avgjordAv: Justitieombudsmannen Stefan Holgersson

nyckelord:
Barn/ungdom
Bild- och ljudupptagning

title: Anmälan mot Social resursnämnd i Göteborgs kommun om att ett barn förbjudits att spela in ett s.k. barnsamtal inom ramen för en vårdnadsutredning

sammanfattning: I en utredning om vårdnad m.m. skulle socialtjänsten hålla ett barnsamtal utan att det då åttaåriga barnets föräldrar närvarade. Socialtjänstens handläggare nekade barnet att göra en ljudinspelning av samtalet. Utgångspunkten är enligt JO att en enskild har rätt att göra en ljudinspelning av ett samtal med en tjänsteman. Den principen gäller även när socialtjänsten talar med ett barn. Samtal med barn hos socialtjänsten måste dock genomföras på ett sådant sätt att risken för att barnet utsätts för påtryckningar eller på något annat sätt känner sig pressad minimeras. Barnets rätt att spela in ett samtal kan därför få stå tillbaka om det i det enskilda fallet finns risk för negativa konsekvenser av sådant slag. Socialtjänsten måste i varje enskilt fall, med utgångspunkt i den aktuella situationen och socialtjänstens kännedom om barnet och dess nätverk, göra en bedömning av om risken för att inspelningen är till men för barnet är så stor att det finns skäl att inskränka barnets rätt att spela in samtalet. Bedömningen ska göras med beaktande av barnets ålder och mognad. Ju äldre och mognare barnet är, desto mindre är utrymmet för att meddela ett förbud. I det nu aktuella fallet fanns det enligt JO en risk för att barnet kunde känna sig pressat av möjligheten att någon av föräldrarna senare skulle lyssna på inspelningen. Det fanns därför en påtaglig risk för att pojken inte skulle uttrycka sig fritt och otvunget vid samtalet om det spelades in. Med hänsyn till detta och till att pojken endast var åtta år vid tillfället fanns det skäl för att neka honom att spela in samtalet.

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO klagade AA på socialtjänsten i Göteborgs kommun. Han anförde bl.a. följande:

text: AA:s son BB, som då var åtta år, hade kallats till socialtjänsten för ett enskilt samtal i en vårdnadsutredning. Eftersom BB visste att AA brukade spela in sina samtal med socialtjänsten ville BB också göra det. Han följde med BB in i rummet och upplyste handläggaren CC som skulle hålla i samtalet att BB avsåg att spela in detta. Hon svarade att ”här spelar vi inte in några samtal” och gick till sin chef för rådgivning. När hon kom tillbaka meddelade hon att samtalet med BB avbröts på grund av att BB ville spela in samtalet.

text: Socialtjänsten har felaktigt hindrat BB från att spela in samtal mellan honom och en handläggare.

text: Utredning

text: JO begärde att Social resursnämnd i Göteborgs kommun skulle yttra sig. Nämnden beslutade att lämna in följande yttrande.

text: Bakgrund

text: Familjerättsbyrån har under 2014 på uppdrag av Göteborgs tingsrätt genomfört en vårdnadsutredning där AA var en av parterna. Tillsammans med DD har de en son, BB, som vid tillfället för utredningen var 8 år. Handläggaren CC och EE var ansvariga för utredningen. I samband med en utredning är det vanligt att barnet far komma till tals. BB erbjöds en tid för detta och kom tillsammans med sin pappa AA.

text: Förvaltningens överväganden

text: Nedan kommer en redogörelse över hur handläggningen av barnsamtalet gick till. Det är med bakgrund av detta som AA anser att Familjerätten fattat ett felaktigt beslut där rätten att spela in barnsamtal nekas. Utdrag ur redogörelsen: Besök av BB 140508. Han kommer med sin pappa till Familjerättsbyrån. Mamman har innan besöket meddelat sitt godkännande till att samtalet får äga rum. Då handläggaren vare sig träffat BB eller AA tidigare går vi tillsammans in i barnsamtalsrummet och pratar lite grann om skolan och om AA berättat för BB varför de kom till Familjerättsbyrån idag. Efter en lite stund går AA ut för att vänta i väntrummet under barnsamtalet. Samtalet får avbrytas nästan direkt då AA lämnat sin telefon i rummet. AA säger att han vill spela in samtalet och ser det som sin lagliga rätt att göra det. Handläggaren pratar med enhetschef FF och handläggaren meddelar därefter besked till AA att samtal med BB inte genomförs idag om AA spelar in det. AA erbjuds diskutera det vidare på telefon och eventuellt sätta upp ny tid om det är möjligt. Utifrån att BB står bredvid ser inte handläggaren att det är ett rimligt samtalsämne med AA vid tillfallet. Vi kommer överens om att AA:s telefon, som han vill spela in med, inte finns i rummet under samtalet. Därefter återupptas samtalet med BB medan AA väntar i väntrummet. Handläggaren ser snart därefter att BB har annan teknisk utrustning på sin tröja och frågar BB vad han har där. BB säger då att han har på sig den för att spela in samtalet och att han spelat in cirka 30 minuter. Avbryter samtalet på nytt med BB och pratar med AA. Att handläggaren uppfattat att vi var överens om att det inte skulle spelas in. Handläggaren frågar därefter AA om jag kan få berätta för BB i barnsamtalsrummet om varför han är på Familjerättsbyrån och att samtalet kommer brytas efter det. AA säger att det är okey.

