avgjordAv: Justitieombudsmannen Thomas Norling

nyckelord:
Beslut
Myndighetsutövning, gränsen för
Normgivning, gränsen för
Omprövning

title: Arbetsförmedlingen kritiseras för att utan rättsligt stöd ha fattat beslut om tillfälligt stopp av sanktioner och underrättelser m.m.

sammanfattning: Mot bakgrund av den ökade smittspridningen av covid-19 fattade Arbetsförmedlingen den 17 mars 2020 två beslut, ett om tillfälligt stopp för sanktioner med anledning av utebliven aktivitetsrapport och ett om tillfälligt stopp för sanktioner och underrättelser. Syftet med besluten var dels att akut förhindra smittspridningen, dels att frigöra personalresurser för att säkerställa samhällsviktiga funktioner. JO uttalar att Arbetsförmedlingen, i likhet med många andra myndigheter, i mars 2020 stod inför en svår situation och att det vid den tidpunkten var svårt att överblicka konsekvenserna av covid-19. Att en myndighet befinner sig i en svår situation innebär dock inte att det står myndigheten fritt att utan rättsligt stöd åsidosätta de skyldigheter som myndigheten har enligt lag eller annan föreskrift. JO uttalar vidare att Arbetsförmedlingens beslut den 17 mars 2020 står i direkt strid med Arbetsförmedlingens skyldigheter enligt 6 kap. 2–4 §§ förordningen (2017:819) om ersättning till deltagare i arbetsmarknadspolitiska insatser och 16 § förordningen (2000:628) om den arbetsmarknadspolitiska verksamheten. Besluten innebar i princip att myndigheten under den tid som besluten gällde helt underlät att fullgöra det kontrollansvar som regeringen ålagt den att utföra. Något rättsligt stöd för besluten finns inte och Arbetsförmedlingen har genom besluten agerat i strid med legalitetsprincipen såsom den kommer till uttryck i 1 kap. 1 § tredje stycket regeringsformen och 5 § första stycket förvaltningslagen (2017:900). För det får Arbetsförmedlingen kritik. Arbetsförmedlingen får också kritik för hanteringen av en begäran om omprövning.

text: Bakgrund

text: Den 17 mars 2020 fattade Arbetsförmedlingen två beslut, ett om tillfälligt stopp för sanktioner med anledning av utebliven aktivitetsrapport och ett om tillfälligt stopp för sanktioner och underrättelser. I båda besluten har det under rubriken Bakgrund redogjorts för att Arbetsförmedlingen, i det extrema läge som i mars

text: 2020 rådde med anledning av det nya coronaviruset, behövde göra vad som var möjligt för att begränsa de negativa effekterna av pandemin.

text: Beslutet om tillfälligt stopp för sanktioner med anledning av utebliven aktivitetsrapport har följande lydelse:

text: Arbetsförmedlingen upphör tillfälligt och med omedelbar verkan att fatta beslut om sanktioner och att skicka underrättelser till a-kassorna med anledning av utebliven aktivitetsrapport. Beslutet gäller till den inlämning av aktivitetsrapport som ska äga rum senast den 14 juli 2020. Det innebär att arbetssökande ska lämna in aktivitetsrapport igen mellan den 1 och 14 juli, avseende aktiviteter under juni månad. Beslutet kan komma att förlängas beroende på utvecklingen av spridningen av det nya coronaviruset.

text: Beslutet om tillfälligt stopp för sanktioner och underrättelser har följande lydelse:

text: Arbetsförmedlingen upphör tillfälligt och med omedelbar verkan att fatta beslut om sanktioner för programdeltagare enligt

text: 6 kap.

text: 4 §§

text: förordningen (

text: ) om ersättning till deltagare i arbetsmarknadspolitiska insatser, och att skicka underrättelser till a-kassorna med anledning av sanktionsbestämmelserna och de allmänna villkoren enligt

text: 16 § förordningen (2000:628)

text: om den arbetsmarknadspolitiska verksamheten. Beslutet gäller med omedelbar verkan till och med den 2020-05-31, samt för händelser som inträffat före beslutsdatumet men där sanktionsbeslut ännu inte är fattade. Beslutet kan komma att förlängas beroende på utvecklingen av spridningen av det nya coronaviruset.

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO klagade AA på Arbetsförmedlingen. Han var bl.a. kritisk mot myndighetens hantering i samband med de beslut som fattades den 17 mars 2020.

text: Utredning

text: JO begärde in handlingar i ärendet. JO begärde därefter att Arbetsförmedlingen skulle yttra sig över anmälan samt besvara ett antal frågor.

text: Arbetsförmedlingen kom in med ett remissvar och uppgav bl.a. följande (bilagor och fotnoter här utelämnade):

text: — — — Den 26 augusti 2020 fattade Arbetsförmedlingen ett beslut om varning med anledning av AA inte inlämnat någon aktivitetsrapport i juli 2020. — — —

text: Den 2 mars 2021 registrerade Arbetsförmedlingen en begäran om omprövning av myndighetens beslut om varning. […] Den 6 april 2021 fattade Arbetsförmedlingen beslut om att avslå AA:s begäran om omprövning. — — —

text: Med anledning av den ökade spridningen av viruset SARS-CoV-2 som orsakar sjukdomen covid-19, fick Arbetsförmedlingen den 10 mars 2020 en förfrågan från Myndigheten för samhällsskydd och beredskap (MSB). I förfrågan ombads Arbetsförmedlingen att, utifrån några givna scenarier, genomföra en riskanalys kring säkerställandet av de samhällsviktiga funktioner som myndigheten ansvarar för. De scenarier MSB beskrev utgick bland annat från ett mycket betydande personalbortfall. Den 11 mars 2020 deklarerade Världshälsoorganisationen (WHO) att covid-19 var en pandemi och att

text: sjukdomen sannolikt skulle drabba alla världens länder. I Sverige vidtogs samma dag flera myndighetsåtgärder till följd av detta. En av de samhällsviktiga funktionerna som Arbetsförmedlingen identifierade och meddelade MSB den 12 mars, var att säkerställa möjligheten för arbetssökande att få ut sin ersättning. Inom denna funktion ingår möjligheten att anmäla sig arbetslös och att Arbetsförmedlingen kan informera arbetslöshetskassorna om detta. Även om detta i normalfallet till stor del sköts digitalt, åtgår betydande personalresurser för att hantera ärenden om anmälan som sker via telefon eller vid personligt besök. En annan samhällsviktig funktion är varselhantering. Den 11 mars 2020 träffades representanter från Arbetsförmedlingen, Inspektionen för arbetslöshetsförsäkringen (IAF) samt Sveriges a-kassor och diskuterade den rådande situationen. Sveriges a-kassor meddelade vid mötet att inströmningen av ärenden var mycket stort, något som Arbetsförmedlingens egen varselstatistik också visade. Arbetslöshetskassorna skulle, i ett läge med stora personalbortfall, vara tvungna att prioritera ansökningar om medlemskap och ersättning framför handläggningen av underrättelser från Arbetsförmedlingen. Inströmningen av underrättelser hade dessutom stigit mycket kraftigt till följd av inrättandet av enheten Granskning och kontroll (EGK) på Arbetsförmedlingen. Den 16 mars meddelade Folkhälsomyndigheten (Fohm) att det förelåg allmän smittspridning av coronaviruset i samhället, och att det var angeläget att alla skulle hjälpas åt för att begränsa smittspridningen. I det läget föreföll det inte orimligt att beskedet, utifrån hur andra länder i EU hade hanterat situationen också skulle leda till en mer allmän nedstängning av samhället, inklusive Arbetsförmedlingens kundtorg. Arbetsförmedlingen hade grund av driftstörningar i systemstöden beslutat att förlänga inlämningsperioden för aktivitetsrapporterna till den 18 mars. Det fanns alltså en betydande mängd ännu ej inlämnade aktivitetsrapporter. En stor andel av dessa skulle komma att lämnas in manuellt via pappersblankett eller muntligen vid Arbetsförmedlingens kundtorg, vilket under de omständigheter som rådde inte skulle kunna genomföras utan risk för smittspridning. Myndigheten saknade i detta läge möjlighet att införa andra skyddsåtgärder än att akut kommunicera att kvarvarande aktivitetsrapporter inte skulle lämnas in. Anslag sattes upp vid ingångarna till myndighetens kundtorg, och intern och extern information publicerades.

text: Den 17 mars 2020 fattade Arbetsförmedlingen beslut om att med omedelbar verkan tillfälligt upphöra med att fatta beslut om varning och avstängning från rätt till ersättning enligt

text: 6 kap.

text: 4 §§

text: förordning (

text: ) om ersättning till deltagare i arbetsmarknadspolitiska insatser. I beslutet angavs att arbetssökande åter skulle lämna in aktivitetsrapport igen mellan den 1 och 14 juli. Arbetsförmedlingen fattade samma datum även beslut om att med omedelbar verkan tillfälligt upphöra med att skicka underrättelser till arbetslöshetskassorna i enlighet med sanktionsbestämmelserna och de allmänna villkoren enligt

text: 16 § förordning (2000:628)

text: om den arbetsmarknadspolitiska verksamheten. Arbetsförmedlingens två beslut var extraordinära åtgärder i en svår och oförutsägbar tid. Beslutet avseende aktivitetsrapporteringen fattades i syfte att akut förhindra smittspridning. Beslutet avseende underrättelser och sanktioner fattades bland annat i syfte att frigöra personalresurser så att samhällsviktiga funktioner kunde säkerställas. Efter att Arbetsförmedlingen fattat besluten, vidtog myndigheten en rad åtgärder för att öka skyddet för personal och arbetssökande, till syfte att möjliggöra ett fortsatt öppethållande av myndighetens kundtorg. Väktare anlitades för att säkerställa Fohm:s rekommendationer om social distansering så att kontakten mellan personal och arbetssökande kunde ske under ordnade former.

text: Skyddsutrustning i form av plexiglasskydd och golvdekaler installerades och vid behov även avspärrningsband och kölappar.

text: Det rättsliga stödet för beslutet

text: Skyldigheten för arbetslösa att regelbundet redovisa sina aktiviteter i en aktivitetsrapport är reglerad i

text: 6 a § förordning (2000:628)

text: om den arbetsmarknadspolitiska verksamheten. Deltagare i arbetsmarknadspolitiska program som utan godtagbart skäl inte lämnar in sin aktivitetsrapport inom utsatt tid ska varnas eller tillfälligt stängas av från rätten till ersättning, i enlighet med 6 kap. 2 § första stycket p. 2 förordning (

text: ) om ersättning till deltagare i arbetsmarknadspolitiska insatser. Arbetssökande som får eller begär arbetslöshetsersättning och som utan godtagbart skäl inte lämnar in sin aktivitetsrapport inom utsatt tid ska också varnas eller stängas av från rätt till ersättning. Dessa beslut fattas av arbetslöshetskassorna, efter underrättelse från Arbetsförmedlingen i enlighet med

text: 16 § förordning (2000:628)

text: om den arbetsmarknadspolitiska verksamheten. Arbetsförmedlingen ska skicka en sådan underrättelse till en arbetslöshetskassa om det kan antas att en arbetssökande som får eller begär arbetslöshetsersättning missköter arbetssökandet enligt

text: 43 § lagen (1997:238)

text: om arbetslöshetsförsäkring.

