. (Se JO 2023 s. 269, dnr 1994-2022, och där gjorda hänvisningar.)

text: Polisregion Väst har redogjort för att det har vidtagits åtgärder, bl.a. förstärkt bemanning, för att uppnå större effektivitet hos den aktuella utredningsenheten. Vidare har Noa redogjort för åtgärder som Polismyndigheten vidtagit och kommer att vidta för att komma till rätta med handläggningstiderna för bedrägeriärenden. Inom ramen för detta har NBC färdigställt en handlingsplan. I handlingsplanen ingår bl.a. att ta fram en riktlinje för en metod som ska användas vid kvalitetsuppföljning av hur bedrägeriärenden handläggs.

text: Det är mycket angeläget att Polismyndigheten fortsätter arbetet med att minska handläggningstiderna för förmögenhetsbrott och snarast kommer till rätta med sina ärendebalanser. En brottsutredning får inte hanteras på det sätt som skett i detta fall och jag ser allvarligt på det som kommit fram.

text: Ärendet avslutas.

text: Beslutet har fattats av JO Per Lennerbrant. Dokumentet har fastställts digitalt och har ingen underskrift.

text: Rättssakkunniga Mauro Villaggi har föredragit ärendet och byråchefen Nils Västberg har deltagit i beredningen.


nyckelord:
Avsaknad av lagstöd
Drogtest
Umgänge

title: Kritik mot Socialnämnden i Vänersborgs kommun för att nämnden utan lagstöd beslutat om umgängesbegränsning enligt 14 § LVU innefattande krav på drogtest

sammanfattning: En socialnämnd angav, i ett beslut om umgängesbegränsning enligt 14 § LVU, att en förälder skulle uppvisa resultat av drogtest i samband med umgängestillfället. Varje medborgare är gentemot det allmänna skyddad mot påtvingat kroppsligt ingrepp (2 kap. 6 § RF). Det finns varken i LVU eller i någon annan lagstiftning någon bestämmelse som ger socialnämnden rätt att i ett sådant här fall kräva att resultat av drogtest ska uppvisas. JO kritiserar därför socialnämnden för att den meddelat ett beslut som saknar laglig grund. JO uttalar bl.a. följande. När ett barn vårdas med stöd av LVU är det inte helt ovanligt att en eller båda föräldrarna har problem med missbruk. Det ligger i sakens natur att socialnämnden då kan ha ett befogat intresse av att kunna förvissa sig om att en förälder inte är påverkad av droger när han eller hon ska umgås med barnet. Om föräldern inte frivilligt accepterar att uppvisa resultat av drogtester har dock socialnämnden, enligt gällande lagstiftning, inte möjlighet att besluta om att föräldern ska uppvisa sådana som en förutsättning för att få ha umgänge. Inom kort börjar barnkonventionen att gälla som lag i Sverige. Det kan mot den bakgrunden möjligen finnas skäl att diskutera om det utifrån hänsynen till barnets bästa borde införas en möjlighet för socialnämnden att föreskriva att en förälder ska uppvisa resultat av drogtest när han eller hon ska ha umgänge med ett barn som vårdas med stöd av LVU. En sådan bestämmelse skulle kunna bidra till att skydda barnet mot att behöva umgås med en förälder som är påverkad av droger. JO har ingen bestämd uppfattning i frågan men anser att det likväl finns skäl att överväga saken. En kopia av detta beslut skickas därför till Regeringskansliet för kännedom. En kopia av beslutet skickas även till Socialstyrelsen.

text: Anmälan

text: AA klagade i en anmälan till JO på socialtjänsten i Vänersborgs kommun i fråga om brister i handläggningen av ärenden rörande hans barn som vårdas med stöd av lagen (

text: ) med särskilda bestämmelser om vård av unga, LVU. Han anförde bl.a. att socialtjänsten ställer krav på drogtest inför umgänge med barnen.

text: Utredning

text: JO tog del av journalanteckningar från individ- och familjeomsorgen i Vänersborgs kommun.

text: Därefter begärde JO att Socialnämnden i Vänersborgs kommun skulle yttra sig över det som anfördes i anmälan och särskilt om kravet på drogtest inför umgänge. Nämnden har som sitt remissvar hänvisat till ett yttrande från en sektionschef och socialsekreterare vid individ- och familjeomsorgen. I yttrandet anfördes följande.

text: Redogörelse och yttrande

text: BB och hennes bror CC omhändertogs omedelbart 170908 enligt

text: 6 §

text: LVU. Förvaltningsrätten beslutade om vård enligt LVU 171018. Inför att BB och CC omhändertogs framkom det uppgifter från barnens mamma om att AA hade börjat använda droger. AA har uppvisat ett aggressivt beteende och vid ett hembesök av två socialsekreterare 170907 fanns det starka misstankar om att AA var drogpåverkad utifrån hans reaktion och agerande därefter. AA ombads därför att dagen efter lämna ett drogtest hos socialtjänsten, vilket han inte ville göra. Han blev mycket arg när detta föreslogs och ville inte lämna drogtester. AA uppfattades påverkad av droger, vilket vare sig gick att påvisa eller utesluta då han inte ville lämna något drogtest. Hans beteende och agerande samt att han vägrade att lämna drogtest indikerade starkt att han var drogpåverkad och det fanns en stor oro över hur detta skulle påverka barnen. Att han först en månad senare lämnade drogtest tyder än mer på att han har varit påverkad av droger. Lagen med särskilda bestämmelser om vård av unga, LVU, är en skyddslagstiftning som syftar till att motverka att barn far illa. Detta innebär även att skydda barn mot att utsättas för föräldrars missbruk om missbruket innebär negativa konsekvenser för barnet. Både BB och CC har visat tydliga tecken på att ha farit illa i den miljö som de har vuxit upp i och de har båda särskilda behov. Det bedömdes därför vara av stor vikt att skydda dem från att utsättas för AA:s misstänkta droganvändande då ett sådant beteende som han tidigare hade uppvisat skulle vara till skada för barnen. BB:s bror CC har epilepsi och är känslig för stress och för både BB och CC har det varit av vikt med förutsägbarhet och stabilitet i vardagen. BB och CC har i stor utsträckning farit illa av den djupgående konflikt som finns mellan föräldrarna och som de inte har kunnat skyddas ifrån. Beslut fattades om att helt begränsa umgänget gentemot AA. 170919. AA samtyckte inte till den umgängesplanering som föreslagits. Planeringen innebar att han inför umgänge skulle lämna drogtest för att barnen inte skulle riskera att utsättas för drogmissbruk och det aggressiva beteende som han tidigare hade uppvisat även när barnen varit närvarande. Umgänget skulle ske i socialtjänstens lokaler med personal närvarande. JO har tidigare riktat kritik gentemot en socialnämnd i en annan kommun då nämnden hade fattat beslut om umgängesbegränsning med föreskrivet krav om drogtester (JO dnr 38-2015). JO fann då att det ej finns stöd för detta vare sig i LVU eller någon annan lagstiftning. JO har hänvisat till att det strider mot