text: Vi avslutar sedan samtalet, plockar ihop materialet och säger hejdå.

text: AA har mailat 140509 frågor om varför samtalet inte genomfördes. AA har i sitt mail berättat att det var BB:s egen önskan att spela in samtalet för att minnas det han sagt.

text: Den informationen AA lämnat i mailet om att det var BB:s egen önskan har inte ändrat handläggarens inställning. I den uppkomna situationen såg handläggaren det som olämpligt att genomföra barnsamtalet med BB.

text: Förvaltningens övervägande

text: Det ställningstagande CC tillsammans med enhetschef FF gjorde var utifrån barnets rätt att uttrycka sin fria vilja. Den rättighet framgår tydligt i Barnkonventionen där en av de fyra grundläggande och vägledande principerna lyder; ”alla barn har rätt att uttrycka sin mening och få den respekterad”.

text: Det fanns skäl för oss att misstänka att BB inte skulle kunna få den möjligheten i vetskap om att samtalet spelas in samtidigt som han ska berätta om sin situation. Som utredare av vårdnadsutredning har vi möjlighet att välja bort ett barnsamtal i det fall vi anser att barnet skulle kunna riskera att bli utsatt för påtryckningar etc. I sin anmälan uppger AA att orsaken till att BB önskar spela in samtalet är hans stora tekniska kunnande och vetskapen hos honom att hans pappa spelar in samtal med myndigheter. Det som skiljer sig åt när det gäller inspelning av barnsamtal på Familjerätten som i det här fallet jämfört med andra myndigheter, är att det rör sig om en pojke på 8 år som har två föräldrar som befinner sig i en infekterad vårdnadstvist. Att då riskera att utsätta honom för utfrågningar varför han sa på det ena eller andra viset eller hans önskemål om hur kontakten med sina föräldrar skulle se ut, ansåg inte vi vara förenligt med att alla barn har rätt att uttrycka sin mening och få den respekterad. Man bör också ställa sig frågan vems behov av att spela in barnsamtalet det egentligen var. Vid första skedet lämnade AA sin egen telefon i rummet för att på så vis signalera tydligt till BB att han spelar in allt som han kommer att säga. Ett barnsamtal genomfördes vid ett senare tillfälle med BB efter en diskussion med AA hur vi resonerat i frågan. Det fanns då en överenskommelse att ingen ljudinspelning skulle ske. Tilläggas bör göras att förvaltningen och därmed Familjerätten aldrig förbjuder ljudinspelningar i övrigt och är väl medveten om rätten att få spela in. I det här fallet anser förvaltningen dock att rätten att spela in är underordnad rätten att få uttrycka sin mening och få den respekterad i enlighet med vad barnkonventionen säger.

text: AA fick tillfälle att bemöta nämndens yttrande.

text: Bedömning

text: Barn har rätt att få komma till tals i mål eller ärenden om vårdnad, boende och umgänge. Om det inte är olämpligt ska därför den som genomför en utredning om de frågorna försöka klarlägga barnets inställning och redovisa den för rätten samt lämna förslag till beslut (

text: 6 kap. 19 § fjärde stycket föräldrabalken

text: Att barnet ska få komma till tals betyder inte att utredaren måste försöka ta reda på barnets uppfattning i den aktuella tvisten. Barnet ska alltså inte behöva ta ställning till hur domstolen bör döma. Det kan tvärtom ofta vara olämpligt. Utredarens uppgift är att försöka få en sådan kontakt med barnet att det är möjligt att dra slutsatser om huruvida barnet har en viljeriktning som bör tillmätas betydelse för prövningen. I förarbetena till den nyss nämnda bestämmelsen framhölls mot den bakgrunden att det är viktigt att barnet inte

text: utsätts för någon obehörig påverkan eller pressas till att ta ställning (se

text: prop. 1994/95:224 s. 32

text: f.).

text: I det nu aktuella fallet har en handläggare vid socialtjänsten nekat ett då åttaårigt barn att spela in ett samtal som skulle hållas inom ramen för en vårdnadsutredning. Nämnden har som skäl för det ställningstagandet anfört att det fanns risk för att barnet inte skulle kunna utrycka sig fritt eftersom han riskerade att utsättas för utfrågningar om varför han hade sagt på något visst sätt efteråt. Man ansåg också att det kunde ifrågasättas vem som egentligen ville spela in samtalet eftersom barnets pappa till en början lämnade sin egen mobiltelefon i rummet där barnsamtalet skulle hållas.

text: Det finns inga bestämmelser som tar sikte på frågan om en enskild har rätt att spela in ett samtal med en tjänsteman vid en myndighet. Utgångspunkten bör vara att ljudinspelning ska tillåtas. I vissa situationer kan det dock vara motiverat att förbjuda ljudinspelningar. En sådan situation kan uppstå om man vid samtalet kommer att komma in på sekretesskänsliga uppgifter om någon person som inte närvarar. En annan situation är om det finns skäl att anta att materialet kan komma att användas på ett provokativt eller för tjänstemannen förlöjligande sätt. En förutsättning för att ett förbud ska kunna meddelas i dessa situationer är dock att en bedömning först görs av förhållandena i det enskilda fallet (se JO 2008/09 s. 320, dnr

text: , och JO:s beslut den 18 januari 2016, dnr

text: De nu redovisade principerna bör enligt min uppfattning gälla även när socialtjänsten talar med ett barn. Som huvudregel finns det alltså inte skäl att neka ett barn att göra en ljudinspelning av ett samtal med en tjänsteman. Samtal med barn hos socialtjänsten måste dock genomföras på ett sådant sätt att risken för att barnet utsätts för påtryckningar eller på annat sätt känner sig pressad minimeras. Barnets rätt att spela in ett samtal kan därför få stå tillbaka om det i det enskilda fallet finns omständigheter som medför risk för negativa konsekvenser av det slaget.