text: Ett beslut om varning eller avstängning ska inte fattas om det föreligger godtagbart skäl. Arbetsförmedlingen skickar inte heller underrättelser till arbetslöshetskassorna om det är uppenbart att det föreligger godtagbara skäl i ett ärende och därmed inte finns anledning att anta den arbetssökande missköter sitt arbetssökande. Vad som utgör godtagbara skäl för att inte lämna en aktivitetsrapport till Arbetsförmedlingen är inte reglerat. Detta har istället fått utvecklas genom praxis, vilket medfört att Arbetsförmedlingen har ett förhållandevis stort utrymme att bedöma när det kan anses föreligga godtagbara skäl i ett enskilt ärende eller generellt med anledning av till exempel oförutsedda händelser. Vid tidpunkten för Arbetsförmedlingens beslut den 17 mars 2020, bedömde myndigheten, att det under de då rådande omständigheterna, ansågs råda godtagbara skäl för arbetssökande att inte lämna in sin aktivitetsrapport på arbetsförmedlingskontor. Av likabehandlingsskäl gällde beslutet alla former för inlämning av aktivitetsrapport. Detta fick till följd att arbetssökande som under perioden mars-juni 2020 inte lämnade in någon aktivitetsrapport till Arbetsförmedlingen, inte tilldelades någon sanktion i form av beslut om varning eller avstängning från ersättning. Eftersom Arbetsförmedlingen bedömde att det, ur ett sanktionsperspektiv, förelåg godtagbara skäl för att inte lämna aktivitetsrapport såg myndigheten inte skäl till att kräva att arbetssökande lämnade in aktivitetsrapporter. Därför gick Arbetsförmedlingen ut med information om att arbetssökande tillfälligt inte behövde lämna in aktivitetsrapport till myndigheten. Något formellt beslut med den innebörden fattades emellertid inte. — — —

text: Den 2 mars 2021 registrerade Arbetsförmedlingen AA:s begäran om omprövning av myndighetens beslut om varning. Rättidsprövningen enligt

text: 45 § förvaltningslagen

text: visade att begäran om omprövning inkom i rätt tid och det bedömdes inte ha inkommit några nya uppgifter i ärendet eller andra omständigheter som innebar att beslutet skulle ändras. Ärendet överlämnades av enheten Ersättningsprövning den 5 mars 2021, till enheten Omprövning, i enlighet med Arbetsförmedlingens rutiner. — — —

text: Den 6 april 2021 fattade Arbetsförmedlingen beslut om att avslå AA:s begäran om omprövning med befintliga underlag i ärendet som grund. — — — AA kommenterade remissvaret.

text: Bedömning

text: JO:s prövning AA har i flera olika avseenden klagat på Arbetsförmedlingens hantering i samband med de beslut som fattades den 17 mars 2020. Flera av klagomålen, bl.a. frågan om hur besluten kommunicerades, har varit föremål för prövning i domstol (se Förvaltningsrätten i Härnösands dom den 7 oktober 2021, mål nr 1817-21 E). Jag har därför begränsat min prövning till frågan om det fanns rättsligt stöd för Arbetsförmedlingens beslut samt till frågan om hur myndighetens handläggning av AA:s begäran om omprövning förhåller sig till

text: 9 § förvaltningslagen (2017:900)

text: , FL. Rättsliga utgångspunkter

text: Legalitetsprincipen

text: Den offentliga makten ska utövas under lagarna. Detta framgår av

text: (RF). Bestämmelsen ger uttryck för den s.k. legalitetsprincipen och innebär att all maktutövning ska vara grundad på lag eller annan föreskrift.

text: Sedan den 1 juli 2018 kommer legalitetsprincipen också till uttryck i

text: 5 § första stycket

text: FL som slår fast att en myndighet endast får vidta åtgärder som har stöd i rättsordningen. I förarbetena uttalas att inom förvaltningsrätten är legalitetsprincipen av central betydelse eftersom kravet på författningsstöd bildar utgångspunkt för myndigheternas verksamhet såväl när det gäller att handlägga ärenden och besluta i dessa som i fråga om annan verksamhet som en myndighet bedriver (se

text: prop. 2016/17:180 s. 58

text: När det gäller bakgrunden till införandet av bestämmelsen i

text: 5 § första stycket

text: FL, uttalas det i förarbetena att det är angeläget att ge en klar signal om att all offentlig verksamhet, oavsett dess karaktär, ytterst måste grundas på skrivna regler i rättsordningen. Det uttalas att skiljelinjen mellan privaträttsliga subjekts principiella rätt till ett fritt agerande och myndigheternas skyldighet att fullgöra bestämda uppgifter i det allmännas tjänst tydligt bör markeras samt att avsikten är att hindra myndigheterna från att agera helt vid sidan av sina i författning angivna åligganden. (Se

text: a. prop. s. 58

text: Av förarbetena framgår det vidare att kravet enligt

text: förvaltningslagen

text: på legalitet, i likhet med

text: 1 kap. 1 §

text: RF, bör innebära ett krav på att myndighetens agerande ska ha stöd i någon av de källor som tillsammans bildar rättsordningen i vidsträckt mening. Vad som bör krävas är alltså att det ska finnas någon form av normmässig förankring för all typ av verksamhet som en myndighet bedriver. (Se

text: a. prop. s. 59

text: Arbetsförmedlingens kontrollansvar

text: Av

text: 1 § förordningen (2007:1030)

text: med instruktion för Arbetsförmedlingen, framgår det att myndigheten ansvarar för den offentliga arbetsförmedlingen och dess arbetsmarknadspolitiska verksamhet. I förordningen regleras vidare vilka övriga uppgifter som Arbetsförmedlingen har och av 4 § 7 framgår det bl.a. att myndigheten ska säkerställa att felaktiga utbetalningar inte görs. Avslutningsvis framgår det av 13 § att Arbetsförmedlingen i övrigt har de uppgifter som framgår av förordningen (

text: ) om den arbetsmarknadspolitiska verksamheten eller av lag eller annan förordning.

text: Av

text: 6 kap.

text: 4 §§

text: förordningen (

text: ) om ersättning till deltagare i arbetsmarknadspolitiska insatser framgår det att en programdeltagare som utan godtagbart skäl eller, i förekommande fall, utan giltig anledning bryter mot vissa angivna sanktionsgrunder, ska varnas eller stängas av från rätten till ersättning. Enligt 6 kap. 12 § är det Arbetsförmedlingen som prövar frågor om varning och avstängning enligt de nämnda bestämmelserna.

text: Arbetsförmedlingen ska också, enligt

text: 16 § förordningen (2000:628)

text: om den arbetsmarknadspolitiska verksamheten, skyndsamt underrätta bl.a. arbetslöshetskassan om det kan antas att en arbetssökande som får eller begär arbetslöshetsersättning missköter arbetssökandet, förlänger tiden i arbetslöshet eller orsakar arbetslösheten enligt

text: 43 b §§

text: lagen (

text: ) om arbetslöshetsförsäkring, eller inte uppfyller de allmänna villkoren för rätt till ersättning enligt

text: eller

text: 11 §§

text: samma lag. Arbetsförmedlingens beslut den 17 mars 2020 Om förutsättningarna för ett beslut om varning eller avstängning från rätt till ersättning enligt 6 kap. 2–4 §§ förordningen om ersättning till deltagare i arbetsmarknadspolitiska insatser är uppfyllda ska Arbetsförmedlingen fatta ett sådant beslut. Bestämmelserna ger inte utrymme för Arbetsförmedlingen att fritt välja om en sanktion ska tas ut eller ej. Detsamma gäller för myndighetens skyldighet att i vissa fall skyndsamt underrätta arbetslöshetskassorna enligt 16 § förordningen om den arbetsmarknadspolitiska verksamheten.

text: De två beslut som Arbetsförmedlingen fattade den 17 mars 2020, och som återges ovan, innebar att myndigheten under våren 2020 tillfälligt upphörde med att fatta beslut om sanktioner enligt 6 kap. 2–4 §§ förordningen om ersättning till deltagare i arbetsmarknadspolitiska insatser och med att skicka underrättelser till arbetslöshetskassorna enligt 16 § förordningen om den arbetsmarknadspolitiska verksamheten. Besluten står i direkt strid med Arbetsförmedlingens skyldigheter enligt de nämnda bestämmelserna och innebar i princip att myndigheten under den tid som besluten gällde underlät att fullgöra det kontrollansvar som regeringen ålagt den att utföra.

text: Som rättsligt stöd för besluten har Arbetsförmedlingen i besluten och i sitt remissvar bl.a. hänvisat till att en sanktion enligt 6 kap. 2–4 §§ förordningen om

text: ersättning till deltagare i arbetsmarknadspolitiska insatser, inte ska tas ut om det finns godtagbara skäl eller, i förekommande fall, giltig anledning.

text: Bedömningen av om det i ett enskilt fall finns godtagbara skäl eller giltig anledning, förutsätter att det görs en bedömning utifrån omständigheterna i det enskilda fallet. Följden av Arbetsförmedlingens beslut den 17 mars 2020 var dock att det över huvud taget inte gjordes några prövningar i sak utan att myndigheten i stället, under en viss tid, upphörde med att tillämpa bestämmelserna i 6 kap. 2–4 §§ förordningen om ersättning till deltagare i arbetsmarknadspolitiska insatser och 16 § förordningen om den arbetsmarknadspolitiska verksamheten. Det är något helt annat än att Arbetsförmedlingen i ett enskilt fall skulle kunna komma fram till att det finns godtagbara skäl eller giltig anledning och därför underlåta att fatta beslut om en sanktion.

text: Av remissvaret framgår att bakgrunden till besluten den 17 mars 2020 var den ökade smittspridningen av covid-19. Syftet med besluten var dels att akut förhindra smittspridningen, dels att frigöra personalresurser för att säkerställa samhällsviktiga funktioner. Med samhällsviktiga funktioner avsågs bl.a. möjligheten för arbetssökande att få ut sin ersättning och varselhantering.

text: Jag har stor förståelse för att Arbetsförmedlingen, i likhet med många andra myndigheter, i mars 2020 stod inför en svår situation och att det vid den tidpunkten var svårt att överblicka konsekvenserna av covid-19. Att en myndighet befinner sig i en svår situation medför dock inte att det står myndigheten fritt att utan rättsligt stöd åsidosätta de skyldigheter som myndigheten har enligt lag eller annan föreskrift. Arbetsförmedlingen har i det här fallet fattat två beslut som direkt strider mot 6 kap. 2–4 §§ förordningen om ersättning till deltagare i arbetsmarknadspolitiska insatser och 16 § förordningen om den arbetsmarknadspolitiska verksamheten, och som innebar att myndigheten under våren 2020 helt upphörde med sin kontrollverksamhet. Något rättsligt stöd för detta finns inte och Arbetsförmedlingen har genom besluten agerat i strid med legalitetsprincipen såsom den kommer till uttryck i

text: 1 kap. 1 § tredje stycket

text: RF och

text: 5 § första stycket

text: FL. För det ska Arbetsförmedlingen kritiseras.

text: Arbetsförmedlingens handläggning av AA:s ärende om omprövning Den 26 augusti 2020 fattade Arbetsförmedlingen beslut om att tilldela AA en varning. I ett e-postmeddelande den 14 september 2020 uppgav AA att han ville överklaga beslutet. Det dröjde dock fram till början på mars 2021 innan ett omprövningsärende inleddes. Beslut i ärendet fattades den 6 april 2021.

text: När Arbetsförmedlingen tog del av AA:s e-postmeddelande i september 2020, borde myndigheten omgående ha inlett ett omprövningsärende. Det är inte acceptabelt att det dröjde nästan sex månader innan ett sådant ärende inleddes. Något godtagbart skäl till dröjsmålet har inte kommit fram och Arbetsförmedlingen förtjänar kritik för hanteringen.

text: Vad AA i övrigt har uppgett ger inte anledning till någon åtgärd eller uttalande från min sida. Ärendet avslutas.


