avgjordAv: Hans-Gunnar Axberger

nyckelord:
Beslutsmotivering, utformning av beslut
Rättelse

title: Anmälan mot Migrationsverket angående förväxling av beslutsskäl m.m.

text: Anmälan

text: AA framförde i en anmälan till JO, såsom god man för BB, klagomål mot Migrationsverket. Klagomålen avsåg bl.a. att verket hade expedierat ett beslut om permanent uppehållstillstånd rörande BB i vilket det återfanns omständigheter och skäl som inte rörde BB utan i stället en annan sökande. Av anmälan framgick bl.a. följande. Den 14 september 2007 blev AA uppringd av en handläggare från Migrationsverket som meddelade att BB hade fått permanent uppehållstillstånd. Den 18 september 2007 fick AA del av beslutet. I det fanns skäl och grunder som inte avsåg BB. När de träffade handläggaren den 20 september 2007 påpekade AA detta. Handläggaren svarade då att det inte var något att bry sig om utan att de bara skulle använda sig av beslutets första sida. När de senare träffade BB:s juridiska ombud visade det sig att ombudet hade fått ett nytt beslut daterat den 13 september 2007 med ett helt annat innehåll än det som AA och BB hade fått. I beslutet som ombudet hade fått framgick det att de hade yrkat att BB muntligt skulle få redogöra för sina asylskäl. Detta avfärdade dock verket med förklaringen att det vid muntlig handläggning inte skulle kunna komma fram några uppgifter som i avgörande mån skulle ändra beslutsunderlaget. AA är således kritisk till att verket i ett beslut angett grunder som över huvud taget inte är relevanta för BB, till att verket expedierat ett nytt och antedaterat beslut till ombudet med korrekta skäl, vilket inte tillställts AA, samt till verkets bedömning av behovet av muntlig handläggning.

text: Utredning

text: Migrationsverket anmodades att göra en utredning och yttra sig över vad som framförts i AA:s anmälan.

text: Generaldirektören vid Migrationsverket CC lämnade följande yttrande till JO. – – –

text: Bakgrund

text: BB ansökte om uppehållstillstånd i Sverige den 9 februari 2007. I samband med ansökan träffade han en handläggare vid Migrationsverket och gavs tillfälle att berätta om skälen till att han hade lämnat Irak. Den 2 mars 2007 förordnades jur. kand. DD som offentligt biträde för BB. I förordnandet angavs att tid för utredning

text: skulle meddelas vid ett senare tillfälle efter det att en skriftlig inlaga i ärendet hade inkommit till Migrationsverket. Sedan handläggningen av ärendet överförts till en särskild enhet vid Migrationsverket som i huvudsak handlägger ärenden avseende asylsökande från Irak och Somalia fick det offentliga biträdet följande information. ”Migrationsverket har infört en ny struktur så att det tydligare framgår att sökanden, med stöd av det förordnande biträdet, ska ta en aktivare roll avseende framförandet av asylskälen i ärendet. Migrationsverket genomför nu ett projekt gällande en grupp ensamkommande barn från Somalia och Irak som ska handläggas enligt detta arbetssätt. Inlaga ska ha inkommit till Migrationsverket senast den 22 maj 2007. Därefter kan Migrationsverket komma att fatta beslut i ärendet. Om inlaga inte inkommer inom rätt tid kan ärendet ändå komma att avgöras.”

text: I inlagan som inkom till Migrationsverket hemställde det offentliga biträdet att Migrationsverket skulle hålla en muntlig genomgång för att bedöma trovärdigheten av BB:s uppgifter om att han är homosexuell och den förföljelse han utsatts för av denna anledning. Genom beslut den 13 september 2007 beviljade Migrationsverket BB permanent uppehållstillstånd på den grunden att det fanns synnerligen ömmande omständigheter. I skälen för beslutet framgår bl.a. att BB hade begärt att Migrationsverket skulle hålla muntlig genomgång i ärendet men att verket funnit ”att det vid en muntlig handläggning inte kan framkomma uppgifter som i avgörande mån ändrar beslutsunderlaget. En muntlig handläggning är således obehövlig och ärendet kan avgöras i befintligt skick”.

text: Muntlig genomgång

text: Vid en ansökan om asyl är det viktigt att sökanden får möjlighet att lägga fram sina skäl. Det ligger på sökanden att själv presentera sina yrkanden och grunder för ansökan samt eventuell bevisning. Den utredningsskyldighet som gäller för förvaltningsmyndigheter innebär ändå att Migrationsverket har det övergripande ansvaret för att sökandens skäl blir tillräckligt utredda och för att det finns ett så bra beslutsunderlag som möjligt. När det gäller muntlig genomgång i ett ärende ska en sådan göras på begäran av sökanden, om inte genomgången skulle sakna betydelse för ärendets avgörande. Syftet med genomgången är oftast att tillföra ärendet ytterligare material för att på så sätt få ett bättre beslutsunderlag. I BB:s ärende har Migrationsverket i sin bedömning inte ifrågasatt hans sexuella läggning och de hot han uppgett sig ha varit utsatt för. Verket har ansett att någon ytterligare utredning inte var nödvändig för att kunna fatta beslut. Yrkandet om muntlig handläggning avslogs därför.

text: Underrättelse om beslut

text: Enligt anmälan har den gode mannen AA blivit uppringd av en mottagningshandläggare vid Migrationsverket den 14 september 2007 som meddelat att BB beviljats permanent uppehållstillstånd. I det beslut som expedierats till henne den 18 september 2007 var BB:s namn, personnummer och ärendenummer korrekta men skäl och grunder för beslutet avsåg inte honom. Det offentliga biträdet uppges ha fått ett nytt beslut daterat den 13 september 2007. Vid utredning med berörda tjänstemän vid Migrationsverket har i huvudsak följande framkommit. Dagen när handläggaren skulle expediera beslutet avseende BB skrev handläggaren beslut i flera ärenden. Vid expedieringen av BB:s beslut begick handläggaren ett misstag på så sätt att han felaktigt lade in besluts-motiveringen från ett annat ärende i BB:s ärende. Handläggaren fick kännedom om misstaget när BB:s offentliga biträde ringde och påpekade detta. Handläggaren rättade till misstaget genom att se till att beslutet från den 13 september 2007 med korrekt motivering skickades till den gode mannen och det offentliga biträdet.

text: Kommentar

text: Migrationsverket kan konstatera att det begåtts ett misstag vid expedieringen av BB:s beslut. Det som inträffat är naturligtvis helt oacceptabelt. Beslutet om uppehållstillstånd, med beslutsdatum den 13 september 2007, var i sig korrekt. En förväxling har skett med ett annat ärende angående beslutsmotiveringen. Misstaget rättades till och enligt Migrationsverkets ärendehanteringssystem har beslutet från den 13 september 2007 med korrekt motivering skickats till den gode mannen. Jag har med anledning av det inträffade gett ansvarig verksamhetschef i uppdrag att se över expedieringsrutinerna inom verksamhetsområdet samt att senast den 21 januari 2008 lämna förslag till åtgärder som gör att liknande misstag inte inträffar på nytt. Migrationsverket beklagar det inträffade och de besvär detta kan ha orsakat BB och AA. Ansvarig enhetschef har fått i uppdrag att framföra en ursäkt till den gode mannen. AA kommenterade remissvaret och uppgav att hon fått en skriftlig ursäkt.

text: Bedömning

text: Enligt

text: 7 kap. 14 § första stycket sekretesslagen (1980:100)

text: gäller sekretess för uppgift som rör utlänning, om det kan antas att röjande av uppgiften skulle medföra fara för att någon utsätts för övergrepp eller annat allvarligt men som föranleds av förhållandet mellan utlänningen och utländsk stat eller myndighet eller organisation av utlänningar. Utöver vad som följer av första stycket gäller, enligt andra stycket, sekretess i verksamhet för kontroll över utlänningar och i ärende om svenskt medborgarskap för uppgift om enskilds personliga förhållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon närstående till den enskilde lider men. I verksamhet för kontroll över utlänningar gäller sekretess också för anmälan eller annan utsaga av enskild, om det kan antas att fara uppkommer för att den som har gjort anmälan eller avgivit utsagan eller någon närstående till honom eller henne utsätts för våld eller annat allvarligt men om uppgiften röjs. Beträffande beslut i ärende som avses i det senare stycket gäller sekretessen dock endast för uppgifter i skälen.

text: Att Migrationsverket felaktigt har fogat in uppgifter i BB:s beslut om uppehållstillstånd som rör en annan sökande är självfallet inte förenligt med bl.a. nyss redovisade bestämmelser och naturligtvis oacceptabelt. Sådana misstag är särskilt allvarliga i asylärenden eftersom, som nyss nämnts, även skälen för besluten i ärendena kan vara sekretesskyddade. Om ett sådant misstag ändå begås bör, när misstaget uppdagas, en bedömning göras av om det föreligger förutsättningar att rätta beslutet med stöd av

text: 26 § förvaltningslagen (1986:223)

text: . Om beslutet rättas ska rättade exemplar av besluten expedieras till samma mottagare som tidigare. I förekommande fall bör också myndigheten överväga om det behöver vidtas andra åtgärder med anledning av att sekretessbelagda uppgifter röjts.


nyckelord:
Långsam handläggning
Överklagande

publisher: Justitieombudsmannen

title: Anmälan mot Polismyndigheten i Norrbotten med anledning av omhändertagande av ett vapen

org: jo

text: Anmälan

type: rubrik

text: I en anmälan, som kom in till JO den 3 december 2002, framförde AA klagomål mot Polismyndigheten i Norrbotten. Av anmälan och de till anmälan fogade handlingarna framgick bl.a. följande.

type: stycke

text: I början av februari 2002 blev AA kallad till ett polisförhör med anledning av att han var misstänkt för brott. Den 12 mars 2002 kom polisen hem till AA:s far och hämtade en pistol som AA hade licens på. Den 25 mars 2002 fick AA besked från åklagaren att förundersökningen mot honom hade lagts ned eftersom brott inte kunde styrkas. AA:s far skrev den 27 mars 2002 till polisen och krävde tillbaka vapnet, eftersom faderns företag hade äganderättsförbehåll på det. Den 3 juni 2002 svarade polismästaren BB fadern och meddelade att enligt myndighetens vapenregister var AA registrerad ägare till vapnet och att det är licensinnehavaren som anses äga vapnet; om uppgifterna i faderns brev var riktiga föreslog polismyndigheten att företaget skulle återköpa vapnet och lämna in en vapenhandlaranmälan på det. Detta tänkte AA och hans far inte göra. Den 1 november 2002 skrev AA till polismyndigheten och krävde vapnet åter. Den 11 november 2002 fick han ett svar från polisens vapenhandläggare, assistenten CC. Hon ville ha besked om vem som egentligen ägde vapnet. Med anledning härav besökte AA och hans far CC och förklarade för henne att det var AA som hade licens för vapnet men att det fanns ett äganderättsförbehåll, eftersom vapnet inte var till fullo betalt. CC uppgav att så fick man inte göra enligt lagen.

text: Utredning

text: Polismyndighetens handlingar i ärendet dnr 2500V01-Av-558-701-02 granskades, varvid – utöver vad som nämnts i det föregående – bl.a. följande framkom. Anmälan om misshandel och olaga hot (K14463-01) kom in till polismyndigheten den 31 juli 2001 och förundersökning inleddes påföljande dag. Den 26 februari 2002 beslutade polismyndigheten att i avvaktan på vidare utredning omhänderta ett skjutvapen som AA hade licens för, eftersom han var misstänkt för de nämnda brotten; enligt polismyndigheten fanns det risk för att AA kunde komma att missbruka skjutvapnet. I beslutet underrättades AA vidare om att slutligt beslut

text: i frågan skulle komma att meddelas senare och att denna prövning kunde leda antingen till att vapentillståndet återkallades eller till att vapnet återlämnades. AA och hans far överklagade beslutet. Överklagandet, som var ställt till Länsrätten i Norrbotten, kom in till polismyndigheten den 2 april 2002. Den 28 november 2002 skickade CC ett mail till DD vid Rikspolisstyrelsen och frågade ”Står det någonstans att vapen ej får säljas på avbet.?????”. I mailet uppgav hon vidare att hon ”alltid vid förfrågan till vapenavd sagt att det inte är tillåtet att sälja vapen på avbet eller att lämna bort vapen som pant för lån”. DD svarade den 1 december 2001 bl.a. att vapen kan säljas på avbetalning och att det är en civilrättslig fråga som inte har med tillståndet till innehav att göra. Påföljande dag, dvs. den 2 december 2002, beslutade polismyndigheten att återlämna vapnet till AA.