text: Det är inte möjligt att förutse alla de situationer där det kan bli aktuellt att säga nej till ett önskemål om att få spela in samtalet. Socialtjänsten måste i varje enskilt fall, med utgångspunkt i den aktuella situationen och socialtjänstens kännedom om barnet och dess nätverk, göra en bedömning av om risken för att inspelningen är till men för barnet är så stor att det finns skäl att inskränka barnets rätt att spela in samtalet. Bedömningen ska göras med beaktande av barnets ålder och mognad. Ju äldre och mognare barnet är, desto mindre är utrymmet för att meddela ett förbud.

text: De uppgifter som barnet lämnar under samtalet dokumenteras och redovisas i normalfallet när utredningen sammanställs i ett dokument. Uppgifterna kommer alltså att komma fram till bl.a. föräldrarna under alla förhållanden. Men en ljudinspelning skiljer sig från en skriftlig sammanställning på så sätt att varje detalj i barnets berättelse framgår. Det kan vara svårt för barnet att överblicka

text: hur inspelningen kan komma att användas i framtiden. Om t.ex. föräldrarna får del av inspelningen kan det finnas en ökad risk för att barnet får stå till svars för vad det har sagt. Om det finns skäl att misstänka att det i själva verket är t.ex. en förälder som vill spela in samtalet är risken uppenbar för att barnet är utsatt för sådan press att det inte kan tala fritt.

text: Handläggaren ansåg att det kunde ifrågasättas om det verkligen var pojken som ville göra inspelningen och att det fanns en risk för att han efteråt kunde behöva stå till svars för hur han hade uttryckt sig. Oavsett hur det kan ha förhållit sig i det aktuella fallet är det uppenbart att pojken vid samtalet skulle kunna ha känt sig pressad av möjligheten att någon av föräldrarna senare skulle lyssna på inspelningen. Det fanns därför en påtaglig risk för att han inte skulle ha uttryckt sig fritt och otvunget vid samtalet om det hade spelats in. Med hänsyn till detta, och till att pojken endast var åtta år, fanns det alltså enligt min mening skäl för att neka honom att spela in samtalet.

text: Det som AA har anfört i övrigt ger inte anledning till någon ytterligare åtgärd eller något uttalande från min sida.

text: Jag skickar kopior av detta beslut till Socialstyrelsen och Inspektionen för vård och omsorg för kännedom.

text: Ärendet avslutas.


avgjordAv: Kerstin André

nyckelord: Barn/ungdom Dokumentation

publisher: Justitieombudsmannen

title: Efter att en socialnämnd beslutat att ett omedelbart omhändertagande med stöd av LVU av två syskon skulle upphöra överlämnades barnen till sin mor. Fråga om nämnden hade tillräckligt underlag för att kunna bedöma moderns omsorgsförmåga

org: jo

text: I en anmälan till JO framförde AA klagomål mot Socialnämnden i Älvsbyns kommun. Han anförde bl.a. följande.

type: stycke

text: I november 2001 lämnade hans dåvarande sambo, BB, Slovakien och sökte asyl i Sverige. Hon tog med sig de två äldsta av parets fyra gemensamma barn. BB är prostituerad. Skälet till att hon tog med sig barnen till Sverige var att hon hade fått höra att det är lättare att få en ansökan om asyl beviljad om man har barn med sig. I mars 2002 reste han och de två yngsta barnen, CC och DD, till Sverige där de sökte asyl. Avsikten var att hämta de två äldsta barnen.

text: I januari 2003 skadades det yngsta barnet i huvudet i samband med att hon lekte. Han tog därför flickan till vårdcentralen i Älvsbyn. Läkaren som tog emot dem beskyllde honom för att ha misshandlat dottern och kallade på tjänstemän från socialtjänsten i Älvsbyn. Den 10 januari 2003 förde socialtjänsten, med hjälp av polis, bort hans barn CC och DD. Vid tidpunkten för anmälan till JO, den 14 maj 2003, hade han fortfarande inte fått veta exakt var barnen var placerade.

text: Inledningsvis inhämtades upplysningar per telefon från avdelningschefen EE vid socialförvaltningen i Älvsbyns kommun. Hon lämnade huvudsakligen följande upplysningar.

text: Den 17 november 2002, när AA och barnen CC och DD bodde på flyktingförläggningen i Vidsel, ringde en bybo till polisen och berättade att AA var elak mot sina barn. Polisen tog kontakt med socialförvaltningen. Efter att förvaltningen hade samtalat med AA beslutades att inte inleda utredning. – Den 9 januari 2003 ringde en tjänsteman vid Migrationsverket till förvaltningen angående sin oro för CC och DD. Det äldre barnet (rätteligen det yngre barnet; JO:s anm.) hade en bula i pannan och ett igensvullet öga. AA hade uppgett att CC hade åsamkats skadorna av systern. AA ville att skadan skulle röntgas. – Den 10 januari 2003 blev förvaltningen uppringd av tjänstgörande läkare på vårdcentralen. Läkaren ansåg att de skador som CC hade tydde på att hon hade blivit misshandlad. Läkaren ansåg

