avgjordAv: Justitieombudsmannen Thomas Norling

nyckelord: Domstolstrots Verkställighet

title: Försäkringskassan får allvarlig kritik för att inte ha verkställt en dom från förvaltningsrätten på ett korrekt sätt

sammanfattning: Efter att förvaltningsrätten hade beslutat att bifalla en kvinnas överklagande och förklarat att hon hade rätt till sjukpenning för en viss period betalade Försäkringskassan enbart ut sjukpenning för delar av perioden. I stället utredde myndigheten kvinnans sjukpenninggrundande inkomst på nytt. Utredningen ledde till att det inte betalades ut någon sjukpenning för större delen av den period som domstolen hade prövat. JO uttalar att förvaltningsrättens dom innebar att kvinnans överklagande bifölls helt och att alla förutsättningar för rätt till sjukpenning var uppfyllda. Efter en sådan dom ska Försäkringskassan inte vidta några särskilda utredningsåtgärder när det gäller de frågor som domstolen redan har tagit ställning till. Om Försäkringskassan ansåg att domen var felaktig hade myndigheten i stället möjlighet att överklaga den. JO är mycket kritisk till det som framkommit och Försäkringskassan får allvarlig kritik för hanteringen. JO avser även att följa utvecklingen på området.

text: Anmälan

text: I en anmälan som kom in till JO den 7 januari 2021 klagade AA för BB:s räkning på Försäkringskassan och förde fram bl.a. följande. Förvaltningsrätten i Stockholm beslutade den 10 juni 2020 att BB hade rätt till sjukpenning för vissa perioder, men trots det betalade Försäkringskassan bara ut sjukpenning för delar av perioderna. I övrigt utredde myndigheten hennes sjukpenninggrundande inkomst (SGI) och fattade den 17 augusti 2020 ett nytt beslut som gällde samma perioder som prövats i domstol. Försäkringskassan har genom hanteringen underlåtit att följa förvaltningsrättens dom.

text: Till anmälan fogade AA Förvaltningsrätten i Stockholms dom den 10 juni 2020 i mål nr 10734-19.

text: Utredning

text: JO hämtade in och granskade handlingarna i BB:s ärende. Därefter begärde JO att Försäkringskassan skulle yttra sig över det som hade förts fram i anmälan i fråga om verkställigheten av förvaltningsrättens dom.

text: I sitt remissvar anförde Försäkringskassan bl.a. följande.

text: Utredning

text: Den 11 december 2018 kom BB in med ansökan om sjukpenning för perioden 10 december 2018–31 maj 2019. Den 8 januari 2019 beslutades om rätt till sjukpenninggrundande inkomst (SGI) om 250 600 med årsarbetstid på 1950 timmar från 10 december och 255 500 kronor med årsarbetstid på 1950 timmar från den 20 december 2018. Den 30 januari 2019 avslogs BB:s ansökan om sjukpenning med motiveringen att hennes arbetsförmåga inte ansågs nedsatt. BB begärde omprövning av beslutet. Den 5 april 2019 omprövades beslutet. Vid omprövningen ändrades beslutet från den 30 januari 2019 delvis på så sätt att BB beviljades hel sjukpenning för perioden 18–25 mars 2019. Begäran om omprövning avslogs i övrigt. BB överklagade beslutet. Den 10 juni 2020 biföll förvaltningsrätten BB:s överklagande. Domstolen förklarade att BB hade rätt till hel sjukpenning under perioden 10 december 2018–17 mars 2019 samt under perioden 26 mars–31 maj 2019. Den 11 juni 2020 inkom förvaltningsrättens dom till Försäkringskassans avdelning för processjuridik. Den 12 juni 2020 lämnades ärendet till avdelningen för sjukförsäkring för verkställighet. Den 15 juni 2020 påbörjades hanteringen av ärendet av handläggare CC som gjorde bland annat en kontroll i Försäkringskassans interna system för att säkerställa att ingen annan förmån betalats ut för samma period som domen avsåg. Vid kontrollen framgick att BB hade deltagit i ett arbetsmarknadspolitiskt program från och med februari 2019, det vill säga under del av perioden som domstolen bedömt att hon hade rätt till sjukpenning för. Handläggaren påbörjade också utredning av om BB hade arbetat vid sidan av det arbetsmarknadspolitiska programmet för att avgöra om BB hade rätt till en studietids-SGI. CC kontaktade BB för att hämta in uppgifter. BB uppgav bland annat i telefonsamtal att hon inte hade haft något arbete under perioden när hon beviljats aktivitetsstöd. BB bad CC kontakta ombudet AA som hjälpt henne i förvaltningsrätten, vilket handläggaren gjorde. CC sa till AA att BB hade fått rätt i sakfrågan, men att Försäkringskassan behövde utreda dels om sjukpenningen skulle minskas på grund av annan utbetald ersättning, dels förutsättningarna för SGI:n under tid med aktivitetsstöd. Handläggaren skapade ett ärende gällande SGI. Den 16 juni 2020 verkställdes domen för perioden 10 december 2018–31 januari 2019 genom att hel sjukpenning betalades ut baserat på den SGI som fastställts i januari 2019. Bedömningen gjordes att vidare utredning var nödvändig avseende resterande del av perioden. Den 13 juli 2020 påbörjades handläggningen av SGI-ärendet. Eftersom det var ett så kallat utredningskrävande ärende handlades det enligt rutin av Försäkringskassans avdelning för gemensamma försäkringsfrågor. Handläggare DD kontaktade ombudet AA och informerade om förutsättningarna för SGI