text: 2 kap. 6 § första stycket regeringsformen

text: , RF, där det står att varje medborgare är gentemot det allmänna skyddad mot påtvingat kroppsligt ingrepp. JO har uttalat sig om att urinprov är ett sådant ingrepp som faller in under grundlagsbestämmelsen. JO har uttalat att om kontroll av drogfrihet anses nödvändig för att umgänge ska kunna ske, kan konsekvensen av ett bristande samtycke bli att något umgänge inte ska fastställas. Uppkommer det misstankar om att en förälder eller anhörig är påverkad i samband med ett beslutat umgänge har den som ska lämna över barnet till umgänget eller den som övervakar umgänget ett ansvar och en skyldighet att omedelbart avbryta umgänget (JO dnr 38-2015).

text: Utifrån hur AA tidigare har agerat i samband med att han har föreslagits att lämna drogtest är bedömningen att det hade varit direkt olämpligt och inte förenligt med barnens bästa att endast begära drogtest vid misstanke om att han skulle vara drogpåverkad som uppstått i samband med umgänge. Det hade kunnat innebära en påtaglig risk för både CC och BB att utsättas för att bevittna hans agerande om socialsekreterare skulle avbryta umgänget av den anledningen. Vid ett hembesök 170907 kommunicerades AA den bedömning som hade gjorts angående vart barnen skulle vara, vilket han inte accepterade. Han blev då mycket arg och upprörd och CC fick under hembesöket ett epilepsianfall. Han har även reagerat kraftfullt och aggressivt när han blivit ombedd att lämna drogtest och visat att han är drogfri. Han har också uppträtt på ett sätt som andra besökare i socialtjänstens lokaler uppfattat obehagligt. I telefonsamtal med AA har han vid ett flertal gånger varit aggressiv och forcerad. Han har inte visat förmåga att kunna sätta barnens behov före sin egen känsla av kränkthet med anledning av hur han har agerat i deras närvaro. Det är därför högst sannolikt att AA skulle bli aggressiv och upprörd inför barnen om ett umgänge skulle behöva avbrytas på grund av misstanke om att han skulle vara drogpåverkad. Det skulle äventyra den vård som socialnämnden bedömt vara nödvändig för BB:s och CC:s hälsa och utveckling genom att utsätta dem för en sådan situation. Det har därför bedömts vara nödvändigt att kontrollera drogfrihet för att umgänge ska kunna ske på ett sätt som inte skadar barnen än mer. AA har fått information om att han inte kan tvingas att lämna drogtester samtidigt som han har fått information om att det har bedömts vara nödvändigt att kontrollera drogfrihet med anledning av stark misstanke om att han har varit drogpåverkad. I ett telefonsamtal 170921 uppgav AA att han hade för avsikt att lämna drogtest dagen därefter. Det har därefter tolkats som att han har samtyckt till att lämna drogtester. Inför att ett uppdrag skulle skrivas till socialtjänstens psykiatrisjuksköterska kontaktade socialsekreterare AA via telefon. Han lämnade muntligt samtycke till att lämna drogtester hos socialtjänstens psykiatrisjuksköterska, vilket finns dokumenterat. AA samtyckte till att lämna drogtester två gånger per vecka. Han började lämna drogtester 171006. Samma datum kontaktade han socialsekreterare och uppgav att han på grund av sitt jobb inte hade möjlighet att komma två gånger per vecka och att han istället ville komma en gång per vecka. Han fick då information om att det är frivilligt för honom att lämna drogtester och att han inte kan tvingas till att lämna drogtester två gånger per vecka. Han har därefter fortsatt att komma och lämna drogtester för att kunna påvisa drogfrihet. Till en början varannan vecka men därefter en gång/vecka. Då beslut om att föreskriva umgängesbegränsning med krav på drogkontroller enligt tidigare beslut från JO saknar grunder i lagen kan socialutskottets beslut anses vara felaktigt i den delen om AA inte har samtyckt till drogtesterna. Det har dock funnits ett samtycke från AA:s sida även om samtycket kan diskuteras utifrån att han tydligt uppgett sig vara kränkt av detta och ifrågasatt varför han behöver göra det. Det framgår inte något om AA:s samtycke i beslutsunderlaget, vilket utgör en brist och beslutet skulle därför ha formulerats på ett annat sätt mot bakgrund av JO:s tidigare beslut. Om AA inte hade samtyckt till att kontrollera drogfrihet inför umgänge, vilket bedömdes vara nödvändigt, skulle därför inte något umgänge ha fastställts. Det i sin tur betyder att det hade varit nödvändigt av socialutskottet att fatta beslut om att helt inskränka umgänget, vilket gjordes under perioden 170919 till och med 170925. Av artikel 3 i FN:s barnkonvention framgår att alla åtgärder som rör barn, vare sig det vidtas av offentliga eller privata välfärdsinstitutioner, domstolar, administrativa myndigheter eller lagstiftande organ, ska barnets bästa komma i främsta rummet. I inledande bestämmelser av LVU framgår att vid beslut enligt denna ska vad som är bäst för barnet vara avgörande, vilket även framgår av

text: socialtjänstlagen

text: , SoL. Ett barn har rätt att få träffa sina föräldrar även om det kan finnas skäl att begränsa umgänget helt eller delvis med föräldrarna när barnet vårdas med stöd av LVU. Utifrån ett barnperspektiv har det bedömts vara

text: viktigt att CC och BB får möjlighet att träffa AA men under särskilda former, därav restriktioner avseende umgänget. Det är än mer ingripande att helt begränsa umgänget mellan ett barn och dennes förälder. BB:s och CC:s behov av att skyddas från riskfyllda situationer i förhållande till deras behov och rätt av att få ha kontakt med AA utgjorde därför grund för att fatta beslut om att reglera umgänget med krav på att kontrollera drogfrihet genom drogtest.