text: inte att systern hade kunnat åsamka henne skadorna, utan trodde att AA hade gjort det. Läkaren remitterade barnen till Piteå Älvdals sjukhus för undersökning. Fadern gick dock inte med på att de skulle undersökas. Ordföranden i socialnämnden beslutade samma dag om omedelbart omhändertagande av barnen. AA och barnen skickades med polishandräckning till sjukhuset för att barnen skulle undersökas. Vid besöket på sjukhuset fick AA via tolk upplysningar om omhändertagandebeslutet. – CC och DD placerades först i familjehem men under utredningen framkom att barnens mor fanns i Sverige. Via Migrationsverket fick förvaltningen vetskap om vid vilken förläggning modern och de två andra barnen vistades. Förvaltningen talade med moderns handläggare på förläggningen. Allt tydde på att modern hade god omsorgsförmåga. Såvitt framkom har föräldrarna gemensam vårdnad om barnen. Vid telefonsamtal med modern den 14 januari 2003 meddelade hon att hon ville ta hand om CC och DD. Den 16 januari 2003 lämnades de båda barnen över till modern. Med hänsyn till händelseutvecklingen fanns det inte skäl att fullfölja LVU-ärendena. – Förvaltningen försökte att få tag på AA för att informera honom rörande aktuella frågor. Han kom inte på det möte som var utsatt den 24 januari 2003. Den 30 januari 2003 fick AA, med hjälp av tolk, information om vad som hade hänt med hans barn. Han upplystes också om att han har möjlighet att vid domstol väcka talan om att tillerkännas ensam vårdnad om barnen.

text: Journalanteckningarna i de aktuella barnavårdsärendena inhämtades från förvaltningen. Därefter anmodades Socialnämnden i Älvsbyns kommun att göra en utredning och yttra sig över vissa frågor. I sitt remissvar anförde nämnden (arbetsutskottet) bl.a. följande.

text: 1 a. Vilka överväganden gjordes inför beslutet att de omedelbara omhändertagandena skulle upphöra?

type: rubrik

text: I skrivelse till länsrätten 2003-01-16 redovisas de överväganden som gjordes före beslutet om att omhändertagandena skulle upphöra. Efter kontakt med mamman FF beslutas att låta de omedelbara omhändertagandena falla, då mamman meddelar att hon hämtar barnen för att de ska bo hos henne. Mamman och två barn är asylsökande och bosatta på Migrationsverkets förläggning någonstans i Sverige. Mamman har blivit misshandlad upprepade gånger av barnens far och är därför livrädd att han ska få veta var hon och de två äldre barnen befinner sig. Hon blir mycket ledsen och uppriven när hon hör att barnen CC och DD blivit omhändertagna av socialtjänsten i Älvsbyn på grund av misstänkt misshandel av fadern. Hon förklarar omedelbart att hon vill hämta barnen till sig. Då det sålunda visar sig att det finns ytterligare en vårdnadshavare till barnen här i Sverige, saknas grund för att gå vidare med de omedelbara omhändertagandena och det finns heller ingen anledning att ansöka om vård enligt lagen om vård av unga.

text: 1 b. Vilken utredning fanns rörande vårdnadsfrågan och moderns förhållanden när beslutet om upphörandet fattades?

text: Samtal med modern och socialsekreterarna GG och HH 2003-01-14 via tolk på plats på förläggningen och med hjälp av högtalartelefoner.

text: Tidigare kontakt från Migrationsverket av handläggaren JJ 2002-09-13 för att diskutera umgänge mellan barnen CC och DD och mamman BB. Enligt JJ tog modern väl hand om de barn som hon hade med sig. Kontakt togs med socialsekreterare KK, – – –, som inte kände till CC och barnen. Vi uppmanades av handläggaren JJ att inte meddela fadern om hustruns och de två större barnens vistelseort, då denna var hemlig.

text: 2. Vid vilken tidpunkt informerades AA om beslutet om upphörande av de omedelbara omhändertagandena?

text: AA underrättades om beslutet 2003-01-30. Att detta inte skedde tidigare berodde på att omhändertagandet upphörde torsdag 2003-01-16 och att vi inte kunde meddela AA omedelbart då förläggningspersonalen ombett oss att alla meddelanden skulle ske skriftligen per brev till hr AA, även meddelanden om besökstider. Fredagen den 17 januari blev vi uppringda från socialtjänsten i Solna att AA varit där och sökt deras hjälp, men han hade hunnit försvinna före telefonsamtalet. Vi meddelade skriftligen att han var välkommen till socialtjänsten i Älvsbyn för information via tolk den 24 januari, vilket var första tid som tolk kunde ordnas. AA kom inte på meddelad tid. Ny tid ordnades till den 30 januari, då beslutet kunde delges samt informerades han om möjligheterna till att överklaga. /– – –/

text: Socialnämndens slutsats

text: Med barnens bästa som riktpunkt finner inte socialnämnden att ärendena har handlagts felaktigt. Däremot kan berättigad kritik riktas mot viss del av dokumentationen, som är bristfällig. En förklaring till detta kan vara att individ- och familjeomsorgen i Älvsbyn under januari månad omhändertog och placerade åtta asylsökande barn. Migrationsverkets förläggningsverksamhet med cirka 400 asylsökande personer, vuxna och barn, i en liten kommun innebär en stor påfrestning på den kommunala socialtjänsten.