text: under tid med aktivitetsstöd. Ombudet påpekade bland annat att ersättning skulle betalas ut i enlighet med förvaltningsrättens dom. Den 14 juli 2020 bedömdes att BB hade skyddat sin SGI till och med den 11 februari 2019. Det bedömdes vidare att BB:s SGI varit vilande under den period som hon fått aktivitetsstöd. Det framkom vidare att BB hade ansökt och fått aktivitetsstöd utbetalat från den 12 februari 2019. Försäkringskassan beslutade den 17 augusti 2020 att BB inte hade rätt till en SGI under perioden med aktivitetsstöd eftersom den varit vilande under perioden. Det framgick även av beslutet att innebörden av detta var att BB inte kunde få sjukpenning utbetald under perioden 12 februari–31 maj 2019. Beslutet skickades till BB och till ombudet AA. Den 1 september 2020 verkställdes domen för perioden 1–11 februari 2019 genom utbetalning av hel sjukpenning baserad på beslut av SGI:n från januari 2019. Med hänvisning till beslutet i SGI-ärendet konstaterade CC i journalen att utbetalning efter den 11 februari 2019 inte var möjlig och avslutade sedan ärendet.

text: Försäkringskassans slutsatser och åtgärder

text: Ett beslut eller en dom i ett ärende om förmåner enligt SFB gäller omedelbart om inte något annat har förordnats i beslutet eller bestämts av den domstol som prövat beslutet (

text: 112 kap. 5 §

text: SFB). När en domstol har ändrat Försäkringskassans beslut, ska domstolsavgörandet verkställas skyndsamt. Av Försäkringskassans Vägledning (

text: ) Omprövning och överklagande av Försäkringskassans beslut framgår följande. Om det i en dom kommer fram att en enskild har rätt till en viss förmån, ska Försäkringskassan inte utreda frågan ytterligare. Om en annan förmån eller till exempel försörjningsstöd har betalats ut för samma period, ska avräkning göras för detta. Om verkställigheten bara innebär en utbetalning kan det beslutet inte omprövas utan bara ändras med stöd av

text: 113 kap. 3 §

text: SFB. Om däremot verkställigheten innebär att en beräkning behöver göras före utbetalning kan den enskilde begära omprövning av beslutet. Om den som är handläggare ser att en förmån inte kan beviljas etter ett omprövningsbeslut eller ett domstolsavgörande, ska denne omedelbart kontakta omprövningsenheten eller Försäkringskassans processjuridiska enhet som ansvarar för ärendet eller målet. Detta om anledningen till att förmånen inte kan beviljas saknas i beslutet eller avgörandet. Avvakta med verkställigheten tills den fortsatta hanteringen är avgjord efter kontakten med omprövningsenheten eller den processjuridiska enheten. Domstolen har genom dom förklarat att BB hade rätt till hel sjukpenning för viss period. Mot bakgrund av hur domstolen har formulerat sitt domslut får samtliga förutsättningar för rätt till sjukpenning anses vara prövade genom domen. Försäkringskassan har därför saknat förutsättningar att utreda frågan om sjukpenning vidare, vilket inkluderar frågan om SGI. Om handläggaren ansåg att domen inte gick att verkställa eftersom samtliga förutsättningar för rätt till sjukpenning inte var uppfyllda, skulle den ansvariga processjuridiska enheten ha kontaktats. Domen kunde då ha överklagats till kammarrätten. I annat fall borde domen ha verkställts genom utbetalning av hel sjukpenning baserad på den SGI som fastställts när ansökan kom in, med avräkning för utbetalt aktivitetsstöd. Verkställigheten av förvaltningsrättens dom har alltså inte skett enligt myndighetens rutiner. Vid utredning av det aktuella ärendet har det kommit fram att myndighetens rutiner vad gäller verkställighet inte varit kända bland samtliga handläggare på avdelningen för sjukförsäkring som hanterar verkställighet av domar gällande sjukpenning, däribland den handläggare som haft i uppgift att verkställa det nu aktuella ärendet. Försäkringskassan har således misslyckats med att implementera gällande styrning på sätt så att nödvändig information har

