avgjordAv: Kerstin André

title: Två syskon var placerade i ett familjehem enligt 2 § LVU. Fråga om ett beslut om omplacering av barnen grundades på en tillfredsställande utredning

text: Genom dom den 7 mars 2003 beslutade Länsrätten i Södermanlands län, såvitt här är i fråga, att barnen AA och BB, födda 1995 respektive 1998, skulle beredas vård enligt 1 och 2 §§ LVU. Vården enligt LVU föranleddes av att det till följd av bl.a. föräldrarnas missbruk av droger och brister i omsorgen fanns en påtaglig risk för att barnens hälsa och utveckling skulle skadas. AA och BB familjehemsplacerades den 27 maj 2003 hos makarna CC och DD.

text: Ordföranden i Torshälla Stads nämnd i Eskilstuna kommun beslutade den 24 maj 2004 respektive den 23 juni 2004 att, med stöd av

text: 11 §

text: LVU, fr.o.m. den 24 maj 2004 omplacera AA och BB till Erik Edins stiftelse i Sigtuna. Barnens biologiska föräldrar befann sig på ett av stiftelsens behandlingshem. Det förstnämnda beslutet rörde, såsom det får uppfattas, ett beslut om en tillfällig placering av barnen, och genom det sistnämnda beslutet skedde en stadigvarande placering av dem.

text: I en anmälan till JO framförde CC och DD (familjehemmet CC och DD) klagomål mot Torshälla Stads nämnd i Eskilstuna kommun angående handläggningen av familjehemsärendena rörande AA och BB. I anmälan anfördes bl.a. följande. Barnen skulle enligt vårdplanen besöka sina föräldrar på behandlingshemmet under tiden den 19–23 maj 2004. Barnen åkte dit som planerat den 19 maj 2004. Den 21 maj 2004 ringde socialsekreteraren EE till CC och frågade om något speciellt hade hänt den senaste tiden. EE underrättade därefter CC om att föräldrarna hade anmält att AA mådde dåligt och var rädd samt att han inte ville åka tillbaka till familjehemmet. EE gjorde bedömningen att barnen skulle vara kvar hos föräldrarna i stället för att placeras i jourhem och uppgav att CC därför inte behövde hämta barnen den 23 maj 2004. Familjehemssekreteraren FF vid IFO Eskilstuna ansåg att detta var ett felaktigt beslut och kontaktade socialtjänsten i Torshälla. Den 24 maj 2004 informerade FF familjehemmet om att EE skulle tala med AA nästkommande dag. Den 26 maj 2004 meddelade EE per telefon att barnen inte skulle tillbaka till familjehemmet på grund av att familjehemsföräldrarna hade svårt att samarbeta med barnens biologiska föräldrar. Omplaceringen skedde enbart på grundval av information från de biologiska föräldrarna och personalen på Erik Edins stiftelse.

text: Familjehemmet och barnen utsattes för en hastig separation utan någon förberedelse. Tanken var att barnens förutsägbarhet skulle stå i fokus. Det fanns dock inte någon långsiktig planering för barnen och vårdplanen hölls inte. EE träffade knappt barnen och lyssnade inte heller på andra innan hon fattade beslut i ärendena.

text: Inledningsvis infordrades personakterna rörande AA och BB från Torshälla Stads förvaltning i Eskilstuna kommun för granskning.

text: Torshälla Stads nämnd i Eskilstuna kommun anmodades därefter att inkomma med utredning och yttrande avseende punkterna 1, 2 och 4 på s. 3 i anmälan. I remissvaret anförde nämnden följande.

text: (Rubrikerna i remissvaret anknyter till de kritiska påståenden som har framförts i anmälan och skall inte uppfattas som ett ställningstagande från nämndens sida; JO:s anm.)

text: 1. Ingen långsiktig planering för barnen Från början var planeringen och vår övertygelse att barnen skulle växa upp i sina familjehem. Föräldrarna klarade nykterhet i perioder, men återföll sedan återigen i missbruk. Vi är skyldiga att överväga LVU-vården var sjätte månad samt vid behov eller begäran ompröva beslut. Socialsekreteraren tar då ställning till och bedömer den aktuella situationen. Föräldrarna har varit drogfria i ca 1,5 år under sin behandlingstid på Erik Edins stiftelse. Successivt under denna tid har det visat sig att föräldrarna genuint tagit till sig det kristna budskapet och genomgått en genomgripande förändring i sina liv. Socialsekreteraren EE har tillsammans med en särskild handledare anlitad som konsult i ärendet, haft omfattande arbete med föräldrarna under deras tid på Erik Edin. De har nu efter behandling fått ordnade förhållanden och bor/ska fortsätta bo, i en egen lägenhet inom stiftelsens område. Detta innebär att de har ett yttre skydd och trygghet som ger stöd i deras livssituation. Modern har återfått körkortet och båda föräldrarna kommer inom kort att anmälas till arbetsförmedlingen för sysselsättning och arbete. 2. Tidigare planering har varit att barnen ska ha förutsägbarhet i fokus. Vårdplanen har inte hållits. EE (socialsekreterare) har knappt träffat barnen. EE har inte lyssnat på andra inför sina beslut Vi strävar efter att situationen för barnen ska vara begriplig och förutsägbar. Vår bedömning är att situationen efter omplacering till föräldrarna blivit mer begriplig och hanterbar för barnen. De socialsekreterare som arbetat i ärendena och nu sedan ett år tillbaka EE, har tydligt märkt det starka band som hela tiden funnits mellan barn och föräldrar. Vårdplaneringen har successivt förändrats i ärendet i takt med att nya förutsättningar uppkommit och tankar om möjlig hemflytt växt fram. Socialsekreteraren EE har under sitt år som ansvarig handläggare haft kontakter med barn och biologiska föräldrar. En särskild handledare har anlitats som konsult i ärendet och han har deltagit i olika möten och samtal. Kontakten med familjen har intensifierats under senaste halvåret, då tankar om hemflytt av barnen blev mer tydlig. Kontakter har även skett med personalen på Erik Edins stiftelse. Ansvaret för stödet till familjehemmet CC och DD har legat på IFO Eskilstuna, familjehemsenheten, familjehemssekreteraren FF. Vi har även anlitat en särskild handledare för familjehemmet för regelbundet stöd och handledning. Meningen är att socialsekreteraren helt ska koncentrera sig på barnen och de biologiska föräldrarna. I Eskilstuna kommun arbetar familjehemssekreteraren på uppdrag av socialsekreterarna och ska ej göra egna bedömningar i ärendena utan följa i linje med våra bedömningar och våra politikers beslut. Tyvärr har så inte skett i detta

text: fallet och ett möte har ägt rum mellan familjehemssekreteraren och hennes chef från IFO Eskilstuna och socialsekreteraren och undertecknad chef från IFO Torshälla. Vid mötet enades vi om att åsikter tvärtemot dem som IFO Torshälla stått för har givits till familjehemmet och att detta är beklagligt och vi enades om att familjehemssekreterarens roll är att arbeta på socialsekreterarens uppdrag i vår organisation och ge stöd och handledning till familjehemmet utifrån detta. Vi har förståelse och respekt för familjehemmet CC:s och DD:s dåliga mående i denna snabba förändring, men denna osäkerhet att barn kan komma att hemflyttas, ligger i uppdraget. Att hjälpa familjehem klara av att hantera sin många gånger svåra roll, är familjehemssekreterarens uppgift. Socialsekreteraren EE:s roll har varit att i första hand se till barnens bästa. Socialsekreteraren EE har inte varit ensam i sin bedömning. Hon har arbetat med ärendet i handledning dels på IFO-verksamhetens gemensamma handledning, dels enskilt med handledare speciellt anlitad för detta ärende. Dessutom har ärendet varit uppe för politikerbeslut i biståndsutskottet, bitr. enhetschef har följt processen och hon har haft löpande kontakter med personal på Erik Edins stiftelse. Parallellt har det funnits motkrafter som velat framhäva farhågor och det negativa med barnens kontakt med föräldrarna. Det är förståeligt mot bakgrund av att barnen farit mycket illa under föräldrarnas missbrukstid. 4. Dåligt handlagt att utsätta oss och barnen för så snabb separation utan förberedelse utifrån så lite information. Dessutom grundat på en envägsinformation från föräldrarna och behandlingshemmet, Erik Edinstiftelsen Det är beklagligt utifrån familjehemmets synvinkel och vi har förståelse för deras reaktion. Även om separationen blev snabb, oväntad och drastisk är vår bedömning att detta är ett helt rätt beslut men vi hade önskat att hemflytten hade kunnat genomföras på ett planerat och lugnt sätt. Det som hände var att vid ett umgängestillfälle på Erik Edins stiftelse mådde AA mycket dåligt. Han hade krampanfall och uttryckte starkt till personalen att han inte ville tillbaka till familjehemmet CC och DD, han ville stanna hos sina föräldrar. Socialsekreteraren EE var tvungen att snabbt fatta beslut utifrån barnets bästa och valde då att låta AA och BB vara kvar över helgen för att undvika dramatik. Vid samtal med AA efter helgen, berättar han för EE vad han berättat för personalen på Erik Edins stiftelse, om olika händelser i familjehemmet som gör att han inte vill vara kvar där. Oavsett om berättelsen stämmer eller ej, måste vi ta ställning utifrån barnets situation, upplevelser och mående. Under samma tid, visar det sig att familjehemmet till ett annat syskon inte kan fortsätta sitt uppdrag och i stället för omplacering till ett nytt familjehem, fick Erik Edins stiftelse placeringsuppdraget och syskonet flyttar in tillsammans med sina föräldrar. Tre av fyra syskon lever nu med sina biologiska föräldrar och det fungerar bra. Förändringsarbetet med föräldrarna fortsätter och förutsättningarna för framtiden ser goda ut. Planering pågår även för det fjärde syskonet om hemflytt och denna kommer att ske i samverkan mellan familjehem, föräldrar, Erik Edins stiftelse och socialsekreteraren EE.

text: CC och DD kommenterade remissvaret.

text: JO hade vid avgörandet av ärendet även tillgång till Torshälla Stads förvaltnings i Eskilstuna kommun journalanteckningar rörande AA och BB för tiden den 24 maj–

text: 9 december 2004 och utredningen som låg till grund för nämndens beslut den 7 december 2004 att LVU-vården rörande barnen skulle upphöra samt Länsrättens i Stockholms län dom den 19 december 2005 i mål nr 23719-05. I domen beslutade länsrätten, såvitt här är i fråga, att AA och BB skulle beredas vård med stöd av 1 och 2 §§ LVU efter ansökan av kommunstyrelsens socialtjänsteutskott i Sigtuna kommun.

text: I ett beslut den 25 januari 2006 anförde JO André följande.

text: Rättslig reglering

text: En socialnämnd har ett särskilt ansvar för barn och ungdomar som har placerats i ett familjehem. Av

text: 6 kap. 7 § socialtjänstlagen (2001:453)

text: , SoL, följer bl.a. att socialnämnden skall medverka till att de barn som är placerade i familjehem får god vård och fostran och att uppväxtförhållandena i övrigt är gynnsamma. För att uppfylla dessa skyldigheter skall nämnden noga följa vården av barnet enligt vad som närmare anges i

text: 5 kap. 1 b § socialtjänstförordningen (2001:937)

text: . Dessa övergripande bestämmelser om socialnämndens ansvar gäller även när barn och ungdomar har omhändertagits för vård enligt LVU.

text: Socialnämnden är enligt

text: 11 kap. 1 §

text: SoL skyldig att utan dröjsmål inleda en utredning av vad som genom ansökan eller på annat sätt har kommit till nämndens kännedom och som kan föranleda någon åtgärd av nämnden. När det gäller utredningar angående behov av att ingripa till en underårigs skydd eller stöd innehåller

text: 11 kap. 2 §

text: SoL kompletterande bestämmelser. Här stadgas bl.a. att utredningen skall bedrivas skyndsamt och att den som berörs av en sådan utredning skall underrättas om att utredning inleds.

text: Enligt

text: 11 § första stycket

text: LVU bestämmer socialnämnden hur vården av den unge skall ordnas och var han eller hon skall vistas under vårdtiden. Ett barn som har varit stadigvarande placerat i ett familjehem får som huvudregel inte flyttas utan att en utredning om barnets förhållanden görs. I vissa akuta krissituationer kan det emellertid vara nödvändigt med en omplacering utan att en ingående utredning har företagits. Om nämndens beslut angående bl.a. omplacering av ett barn inte kan avvaktas får, enligt

text: 11 § tredje stycket

text: LVU, ordföranden eller någon annan ledamot som nämnden har förordnat fatta beslut i frågan på nämndens vägnar.