text: AA kommenterade remissvaret.

text: I ett beslut den 8 oktober 2004 anförde JO André följande.

text: Enligt

text: 5 kap. 1 § socialtjänstlagen (2001:453)

text: har socialtjänsten särskilda skyldigheter att verka för att barn och ungdom växer upp under goda och trygga förhållanden. Sålunda skall socialnämnden enligt

text: 11 kap. 1 § socialtjänstlagen

text: utan dröjsmål inleda utredning av vad som genom ansökan eller på annat sätt har kommit till nämndens kännedom och som kan föranleda någon åtgärd av nämnden.

text: Insatser inom socialtjänsten för barn och ungdom skall göras i samförstånd med den unge och hans eller hennes vårdnadshavare enligt bestämmelser i

text: socialtjänstlagen

text: . Under vissa förutsättningar kan dock ett tvångsingripande bli aktuellt. Regler om det finns i lagen (

text: ) med särskilda bestämmelser om vård av unga (LVU).

text: Av

text: 6 §

text: LVU framgår att socialnämnden, under vissa förutsättningar, får besluta att den som är under 20 år omedelbart skall omhändertas. Om socialnämndens beslut inte kan avvaktas får nämndens ordförande eller någon annan ledamot som nämnden har förordnat besluta om omhändertagande. Beslutet skall anmälas vid nämndens nästa sammanträde. Ett beslut om omedelbart omhändertagande gäller omedelbart (

text: 40 §

text: LVU).

text: Enligt

text: 7 §

text: LVU skall beslut om omedelbart omhändertagande underställas länsrätten inom en vecka från den dag då beslutet fattades.

text: Om det inte längre finns skäl för ett omhändertagande skall socialnämnden besluta att detta genast skall upphöra (

text: 9 § tredje stycket

text: LVU).

text: Av handlingarna framgår bl.a. följande. Den 10 januari 2003 beslutade ordföranden i socialnämnden att CC och DD skulle omhändertas omedelbart med stöd av

text: 6 §

text: LVU. Den 14 januari 2003 hade socialtjänsten kontakt per telefon med modern som vistades på en flyktingförläggning i en annan del av Sverige. Modern meddelade att hon ville att CC och DD skulle bo hos henne. Den 16 januari 2003 beslutade nämndens ordförande att besluten om omedelbart omhändertagande skulle upphöra. Samma dag överlämnades barnen till modern.

text: Nämnden har i sitt remissvar uppgett att det saknades grund för att gå vidare med de omedelbara omhändertagandena och för att ansöka om vård enligt LVU eftersom det visade sig att den andra vårdnadshavaren fanns i Sverige och var villig att ta hand om barnen.

text: Frågan är emellertid vilken utredning som fanns rörande vårdnadsfrågan och moderns förhållanden när beslut fattades om att de omedelbara omhändertagandena skulle upphöra. Det kan konstateras att dokumentationen är synnerligen knapphändig vad gäller de aktuella frågorna. I journalanteckningarna har endast noterats att modern vid den kontakt som ägde rum per telefon den 14 januari 2003 uppgav att hon och de två äldsta barnen hade blivit misshandlade av AA och att hon ville ta hand om CC och DD. Därutöver har i remissvaret upplysts att socialtjänsten fyra månader tidigare, den 13 september 2002, hade haft en kontakt med Migrationsverket för att diskutera umgänge mellan barnen CC och DD och modern. Tjänstemannen vid Migrationsverket hade vid det tillfället uppgett att modern tog väl hand om de två barn som hon hade med sig. Av handlingarna framgår vidare att AA över huvud taget inte kontaktades innan nämnden (ordföranden) beslutade att omhändertagandena skulle upphöra. Det ligger i sakens natur att fadern inom ramen för utredningen skulle ha hörts om sin uppfattning rörande moderns omsorgsförmåga och inställning till att barnen skulle lämnas över till henne. Enligt min mening har underlaget för besluten om upphörande av omhändertagandena varit otillräckligt. Om AA hade fått tillfälle att yttra sig hade han – såvitt här framkommit – ifrågasatt moderns omsorgsförmåga. Nämnden borde ha sett till att utredningen kompletterades innan den tog ställning till om det fanns skäl att gå vidare i LVU-ärendena.

text: Härutöver vill jag framhålla att AA självfallet skulle ha informerats omgående om att det hade beslutats att omhändertagandena skulle upphöra och att barnen vistades hos modern. Vad nämnden har anfört om skälet till att det tog 14 dagar innan han blev underrättad ändrar inte den bedömningen. Om det var uteslutet att snabbt ordna ett möte med tolk närvarande borde AA i vart fall – i avvaktan på ett sådant möte – ha erhållit de skriftliga besluten. Eventuellt skulle beslutet ha översatts till

text: engelska för att underlätta för AA att, antingen själv eller med hjälp av någon annan i hans omgivning, tillgodogöra sig innehållet i beslutet.

text: I sammanhanget kan också noteras följande. Nämnden har i remissvaret uppgett att AA den 30 januari 2003 delgavs besluten samt informerades om ”möjligheterna till att överklaga”. Om detta innebar att AA fick besked om att besluten om upphörande av omhändertagandena kunde överklagas var den upplysningen inte korrekt då talan inte kan föras mot ett sådant beslut (jfr

text: 41 §

text: LVU).

text: Vad som har kommit fram ger mig också anledning att uppehålla mig vid frågan om dokumentation.