text: Bedömning

text: När ett barn vårdas med stöd av LVU har socialnämnden ett ansvar för att den ungas behov av umgänge med föräldrar och vårdnadshavare tillgodoses så långt det är möjligt. Ofta brukar socialförvaltningen komma överens med föräldern eller vårdnadshavaren om hur umgänget ska utövas. En sådan överenskommelse ska dokumenteras. Om det inte är möjligt att nå en överenskommelse kan umgänget behöva regleras genom ett beslut (

text: 14 §

text: LVU). Socialnämnden har en möjlighet att, om det är nödvändigt med hänsyn till ändamålet med vården, besluta hur den ungas umgänge med vårdnadshavare och med föräldrar som har umgängesrätt ska utövas. Socialnämnden får inte utan starka skäl besluta om inskränkningar i umgänget mellan ett barn och barnets föräldrar, och bestämmelsen om umgängesbegränsning ska tillämpas restriktivt.

text: Ett beslut om umgängesbegränsning ska vara tydligt. Det ska framgå av beslutet på vilket sätt umgänget begränsas och om beslutet ska gälla tills vidare eller för en viss tid. Vidare ska skälen för beslutet framgå. Socialnämndens socialutskott i Vänersborgs kommun meddelade följande beslut i fråga om begränsning av umgänge den 26 september 2017.

text: Socialutskottet beslutar, med stöd av

text: 14 § 2 st. 1 p

text: LVU, att begränsa BB:s umgänge med hennes vårdnadshavare AA till en gång var fjärde vecka, två timmar per gång i socialtjänstens lägenhet med socialsekreterare närvarande. AA ska samma dag som umgänget är planerat påvisa drogfrihet genom att lämna drogtest hos socialnämnden. Socialutskottet beslutar, med stöd av

text: 14 § 2 st. 1 p

text: LVU, att begränsa CC:s umgänge med hans vårdnadshavare AA till en gång var fjärde vecka, två timmar per gång i socialtjänstens lägenhet med socialsekreterare närvarande. AA ska samma dag som umgänget är planerat påvisa drogfrihet genom att lämna drogtest hos socialtjänsten. Frågan i ärendet är om det finns lagliga möjligheter att som ett särskilt villkor uppställa ett krav på att vårdnadshavare ska uppvisa resultat av drogtest i samband med ett umgängestillfälle. JO tog i sitt beslut den 23 mars 2016 (

text: JO 2016/17 s. 548

text: ) ställning till samma fråga. Dessutom uttalade sig Kammarrätten i Göteborg i en dom den 20 april 2017 (mål nr 837-17) i frågan och hänförde sig till JO:s beslut. I beslutet uttalade JO bl.a. följande.

text: Enligt

text: , RF, är varje medborgare gentemot det allmänna skyddad mot påtvingat kroppsligt ingrepp. Tagande av urinprov är ett sådant ingrepp som faller in under grundlagsbestämmelsen. Skyddet mot kroppsliga ingrepp gäller endast om ingreppet är att anse som påtvingat. I sådant fall krävs alltså lagstöd för att ingreppet ska få göras. Ett ingrepp är påtvingat om det allmänna disponerar över maktmedel för att

text: genomdriva åtgärden. Det kan också vara påtvingat om den enskildes motstånd bryts genom hot om någon sanktion. Regeln bör tolkas så att den ställer upp ett skydd också mot att en befattningshavare uppträder på ett sätt som får till följd att den enskilde med fog uppfattar sig vara tvingad att underkasta sig ingreppet. Det kan vara fråga om underförstådda eller uttryckliga påtryckningar av olika slag (se bl.a. JO 2010/11 s. 509, dnr

text: ). En annan sak är att socialtjänsten kan komma överens med en förälder om att denna på frivillig grund ska uppvisa resultat av ett drogtest i samband med umgänge.

text: I det nu aktuella ärendet har socialnämndens socialutskott, som ett villkor i besluten om umgängesbegränsning, föreskrivit att AA ska underkasta sig drogtest. Det är ett beslut som innebär tvång för den enskilde att underkasta sig ett kroppsligt ingrepp som en förutsättning för att ett umgänge med barnen ska komma till stånd. Sådana beslut kan endast fattas om åtgärden har stöd i lag. Det finns varken i LVU eller i någon annan lagstiftning någon bestämmelse som ger socialnämnden rätt att i ett sådant här fall kräva att resultat av ett drogtest ska uppvisas. Bestämmelsen i

text: 14 §

text: LVU om umgängesbegränsning tar sikte på själva umgänget och hur det kan begränsas. Socialnämndens beslut saknar alltså laglig grund. Socialnämnden ska därför kritiseras.

text: När ett barn vårdas med stöd av LVU är det inte helt ovanligt att en eller båda föräldrarna har problem med missbruk. Det ligger i sakens natur att socialnämnden då kan ha ett befogat intresse av att kunna förvissa sig om att en förälder inte är påverkad av droger när han eller hon ska umgås barnet. Om den enskilda inte frivilligt accepterar att uppvisa resultat av drogtester har dock socialnämnden, som framgår av det ovan anförda, inte möjlighet att besluta om att föräldern ska uppvisa sådana som en förutsättning för att få ha umgänge. För det fall att föräldern inte går med på att frivilligt uppvisa resultat av ett drogtest kan det leda till att nämnden anser att det är nödvändigt att med stöd av

text: 14 §

text: LVU begränsa barnets kontakt med en förälder. Detta kan i flera fall vara en nackdel för barnet och LVU-vården.