text: Bedömning

text: AA och BB, som är födda 1995 respektive 1998, bereddes den 7 mars 2003 vård enligt LVU och placerades i familjehemmet CC och DD den 27 maj 2003. Barnen hade dessförinnan varit familjehemsplacerade hos moderns moster. Enligt socialtjänstens planering skulle det kunna bli aktuellt att överväga en placering av barnen hos de biologiska föräldrarna på Erik Edins stiftelse först när föräldrarna hade varit helt drogfria samt hade haft tillgång till eget boende och sysselsättning under minst ett år.

text: Den 21 maj 2004 inkom till Torshälla Stads förvaltning en anmälan från två personer som arbetade på Erik Edins stiftelse angående barn som far illa i familjehemmet CC och DD. Anmälarna uppgav att AA inte mådde bra, att AA fick krampanfall när han skulle tillbaka till familjehemmet och att AA hade sagt att han inte ville bo hos CC och DD Vidare anfördes bl.a. att AA beskrev en rädsla för familjehemsföräldrarna samt att de ”förhörde” och skrek åt honom. AA skulle även ha sagt att han ville prata enskilt med EE om hur dåligt han hade det i familjehemmet.

text: Mot bakgrund av nämndens ansvar för barnens välbefinnande och att deras förhållanden i familjehemmet var goda ålåg det nämnden att ta ställning till eventuella behövliga åtgärder med anledning av den uppkomna situationen. Jag anser därför att anmälan borde ha föranlett nämnden att omgående inleda en formell utredning enligt

text: 11 kap. 1 §

text: SoL. Något beslut om att inleda en utredning har såvitt framkommit inte fattats. Av förvaltningens journalanteckningar framgår dock att handläggarna av de aktuella ärendena under tiden den 25 maj 2004–23 juni 2004 vidtog ett antal åtgärder med anledning av anmälan. De hade bl.a. flera kontakter med föräldrarna och träffade AA samt undersökte alternativa familjehemsplaceringar för barnen. En redogörelse för handläggarnas slutsatser med anledning av dessa kontakter återfinns bl.a. i underlagen till de överväganden som nämnden hade att göra enligt bestämmelsen i

text: 13 § andra stycket

text: LVU och som är daterade den 14 juni 2004. Det arbete som bedrevs under denna tid kan i och för sig till viss del sägas motsvara den utredning som nämnden skulle ha inlett.

text: Av handlingarna framgår att förvaltningen ansåg att samarbetet kring placeringen i familjehemmet CC och DD var fyllt av konflikter mellan familjehem, föräldrar, personal på Erik Edins stiftelse och socialtjänsten. Enligt förvaltningen fanns det inte heller något förtroende mellan familjehemmet och föräldrarna, vilket påverkade barnen negativt. Situationen synes enligt förvaltningens uppfattning ha kulminerat i och med att anmälan gjordes till socialtjänsten. Det har dock inte angetts närmare på vilket sätt det konfliktfyllda samarbetet och bristerna på förtroende skulle ha påverkat barnen. Det framgår inte heller av handlingarna om man från socialtjänstens sida misstänkte att det förelåg några missförhållanden i familjehemmet CC och DD. Det synes vara ostridigt att AA och BB under den tid de var placerade där fungerade bra i skola respektive daghemsverksamhet.

text: Det ligger i sakens natur att nämnden, om det inte rör sig om mycket allvarliga missförhållanden i ett familjehem, i första hand bör försöka komma till rätta med föreliggande problem i stället för att på ett tveksamt underlag besluta om en omplacering. När en fråga om omplacering av ett barn aktualiseras måste det göras en noggrann avvägning mellan de omständigheter som talar för respektive mot att ett barn flyttas från ett familjehem. Beslutet skall föregås av en grundlig och omsorgsfull utredning som allsidigt klarlägger de förhållanden som är av betydelse i ärendet.

text: När det gäller det underlag som nämnden hade när de slutliga besluten om omplacering fattades vill jag anföra följande.

text: Den 21 maj 2004 informerade handläggaren vid förvaltningen familjehemmet CC och DD om att barnen skulle stanna kvar hos föräldrarna till dess grunderna för anmälan hade undersökts. Av journalanteckningarna från den aktuella dagen framgår vidare att familjehemmet ställde sig frågande till anmälan och beslutet att låta barnen stanna kvar hos föräldrarna samt att EE och familjehemsföräldrarna kom ”överens om att höras under måndagen”. Förvaltningen har därefter, såvitt framkommit, över huvud taget inte haft någon kontakt med familjehemmet CC och

text: DD innan ordföranden den 23 juni 2004 beslutade att omplacera barnen till Erik Edins stiftelse. Det är oklart vad som kom fram när handläggarna av ärendena den 25 maj 2004 träffade barnen på Erik Edins stiftelse, enskilt och tillsammans med föräldrarna. Av förvaltningens underlag den 14 juni 2004 till nämndens övervägande enligt

text: 13 §

text: LVU framgår endast att AA ”säger att han helst vill bo kvar hos föräldrarna, men, om inte detta är möjligt, hos GG” (moderns moster). I remissvaret har nämnden anfört att AA berättade ”om olika händelser i familjehemmet som gör att han inte vill vara kvar där”. Det framgår dock inte vad som skulle ha inträffat som föranledde att AA inte längre ville bo i familjehemmet. Det kan således konstateras att det av nämndens utredning inte närmare går att utläsa vilka anmärkningar som har riktats mot familjehemmet.

text: Givetvis måste barnets uppfattning om vilka förhållanden som råder i ett familjehem där det är placerat utredas och beaktas. Remissvaret ger vid handen att nämnden inte fäste något större avseende vid huruvida pojkens uppgifter om förhållandena i familjehemmet var riktiga i sak. Utgångspunkten förefaller ha varit att redan den omständigheten att pojken uppgav att han inte ville tillbaka till familjehemmet utgjorde skäl för nämnden att omplacera honom. Enbart det förhållandet att en nioårig pojke förklarar att han inte längre vill bo kvar i ett visst familjehem kan emellertid inte utan vidare leda till att placeringen upphör och att barnet förenas med sina föräldrar. Det är inte givet att detta är det bästa för barnet. Nämnden borde ha vinnlagt sig om att klarlägga bakgrunden till pojkens motvilja mot att bo kvar i familjehemmet. Jag anser också att familjehemmet under nämndens utredning borde ha fått del av de anmärkningar som föranledde nämnden att överväga frågan om omplacering. För att skapa ett bättre underlag för ett beslut borde även familjehemmet ha beretts tillfälle att yttra sig över anmärkningarna. Det kan vidare enligt min mening ifrågasättas om inte personal på barnens skola respektive daghemsverksamhet borde ha kontaktats under nämndens utredning, eftersom även dessa eventuellt hade kunnat lämna uppgifter som var värdefulla när man bedömde barnens förhållanden i familjehemmet.

text: Man får ett intryck av att handläggarna av ärendena redan på ett tidigt stadium i utredningsskedet bestämde sig för att en omplacering av barnen krävdes. Det kan därför ifrågasättas om utredningen har bedrivits förutsättningslöst, vilket är av stor betydelse vid en utredning av förevarande slag. Det kan inte uteslutas att bristerna i nämndens utredning skulle ha undvikits om ett beslut om att inleda en formell utredning hade fattats när anmälan kom in till förvaltningen. Detta hade förmodligen lett till en fastare struktur rörande utredningsarbetet.

text: Nämnden har enligt min mening inte haft tillräckligt underlag för att fatta ett beslut om en stadigvarande omplacering av barnen den 23 juni 2004. Ordföranden borde ha sett till att utredningen kompletterades i vart fall i de nyss nämnda avseendena innan han tog ställning till om det fanns skäl att omplacera barnen. Vad gäller frågan om var de i så fall skulle placeras kan dessutom noteras att de biologiska föräldrarnas förhållanden alltjämt var sådana att det inte var en självklarhet att barnen skulle placeras just hos dem. Det kan enligt min mening även ifrågasättas

text: om situationen vid omplaceringsbesluten den 23 juni 2004 var så brådskande att det enligt bestämmelsen i

text: 11 § tredje stycket

text: LVU förelåg förutsättningar för ordföranden att ensam fatta de formella besluten om omplacering.

text: Vad CC och DD har anfört i övrigt föranleder inte någon ytterligare åtgärd eller något uttalande från min sida.


avgjordAv: Justitieombudsmannen Lars Lindström

publisher: Justitieombudsmannen

title: Allvarlig kritik mot Förvaltningsrätten i Linköping för långsam handläggning av ett mål om mervärdesskatt och skattetillägg

org: jo

sammanfattning: Ett skattemål inleddes vid förvaltningsrätten den 15 juli 2011. Målet var färdigberett den 11 augusti samma år och avgjordes den 15 juli 2013, alltså två år efter det att det kom in till domstolen. Förvaltningsrätten får allvarlig kritik för den långa handläggningstiden.

text: Anmälan

type: rubrik

text: AA framförde i en anmälan den 20 maj 2013 klagomål mot Förvaltningsrätten i Linköping med anledning av handläggningstiden i ett mål om mervärdesskatt och skattetillägg.

type: stycke

text: Utredning

text: Dagboksbladet i förvaltningsrättens mål 4522-11 hämtades in. Av dagboksbladet framgick att överklagandet kom in till domstolen den 15 juli 2011 och att den senast registrerade händelsen gjordes den 10 augusti 2011. Vidare hämtades muntliga upplysningar in den 10 juni 2013 från förvaltningsrättsfiskalen BB.

text: Ärendet remitterades till förvaltningsrätten för upplysningar och yttrande om handläggningstiden i målet. Förvaltningsrätten anförde i ett remissvar, som upprättats av enhetschefen CC, följande.

text: Upplysning och yttrande angående förvaltningsrättens mål 4522-11

text: Målet avser mervärdesskatt och påfört skattetillägg avseende redovisningsperioden december 2010. Målet inkom till Förvaltningsrätten i Linköping den 15 juli 2011. Skriftväxling mellan domstolen och parterna inleddes relativt omgående och var i egentlig mening avslutad den 10 augusti 2011. Målet har i förvaltningsrättens målhanteringssystem (VERA) rubricerats som - inkommet den 15 juli 2011, - KFU (= klart för uppsättning) den 11 augusti 2011 - föredraget och överlämnat till domare den 3 juli 2013, - överlämnat för expediering den 12 juli 2013 samt - avslutat den 15 juli 2013.

text: Förvaltningsrätten i Linköping omorganiserades och flyttade in i nya loka ler i Linköping den 1 februari 2011. Dessförinnan hade verksamheten bedrivits dels i Linköping, dels i Nyköping. Detta var ett resultat av den landsomfattande organisationsförändringen från 23 länsrätter till tolv förvaltningsrätter. På enhet 1 har det alltsedan den 1 februari 2011 funnits en grupp av handläggare (föredragande och notarier) som i stort sett enbart har arbetat med skriftväxling (kommunicering) av mål. Uppdraget att vara ansvarig för kommunicering har skiftat mellan två till fyra veckor. De kommuniceringsansvariga har stöttats av en beredningsdomare. Målen har, när de ansetts som färdigkommunicerade, härefter överlämnats till en särskild utsedd samordnare (vanligen en erfaren föredragande) som i detta skede av målberedningen har haft ansvaret att fördela mål på olika handläggare för uppsättning av domsförslag eller förslag till beslut respektive fördelning på domare för avgörande. Under de senaste två åren har domstolen, som säkert vid alla lägen av organisationsförändringar, arbetat hårt med att finna arbetssätt och roller i den nya organisationen. Därtill kommer att domstolen haft en stor personalomsättning allt sedan februari 2011 och dessutom har arbetsuppgiften som samordnare vid enhet 1 skiftat mellan sex olika individer. Det kan till detta läggas att antalet mål i balans under år 2011–2013 ökat markant, varför enheten haft koncentrationen riktad mot att avgöra mål av förturskaraktär. Enheten gjorde i månadsskiftet augusti/september 2012 en inventering och lyfte då fram de mål som skulle prioriteras under hösten 2012. Nu aktuellt mål tillhörde dessa mål. Enhetens målsättning var då att avgöra samtliga äldre skattemål (inkomna 2010 och 2011) innan årsskiftet. På grund av stor personalomsättning höll inte denna målsättning. I månadsskiftet januari/februari 2013 gjordes motsvarande prioritering. Samtliga mål som var aktuella inventerades och de fördelades även på handläggare för uppsättning och sedermera avgörande. Den ordförande – fiskalen BB – som kom att avgöra målet, fick det fördelat på sig i maj månad 2013. Hon var också den som såg till att det var avgjort den 15 juli i år. Det är naturligtvis otillfredsställande att parterna har behövt invänta avgörandet under två år. Sett i efterhand kan det konstateras att målet har vandrat mellan olika handläggare. Domstolen och enheten har under samma tid varit inne i en process där vi prövat oss fram vad gäller organisation. Vi har även ständigt haft att hantera avhopp och arbetat med att få in nya medarbetare i sina respektive roller. Vi har dock hela tiden arbetat med att ta upp angelägna ärenden till avgörande. I detta arbete har vi dock varit tvungna att prioritera förtursmål men även en hel del äldre mål som inkommit till domstolen före år 2011. Min bedömning, i vilken lagmannen DD instämmer, är den att domstolen och enheten har gjort sitt bästa för att hantera det aktuella målet.