text: Ärendet remitterades till polismyndigheten för upplysningar och yttrande beträffande handläggningen av ärendet. Polismyndigheten kom in med ett remissvar enligt följande.

text: AA har återfått sitt vapen och ärendet är avslutat. I efterhand är det emellertid ofrånkomligt att ha synpunkter på handläggningstiden i ärendet. Normalrutinen är att handläggare vid vapenexpedition utifrån s.k. dygnslista över inkomna anmälningar kontrollerar om vapeninnehav föreligger. När så är fallet görs en bedömning om det finns anledning att vidta någon åtgärd med anledning av den inkomna anmälan. Anses risk för missbruk föreligga bör vapnen omhändertas i princip omedelbart. När man utifrån upprättad anmälan i detta ärende gjorde den bedömningen att det fanns risk för missbruk borde beslutet att omhänderta AA:s vapen ha fattats tidigare. Med anledning av stor arbetsbörda och låg bemanning på vapenexpeditionen vid tillfället kom den av AA och EE till polismyndigheten den 2 april 2002 inkomna och till Länsrätten i Norrbottens län ställda skrivelse inte att översändas till domstolen, vilket är direkt felaktigt. Polismyndigheten kommer snarast att se över sina handläggningstider i vapenärenden i allmänhet och rutiner vad gäller omhändertagande av i vapenärenden i synnerhet. Samma dag inkom en skrivelse vari EE, i egenskap av vapenhandlare, återkräver vapnet. De uppgifter som EE lämnat om ägarförhållandena tycks därefter ha förlängt handläggningstiden. EE tillskrevs den 3 juni angående ägarförhållandena till vapnet. Polismästare BB erinrar sig att han blivit uppringd av AA och att han – såsom brukligt – meddelat AA att någon från myndigheten, inte polismästaren själv, skulle kontakta AA i ärendet. Vapenhandläggaren har delegation att hålla kontakterna med berörda i vapenärenden. Assistenten på vapenavdelningen, CC, berättar att polismästaren vanligtvis brukar göra en notering i ärendet om tidpunkt m.m. om någon kontaktat honom i ett ärende. Då någon sådan notering inte fanns så kände hon inte till att han lovat att hon skulle ringa upp AA. Sammanfattningsvis konstaterar polismyndigheten att ärendet hade kunnat slutföras långt tidigare. Vid Polisområde Luleå handläggs årligen 1.100 vapenärenden. Det är ärenden om tillstånd till innehav av vapen, återkallelser av tillstånd och s.k. dödsboärenden m.m. Tidsutdräkten i ärendet bör ses mot bakgrund av den totala ärendemängd som hanteras på Vapenexpeditionen vid Polisområde Luleå, att arbetsbördan varit stor och bemanningen för tillfället låg p.g.a. sjukdom, samt att Polisväsendet under år 2001 tog ett nytt vapenregister i bruk, med stora inkörningsproblem som följd även under 2002.

text: Det var på grund av avsaknad av korrekt adressuppgift inte möjligt att bereda AA möjlighet att yttra sig över remissvaret.

text: Rättslig reglering

text: Enligt

text: 6 kap. 4 § vapenlagen (1996:67)

text: skall en polismyndighet besluta att ett vapen med tillhörande ammunition skall tas om hand bl.a. om det finns risk att vapnet missbrukas. Om det finns någon som har rätt att inneha och förfoga över skjutvapen eller ammunition som tagits om hand, skall egendomen enligt 5 § i samma kapitel lämnas tillbaka så snart det skäligen kan antas att det inte längre finns någon risk för missbruk.

text: Av

text: 10 kap. 1 § vapenlagen

text: framgår att en polismyndighets beslut enligt

text: vapenlagen

text: får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol.

text: I

text: förvaltningslagen (1986:223)

text: (FL) finns bestämmelser hur ett beslut överklagas.

text: I

text: 23 §

text: FL föreskrivs att ett beslut överklagas skriftligt. I skrivelsen skall klaganden ange vilket beslut som överklagas och den ändring i beslutet som han begär (första stycket). Skrivelsen ges in till den myndighet som har meddelat beslutet. Den skall ha kommit in dit inom tre veckor från den dag då klaganden fick del av beslutet (andra stycket). Den myndighet som meddelat beslutet skall enligt

text: 24 §

text: FL pröva om överklagandet har kommit in i rätt tid (s.k. rättidsprövning). Har skrivelsen kommit in för sent skall myndigheten enligt huvudregeln avvisa den. Om ett överklagande inte avvisas enligt

text: 24 §

text: FL, skall den myndighet som meddelat beslutet överlämna skrivelsen och övriga handlingar i ärendet till den myndighet som skall pröva överklagandet (

text: 25 §

text: FL). Om ett överklagande skall avvisas på någon annan grund, t.ex. att den person som överklagat inte har klagorätt eller att beslutet inte är överklagbart, ankommer det på den högre instansen att pröva den frågan.

text: Bedömning

text: Av utredningen framgår att en anmälan om misshandel och olaga hot kom in till polismyndigheten den 31 juli 2001 och att förundersökning inleddes påföljande dag. Polismyndigheten beslutade emellertid först den 26 februari 2002 att omhänderta AA:s skjutvapen.

text: Myndigheten har uppgett att normalrutinen är att handläggare vid vapenexpeditionen utifrån en dygnslista över inkomna anmälningar kontrollerar om vapeninnehav finns samt att man, när så är fallet, gör en bedömning av om det finns anledning att vidta någon åtgärd med anledning av anmälan. Om det anses föreligga en risk för missbruk bör vapnet omhändertas i princip omedelbart.

text: I ärendet har inte klarlagts varför denna rutin inte följdes i det nu aktuella fallet. Det kan emellertid konstateras att polismyndighetens beslut i omhändertagandefrågan borde ha fattats betydligt tidigare.

text: Som framgår av utredningen överklagade sedan AA och hans far omhändertagandebeslutet. Såvitt har kunnat utrönas i ärendet gjorde polismyndigheten emellertid inte någon rättidsprövning av överklagandeskrivelsen och myndigheten underlät också att vidarebefordra denna till länsrätten. Som förklaring till denna underlåtelse har polismyndigheten hänvisat till stor arbetsbörda och låg bemanning på vapenexpeditionen. Sådana omständigheter kan emellertid självfallet inte godtas

text: som förklaring till att överklagandeskrivelser inte hanteras på det sätt som föreskrivs i lagstiftningen. Polismyndighetens passivitet medförde att AA och hans far berövades möjligheten att få det aktuella beslutet prövat i domstol. Det finns anledning att se allvarligt på det inträffade.

text: Den 25 mars 2002 lade åklagaren ned förundersökningen om misshandel och olaga hot. Polismyndigheten borde i omedelbar anslutning härtill ha fattat beslut om hur det skulle förfaras med vapnet. Först den 2 december 2002 beslutade emellertid myndigheten att vapnet skulle återlämnas. Ett sådant dröjsmål med att besluta i frågan är helt oacceptabelt. Polismyndigheten har anfört att de uppgifter som AA:s far lämnade om ägarförhållandena tycks ha förlängt handläggningstiden. Detta synes i och för sig vara riktigt. Utredningen ger nämligen vid handen att CC:s och BB:s bristande kunskaper vad gällde de frågor som aktualiserades genom uppgifterna vem som ägde vapnet medförde att handläggningen drog ut på tiden. Som DD anförde i sitt besked till polismyndigheten är frågan om äganderätten till ett vapen en civilrättslig fråga som inte har med tillstånd till innehav av vapnet att göra. Det ankommer således inte på en polismyndighet att i ett vapenärende utreda och avgöra frågor om äganderätten till ett visst vapen.

text: Det kan sammanfattningsvis konstateras att polismyndighetens handläggning av vapenärendet uppvisar allvarliga brister. Jag utgår från att polismyndigheten ser över sina rutiner beträffande hanteringen av överklagandeskrivelser och att åtgärder vidtas för att förkorta handläggningstiderna vid vapenexpeditionen samt att de befattningshavare som sysslar med vapenärenden får den utbildning som krävs för att de skall kunna handlägga ärendena på ett korrekt sätt.

text: Vad som i övrigt förekommit i ärendet föranleder inte någon åtgärd eller något uttalande från min sida.

text: Ärendet avslutas med den allvarliga kritik som ligger i det sagda.

type: avgorande


avgjordAv: Stf justitieombudsmannen Lilian Wiklund

nyckelord:
Beslutsmotivering, utformning av beslut
God förvaltning/myndighetsetik

title: Högskolan i Dalarna kritiseras för bristfällig beslutsunderrättelse, för underlåtelse att överlämna handlingarna i ärendet när ett överklagande lämnades till förvaltningsrätten och för bristande samverkan med förvaltningsrätten

sammanfattning: Disciplinnämnden vid Högskolan i Dalarna bestämde vid ett sammanträde att en student skulle stängas av. Efter nämndens sammanträde skickade högskolan ett e-postmeddelande till studenten. Av meddelandet framgick bl.a. att disciplinnämnden beslutat att stänga av honom på grund av störande beteende och att avstängningen började gälla samma dag. E-postmeddelandet saknade en klargörande motivering till avstängningen, uppgift om beslutsfattare och information om hur beslutet kunde överklagas. Tretton dagar senare skickade högskolan en fullständig beslutsunderrättelse via post. JO uttalar att enbart den omständigheten att en eller flera beslutsfattare bestämt sig för ett visst beslut inte innebär att beslutet har meddelats, men eftersom det e-postmeddelande som skickades till studenten innehöll uppgifter om beslutets innebörd anser JO att e-posten utgjorde en formell beslutsunderrättelse. JO bedömer att omständigheterna inte var sådana att en klargörande motivering kunde utelämnas i underrättelsen. Högskolan kritiseras för att den inte meddelade ett fullständigt beslut med besvärshänvisning vid den tidpunkt då beslutet började gälla. Samma dag som studenten tog emot e-postmeddelandet överklagade han beslutet och begärde inhibition. Högskolan överlämnade överklagandet till förvaltningsrätten dagen därpå, men översände inte handlingarna i ärendet förrän tre veckor senare och besvarade inte heller förvaltningsrättens frågor om det översända inhibitionsyrkandet. Högskolan kritiseras även för detta.

text: Anmälan

text: I en anmälan den 10 juni 2019 klagade AA på Högskolan i Dalarna för att högskolan vid tiden för anmälan inte hade överlämnat hans överklagande av ett beslut om avstängning och det överklagade beslutet till förvaltningsrätten. AA uppgav vidare att beslutet hade fattats den 28 maj 2019 och att han hade överklagat det samma dag.

text: AA anmälde i en senare skrivelse även att högskolan inte hade lämnat ut handlingar till honom.

text: Utredning

text: JO hämtade in handlingarna i AA:s ärende om avstängning. Av handlingarna framgick bl.a. följande:

text: Högskolan i Dalarna skickade på kvällen den 28 maj 2019 ett e-postmeddelande till AA med följande innehåll:

text: Disciplinnämnden beslutade ikväll att stänga av dig för en tidsperiod om sex (6) veckor (2019-05-28–2019-06-11 samt 2019-09-02–2019-09-29) på grund av störande beteende. Du kommer inte under dessa perioder ha tillgång till ditt användarkonto och du har inte heller möjlighet att delta vid föreläsningar, seminarier, laborationer och tentamina. Det officiella beslutet kommer att skickas till din adress. Hälsningar Disciplinnämnden Högskolan Dalarna AA överklagade beslutet och begärde inhibition via e-post samma kväll. Överklagandet skickades via e-post till både högskolan och Förvaltningsrätten i Falun.

text: Högskolan skickade via e-post den 29 maj 2019 över överklagandet med inhibitionsyrkandet till Förvaltningsrätten i Falun genom att högskolan vidarebefordrade AA:s e-postmeddelande som också innehöll högskolans meddelande om avstängningen den 28 maj 2019. I missivet angav högskolan att den översände AA:s inhibitionsyrkande.

text: Det e-postmeddelande som AA skickat direkt till Förvaltningsrätten i Falun översände förvaltningsrätten till högskolan för rättidsprövning.