text: Inom kort börjar barnkonventionen att gälla som lag i Sverige. Det kan mot den bakgrunden möjligen finnas skäl att diskutera om det utifrån hänsynen till barnets bästa borde införas en möjlighet för socialnämnden att föreskriva att en förälder ska uppvisa resultat av ett drogtest i samband med att han eller hon ska ha umgänge med ett barn som vårdas med stöd av LVU. En sådan bestämmelse skulle kunna bidra till att skydda barnet mot att behöva umgås med en förälder som är påverkad av droger. Jag har för egen del inte någon bestämd uppfattning i frågan. Jag anser likväl att det finns skäl att överväga saken, och jag skickar därför en kopia av detta beslut för kännedom till Regeringskansliet. Jag skickar även en kopia av beslutet till Socialstyrelsen.

text: Det som i övrigt har framkommit ger inte anledning till något uttalande eller någon ytterligare åtgärd från min sida.

text: Ärendet avslutas.


title: Fråga om en kommuns skyldighet att erbjuda förskola när föräldrar kombinerar föräldraledighet med studier

sammanfattning: Enligt 8 kap. 5 § skollagen ska barn till föräldrar som studerar erbjudas förskola i den omfattning det behövs med hänsyn till föräldrarnas studier. Barn till föräldrar som är föräldralediga enligt föräldraledighetslagen för vård av annat barn ska enligt 6 § erbjudas förskola under minst tre timmar per dag eller 15 timmar i veckan. Regleringen innebär inte att barn som uppfyller förutsättningarna för att beviljas förskola enligt 6 § undantas från tillämpningsområdet för 5 §. Det finns inte heller stöd för att införandet av 6 § har medfört att den tid en kommun ska erbjuda barn till studerande plats i förskola kan reduceras. Ett barn ska alltså som utgångspunkt beviljas förskola i den omfattning som behövs med hänsyn till föräldrarnas studier. ChefsJO anser att det vid tillämpningen av 5 § saknas skäl att särskilja studier som sker på distans från de studier som sker på plats vid en skola eller ett lärosäte.

text: Anmälan

text: I anmälningar till JO klagade AA på anställda inom Mullsjö kommun och anförde bl.a. följande. Hon var föräldraledig och studerade på halvtid under höstterminen 2024 men hon beviljades inte förskola i den utsträckning som behövdes för att hon skulle kunna fullfölja den upprättade studieplanen. Hon anser att kommunen inte följde

text: skollagen

text: Utredning

text: JO begärde att Barn- och utbildningsnämnden i Mullsjö kommun (nämnden) skulle yttra sig över anmälningarna och särskilt beröra frågan om hur kommunens beslut om förskola har förhållit sig till

text: 8 kap.

text: och

text: 6 §§

text: skollagen (2010:800)

text: och hur bestämmelserna förhåller sig till varandra i ett fall som det aktuella.

text: I yttrandet redogjorde nämnden för handläggningen av ärendet och uppgav bl.a. följande. Kommunen gör en sammanvägning av olika paragrafer när mer än en grund för erbjudande av förskola blir aktuell. Rektorn för förskolan har vid AA:s begäran inledningsvis gjort bedömningen att 8 kap. 6 § är överordnad

text: 8 kap. 5 § skollagen

text: . I nämndens yttrande förde rektorn fram att hon har tolkat

text: skollagen

text: utifrån en sammanvägning av

text: och

text: 6 §§

text: och att grunden för placering var föräldraledighet då båda vårdnadshavarna var föräldralediga. Rätten till förskola skulle därför utgå från 15 timmar/vecka och ytterligare tid erbjöds för att nå den lägsta studietakten. Den utökade tiden beviljades enligt rektorn utifrån god vilja att möta vårdnadshavares behov av att kunna studera under föräldraledighet. Av yttrandet framgick även att kommunen nyligen fattat beslut kring riktlinjer för placerings- och vistelsetider i förskolan.

text: Rättsliga utgångspunkter

text: Enligt

text: 8 kap. 5 § skollagen

text: ska barn från och med ett års ålder erbjudas förskola i den omfattning det behövs med hänsyn till föräldrarnas förvärvsarbete eller studier eller om barnet har ett eget behov på grund av familjens situation i övrigt.

text: I 8 kap. 6 § föreskrivs att barn, vars föräldrar är föräldralediga enligt

text: föräldraledighetslagen (1995:584)

text: för vård av annat barn, från och med ett års ålder ska erbjudas förskola under minst tre timmar per dag eller 15 timmar i veckan. Det främsta skälet för att bestämmelsen infördes 2002 är barnets eget behov av det som förskoleverksamheten kan erbjuda som ett komplement till hemmet, t.ex. pedagogisk stimulans för utveckling och lärande och tillgång till en barngrupp där positiva relationer mellan barnen och mellan barn och vuxna kan utvecklas. När det gällde den tidsmässiga omfattningen av förskoleverksamhet för föräldraledigas barn ansåg regeringen att en kortare vistelsetid än vad som normalt gäller för barn vars föräldrar är förvärvsarbetande eller studerande kunde accepteras. (Se

text: prop. 1999/00:129 s. 22

text: och

text: Barn ska enligt

text: 8 kap. 7 § skollagen

text: även i andra fall än som avses i 5 och 6 §§ erbjudas förskola, om de av fysiska, psykiska eller andra skäl behöver särskilt stöd i sin utveckling i form av förskola.

text: Bedömning

text: Min granskning i ärendet avser vad som gäller beträffande en kommuns skyldighet att erbjuda förskola när föräldrar kombinerar föräldraledighet enligt

text: föräldraledighetslagen

text: med studier.

text: Nämnden har i sitt yttrande fört fram att kommunen gör en sammanvägning av olika bestämmelser i

text: 8 kap.

text: skollagen

text: när fler än en grund för erbjudande av förskola är aktuell. Av utredningen framgår att kommunen i vart fall i två av placeringsbesluten för AA:s dotter under höstterminen 2024 har bedömt barnets behov av förskola med hänsyn till

text: 8 kap.