avgjordAv: Justitieombudsmannen Lilian Wiklund

nyckelord: Barn/ungdom Bistånd Samtycke

publisher: Justitieombudsmannen

title: Kritik mot socialnämnden i Olofströms kommun för brister bl.a. vid handläggningen av ett ärende om kontaktperson för ett barn som inte fyllt 15 år

org: jo

sammanfattning: Enligt 3 kap. 6 b § socialtjänstlagen kan socialnämnden utse en kontaktperson för att hjälpa en enskild i personliga angelägenheter. Om den som ska få en kontaktperson inte har fyllt 15 år ska enligt den bestämmelsen båda vårdnadshavarna samtycka till insatsen. Sedan den 1 maj 2012 är det dock, enligt 6 kap. 13 a § föräldrabalken, i vissa fall möjligt att utse en kontaktperson även om en av vårdnadshavarna inte samtycker. I beslutet uttalar JO att båda vårdnadshavarnas inställning till frågan om att utse en kontaktperson ska utredas innan nämnden fattar sitt beslut. Det är inte tillräckligt att en vårdnadshavare enbart informeras om en beslutad insats innan den verkställs. Socialnämnden i Olofströms kommun kritiseras för att den inte frågat en av vårdnadshavarna (modern) om hennes inställning innan nämnden beslutade att utse en kontaktperson för hennes 14-årige son. – Nämnden kritiseras även för brister i handläggningen av en begäran om att få kopior av vissa allmänna handlingar.

text: Anmälan m.m.

type: rubrik

text: I en anmälan framförde AA klagomål mot socialförvaltningen i Olofströms kommun. Hon klagade bl.a. på förvaltningens handläggning av ett ärende om kontaktperson för hennes son och på att förvaltningen inte lämnat ut vissa handlingar till henne. Hon anförde i dessa delar sammanfattningsvis följande.

type: stycke

text: Chefen vid individ- och familjeomsorgen beslutade den 11 januari 2013 att bevilja insatsen kontaktperson för hennes 14-årige son, BB. Hon fick information om insatsen i samband med att kontaktpersonen tillsattes, och hade således inte tillfrågats om hon tackade ja till insatsen. Även i övrigt var informationen om insatsen bristfällig. – Hon beställde kopior på samtliga handlingar i BB:s akt. I samband med att hon fick vissa handlingar informerade förvaltningen henne i ett brev daterat den 2 april 2013 om att hon inte fick kopior av sina egna skrivelser. Därefter beställde hon kopior på de handlingar som tillförts akten efter den 2 april 2013. Hon fick vissa handlingar, men inte kopior på de skrivelser som kommit in från BB:s pappa respektive henne. Hon har inte heller, trots en begäran, fått del av de tre första sidorna i en utredning.

text: Till anmälan hade fogats vissa handlingar. Av dessa framgick i huvudsak följande.

text: Av dokumentet ”Genomförandeplan för öppna insatser” framgick att socialtjänsten den 11 januari 2013 beslutade att utse en kontaktperson för BB. Vidare framgick att insatsen påbörjades den 17 januari. Under rubriken ”Vårdnadshavares uppfattning om insatserna” angavs att BB:s far ”är positiv till insatsen” och att AA ”är informerad om insatsen”.

text: I en skrivelse daterad den 2 april 2013 och ställd till AA anförde socialsekreteraren CC bl.a. följande.

text: Jag skickar samtliga handlingar i BB:s akt förutom de utredningar som skrivits eftersom du redan har fått dem. Ej heller dina mail av samma anledning. I en annan skrivelse till AA, daterad den 28 maj 2013, anförde socialchefen DD bl.a. följande.

text: Inkommen ansökan 130522 från vårdnadshavare om kopior på de tre första sidorna på senaste utredningen (…) avslås med hänvisning till att utredning redan skickats till vårdnadshavare.

text: Utredning

text: Inledningsvis hämtade JO in journalanteckningar som rörde BB:s ärende hos förvaltningen. Av dessa framgick bl.a. följande.

text: Den 27 november 2012 ansökte BB:s far om att socialtjänsten skulle utse en kontaktperson för BB. Samma dag inledde socialtjänsten en utredning enligt

text: 11 kap. 1 § socialtjänstlagen (2001:453)

text: , SoL. Dagen därpå skickades beslutet om att inleda utredning till vårdnadshavarna, dvs. AA och BB:s far. Den 11 januari 2013 beslutade socialtjänsten att utse en kontaktperson för BB. Den 4 april 2013 antecknade CC: Skickar samtliga handlingar i ärendet till mamma EE. Den 22 maj 2013 antecknades bl.a. att ”EE vill ha beslut på ansökan och ha ut samtliga handlingar i ärendet samt på de tre första sidorna i senaste utredningen”.

text: JO begärde därefter att socialnämnden i Olofströms kommun skulle yttra sig över förvaltningens handläggning av frågan om förordnade av kontaktperson utan båda vårdnadshavarnas samtycke och handläggningen av AA:s begäran att få kopior på vissa allmänna handlingar.

text: Socialnämndens arbetsutskott beslutade att som sitt remissvar översända en tjänstemannaskrivelse. I skrivelsen anfördes bl.a. följande.

text: Svar på frågan hur kontaktpersonen blev förordnad utan båda vårdnadshavarnas samtycke.

text: Vi inhämtade EE:s samtycke. EE fick via mail daterat 2013-01-16 och telefonsamtal strax därefter om insatsen i form av kontaktperson. EE diskuterar hur kontaktpersonens arbete skall utformas i ett mail till handläggaren den 2013-01-24. (se medskickad bilaga) Vi bedömde att EE samtyckt och varit positiv till insatsen, med tanke på att hon har tät kontakt med kontaktpersonen som verkar positivt. Ordvalet i utredningen är inte korrekt då det upplevts att båda föräldrarna varit positiva till insatsen från handläggarens sida.

text: Att förvaltningen inte lämnar ut kopior som jag som vårdnadshavare begärt ut samt att det görs utan hänvisning till vilket lagrum de grundar avslagen på.

text: Vi har inte lämnat ut för andra gången de tre första sidorna på första utredningen avseende BB, med hänvisning att dessa dokument redan skickats till henne. Detta gäller även mailen som kommit från henne med hänvisning att hon redan har dessa då det är hennes egna skrivelser. Den informationen skickades till henne i ett brev daterat 2013-05-28. Detta var inte ett beslut utan som sades tidigare en information. Det framgår inte av brevet att det är ett beslut. Hon skickar därefter en överklagan på detta till förvaltningsrätten daterad 2013-06-10. Överklagan och beslut har sedan skrivits och skickats in till rätt instans, Kammarrätten i Jönköping daterad 2013-06-18 (se medskickad skrivelse). I denna skrivelse hänvisas till lagparagrafer och lagrum. Beslut i frågan har ännu inte kommit. Till remissvaret hade fogats kopior av dels en e-brevskorrespondens mellan CC och AA, dels ett yttrande från förvaltningen till Kammarrätten i Jönköping.

text: AA yttrade sig över remissvaret. Till yttrandet fogade hon en utskrift av en ebrevskorrespondens mellan henne och förvaltningen. Under handläggningen kom AA in med ytterligare en skrivelse.

text: Föredraganden hos JO inhämtade uppgifter per telefon från FF, verksamhetschef vid förvaltningen. Hon anförde bl.a. att AA inte motsatt sig att förvaltningen utsåg en kontaktperson, och att förvaltningen uppfattat att hon underförstått samtyckt till insatsen.

text: Ett beslut från Kammarrätten i Jönköping den 17 oktober 2013 i mål nr 1979-13 hämtades in.

text: Bedömning

text: Inledning AA har i flera avseenden framfört synpunkter på nämndens handläggning i ärendet som rörde hennes son. Jag vill inledningsvis framhålla att JO:s granskning är av rättslig art och främst avser en kontroll av att myndigheterna har följt de regler som gäller för förfarandet i formellt hänseende. JO brukar inte uttala sig om myndigheters bedömningar i enskilda fall. Mot denna bakgrund har jag begränsat min granskning av AA:s klagomål till vissa frågor som rör nämndens handläggning dels av frågan om en kontaktperson skulle utses för BB, dels av AA:s framställningar om att få ta del av vissa handlingar. Nämndens handläggning av frågan om en kontaktperson skulle utses för BB

text: Rättslig reglering

text: En socialnämnd får utse en särskild person (kontaktperson) med uppgift att hjälpa den enskilde och hans eller hennes närmaste i personliga angelägenheter, om den enskilde begär eller samtycker till det. För barn som inte har fyllt 15 år får kontaktperson utses endast om barnets vårdnadshavare begär eller samtycker till det. Har

text: barnet fyllt 15 år får kontaktperson utses endast om barnet själv begär eller samtycker till det. Detta framgår av

text: 3 kap. 6 b §

text: SoL.

text: Även bestämmelsen i

text: 6 kap. 13 a § föräldrabalken

text: (FB) är av intresse i det här sammanhanget. Av första stycket framgår bl.a. att om barnet står under vårdnad av två vårdnadshavare och endast den ena samtycker till en åtgärd till stöd för barnet, får socialnämnden besluta att åtgärden får vidtas utan den andra vårdnadshavarens samtycke om det krävs med hänsyn till barnets bästa och åtgärden gäller utseende av en kontaktperson enligt

text: 3 kap. 6 b §

text: SoL. Enligt andra stycket får ett sådant beslut av socialnämnden överklagas till allmän förvaltningsdomstol.

text: Bestämmelsen började gälla den 1 maj 2012. I förarbetena (

text: prop. 2011/12:53 s. 26

text: ) anfördes bl.a. följande.

text: Paragrafen gäller fall då personal inom socialtjänsten eller hälso- och sjukvården bedömer att ett barn behöver viss vård eller vissa sociala insatser och bara den ena vårdnadshavaren ansöker om eller annars samtycker till detta. Behovet kan t.ex. ha uppmärksammats av vårdnadshavaren eller av skolan eller förskolan. Att vårdnadshavarna inte är överens kan ha olika orsaker. Det kan finnas en mer djupgående konflikt mellan dem. Det kan också vara så att den vårdnadshavare som inte samtycker har svårt att acceptera att barnet har problem och upplever en insats för barnet som onödigt ingripande. Bestämmelsen är alltså tillämplig när ett barn står under vårdnad av två vårdnadshavare. Har barnet bara en vårdnadshavare, beslutar denna ensam. Bestämmelsen är i och för sig tillämplig även om vårdnadshavarna är gifta eller sambor, men det praktiska behovet är naturligtvis då begränsat. Det ska framgå att endast den ena vårdnadshavaren samtycker till den aktuella åtgärden till stöd för barnet. Bestämmelsen kan tillämpas inte bara när den andra vårdnadshavaren uttryckligen motsätter sig åtgärden utan även när vårdnadshavaren håller sig undan eller annars väljer att inte medverka på ett sådant sätt att han eller hon får anses motsätta sig den. Frågan om socialnämndens handläggning kommenteras nedan. Om ingen av vårdnadshavarna samtycker, kan bestämmelsen inte tillämpas. Vidare ska socialnämndens beslut krävas med hänsyn till barnets bästa. I detta ligger en bedömning av vilket behov barnet har av insatsen och hur nödvändigt det är att socialnämnden ingriper. Det måste finnas ett påtagligt och tydligt behov i det enskilda fallet.

text: I samma proposition (s. 28–29) anfördes bl.a. följande om socialnämndens handläggning.

text: Liksom när det gäller andra beslut tillämpas

text: 11 kap.