text: AA kommenterade remissvaret.

text: Bedömning

text: Sedan den 1 januari 2011 stadgas i

text: regeringsformen

text: ett uttryckligt krav på att en rättegång ska genomföras inom skälig tid (

text: 2 kap. 11 § andra stycket

text: ). Vidare föreskrivs i

text: 17 § förordningen (1996:382)

text: med förvaltningsrättsinstruktion att mål vid förvaltningsrätt ska avgöras så snart det kan ske, vilket innebär att mål som är klara för avgörande inte får bli liggande någon längre tid. Genom regleringsbreven för budgetåren 2011 och 2012 avseende Sveriges domstolar beslutade regeringen att inriktningen för huvuddelen av målen i förvaltningsrätterna, exklusive förtursoch migrationsmål, skulle vara att de inte tar längre tid än sex månader att avgöra. För år 2013 har regeringen beslutat att inriktningen ska vara att 75 procent av

text: målen i förvaltningsrätterna, exklusive förturs- och migrationsmål, ska ta högst sex månader att avgöra.

text: Målet inleddes vid förvaltningsrätten den 15 juli 2011 och avgjordes den 15 juli 2013. Målets totala handläggningstid har alltså uppgått till två år. Under den tiden har målet varit färdigberett under ett år och elva månader. Även med beaktande av domstolens besvärliga arbetssituation är det helt oacceptabelt att det tar så lång tid innan ett mål avgörs. Förvaltningsrätten förtjänar allvarlig kritik för den långa handläggningstiden.

text: Jag har i flera beslut på senare tid uttalat kritik mot förvaltningsrätten för långsam handläggning (se t.ex. JO:s ärenden med dnr 5652-2012, 1490-2013 och 1872- 2013). Jag är således medveten om förvaltningsrättens besvärliga arbetssituation och vill i sammanhanget uttrycka min oro över förhållandena. Jag utgår från att domstolen fortsätter sitt arbete med att komma till rätta med problemen och hoppas att åtgärderna också får avsedd effekt.

text: Vad AA i övrigt anfört i sin anmälan föranleder inte någon åtgärd eller något uttalande från min sida.

text: Ärendet avslutas.

type: avgorande


avgjordAv: Mats Melin

nyckelord: Sekretess Tvångsmedel/tvångsåtgärder

title: Initiativärende mot Göteborgs tingsrätt med anledning av handläggningen av framställningar om hemlig teleövervakning

text: Initiativet

text: Under en inspektion vid Göteborgs tingsrätt i april 2005 noterades att åklagare i några ärenden begärt att tingsrätten skulle besluta om hemlig teleövervakning för förfluten tid beträffande teleadresser som avsåg telefoner som var tagna i beslag från personer som var häktade. Den åklagare som gav in ansökningarna ansåg inte att dessa omfattades av sekretess. Tingsrätten registrerade de aktuella ärendena i det hemliga diariet men förordnade inte om sekretess i dessa ärenden.

text: Jag beslutade att ta upp handläggningen av de nämnda ansökningarna till utredning i ett särskilt ärende.

text: Utredning

text: Ärendet remitterades till tingsrätten för upplysningar och yttrande över vilka rättsliga överväganden som föregick åtgärderna att registrera ansökningarna i hemliga diariet och sedan, i samband med att beslut fattades i ärendena, inte förordna om sekretess.

text: Tingsrätten (lagmannen AA) kom in med ett remissvar till vilket fogades upplysningar från chefsrådmannen BB och råd-mannen CC.

text: BB och CC uppgav följande.

text: Åklagaren gav per fax den 17 mars 2005 in tre framställningar om hemlig teleövervakning rörande delaktighet i samma brottslighet avseende tre häktade personer. Rådmannen CC handlade ärendena vid tingsrätten. Mot bakgrund av att framställningarna faxades in och då det inte var angivet att sekretess förelåg för uppgifterna i ansökningarna, kontaktades åklagaren. Denne uppgav då att sekretess inte förelåg rörande de aktuella uppgifterna. Mot bakgrund av åklagarens uppgifter uppfattade inte CC att sekretess kunde ha överförts till domstolen. Eftersom framställningar om hemlig telefonövervakning regelmässigt är underkastade sekretess enligt 5 kap. 1 § sekretesslagen och diarieförs i ett hemligt diarium, uppkom fråga hur tingsrätten skulle förfara med de aktuella ansökningarna. I samråd mellan CC och chefsrådmannen BB beslöts att ansökningarna av praktiska skäl skulle diarieföras i det hemliga diariet, då det på goda grunder kunde förmodas att en liknande situation inte skulle uppkomma på nytt. Med hänsyn härtill förföll

text: det ohanterligt att tillskapa ett särskilt diarium för ett så utomordentligt begränsat antal ärenden. Emellertid kan samtidigt konstateras att insynen i just dessa ärenden försvåras, eftersom ”ramen” är hemlig. Vi har därför, efter samråd med tingsrättens lagman, beslutat att, om denna eller liknande situationer uppkommer i framtiden, inrätta ett särskilt samlingsdiarium för dylika handlingar. AA hänvisade beträffande den praktiska hanteringen av aktuella ärenden och de överväganden som gjordes i samband därmed till BB:s och CC.s yttrande samt anförde därutöver följande.

text: Mig veterligt är det första gången vid Göteborgs tingsrätt som vissa uppgifter i ett ärende om hemlig avlyssning inte har belagts med sekretess av åklagaren. Det fanns således inga rutiner för detta och har kommit som en överraskning. Beslutet att diarieföra icke sekretessbelagda uppgifter i det hemliga diariet är enligt min uppfattning mindre välövervägt. Jag delar handläggarnas uppfattning att uppgifterna inte skulle ha hemligstämplats av tingsrätten utan anser att den korrekta åtgärden hade varit att diarieföra handlingarna i det öppna diariet. För det fall situationen uppkommer på nytt skall handlingarna diarieföras i det öppna diariet med en uppgift i det hemliga diariet om att det finns handlingar i det öppna diariet som tillhör ärendet samt uppgift om diarienumret i det öppna diariet. Jag ser inget hinder mot att en kopia av dessa handlingar förvaras i den hemliga akten.

text: Bedömning

text: I det nu aktuella fallet gav en åklagare in skriftliga ansökningar om hemlig teleövervakning till tingsrätten beträffande teleadresser som avsåg telefoner som var tagna i beslag från häktade personer. Åklagaren hade inte försett ansökningarna med hemligstämpel och uppgav också vid en muntlig kontakt med tingsrätten att sekretess, enligt hans mening, inte förelåg för uppgifterna i dessa. Tingsrätten registrerade ärendena i tingsrättens hemliga diarium. När tingsrätten avgjorde ärendena förordnades inte om någon sekretess.

text: Min granskning gäller frågan hur tingsrätten borde ha förfarit vid registreringen av ärendena.

text: Hemlig teleövervakning innebär att uppgifter i hemlighet hämtas in om telemeddelanden som befordras eller har befordrats till eller från en viss teleadress (

text: 27 kap. 19 § rättegångsbalken

text: [RB]). Frågor om hemlig teleövervakning prövas av rätten på ansökan av åklagaren (

text: 27 kap. 21 §

text: RB).

text: Det ligger i sakens natur att framställningar om hemlig teleövervakning, för att syftet med begärd åtgärd inte skall motverkas, i normalfallet kräver ett hemlighållande. Uppgifter som rör hemliga tvångsmedel kan beläggas med sekretess enligt

text: 5 kap. 1 § 1 st 2 p. sekretesslagen (1980:100)

text: . Där föreskrivs att sekretess gäller för uppgift som hänför sig till angelägenhet som avser användning av tvångsmedel i brottmål eller i annan verksamhet för att förebygga brott om det kan antas att syftet med beslutade eller förutsedda åtgärder motverkas eller den framtida verksamheten skadas om uppgiften röjs. Av uttryckssättet ”angelägenhet som avser användningen av tvångsmedel” följer att sekretessen gäller hos alla myndigheter som tar befattning med tvångsåtgärder, t.ex. en domstol som beslutar om hemlig teleavlyssning och den myndighet som verkställer avlyssningen (Regner m.fl.,

text: Sekretesslagen

text: – en kommentar, s. 5:5).

text: Det torde regelmässigt vara så att framställningar om hemlig teleövervakning sekretessbeläggs av åklagaren med stöd av nyss nämnda bestämmelse. Det är även fast praxis att domstolen, när den avgör ärenden om hemliga tvångsmedel, förordnar att sekretessen i ärendet skall bestå (Fitger,

text: Rättegångsbalken

text: , del 2, sid. 27:43). I förevarande fall har dock, som jag uppfattar det, såväl åklagaren som tingsrätten bedömt att sekretess inte gällde för uppgifterna.

text: En framställning från en åklagare som kommer in till domstolen skall registreras (

text: 15 kap. 1 § sekretesslagen

text: ). Av

text: 4 § förordningen (1996:271)

text: om mål och ärenden i allmän domstol framgår att registreringen sker i dagböcker eller enligt förordningen (

text: ) om registerföring m.m. vid allmänna domstolar med hjälp av automatiserad behandling. Syftet med registreringen är inte enbart att underlätta handläggningen av målet utan också bl.a. att ge allmänheten möjlighet till insyn i domstolens verksamhet.

text: Diarier hos myndigheter och domstolar är som huvudregel offentliga. Regeringen får emellertid föreskriva att vissa register skall föras på sådant sätt att diariet i dess helhet kan bli sekretessbelagt (

text: 15 kap. 2 § 3 st sekretesslagen

text: ). Beträffande bl.a. de allmänna domstolarna har detta skett i

text: 6 § sekretessförordningen (1980:657)

text: avseende diarier över ärenden om kvarhållande av försändelser på befordringsanstalt och om hemlig teleavlyssning, hemlig teleövervakning och hemlig kameraövervakning. Vid tingsrätter finns därför, för registrering av mål och ärenden, dels ett datoriserat register för målhantering, kallat Vera, dels det s.k. hemliga diariet, vilket förs i en dagbok.

text: De aktuella framställningarna skulle således registreras. BB och CC har angett att de av praktiska skäl gjorde bedömningen att framställningarna skulle registreras i det hemliga diariet.

text: Det är givetvis så att endast framställningar som innehåller uppgifter som tingsrätten bedömer omfattas av sekretess kan registreras i det hemliga diariet. Eftersom tingsrätten ansett att sekretess inte förelåg för åklagarens framställningar borde dessa därför inte ha registrerats där. En sådan registrering medför bl.a. att det för en utomstående i praktiken blir omöjligt att konstatera att handlingarna existerar, trots att dessa uteslutande innehåller uppgifter som inte är sekretessbelagda. Ärendena borde i stället ha registrerats i det öppna diariet. Om det därutöver införs en anteckning om ärendena i det hemliga diariet har jag ingen erinran mot det.

text: Vad som i övrigt förekommit föranleder inte något yttrande från min sida.

text: Ärendet avslutas.


avgjordAv: Stf justitieombudsmannen Lilian Wiklund

title: Initiativärende mot Försäkringskassan; fråga om när beslutstidpunkten infaller och vad som är beslutsdokument i ärenden om aktivitets- och sjukersättning

sammanfattning: I beslutet uttalas bl.a. att när Försäkringskassan har antecknat i journalen att beslut har fattats men inte återgett vad beslutet innebär så är det inte journalanteckningen utan beslutsbrevet till den enskilde som är beslutsdokument. Beslutstidpunkten infaller i så fall när beslutet expedieras, och det är också då som beslutet blir orubbligt. Utredningen i ärendet visar att Försäkringskassan har tillämpat felaktiga rutiner för dokumentation och datering av beslut i ärenden om aktivitets- och sjukersättning. För detta får Försäkringskassan kritik.