text: JO begärde att högskolan skulle lämna upplysningar om och yttra sig över handläggningen av ärendet om avstängning från tidpunkten för disciplinnämndens beslut om avstängning den 28 maj 2019. Högskolan ombads att särskilt ange när disciplinnämndens fullständiga beslut om avstängning skickades till AA och hur handläggningen förhöll sig till bestämmelserna i

text: 33 § förvaltningslagen (2017:900)

text: , FL. Vidare ombads högskolan att redovisa hur handläggningen av AA:s överklagande förhöll sig till bestämmelserna i 45 och 46 §§ FL. Högskolan angav i huvudsak följande:

text: Upplysningar om handläggningen från tidpunkten för disciplinnämndens beslut

text: Högskolans disciplinnämnd beslutade den 28 maj 2019, att stänga av AA för en tid om sex veckor med avbrott för sommaruppehållet, dnr HDa 7.2 2019/33. Beslutet tillämpades omedelbart i enlighet med

text: 10 kap. 12 § högskoleförordningen (1993:100)

text: , dvs. med avstängning fr o m den 29 maj 2019. Samma kväll som disciplinnämnden fattat nämnda beslut, sändes en underrättelse till AA om beslutet. Underrättelsen hade formen av ett e-postmeddelande och innehöll uppgift om disciplinnämndens beslut, dagen för beslutet, grunden för avstängningen, de tidsperioder avstängningen omfattade,

text: innebörden av avstängningen samt information om att det fullständiga beslutet skulle tillställas AA per ordinarie post. Senare samma kväll, den 28 maj 2019, översände AA, per e-post sitt överklagande och begäran om inhibition till högskolan. AA översände även ytterligare e-postmeddelande till komplettering av överklagandet och begäran. Båda dessa skrifter tillställdes samtidigt förvaltningsrätten. Den 29 maj 2019 översände Högskolan AA:s överklagande och begäran om inhibition till förvaltningsrätten. Samtidigt översändes även den underrättelse om beslutet som tillställts AA per e-post den 28 maj 2019. Högskolan överlämnar också den komplettering av överklagandet och begäran i form av ett e-postmeddelande som AA tillställt högskolan den 28 maj 2019. Samma dag inkom förvaltningsrätten med en begäran om ytterligare information i ärendet. Efter ytterligare intern hantering, skickades det fullständiga beslutet till AA med rekommenderat brev den 10 juni 2019. Beslutshandlingen innehöll fullständiga uppgifter om beslutet, beslutsfattare, motivering och besvärshänvisning och tillställdes AA på den folkbokföringsadress han registrerat i Ladok. […] Sedan beslutet färdigställts och tillställts AA, upprättade ansvarig handläggare i samråd med högskolejuristen, ett yttrande över samtliga AA:s invändningar mot beslutet och den 17 juni 2019 översändes yttrandet jämte det fullständiga beslutet till förvaltningsrätten.

text: Tidpunkten för översändandet av det fullständiga beslutet

text: Högskolan underrättade AA om disciplinnämndens beslut samma kväll som beslutet fattades. Att på detta sätt, per e-post, omedelbart underrätta AA om beslutet följer högskolans normala rutiner. Syftet är att möjliggöra för den som är föremål för disciplinär åtgärd att kunna överklaga beslutet omedelbart och att kunna ansöka om inhibition. Detta just eftersom beslutet får omedelbar tillämpning. Även andra högskolor följer denna rutin. Att det fullständiga beslutet ännu inte färdigställts hindrar inte att förvaltningsrätten prövar ett överklagande eller en begäran om inhibition. Sedan beslutet fattats hade högskolan behov av ytterligare tid för att färdigställa disciplinnämndens fullständiga beslut med motivering. Detta tillställdes därför AA närmare två veckor efter att beslutet fattats. Detta är en ovanligt lång tid för den aktuella hanteringen. Normalt färdigställs det fullständiga beslutet inom dagar från det att beslutet fattats. Orsaken till tidsutdräkten berodde på att flera personer behövde gå igenom och överväga de formuleringar som beslutet rymde och att högskolan behövde säkerställa att all korrespondens från AA, vilken var synnerligen omfattande, hade beaktats. Högskolan tillstår att tidsutdräkten mellan beslut och motivering, trots omständigheterna, inte står i enlighet med kraven i

text: 33 § Förvaltningslagen

text: Handläggningen av överklagandet

text: AA:s överklagande och begäran om inhibition av det aktuella beslutet inkom till högskolan den 28 maj 2019 och överlämnades till Förvaltningsrätten dagen efter tillsammans med den dokumentation som då var tillgänglig, dvs. den underrättelse som tillställts AA dagen innan. Även om det fullständiga beslutet vid denna tidpunkt inte var färdigställt anser högskolan att kravet på skyndsamhet uppfyllts i denna del. Att det i e-postmeddelandet inte framgått någon uttrycklig mening om rättidsprövningen anser högskolan inte vara av avgörande betydelse eftersom det uppenbarligen framgått av handlingarna att överklagandet inkommit i rätt tid och överlämnandet till förvaltningsrätten

text: faktiskt skett till bekräftelse av detta. Förvaltningsrätten har därmed kunnat pröva såväl överklagandet som begäran om inhibition. Sedan det fullständiga beslutet färdigställts och tillställts AA har en vecka förflutit innan högskolan överlämnat det fullständiga beslutet jämte yttrande till Förvaltningsrätten. Med hänsyn till den omfattande skriftväxling som AA ingivit i ärendet anser Högskolan att denna tidsåtgång varit rimlig och uppfyller kravet på skyndsamhet i

text: 45 § förvaltningslagen

text: Högskolans sammanfattande kommentarer och bedömning

text: Högskolan bedömer att det som framkommit i ärendet visar behov av en något förändrad handläggning för att ytterligare säkerställa enskildas rättssäkerhet i disciplinärenden hos högskolan. Enligt

text: högskoleförordningens

text: bestämmelser gäller beslutet om avstängning omedelbart. Den enskildes väsentliga intresse av rättssäkerhet kräver därför att beslutet meddelas till den enskilde omedelbart och det är befogat att i samband med detta utelämna motivering (

text: 32 § förvaltningslagen

text: ). Motiveringen tillställs istället den enskilde inom ramen för det fullständiga beslutet. Härigenom säkerställs att den enskildes rätt att klaga på beslutet inträder vid samma tidpunkt som beslutet börjar tillämpas. Det faktum att motivering inte följer med den första underrättelsen om beslutet kan inte anses avgörande. I enlighet med detta har AA underrättats om disciplinnämndens beslut omgående och har alltså haft möjlighet att överklaga detta och begära inhibition, vilket han också gjort. Underrättelsen om beslutet har dock saknat några av de uppgifter som ska ingå i en beslutshandling, nämligen uppgifter om vilka som fattat beslutet, vem som varit föredragande, vilka som deltagit i den slutliga handläggningen (

text: 31 § förvaltningslagen

text: ). Vidare har underrättelsen om beslutet saknat besvärshänvisning (

text: 33 § Förvaltningslagen

text: ). Högskolan har för avsikt att ändra sin handläggningsrutin för att framdeles säkerställa att den omedelbara underrättelsen om beslut från disciplinnämnden, ska innehålla samtliga uppgifter enligt 31§

text: förvaltningslagen

text: . Högskolan överväger att till underrättelsen bifoga ett protokollsutdrag där beslutet framgår. En besvärshänvisning kommer att bifogas underrättelsen. Ett särskilt tydliggörande har också införts om vilka uppgifter och handlingar som ska bifogas ett överlämnande av ett överklagande till förvaltningsrätten, inklusive en uttrycklig rättidsprövning. På detta sätt blir det tydligt för såväl den enskilde som för förvaltningsrätten att överklagandet kan ske omedelbart så snart beslutet fattats och utan att fullständigt beslut med motivering färdigställts. Högskolan har i handläggningsrutin också klargjort att tidsutdräkten mellan underrättelsen om beslutet och översändandet av det fullständiga beslutet, ska hållas så kort som möjligt och inte ska ta mer än ett par dagar om inte vägande skäl föreligger.

text: Till yttrandet bifogades disciplinnämndens beslut, underrättelsen till AA om disciplinnämndens beslut, e-postkonversation med honom efter uppföljning av beslutet, e-postkonversation med Förvaltningsrätten i Falun efter uppföljning av överklagandet samt högskolans yttrande till Förvaltningsrätten i Falun den 17 juni 2019.

text: AA kommenterade yttrandet och anmälde bl.a. att det kommit fram att även Förvaltningsrätten i Falun agerat fel eftersom förvaltningsrätten inte hanterat hans överklagande efter att högskolan överlämnat överklagandet och handlingarna dit.

text: AA:s anmälan mot förvaltningsrätten registrerades som ett nytt ärende hos JO, dnr 4308-2020. Förvaltningsrätten har yttrat sig över klagomålen i den delen. Jag meddelar denna dag beslut även i det ärendet.

text: Rättslig reglering m.m.

text: Dokumentation och motivering av beslut Enligt

text: 31 § förvaltningslagen (2017:900)

text: , FL, ska det för varje skriftligt beslut finnas en handling som visar dagen för beslutet, vad beslutet innehåller, vem eller vilka som har fattat beslutet, vem eller vilka som har varit föredragande, och vem eller vilka som har medverkat vid den slutliga handläggningen utan att delta i avgörandet.

text: Enligt

text: 32 §

text: FL ska ett beslut som kan antas påverka någons situation på ett inte obetydligt sätt innehålla en klargörande motivering, om det inte är uppenbart obehövligt. En sådan motivering ska innehålla uppgifter om vilka föreskrifter som har tillämpats och vilka omständigheter som har varit avgörande för myndighetens ställningstagande. En motivering får enligt paragrafens andra stycke helt eller delvis utelämnas, bl.a. om ett väsentligt allmänt eller enskilt intresse kräver att beslutet meddelas omedelbart. Om motiveringen har utelämnats på den grunden ska myndigheten enligt tredje stycket om möjligt ge en motivering i efterhand, om någon enskild begär det och det behövs för att han eller hon ska kunna ta till vara sin rätt.

text: Beslutsunderrättelsen och dess innehåll m.m. Av

text: 33 §

text: FL framgår att en myndighet så snart som möjligt ska underrätta den som är part om det fullständiga innehållet i ett beslut, om det inte är uppenbart obehövligt. Om beslutet kan överklagas ska parten även underrättas om hur beslutet kan överklagas. Myndigheten bestämmer hur underrättelsen ska ske men den ska vara skriftlig om parten begär det.

text: Enligt

text: tillämpas ett beslut om avstängning genast, om annat inte föreskrivs i beslutet.

text: Enligt

text: 7 § förordningen (2003:234)

text: om tiden för tillhandahållande av domar och beslut, m.m. ska ett beslut som meddelas av en annan statlig myndighet än en domstol tillhandahållas den dag som anges i anslaget när myndigheten har gett till känna att det ska ske en viss dag, senast en vecka efter dagen för avkunnandet i de fall beslutet har avkunnats och i andra fall så snart som möjligt. Beslutsmyndighetens åtgärder vid överklagande Av 45 och 46 §§ FL framgår att beslutsmyndigheten ska pröva om ett överklagande kommit in i rätt tid. Om överklagandet kommit in för sent ska det avvisas. Om överklagandet inte avvisas ska beslutsmyndigheten skyndsamt överlämna överklagandet och övriga handlingar i ärendet till överinstansen.

text: JO har vid flera tillfällen uttalat att ett överklagande regelmässigt bör överlämnas inom en vecka från det att överklagandet kom in till beslutsmyndigheten (se t.ex.

text: JO 2002/03 s. 359

text: ). När inhibition begärs bör dock överklagandet överlämnas genast efter att myndigheten konstaterat att det kommit in i rätt tid (se t.ex.

text: JO 2006/07 s. 160

text: och

text: JO 2014/15 s. 548

text: Enligt

text: 8 § första stycket

text: FL ska myndigheter inom sitt verksamhetsområde samverka med andra myndigheter.

text: Bedömning

text: Inriktningen av JO:s granskning I ärendet har gjorts gällande att Högskolan i Dalarna dröjt med att skicka AA:s överklagande och yrkande om inhibition av ett beslut om avstängning till Förvaltningsrätten i Falun. Utredningen har dock visat att högskolan via e-post översände överklagandet och kompletteringen med yrkande om inhibition dagen efter det kom in till högskolan. I högskolans e-postmeddelande fanns även det meddelande om avstängning som högskolan hade skickat till AA den 28 maj 2019. Mot den bakgrunden har jag valt att rikta in min granskning på hur beslutet om avstängning meddelats samt på myndighetens agerande gentemot förvaltningsrätten.