text: socialtjänstlagen

text: på handläggningen hos socialnämnden. Prövningen hos socialnämnden ska föregås av en utredning av vad som kommit till nämndens kännedom och som kan föranleda någon åtgärd; utredningen ska inledas utan dröjsmål (1 §). Frågan kan ha aktualiserats hos socialnämnden i ett pågående ärende om sociala insatser eller efter information från hälso- och sjukvården. Om ärendet inletts hos socialnämnden genom en begäran om medgivande från en vårdnadshavare, måste det avslutas genom ett formellt beslut.

text: Socialtjänstlagens

text: regler om handläggningen innebär att socialnämnden får kontakta sakkunniga, att utredningen ska bedrivas så att ingen onödigt utsätts för skada eller olägenhet och att utredningen inte ska göras mer omfattande än vad som är motiverat av omständigheterna (

text: 2 §

text: Om det gäller en insats enligt

text: socialtjänstlagen

text: , finns det redan ett ärende hos nämnden och utredningen om ett eventuellt medgivande blir ett led i utredningen om insatsen. – – – Innan socialnämnden beslutar måste vårdnadshavarnas inställning utredas. Utredningsskyldigheten innebär att socialnämnden ska kontakta vårdnadshavarna och utreda skälen för deras olika uppfattningar. Av allmänna principer för socialnämndens handläggning följer att nämnden också är skyldig att försöka få vårdnadshavarna att komma överens innan ett beslut enligt paragrafen fattas. Hur långt dessa skyldigheter sträcker sig får avgöras av förhållandena i det enskilda fallet, med beaktande av vilken sorts åtgärd det rör sig om och vilket behov det finns av ett snabbt beslut. Det kan behövas samråd med oeniga vårdnadshavare vid flera tillfällen för att försöka åstadkomma en lösning som är så bra som möjligt för barnet, baserad på vårdnadshavarnas gemensamma beslut. Om en vårdnadshavare inte kan nås trots upprepade försök från socialnämnden, kan nämnden behöva fatta beslut utan att ha inhämtat dennes inställning. Socialnämnden har samma skyldighet att göra en objektiv och fullständig utredning när en vårdnadshavare håller sig undan som annars. Det kan innebära att nämnden i brist på uppgifter från vårdnadshavaren måste inhämta kompletterande underlag från andra för att kunna göra en tillräckligt grundad bedömning. I en sådan situation bör nämnden alltså inte förlita sig enbart på den andra vårdnadshavarens uppgifter. Uppgifter ska dokumenteras och vårdnadshavarna har rätt att ta del av dem.

text: Det här fallet

text: I det här fallet beslutade nämnden den 11 januari 2013 att BB, som då var 14 år, skulle få en kontaktperson. AA och BB:s far var båda vårdnadshavare för BB. Av utredningen som låg till grund för beslutet framgår att AA var ”informerad” om insatsen, medan fadern var ”positiv” till den. Av en e-postkorrespondens mellan AA och socialsekreteraren CC framgår att AA den 16 januari 2013 informerades om att insatsen skulle inledas följande dag.

text: Den rättsliga utgångspunkten enligt

text: 3 kap. 6 b §

text: SoL är alltså att båda vårdnadshavarna ska samtycka för att socialnämnden ska få utse en kontaktperson för ett barn som inte har fyllt 15 år. Nämnden skulle således bl.a. ha utrett båda vårdnads– havarnas inställning till frågan om en kontaktperson skulle utses. Det är inte tillräckligt att en vårdnadshavare enbart informeras om en beslutad insats innan den verkställs.

text: Det kan konstateras att nämndens handläggning brustit genom att nämnden före sitt ställningstagande inte frågat AA om hennes inställning till frågan om att utse en kontaktperson för BB. Nämnden ska kritiseras för denna brist. Att AA informerades om insatsen dagen innan den påbörjades, och då inte verkar ha invänt mot den, förändrar inte bilden av att nämndens handläggning inför beslutet varit bristfällig.

text: Omständigheterna i det aktuella ärendet hos nämnden verkar inte ha varit sådana att nämnden övervägde att fatta ett beslut med stöd av

text: 6 kap. 13 a §

text: FB. En tillämpning av den bestämmelsen skulle för övrigt ha ställt i princip samma krav på nämndens utredning av vårdnadshavarnas inställning som de jag nyss beskrivit.

text: Nämndens handläggning av AA:s framställningar om att få del av allmänna handlingar

text: Rättslig reglering

text: I

text: 2 kap.

text: tryckfrihetsförordningen

text: , TF, finns grundläggande bestämmelser om allmänna handlingars offentlighet. I kapitlet regleras även primärt frågan om utlämnande av allmänna handlingar.

text: Enligt

text: 2 kap. 12 §

text: TF ska en allmän handling som får lämnas ut på begäran genast eller så snart det är möjligt på stället utan avgift tillhandahållas den som önskar ta del av handlingen. Av

text: 2 kap. 13 §

text: TF framgår att den som önskar ta del av en allmän handling även har rätt att mot en fastställd avgift få en kopia av de delar av handlingen som får lämnas ut. En begäran om att få en kopia av en allmän handling ska behandlas skyndsamt. För det fall en begäran om att få ta del av en handling helt eller delvis inte kan tillmötesgås ska den som har gjort framställningen underrättas om detta. Den enskilde ska då också informeras om möjligheten att begära myndighetens prövning och att det krävs ett skriftligt beslut av myndigheten för att beslutet ska kunna överklagas. Rätten att få ett överklagbart beslut tillkommer sökanden oavsett om beslutet att inte lämna ut handlingen grundar sig på en sekretessbestämmelse, på att den begärda handlingen inte är allmän, inte kan identifieras eller över huvud taget inte kan påträffas. Av

text: och

text: 21 §§

text: förvaltningslagen (1986:223)

text: följer att ett beslut ska vara motiverat och försett med en anvisning om hur beslutet kan överklagas.

text: Det här fallet

text: Utredningen visar att förvaltningen vid två tillfällen har lämnat ut vissa handlingar som AA begärt att få ta del av. Förvaltningen har dock samtidigt undantagit vissa handlingar med hänvisning till att de tidigare lämnats ut till AA. Jag vill i anledning av detta anföra följande.

text: Av ovan redovisade bestämmelser om utlämnande av allmän handling följer att nämnden, i samband med att bara vissa av de efterfrågade handlingarna lämnades ut, skulle ha informerat AA om möjligheten för henne att begära ett skriftligt och överklagbart beslut från myndigheten (dvs. nämnden). Rätten att få ett sådant beslut är som framgått i princip oberoende av de skäl som nämnden har för att inte lämna ut handlingen i fråga. Nämnden kan inte undgå kritik för att AA inte informerats om möjligheten att begära myndighetens prövning. Jag noterar samtidigt att AA överklagat ett av de aktuella ”beskeden” från förvaltningen och att detta överklagande prövats av domstol. Mot denna bakgrund finner jag inte skäl att ytterligare uppehålla mig vid frågan.

text: Övrigt Vad som i övrigt har kommit fram leder inte till någon kommentar från min sida.

text: Ärendet avslutas med den kritik som har uttalats ovan.

type: avgorande


title: Anmälan mot Länsstyrelsen i Västra Götalands län angående rättidsprövningen av ett överklagande

text: Anmälan

text: I en anmälan, som kom in till JO den 27 juli 2005, klagade AA på att Länsstyrelsen i Västra Götalands län felaktigt hade angett att ett överklagande hade kommit in i rätt tid samt överlämnat överklagandet och övriga handlingar i ärendet till Länsrätten i Göteborg. Dessutom ifrågasatte han länsstyrelsens besked att det inte gick att undvika en prövning i länsrätten. Vidare uppgav han bl.a. att han samma dag som den felaktiga rättidsprövningen skett hade fått muntligt besked från en handläggare hos länsstyrelsen om att beslutet hade vunnit laga kraft.

text: Utredning

text: Anmälan remitterades till länsstyrelsen för utredning och yttrande. I länsstyrelsens remissvar den 1 november 2005 anfördes i huvudsak följande.

text: Yttrande

text: En tjänsteman har gjort ett räknefel vid s.k. rättidsprövning. Felet ledde till att Länsstyrelsens beslut inte vann laga kraft och att beslutet i stället lämnades över för prövning till högre instans. En fortsatt rättslig prövning av bygglovärendet hade inte skett om Länsstyrelsen hade fattat ett korrekt beslut om tiden för överklagande. För AA medför det inträffade att han blivit tvungen att vänta ytterligare tid på ett lagakraftvunnet beslut och att han behövde svara i högre instans. Han har alltså fått lägga tid och kraft på en fortsatt prövning av ärendet. Han har berättat att han även mått mycket dåligt av det som hänt och av att behöva fortsätta att argumentera mot sin granne. Länsstyrelsen har fattat ett felaktigt beslut avseende om överklagandet kommit in i rätt tid. Felet har medfört att det rättsliga förfarandet har dragit ut på tiden vilket har medfört olägenheter för AA. Länsstyrelsen har framfört sin ursäkt till honom muntligt och skriftligt. Rutinerna för rättidsprövning har setts över för att undvika att felet upprepas.

text: Utredning

text: Sedan miljö- och byggnämnden i Sotenäs kommun beslutat att avslå en ansökan från BB om bygglov för att ta i anspråk ett verandatak som balkong på fastigheten T. x:x i Sotenäs kommun, överklagade BB kommunens beslut till Länsstyrelsen.

text: Länsstyrelsen avslog överklagandet den 31 maj 2005. Enligt det delgivningskvitto som BB skickat in till Länsstyrelsen fick han del av Länsstyrelsens beslut den 5 juni 2005. Sista dagen för ett överklagande av beslutet var därför den 27 juni 2005. Han överklagade beslutet genom skrivelse som kom in till Länsstyrelsen den 28 juni 2005. De som deltagit i den slutliga handläggningen av Länsstyrelsens ärende hade båda semester från mitten av juni och in i juli. Rättidsbedömningen gjordes därför av annan handläggare på enheten. Hon räknade fel och bedömde att överklagandet hade kommit in i rätt tid. Hon antecknade beslut om rätt tid på överklagandet på gängse sätt och ärendet med handlingar skickades därefter till Länsrätten i Göteborg. Länsrätten i Göteborg har i dom den 30 september 2005 avslagit BB:s överklagande. Han har överklagat länsrättens dom till kammarrätten. Under vecka 27, den 4 - 8 juli, hade AA flera kontakter med Länsstyrelsen. Därvid redogjorde den handläggare som hade beslutat om rättidsprövningen för vad som inträffat. AA hade upprepade kontakter med ytterligare företrädare för Länsstyrelsen, bl.a. chefen för rättsenheten CC. CC framförde under den aktuella veckan muntliga och skriftliga ursäkter till AA för det begångna felet. Hon informerade om de regler som gäller vid den aktuella prövningen. Hon framförde också till AA att Länsstyrelsen inte har möjlighet enligt gällande rätt att återkalla beslut om att överklagandet kommit in i rätt tid och om att överlämna handlingarna till länsrätten. I samband med detta gick hon igenom aktuella rättskällor och hon hade även kontakt med DD, vid Riksdagens ombudsmän, eftersom AA hänvisade till henne. CC informerade vidare om möjligheterna att JO-anmäla Länsstyrelsen och om möjligheterna att begära skadestånd för det inträffade. Hon uppmanade honom också att själv ta kontakt med länsrätten för att lägga fram sin sak. CC skrev till länsrätten och informerade om att Länsstyrelsen gjort fel vid rättidsbedömningen. AA har anfört att han fick besked från Länsstyrelsen den 28 juni 2005 om att Länsstyrelsens beslut hade vunnit laga kraft. Samma dag kom överklagandet in till Länsstyrelsen. I akten saknas anteckningar om att någon har lämnat detta besked till honom. Länsstyrelsen har frågat den personal som vid den aktuella tidpunkten under sommaren arbetade med överklagningsärenden och rättidsprövningar om någon har talat med AA och lämnat honom beskedet att beslutet vunnit laga kraft. Ingen kan erinra sig något sådant samtal och AA:s uppgift kan därför inte bekräftas.