text: Enligt

text: 11 kap. 1 § andra stycket socialtjänstlagen (2001:453)

text: skall vad som har kommit fram vid utredning och som har betydelse för ärendets avgörande tillvaratas på ett betryggande sätt. Detta innebär att muntliga uppgifter som inhämtats under en sådan utredning och som har betydelse för ärendets avgörande måste antecknas skriftligen samt att handlingar av betydelse fogas till akten i ärendet. I 5 § samma kapitel stadgas att handläggning av ärenden som rör enskilda samt genomförande av beslut om stödinsatser, vård och behandling skall dokumenteras. Med handläggning av ärende menas därvid alla åtgärder från det att ett ärende anhängiggörs till dess att det avslutas. Dokumentationen skall utvisa beslut och åtgärder som vidtas i ärendet samt faktiska omständigheter och händelser av betydelse.

text: Det är från rättssäkerhetssynpunkt av största vikt att alla för ärendets bedömning behövliga uppgifter redovisas i akten. Journalen skall föras så att det är möjligt att vid varje tidpunkt se vad som har kommit fram i ärendet. Det är viktigt att nu givna krav uppfylls. Detta är en förutsättning för att den som ärendet rör skall kunna följa ärendets handläggning vid nämnden. Journalföringen skall också säkerställa ärendets handläggning i den ordinarie handläggarens frånvaro, trygga nämndens beslutsunderlag samt ge möjlighet till granskning av ärendets handläggning i efterhand.

text: Nämnden har medgett att dokumentationen är bristfällig vad gäller de uppgifter som låg till grund för besluten att omhändertagandena skulle upphöra. Jag delar den uppfattningen. Nämnden förtjänar kritik även för dessa brister.

type: avgorande


nyckelord:
Allmänna handlingar
Tryck- och yttrandefrihet

title: Initiativärende mot en lantmäterimyndighet angående myndighetens rutiner för tillgodoseende av kraven i 2 kap. tryckfrihetsförordningen beträffande handlingar som är bortlämnade för skanning

text: Initiativet

text: I ett tidigare ärende (dnr 1556-2006) rekvirerades handlingar från Lantmäterimyndighetens i Stockholms län arkiv. Handlingarna hade emellertid skickats för skanning och kunde därför inte lämnas ut. Därutöver uppgavs bl.a. följande.

text: En gång per år skickas årets akter till ett företag i Fränsta för skanning. Detta skall normalt ta högst en månad. I år har det dock tagit längre tid på grund av överbelastning hos företaget. Under tiden går det inte att få fram handlingar ur akterna. När skanningen är klar överförs uppgifterna till lantmäteriet i Gävle som lägger in uppgifterna i myndighetens system. I fortsättningen kommer akter att skickas två gånger per år. Dessutom är tanken att allt i framtiden skall bli digitalt.

text: Jag inledde ett initiativärende mot Lantmäterimyndigheten i Stockholms län och anmodade myndigheten att yttra sig över myndighetens rutiner för tillgodoseende av kraven i

text: 2 kap.

text: tryckfrihetsförordningen

text: beträffande handlingar som är bortlämnade för skanning.

text: Utredning

text: Lantmäterimyndigheten anförde följande.

text: Bakgrund

text: År 1999 påbörjades skanning av Lantmäterimyndigheten i Stockholms läns arkiv för att därefter hanteras digitalt. Den digitala basen med arkivet kallas för Arken. Stockholm var pilotprojekt och första länet i landet att få sitt lantmäteriarkiv digitalt. Digitaliseringen av övriga läns lantmäteriarkiv pågår och beräknas vara klar 2008.

text: Lantmäterimyndighetens utredning

text: De lantmäterihandlingar som produceras ska skannas för att sedan arkivläggas digitalt. Detta ska ske med jämna mellanrum, cirka en gång per år. Skanningen genomförs i Fränsta vid Riksarkivets mediakonverteringscenter, MKC. För Stockholm har denna kompletteringsskanning inte genomförts sedan maj 2004 innan skanning åter gjordes under våren i år. Anledningen till dröjsmålet är att de

text: lantmäterimyndigheter som ej tidigare skannat sina arkiv har haft företräde vid MKC som saknat resurser att även genomföra kompletteringsskanning. Det material lantmäterimyndigheten i Stockholm skickade iväg den 8 mars i år var därför väldigt omfattande. En kompletteringsskanning och arkivläggning är beräknad att ta cirka en månad. Under denna tid försöker myndigheten att inte störa produktionen hos MKC med eftersökning i materialet utan detta sker med återhållsamhet. I de fall där det är mycket bråttom för kunden att ta del av handlingar görs beställningar från MKC. Detta har skett i ett 20-tal fall under våren. Det skannade materialet stannar hos MKC tills det digitala materialet är kontrollerat och tills det finns tillräckligt stora försändningar att skicka. Originalhandlingar arkiveras sedan hos Landsarkivet i Härnösand. Eftersökningsrutiner och bemanning fungerar mycket bra vid landsarkivet. Lantmäterimyndigheten fick beskedet att det kompletteringsskannade materialet skulle vara tillgängligt i Arken inom en månad. Förseningar uppstod vid MKC och vi fick beskedet att det handlade om ytterligare någon vecka. När väl skanningen var genomförd sammanföll det med att en ny digital arkivbas skulle införas vilket går att härleda till att Stockholms län var pilotprojekt och att det varit en hel del problem i samband med detta, vilket ytterligare försenade åtkomsten till handlingarna i det digitala arkivet.