text: När anses ett beslut meddelat? Enligt

text: 10 kap. 12 § högskoleförordningen

text: gäller som huvudregel att ett beslut om avstängning ska tillämpas genast. Att ett beslut ska tillämpas genast innebär att beslutet gäller omedelbart efter att det meddelats. Att en eller flera beslutsfattare bestämt sig för ett beslut under överläggning innebär inte att beslutet meddelats. Det finns inga särskilda bestämmelser som reglerar hur högskolornas disciplinnämnders beslut ska meddelas. Myndigheten kan således meddela beslutet muntligt eller skriftligt. Enligt

text: 33 §

text: FL ska underrättelsen dock vara skriftlig om den enskilde begär det. Att ett beslut är skriftligt har betydelse för den enskildes möjligheter att kunna överklaga beslutet (se t.ex. JO 1999/2000 s. 155). JO har i andra sammanhang angett att en beslutshandling kan utgöras av ett protokoll som har justerats (se t.ex. JO 1997/98 s. 375 och

text: JO 2002/03 s. 306

text: ) eller av en journalanteckning om anteckningen innehåller uppgifter om vad som beslutats. Beslutshandlingen kan även utgöras av en underrättelse till den enskilde om journalanteckningen bara anger att ett beslut har fattats men inte vad som har beslutats. När underrättelsen expedierats är beslutet meddelat (se t.ex.

text: RÅ 2004 ref. 105

text: och JO 2017/18 s. 322). Det kan därmed börja tillämpas.

text: Vid disciplinnämndens sammanträde den 28 maj 2019 fördes inget protokoll. Nämndens beslut dokumenterades inte heller på annat sätt än genom det e-postmeddelande som skickades till AA samma kväll. Detta meddelande innehöll uppgift om att nämnden hade beslutat att stänga av honom på grund av störande beteende, vilka tidsperioder avstängningen gällde, vad avstängningen innebar och att ett ”officiellt beslut” skulle skickas till hans adress.

text: Eftersom e-postmeddelandet innehöll uppgifter om beslutets innebörd och då det expedierats till den enskilde utgjorde e-posten enligt min mening en beslutsunderrättelse. Beslutet meddelades alltså när e-postmeddelandet skickades till AA.

text: Vad ska beslutsunderrättelsen innehålla? Den som är part i ett ärende ska enligt

text: 33 §

text: FL så snart som möjligt underrättas om det fullständiga innehållet i beslutet. Av förarbetena till bestämmelsen (

text: prop. 2016/17:180 s. 323

text: ) framgår att det inte är tillräckligt att underrätta om beslutets innebörd i ett sammandrag, utan underrättelsen ska avse hela beslutet.

text: JO har tidigare konstaterat att det följer av

text: förvaltningslagen

text: att beslutsfattarnas namn ska framgå av beslutet (se t.ex. JO:s beslut den 23 november 2020 i dnr 8635-2019). Det fanns inga sådana uppgifter i beslutsunderrättelsen till AA.

text: Enligt

text: 32 §

text: FL ska beslut som kan överklagas innehålla en klargörande motivering. JO har konstaterat att dokumentationskraven i

text: 31 §

text: FL innebär att motiveringen ska framgå av den handling som ska finnas för varje skriftligt beslut (se beslut den 16 februari 2021 i dnr 2321-2019). Motiveringen ska således framgå av beslutsunderrättelsen eller i en bilaga till densamma. Några närmare uppgifter om vad som ansågs utgöra det störande beteendet redovisades inte i det här fallet. Högskolan hade inte heller bifogat någon underrättelse om hur ett överklagande går till, vilket står i strid med

text: 33 § andra stycket

text: FL. Underrättelsen hade alltså flera brister.

text: Fanns det skäl att inte ange en motivering? Högskolan har framfört att motiveringen kunde utelämnas eftersom beslutet gällde omedelbart. I vilka situationer en motivering kan utelämnas följer av

text: 32 § andra stycket

text: FL. Högskolan har i sitt remissvar inte berört vilket väsentligt allmänt eller enskilt intresse som krävde att beslutet började gälla samma dag som disciplinnämnden enades om beslutet. Jag noterar att de händelser som låg till grund för beslutet om avstängning hade inträffat minst ett par månader före sammanträdet och det har inte kommit fram något som tyder på att behovet av avstängning var akut. Högskolans inställning att beslutet skulle meddelas omedelbart och utan klargörande motivering förefaller i stället bero på en missuppfattning av innebörden av att beslutet ska tillämpas genast.

text: Som konstaterats tidigare kan ett beslut inte börja tillämpas innan det meddelats. Beslutet att stänga av AA började, som framgår ovan, att gälla när högskolan skickade e-postmeddelandet med beslutsunderrättelsen till honom.

text: Eftersom bestämmelserna i

text: 32 § andra stycket

text: FL om utelämnande av en motivering inte var tillämpliga saknades det anledning för högskolan att meddela AA beslutet genom ett hastigt formulerat e-postmeddelande samma dag som man enades om beslutet. Högskolan kunde i stället ha avvaktat någon dag för att skriftligen sammanställa ett fullständigt beslut som i så fall hade börjat gälla när det expedierades till honom.

text: Nu dröjde det 13 dagar innan ett fullständigt beslut med beslutsmotivering och information om hur ett överklagande går till skickades till AA. Detta är en oacceptabelt lång tid, särskilt med hänsyn till att avstängningen, som är en ingripande åtgärd mot en enskild, då hade pågått lika lång tid. Högskolan har förklarat att dröjsmålet bl.a. berodde på att högskolan behövde säkerställa att den omfattande korrespondensen från AA hade beaktats. Jag har förståelse för att det tog tid att gå igenom underlaget och AA:s invändningar, men detta måste självklart göras innan beslutet fattas. Att först efter att beslutet meddelats säkerställa att invändningarna beaktats tyder på en bristande förståelse för syftet med kommunicering.

text: Jag är sammanfattningsvis kritisk till att Högskolan i Dalarna använt sig av dubbla skriftliga beslutsunderrättelser och att den underrättelse som i detta fall kom att utgöra beslutet om avstängning inte uppfyllde

text: förvaltningslagens

text: krav på vilka uppgifter som ska finnas i ett beslut. Högskolan förtjänar kritik för att den inte meddelade ett fullständigt beslut med besvärshänvisning vid den tidpunkt då beslutet började gälla.

text: Högskolan har uppgett att den framöver avser att låta den första beslutsunderrättelsen innehålla samtliga uppgifter som anges i

text: 31 §

text: FL och bifoga en besvärshänvisning. En bättre lösning är, som påpekats, att ett fullständigt skriftligt beslut expedieras kort efter sammanträdet.

text: Överlämnandet av överklagandet till förvaltningsrätten Samma kväll som den första beslutsunderrättelsen om avstängning skickades till AA överklagade han beslutet via e-post. Överklagandet skickades både till högskolan och till Förvaltningsrätten i Falun. När högskolan dagen efter vidarebefordrade överklagandet inklusive beslutsunderrättelsen till förvaltningsrätten lämnades ingen uppgift om huruvida överklagandet hade kommit in i rätt tid. Högsta förvaltningsdomstolen har bl.a. i rättsfallet

text: HFD 2018 ref. 9

text: uttalat att när myndigheten prövat om ett överklagande kommit in i rätt tid behöver den i allmänhet inte meddela ett särskilt beslut om detta utan åtgärden att överlämna handlingarna anses regelmässigt innefatta ett ställningstagande med innebörden att överklagandet har kommit in i rätt tid. Jag finner mot den bakgrunden inte skäl att ytterligare kommentera högskolans underlåtelse att ange att AA:s överklagande kommit in i rätt tid.

text: Beslutsmyndigheten ska dock inte enbart göra en rättidsprövning när ett överklagande kommer in utan också, enligt

text: 45 §

text: FL, överlämna det överklagade beslutet och handlingarna i ärendet. Det beslut som fanns vid tidpunkten överlämnades till förvaltningsrätten eftersom det inkluderats i överklagandet. Däremot översände högskolan inte några handlingar i ärendet, vilket den alltså borde ha gjort.

text: Samma dag som högskolan överlämnade överklagandet och beslutet framförde förvaltningsrätten i ett e-postmeddelande till högskolan att om det översända utgjorde ett nytt överklagande skulle även en rättidsprövning, det överklagade

text: beslutet, ett yttrande och utredningen överlämnas till domstolen. Högskolan besvarade inte förvaltningsrättens e-postmeddelande förrän den tre veckor senare översände överklagandet på nytt tillsammans med den nya fullständiga beslutsunderrättelsen och ett yttrande.

text: Myndigheter har enligt

text: 8 §

text: FL en skyldighet att samverka. I detta krav ligger att myndigheterna gör vad de kan för att underlätta för varandra (se

text: prop. 2016/17:180 s. 70

text: ). Av utredningen i JO:s ärende 4308-2020, som behandlar AA:s klagomål mot Förvaltningsrätten i Falun, framgår att det vid den här tidpunkten fanns ett öppet mål samt de senaste månaderna hade funnits flera mål vid domstolen, som inletts av AA med högskolan som motpart. Även om det var möjligt att utläsa av AA:s överklagande att det var frågan om ett nytt ärende har jag förståelse för förvaltningsrättens förfrågan till högskolan. Högskolan borde skyndsamt ha besvarat den förfrågan.

text: Högskolan vidtog inte heller någon omedelbar åtgärd när förvaltningsrätten hade översänt det överklagande som AA skickat direkt till förvaltningsrätten. Det dröjde i stället, som framgår ovan, tre veckor innan högskolan överlämnade det fullständiga beslutet till förvaltningsrätten tillsammans med ett yttrande och utredningen i ärendet. Det hade då gått en vecka sedan beslutet färdigställts. Eftersom det var känt för högskolan att förvaltningsrätten saknade underlaget i ärendet och då det fanns ett yrkande om inhibition är jag kritisk till högskolans handläggning även i denna del.

text: Det AA har uppgett i övrigt ger inte anledning till något uttalande från min sida.

text: Upplysningsvis kan nämnas att jag i dag, i ärende dnr 4308-2020, även har beslutat att kritisera Förvaltningsrätten i Falun för att ha dröjt med att registrera ett mål och handlägga AA:s överklagande efter att högskolan överlämnat det till förvaltningsrätten.

text: Ärendet avslutas.


avgjordAv: Cecilia Nordenfelt

title: Anmälan mot Försäkringskassan, försäkringskontoret Botkyrka, om handläggningen av ett överklagande

text: Tidigare ärende hos JO

text: I en anmälan som kom in till JO den 22 april 2005 anförde AA bl.a. att Försäkringskassan hade underlåtit att till länsrätten vidarebefordra ett överklagande av kassans beslut om sjukersättning den 31 mars 2004 som hon hade lämnat in till kassan den 14 maj 2004. Till anmälan var fogad en kopia av en till länsrätten ställd handling vilken hade ankomststämplats hos Försäkringskassan den 14 maj 2004.

text: Vissa akter i AA:s ärenden lånades in och granskades hos JO.

text: Ärendet remitterades den 31 augusti 2005 till Försäkringskassan som anmodades att yttra sig över bl.a. det som AA hade anfört om kassans underlåtenhet att överlämna ett överklagande till länsrätten. Av remissvaret framgick att kassan inte hade kunnat återfinna något överklagande inkommet den 14 maj 2004. När det sålunda stod klart att överklagandet hade förkommit hos kassan anmodades Försäkringskassan, genom en förnyad remiss den 30 november 2005, bl.a. att åter yttra sig i frågan om det icke vidarebefordrade överklagandet. Efter att ha tagit del av Försäkringskassans svar på den förnyade remissen yttrade ställföreträdande justitieombudsmannen Jan Pennlöv i beslut den 24 maj 2006 (dnr 1954-2005) följande i denna del.

text: Förkommen handling

text: AA har till JO givit in en kopia av en handling, som är upprättad av hennes ombud BB och ställd till Länsrätten. Handlingen inkom enligt en ankomststämpel till försäkringskassans lokalkontorsområde (numera försäkringskontorsområde) Botkyrka den 14 maj 2004. Av handlingens lydelse framgår att avsikten med den var att överklaga ett av kassan fattat beslut i fråga om sjukersättning till AA. Försäkringskassan har eftersökt den aktuella handlingen utan resultat. Inte heller vid den här företagna granskningen av Försäkringskassans akter har den kunnat återfinnas. Att en så viktig handling som ett överklagande förkommer är givetvis utomordentligt allvarligt. Jag har övervägt att utreda saken vidare, men bedömer det som utsiktslöst att bringa klarhet i vad som hänt och vem som kan tänkas ha varit ansvarig för det inträffade. Jag stannar därför vid den allvarliga kritik mot Försäkringskassan som det inträffade onekligen motiverar.

text: Handlingen har genom ombudsmannaexpeditionens försorg i kopia tillställts Försäkringskassan. Jag förutsätter att kassan – om det inte redan har skett – vidtar de åtgärder som dess innehåll föranleder.

text: Anmälan

text: I den nu aktuella anmälan, som kom in till JO den 11 september 2006, klagade AA på att det i JO:s beslut den 24 maj 2006 nämnda överklagandet fortfarande inte hade överlämnats till länsrätten.