text: och

text: 6 §§

text: skollagen

text: , familjens situation och förskoleverksamhetens resurser och möjligheter. AA:s dotter har beviljats förskola i varierande omfattning under perioden och vissa av besluten har enligt AA inneburit att förskola inte har beviljats i den utsträckning som hennes och den andre förälderns studier har krävt.

text: Barn till föräldrar som kombinerar föräldraledighet enligt

text: föräldraledighetslagen

text: med studier kan enligt bestämmelsernas lydelse erbjudas förskola enligt både

text: 8 kap.

text: och

text: 6 §§

text: skollagen

text: . Bestämmelsen i

text: 5 §

text: syftar till att möjliggöra för föräldrar att förena sitt föräldraskap med studier och i förarbetena har framhållits att förskoleverksamhet i första hand bör tillhandahållas i sådan omfattning att föräldrarna kan sköta sina studier (se

text: prop. 1993/94:11 s. 24

text: och

text: ). Bestämmelsen i

text: 6 §

text: infördes som nämnts i syfte att barn, vars föräldrar är föräldralediga för vård av ett annat barn, skulle få sitt behov av det som förskoleverksamheten har att erbjuda som ett komplement till hemmet tillgodosett.

text: Ett barn till föräldrar som kombinerar föräldraledighet enligt

text: föräldraledighetslagen

text: med studier ska alltså som utgångspunkt beviljas förskola i den omfattning som behövs med hänsyn till föräldrarnas studier. Beroende på omständigheterna i det enskilda fallet kan sedan grund för ytterligare tid i förskola föreligga. Barnets eget behov på grund av familjens situation i övrigt kan kräva att mer tid beviljas enligt

text: 5 §

text: . Det kan också undantagsvis vara så att barnet har rätt till mer tid på grund av att behovet av förskola med anledning av föräldrarnas studier är mindre än den tid som kommunen erbjuder barn enligt

text: 6 §

text: . Barn ska enligt

text: 8 kap. 7 §

text: även i andra fall än som avses i

text: och

text: 6 §§

text: erbjudas förskola om de av fysiska, psykiska eller andra skäl behöver särskilt stöd i sin utveckling.

text: Av de nya riktlinjer som Mullsjö kommun har tagit fram gällande placering i förskola framgår att kommunen vid sin bedömning gör skillnad mellan studier som sker på plats på ett lärosäte och studier som sker på distans. Det framgår bl.a. att barn till föräldrar som studerar på plats på ett lärosäte har rätt att gå i förskolan i enlighet med vårdnadshavarens studietid. Om en vårdnadshavare däremot studerar på distans erbjuder kommunen förskola 15 timmar per vecka om studierna bedrivs halvtid och 30 timmar per vecka om studierna bedrivs på heltid.

text: Vid tillämpningen av 5 § saknas det enligt min mening skäl att särskilja studier som sker på distans från de studier som sker på plats vid en skola eller ett lärosäte. Även ifråga om distansstudier gäller alltså lagens krav på att förskola ska erbjudas i den omfattning det behövs med hänsyn till föräldrarnas studier. Det är inte heller möjligt att i förväg bestämma ett fast antal timmar som erbjuds utan en individuell bedömning behöver göras i varje enskilt fall. Jag utgår från att kommunen ser över sina riktlinjer.

text: Det som i övrigt har kommit fram i ärendet ger inte anledning till någon ytterligare åtgärd eller något uttalande från min sida.

text: Ärendet avslutas.

text: Beslutet har fattats av chefsJO Erik Nymansson. Dokumentet har fastställts digitalt och har ingen underskrift. Rättssakkunniga Maria Jacobsson har föredragit ärendet och byråchefen Dan Johansson har deltagit i beredningen.


title: Handläggningen av en invändning om jäv i ett s.k. barnavårdsärende

text: I en anmälan till JO ifrågasatte AA Socialnämndens i Linköpings kommun handläggning av bl.a. en invändning om jäv som han hade gjort mot socialsekreteraren BB i ett barnavårdsärende.

text: Anmälan remitterades till Socialnämnden i Linköpings kommun för utredning och yttrande såvitt avsåg handläggningen av AA:s invändning om jäv. Nämnden lämnade som sitt remissvar ett av socialchefen FF och enhetschefen DD upprättat yttrande vari anfördes följande.

text: AA framför, till handläggande socialsekreterare BB 000204, att han uppfattar att socialsekreterare BB är jävig och att hon har tagit ställning för modern eftersom socialsekreteraren har informerat modern om de ändrade omständigheterna kring S:s taxiresor till och från skolan. Ett resonemang om hur en § 50-SoL utredning bedrivs när det finns två vårdnadshavare förs med AA och hans juridiska ombud CC. AA beslutar sig för att acceptera BB som handläggande socialsekreterare. 000207 meddelar AA på utredande socialsekreterare BB:s telefonsvarare att han anser att det är bäst att hon överlämnar handläggningen i ärendet till någon annan då han anser att BB är jävig. Utredningen ska ske korrekt och rättvist. AA vill förtydliga att han hävdar jäv mot BB. Den nya utredaren får inte haft kontakt med S., B. eller modern S. tidigare. AA vill att all kontakt och kommunikation i fortsättningen ska ske via ombudet CC. Samma dag ringer CC till socialsekreterare BB och meddelar att AA ifrågasätter initieringen av § 50-utredningen. 000207 informeras enhetschef DD om AA:s uppfattning. Han anser att socialsekreterare BB är jävig. Enhetschef DD bedömer att det ej föreligger jäv och att socialsekreterare BB ska fortsätta handlägga ärendet. 000210 möte med ombud CC, utredande socialsekreterare BB och EE och enhetschef DD där socialtjänsten redogör för hur en § 50-SoL utredning bedrivs och vilka kontakter som tas. 000307 inkommer, per fax, en skrivelse från AA till socialchefen FF angående jäv för socialsekreterare BB. 000316 möte mellan AA, CC, socialchef FF och enhetschef DD. Ett resonemang om hur en § 50 utredning enligt SoL bedrivs när det finns två vårdnadshavare förs med AA och hans ombud. AA beslutar sig för att acceptera socialsekreterare BB som handläggare. 000329 Socialnämnden beslutar att jäv enl 25 § punkt 4,

text: kommunallagen

text: inte föreligger.