text: Initiativet

text: Vid JO:s inspektion av Försäkringskassan, FV Öst 2 Linköping, den 19 och 20 april 2016 (dnr 1962-2016) uppmärksammades följande:

text: I journalanteckningarna i ett av de granskade ärendena om aktivitetsersättning angavs att beslut hade fattats den 6 april 2016. Ärendet hade därefter lämnats över till en annan tjänsteman. Denne hade i sin tur antecknat att ärendet skickats åter till handläggaren för komplettering den 7 april 2016. Några ytterligare anteckningar fanns inte.

text: Dåvarande chefsJO Elisabet Fura beslutade att inom ramen för ett initiativärende utreda de frågor om bl.a. beslutstidpunkten som det granskade ärendet gav upphov till.

text: Utredning

text: Ärendet remitterades till Försäkringskassan som uppmanades att redovisa vad som hade hänt i det granskade ärendet efter den 7 april 2016. Försäkringskassan ombads även att redogöra för sin uppfattning om  när beslutstidpunkten hade inträffat  när beslutet hade blivit orubbligt samt  när och i vilken omfattning information om beslutet kunnat lämnas ut.

text: Myndigheten uppmanades därutöver att lämna en allmän redogörelse för beslutsprocessen i ärenden om aktivitets- och sjukersättning.

text: I sitt remissvar den 6 oktober 2016 anförde Försäkringskassan följande:

text: Beslutsprocessen

text: Av Processen för Aktivitetsersättning (

text: ) framgår bl.a. följande. Ärenden om aktivitetsersättning handläggs av en personlig handläggare som bedömer rätten till aktivitetsersättning utifrån kraven på arbetsförmågans nedsättning med mera. Den personliga handläggaren bedömer om den sökande är försäkrad för Inkomstrelaterad ersättning (ISA) respektive för Garantiersättning (GSA). Den personliga handläggaren hämtar vidare in uppgifter om vissa avdrag, till exempel sjukpenning, och uppgifter om utbetalda belopp. Om den försäkrade har haft någon annan ersättning från Försäkringskassan fyller den personliga handläggaren i blankett Förfrågan - utbetald dagersättning (FK 3360) och sänder den till en beräkningshandläggare. Beräkningshandläggaren utreder, bedömer och beräknar den ekonomiska ersättningen. Beräkningshandläggaren lämnar därefter ärendet till beslutsfattaren som kvalitetssäkrar ärendet och återkopplar till den personliga handläggaren eller till beräknaren om det behöver göras något ytterligare. Om ärendet är klart för beslut och det inte är aktuellt med kommunicering fattar beslutsfattaren beslut. I ärenden där det är aktuellt med avdrag för retroaktiv ersättning, finns inte alltid exakta belopp framräknade vid den tidpunkt då ärendet föredras för beslutsfattaren. I processbeskrivningen avsnitt 16.1 Besluta om rätt till aktivitetsersättning sägs bl.a. följande om den här aktuella situationen.

text: Så här gör du ---

text: Efter föredragning fattar beslutsfattaren beslut. I de fall beslutsfattaren instämmer i handläggarens bedömning av ärendet fattar beslutsfattaren beslut om – rätten till aktivitetsersättning – eventuell tidpunkt för försäkringsfall – om kunden är försäkrad för ISA och/eller GSA – rätten till ekonomisk ersättning samt – ersättningens storlek --- Beslutsbrevet är beslutsdokumentet. Beslutsdatum är det datum då beslutsfattaren har fattat beslut om rätten till aktivitetsersättning och ersättningens storlek eller underlaget för beräkning. Beslutsbrevet dateras med detta datum. Om handläggaren har anmält avvikande mening ska det framgå av beslutsbrevet. ---

text: Ärenden som inte är förberäknade

text: När avdrag finns för retroaktiv ersättning, finns inte alltid exakta belopp framräknade. Om ärendet vid förberäkning inte gått att färdigställa på grund av att exakta belopp för avdrag inte har kunnat räknas fram, kan beslutet inte sändas direkt till kunden vid beslutstillfället. Beslutsfattaren går igenom beslutet för att

text: säkerställa att det är komplett så långt det går. Ärendet verkställs av beräkningshandläggaren och lämnas sedan tillbaka till beslutsfattaren för att skicka ut beslutet.

text: Dokumentation

text: Beslutsfattaren dokumenterar att beslutet har fattats och att ärendet har lämnats till beräkningshandläggaren för beräkning av avdrag och exakta belopp samt komplettering av beslutsbrev. Om kvalitetssäkringen och beslutet görs vid samma tillfälle, räcker det med att bara dokumentera under rubrik Beslut. Ange rubriken ’Beslut’.

text: Överlämning till annan yrkesroll

text: Ärendet lämnas till beräkningshandläggare för komplettering av beslutet med belopp. Lägg bevakning Beräkna med bevakningsdatum nästa arbetsdag. I avsnitt 18.2 Skicka beslut om aktivitetsersättning anges vidare.

text: Ärenden som inte är förberäknade

text: I ärenden som inte är förberäknade kan inte beslut skickas ut direkt efter beslutstillfället. Beräkningshandläggaren har då kompletterat beslutsunderlaget med belopp och verkställt beslutet. Beslutsfattaren söker fram aktuellt ärendet med bevakningsanledning Beslutsfattare. Kontrollera så att beloppen i beslutet stämmer med de som finns i våra system. Använd bild Retrobilaga SA. Upprätta beslutet i ÄHS när det är skickat.

text: Utredning

text: Den 6 april 2016 noterade den personliga handläggaren i journalen att någon information inte hade kommit in under kommuniceringstiden och överlämnade därefter ärendet till beslutsfattaren. Samma dag noterade beslutsfattaren följande i journalen ”Jag har fattat beslut i ärendet”. Därefter lämnade beslutsfattaren ärendet vidare till en beräkningshandläggare. Följande dag, den 7 april, lämnade beräkningshandläggaren ärendet vidare till en personlig handläggare för komplettering av uppgift om ytterligare perioder med sjukpenning. Den 22 april lämnade den personliga handläggaren av aktivitetsersättning en förfrågan om utbetald dagersättning för sjukpenning avseende perioden den l mars 2016 till och med den 30 april 2016 till en personlig handläggare av sjukpenning. Den 25 april fyllde den personliga handläggaren av sjukpenning i uppgifterna om sjukpenningen enligt förfrågan och lämnade en impuls i systemet tillbaka till den personliga handläggaren av aktivitetsersättning. Den 27 april lämnades ärendet av den personliga handläggaren av aktivitetsersättning till en tredje beräkningshandläggare för verkställighet. Genom att registrera uppgifterna om beloppen i systemet verkställde beräkningshandläggaren ärendet den 28 april. Samma dag kompletterade beräkningshandläggaren beslutsbrevet med belopp efter samordning. Sedan lämnade beräkningshandläggaren ärendet till beslutsfattaren. Den 3 maj skickade beslutsfattaren beslutsbrevet till AA. Beslutsbrevet daterades den 6 april 2016. Den 9 maj avslutade den personliga handläggaren av aktivitetsersättning ärendet.

text: Försäkringskassans slutsatser

text: Försäkringskassan anser att beslutstidpunkten infaller då beslutsdokumentet är upprättat och därmed får statusen allmän handling. Av anteckningen som gjordes i journalen den 6 april framgår endast att beslutsfattaren fattade beslut i ärendet. Beslutets innebörd framgår inte av anteckningen. Eftersom beslutets innebörd inte framgår anser Försäkringskassan att det är den handling som skickades ut som utgör beslutsdokumentet. Beslutstidpunkten är alltså den 3 maj och det är då beslutet borde ha varit daterat. Fram till den tidpunkten kan Försäkringskassan ändra i beslutet och det blir alltså orubbligt först vid expedieringen den 3 maj. Det är också från denna tidpunkt information om beslutet kan lämnas ut. Anteckningen som gjordes den 6 april blir i och för sig allmän handling direkt när anteckningen fördes in i journalen. Denna anteckning säger dock ingenting om beslutet. Det kan konstateras att hanteringen i det här aktuella fallet följde processbeskrivningen förutom att journalanteckningen var ofullständig. I enlighet med processbeskrivningen borde beslutsfattaren även ha dokumenterat att ärendet hade lämnats till beräkningshandläggare för beräkning av avdrag och exakta belopp samt komplettering av beslutsbrev. Som ovan angetts anser dock Försäkringskassan att processbeskrivningen är förvaltningsrättsligt felaktig. Processen kommer därför snarast att ses över. Översynen kommer att avse dateringen av beslutsbrev, vid vilken tidpunkt beloppen registreras i systemet och dokumentationen i journalen. Vidare planerar Försäkringskassan att se över IT-stödet för aktivitetsersättning. Försäkringskassan beklagar den missvisande dokumentationen i journalen den 6 april och beslutsbrevets felaktiga datering.

text: Försäkringskassan ombads i en förnyad remiss att förtydliga på vilket sätt myndigheten anser att processbeskrivningen är förvaltningsrättsligt felaktig.

text: I ett kompletterande remissvar den 15 december 2016 anförde Försäkringskassan att processbeskrivningen är felaktig för att den anger att beslutsfattaren ska notera i journalen att beslut har fattats innan ärendet överlämnas för beräkning, dvs. innan det slutliga innehållet i beslutet har fastställts. Påståendet att det är det datum när beslutsfattaren överlämnar ärendet för beräkning som ska anges som beslutsdatum är också felaktigt.

text: JO har hämtat in och tagit del av Processen för aktivitetsersättning (

text: Rättslig reglering

text: Enligt

text: 2 kap. 3 § första stycket tryckfrihetsförordningen

text: , TF, är en handling allmän, om den förvaras hos myndighet och enligt 6 eller 7 § är att anse som inkommen till eller upprättad hos myndighet.

text: I

text: 2 kap. 7 §

text: TF stadgas följande:

text: Handling anses upprättad hos myndighet, när den har expedierats. Handling som ej har expedierats anses upprättad när det ärende till vilket den hänför sig har slutbehandlats hos myndigheten eller, om handlingen ej hänför sig till visst ärende, när den har justerats av myndigheten eller på annat sätt färdigställts. I stället för vad som föreskrives i första stycket gäller att handling anses upprättad, 1. diarium, journal samt sådant register eller annan förteckning som förs fortlöpande, när handlingen har färdigställts för anteckning eller införing,

text: 2. dom och annat beslut, som enligt vad därom är föreskrivet ska avkunnas eller expedieras, samt protokoll och annan handling i vad den hänför sig till sådant beslut, när beslutet har avkunnats eller expedierats, 3. annat myndighets protokoll och därmed jämförliga anteckningar, när handlingen har justerats av myndigheten eller på annat sätt färdigställts […]. Av

text: 6 kap. 4 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400)

text: framgår att en myndighet på begäran av en enskild ska lämna uppgift ur en allmän handling som förvaras hos myndigheten, om inte uppgiften är sekretessbelagd eller det skulle hindra arbetets behöriga gång.

text: Bedömning

text: I det granskade ärendet hade beslutsfattaren antecknat att beslut hade fattats den 6 april 2016 trots att beräkningen av de exakta beloppen då inte var slutförd. Beräkningen och övriga nödvändiga åtgärder slutfördes senare och den 3 maj skickades ett s.k. ”beslutsbrev” ut till den försäkrade. Brevet daterades den 6 april 2016. Beslutsfattaren hade huvudsakligen följt Processen för aktivitetsersättning (

text: ), dvs. den rutinbeskrivning som Försäkringskassan har utarbetat för ärendeslaget. Utredningen i ärendet visar emellertid att Processen för aktivitetsersättning, som i de aktuella delarna sammanfaller med rutinbeskrivningen för sjukersättning, beskriver och uppmanar till en förvaltningsrättsligt oriktig hantering.

text: JO har i tidigare ärenden om liknande frågor konstaterat att det inte finns några föreskrifter som anger att Försäkringskassans beslut ska expedieras. Bestämmelsen i

text: 2 kap. 7 § andra stycket 2

text: TF, av vilken följer att en myndighets beslut blir allmän handling när det har expedierats, blir därför inte tillämplig. Vilken regel i TF som i stället styr när Försäkringskassans beslut ska anses upprättat, och därmed få statusen allmän handling, beror på vilken handling som anses vara beslutsdokument.