text: Utredning

text: Ärendet remitterades till Försäkringskassan som anmodades att yttra sig över det som AA hade framfört i sin nya anmälan.

text: Yttrande

text: Länskontoret har med anledning av JO:s remiss inhämtat en redogörelse av försäkringskontoret. Av försäkringskontorets redogörelse framgår att en rad åtgärder vidtogs i samband med att beslutet meddelades. Vidare framgår att en pågående omorganisation, bristande kommunikation samt en rad andra omständigheter medförde att överklagandet inte omhändertogs på ett korrekt sätt. Detta beklagas naturligtvis djupt av såväl länskontoret som försäkringskontoret. Av underlaget i detta ärende framgår att alla inblandade parter har missat att agera på ett adekvat sätt vid olika tidpunkter från det att AA lämnade in sin anmälan till JO som ledde till beslut i dnr 1954-2005. Det kan med fog påstås att JO borde ha agerat omedelbart för att säkerställa att ett överlämnande till länsrätten skedde per omgående redan då AA:s kopia på hennes överklagande inkom den 19 april 2005. Likaså kan hävdas att Försäkringskassan borde ha agerat redan när samma kopia inkom från JO den 30 november 2005. Vid beredningen av detta yttrande har bland de inblandade på länskontoret även diskuterats varför ingen reagerat på JO:s formulering mitt på sidan 4 i beslutet där det förutsätts att kassan vidtar de åtgärder som överklagandeskriftens innehåll krävde. Av försäkringskontorets redogörelse kan avslutningsvis konstateras att även där har en helt annan hantering varit att förvänta. Sammanfattningsvis är det således länskontorets uppfattning att AA:s överklagande borde ha överlämnats till länsrätten långt tidigare än vad som blev fallet. Att så inte skett har berott på en rad omständigheter och förbiseenden från flertalet inblandade. Därav följer att det som skedde kan förklaras och förstås utifrån den mänskliga faktorn. Självfallet innebär detta inte att det inträffade är acceptabelt, utan Försäkringskassan har att se till att rutiner och olika typer av stöd så långt möjligt förhindrar att dylika fel uppstår. På det ansvariga försäkringskontoret har flera åtgärder redan vidtagits och som anförts i samband med beredningen av ärende 1954-2005 sker kontinuerligt att information från länskontoret lämnas, såväl om förvaltningsrättsliga som offentligrättsliga aspekter, vid utbildningar och liknande tillfällen. Länskontoret beklagar åter det inträffade och det obehag som AA kan ha upplevt.

text: AA kommenterade Försäkringskassans remissvar.

text: Bedömning

text: JO har i ett flertal tidigare beslut betonat att tidsrymden för Försäkringskassans rättidsprövning och prövning enligt

text: 20 kap. 10 a § lagen (1962:381)

text: om allmän försäkring (AFL) och till dess att ett överklagande lämnas över till länsrätten inte bör överstiga en vecka.

text: AA:s överklagande ankomststämplades hos Försäkringskassan den 14 maj 2004. Handlingen förkom dock hos kassan. I samband med utredningen i det tidigare

text: ärendet hos JO (dnr 1954-2005) angående bl.a. den förkomna handlingen, tillställdes Försäkringskassan den 30 november 2005 en kopia av överklagandet. Om handlingen, som ju var ankomststämplad hos kassan och således kunde förväntas finnas där, inte ditintills hade återfunnits borde den åtminstone vid detta tillfälle, efter rättidsprövning och prövning enligt

text: 20 kap. 10 a § lagen (1962:381)

text: om allmän försäkring (AFL), omedelbart ha överlämnats till länsrätten. I det ovan nämnda beslutet den 24 maj 2006 uttalade JO allvarlig kritik mot Försäkringskassan och påminde dessutom om att Försäkringskassan hade att vidta erforderliga åtgärder. Enligt den redogörelse från försäkringskontoret som Försäkringskassans länskontor hänvisar till i sitt remissvar överlämnades emellertid överklagandet inte till länsrätten förrän den 18 september 2006, dvs. först sedan AA inkommit med nu aktuell anmälan till JO den 11 september 2006.

text: Trots vad som förevarit hörsammade Försäkringskassan inte den påminnelse om erforderliga åtgärder som JO uttryckte i sitt beslut den 24 maj 2006 (dnr 1954- 2005). Det kom således att dröja över två år från det att överklagandet i original kom in till kassan och närmare ett år efter det att Försäkringskassan erhöll en kopia av det förkomna överklagandet, innan överklagandet vidarebefordrades till länsrätten. Försäkringskassan har uppvisat en närmast häpnadsväckande försumlighet och förtjänar mycket allvarlig kritik för sin hantering av det aktuella överklagandet.

text: Ärendet avslutas.


avgjordAv: Chefsjustitieombudsmannen Elisabet Fura

nyckelord:
Avskildhet (isolering)
Dokumentation
Proportionalitetsprincipen
Tvångsmedel/tvångsåtgärder

title: Kritik mot Kriminalvården, häktet Sollentuna, för brister i dokumentationsplikten m.m.

sammanfattning: En intagen har placerats i avskildhet under sin vistelse i häktet Sollentuna. Vid tidpunkten för avskildhetsplaceringarna var den intagne 17 år gammal och därmed att betrakta som ett barn. I sitt beslut framhåller chefsJO att Kriminalvården måste iaktta stor försiktighet med att vidta tvångsåtgärder mot barn. Om ett barn placeras i avskildhet har Kriminalvården ett särskilt ansvar för att se till dels att perioden i avskildhet blir så kort som möjligt, dels att det vidtas isoleringsbrytande åtgärder. Vidare måste, vid den proportionalitetsbedömning som alltid ska göras i samband med tvångsåtgärder, den omständigheten att åtgärden riktas mot ett barn få särskild tyngd. I beslutet kritiserar chefsJO häktet Sollentuna för att inte ha dokumenterat skälen till att den intagens tillgång till kläder hade begränsats vid en av avskildhetsplaceringarna.

text: Anmälan

text: I en anmälan, som kom in till JO den 29 juli 2014, framförde advokaten AA klagomål över hur en intagen, BB, som han hade varit förordnad som offentlig försvarare åt, hade behandlats under en vistelse i häktet Sollentuna. Han anförde i huvudsak följande:

text: Under perioden den 27 april till den 13 juni 2014 var BB placerad i häktet Sollentuna. Vid tidpunkten var han 17 år gammal. Under de första två veckorna fick han inte kontakta sin föräldrar, trots att han hade fyllt i en ansökan om att få göra det. Anledningen var att häktespersonalen påstod att det inte gick att ordna en tolk. Under vistelsen i häktet fick han genomföra två kortare telefonsamtal till sina föräldrar (ett tredje samtal avbröts på grund av att tolkningen inte fungerade). Samtalen skedde under bevakning, och vidare tilläts BB:s pappa göra ett kortare bevakat besök. I kontakter med AA har BB:s föräldrar uppgett att de vid ett flertal tillfällen försökte kontakta sin son men nekades kontakt av häktespersonalen. Även AA har vid ett flertal tillfällen kontaktat häktet och uppmanat dem att låta BB ha kontakt med sina föräldrar, till synes utan resultat.

text: I samband med vistelsen i häktet blev BB vid två tillfällen placerad i avskildhet. Vid det första tillfället han placerades i avskildhet (den 18 maj 2014) fick han

text: klä av sig alla sina kläder. Han fick endast ett par kalsonger att ha på sig. Dagen efter fick han även en t-shirt och strumpor. Vidare tilläts han att lämna bostadsrummet under 30 minuter per dag för promenad och att duscha varannan dag. Han fick inte träffa någon, och veckosamtalen med föräldrarna drogs in. Bostadsrummet var enbart utrustat med en madrass, och där fick han sitta i fem dagar. Därefter blev han flyttad till häktets säkerhetsavdelning där han satt i fyra dagar. Under den perioden fick han lämna bostadsrummet under en timme per dygn. Han blev därefter flyttad till restriktionsavdelningen, och även där var han inlåst under 23 timmar per dygn. Den 28 maj flyttades han till en samsittningsavdelning med vuxna intagna. Samsittning tilläts under 5,5 timmar per dygn, och BB var ensam ungdom på avdelningen.

text: Huvudförhandlingen påbörjades den 10 juni 2014. Direkt därefter placerades BB återigen i avskildhet, och där var han placerad till den 13 juni. I samband med placeringen i avskildhet blev han nedbrottad av ett flertal kriminalvårdare och hans tröja och linne klipptes upp. Kriminalvårdarna uppgav att han hädanefter skulle behandlas som en ”vuxen intagen”. Under vistelsen i avskildhet fick han endast ha kalsonger på sig. Vidare tilläts han inte ha sina glasögon, och han tilläts inte lämna bostadsrummet. Han tilläts inte heller duscha, och han fick inte något toalettpapper. Under vistelsen i avskildhet tilläts han inte kontakta sina föräldrar. Inte heller tilläts han kontakta AA den 10 juni. Enligt BB skulle häktespersonalen däremot ha försökt kontakta AA den 11 juni men fått besked om att han befann sig i rätten hela dagen. Han har inte fått något besked om att häktespersonalen har försökt nå honom, och det kan tilläggas att han inte satt i rätten hela dagen. Den 12 juni kontaktades han emellertid av häktet med besked om att BB ville prata med honom, och i samband med det informerade denne honom om behandlingen i häktet.

text: Vid huvudförhandlingen den 13 juni 2014 yrkade häktespersonalen att BB skulle vara fängslad i rättssalen, dels med bältesfängsel [midjefängsel, JO:s anm.], dels med fotfängsel. BB motsatte sig detta, men tingsrätten beslutade att han skulle vara belagd med fotfängsel. Under hela förhandlingen satt ”ett provocerande stort antal” kriminalvårdare i rättssalen tillsammans med en vakt från tingsrätten. Bevakningen kan inte på något sätt anses proportionerlig i förhållande till det eventuella hot som en till fötterna fängslad BB kunde utgöra för häktespersonalen. Efter förhandlingen den 13 juni släpptes BB och kördes direkt till psykakuten. Där konstaterades och dokumenterades skador på honom, som enligt honom orsakats av att häktespersonalen använt batong mot honom.

text: Utredning

text: Anmälan remitterades till Kriminalvården. I sitt remissvar anförde Kriminalvården, huvudkontoret, genom enhetschefen CC, bl.a. följande:

text: Sakförhållanden

text: Uppgifter om sakförhållandena har hämtats in från region Stockholm. Information har vidare inhämtats från Kriminalvårdens klientadministrativa

text: system KLAS och KVR. Genom utredningen har sammanfattningsvis följande kommit fram. BB ankom till häktet Sollentuna den 27 april 2014 och placerades dagen därpå på häktets ungdomsavdelning för intagna med restriktioner. Efter genomgången riskbedömning placerades han den 30 april på gemensamhetsavdelningen för ungdomar.

text: Kontakt med föräldrar Den 28 april 2014 beviljades BB s.k. veckosamtal till sin mamma, som var den han uppgett som närmaste anhörig och som han ville ha kontakt med. BB ville senare ha kontakt också med sin pappa och beviljades det. BB ringde sin mamma den 6 och den 25 maj samt den 2 juni och sin pappa den 12 maj. BB har, enligt uppgift, fått ringa sina föräldrar vid de tillfällen han har bett om det. Skriftligt samtycke till kontakt per telefon och besök från BB:s pappa inkom den 15 maj 2014. Något samtycke från mamman avseende kontakt genom besök inkom inte. Av säkerhetsskäl kunde inte något telefontillstånd inom INTIKsystemet medges, men besökstillstånd för pappan meddelades den 16 maj 2014. Den 17 maj 2014 kom BB:s pappa på besök. Besöket var planerat att pågå i en timme men BB valde att avbryta besöket efter tio minuter. Inför besöket tillfrågades BB om han hade några tillhörigheter med ner till besöket, och uppgav då att han inte hade det. Vid visitation efter besöket påträffades emellertid en snusdosa i BB:s ficka samt 500 kronor i hans kalsonger. BB hävdade då att han hade haft med sig allt från avdelningen. Personal informerade BB om att man skulle vara tvungen att slänga snuset samt att pengarna var tvungna att gå via intagnas medel. BB uppvisade efter detta en mycket olämplig attityd gentemot personalen, bl.a. genom att kalla dem för ”fittor” och komma med uttalanden som ”bättre att ni dör” hela vägen från besöksrummet. När personalen talade om för BB att hans beteende inte var acceptabelt svarade han ”äh, fucked for life”. Det kan i detta sammanhang nämnas att personal redan den 15 maj 2014 haft ett samtal med BB med anledning av hans olämpliga uppträdande och respektlösa beteende mot personal. BB uppträdde agiterat under hela samtalet och föreföll inte ta till sig något av samtalet utan var i stället otrevlig och respektlös under samtalets gång. Den 11 juni 2014 återkallades, av säkerhetsskäl, det tidigare medgivna besökstillståndet gällande pappan. Häktet Sollentuna bedömde, med hänsyn till BB:s beteende, ohörsamhet, och våld samt hot mot personal, att det saknades förutsättningar för att genomföra även bevakade besök. BB hade dock alltjämt kvar tillstånd att ringa veckosamtal till pappan.