text: 000406 Socialnämndens beslut expedieras. AA yttrade sig över remissvaret.

text: Från socialförvaltningen i Linköpings kommun inhämtades per telefon att socialnämndens delegationsordning inte omfattade beslut varigenom en invändning om jäv prövas.

text: I ett beslut den 3 april 2001 anförde JO André bl.a. följande.

text: Av

text: 38 § socialtjänstlagen

text: följer att

text: kommunallagens (1991:900)

text: bestämmelser om jäv skall tillämpas hos socialnämnden. Reglerna återfinns i

text: 6 kap.

text: 27 §§

text: kommunallagen

text: . Regleringen avseende jäv i

text: 6 kap.

text: kommunallagen

text: är uttömmande och avser all handläggning hos nämnderna, oavsett om det är fråga om ärenden som innebär myndighetsutövning mot enskilda eller inte. Bestämmelserna gäller både förtroendevalda och de anställda tjänstemännen. Även de tjänstemän som utreder och föredrar ett ärende inför nämnd eller annan beslutsfattare omfattas av jävsbestämmelserna.

text: I

text: 6 kap. 25 § kommunallagen

text: är jävsgrunderna indelade i fyra grupper. I förevarande ärende är det bestämmelsens punkt 4 om s.k. delikatessjäv som är av intresse. Enligt denna punkt är en förtroendevald eller en tjänsteman jävig vid handläggningen av ett ärende om det (utöver vad som anges i punkterna 1–3) finns någon särskild omständighet som är ägnad att rubba förtroendet till hans opartiskhet i ärendet. En tjänsteman eller förtroendevald som är jävig får enligt

text: 6 kap. 24 § kommunallagen

text: inte delta eller närvara vid handläggningen av ärendet. Den som känner till en omständighet som kan antas utgöra jäv mot honom skall, enligt samma lagrum, självmant ge det tillkänna.

text: Delikatessjäv kan utgöras av att en handläggare är vän eller ovän med den som är part i ärendet. Vidare kan det vara fråga om delikatessjäv vid ett markant beroendeförhållande mellan handläggaren och parten. Även den som särskilt engagerar sig i saken på ett sätt som ger anledning att anta att det brister i förutsättningarna för en objektiv bedömning av ärendet skulle kunna anses jävig på denna grund (jfr

text: prop. 1971:30 s. 343

text: Jag vill i sammanhanget även nämna att jävsreglerna är ett uttryck för den övergripande objektivitetsprincipen som är fastlagd i grundlag. Enligt

text: 1 kap. 9 § regeringsformen

text: skall bl.a. förvaltningsmyndigheter i sin verksamhet beakta allas likhet inför lagen samt iaktta saklighet och opartiskhet.

text: I

text: 6 kap. 24 § tredje stycket kommunallagen

text: regleras prövningen av jävsfrågan. Normalt skall ett konstaterat jäv leda till att den jävige inte tar befattning med ärendet. I de flesta fall behöver inte nämnden fatta ett formellt beslut i jävsfrågan. Den jävige avstår självmant och ersätts med annan person. Om den som utpekats som jävig inte anser sig jävig måste dock nämnden avgöra jävsfrågan genom ett formellt beslut. Nämnden är skyldig att snarast fatta ett sådant beslut.

text: Av utredningen framgår att det inte var förrän AA den 7 mars 2000 tog upp jävsfrågan i ett till socialchefen ställt faxmeddelande som förvaltningen uppfattade

text: att det rörde sig om en ”formell jävsinvändning”. Enligt min mening har AA redan genom det som han framfört den 7 februari 2000 tagit upp frågan på ett sådant sätt att det stod klart att han gjorde gällande att BB var jävig. Hur en jävsinvändning görs – muntligen eller skriftligen – saknar självfallet betydelse.

text: Eftersom BB inte har ansett sig jävig och då prövning av jävsinvändningar inte har delegerats har socialnämnden varit skyldig att snarast avgöra jävsfrågan genom ett formellt beslut. AA:s jävsinvändning borde således ha blivit föremål för nämndens prövning mycket snabbare än som skedde. Först vid nämndens sammanträde den 29 mars 2000 har jävsfrågan tagits upp. Det kan för övrigt ifrågasättas om det vid den tidpunkten fortfarande fanns någon jävsinvändning att ta ställning till eftersom AA efter mötet den 16 mars 2000, såvitt framgår av vad som anförts i remissyttrandet, ”beslutar sig för att acceptera socialsekreterare BB som handläggare”.

text: Jag finner sammanfattningsvis anledning att rikta kritik mot handläggningen av jävsfrågan. Jag vill här allmänt framhålla att det för den enskilde är av största vikt att jävsinvändningar hanteras korrekt och med erforderlig skyndsamhet.


nyckelord:
Allmänna handlingar
Långsam handläggning

title: Kritik mot Riksarkivet för lång handläggningstid vid utlämnande av en kopia av en allmän handling

sammanfattning: En person begärde av Riksarkivet att få ta del av en kopia av en servitutshandling. Handlingen förvarades hos Landsarkivet i Härnösand, som uppgav att handläggningstiden var omkring åtta till tio veckor. En kopia av handlingen lämnades ut efter drygt nio veckor. JO konstaterar att en så lång handläggningstid inte är acceptabel och kritiserar Riksarkivet för det. I Riksarkivets yttrande till JO uppgav myndigheten att man har vidtagit åtgärder för att minska handläggningstiderna för utlämnande av allmänna handlingar och att man i normalfallet ska kunna hålla handläggningstider om högst tre veckor. JO uttalar med anledning av det att tryckfrihetsförordningens bestämmelser naturligtvis gäller för Riksarkivets handläggning av framställningar om att få ta del av allmänna handlingar och att en generell handläggningstid om tre veckor inte är acceptabel. JO förutsätter att Riksarkivet vidtar ytterligare åtgärder för att säkerställa att framställningar om att få ta del av allmänna handlingar i fortsättningen hanteras i enlighet med bestämmelserna i tryckfrihetsförordningen.