text: Försäkringskassans beslut expedieras regelmässigt och får därför, enligt huvudregeln i

text: 2 kap. 7 § första stycket

text: TF, status som allmän handling vid expedieringstillfället. Om däremot Försäkringskassan inte bara antecknar i journalen att ett beslut har fattats utan även återger vad beslutet innebär, är den anteckningen att betrakta som beslutsdokument. Av

text: 2 kap. 7 § andra stycket 1

text: TF följer nämligen att en journalanteckning anses vara upprättad och därmed bli allmän handling när den har färdigställts för anteckning eller införing (se JO 1997/98 s. 375 och

text: JO 2012/13 s. 367

text: Med tillämpning av ovanstående regler och resonemang är det, som Försäkringskassan också anför i sitt remissvar, beslutsbrevet som är beslutsdokument i det granskade ärendet. Beslutstidpunkten inföll alltså den 3 maj 2016 när beslutet expedierades och beslutet blev först vid den tidpunkten orubbligt. Det innebär att beslutsbrevet inte skulle ha varit daterat den 6 april. Det borde i stället ha daterats den 3 maj 2016.

text: Frågan om vad som utgör beslutsdokument och när beslutstidpunkten infaller har som framgått avgörande betydelse för myndighetens skyldighet att lämna ut uppgifter om beslutet och för möjligheten att ändra beslutet. Det får därför inte finnas några tveksamheter hos Försäkringskassans personal om vilken handling som utgör beslutsdokument och när beslutstidpunkten infaller. En förutsättning för att det inte ska uppstå någon osäkerhet är att myndighetens rutiner är tydliga och korrekta. Utredningen visar att det inte har förhållit sig på det sättet, vilket sannolikt lett till fel och brister i ett flertal ärenden. Jag är kritisk till det som har framkommit.

text: I sitt remissvar den 6 oktober 2016 uppgav Försäkringskassan att Processen för aktivitetsersättning (

text: ) kommer att ses över. Jag utgår från att översynen även omfattar de rutiner som gäller för sjukersättning.

text: Ärendet avslutas.


nyckelord: Beslut Dokumentation Omhändertagande

title: Initiativärende mot Polismyndigheten i Skåne med anledning av omhändertaganden enligt 13 § polislagen

text: Initiativet

text: I samband med en inspektion vid Polismyndigheten i Skåne, Polisområde Nordvästra Skåne, i maj 2007 granskades bl.a. protokoll över omhändertaganden enligt

text: 13 § polislagen (1984:387)

text: . Vid inspektionen noterades i denna del bl.a. följande.

text: 1) Löpnummer 8-06: Enligt protokollet kastade en yngling, född 1990, en snöboll på en polisbuss. Beteendet bedömdes utgöra en störning av den allmänna ordningen på platsen. Ynglingen omhändertogs och skjutsades hem till föräldrarna. Som anledning till/grund för ingripandet var även ikryssat alternativet ”Antas utgöra en fara för sig själv”.

text: 2) Löpnummer 71-06: Enligt protokollet lade sig en man i vakternas arbete och blev därför omhändertagen enligt

text: 13 § polislagen

text: . Han fördes till polisstationen där han släpptes.

text: 3) Löpnummer 700-06: Av protokollet framgår att en yngling, född 1990, omhändertogs och infördes kl. 22.10. Däremot saknas uppgifter om bl.a. tidpunkten för ingripandet, vem som utfört detta och grunden för ingripandet.

text: 4) Löpnummer 633-07: Enligt protokollet började en man att argumentera med en polisman vid ingripande av en annan person. Mannen vägrade ”ta rättning” och omhändertogs ”för att säkerställa ingripandet i övrigt”. Som anledning till/grund för ingripandet var även ikryssat alternativen ”Störande av allmänna ordningen” och ”Utgör en allvarlig fara för den allmänna ordningen”.

text: 5) Löpnummer 634-07: Enligt protokollet gick en man fram och talade med en gripen person. En polisman beordrade mannen att gå därifrån och inte tala med den gripne. Mannen vägrade gå och fortsatte att tala med den gripne varför mannen omhändertogs. Som anledning till/grund för

text: ingripandet var även ikryssat alternativet ”I syfte att avvärja straffbelagd gärning”.

text: Jag beslutade att ta upp polismyndighetens handlande i dessa fall till utredning i ett särskilt ärende.

text: Utredning

text: Ärendet remitterades till polismyndigheten för upplysningar och yttrande över vilka överväganden som hade gjorts inför de aktuella omhändertagandena.

text: Polismyndigheten (länspolismästaren AA) kom in med ett remissvar jämte yttrande från polismästaren BB, Polisområde Nordvästra Skåne.

text: BB upplyste bl.a. följande.

text: Löpnummer 8-06: På nyårsdagen den 1 januari år 2006 omhändertogs en person enligt

text: 13 § polislagen

text: med motivering att han antogs utgöra en fara för sig själv. Den omhändertagne som då var 15 år, kördes hem till föräldrarna som informerades om omhändertagandet och den omhändertagne överlämnas till deras vård 20 minuter efter omhändertagandet. – Beslutsfattaren har uppgett följande. Den person som senare omhändertog kastade en snöboll vilken träffade polisbilen. När poliser gick ur bilen möttes de av ett aggressivt beteende från ifrågavarande person. Efter kommunikation med personen gjordes bedömningen att risken var överhängande och omedelbar för att han själv eller någon annan skulle råka illa ut p.g.a. de ordningsstörande handlingarna och det aggressiva beteendet. Beteendet att kasta saker mot folk och vara aggressiv hade orsakat ordningsstörningar och bråk i direkt anslutning till gällande tid och plats. Avvisande alternativt avlägsnande ansågs inte verkningsfullt, varför det var en nödvändig åtgärd att omhänderta personen. – Polisområdet har ingen anledning att ifrågasätta omhändertagandet eller avrapporteringen. Omhändertagandet är förmansprövat och dokumenterat på en förskriven blankett. Polisområdet gör dock den bedömningen att det rör sig om ett omhändertagande enligt

text: 12 § polislagen

text: , men att det har dokumenterats på ett felaktigt sätt för hand. Löpnummer 71-06: Lördagen den 14 januari år 2006 omhändertages en person enligt

text: 13 § polislagen

text: med motivering att han lade sig i vakternas arbete. Platsen för omhändertagande var Tivoli, ett populärt nöjesställe vid Hamntorget i Helsingborg. Personen, som då var 26 år, blev förd till polisstationen och frigavs omedelbart. – Gruppchefen vid tillfället har yttrat sig varvid följande har framkommit. Han minns inte det aktuella tillfället, utan kan endast redogöra för hur polisen i allmänhet handlar i dessa situationer. Han minns emellertid att väl inne på polisstationen var den omhändertagne personen lugn, varför förutsättningar för fortsatt omhändertagande inte längre förelåg och han frigavs därför. Det är vanligt förekommande att ordningsvakternas arbete ifrågasätts. När stämningen blir alltmer aggressiv och risk finns för våldsamheter samt ordningsvakterna anser att de inte på egen hand kan hantera situationen, kontaktar de polis. Polisen gör då en individuell bedömning huruvida personen stör den allmänna ordningen eller om en straffbelagd gärning måste avvärjas. Denna bedömning kan leda till ett omhändertagande enligt

text: 13 § polislagen

text: . I aktuell situation kan omständigheterna ha varit som ovan beskrivits. – Polisområdet har ingen anledning att ifrågasätta själva omhändertagandet. Avrapporteringen på omhändertagandebladet kan dock ifrågasättas. Grund för ingripandet är undermåligt ifyllt och borde ha utvecklats mer. Uppgift saknas om vem som utförde själva ingripandet. Beslutsfattare anges endast separat om det är någon annan än gruppchefen. I detta fall fattade gruppchefen beslut om ingripande kl. 02.25 och förde in den omhändertagne i arresten kl. 02.40 samt utförde frigivningen efter beslut av centralvaktsbefälet kl. 02.50. Löpnummer 700-06: Måndagen den 24 april år 2006 arbetade en större poliskommendering med fotbollsmatchen mellan Helsingborgs IF och Solna AIK. CCvar

text: polisinsatschef. En person, 16 år, omhändertogs enligt

text: 13 § polislagen

text: . Han fördes till polisstationen av en transportenhet i kommenderingen och var frihetsberövad i 20 minuter. Han överlämnades till sina föräldrar vid frigivandet. – CC har uppgett att han i dagsläget inte kan erinra sig underlag för beslutet eller omständigheterna i övrigt. Han har uppgett att det brister i dokumentation avseende underlag för beslut. Vid oklarheter åligger det transport-patrull att ta kontakt med beslutsfattare för komplettering eller klarläggande av omständigheter. – Polisområdet konstaterar att det föreligger brister i dokumentation. – Omhändertagandet och avrapporteringen kan ifrågasättas då det inte finns någon anledning/grund till ingripandet nedtecknat på omhändertagande-bladet. Ärendet är förmansprövat av ett centralvaktsbefäl. – Vid poliskommenderingar får transportpatrull emellanåt undermåliga uppgifter om anledning och grund för ingripande. Det brister vidare i kommunikationen genom att det inte ställs motfrågor vid övertagandet av den omhändertagne. Vid dessa kommenderingar arbetas det fortlöpande med kvalitetssäkring där bra kommunikation vid avrapportering poängteras särskilt. Löpnummer 633-07: Tisdagen den 3 april år 2007 omhändertages en person, 19 år, enligt

text: 13 § polislagen

text: med anledning/grund att han stör den allmänna ordningen. Personen förs till polisstationen och är frihetsberövad en timme. Omhändertagandet är förmansprövat av ett centralvaktsbefäl. – Gruppchefen har i en skrivelse yttrat sig enligt följande. Han var tillsammans med ett antal andra kollegor vid gripandet av två personer som var misstänkta för stöld av moped. Vid platsen för ingripandet befann sig 15 till 20 ungdomar. De rörde sig efterhand allt närmare poliserna samtidigt som de ropade nedsättande tillmälen mot poliserna. Förbipasserande reagerade på detta. Den person som senare omhändertogs var mest aggressiv av ungdomarna. Polisen sade till ungdomarna att lämna platsen, men tillsägelsen hade ingen direkt effekt. Därefter bestämde gruppchefen sig för att avlägsna ifrågavarande person från platsen. När gruppchefen påbörjade avlägsnandet av personen blev denne mer högljudd och provokativ, vilket fick en negativ inverkan på övriga ungdomar. Gruppchefen beslutade då att tillfälligt omhänderta personen för att förhindra en allvarligare ordningsstörning. Han fick därvid biträde av en annan patrull. Personen omhändertogs och fördes till polishuset av den biträdande patrullen. Efter detta lugnade stämningen ned sig och övriga ungdomar lämnade platsen. – Polisområdet har ingen anledning att ifrågasätta omhändertagandet. När det gäller avrapporteringen kunde anledning och grund för ingripandet ha utvecklats mer i enlighet med gruppchefens berättelse. Löpnummer 634-07: Tisdagen den 3 april år 2007 omhändertogs en 17 åring enligt

text: 13 § polislagen

text: med motivering att avvärja en straffbelagd gärning. Den omhändertagne fördes till polisstationen och var frihetsberövad i drygt en timme. – Beslutsfattare har i en skrivelse yttrat sig enligt följande. Han var med om ett ingripande mot två personer misstänkt för rån. På grund av kollusionsfara stod han med en av de misstänka. Då kommer en kamrat till den misstänkte fram och ifrågasätter gripandet på ett aggressivt sätt. Kamraten ville att den misstänkte skulle överlämna sina nycklar eller mobiltelefon till honom. Beslutsfattaren bad kamraten att lämna platsen, men denne fortsatte att högljutt ifrågasätta åtgärden mot sin kamrat och gestikulera vilt. På platsen, en järnvägs- och busstation, var det mycket folk i rörelse. Beslutsfattaren försökte att avlägsna kamraten, men denne blev då så aggressiv att åtgärden bedömdes som verkningslös. Beslutsfattaren bedömde situationen som att kamraten skulle fortsätta att störa honom och kollegorna i deras arbete med att utröna omständigheterna kring rånet, att hjälpa den rånmisstänkte att undkomma eventuell lagföring och att störa övriga resenärer. Beslutsfattaren beslutade att omhänderta kamraten och ansåg att grunden ”i syfte att avvärja straffbelagd gärning” var det alternativ som bäst passade in på omhändertagandet. – Polisområdet har ingen anledning att ifrågasätta omhändertagandet. Grund för ingripandet kunde dock ha utvecklats mer i enlighet med beslutsfattarens redogörelse.

text: Polismyndigheten anförde bl.a. följande.