text: Tillsammans med remissvaret gavs bl.a. in ett yttrande från den handläggare som hade gjort den felaktiga bedömningen.

text: AA gavs möjlighet att kommentera remissvaret.

text: Bedömning

text: Av

text: 24 § förvaltningslagen (1986:223)

text: följer att det är den myndighet som har beslutat i ärendet som prövar om ett överklagande har kommit in i rätt tid. Den högre instansen kan inte överpröva underinstansens bedömning i denna fråga. I och med att den beslutande myndigheten konstaterat att överklagandet har kommit in i rätt tid och överlämnat handlingarna i ärendet till den myndighet som skall pröva överklagandet (se

text: 25 § förvaltningslagen

text: ) är frågan härom avgjord. Detta gäller även om det senare kommer fram att bedömningen varit felaktig.

text: Den redovisade regleringen ställer stora krav på noggrannhet vid prövningen. Viktiga rättssäkerhetsintressen står på spel och en felaktig bedömning kan få mycket allvarliga konsekvenser. Vid prövningen i detta fall huruvida överklagandet hade

text: kommit in i rätt tid har handläggningen uppenbarligen inte motsvarat de sålunda högt ställda kraven. Jag är mycket kritisk mot detta och har övervägt att gå vidare i saken. Jag stannar dock vid den allvarliga kritik som ligger i det sagda.

text: Jag konstaterar att länsstyrelsen har beklagat det inträffade samt angett att rutinerna har setts över i syfte att undvika en upprepning av det inträffade.

text: Länsstyrelsen har inte kunnat bekräfta uppgiften om att AA muntligen skulle ha fått besked om att länsstyrelsens beslut hade vunnit laga kraft. Jag går inte vidare i den delen.

text: Upplysningsvis kan nämnas att staten under vissa förutsättningar kan bli skadeståndsskyldig för fel som begås vid myndighetsutövning. Sådana frågor handläggs av Justitiekanslern enligt förordningen (

text: ) om handläggning av skadeståndsanspråk mot staten. JO är inte behörig att pröva sådana frågor.

text: Ärendet avslutas.


nyckelord: Barn/ungdom Dokumentation

title: En tjänsteman vid en socialförvaltning har förtydligat ett läkarintyg efter kontakt med den läkare som utfärdat intyget. Tjänstemannen borde därvid ha gjort en notering om bl.a. vem som hade gjort tillägget

text: I en anmälan till JO klagade AA på hur Socialnämnden i Luleå kommun handlagt ett barnavårdsärende. Hon ifrågasatte därvid bl.a. om en tjänsteman vid socialförvaltningen ägt göra ett tillägg på ett läkarintyg som hade utfärdats den 20 augusti 1998 av överläkaren BB vid barnmottagningen, Luleå sjukhus. JO tog del av det aktuella läkarintyget. I intyget, som hade utfärdats på begäran av AA, anfördes, såvitt nu är av intresse, följande.

text: Uppgiven skadehändelse

text: Biten av modern i höger överarm cirka 8 juli varvid han fick en missfärgning och förhårdnad som nu försvunnit.

text: Bedömning

text: – – – Jag har träffat pojken och mamman vid några tillfällen i samband med utredning – – – bl.a. Första gången 95-08-01. Jag har inte haft anledning att misstänka att pojken har varit utsatt för fysisk misshandel. I direkt anslutning till det sist återgivna stycket hade för hand lagts till följande text. ”tidigare, utöver det nu aktuella bitmärket.” Upplysningar inhämtades per telefon från överläkaren BB, barn- och ungdomsmedicinska mottagningen vid Luleå sjukhus. BB uppgav att en tjänsteman vid socialförvaltningen i Luleå kommun fått hans tillåtelse att göra det aktuella tillägget och förtydligandet. Socialnämnden i Luleå kommun anmodades att inkomma med utredning och yttrande angående det gjorda tillägget i läkarintyget. Socialnämndens arbetsutskott avgav ett remissvar med huvudsakligen följande innehåll. I samband med utredning som inleddes 1998-07-17 med anledning av misstänkt misshandel av barnen /…./ inkom AA med ett läkarintyg. – – – Efter samråd med handledande socialsekreterare på Barn- och familjesektionen CC ringde DD 1998-09-02 till BB som är läkare på barnmottagningen, Luleå sjukhus för att höra hans inställning till detta att /…./ AA hade bitit sonen. Detta då läkarintyget inte klargjorde huruvida BB ansåg att detta att bita ett barn var att anse som barnmisshandel eller inte. BB ville då vid samtalet med DD att det skulle förtydligas

text: att han ansåg att bettet var att betrakta som barnmisshandel men att han utöver det aktuella bitmärket inte haft anledning att misstänka att misshandel mot /.…/ förekommit. Därav önskade han att det skulle göras ett tillägg till intyget vid före-

text: syfte att förtydliga bedömningen av händelsen med bettet från modern i ljuset av tidigare förekommande kontakter med patienten. AA yttrade sig över remissvaret.

text: JO André anförde i ett beslut den 31 januari 2000 följande.

text: Av utredningen hos JO framgår att BB hade lämnat sitt medgivande till att läkarintyget kompletterades i enlighet med vad han uppgav vid telefonsamtalet med DD. Av den kopia av läkarintyget som AA skickade med sin anmälan till JO, vilken även bifogades JO:s remiss till socialnämnden, är det inte möjligt att utläsa vem som svarat för den handskrivna anteckningen på intyget. Eftersom denna fråga inte har berörts i remissvaret utgår jag från att det inte fanns några ytterligare anteckningar på det intyg som, enligt AA, lades fram under förhandlingen vid länsrätten.

text: Om det finns ett tillägg eller förtydligande på ett läkarintyg skall det självfallet av samma handling framgå både vem som har gjort anteckningen och när den har gjorts. Detta gäller oavsett om tillägget eller förtydligandet har påtecknats av intygsgivaren själv eller av någon på hans uppdrag. En socialsekreterare bör för övrigt vara återhållsam med att göra anteckningar direkt på ett läkarintyg som socialnämnden skall använda vid en domstolsprövning. Normalt bör eventuella tillägg eller förtydliganden göras av vederbörande läkare.


avgjordAv: Mats Melin

nyckelord: Beslag Dokumentation Förundersökning Underrättelse

title: Anmälan mot Polismyndigheten i Uppsala län för hanteringen av bevismaterial m.m.

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO framförde AA kritik mot Polismyndigheten i Uppsala län. Av anmälan framgick bl.a. följande. I april 2005 blev AA:s bil stulen och en anmälan gjordes till polismyndigheten. Polisen anträffade därefter fordonet. När AA hämtade bilen kunde han konstatera att en CD-skiva hade tagits ur skivspelaren och lagts bredvid förarsätet. AA antog att det kunde finnas fingeravtryck på CD-skivan. Den 12 april 2005 åkte han därför till polisen och uppvisade bilen samt lämnade CD-skivan till inspektören BB. En tilläggsanmälan upprättades och skivan togs om hand för teknisk undersökning. AA begärde samtidigt att få tillbaka skivan om polisen inte hittade något på den. När AA den 26 juli 2005 kontaktade BB upplystes han om att CD-skivan hade kastats. – AA fick inte heller någon underrättelse om att förundersökningen hade lagts ned.

text: Utredning

text: Handlingar fordrades in från polismyndigheten i ärendet (K9119-05). Av dessa framgick bl.a. följande. Den 9 april 2005 upprättades en anmälan om tillgrepp av bil. Polismyndigheten beslutade samma dag att förundersökning inte skulle inledas. Den 12 april 2005 upprättades en tilläggsanmälan av BB. I denna noterades bl.a. ”Undertecknad har omhändertagit en CD-skiva för teknisk undersökning. Gärningsmannen/männen har med mycket stor sannolikhet tagit i den skivan. Evt. Fingeravtryck”. Den 26 juli 2005 skrev AA till polismyndigheten och begärde ersättning för CD-skivan. I polismyndighetens yttrande till Rikspolisstyrelsen i ersättningsärendet anfördes bl.a. att ”I samband med den tilläggsanmälan som gjordes den 12 april lämnade AA in en CD-skiva. CD-skivan överlämnades till tekniska roteln för fingeravtrycksundersökning och slängdes därefter. Det skrevs aldrig något beslagsprotokoll över CD-skivan. AA lämnade inte heller några önskemål om hur CD-skivan skulle hanteras, t.ex. huruvida han ville ha tillbaka skivan efter avslutad undersökning”. Enligt polismyndigheten hade myndigheten inte hanterat CD-skivan på ett korrekt sätt varför ersättningsskyldighet uppkommit.

text: Ärendet remitterades till polismyndigheten för upplysningar och yttrande. Polismyndigheten kom in med ett remissvar enligt följande.

text: Bakgrund

text: Den 9 april 2005 anmälde AA till polismyndigheten att hans personbil blivit stulen. Bilen upphittades samma dag och AA uppmanades att hämta den. I bilen upptäckte AA att en cd-skiva tagits ur cd-spelaren och placerats bredvid förarsätet. I samband med att en tilläggsanmälan gjordes den 12 april 2005 lämnade AA in cd-skivan för teknisk undersökning till en inspektör vid polisens drive-in besiktning i Uppsala. Det skrevs aldrig något beslagsprotokoll. Vid ett personligt besök vid polishuset i Uppsala den 25 juli 2005 fick AA veta att cd-skivan skickats till tekniska roteln för undersökning av fingeravtryck och att den sedan hade slängts. Vid detta besök fick AA även veta att en förundersökning inte hade inletts.

text: Polismyndighetens bedömning

text: Hanteringen av cd-skivan Av reglerna i

text: 27 kap

text: rättegångsbalken

text: följer att föremål som skäligen kan antagas ha betydelse för utredning om brott må tagas i beslag. Över beslag skall föras protokoll, vari ändamålet med beslaget och vad därvid förekommit angives samt beslagtaget föremål noga beskrives. Att ett beslag skall antecknas i protokoll framgår även av Polismyndigheten i Uppsala läns tjänsteföreskrift 102-1. Något beslagsprotokoll finns dock inte avseende AA:s cd-skiva. När ett föremål lämnas till tekniska roteln för undersökning skall en begäran fyllas i. Av denna begäran skall K-nummer, beslagsnummer, vilken typ av undersökning som skall göras samt var materialet skall skickas efter undersökningen framgå. Någon sådan begäran har inte gjorts avseende AA:s skiva. Skivan har kommit till tekniska rotelns fotoavdelning utan att avsändare har angivits, utan endast K-numret. Den aktuella utredningen var då redan avskriven, vilket skedde direkt vid anmälningstillfället den 9 april 2005. Eftersom tekniska roteln trots kontakter med åklagaren inte kunnat fastställa vilken åtgärd som skulle företas med skivan har denna blivit kvar i en pärm hos tekniska roteln där alla undersökningsuppdrag sparas. Det är av största vikt att en dokumentation sker initialt då ett föremål tas i beslag, så att föremålet skall kunna hanteras korrekt i alla efterföljande steg. Det är därför mycket olyckligt att inget beslagsprotokoll har skrivits i detta fall. Polismyndigheten i Uppsala län har vitsordat att AA skall tillerkännas ersättning för den förlorade cdskivan, och Rikspolisstyrelsen har beslutat i enlighet med detta yttrande.