text: Placering i avskildhet På kvällen den 18 maj 2014 placerades BB i avskildhet. Avskildheten föranleddes av att BB samma dag slagit en medintagen med en termos i bakhuvudet och i ansiktet flera gånger. Häktet beslutade att av säkerhetsskäl placera BB i avskildhet. Han placerades i ett rum utan inredning. I samband med placering på obsavdelning är det brukligt att det sker ett klädbyte i samband med visitation. I det nu aktuella fallet hade BB på sig kalsonger och t-shirt och fick in en filt. Promenad och dusch erbjuds varje dag i samband med frukost, avvikelser från detta ska antecknas och några sådana anteckningar finns inte avseende BB. Beslutet om veckosamtal var alltjämt gällande och något besök av föräldrarna var inte inbokat. Under tiden BB var placerad i avskildhet arbetade häktet Sollentuna med att hitta en annan placering för honom. Den 22 maj 2014 flyttades han till en vanlig restriktionsavdelning och den 26 maj fick han en plats på restriktionsavdelningen för ungdomar. Mot bakgrund av BB:s tidigare beteende och klientkonstellationen på gemensamhetsavdelningen för ungdomar var det inte aktuellt att han skulle

text: kunna återgå dit, utan han placerades i stället så snart det var möjligt, vilket var den 28 maj, på en vanlig gemensamhetsavdelning. I samband med transport från en domstolsförhandling den 10 juni 2014 fick BB föras ut ur rättssalen under tumultartade former efter att han inte rättat sig efter personalens anvisningar och i stället trängt sig mot en besökare i rättssalen, vilket inte kunde uteslutas vara ett rymningsförsök. Efter viss brottning, där en kriminalvårdare bl.a. fick sina glasögon sönderslagna och ett blödande sår i pannan, belades BB med handfängsel. Under transporten tillbaka till häktet Sollentuna sparkade BB den kriminalvårdare som satt i framsätet i vart fall två gånger i huvudet, vilket fick till följd att hon var tvungen att uppsöka sjukvård. Därutöver försökte BB bita den kriminalvårdare som försökte hålla fast honom samt spottade på, och försökte skalla, denne. Kriminalvårdaren fick därutöver utstå hot till liv och hälsa samt om att dennes barn skulle våldtas. Mot bakgrund av det inträffade fattades beslut om att BB åter skulle placeras i avskildhet. Under förflyttningen till obs-avdelningen var han högljudd och hotfull men gjorde inte fysiskt motstånd. När man kom till rummet på obsavdelningen hade BB lugnat ner sig och handfängslen togs av. BB blev dock åter aggressiv och verbalt hotfull när personalen därefter skulle visistera honom. BB började veva med armarna mot personal som blev tvungna att lägga ner honom och koppla benlås. På grund av det motstånd BB gjorde tvingades personalen skära loss hans kläder då det inte gick att klä av honom på sedvanligt sätt. I samband med placering på obs-avdelning är det, som ovan nämnts, brukligt att ett klädbyte sker i samband med visitation. När personalen skulle gå ut ur bostadsrummet reste sig BB upp, rusade mot dörren och försökte sparka upp den. När dörren var stängd och personalen försökte prata med BB via luckan så spottade han flera gånger mot personalen varpå samtalet avbröts. Mot bakgrund av att BB gjorde sådant fysiskt motstånd vid visitationen, bedömdes att han av säkerhetsskäl skulle vara placerad i ett bostadsrum med begränsad utrustning. Toalettpapper finns i bostadsrummen på avdelningen, och för det fall att personalen tvingas plocka ut det p.g.a. att den intagne exempelvis försöker orsaka stopp i toaletten tillhandahålls i stället toalettpapper vid behov. Det finns inget särskilt dokumenterat kring toalettpapper i det nu aktuella fallet. Det finns heller inget dokumenterat gällande att BB ska ha nekats kontakt med sin advokat. Såvitt avser BB:s glasögon finns inte heller något dokumenterat, men en kriminalvårdare har en tydlig minnesbild av att BB hade dem på sig i vart fall den 10 juni 2014. Promenad och dusch erbjöds varje dag i samband med frukost, och det finns ingen anteckning om någon avvikelse från detta avseende BB, bortsett från att promenad inte kunde genomföras den 12 juni. Av säkerhetsskäl bedömde häktet Sollentuna att BB skulle bära fängsel vid förflyttning inom häktet. Den 12 juni ville BB inte samarbeta till att bli belagd med handfängsel inför förflyttning till promenadgård, varför någon promenad inte kunde genomföras den dagen. BB var placerad i avskildhet fram till att domstolen, efter förhandlingen den 13 juni, hävde häktningen i väntan på domen som meddelades den 19 juni.

text: Övrigt Med anledning av den våldsincident som inträffade den 10 juni 2014 upprättades en polisanmälan om våld och hot mot tjänsteman. Mot bakgrund av BB:s våldsamma beteende vid transporten den 10 juni 2014 var transporten den 13 juni bemannad av fyra personal, varav en bilförare. Huruvida en person ska vara belagd med fängsel i rättegångssalen bestäms av rättens ordförande. Det framgår inte av anmälan vad det är för typ av skador sjukhuset ska ha dokumenterat på BB. Det finns dock ingen dokumentation om att kriminalvårdspersonal ska ha tvingats använda batong mot BB.

text: Författningsbestämmelser

text: Av

text: 1 kap. 4 § häkteslagen (2010:611)

text: , HäL, framgår att varje intagen ska bemötas med respekt för sitt människovärde och med förståelse för de särskilda svårigheter som är förenade med frihetsberövandet. Av 1 kap. 6 § HäL framgår följande. Verkställigheten får inte innebära andra begränsningar i den intagnes frihet än vad som följer av denna lag eller som är nödvändiga för att ordningen eller säkerheten ska kunna upprätthållas. En kontroll- eller tvångsåtgärd får endast användas om den står i rimlig proportion till syftet med åtgärden. Om en mindre ingripande åtgärd är tillräcklig ska den användas. Av 1 kap. 17 § Kriminalvårdens föreskrifter och allmänna råd (

text: KVFS 2011:2

text: ) om häkte, FARK Häkte, framgår följande. En intagens bostadsrum ska vara utrustat med stol, bord, skåp eller hylla, säng, bäddutrustning, spegel, anslagstavla, mugg, väckarklocka, radio, TV samt anordning som gör att den intagne själv kan reglera inflödet av dagsljus, om inte annat följer av ett beslut om restriktioner. Utrustningen får begränsas om det är nödvändigt för att förhindra att den intagne allvarligt skadar sig själv eller annan eller gör sig skyldig till skadegörelse. För en intagen som är placerad i avskildhet får begränsningar också göras om det är nödvändigt på grund av lokalernas utformning eller om placeringen i avskildhet är tillfällig. Om placeringen i avskildhet är tillfällig ska bostadsrummet, utifrån förutsättningarna i det enskilda fallet, utrustas så att standarden för ett normalutrustat bostadsrum uppnås i den utsträckning det är lämpligt. Av 2 kap. 3 § HäL framgår att en intagen som är under 18 år inte får placeras så att han eller hon vistas tillsammans med intagna över 18 år, om det inte kan anses vara till hans eller hennes bästa. Av allmänna råd till paragrafen i FARK Häkte framgår följande. När en intagen är under 18 år bör åtgärder vidtas för att, utifrån omständigheterna i varje enskilt fall, undvika att den intagne måste vistas helt ensam. Om det inte går att finna andra åtgärder kan det vara nödvändigt att placera den unge tillsammans med lämpliga intagna över 18 år. Av 2 kap. 5 § HäL framgår att en intagen ska ges möjlighet att dagtid vistas tillsammans med andra intagna (gemensamhet), om inte 1. den intagne är placerad i en annan förvaringslokal än i ett häkte och lokalförhållandena inte tillåter gemensamhet, 2. det av säkerhetsskäl är nödvändigt att hålla den intagne avskild från andra intagna, eller 3. det är nödvändigt för att genomföra en kroppsbesiktning. Av 2 kap. 7 § HäL framgår att en intagen ska ges möjlighet att vistas utomhus minst en timme varje dag, om det inte finns synnerliga skäl mot det. Av 3 kap. 1 § första stycket HäL framgår att en intagen får ta emot besök i den utsträckning det lämpligen kan ske. Ett besök får dock vägras om det kan äventyra säkerheten på ett sätt som inte kan avhjälpas genom kontroll enligt 2 eller 3 §§. Av 3 kap. 4 § HäL framgår att en intagen får stå i förbindelse med en annan person genom elektronisk kommunikation i den utsträckning det lämpligen kan ske. Sådan kommunikation får dock vägras om den kan äventyra säkerheten på ett sätt som inte kan avhjälpas genom avlyssning enligt 5 §. Av 3 kap. 25 § FARK Häkte framgår följande. Ett tillstånd till besök eller elektronisk kommunikation inom INTIK-systemet kan återkallas eller på annat sätt ändras till den intagnes nackdel om besök eller elektronisk kommunikation kan äventyra säkerheten.

text: Av 4 kap. 3 § HäL framgår att en intagen får kroppsvisiteras eller kroppsbesiktigas för eftersökande av otillåtna föremål om 1. det finns anledning att anta att ett sådant föremål kommer att anträffas på honom eller henne, 2. han eller hon återkommer efter en vistelse utanför förvaringslokalen, 3. han eller hon ska ha eller har haft ett besök utan sådan kontroll som avses i 3 kap. 2 §, eller 4. det sker i en stickprovskontroll eller i anslutning till en större undersökning som av säkerhetsskäl görs av ett utrymme inom förvaringslokalen och den intagne har eller har haft särskild anknytning till utrymmet. Av 4 kap. 4 § HäL framgår att en intagen får även i andra fall än som avses i 2 och 3 §§ kroppsvisiteras för eftersökande av vapen och andra farliga föremål, om det är nödvändigt av säkerhetsskäl. Av 4 kap. 10 § första punkten HäL framgår att en intagen får beläggas med fängsel vid förflyttning inom förvaringslokalen och vid transport eller annan vistelse utanför lokalen, om det är nödvändigt av säkerhetsskäl.

text: Kriminalvårdens bedömning

text: Kontakt med föräldrar och advokat Vid genomgång av ärendet har det inte framkommit någon omständighet som tyder på att häktet Sollentuna, bortsett från att besökstillståndet gällande pappan återkallats, har beskurit BB:s möjligheter att ha kontakt med sina föräldrar eller sin advokat. Upplysningsvis kan nämnas att BB inte begärt omprövning av återkallelsebeslutet.

text: Placering i avskildhet Häktet Sollentuna har uppgett att det, vid placering på obs-avdelning, är brukligt att det sker ett klädbyte i samband med visitation. Personal minns att BB vid den första avskildheten, i vart fall den första kvällen/natten, var iklädd t-shirt och kalsonger. Häktet har vidare uppgett att det, vid en placering på obs-avdelning, görs en riskbedömning, bl.a. utifrån risken för självskadehandlingar, som ligger till grund för vilka kläder den intagne får in i bostadsrummet. Det har inte framkommit några uppgifter som tyder på att häktet frångått det ovan beskrivna tillvägagångssättet gällande BB. Det finns dock ingen dokumentation avseende detta och det har inte gått att utreda hur BB varit klädd under hela den tid han var placerad i avskildhet. Såvitt avser toalettpapper, promenad och dusch har inget framkommit som tyder på att häktets normala rutiner kring detta frångåtts och att BB skulle ha förvägrats dessa saker. Det stämmer dock att promenad inte kunde genomföras den 12 juni 2014, vilket berodde på att BB inte möjliggjorde att fängsel anbringades inför förflyttningen till promenadgården. Gällande vad som framförts avseende BB:s tillgång till sina glasögon under den andra avskildheten finns inget dokumenterat kring detta och det har inte gått att utreda närmre så här långt i efterhand. En anställd har dock ett klart minne av att BB hade på sig dem i vart fall den 10 juni 2014.