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO den 5 november 2019 klagade AA på Riksarkivet, Landsarkivet i Härnösand, och anförde följande. Han begärde att få en kopia av ett dokument om ett servitut och lämnade ett diarienummer. Landsarkivet uppgav att leveranstiden var tio veckor, vilket han inte anser är rimligt.

text: Bakgrund och utredning

text: JO hämtade inledningsvis in handlingar och muntliga upplysningar från Landsarkivet i Härnösand, som är en enhet inom Riksarkivet.

text: Av utredningen framgår följande. AA begärde den 25 september 2019 att få del av en kopia av en servitutshandling av Riksarkivet. Begäran och ett mejl från AA med önskemål om förtur lämnades den 4 oktober 2019 över från Landsarkivet i Göteborg till Landsarkivet i Härnösand. Landsarkivet i Härnösand förvarar arkiverade handlingar i alla fastighetsärenden. Den 8 oktober 2019 informerade Landsarkivet i Härnösand AA bl.a. om att

text: handläggningstiden var cirka åtta till tio veckor. Ärendet avslutades den 29 november 2019 genom att en kopia av handlingen lämnats ut.

text: Vid ett telefonsamtal med JO den 18 november 2019 uppgav tf. landsarkivarien i Härnösand BB i huvudsak följande.

text: Det pågår ett omställningsarbete inom Riksarkivet som i praktiken påverkar alla enheter runt om i landet. Inga vakanser har tillsatts och neddragningarna kommer att träda i kraft fullt ut fr.o.m. den 1 december 2019. Antalet årsarbetskrafter på Landsarkivet i Härnösand kommer då att minska med 4,5. Vakanta tjänster och vikariat för långtidssjuka har inte heller tillsatts under året och uppgår för närvarande till sex tjänster. På sektionen för besvarande, som bl.a. handlägger ärenden om att lämna ut handlingar, kommer antalet anställda att minska från 15 till 14.

text: Under 2017 ökade antalet framställningar om att få del av handlingar ur fastighetsarkivet på grund av vissa ändringar i preklusionslagen. Landsarkivet i Härnösand fick då förstärkt bemanning och man lyckades därigenom förkorta handläggningstiderna, som under en period hade överstigit tio veckor. Före sommaren understeg den genomsnittliga handläggningstiden två veckor. Därefter har personalförstärkningen dragits tillbaks, vilket har resulterat i att handläggningstiderna har ökat kraftigt. I början av hösten uppgick den genomsnittliga handläggningstiden till omkring tio veckor. Den uppkomna situationen har lett till en intern omfördelning, som innebär att i stort sett alla anställda på Landsarkivet i Härnösand nu arbetar med att besvara förfrågningar om att ta del av handlingar. Den genomsnittliga handläggningstiden har nu minskat till omkring åtta veckor och målet är att komma ner till tre veckor, vilket bedöms vara en godtagbar handläggningstid.

text: Vid ett nytt telefonsamtal den 12 december 2019 uppgav BB bl.a. följande. AA informerades per mejl om att väntetiden för att få ut den begärda handlingen var åtta till tio veckor. Om handläggningstiden inte har överskridit den tiden har hon inga synpunkter på hur ärendet har handlagts. När det gäller utlämnande av handlingar i s.k. IM-ärenden – bl.a. inskrivningshandlingar, lagfarter, servitut, inteckningar och köpebrev – är målsättningen att handläggningstiden ska minska till tre veckor. Det bedöms, utifrån den nuvarande situationen, vara en godtagbar handläggningstid. På längre sikt hoppas man dock kunna förkorta handläggningstiderna ytterligare.

text: JO uppmanade därefter Riksarkivet att yttra sig över anmälan och de uppgifter som lämnats av landsarkivet.

text: Riksarkivet (avdelningschefen CC) lämnade följande redogörelse.

text: Riksarkivet är statlig arkivmyndighet och utlämnande av allmänna handlingar ur arkiv som överlämnats till oss är en del av vårt huvudsakliga uppdrag. Samtidigt har vi givetvis att lämna ut allmänna handlingar från vår egen verksamhet och det arkiv som skapas i denna verksamhet. I det senare fallet sker ett utlämnade normalt samma dag. I vårt uppdrag som statlig arkivmyndighet är det mer komplicerat. Vi förvarar idag en mycket stor mängd arkiv och allmänna handlingar, totalt 75 hyllmil. Omfattningen av de utlämnanden det rör sig om i det här fallet är, i förhållande till myndighetens storlek, därmed väsentligt större hos Riksarkivet än hos de flesta andra myndigheter. När vi eftersöker en handling sker efterforskningarna därmed i allmänhet inte, som hos andra myndigheter, i myndighetens eget arkiv, utan i en mängd olika arkiv som vi förvarar. För att beskriva mängden utlämningsärenden vill vi framhålla att år 2019 besvarade Riksarkivet ca 125 000 skriftliga förfrågningar. Härtill kommer utlämnande till besökare i våra läsesalar där vi under år 2019 lämnade ut drygt 87 000 volymer (främst arkivboxar och bundna böcker med handlingar) till 34 000 besökare. Merparten av dessa handlingar är allmänna handlingar som kan begäras utlämnade med stöd av TF [