text: Bestämmelser om dokumentation finns intagna i

text: 27 § polislagen

text: . Av paragrafen framgår bl.a. att protokoll skall föras över ingripanden som innebär att någon

text: avvisas, avlägsnas, omhändertas eller grips. Av protokollet skall framgå vem som har fattat beslut om ingripandet, grunden för beslutet och tidpunkten när det fattats, vem eller vilka som har deltagit i ingripandet, vem eller vilka som ingripandet riktat sig mot, tiden för ingripandet samt vad som i övrigt har förekommit vid ingripandet. Av paragrafen framgår även vem som är ansvarig för att protokoll upprättas. Det är polismyndighetens bestämda uppfattning att det är av stor vikt ur bl.a. kontroll- och rättssäkerhetssynpunkt att det går att tydligt utläsa av protokollet vad som förevarit vid omhändertagandet. Betydelsen av en tydlig och klar dokumentation har påpekats både vid myndighetens planlagda egenkontroller och i granskningsärenden som genomförts av myndigheten på förekommen anledning. I de enskilda granskningsärenden har kritik riktats gentemot ledningen i aktuellt polisområde. Det förödande med bristande eller felaktig dokumentation visar sig inte minst i de nu av JO aktualiserade ärendena genom att det i efterhand inte har gått att fullt ut rekonstruera polisens överväganden och beslut. Polismyndigheten ser allvarligt på de påvisade bristerna i dokumentationen oaktat att förmansgranskning genomförts på ett korrekt sätt. Polisområdet har i sin redogörelse uppgett att som ett första steg i syfte att förbättra avrapporteringen och förmansprövningen genomförs den 12 september 2007 en utbildningsdag för samtliga centralvaktsbefäl. Centralvaktsbefälen ska därefter föra sina kunskaper vidare i samband med förmansprövningar samt ska tillrättavisa fel och brister på ett undervisande sätt och lämna tillbaka felaktigt ifyllda blanketter. Detta skall utgöra en kvalitetssäkring. Polismyndigheten kommer att kontrollera att de av polisområdet föreslagna förbättrings- och kontrollåtgärderna genomförs.

text: Rättslig reglering

text: Anträffas någon, som kan antas vara under arton år, under förhållanden som uppenbarligen innebär överhängande och allvarlig risk för hans hälsa eller utveckling, får han tas om hand av en polisman för att genom dennes försorg skyndsamt överlämnas till sina föräldrar eller någon annan vårdnadshavare eller till socialnämnden (

text: 12 § polislagen

text: Med stöd av denna bestämmelse får en polisman i vissa nödfallsliknande situationer omhänderta den som kan antas vara under 18 år och som anträffas i skadlig eller farlig miljö. Den grundläggande förutsättningen för ett ingripande är att den unge anträffas under förhållanden som uppenbarligen innebär en både allvarlig och överhängande risk för hans hälsa eller utveckling. Bestämmelsen är avsedd att tillämpas exempelvis då barn uppehåller sig i s.k. knarkarkvartar eller hittas omtöcknade av berusningsmedel i rivningsfastigheter. Det kan vidare vara fråga om ungdomar som påträffas i en sådan situation att man kan befara att de blir otillbörligt utnyttjade (se Berggren-Munck,

text: Polislagen

text: , 6:e uppl., s. 90).

text: I förarbetena uttalas att ett omhändertagande enligt

text: 12 § polislagen

text: skall tillgripas bara som en yttersta åtgärd och att exempel på sådana omständigheter som kan föranleda ett omhändertagande kan vara allvarliga fall av t.ex. missbruk av beroendeframkallande medel, brottslig verksamhet eller något annat socialt nedbrytande beteende. Givetvis skall den unges ålder inverka vid bedömningen av situationens allvar (se

text: prop. 1990/91:86 s. 22

text: Om någon genom sitt uppträdande stör den allmänna ordningen eller utgör en omedelbar fara för denna får enligt

text: 13 § polislagen

text: en polisman avvisa eller

text: avlägsna honom från ett visst område eller utrymme, när det är nödvändigt för att ordningen skall upprätthållas. Detsamma gäller om en sådan åtgärd behövs för att en straffbelagd gärning skall kunna avvärjas. Är en sådan åtgärd otillräcklig för att det avsedda resultatet skall uppnås, får personen tillfälligtvis omhändertas.

text: Såvitt gäller ordningsstörande beteende krävs att den berörda personen genom sitt uppträdande stör den allmänna ordningen. Det är alltså frågan om ett uppträdande som innefattar ett angrepp på ett ordningsintresse av betydelse för allmänheten eller annars från allmän synpunkt. Frågan om ett visst uppträdande stör den allmänna ordningen får inte avgöras från den begränsade synpunkten av vad som för den enskilde polismannen framstår som obekvämt eller olämpligt. Endast den omständigheten att någon vägrar att lyda en polismans tillsägelse innebär t.ex. inte att han stör den allmänna ordningen. Det avgörande i en sådan situation är vilka följder från ordningssynpunkt som en bristande efterrättelse kan antas medföra (Berggren-Munck, a.a., 6:e uppl. s. 97 f.).

text: Avvisande, avlägsnande eller i sista hand omhändertagande kan också ske om någon genom sitt uppträdande utgör en omedelbar fara för den allmänna ordningen. En grundförutsättning anses vara att faran är konkret, d.v.s. att den är bestämd till tid och rum. Ett omhändertagande får inte ske för att abstrakta, ännu inte konkretiserade faror skall avvärjas. Faran ska vidare ha uppkommit genom ett särskilt uppträdande från den som omhändertas. Som konkret fara kan knappast bedömas en persons blotta närvaro på en plats, även om det är känt att han brukar bråka och uppträda ordningsstörande (a.a. s. 99 f.).

text: Om ett avvisande eller ett avlägsnande bedöms vara otillräckligt får enligt 13 § andra stycket den berörda personen omhändertas. Om det redan från början framstår som uppenbart gagnlöst att tillgripa ett avlägsnande eller någon annan mindre ingripande åtgärd för att det avsedda syftet skall uppnås, kan ett direkt omhändertagande undantagsvis bli nödvändigt. I sådant fall bör det av dokumentationen beträffande omhändertagandet framgå vilka omständigheter som motiverat detta (a.a. s. 101).

text: Enligt

text: 27 § polislagen

text: ska protokoll föras över ingripanden som innebär att någon avvisas, avlägsnas, omhändertas eller grips. Av ett sådant protokoll ska det framgå vem som har fattat beslutet om ingripandet, grunden för beslutet och tidpunkten när det har fattats, vem eller vilka som har deltagit i ingripandet samt vad som i övrigt har förekommit vid detta. Ansvaret för att ett protokoll upprättas vilar i fråga om uppgifterna om beslutet på beslutsfattaren och i övrigt på den som är att anse som förman vid ingripandet.

text: Rikspolisstyrelsen har vidare meddelat föreskrifter och allmänna råd om dokumentation enligt

text: och

text: 28 §§

text: polislagen

text: (FAP 100-2).

text: Bedömning

text: Det kan inledningsvis konstateras att i samtliga de nu aktuella fallen är dokumentationen bristfällig, vilket leder till svårigheter att i efterhand granska händelserna. I remissvaret har emellertid polismyndigheten försökt att så långt som

text: möjligt redovisa de omständigheter som låg till grund för omhändertagandena. Det som nu kommit fram om omhändertagandena föranleder följande uttalanden från min sida.

text: I det första fallet (löpnr 8-06) omhändertogs en 15-årig pojke med stöd av

text: 13 § polislagen

text: för att han hade kastat en snöboll mot en polisbil och därefter, enligt polismännen på plats, haft ett ”aggressivt beteende” mot dem. I efterhand har polisområdet gjort den bedömningen att handlade om ett omhändertagande enligt

text: 12 § polislagen

text: . Enligt min mening är det dock uppenbart att pojken inte anträffades under sådana förhållanden – överhängande och allvarlig risk för hans hälsa eller utveckling – att

text: 12 § polislagen

text: var tillämplig. Jag anser inte heller att omständigheterna var sådana att det fanns förutsättningar att omhänderta pojken med stöd av

text: 13 § polislagen

text: . Följaktligen anser jag att omhändertagandet var felaktigt.

text: I två fall (löpnr 71-06 och 700-06) har grunderna för omhändertagandena inte kunnat rekonstrueras på grund av avsaknad av minnesbilder och bristfällig dokumentation. Det är därför inte möjligt att nu uttala sig om huruvida det fanns tillräckliga förutsättningar för omhändertagandena.

text: Av den knapphändiga dokumentation som finns i ett av de nyss nämnda fallen (löpnr 71-06) samt i de båda sista fallen (löpnr 633-07 och 634-07) framstår det som om polisen omhändertog personerna enbart på grund av att de hade ifrågasatt polisens tillsägelser eller varit otrevliga mot polisen. Jag vill därför erinra om att rent allmänt gäller att den omständigheten att någon vägrar att lyda en polismans tillsägelse inte i sig innebär att han stör den allmänna ordningen. Inte heller är det en tillräcklig grund för ett omhändertagande att en person uttalar glåpord och är allmänt otrevlig mot polisen. – I remissvaret har polismyndigheten emellertid närmare redogjort för vad som föregick omhändertagandena i de två sista fallen (löpnr 633-07 och 634-07). Redogörelsen tyder i sak närmast på att de omhändertagna personernas handlande möjligen kunde förvåra genomförandet av polismans tjänsteåtgärd – i de aktuella fallen gripande av misstänkt för stöld respektive rån. Med hänsyn härtill, liksom till att det i efterhand kan vara svårt att sätta sig in i hur en enskild polisman upplevt en viss situation och att försiktighet därför bör iakttas vid en efterföljande granskning, anser jag inte att det i dessa fall finns fog för att kritisera polisens tillämpning av

text: 13 § polislagen

text: I likhet med polismyndigheten ser jag emellertid allvarligt på att dokumentationen av ingripandena varit bristfällig. Jag erinrar om vikten ur kontroll- och rättsäkerhetssynpunkt av att de omständigheter som föranlett ett ingripande dokumenteras på ett fullständigt och korrekt sätt. Polismyndigheten förtjänar således kritik för att polismän av glömska, slarv eller av andra orsaker underlåtit att dokumentera sådana omständigheter och för att bristerna i dokumentationen inte sedan upptäckts vid förmans prövning av omhändertagandet. Jag noterar att polismyndigheten har för avsikt att vidta förbättrings- och kontrollåtgärder beträffande aktuell dokumentation.

text: Ärendet avslutas.


nyckelord:
Dokumentation
Förundersökning
Långsam handläggning
Tvångsmedel/tvångsåtgärder
Underrättelse

title: Initiativärenden mot Polismyndigheten i Skåne med anledning av dröjsmål att anmäla gripanden till åklagare m.m.

text: Initiativen

text: I samband med en inspektion vid Polismyndigheten i Skåne, polisområde Nordvästra Skåne, i maj 2007 granskades arrestantblad. Vid inspektionen noterades i denna del bl.a. att det i några fall hade gått mellan knappt tio och drygt tolv timmar från det att den gripne hade införts till polisen till dess att denne frigivits eller anhållits (nr 200-07, 201-07, 202-07, 172-07, 239-07, 246-07).

text: Jag beslutade att ta upp polisens handlande i de tre första fallen till utredning i ett särskilt ärende och handlandet i de sistnämnda fallen i ett annat särskilt ärende.

text: Utredning

text: Utöver det som redovisats saknades på aktuella arrestantblad uppgifter om när gripandet anmälts till åklagare och när förhör enligt

text: 24 kap. 8 § rättegångsbalken

text: (RB) hållits, i vissa fall båda uppgifterna och i andra fall endast en av dem. Någon anledning till dröjsmålet att anmäla gripandet till åklagare hade inte heller antecknats.

text: Från Åklagarmyndigheten, åklagarkammaren i Helsingborg, infordrades tvångsmedelsbeslut och diarieblad i de ärenden som hörde till de aktuella händelserna. Vidare inhämtades från polismyndigheten förhör och ärendehistorik i polismyndighetens ärenden K10087-07 och K10100-07 avseende arrestantbladen nr 200-07, 201-07 och 202-07.

text: Ärendet remitterades till polismyndigheten för upplysningar och yttrande över orsakerna till att det i flertalet av de berörda sex fallen dröjde innan gripandena anmäldes till åklagare och innan förhör enligt

text: 24 kap. 8 §

text: RB hölls samt över protokolleringen av åtgärderna.

text: Polismyndigheten (länspolismästaren AA) kom in med ett remissvar. I detta fanns även ett yttrande från polismästaren BB, polisområde Nordvästra Skåne.

text: Polisområdet anförde följande.

text: Upplysningar beträffande arrestantbladen nr 200-07, 201-07 och 202-07.