text: Övrigt Mot bakgrund av BB:s våldsamma beteende vid transporten den 10 juni 2014 var transporten den 13 juni bemannad av fyra personal, varav en bilförare. Kriminalvården kan inte se att detta skulle vara ett, som AA uttryckt det, provocerande stort antal. Huruvida en person ska vara belagd med fängsel i rättegångssalen bestäms av rättens ordförande och Kriminalvården konstaterar att ordföranden beslutade att BB skulle vara belagd med fotfängsel vid förhandlingen den 13 juni 2014.

text: Vid genomgång av ärendet har inget framkommit som tyder på, och det finns heller ingen dokumentation om, att kriminalvårdspersonal ska ha tvingats använda batong mot BB. Häktet Sollentuna är utrustat och personalen utbildad för att kunna ta emot och omhänderta barn/ungdomar i häktet. Häktet har en särskild checklista som används i samband med inskrivning av barn/ungdomar under 18 år. Vårdnadshavare blir informerade om besök och telefoni och vid behov tas kontakt med socialtjänsten. Checklistan har använts vid inskrivningen av BB. Vidare finns en särskild ungdomshandläggare och särskilda avdelningar för ungdomar. I BB:s fall har det emellertid, med hänsyn till hans beteende, inte varit möjligt att placera honom på ungdomsavdelning under hela hans tid i häkte. Ungdomshandläggaren har dock försökt att ha kontakt med honom ändå. Häktet Sollentunas rutin är att snabbt få fram tillstånd så den intagne kan ha kontakt med sina föräldrar/vårdnadshavare vilket även skedde i BB:s fall. Målsättningen är att den intagne ska sitta i gemensamhet på ungdomsavdelning så snart det kan tillåtas. BB var vid den aktuella tidpunkten 17 år gammal och i lagens mening ett barn. Hans hotfulla och aggressiva beteende, såväl mot medintagna som mot personal, har dock medfört att häktet bedömt att det, vid en avvägning mellan å ena sidan BB:s behov med anledning av sin unga ålder och kraven på säkerhet å andra sidan, under vissa perioder varit nödvändigt att placera honom vid andra avdelningar än de som är avsedda för ungdomar. För att ytterligare förbättra förmågan att möta häktade barns/ungdomars särskilda behov, har häktet Sollentuna efter de nu aktuella händelserna utsett särskilda ungdomsansvariga också vid avskildhetsavdelningen samt vid obs-avdelningen. Vidare har en rutin införts där det är en stående punkt att varje morgon gå igenom vilka barn/ungdomar som är placerade i häktet och på vilken avdelning de befinner sig.

text: AA kommenterade remissvaret och anförde bl.a. följande:

text: Kontakt med föräldrarna

text: Enligt [BB] fick han endast ringa till sina föräldrar den 12 och den 25 maj 2014. Vad gäller [BB:s] pappas besök den 17 maj 2014 är det riktigt att en ordväxling uppstod mellan [BB] och personal på häktet. [BB] hade tillhörigheterna i byxfickorna, vilka trillade ut vid visiteringen. Personalen påstod att tillhörigheterna burits i kalsongerna. [BB] förnekar att han sagt det som påstås i Yttrandet.

text: Placering i avskildhet

text: Den 18 maj 2014 attackerade en medintagen [BB] med en gaffel varvid [BB] försvarade sig. [BB] ådrog sig skador vid attacken, vilka borde vara dokumenterade av Kriminalvården. Det ska tillägas att [BB] inte har blivit åtalad, än mindre dömd, för den i Yttrandet påstådda misshandeln. Vad gäller transporten från Solna tingsrätt till Sollentunahäktet förnekar [BB] att han försökt att tränga sig mot en besökare i rättssalen i syfte att rymma. Besökarna är åtskilda från den tilltalade genom en glasvägg. I ett angränsande rum blev [BB] nedbrottad, varvid han fick skador och sina glasögon sönderslagna. Han förnekar att han försökt att skalla eller bita kriminalvårdare. I bilen blev han nedtryckt med huvudet mellan kriminalvårdarens ben. [BB] vidgår att han då sprattlade med benen eftersom han kände panik över att vara nedtryckt. Han hade ingen avsikt att träffa kriminalvårdaren med sparkar. Undertecknad stod endast någon meter ifrån [BB] i rättssalen, och min minnesbild är att jag inte uppfattade att [BB] försökt att tränga sig mot dörren eller på annat sätt försökt att fly. Mig veterligen uppfattade inte heller någon annan i rättssalen det påstådda flyktförsöket.

text: [BB] förnekar att han har vevat med armarna mot personal eller att han gjorde motstånd vid visiteringen. Han förnekar även att han har rusat mot dörren och försökt att sparka upp den eller att han spottat på personalen. Vad gäller förhållanden under isoleringen vidhåller [BB] vad han tidigare anfört, det vill säga att han inte fick toalettpapper, att han inte fick ha sina glasögon och att han inte fick duscha eller gå på promenad. Någon promenad erbjöds således inte den 12 juni 2014. Vad gäller kontakt med advokat vill jag göra följande tillägg till vad som tidigare anförts. Den 11 juni 2014 var jag inbokad på en förhandling som sedermera kom att ställas in. Då någon söker mig under pågående förhandling meddelar min sekreterare mig detta så att jag kan återkomma. Något sådant meddelande har jag inte fått och min sekreterare hade inte heller någon anteckning eller minnesbild av att Sollentunahäktet sökt mig aktuell dag.

text: Avslutande synpunkter

text: Av

text: 1 kap. 6 § häkteslagen

text: framgår att verkställigheten inte får innebära andra begränsningar i den intagnes frihet än som följer av denna lag eller som är nödvändiga för att ordningen eller säkerheten ska kunna upprätthållas. En kontroll- eller tvångsåtgärd får endast användas om den står i rimlig proportion till syftet med åtgärden. Om en mindre ingripande åtgärd är tillräcklig ska den användas. Av Åklagarmyndighetens rapport ”Häktningstider och restriktioner”, januari 2014, föreslås att frihetsberövade ungdomar aldrig bör vara isolerade. Två timmars mänskligt umgänge per dag bör ses som ett absolut minimikrav för dem. I de flesta fall bör ungdomar få umgås med andra under betydligt längre tid än så varje dag. Utöver samsittning eller vistelse i gemensamhet med andra ungdomar kan isoleringen brytas genom att den unge har kontakt med häktespersonal eller andra vuxna, t.ex. personal från frivilligorganisationer (se sid. 84 f.). Av Åklagarmyndighetens RättsPM 2013:7 ”Unga lagöverträdare och barnkonventionen” framhållas vikten av att vara restriktiv med att ålägga en ung person restriktioner eftersom detta innebär att den unge i sådana fall i stort sett är isolerad, vilket har stor negativ effekt på det psykiska måendet. Av Barnombudsmannens rapport ”Från insidan. Barn och ungdomar i arrest och häkte”, 2013, framgår att FN:s specialrapportör mot tortyr har uttryckt stark kritik mot att barn isoleras, och menar att det kan likställas med tortyr eller grym, omänsklig, förnedrande behandling. I rapporten redogörs också för vilka risker som en isolering innebär för den unges psykiska hälsa och vilka bestående men som kan bli resultatet av isolering. Den 4 februari 2015 lämnade FN:s barnrättskommitté sina synpunkter på hur Sverige lever upp till barnkonventionen ”Concluding observations on the fifth periodic report of Sweden adopted by the Committee at its 68th session (12 – 30 January 2015)”. Under punkten E framhöll kommittén följande:

text: ”Violence against children (arts. 19, 24, para. 3, 28, para. 2, 34, 37 (a) and 39) Torture and other cruel or degrading treatment or punishment

text: 25. The Committee is seriously concerned about the practice of solitary confinement of children in conflict with the law in remand prisons and police cells and the high number of children in the latter, as well as about the coercive and involuntary treatments infringed on children with disabilities in mental health care settings, in particular the use of straps and belts for up to two hours, and of seclusion. 26. With reference to the Committee’s general comment No. 8 (2006) on the right of the child to protection from corporal punishment and other cruel or degrading forms of punishment and to general comment No. 13 (2011) on the

text: right of the child to freedom from all forms of violence, the Committee urges the State party to: (a) Immediately remove all children from solitary confinement, and revise its legislation to prohibit the use of solitary confinement in all circumstances”.

text: Det ska noteras att ovan anförda uttalanden gäller placering av unga i “vanliga” bostadsrum på häktet och inte i isoleringsceller. Av det ovanstående drar jag följande slutsatser. Det är ytterst tveksamt om isolering av barn överhuvudtaget är tillåtet, i synnerhet inte i en isoleringscell dygnet runt under ett flertal dygn. Barnkonventionen är förvisso inte svensk lag, men förbudet mot tortyr och omänsklig behandling följer även av

text: Regeringsformen

text: 2 kap.

text: och

text: 5 §§

text: och Europakonventionen artikel 3. För det fall att det överhuvudtaget är tillåtet att placera ett barn i isoleringscell så måste detta vara en åtgärd som vidtas när en ordentlig utredning gjorts som visar att inga andra, mindre ingripande, åtgärder kan vidtas för att komma tillrätta med problemet. Förhållandena vid isoleringen måste dessutom vara så lindriga det är möjligt och isoleringen får inte vara längre än nödvändigt. Jag kan inte uttala mig om omständigheterna som ledde till isoleringen av [BB] mer än vad jag anfört ovan avseende det påstådda flyktförsöket. Detta är dock enligt min uppfattning inte den avgörande frågan i det här ärendet. Jag har full förståelse för att kriminalvårdare ställs inför svåra situationer, så även i detta fall. Dessa situationer måste dock lösas på ett acceptabelt sätt med beaktande av de bestämmelser som reglerar verksamheten. Vad gäller förhållandena på häktet så saknas det dokumentation avseende bl.a. tillgång till kläder, glasögon och toalettpapper samt möjlighet till promenad och duschning. Denna brist måste falla tillbaka på Kriminalvården. Kriminalvården har inte redogjort på vilket sätt som total isolering av [BB] var nödvändig och proportionerlig i förhållande till hans delaktighet i bråket den 18 maj 2014 eller händelserna under transporten den 10 juni 2014. Det är inte ens påstått av Kriminalvården att andra, mindre ingripande, åtgärder än placering av [BB] i isoleringscell har utvärderats, t.ex. placering på annan avdelning eller annat häkte. Kriminalvården har inte heller redogjort för varför isoleringen pågick under förhållandevis lång tid. Inga åtgärder synes heller ha vidtagits för att begränsa isoleringen, [BB] har t.ex. inte erbjudits samtal med psykolog eller annan stödperson eller kontakt med sina föräldrar. Då [BB] påstås inte ha samarbetat att bli belagd med handfängsel så har Kriminalvården helt enkelt inte brytt sig om att [BB] under ett flertal dagar var helt isolerad. Det framstår som mindre sannolikt att promenad och duschning genomfördes den 10 och 11 juni 2014 om detta inte kunde genomföras den 12 juni. Dokumentation saknas. Att inte vidta åtgärder för att bryta en total isolering av ett barn utan i stället låta den pågå under ett flertal dygn, även om barnets agerande kan ha föranlett isoleringen, är enligt min uppfattning helt oacceptabelt. Förutom det självklara att inte utsätta barn för tortyr eller annan omänsklig behandling finns det en annan viktig aspekt på hur barn behandlas under frihetsberövanden – rättssäkerhet. För det fall att barn under frihetsberövandet behandlas på ett sätt som medför att deras psykiska välbefinnande påverkas negativt kan detta resultera i att de har sämre möjligheter att försvara sig vid rättegången. Vad gäller [BB] noterade undertecknad, ordföranden i rätten och åklagaren en påtagligt försämrad psykisk status under huvudförhandlingen, vilken pågick ett flertal dagar. På åklagarens begäran förflyttades även [BB] till barn- och ungdomspsykiatrin för undersökning direkt efter avslutad huvudförhandling. Avslutningsvis vill jag framhålla att det är positivt att Kriminalvården har vidtagit beskrivna åtgärder i syfte att förbättra förmågan att möta barns/ungdomars särskilda behov. Dessa åtgärder är dock enligt min uppfattning helt otillräckliga

text: för att komma till rätta med de problem som Åklagarmyndigheten, Barnombudsmannen, FN:s barnrättskommitté och FN:s specialrapportör mot tortyr har pekat på avseende isolering av barn.

text: Bedömning

text: Inledande överväganden Jag konstaterar inledningsvis att AA har framfört en rad klagomål beträffande den behandling som BB ska ha utsatts för under sin vistelse i häktet Sollentuna. I det följande finner jag anledning att uppehålla mig vid de klagomål som rör bl.a. placeringen av BB i avskildhet, förhållanden i samband därmed och den påstådda våldsanvändningen mot honom. Placeringen i avskildhet Av utredningen framgår att BB placerades i avskildhet vid två tillfällen under sin vistelse i häktet Sollentuna. Vid båda avskildhetsplaceringarna var han 17 år gammal och därmed ett barn (under 18 år). Den första avskildhetsplaceringen pågick i tio dagar, och vid det andra tillfället var han placerad i avskildhet i tre dagar.