text: tryckfrihetsförordningen

text: , JO:s anm.]. Eftersom utlämnande av allmänna handlingar ur mottagna arkiv är en omfattande del av Riksarkivets huvudsakliga kärnverksamhet har vi i denna del andra förutsättningar när vi tillämpar skyndsamhetskravet än andra myndigheter har. Hos myndigheter där utlämnande av handlingar med stöd av TF inte är kärnverksamhet kan, när en begäran om utlämnande kommer in, kärnverksamhet tillfälligt läggas åt sidan och utlämnandet expedieras. Hos Riksarkivet, där utlämnandet är kärnverksamhet, har vi inte den möjligheten. Begäran om utlämnande av allmän handling expedieras i den ordning de kommer in av medarbetare som i huvudsak arbetar med handläggning av sådana förfrågningar. När det gäller handläggningen av det specifika ärendet är det olyckligt att det inkom till en annan enhet än den där de aktuella handlingarna förvaras och som därmed skulle handlägga ärendet. Riksarkivet genomför för närvarande ett förbättringsarbete som ska förhindra förseningar i handläggningen på grund av sådana problem. Vi genomför också en särskild satsning för att komma ner i handläggningstider vid Landsarkivet i Härnösand, som under en längre period varit den enhet vid Riksarkivet som haft flest ärenden men också längst handläggningstider. För att kunna öka självbetjäningen av uppgifter och öka den platsoberoende handläggningen vill Riksarkivet digitalisera t.ex. inskrivningsmyndigheternas arkiv. Det är i dessa arkiv servitut, som klaganden efterfrågar, ingår. Riksarkivet saknar dock finansiering av en sådan digitalisering. Behovet har lyfts i Riksarkivets budgetunderlag ett antal år. Med en platsoberoende handläggning kan flera enheter hjälpas åt att arbeta av toppar i efterfrågan och vi blir mindre beroende av personalsituationen vid enskilda enheter. Landsarkivet i Härnösand hänvisar till den pågående verksamhetsomställningen i Riksarkivet i sina yttranden. Verksamhetsomställningen i sig ska inte innebära ökade väntetider för allmänheten, utan prioritering av ärendehantering kopplat till förbättrade system ska resultera i att vi i normalfallet kan hålla handläggningstider om högst tre veckor.

text: Rättsliga utgångspunkter

text: Utlämnande av allmänna handlingar Grundläggande regler om allmänna handlingars offentlighet och utlämnande av sådana handlingar finns i

text: 2 kap.

text: tryckfrihetsförordningen

text: (TF). En allmän

text: handling som får lämnas ut, dvs. som inte omfattas av sekretess, ska genast eller så snart det är möjligt tillhandahållas den som önskar ta del av handlingen. Det ska ske på stället och utan avgift. (Se

text: 2 kap. 15 §

text: TF.) Den som önskar ta del av en allmän handling har även rätt att mot en fastställd avgift få en kopia av handlingen. En sådan begäran ska behandlas skyndsamt. (Se

text: 2 kap. 16 §

text: TF.)

text: JO har i ett flertal beslut uttalat att ett besked i en fråga om att lämna ut handlingar normalt bör lämnas samma dag som framställningen har gjorts. Någon eller några dagars fördröjning kan dock godtas om det är nödvändigt för att ta ställning till om en handling får lämnas ut. Ett visst ytterligare dröjsmål kan vara ofrånkomligt om framställningen avser eller kräver genomgång av ett omfattande material. I sådana fall kan det många gånger vara lämpligt att successivt lämna besked om vad som kan lämnas ut.

text: Generella krav på myndigheters hantering av allmänna handlingar I

text: 4 kap.

text: offentlighets- och sekretesslagen

text: finns bestämmelser om generella åtgärder för att underlätta sökandet efter allmänna handlingar. Av 1 § framgår att en myndighet ska ta hänsyn till rätten att ta del av allmänna handlingar när den organiserar hanteringen av sådana handlingar och vid övrig hantering av allmänna handlingar. Myndigheten ska särskilt se till bl.a. att allmänna handlingar kan lämnas ut med den skyndsamhet som krävs enligt

text: tryckfrihetsförordningen

text: Bedömning

text: Handläggningen av AA:s begäran om att få en kopia av servitutshandlingen Av utredningen framgår att AA den 25 september 2019 begärde av Riksarkivet att få ta del av en kopia av en servitutshandling i ett specificerat ärende. Han informerades den 8 oktober 2019 av Landsarkivet i Härnösand om att handläggningstiden var åtta till tio veckor. En kopia av handlingen lämnades ut till AA den 29 november, dvs. drygt nio veckor efter det att han gjort sin framställning. En så handläggningstid är inte acceptabel. Riksarkivet ska kritiseras för den långa handläggningstiden av AA:s begäran. Riksarkivets handläggningstider i allmänhet för att hantera framställningar om att få ta del av allmänna handlingar När det gäller frågan om Riksarkivets handläggningstider för att lämna ut allmänna handlingar i allmänhet vill jag framhålla följande.

text: Tf. landsarkivarien i Härnösand BB har redogjort för det ansträngda arbetsläget vid landsarkivet där och för de åtgärder som har vidtagits för att minska handläggningstiderna. Riksarkivet har i sitt yttrande framhållit att man som statlig arkivmyndighet förvarar en mycket stor mängd arkiv från många olika arkivbildare och att omfattningen av de utlämnandefrågor som Riksarkivet behöver hantera, i förhållande till myndighetens storlek, är väsentligt större än hos de flesta andra myndigheter. Riksarkivet har vidare anfört att man genom

text: prioriteringar och förbättrade datasystem i normalfallet ska kunna hålla handläggningstider om högst tre veckor vid utlämnande av allmänna handlingar.

text: Handlingsutlämnanden är, som myndigheten själv anfört, en del av Riksarkivets kärnverksamhet. Med det uppdrag som Riksarkivet har framstår det därför som särskilt angeläget att myndigheten är organiserad på ett sätt som säkerställer att framställningar kan hanteras med den skyndsamhet som

text: tryckfrihetsförordningen

text: kräver. Myndigheter har en skyldighet att se till att bemanningen och organisationen är sådan att man klarar av att uppfylla det kravet (se JO 2013/14 s. 585 och

text: JO 2015/16 s. 665

text: Jag ifrågasätter inte att det i vissa fall kan vara förenat med svårigheter för Riksarkivet att leta upp en handling i de överlämnade arkiven. Bestämmelserna i

text: tryckfrihetsförordningen

text: för myndighetens handläggning av en begäran om att få ta del av allmänna handlingar gäller naturligtvis ändå. En generell handläggningstid om tre veckor är inte acceptabel. Jag förutsätter därför att Riksarkivet vidtar ytterligare åtgärder för att säkerställa att framställningar om att ta del av allmänna handlingar i fortsättningen hanteras i enlighet med bestämmelserna i

text: tryckfrihetsförordningen

text: Ärendet avslutas.