text: Dagens rutin

text: Kompletteringsskanning av materialet ska ske med jämna mellanrum, helst en gång per år. Under skanningsperioden är myndigheten återhållsam med eftersökning i materialet hos MKC för att inte störa produktionen. I de fall där kunder uttrycker det som mycket angeläget kontaktas MKC för att plocka ut materialet. MKC skannar eller kopierar då materialet och skickar detta till myndigheten. Hos MKC stannar de skannade akterna tills kontroller genomförts av det digitaliserade materialet samt när det finns tillräckligt med material att skicka. Arkivläggning sker därefter hos landsarkivet i arkivdepån. Material som inte går att återfinna i Arken eller av någon anledning är svårläst i Arken beställs från arkivdepån i landsarkivet.

text: Framtida rutiner

text: Rutiner för direkt digital arkivläggning är under utveckling på Lantmäteriverket. Direkt arkivläggning ligger några år fram i tiden i avvaktan på att myndigheten får möjlighet att signera handlingar digitalt. Den årliga kompletteringsskanningen [hos] MKC kommer då ej att behöva genomföras.

text: Bedömning

text: I

text: 2 kap.

text: tryckfrihetsförordningen

text: (TF) återfinns grundläggande regler om allmänna handlingars offentlighet. Kapitlet reglerar även primärt frågan om utlämnande av allmänna handlingar.

text: En handling är enligt

text: 2 kap. 3 §

text: TF allmän, om den förvaras hos en myndighet och enligt 6 § eller 7 § är att anse som inkommen till eller upprättad hos myndigheten.

text: Enligt

text: 2 kap. 12 §

text: TF skall en allmän handling som får lämnas ut – som alltså inte omfattas av någon sekretessbestämmelse – på begäran genast eller så snart det är möjligt på stället utan avgift tillhandahållas den som önskar ta del av handlingen. Av

text: 2 kap. 13 §

text: TF framgår att den som önskar ta del av en allmän handling även har rätt att mot fastställd avgift få avskrift eller kopia av handlingen till den del den får lämnas ut. En sådan begäran skall behandlas skyndsamt. Besked i en

text: utlämnandefråga bör normalt lämnas redan samma dag som en begäran har gjorts. Någon eller några dagars fördröjning kan dock godtas om en sådan fördröjning är nödvändig för att myndigheten skall kunna ta ställning till om den efterfrågade handlingen är allmän och offentlig. Härtill kommer att ett visst dröjsmål är ofrånkomligt om framställningen avser eller fordrar genomgång av ett omfattande material.

text: Av remissyttrandet framgår att skanning och arkivläggning av lantmäterimyndighetens handlingar normalt skall ta ungefär en månad samt att myndigheten under den tiden har möjlighet att föranstalta om utlämnande av dessa handlingar. Mot denna bakgrund torde handlingarna vara att anse som i tryckfrihetsrättslig mening förvarade hos myndigheten också under den tid som de är bortlämnade för skanning (jfr JO 1981/82 s. 282). Sådant betydande hinder att tillhandahålla handlingarna som avses i

text: 2 kap. 12 § andra stycket första meningen

text: TF synes vidare inte föreligga. Här bör också tilläggas att förvaringen hos en enhet inom Riksarkivet för skanning inte medför att handlingarna är att anse som allmänna hos den myndigheten (se

text: 2 kap. 10 §

text: TF).

text: Lantmäterimyndigheten är alltså mot bakgrund av vad jag nyss har sagt skyldig att på begäran tillhandahålla handlingar som är bortlämnade för skanning. Givetvis finns det inget som hindrar att myndigheten upplyser om att handlingarna är bortlämnade. Det är dock inte godtagbart att det besked som lämnas går ut på att handlingarna inte kan lämnas ut förrän skanningen är genomförd. Vidare vill jag understryka att vem som helst, dvs. inte enbart den som är att betrakta som ”kund” hos lantmäterimyndigheten, har rätt att begära och få ut handlingar. Myndigheten får inte efterforska sökandens identitet eller av vilket skäl som en handling begärs ut om uppgifterna inte behövs för att pröva frågan om sekretess. Av detta följer bl.a. att det saknar betydelse hur bråttom det är eller hur stort behov någon har av att få en handling. Vidhålls en begäran att få ut handlingar måste myndigheten pröva den.

text: Lantmäterimyndigheten har uppgett att nya rutiner är under utveckling. Jag förutsätter dock att myndigheten vidtar de åtgärder som är nödvändiga för att den nuvarande ordningen skall vara förenlig med den rättsliga reglering som jag här har redogjort för. Ärendet avslutas med den kritik som ligger i det nyss sagda.


nyckelord:
Avgift
Avsaknad av lagstöd
Sjukvård

title: Fråga om ett landsting haft rätt att ta ut avgift av en socialnämnd för kopior av patientjournaler som nämnden har begärt utlämnade med stöd av den uppgiftsskyldighet som anges i 14 kap. 1 § fjärde stycket socialtjänstlagen (2001:453)

text: Anmälan

text: I en anmälan, som kom in till JO den 8 maj 2009, framförde Individ- och familjenämnden i Nybro kommun klagomål mot Landstinget i Kalmar län angående uttag av avgifter för kopior av patientjournaler. Av anmälan framgick bl.a. följande.