text: När BB placerades i avskildhet den 18 maj 2014 skedde det med stöd av

text: 2 kap. 5 § 2 häkteslagen

text: . Till skillnad från

text: fängelselagen (2010:610)

text: innehåller inte

text: häkteslagen

text: några bestämmelser om att en avskildhetsplacering ska omprövas med viss regelbundenhet. Av

text: 1 kap. 6 § andra stycket häkteslagen

text: följer emellertid att en kontroll- och tvångsåtgärd endast får användas om den står i rimlig proportion till syftet med åtgärden. Om en mindre ingripande åtgärd är tillräcklig ska den användas. En intagen i häkte som inte är meddelad restriktioner av åklagare , har enligt huvudregeln rätt att dagtid vistas tillsammans med andra intagna (gemensamhet). Att neka en intagen denna rätt är en ingripande åtgärd.

text: Av det nyss sagda följer att en avskildhetsplacering inte får pågå längre än vad som är nödvändigt för att syftet med åtgärden ska uppnås. Det ligger även i sakens natur att det finns en skyldighet för ett häkte att kontinuerligt pröva behovet av en fortsatt avskildhet och om en fortsatt tvångsåtgärd framstår som proportionerlig. Vid den prövningen måste häktet även undersöka om det finns förutsättningar att uppnå syftet med en mindre ingripande åtgärd, exempelvis genom en omplacering.

text: Den 18 till den 28 maj och den 10 till den 13 juni 2014. Jfr

text: 6 kap. 4 § andra stycket

text: och

text: 6 kap. 7 § andra stycket

text: fängelselagen

text: . Se

text: 6 kap. 2 § häkteslagen

text: . Se

text: 2 kap. 5 § häkteslagen

text: Så långt har jag redogjort för hur Kriminalvården bör förhålla sig till avskildhetsplacerade intagna som är vuxna, dvs. över 18 år. Frihetsberövade personer under 18 år är en särskilt skyddsvärd grupp. Det är betydligt större risker förknippade med att rikta tvångsåtgärder mot ett barn än mot en vuxen, och det finns en stor risk att barn kan orsakas långvariga problem till följd av ett frihetsberövande. Av den anledningen har lagstiftaren varit särskilt restriktiv när det gäller att tillåta placering av ett barn i häkte. Det har kommit till uttryck genom att det krävs synnerliga skäl för att häkta en person som är under 18 år.

text: I

text: häkteslagen

text: finns det inte någon begränsning av Kriminalvårdens möjligheter att vidta tvångsåtgärder mot barn. Jag vill emellertid framhålla att en sådan åtgärd riskerar att påtagligt förstärka de negativa följderna som redan frihetsberövandet i sig kan medföra för barnet. Av den anledningen bör den restriktivitet som lagstiftaren har gett uttryck för i fråga om möjligheterna att frihetsberöva ett barn även återspeglas i Kriminalvårdens användande av tvångsåtgärder mot barn som befinner sig i en häktesmiljö.

text: Det sagda innebär att även om det inte finns något uttryckligt förbud mot att placera barn i avskildhet, måste Kriminalvården iaktta stor försiktighet med att vidta den typen av tvångsåtgärder. Om ett barn placeras i avskildhet har Kriminalvården ett särskilt ansvar för att se till dels att perioden i avskildhet blir så kort som möjligt, dels att det vidtas isoleringsbrytande åtgärder.

text: Jag har förståelse för att det i vissa undantagsfall kan vara nödvändigt för ett häkte att placera ett barn i avskildhet. Det förhållandet att åtgärden riktas mot ett barn innebär att häktet måste göra det till en prioriterad fråga att så snart som möjligt hitta en placering i gemensamhet. Vidare måste vid den proportionalitetsbedömning som alltid ska göras när Kriminalvården vidtar tvångsåtgärder, den omständigheten att åtgärden riktas mot ett barn få särskild tyngd. I fråga om isoleringsbrytande åtgärder är de en viktig del i försöken att motverka de negativa följderna av frihetsberövandet , och alla sådana åtgärder måste dokumenteras.

text: Se

text: 23 § lagen (1964:167)

text: med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare. I sammanhanget kan det även nämnas att rätten vid valet av påföljd för brott som en person begått innan han eller hon fyllt 18 år får döma till fängelse endast om det finns synnerliga skäl (se

text: 30 kap. 5 § första stycket brottsbalken

text: ). Se

text: 1 kap. 5 § häkteslagen

text: . Se

text: 5 § första stycket häktesförordningen (2010:2011)

text: av vilket det följer att det för varje intagen ska föras en journal som dokumenterar den intagnes verkställighet. Enligt 7 kap. 1 § första stycket FARK Häkte ska i journalen dokumenteras alla beslut som har fattats, viktiga händelser och väsentliga uppgifter om vidtagna eller planerade åtgärder

text: Som jag nämnde inledningsvis var BB placerad i avskildhet vid två tillfällen under sin vistelse i häktet Sollentuna. Jag saknar skäl att uttala mig i fråga om häktet haft anledning att vidta denna åtgärd mot BB. Vid det första tillfället pågick avskildhetsplaceringen i tio dagar. Med beaktande av att avskildhetsplaceringen avsåg ett barn, framstår avskildhetsperioden i längsta laget. Häktet har visserligen undersökt olika alternativa placeringar inom häktet, och jag kan ha viss förståelse för att det kan uppstå situationer i vilka det är svårt att hitta en lämplig placering.

text: Jag noterar emellertid att häktet inte har påstått att det var något annat än den olämpliga klientkonstellationen på ungdomsavdelningen som gjorde att avskildhetsplaceringen drog ut på tiden och att BB slutligen blev placerad på en normalavdelning för vuxna intagna. Det framgår inte huruvida häktet undersökt möjligheterna att omplacera BB till ett annat häkte och på så sätt kunna häva avskildheten. Med hänsyn till att det redan från början stod klart för häktet att BB inte skulle kunna återgå till placering i gemensamhet på ungdomsavdelningen, menar jag att häktet borde ha undersökt denna möjlighet. Av Kriminalvårdens yttrande framgår inte heller om, eller i så fall vilka, isoleringsbrytande åtgärder som vidtogs av häktet under BB:s avskildhetsplacering. Jag nöjer mig med att i denna del understryka vikten av att ett häkte vidtar sådana åtgärder och att dessa dokumenteras.

text: Avslutningsvis vill jag i denna fråga framhålla följande. Lagstiftaren har pekat ut intagna under 18 år som en grupp för vilka ett frihetsberövande kan vara särskilt skadligt. Jag vill understryka att även om det i lagstiftningen har dragits en tydlig gräns vid 18 år, kan ett frihetsberövande med hänsyn till bl.a. en intagens mognadsgrad vara precis lika skadligt för någon som inte är att beteckna som ett barn i lagens mening. Av den anledningen finns det enligt min mening skäl för Kriminalvården att över huvud taget iaktta försiktighet när det kommer till att placera unga intagna i avskildhet.

text: avseende den intagne. Även uppgifter om omständigheter i övrigt som är av betydelse för vistelsen i förvaringslokalen ska dokumenteras. I sammanhanget kan nämnas att rätten i fråga om personer som inte har fyllt 21 år endast får döma till fängelse om det med hänsyn till gärningens straffvärde eller annars finns särskilda skäl för det (se

text: 30 kap. 5 § andra stycket brottsbalken

text: ). Vidare ska rätten i fråga om personer som begått brott innan de fyllt 21 år särskilt beakta hans eller hennes ungdom vid straffmätningen. Rätten får i det sammanhanget döma till lindrigare straff än vad som är föreskrivet för brottet. En person som har begått brott innan han eller hon fyllt 21 år får, enligt huvudregeln, inte dömas till svårare straff än fängelse i tio år (se

text: 29 kap. 7 § brottsbalken

text: Förhållandena i samband med avskildhetsplaceringarna Av

text: 2 kap. 11 § häkteslagen

text: följer att en intagen får ta emot och inneha böcker, tidskrifter, tidningar och andra personliga tillhörigheter som inte kan äventyra ordningen eller säkerheten. Enligt Kriminalvårdens allmänna råd till bestämmelsen framgår att glasögon eller annat synhjälpmedel normalt kan tas emot och innehas utan att ordningen eller säkerheten äventyras.

text: Utredningen har inte kunnat ge svar på om BB:s glasögon omhändertogs av kriminalvårdspersonal i samband med att han placerades i avskildhet. Jag gör bedömningen att det inte är meningsfullt att försöka klarlägga denna fråga genom ytterligare utredningsåtgärder. Därmed nöjer jag mig med att i denna del framhålla att en intagens rätt att inneha glasögon och andra synhjälpmedel är viktig för att han eller hon ska få en dräglig tillvaro under häktestiden. Mot bakgrund av vad som framgår av Kriminalvårdens egna råd bör det bara komma i fråga i absoluta undantagsfall att glasögon eller liknande omhändertas. Av dessa anledningar är det viktigt att Kriminalvården – när myndigheten gör bedömningen att en intagen av ordnings- eller säkerhetsskäl inte får inneha sina glasögon – dokumenterar beslutet att omhänderta glasögonen och att behovet av åtgärden omprövas kontinuerligt.

text: Utredningen har visat att BB i samband med vistelsen i avskildhet under viss tid enbart var iförd t-shirt och kalsonger. En intagen som vill det ska förses med bl.a. kläder och skor. Utrustningen får dock begränsas om det är nödvändigt för att förhindra att den intagne allvarligt skadar sig själv. Häktet Sollentuna har inte dokumenterat skälet till varför de kläder som BB tilläts bära begränsades. Att endast vara iförd kalsonger och undertröja kan av lättförståeliga skäl uppfattas som både obehagligt och förnedrande. Att begränsa den intagnes kläder är en ingripande åtgärd, och av den anledningen är det mycket viktigt att skälen till en sådan begränsning dokumenteras på ett noggrant sätt. Vidare är det viktigt att Kriminalvården kontinuerligt omprövar behovet av inskränkningen och därmed säkerställer att åtgärden inte blir mer ingripande än vad som är absolut nödvändigt. Häktet Sollentuna förtjänar kritik för att i denna del ha brustit i sin dokumentationsplikt.

text: Användandet av våld Av utredningen framgår att kriminalvårdspersonal den 10 juni 2014 utsatte BB för visst våld. Det råder delade meningar om omfattningen av detta och då i fråga om huruvida BB utsatts för slag med batong. Kriminalvården har framhållit att det inte finns någon dokumentation eller att det skulle ha framkommit något annat som tyder på att så skulle vara fallet. Jag gör bedömningen att ytterligare utredning inte kan förväntas ge någon klarhet i denna fråga.

text: Se 1 kap. 13 § FARK Häkte.

text: I övrigt konstaterar jag att kriminalvårdspersonal har rätt att bruka våld mot en häktad person. Så får ske för att förhindra en rymning eller för att upprätthålla ordningen om den häktade med våld eller hot om våld sätter sig till motvärn, eller på annat sätt gör motstånd när han eller hon ska hållas till ordningen. Kriminalvårdspersonal får bruka det våld som med hänsyn till omständigheterna är försvarligt för att en rymning ska hindras eller ordningen upprätthållas.

text: Det saknas förutsättningar för mig att i efterhand bedöma dels om situationen varit sådan att det förelegat en rätt för kriminalvårdspersonalen att använda våld mot BB, dels om det våld som har kommit till användning har varit försvarligt. Av dessa skäl kommer jag inte att kommentera denna del av anmälan ytterligare. Övriga frågor AA har även framfört klagomål över att BB var belagd med såväl midje- som fotfängsel i samband med transporten till huvudförhandlingen den 13 juni 2014, samt att ett alltför stort antal kriminalvårdare närvarade vid förhandlingen. Klagomålen i denna del rör sådana ordnings- och säkerhetsfrågor som jag avstår från att uttala mig i. Det förhåller sig på samma sätt angående beslutet att BB skulle vara belagd med fotfängsel under huvudförhandlingen.

text: Mot bakgrund av vad som har framkommit i remissvaret saknar jag skäl att ytterligare kommentera AA:s klagomål mot häktet Sollentuna. Jag konstaterar endast att utredningen inte ger anledning till kritik eller någon annan åtgärd.

text: Ärendet avslutas.

text: Se

text: 24 kap. 2 § första stycket brottsbalken