text: Arrestantbladen har upprättats i ett och samma ärende. Detta avser två personer födda 1990 och en person född 1989 som greps den 21 januari 2007 kl. 00.30 i Ekebo, samtliga som misstänkta för misshandel (anmälan K10087-07). De tre infördes till arresten i polishuset Helsingborg klockan 01.10- 01.15. Förmansprövning gjordes och samtliga sattes in i arrest kl. 01.20 -01.25 av centralvaktsbefälet CC efter beslut av inre befälet DD. Dokumentation på arrestantbladen saknas beträffande tidpunkt då gripandena anmälts till åklagare. Uppgift saknas även i samtliga fall om tidpunkten för förhör jml 24:8. Av åklagarens tvångsmedelsblankett går dock att utläsa att gripandena anmälts till jouråklagare den 21 januari 2007 kl. 03.50. På samma blankett kan utläsas att samtliga gripna inte var hörbara på grund av berusning. På arrestantbladen finns notering att vårdnadshavare till de gripna underrättats och att dessa önskade närvara vid förhör. Det framgår inte när kontakten togs och inte heller av vem som gjorde detta. Första 24:8-förhöret påbörjades kl. 11.10. Därefter hölls förhör med de andra gripna kl. 12.05 respektive kl. 12.25. Samtliga frigavs kl. 13.40 efter beslut av kammaråklagare EE.

text: Bedömning Polisområdet kan konstatera att arrestantbladen företer brister vad avser viss dokumentation. Uppgifterna finns i sig dokumenterade på annat sätt i ärendet, bl.a. dagboksbladet i ärendesystemet DUR, men det ursäktar inte de nu konstaterade bristerna. Inre befälet har bedömt att de gripnas berusning var av den graden att det inte gick att genomföra några förhör jml 24:8 under natten. Under förutsättning att inre befälets bedömning är korrekt får det anses motiverat att genomföra förhören då de gripna nyktrat till.

text: Upplysningar beträffande arrestantblad nr 172-07.

text: Personen ifråga är född 1978 och greps i Helsingborg den 18 januari 2007 kl. 00.10 som misstänkt för stöld och ringa narkotikabrott (anmälan K8766-07 och K8769- 07). Han infördes till arrestintaget kl. 00.35 och insattes i arrest kl. 00.40 av centralvaktsbefälet FF efter beslut av inre befälet GG. Uppgifter om anmälan till åklagare och förhör jml 24:8 saknas på arrestantbladet. Av åklagarens tvångsmedelsblankett framgår att gripandet anmäldes av GG kl. 04.15. Där det anges även att den gripne inte var hörbar på grund av narkotikapåverkan. Åklagaren fattade beslut om 24:8-förhör i samband med föredragningen. Förhör hölls klockan 09.00 och kammaråklagare HH fattade beslut om frigivning kl. 10.20. Samtliga uppgifter som saknas på arrestantbladet finns noterade i DUR. Uppgifter om den gripnes berusningsgrad finns noterat i anmälan K 8769-07.

text: Bedömning I likhet med tidigare ärende har inre befälet bedömt att den gripne inledningsvis varit alltför berusad för att förhöras. Tidsutdräkten mellan gripandet och förhöret får i det perspektivet anses vara motiverat. Polisområdet kan dock konstatera att det finns tydliga brister i dokumentationen på arrestantbladet, vilket inte är acceptabelt.

text: Upplysningar beträffande arrestantblad 239-07.

text: Personen är född 1965 och greps den 25 januari kl. 02.40 i Helsingborg som misstänkt för tillgrepp av fortskaffningsmedel och ringa narkotikabrott (anmälan K12006-07 och K12018-07). Hon infördes till arrestintaget kl. 03.05 och insattes i arrest kl. 03.20 av centralvaktsbefälet FF efter beslut av inre befälet JJ. Inre befälet JJ avlöstes kl. 06.00 av inre befälet GG som då också informerades om pågående ärenden, inklusive det här berörda. Avrapportering i ärendet avslutades kl. 06.50. Gripandet anmäldes till åklagare kl 08.20 av insp. KK. Åklagaren fattade beslut om

text: förhör jml 24:8 kl. 08.25 och förhöret genomfördes kl. 11.05. Den gripna anhölls kl. 14.35 av kammaråklagaren LL. Nattjänstgörande inre befäl JJ har, i PM, uppgivit att han inte har någon minnesbild av det aktuella ärendet. Han konstaterar dock att ärendet dragit ut på tiden. Inre befälet GG har, i PM, uppgivit att förhör skulle hållas kl. 07.00 (ny utredningspersonal började då) och av den anledningen anmäldes inte gripandet till åkl. eftersom 24:8-förhör snart skulle hållas.

text: Bedömning Polisområdet kan konstatera att även i detta fallet finns det tydliga brister i dokumentationen på arrestantbladet, vilket inte är acceptabelt, även om uppgifterna går att finna i utredningssystemet DUR och av åklagarens Tvångsmedelsblankett. När det gäller den långa tidsutdräkten mellan gripandet och tidpunkten för att gripandet anmäldes till åklagare, fem timmar och fyrtio minuter, är den längre än vad som vanligen är fallet. Det pågående inre befälets intention att gripandet skulle anmälas kl. 07.00, kom på skam, eftersom morgonens genomgång, ärendeutdelning och utredningsmannens inläsning av ärendet tog fram till kl. 08.20. Polisområdets uppfattning är att om 24:8-förhör inte kan hållas i nära anslutning till gripandet skall detta anmälas till åklagare med skyndsamhet. Det faktum att den gripna blev anhållen kl. 14.35 innebar att, oaktat den långa tidsutdräkten, frihetsberövandet inte varade längre än nödvändigt på grund av anhållandet.

text: Upplysningar beträffande arrestantblad nr 246-07.

text: Personen är född 1985 och greps tillsammans med ytterligare fyra personer i Åstorp den 26 januari 2007 kl. 02.20, samtliga misstänkta för stöld och ringa narkotikabrott (anmälan K12457-07). Ifrågavarande person infördes till arrestintaget i Helsingborg kl. 02.50 och insattes i arrest kl. 03.00 av centralvaktsbefälet MM efter beslut av inre befälet NN. Enligt arrestantbladet togs urinprov kl. 03.40. Enligt notering i åklagarens tvångsmedelsblankett anmäldes gripandet av NN kl. 04.50. Beslut om förhör jml 24:8 fattades kl. 04.55. Förhöret verkställdes kl. 10.46. Efter förhör frigavs den gripne kl. 12.55 enligt beslut av kammaråklagare LL. Enligt NN var den gripne drogpåverkad. Eftersom det var flera gripna och en hel del gods tog det lång tid att avrapportera och i övrigt dokumentera ärendet. Avrapporteringen var sammanställd först kl. 07.00. Första förhör i ärendet hölls kl. 08.40.

text: Bedömning Enligt Polisområdets bedömning har ärendet handlagts i enlighet med rådande rutiner. Tidsutdräkten mellan gripande och första förhör är relativt lång, men förklaras av ärendets komplexitet och omfattning. I likhet med tidigare ärenden kan konstateras att det finns brister i dokumentationen som inte är acceptabla.

text: Yttrande

text: Polisområde Nordvästra Skåne har i dagsläget en organisation som innebär att frihetsberövade personer misstänkta för brott handläggs av två olika enheter, närpolisområde Helsingborg och kriminaljouren. Närpolisområde Helsingborg ansvarar för arrestenheten och inskrivning av de gripna. Inre befäl vid kriminaljouren prövar gripandet och har även ansvaret för att de inledande utredningsåtgärderna utförs. Utredaren som tilldelats ärendet dokumenterar åtgärder och tidsuppgifter om gripande, tidpunkt för förhör m.m. i ärendesystemet DUR. I nu aktuella ärenden kan konstateras att återapporteringen från utredaren till arrestenheten inte fungerat tillfredsställande. Detta är ett förhållande som tidigare uppmärksammats av polisområdesledningen, som nu genomför ett arbete för att

text: förbättra rutinerna. Centralvaktsbefälen, som numera är biträdande inre befäl, har ansvaret för arrestenheten och kommer att överföras till kriminaljouren vilket förväntas ge en tydligare ansvarsfördelning. Inre befälen får ett klart uttalat ansvar för uppföljning och kvalitetssäkring.

text: Polismyndigheten anförde bl.a. följande.

text: Av

text: 24 kap. 7 § första stycket

text: RB framgår att om det finns skäl att anhålla någon, får en polisman i brådskande fall gripa honom även utan anhållningsbeslut. Gripande är ett provisoriskt frihetsberövande som är avsett att gälla endast under kort tid innan åklagaren har att pröva frågan om den misstänkte ska anhållas eller friges. Detta tvångsmedel framstår därför generellt sett som något mindre ingripande för den enskilde än anhållande och häktning. I och med gripandet träder åtskilliga regler i funktion. Exempelvis ska den gripna enligt

text: 24 kap. 9 §

text: RB få besked om det brott som han är misstänkt för samt grunden för gripandet. Av

text: 12 § förundersökningskungörelsen (1947:948)

text: följer därmed att han skall underrättas även om sin rätt att anlita biträde av försvarare. Enligt

text: 24 kap. 22 §

text: RB ska vidare en gripen i normalfallet tas i förvar. Bestämmelser om att ett gripande ska dokumenteras finns i

text: 27 § polislagen (1984:387)

text: . Den gripne skall skyndsamt föras till närmaste polisstation. När en polisman för in den gripne på polisstationen rapporterar han eller hon frihetsberövandet till sin förman. I kravet på skyndsamhet ligger att rapporteringen ska ske så snart som möjligt. Av

text: 24 kap. 8 § andra stycket

text: RB framgår att har någon gripits enligt 7 §, ska han så snart som möjligt förhöras av polisman eller åklagare. Har åklagaren inte redan underrättats om frihetsberövandet, ska det skyndsamt anmälas till honom. Åklagaren ska efter förhöret omedelbart besluta om den misstänkte ska anhållas. Anhålls inte den misstänkte, ska beslutet om gripande omedelbart hävas. Genom nämnda regel i 8 § är det sörjt för att tiden för frihetsberövandet på grund av själva gripandet blir relativt kortvarigt. Att förhör i ett visst fall inte kan genomföras omedelbart, t.ex. på grund av att en tolk måste engageras eller att den gripne är så påverkad av alkohol eller annat berusningsmedel att han eller hon inte lämpligen kan höras, bör inte fördröja en anmälan till åklagaren (JO-beslut 2003-11-06 i Dnr 1417-20039). I de nu aktuella ärendena kan inledningsvis konstateras att

text: rättegångsbalkens

text: regler inte följts och att den dokumentation som förevarit på arrestantbladen inte bara är undermålig, utan även anmärkningsvärt dålig. Någon uppgift om när gripandena anmälts till åklagare, tidpunkt för genomförande av lagstadgat förhör, samt någon anteckning om att anledning till den långa tidsutdräkten mellan gripandena och förhörstillfället berodde på de gripnas berusningsgrad förekommer inte. Polisområdets motivering att tidsutdräkten mellan gripande och förhörstillfälle berodde på den gripnes berusningsgrad synes något överraskande eftersom det inte tidigare redovisats i ärendet, men kan inte vederläggas varför denna uppgift måste beaktas, med undantag av ett fall – arrestantblad nr 172-07 – där det framgår av brottsanmälan, men det är inte dokumenterat på arrestantbladet. Oaktat de redovisade omständigheterna, finner polismyndigheten de av JO påtalade bristerna oacceptabla. Kan det konstateras, redan vid införandet till polisstationen, att den gripne är så berusad att något förhör inte är genomförbart bör detta och gripandet anmälas till åklagaren. I de granskade ärendena varierar tiden mellan gripandet och anmälan till åklagare från 2 timmar och 30 minuter till 6 timmar. Skyndsamhetskravet kan således inte anses vara uppfyllt. Vad avser tidsutdräkten mellan tidpunkten för gripandet och förhörstillfället synes även dessa, oaktat att den gripne var berusad, vara anmärkningsvärt långa. Polisområdet har i sitt yttrande uppgivit att områdesledningen redan tidigare uppmärksammat förhållandena och genomför nu ett arbete att förbättra rutinerna.

text: Polismyndigheten ser ytterst allvarligt på de av JO påtalade bristerna. Myndigheten kommer att följa förändringsarbetet och genom upprepade egenkontroller tillse att dessa förhållanden kommer att avhjälpas.

text: Bedömning

text: Regler om gripande finns i

text: 24 kap.