text: En handläggare vid nämnden begärde den 26 juli 2007 hos Mörbylånga vårdcentral att få ta del av kopior av journaler rörande två personer som var aktuella i ett pågående barnavårdsärende. Till stöd för sin begäran åberopade handläggaren vårdcentralens uppgiftsskyldighet enligt

text: 14 kap. 1 § socialtjänstlagen

text: . Vårdcentralen lämnade ut de begärda journalkopiorna. Den 26 september 2007 skickade landstinget en faktura till nämnden avseende handlingarna. Chefen för barn- och familjeenheten kontaktade landstingets kansli per telefon och ifrågasatte avgiftsbeslutet. Han påtalade att vårdcentralen var skyldig att lämna de begärda uppgifterna till socialtjänsten och begärde att få ett skriftligt beslut i saken som kunde överklagas genom förvaltningsbesvär. Något sådant beslut meddelades inte. Den 9 mars 2009 inkom ett inkassokrav i ärendet. Enhetschefen tog på nytt kontakt med landstingets kansli och påminde om sin syn på saken. Efter några dagar fick han beskedet att avgiftsbeslutet enligt landstingets uppfattning var korrekt.

text: Nämnden anser att det inte är förenligt med gällande lagstiftning att på det sätt som landstinget har gjort förena en skyldighet att lämna uppgifter med uttagande av en avgift.

text: Utredning

text: Inledningsvis inhämtades utdrag ur landstingsfullmäktiges beslut den 23 november 2006 angående fastställande av patientavgifter för 2007.

text: Landstingsstyrelsen, Landstinget i Kalmar län, anmodades därefter att inkomma med yttrande.

text: Landstingsstyrelsen lämnade som sitt yttrande en skrivelse som var undertecknad av ordföranden AA och landstingsdirektören BB. I skrivelsen anfördes bl.a. följande (åberopad bilaga har här uteslutits, JO:s anmärkning).

text: Genom landstingets utredning i ärendet kan konstateras att landstinget kontaktats i frågan vid två tillfällen. Landstinget har inte uppfattat den förstakontakten som något annat än ett ifrågasättande av landstingets möjlighet att ta ut en avgift för handlingar som lämnats ut till kommunen och som begärts i ett ärende enligt

text: socialtjänstlagen

text: rörande utredning av ett barns behov avskydd, dvs. ett ärende för vilket uppgiftsskyldighet föreligger. Efter en andra kontakt, som togs av kommunen i mars 2009, informerades kommunen den3 april 2009 om landstingsfullmäktiges avgiftsbeslut och att faktura hade utställts i enlighet med detta beslut. Landstingsstyrelsen, som anser att kommunen borde ha fått besked i ärendet tidigare än vad som skedde, menar dock att en möjlig förklaring till detta kan vara otydlighet från kommunens sida när synpunkter lämnades vid den första kontakten. Vad gäller själva sakfrågan kan konstateras att landstingets handläggare verkställt landstingsfullmäktiges avgiftsbeslut av den 23 november 2006, se bilaga. Enligt detta beslut tar landstinget ut en avgift för kopior av handlingar i den mån beställningen gäller 10 sidor och därutöver. Enligt fullmäktigesbeslut görs undantag från avgift enligt följande: andra vårdenheter (vårdsyfte), forskningsprojekt (forskningssyfte), Försäkringskassan samt vid tillsynsärende. Landstinget gör således inget undantag från avgiftsuttag i andra fall, där landstinget lämnar ut handlingar till myndigheter som avser begäran med hänvisning till uppgiftsskyldighet enligt lag eller förordning. Landstingsstyrelsen noterar att ett sådant undantag har gjorts av Landstinget i Östergötland avseende avgift för kopior av journaler. Individ- och familjenämnden bereddes tillfälle att yttra sig över remissvaret.

text: I ett beslut den 26 maj 2010 anförde JO André följande.

text: Bedömning

text: Enligt

text: 2 kap. 13 § tryckfrihetsförordningen

text: har en myndighet rätt att ta ut avgift vid utlämnande av kopior eller avskrifter av allmänna handlingar. För statliga myndigheter är avgifterna fastställda i

text: avgiftsförordningen (1992:191)

text: . För myndigheter på det kommunala och landstingskommunala området saknas det särskilda regler motsvarande bestämmelserna i nämnda förordning. Varje kommun eller landsting får själv genom beslut i fullmäktige fastställa de avgifter som ska tas ut. Att det finns en beslutad taxa är en förutsättning för att uttag av avgift ska kunna ske (se bl.a. JO:s ämbetsberättelse 1989/90 s. 392).

text: I förevarande fall begärde socialnämnden emellertid att få ta del av de aktuella journalkopiorna med stöd av

text: . Av den bestämmelsen följer bl.a. att myndigheter inom hälso- och sjukvården är skyldiga att lämna socialnämnden alla uppgifter som kan vara av betydelse för utredning av ett barns behov av skydd. Nämndens begäran grundade sig således inte på den princip om handlingsoffentlighet som kommer till uttryck i

text: tryckfrihetsförordningens

text: bestämmelser. Det var därför inte möjligt för landstinget att ta ut avgift för handlingarna med stöd av

text: 2 kap. 13 § tryckfrihetsförordningen

text: . Det fanns inte heller någon annan laglig grund för att ta ut avgift för handlingarna. Landstinget borde således ha lämnat ut handlingarna till nämnden kostnadsfritt.

text: Ärendet avslutas med den kritik som innefattas i det ovan anförda.