text: Förundersökningsrutiner Enligt

text: 13 b § förundersökningskungörelsen (1947:948)

text: skall målsäganden tillfrågas om han eller hon vill bli underrättad om beslut om att förundersökning inte skall inledas eller att en inledd förundersökning skall läggas ned. Av olika anledningar sker i vissa fall ändå ingen förfrågan, men rutinen vid polismyndigheten är vid dessa tillfällen att målsäganden alltid skall underrättas. Då AA inte hade tillfrågats om han ville bli underrättad enligt 13 b §, skulle han givetvis i enlighet med rutinen fått information om att en förundersökning inte inletts. En förfrågan enligt 13 b § görs antingen av anmälningsmottagaren eller av undersökningsledaren. Det har uppmärksammats av Polismyndigheten att den rutin som används innehåller brister vilket i vissa specifika fall leder till att informationen inte skickas till målsäganden. Undersökningsledarna har uppmärksammats på problemet och rutinerna skall ses över. Polismyndigheten har redan vidtagit de åtgärder som är nödvändiga för att uppfylla

text: förundersökningskungörelsens

text: krav.

text: AA bereddes tillfälle att kommentera remissvaret men hördes inte av.

text: Bedömning

text: Av utredningen framgår bl.a. att AA lämnade in den aktuella CD-skivan till polismyndigheten för teknisk undersökning och att något beslagsprotokoll inte upprättades samt att AA inte underrättades om polismyndighetens beslut i förundersökningsfrågan.

text: I

text: 27 kap.

text: rättegångsbalken

text: (RB) finns bestämmelser om beslag. Enligt 1 § får föremål som skäligen kan antas ha betydelse för utredning om brott tas i beslag. Någon annan laglig grund för polisen att inom en brottsutredning ta emot föremål för teknisk undersökning än beslag finns inte. Över beslag skall föras protokoll i vilket bl.a. ändamålet med beslaget skall anges (13 §).

text: Naturligtvis borde ett beslagsprotokoll ha upprättats i det nu aktuella fallet, vilket också polismyndigheten har påtalat. Som polismyndigheten vidare anfört är det av största vikt att sådan dokumentation sker initialt så att ett beslagtaget föremål hanteras korrekt i alla efterföljande steg.

text: Vad gäller den omständigheten att AA inte underrättades om polismyndighetens ställningstagande i förundersökningsfrågan kan jag ansluta mig till den bedömning polismyndigheten gjort i sitt remissvar.

text: Det kan således konstateras att polismyndighetens handläggning av ärendet varit behäftad med vissa brister, och myndigheten förtjänar därför kritik för det inträffade. Jag noterar att AA har tillerkänts ersättning för hanteringen av CD-skivan.

text: Ärendet avslutas.


avgjordAv: Justitieombudsmannen Katarina Påhlsson

nyckelord:
Beslut
Dokumentation
Långsam handläggning
Muntlig handläggning/ förhandling
Underrättelse

title: Kritik mot Förvaltningsrätten i Härnösand för långsam handläggning av ett mål om sjukersättning och för brister vid en muntlig underrättelse om ett beslut om förtursförklaring i samma mål

sammanfattning: I beslutet kritiserar JO en förvaltningsrätt för långsam handläggning av ett mål om sjukersättning. Målet inleddes vid förvaltningsrätten den 12 februari 2018 och bedömdes vara klart för avgörande direkt men avgjordes först den 24 juni 2019, dvs. ett år och fyra månader senare. Den 15 april 2019 beslutade lagmannen att målet skulle handläggas med förtur – eftersom handläggningstiden hade varit oskäligt lång – och att målet skulle avgöras senast den 30 juni 2019. JO kritiserar inte förvaltningsrätten för att den muntligen underrättade parten om beslutet om förtursförklaring, men anser att det borde ha skett i anslutning till att beslutet fattades. JO anser dessutom att en anteckning om underrättelsen borde ha gjorts i det administrativa ärendet om förtursförklaring. Anteckningen gjordes i stället senare i dagboksbladet för målet om sjukersättning. Förvaltningsrätten kritiseras för dessa brister.

text: Anmälan

text: I en anmälan som kom in till JO den 7 maj 2019 klagade AA på Förvaltningsrätten i Härnösand med anledning av handläggningstiden i ett mål om sjukersättning. I anmälan uppgav han bl.a. att inget hade hänt och att ingen hade ringt honom trots flera kontakter per telefon och e-post.

text: Utredning

text: JO tog den 15 maj 2019 del av ett dagboksblad i förvaltningsrättens mål nr 630- 18. Av dagboksbladet framgick att målet kom in till domstolen den 12 februari 2018 och att det ännu inte var avgjort. Vidare framgick att AA hade skickat in en skrivelse till förvaltningsrätten den 9 april 2019.

text: Av inhämtade handlingar framgick att skrivelsen hade lagts upp som ett administrativt ärende (FHA 2019/49) med en begäran om förtursförklaring. Den 15 april 2019 beslutade lagmannen BB att målet skulle handläggas med förtur – detta eftersom handläggningstiden hade varit oskäligt lång – och att målet skulle avgöras senast den 30 juni 2019.

text: Varken av dagboksbladet i målet om sjukersättning eller av ärendebladet över det administrativa ärendet framgick att AA hade fått del av beslutet om förtursförklaringen.

text: I en remiss den 27 maj 2019 uppmanade JO förvaltningsrätten att lämna upplysningar om handläggningen av och handläggningstiden i målet om sjukersättning. Av yttrandet skulle också särskilt framgå om beslutet den 15 april 2019 om förtursförklaring hade expedierats till AA.

text: Förvaltningsrätten (lagmannen BB) gav den 29 augusti 2019 in ett remissvar med följande innehåll:

text: Något om domstolens verksamhet

text: Förvaltningsrätten i Härnösand har haft personalbrist och en mycket hög personalomsättning under hösten 2016 och under hela 2017. Domstolen har även haft en betydande personalomsättning under första halvåret 2019. Detta har omfattat tillsvidareanställda domstolshandläggare, föredragande jurister och domare. Domstolen har omsatt mer än en tredjedel av sin personal. Domstolen har även haft en mycket hög måltillströmning under 2017 och 2018. Under 2017 hade domstolen en målökning på cirka 20 % (881 mål). Målökningen var under 2018 cirka 13 % (771 mål). Måltillströmningen mellan augusti 2018 och augusti 2019 har ökat med 11 %. Domstolen har begärt ytterligare ekonomiska medel för att kunna anställa mer personal, avgöra fler mål och förkorta handläggningstiderna. Domstolsverket har delvis godtagit begäran och tillskjutit extra medel. Nyanställd personal har därefter successivt kommit på plats och börjat arbeta på domstolen. Prioriterade mål har då kunnat fördelas på fler domare. Förutom detta har domstolen gjort vissa förändringar i organisationen för att effektivisera målhanteringen i takt med att domstolens verksamhet växer.

text: Handläggningen av förvaltningsrättens mål nr 630-18

text: Den 12 februari 2018 registrerade förvaltningsrätten mål nr 630-18. I målet registrerades AA som klaganden och Försäkringskassan som motpart. Målet handlar om rätten till sjukersättning. AA informerades den 14 februari 2018 om att hans överklagande registrerats som mål nr 630-18. Den 9 april 2019 begärde AA att målet skulle handläggas med förtur. Domstolen beslutade den 15 april 2019 att målet skulle handläggas med förtur och avgöras senast den 30 juni 2019. I ärendeakten har det antecknats att AA via telefonsamtal informerats om att målet ska handläggas med förtur och avgöras senast den 30 juni 2019. I det administrativa diariet saknas anteckning om att beslutet om förtursförklaring skickats till AA. Målet avgjordes den 24 juni 2019.

text: Förvaltningsrättens bedömning

text: Handläggningstiden Domstolen har som målsättning att avgöra mål om sjukersättning inom sex till åtta månader. Den totala handläggningstiden har i aktuellt fall varit betydligt längre än så och således har domstolen inte avgjort målet inom rimlig tid. Domstolen beklagar detta. Dröjsmålet kan i första hand förklaras med att domstolen har haft brist på personal, hög personalomsättning och en mycket kraftig målökning. Den höga personalomsättningen och bristen på personal har i sig medfört ett mycket omfattande och tidskrävande rekryteringsarbete. Utbildning och inskolning av de nyanställda har också krävt extra arbetsinsatser. Den stora

text: målökningen och personalbristen har även inneburit att befintlig personal inte har haft möjlighet att bereda och avgöra mål i planerad takt. Personalen har i första hand prioriterat domstolens tvångsmål och andra mål med bestämd förturskaraktär. Det är vidare först under hösten 2018 som de nyanställda har kunnat bidra fullt ut med sin kompetens i verksamheten. Domstolen har dessutom även under våren 2019 haft en omsättning av beredningspersonal. AA:s överklagande har mot denna bakgrund inte kunnat avgöras inom skälig tid. Domstolen har räknat med att måltillströmningen kommer fortsätta att öka även under 2019. Därför har domstolen tilldelats ytterligare ekonomiska medel, utöver vad som tidigare medgetts av Domstolsverket, för att kunna förstärka personalstyrkan, allt i syfte att hålla handläggningstiderna korta och ge berörda parter besked inom skälig tid i målen. Begäran om förtursförklaring Vad gäller handläggningen av AA:s begäran om förtursförklaring av målet konstaterar domstolen följande. AA har muntligen informerats om beslutet om förtursförklaring. Det saknas dock uppgift om att den administrativa enheten därefter skickat beslutet till honom. Enligt domstolens rutiner ska det antecknas i det administrativa diariet att beslutet skickats till den berörda parten. Detta har inte gjorts. Domstolen utgår därför ifrån att beslutet i sig inte har skickats till AA. Därmed har domstolen brustit i handläggningen i denna del. För att minska risken att ett sådant misstag upprepas har domstolen haft en genomgång av gällande rutiner för handläggning av aktuella ärenden. AA fick tillfälle att kommentera förvaltningsrättens remissvar.

text: Rättslig reglering och bedömning

text: Långsam handläggning av AA:s mål I

text: 2 kap. 11 § andra stycket regeringsformen

text: finns ett uttryckligt krav på att en rättegång ska genomföras inom skälig tid.

text: Av

text: 17 § förordningen (1996:382)

text: med förvaltningsrättsinstruktion framgår att ett mål vid en förvaltningsrätt ska avgöras så snart det kan ske.

text: Av utredningen framgår att målet inleddes vid förvaltningsrätten den 12 februari 2018 och att det bedömdes vara klart för avgörande direkt men att målet avgjordes först den 24 juni 2019, dvs. ett år och fyra månader senare. Dessförinnan hade förvaltningsrätten den 15 april 2019 beslutat att målet skulle handläggas med förtur och att det skulle avgöras senast den 30 juni 2019. Det lyckades alltså domstolen med.

text: Den 25 september 2019 kritiserade jag förvaltningsrätten för långsam handläggning av ett mål om bostadsanpassningsbidrag som det hade tagit över ett år och sex månader att handlägga (från den 16 maj 2017 till den 5 december 2018; JO:s ärende med dnr 7304-2018). I det ärendet uppgav förvaltningsrätten att handläggningstiden i första hand hade berott på brist på personal, hög personalomsättning och en kraftig måltillströmning. Jag angav att jag hade förståelse för att det hade varit en ansträngd arbetssituation på domstolen men att handläggningstiden ändå inte var acceptabel.