text: RB. Om det finns skäl att anhålla någon, får en polisman i brådskande fall gripa honom även utan anhållningsbeslut (7 § första stycket). Enligt 8 § ska den gripne så snart som möjligt efter gripandet förhöras av en polisman eller en åklagare och frihetsberövandet ska skyndsamt anmälas till åklagaren om denne inte redan har underrättats om åtgärden. Efter förhöret ska åklagaren omedelbart besluta om den misstänkte ska anhållas eller friges. Innan åklagaren har underrättats om frihetsberövandet, får beslutet om gripande hävas av polismyndigheten, om det är uppenbart att det inte finns skäl för fortsatt frihetsberövande. I omedelbar anslutning till gripandet får beslutet under samma förutsättningar hävas även av en polisman som har fattat beslutet.

text: Om polisen håller anhållningsförhöret kan, enligt ett uttalande i förarbetena till bestämmelserna i 8 §, anmälan till åklagaren om frihetsberövandet i de flesta fall anstå till efter förhöret. Är saken tveksam eller svår kan det emellertid vara nödvändigt att en anmälan om frihetsberövande görs redan före förhöret för att åklagaren ska kunna antingen själv höra den misstänkte eller lämna instruktioner om vad den misstänkte ska höras om. Om förhöret inte kan genomföras omedelbart, t.ex. på grund av att en tolk måste engageras, bör detta inte fördröja en anmälan till åklagaren (

text: prop. 1986/87:112 s. 74

text: ). Anmälan får alltså inte skjutas upp på grund av att den gripne är berusad (se Gunnel Lindberg, Straffprocessuella tvångsmedel s. 208 f.).

text: I fråga om de nu aktuella ärendena ger utredningen vid handen att det dröjde mellan två och en halv timme och knappt sex timmar innan gripandena anmäldes till åklagare. Vid den tidpunkten hade ännu inga förhör hållits med de gripna. Sedan gripandena anmälts till åklagare dröjde det i något fall ända upp till drygt åtta timmar innan förhöret påbörjades.

text: Det inger till en början vissa betänkligheter att polisområdet inte – med undantag för nr 239-07, dvs. det fall i vilket anmälan dröjde nästan sex timmar – berört frågan om dröjsmål med anmälan av gripandena till åklagare. Det tyder närmast på att polisområdet inte ansett övriga dröjsmål vara anmärkningsvärda. Detsamma tycks dessvärre gälla även det längsta dröjsmålet, eftersom polisområdet nöjer sig med att konstatera att det är ”längre än vad som vanligen är fallet”. Jag anser emellertid, liksom även polismyndigheten tycks göra, att polisens handlande i samtliga fall står i strid med skyndsamhetskravet i

text: 24 kap. 8 §

text: RB.

text: Ett gripande är ett allvarligt ingrepp i den personliga friheten, och det är självfallet angeläget att den gripne inte är frihetsberövad längre än nödvändigt innan frågan underställs åklagaren. Att åklagarens prövning av ett gripande görs i så nära anslutning till detta som rimligen kan ske säkerställs genom bestämmelsen i

text: 24 kap. 8 §

text: RB att anmälan till åklagaren om ett gripande ska göras skyndsamt. Som

text: nyss nämnts bör det förhållandet att ett förhör enligt denna bestämmelse inte kan hållas omedelbart inte fördröja en anmälan till åklagaren.

text: Jag delar vidare polismyndighetens uppfattning att det dröjde anmärkningsvärt lång tid innan förhör med de gripna hölls, även med beaktande av att de i vissa av fallen var berusade när de fördes in till polisstationen.

text: När det gäller dokumentationen på arrestantbladen kan jag bara instämma i polismyndighetens bedömning att den var anmärkningsvärd dålig. Det är naturligtvis av stor vikt ur bl.a. kontroll- och rättssäkerhetssynpunkt att arrestantbladen ifylls korrekt och fullständigt. Ofullständigheterna i de aktuella fallen beträffande uppgifterna om när gripandet anmälts till åklagare och vid vilket klockslag förhör enligt

text: 24 kap. 8 §

text: RB hållits medförde att det inte var möjligt att utifrån arrestantbladen bedöma om reglerna i andra stycket i den nyss nämnda bestämmelsen hade iakttagits.

text: Det kan sammanfattningsvis konstateras att det finns anledning att rikta kritik mot polisområdet för det inträffade. Jag noterar dock att polisområdet uppmärksammat förhållandena och redan vidtagit åtgärder för att förbättra rutinerna samt att polismyndigheten har för avsikt att följa förändringsarbetet och genom upprepade egenkontroller se till att förhållandena kommer att avhjälpas.


title: Under ett handläggningen av en begäran om utlämnande av allmän handling (studieintyg) har ett universitet kontaktat den som handlingen avsett för att erhålla adressuppgifter till den som begärt handlingen utlämnad. Agerande har bedömts som olämpligt

text: Under ett universitets handläggning av en begäran om utlämnande av allmän handling (studieintyg) har myndigheten kontaktat den som handlingen avsett i syfte att erhålla adressuppgifter till den som begärt handlingen utlämnad. Universitetets agerande har utifrån grundtanken bakom anonymitetsskyddet i

text: 2 kap. 14 § tryckfrihetsförordningen

text: bedömts som olämpligt

text: Anmälan

text: AA framförde i en anmälan till JO klagomål mot Karlstads universitet avseende handläggningen av hans begäran om utlämnande av allmän handling. Han kompletterade därefter sin anmälan. Till sina skrivelser fogade han vissa handlingar.

text: Av insända handlingar framgick följande. AA begärde i ett e-brev till Studentcentrum vid Karlstads universitet den 7 maj 2010 att studieintyg rörande en annan person, BB, skulle lämnas ut till honom via e-post. Eftersom universitetet som huvudregel inte lämnar ut studieintyg innehållande personnummer i elektronisk form skickades en förfrågan om ordinarie postadress per e-brev till AA. E-brevet kom emellertid i retur till universitetet som med anledning härav kontaktade BB för att efterhöra om denne kände till någon adress till AA.

text: AA ansåg att universitetet agerat olämpligt genom att kontakta BB.

text: Utredning

text: Karlstads universitet anmodades att inkomma med utredning och yttrande över vad som framförts i AA:s anmälan. I remissvar anfördes följande.

text: Karlstads universitet beklagar om hanteringen av ärendet förorsakat AA eller BB obehag. Det kan i efterhand konstateras, att det sätt som användes för att spåra AA:s adress ledde till konsekvenser som myndigheten inte kunde förutse, i och med att AA och BB var inbegripna i en för myndigheten helt okänd polemik med politiska anspelningar. Karlstads universitets ansträngningar att spåra postadressen till AA skedde dock helt utan några baktankar eller onda avsikter. Karlstads universitet försäkrar att hanteringen tvärtom har sin bakgrund i en iver att leverera efterfrågat studieintyg så snabbt som möjligt. Karlstads universitet har som statlig myndighet en skyldighet enligt

text: tryckfrihetsförordningen

text: att ge ut avskrift eller kopia av en allmän handling till den del den får lämnas ut. Begäran att få utskrift eller kopia av allmän handling ska

text: behandlas skyndsamt. Även

text: förvaltningslagen

text: innehåller bestämmelser om myndigheternas serviceskyldighet. I syfte att uppfylla dessa lagkrav har Karlstads universitet gjort efterforskningar för att få fram postadressen till den person som per e-post begärt ut en allmän handling. Utöver detta har Karlstads universitet inte gjort någon som helst efterforskning om vem AA är eller vilket syfte han hade med sin begäran. Frågan om kritik kan riktas mot ärendets handläggning överlämnas härmed till JO för bedömning.

text: Utredning

text: I brev ställt till AA från Karlstads universitet (undertecknat av CC) daterat 2010-05- 18 framgår hur arbetsgångens förlopp varit. Fredagen den 7 maj 2010 kom till Studentcentrums expedition en förfrågan per e-post från AA om studieintyg på BB. Expeditionspersonalen tog måndagen den 10 maj 2010 fram intyget i pappersform ur studeranderegistret, Ladok, med avsikt att sända detta till AA:s postadress. Karlstads universitet lämnar som huvudregel inte ut personuppgifter ur Ladok, som bl.a. innehåller personnummer, i elektroniskt format i större utsträckning än vad som följer av förordningen (

text: ) om redovisning av studier m.m. vid universitet och högskolor. I e-postbrevet från AA fanns emellertid ingen postadress, varför ett svarsmail sändes iväg för att höra efter till vilken adress intyget skulle skickas. E-postbrevet till AA med förfrågan om hans postadress kom i retur med förklaringen att meddelandet inte kunde vidarebefordras till adressaten ”...for policy reasons”. Se bilaga 1 (här utesluten; JO:s anm.). När det nu visade sig omöjligt att via e-post få veta vart intyget skulle skickas, återstod att spåra AA på annat sätt. Via sökmotorn ”hitta.se” kunde konstateras att det fanns 66 personer med detta namn runt omkring i Sverige. Av e-postbrevet framgick inte vari landet den efterfrågade AA var bosatt, varför det inte ansågs möjligt att spåra vilken AA som bett om intyget. Expeditionspersonalen kände väl till att frågor om utlämning av offentliga handlingar ska besvaras snabbt och att skälet till förfrågan inte får efterfrågas. På en studentexpedition är förfrågningar om studieintyg mycket vanliga, naturligtvis oftast av den berörde studenten själv men också arbetsgivare, bostadsbolag och andra ber om intyg för studenters räkning. I merparten av fallen handlar det om intyg som ska användas för att styrka ansökningar om bostad, arbete och studier på andra studieorter. Det kan handla om att styrka att man är student när man söker om medlemskap i olika föreningar eller söker studielån och stipendier. Expeditionspersonalen, som är van vid att skälen till förfrågningar om studieintyg är av högst oskyldig natur, valde då att kontakta BB för att fråga om han råkade känna till AA:s adress. Frågan om hans adress besvarades emellertid inte. AA vände sig därefter till JO i en skrivelse med rubriken ”Universitets bristfälliga handläggning av begäran om studieintyg” och sände universitetet en kopia av sin skrivelse. I denna finns den adress som expeditionspersonalen förgäves letat efter och studieintyget, som tagits fram måndagen den 10 maj 2010, kunde den 18 maj 2010 sändas till AA med ett förklarande brev om turerna i hanteringen.

text: I ett beslut den 11 april 2011 anförde JO Wiklund följande.

text: Bedömning

text: I

text: 2 kap.

text: tryckfrihetsförordningen

text: , TF, finns grundläggande bestämmelser om allmänna handlingars offentlighet. Enligt

text: 2 kap. 3 §

text: TF är en handling allmän om den förvaras hos en myndighet och enligt 6 eller 7 § är att anse som inkommen till eller upprättad hos myndigheten.

text: I

text: 2 kap. 12 §

text: TF stadgas att allmän handling som får lämnas ut, dvs. som inte omfattas av sekretess, ska på begäran genast eller så snart det är möjligt på stället utan avgift tillhandahållas den som önskar ta del av handlingen. Den som önskar ta del av handlingen har i sådant fall enligt

text: 2 kap. 13 §

text: TF även rätt att mot fastställd avgift få kopia av handlingen.

text: Enligt

text: 2 kap. 14 § tredje stycket

text: TF får inte en myndighet på grund av att någon begär att få ta del av allmän handling efterforska vem han är eller vilket syfte han har med sin begäran i större utsträckning än som behövs för att myndigheten ska kunna pröva om hinder föreligger mot att handlingen lämnas ut.

text: AA har i ett e-brev till Karlstads universitet begärt att få ta del av allmän handling. Genom att ange sig själv som avsändare av e-brevet har han gjort ett visst avkall på det anonymitetsskydd som han åtnjöt enligt

text: tryckfrihetsförordningen

text: . Hans skriftliga framställan utgör i sig en allmän handling hos myndigheten.

text: Karlstads universitet har, då det e-brev som sänts till AA kommit i retur den 10 maj 2010, som en serviceåtgärd försökt att finna andra sätt att komma i kontakt med honom. Universitetet har bl.a. kontaktat den person, BB, som handlingen avsåg i syfte att erhålla uppgift om AA:s postadress. Härvid har BB informerats om AA:s begäran och hans identitet.

text: Även om identiteten hos en person som begär att få ta del av allmänna handlingar är känd bör myndigheten, utifrån grundtanken bakom anonymitetsskyddet i

text: 2 kap. 14 §

text: TF, inte utan vidare föra uppgifterna vidare (jfr JO:s ämbetsberättelse 2000/01 s. 527). Att det i och för sig vällovliga syftet i förevarande fall varit att kunna skyndsamt lämna ut den begärda handlingen kan inte anses vara skäl att frångå den principen. Det var således inte lämpligt att universitetet kontaktade den person som handlingen avsåg för att få fram AA:s postadress.

text: Med den kritik som framgår av det anförda avslutas ärendet.