text: Förvaltningsrätten har också i detta ärende uppgett att handläggningstiden i AA:s mål har berott på en fortsatt personalbrist och en betydande

text: personalomsättning samt en mycket kraftig måltillströmning även under tiden fram till augusti 2019. Detta är naturligtvis bekymmersamt. Så sent som den 9–11 april 2019 inspekterades förvaltningsrätten, och i ett protokoll daterat den 8 juli 2019 redogjorde JO för sina iakttagelser och bedömningar bl.a. när det gällde långsam handläggning av en mängd mål vid domstolen. De statistikuppgifter som domstolen uppgav vid inspektionen i april 2019 visade då att de åtgärder som domstolen hade vidtagit för att minska handläggningstiderna hade gett ett bra resultat och att situationen var på väg att förbättras (se s. 1–7 i JO:s protokoll från inspektionen som finns publicerat på JO:s webbplats, dnr 2159-2019). Jag hoppas naturligtvis att den positiva utvecklingen fortsätter och att förvaltningsrätten snarast bryter det bekymmersamma läge som beskrivs i remissvaret i detta ärende.

text: Med detta sagt kan förvaltningsrätten ändå inte undgå kritik för den långsamma handläggningen av AA:s mål.

text: Den muntliga underrättelsen om beslutet om förtursförklaring BB har i remissvaret uppgett att AA muntligen informerades om beslutet den 15 april 2019 om förtursförklaring och att detta antecknades i dagboksbladet för målet om sjukersättning, men han har inte angett när underrättelsen lämnades. Jag noterar att dagboksbladet inte innehåller någon anteckning om det före den 15 maj 2019. AA:s uppgifter i anmälan till JO den 7 maj 2019 talar också för att han i vart fall då inte hade underrättats om beslutet om förtursförklaring.

text: Ärenden om förtursförklaring enligt lagen (

text: ) om förtursförklaring i domstol är att betrakta som förvaltningsärenden, och

text: förvaltningslagen (2017:900)

text: , FL, är tillämplig på förfarandet. Därmed gäller att en myndighet som meddelar ett beslut i ett ärende så snart som möjligt ska underrätta den som är part om det fullständiga innehållet i beslutet, om det inte är uppenbart obehövligt. Myndigheten bestämmer hur underrättelsen ska ske, men en underrättelse ska alltid vara skriftlig om en part begär det. En underrättelse får ske genom delgivning. (Se

text: 33 §

text: FL.)

text: I förarbetena till lagen om förtursförklaring i brottmål uttalade regeringen att beslut i ärenden om förtursförklaring borde skickas till parterna men att det inte var nödvändigt med delgivning (se

text: prop. 2008/09:213 s. 30

text: ). När FL trädde i kraft den 1 juli 2018 uttalade regeringen att myndigheterna även fortsättningsvis själva bör få bestämma på vilket sätt en underrättelse ska lämnas men att en underrättelse som huvudregel bör lämnas skriftligt. När en underrättelse lämnas muntligt är nämligen risken stor att det blir svårt att uppfylla kravet att beslutet i dess helhet ska komma till partens kännedom. En muntlig underrättelse bör därför lämnas endast i undantagsfall, främst då handläggningen i sin helhet har skett muntligt och besluten är enkla att motivera och förstå. Regeringen uttalade också att när myndigheten prövar vilken form som ska användas för underrättelsen bör myndigheten beakta det allmänna kravet på enkel, snabb och billig handläggning (se

text: prop. 2016/17:180 s. 208

text: , jfr

text: 9 §

text: FL).

text: Jag finner inte tillräckliga skäl att kritisera förvaltningsrätten för att AA muntligen underrättades om beslutet om förtursförklaring men anser att det borde ha skett i anslutning till att beslutet fattades. Dessutom borde en anteckning ha gjorts i ärendet om förtursförklaring när AA underrättades om det beslutet. Förvaltningsrätten ska kritiseras för att ha brustit i dessa avseenden.

text: Vad som i övrigt har kommit fram i ärendet ger inte anledning till några ytterligare åtgärder eller uttalanden från min sida.

text: Ärendet avslutas.


nyckelord:
Långsam handläggning
Överklagande

title: En miljö- och samhällsbyggnadsnämnd har dröjt med att översända ett överklagande till länsstyrelsen

text: Anmälan

text: I en anmälan, som kom in till JO den 17 september 2001, klagade AA på att Miljöoch samhällsbyggnadsnämnden i Oxelösunds kommun efter två månader ännu inte hade sänt över hans överklagande till länsstyrelsen. Av anmälan framgick att AA den 4 juli 2001 överklagade nämndens beslut den 6 juni 2001 i ärende 062/01 rörande förorening på byggnad, samt att överklagandet vid tidpunkten för anmälan till JO ännu inte hade översänts till länsstyrelsen.

text: Utredning

text: Anmälan remitterades till miljö- och samhällsbyggnadsnämnden för utredning och yttrande. Nämnden åberopade som sitt remissvar ett yttrande, upprättat av miljöoch hälsoinspektören BB vid miljö- och samhällsbyggnadskontoret i Oxelösunds kommun. I yttranden anfördes bl.a. följande. – – – Nämnden ställde sig i sitt beslut daterat den 6 juni 2001 bakom kontorets ställningstagande och avvisade AA:s krav. AA har då överklagat nämndens beslut till länsstyrelsen. Eftersom det är nämndens beslut som överklagats har nämnden prövat om överklagandet inkommit i rätt tid samt åter tagit upp ärendet för omprövning. Nämnden fann i beslut daterat den 10 oktober 2001 att överklagandet inkommit i rätt tid samt att stå fast vid sitt ställningstagande. Överklagandet har skickats vidare till länsstyrelsen. – – – Kommunen har inte stoppat överklagandet av ärendet. Beslutet som AA överklagat är fattat av miljö- och samhällsbyggnadsnämnden och det är då nämndens uppgift att pröva om ärendet inkommit i rätt tid.

text: Förvaltningslagen

text: 23, 24,

text: 25 §

text: §. Nämnden har även tagit upp beslutet till omprövning för att säkerställa att det fattade beslutet inte är oriktigt. Av yttrandet och därtill fogade handlingar framgår även att överklagandet kom in till miljö- och samhällsbyggnadskontoret den 5 juli 2001 och att handlingarna översändes till länsstyrelsen den 17 oktober 2001.

text: AA kommenterade remissvaret.

text: I beslut den 26 mars 2002 anförde JO Berggren följande.

text: Ärendet gäller nämndens handläggning av AA:s skrivelse med överklagande.

text: Det finns inte någon författningsreglering som anger inom vilken tidsfrist en förvaltningsmyndighet skall överlämna en skrivelse med överklagande och övriga handlingar i ärendet till högre instans. Det ligger emellertid i sakens natur att överlämnandet – när ett sådant skall äga rum – skall ske utan dröjsmål. Det allmänna kravet i

text: 7 § förvaltningslagen (1986:223)

text: på skyndsam handläggning gäller också här.

text: I

text: 27 § förvaltningslagen

text: finns bestämmelser om beslutsmyndighetens omprövningsplikt. Som en förutsättning för omprövningsplikten gäller att myndigheten finner att beslutet är uppenbart oriktigt. Detta innebär att omprövningsplikten gäller bara i sådana fall då myndigheten enkelt kan konstatera att beslutet är oriktigt. Normalt är myndigheten inte skyldig att göra någon mera ingående granskning av ett redan avgjort ärende annat än då den har särskild anledning till det. Det torde i allmänhet räcka med att myndigheten läser igenom skrivelsen med överklagandet och det överklagade beslutet. Bara om denna genomläsning ger vid handen att utgången sannolikt bör vara en annan behöver myndigheten granska ärendet närmare.

text: Frågan om vem som är behörig att på myndighetens vägnar handlägga frågor om omprövning regleras inte i

text: förvaltningslagen

text: . Det finns således inte något krav på att förutsättningarna för en omprövning skall prövas på högre nivå eller ens på samma nivå som det överklagade beslutet. Det torde dock stämma bäst med lagstiftarens intentioner att ett omprövningsbeslut enligt

text: 27 §

text: fattas på samma nivå som det tidigare beslutet (jfr Hellners och Malmqvist, Nya

text: förvaltningslagen

text: med kommentarer, 5 u. 1999, s. 302). Detta innebär emellertid inte att efter ett visst överklagande, myndighetens prövning av om det över huvud taget finns skäl att myndigheten själv rättar det överklagade beslutet måste göras på den nivån.

text: Har det överklagade beslutet fattats av en tjänsteman på delegation finns det alltså inte något krav på att ett överklagande förs till nämnden för att denna skall ta ställning till om en omprövning bör ske. På samma sätt förhåller det sig om det överklagade beslutet fattats av nämnden själv. Även i det fallet är det godtagbart om en tjänsteman, som har betrotts med saken, tar ställning till om beslutet är uppenbart oriktigt eller inte. Den inledande prövningen av om förutsättningar enligt

text: 27 § förvaltningslagen

text: för ändring av ett överklagat beslut föreligger är sålunda att anse som ett beslut under handläggning (jfr JO 1989/90 s. 267), och myndigheten kan betro en eller flera tjänstemän att företa sådan prövning. En sådan ordning framstår som lämplig med hänsyn till det skyndsamhetskrav som enligt vad ovan sagts gäller.

text: Om det vid en sådan prövning som nyss har nämnts kan konstateras att beslutet inte är uppenbart oriktigt, behöver detta inte komma till uttryck i något formligt beslut. Det räcker att handläggaren tar ställning till om överklagandet har kommit in i rätt tid och, om så är fallet, ser till att överklagandeskriften och övriga handlingar i

text: ärendet snarast vidarebefordras till överinstansen. Överlämnandet bör i sådana fall normalt ske inom en vecka efter det att överklagandet kom in till myndigheten. Något krav på att myndigheten skall bifoga ett yttrande till överinstansen föreligger inte.

text: Den ordning som miljö- och samhällsbyggnadsnämnden gett uttryck för i remissvaret, att föra alla omprövningsärenden i vilka nämnden själv fattat det överklagade beslutet till nämnden, innebär i normalfallet att skyndsamhetskravet inte tillgodoses. För att man skall undvika onödig tidsutdräkt bör endast sådana ärenden där en ändring av beslutet kan förmodas komma i fråga anmälas till nämnden.

text: AA:s överklagande kom in till myndigheten den 5 juli 2001. Av den nyss lämnade redogörelsen framgår att myndigheten i nära anslutning härtill borde ha prövat om överklagandet kommit in i rätt tid och om förutsättningarna enligt

text: 27 § förvaltningslagen

text: för omprövning förelegat. Av nämndens yttrande framgår att myndigheten inte haft beredskap för en sådan handläggningsordning. Först den 17 oktober 2001 vidarebefordrades överklagandet och övriga handlingar i ärendet till länsstyrelsen. Detta dröjsmål är inte acceptabelt. Miljö- och samhällsbyggnadsnämnden kan inte undgå kritik för handläggningen.


avgjordAv: Justitieombudsmannen Cecilia Renfors

nyckelord:
Ansökan
Besök
Långsam handläggning
Serviceskyldighet

title: Kritik mot Sveriges ambassad i Teheran för långa väntetider och svårigheter att boka tid för besök på ambassaden i samband med ansökningar om visum

text: Bakgrund

text: Den som vill besöka Sverige och inte är EU- eller EES-medborgare behöver normalt ett visum. Visum är ett tillstånd att resa in i och vara i Sverige under en kortare tid. En ansökan om visering ska göras tidigast tre månader innan det planerade besöket (se artikel 9 i EG-förordning nr 810/2009 om införande av en gemenskapskodex om viseringar, den s.k. viseringskodexen).

text: En ansökan om visum vid Sveriges ambassad i Teheran, Iran, ska registreras elektroniskt via Migrationsverkets webbplats. För att ansökan ska kunna behandlas måste sökanden besöka ambassaden. Ett sådant besök måste bokas i förväg.

text: AA:s och BB:s släktingar ansökte om visum vid ambassaden i Teheran under våren 2018. AA:s släktingar planerade att resa till Sverige den 1 juli 2018. Resorna för BB:s släktingar var planerade till den 8 augusti 2018 respektive den 12 augusti 2018.

text: Anmälningarna

text: I anmälningar till JO förde AA och BB fram klagomål mot ambassaden. Klagomålen rörde framför allt möjligheterna att boka och få tid för besök på ambassaden i samband med ansökan om visum.

text: AA:s anmälan AA anförde bl.a. följande. Det tog över två veckor för hans svägerska med familj att boka tid för besök på ambassaden. Familjemedlemmarna erbjöds inte heller tid för besök samma dag. Två av dem fick tid den 28 maj 2018, medan den tredje fick tid först den 24 juli 2018. I över en månad försökte familjen att boka om den tredje tiden till det tidigare tillfället, men ambassaden vägrade att hjälpa till. Att tiden inte kunde bokas om innebar att resan inte kunde genomföras som planerat.

text: BB:s anmälan BB anförde bl.a. följande. Hon och hennes man planerade en bröllopsfest i augusti 2018. Några av deras släktingar behövde visum för att kunna resa till Sverige och delta på festen. Ansökningarna om visum gjordes på dagen tre månader före den planerade resan i enlighet med information på Migrationsverkets och ambassadens webbplatser. När ansökningsavgifterna hade betalats upptäcktes att tidsbokningssystemet var låst. Efter nästan två veckors försök lyckades två av släktingarna boka tid för besök den 12 augusti 2018. För de resterande tre personerna kunde tider bokas till den 15 augusti 2018. Den långa handläggningstiden medförde att släktingarna inte kunde delta på bröllopsfesten. Vid kontakt med ambassaden fick de till svar att ambassaden inte kunde hjälpa till på något sätt.

text: Utredning

text: Utrikesdepartementet (rättschefen CC) yttrade sig i respektive ärende efter att ha gett ambassaden tillfälle att yttra sig över anmälningarna. Ambassadens uppgifter Under högsäsongen (april–augusti) 2018 uppgick väntetiderna för ett besök på ambassaden tidvis till 90 dagar och under större delen av högsäsongen till ca 75 dagar. Nya tider som låg ca 90 dagar fram i tiden släpptes flera gånger per vecka, men bokades upp omgående. Vissa dagar släpptes 130 tider som bokades upp inom 30 minuter. Ambassaden släppte emellanåt även nya tider någon vecka framåt i tiden när det fanns ökad kapacitet att ta emot fler besökare en viss dag eller vecka. Det handlade dock om ett mer begränsat antal tider, t.ex. 10–30 extra tider för en dag, vilka bokades upp mycket snabbt.

text: Ambassaden får förstärkning under högsäsongen med fyra utsända beslutsfattare och fyra lokalanställda migrationsassistenter, men väntetiderna är trots det alltför långa. Det huvudsakliga problemet är kapacitetsbrist i ambassadbyggnaden. Det finns inte plats för fler personer som kan arbeta med visumärenden och inte heller för flera utredningsrum.

text: AA:s släktingar ansökte om visum den 22 april 2018. Vid den tidpunkten var det en väntetid på ca 90 dagar för att besöka ambassaden. Det är sannolikt att familjen vid sin bokning lyckades boka två av de extra tider som ambassaden lade ut med kortare varsel, men att den tredje personen inte fick en av dessa utan den tid som låg närmast av de ordinarie tiderna. Det alternativ som fanns var att hela familjen bokade tid för besök på ambassaden den 24 juli 2018.

text: Under perioden den 22 april–16 juni 2018 tog ambassaden emot ett antal mejl från AA. Ambassaden besvarade skrivelserna och beklagade att den bokade tiden i juli inte gick att flytta till maj, då samtliga tider var uppbokade. Ambassaden förklarade också varför familjemedlemmarna fick tider så långt ifrån varandra och informerade om att det inte fanns kapacitet att ta emot fler ansökningar eller ändra bokade tider.

text: Även vid tidpunkten för BB:s släktingars ansökningar förekom väntetider på ca 90 dagar för att besöka ambassaden. Sedan BB:s släktingar gjorde sina ansökningar har Migrationsverket uppgraderat sin webbplattform så att det inte ska gå att betala avgiften för ansökan om det inte finns några lediga besökstider att boka. Utrikesdepartementets bedömning Utrikesdepartementet redovisade följande bedömning av handläggningen i de två aktuella ärendena.

text: Ambassaden i Teheran har ett väldigt högt söktryck och det gäller speciellt under högsäsongen. Man tar årligen emot ca 18 000 viseringsansökningar.

text: Enligt artikel 9 i viseringskodexen ska en ansökan om visum lämnas in tidigast tre månader före det planerade besöket. Eftersom besked i viseringsärenden kan lämnas tidigast två veckor efter att en intervju på ambassaden har genomförts innebär en väntetid på 90 dagar för att besöka ambassaden att en bokad resa inte kan genomföras som planerat. Väntetiderna är inte förenliga med viseringskodexen och ambassaden brast i detta avseende under sommaren 2018.

text: Eftersom de flesta tiderna var fullbokade upp till 90 dagar i förväg hade ambassaden ingen möjlighet att boka om tider till ett tidigare datum i de fall familjemedlemmar fått intervjutider på olika dagar. Ambassaden informerade AA om detta när han hörde av sig för att försöka boka om de intervjutider som släktingarna hade tilldelats.

text: Ambassaden brottas med långa väntetider och anser sig inte kunna göra mer för att snabba på hanteringen under rådande förhållanden. Under högsäsongen är ambassaden så tätt bemannad som den fysiska ambassadbyggnaden tillåter. Utrikesdepartementet arbetar tillsammans med Migrationsverket och ambassaden för att ytterligare försöka förenkla arbetssättet på ambassaden och skapa förutsättningar för att minska väntetiderna. Utrikesdepartementet arbetar också aktivt med att hitta en hållbar lösning på lokalfrågan.

text: Rättslig reglering

text: Myndigheters serviceskyldighet Enligt den bestämmelse om myndigheters serviceskyldighet som gällde vid tidpunkten för de aktuella visumansökningarna ska en myndighet lämna upplysningar, vägledning, råd och annan sådan hjälp till enskilda i frågor som rör myndighetens verksamhetsområde, se

text: 4 § förvaltningslagen (1986:223)

text: . Hjälpen ska lämnas i den utsträckning som är lämplig med hänsyn till frågans art, den enskildes behov av hjälp och myndighetens verksamhet. Frågor från enskilda ska besvaras så snart som möjligt. En motsvarande bestämmelse finns i

text: 6 § förvaltningslagen (2017:900)

text: , som trädde i kraft den 1 juli 2018 och har ersatt 1986 års lag.

text: Ansökan om visum Bestämmelser om Schengenviseringar finns i viseringskodexen. Enligt den ska ansökningar lämnas in tidigast tre månader före den tidpunkt då det planerade besöket ska inledas (artikel 9.1). Vidare gäller att det får ställas krav på att sökandena ska avtala om ett besök för att lämna in sin ansökan, och besöket ska i regel äga rum inom två veckor från den dag då besöket begärdes (artikel 9.2). Beslut ska normalt fattas inom 15 kalenderdagar från det att en ansökan som kan tas upp till prövning har lämnats in (artikel 23.1).

text: Bedömning

text: AA och BB har uppgett att deras släktingar hade svårt att boka tid för besök på ambassaden efter att deras ansökningar hade registrerats elektroniskt. Både AA och BB har beskrivit att det tog ungefär två veckor innan någon tid över huvud taget kunde bokas. De tider som fanns att tillgå låg så långt fram i tiden att resorna till Sverige inte kunde genomföras som planerat. Utrikesdepartementet har uppgett att väntetiden för att få komma på besök på ambassaden under den aktuella tidsperioden kunde uppgå till 90 dagar.

text: Varje myndighet har en skyldighet att se till att författningsreglerade uppgifter utförs på ett godtagbart sätt och att det finns en beredskap för att i rimlig utsträckning kunna hantera oförutsedda händelser (se JO 2015/16 s. 326, dnr

text: ). Av utredningen framgår att de långa väntetiderna framför allt är ett resultat av att ambassaden tar emot ett mycket stort antal viseringsansökningar. Det framgår dock inte att antalet viseringsansökningar var avsevärt fler under den nu aktuella tidsperioden jämfört med tidigare år. Jag får i stället uppfattningen att antalet ansökningar vid ambassaden har varit högt under en längre tid. Vid sådana förhållanden har en myndighet en skyldighet att organisera sin verksamhet på ett sådant sätt att den kan utföra sina uppgifter trots att arbetsbelastningen är hög. Myndigheten måste också göra en bedömning av om uppgifterna kan utföras med befintliga resurser och vid behov lyfta frågan om ytterligare resurser.

text: De långa väntetiderna resulterade i att några av AA:s och BB:s släktingar erbjöds tid för besök på ambassaden först efter att de planerade resorna till Sverige skulle ha påbörjats. Detta är inte acceptabelt, även med beaktande av det stora antalet ansökningar som ambassaden tar emot. Väntetiderna innebär i praktiken att det inte är möjligt att ansöka om visum till Sverige vid ambassaden i Teheran, då en sådan ansökan enligt viseringskodexen kan lämnas in tidigast tre månader före den planerade resan. Ambassaden ska kritiseras för de långa väntetiderna och för de svårigheter att genomföra tidsbokningen som förekommit.

text: Av utredningen framgår vidare att AA:s släktingar – en familj – erbjöds tid för besök vid olika tidpunkter. Med tanke på att ambassadbesök ofta är förenade med långa resor är det enligt min uppfattning en rimlig utgångspunkt att ansökningar som görs av personer som tillhör en och samma familj hålls samman under handläggningen, så långt det är möjligt. Det framstår också som

text: en effektivare handläggning ur resurssynpunkt. Jag har dock förståelse för att det kan inträffa att det inte finns tillräckligt många lediga besökstider på samma dag vid själva bokningstillfället. Ambassaden bör då inom ramen för serviceskyldigheten göra vad man kan för att boka om tiderna så att familjen kan komma tillsammans. Om en ombokning inte är möjlig bör ambassaden förklara varför det inte kan ske. Ett sådant förhållningssätt bidrar till att upprätthålla förtroendet för ambassadens verksamhet och kan dessutom innebära att antalet frågor och andra kontakter om bokningar minskar.

text: Av utredningen framgår inte entydigt vilken information som lämnades till AA om möjligheten att boka om de besökstider man fått. Det finns inte skäl att vidta några ytterligare utredningsåtgärder i den frågan, och jag lämnar saken med hänvisning till vad jag anfört ovan.

text: Avslutningsvis vill jag framhålla att det är av stor vikt att aktiva åtgärder vidtas för att minska väntetiderna vid ambassaden, och jag är positiv till att arbete nu pågår för att förenkla arbetssättet. Det är också positivt att Utrikesdepartementet aktivt arbetar med lokalfrågan, även om det är en åtgärd som kan ta längre tid att genomföra.

text: Jag noterar avslutningsvis att regeringen den 11 april 2019 gav Migrationsverket i uppdrag att förbereda för att ta över huvudansvaret för migrationsverksamheten vid utlandsmyndigheterna fr.o.m. den 1 januari 2020. Uppdraget är föranlett av förslagen i betänkandet Migrationsärenden vid utlandsmyndigheterna (

text: SOU 2017:14

text: ) och Statskontorets rapport Migrationsverksamheten vid utlandsmyndigheterna (

text: ). Jag förutsätter att de problem som de nu aktuella ärendena illustrerar inte kvarstår när den förändringen genomförs.

text: Ärendena avslutas.