text: nått ut till de medarbetare som behöver känna till den. Den bristande hanteringen har medfört att verkställigheten av domen har försenats kraftigt och att BB inte skyndsamt har fått den ersättning som domstolen har bedömt att hon har rätt till. Detta är naturligtvis inte acceptabelt och beklagas av Försäkringskassan. Försäkringskassan har kontaktat ombudet AA den 31 maj 2021 och informerat om vad som har hänt, bett om ursäkt för den bristande hanteringen och sedan betalat ut mellanskillnaden mellan det belopp som BB redan fått utbetalt och det belopp som hon enligt domen hade rätt till. Avdelningen för sjukförsäkring kommer säkerställa att samtliga berörda handläggare tar del av Försäkringskassans vägledning och dess innehåll när det gäller aktuella rutiner vid verkställighet av domar. För att förhindra att detta sker igen kommer Försäkringskassan uppmärksamma övriga berörda avdelningar om innehållet i aktuell utredning och gällande rutiner vid verkställighet av domar. AA gavs möjlighet att kommentera remissvaret.

text: Bedömning

text: Av

text: 112 kap. 5 § socialförsäkringsbalken

text: framgår att Försäkringskassans eller en allmän förvaltningsdomstols beslut enligt balken ska gälla omedelbart, om inget annat föreskrivs i beslutet eller bestäms av en domstol som har att pröva beslutet.

text: Att ett beslut gäller omedelbart innebär inte enbart att det är verkställbart utan också att det ska verkställas så snart som möjligt. Om en domstol efter ett överklagande bifaller den enskildes talan ska Försäkringskassan omedelbart verkställa det som domstolen har beslutat, om inte myndigheten överklagar domen och samtidigt begär inhibition. Vid verkställigheten ska Försäkringskassan inte göra någon ny prövning i sak och verkställigheten ska ske i enlighet med domslutets ordalydelse. Att myndigheter inte respekterar domstolsavgöranden är allvarligt och strider mot grundläggande krav på offentliga organs uppträdande (se bl.a.

text: JO 2010/11 s. 547

text: och JO:s beslut den 14 september 2020, dnr

text: Av utredningen framgår att Förvaltningsrätten i Stockholm den 10 juni 2020 beslutade att bifalla BB:s överklagande och förklarade att hon hade rätt till hel sjukpenning under perioderna den 10 december 2018–17 mars 2019 samt den 26 mars–31 maj 2019. Efter att domen kommit in till Försäkringskassan lades ett verkställighetsärende upp. Försäkringskassan hämtade inom ramen för ärendet in uppgifter om att BB hade fått aktivitetsstöd under delar av den period som domstolen prövat. Sjukpenning för tiden t.o.m. den 31 januari 2019 betalades ut och handläggaren skapade ett SGI-ärende för att utreda frågan om BB:s SGI varit skyddad från februari 2019. I mitten av juli 2020 bedömde Försäkringskassan att BB hade skyddat sin SGI t.o.m. den 11 februari 2019 men inte därefter. Ett beslut om detta fattades den 17 augusti 2020. Försäkringskassan betalade den 1 september 2020 ut sjukpenning för perioden den 1–11 februari 2019 och avslutade sedan verkställighetsärendet. BB hade då inte fått någon sjukpenning utbetald för tiden efter den 11 februari 2019.

text: Förvaltningsrättens dom innebar att BB:s överklagande bifölls helt och att alla förutsättningar för rätt till sjukpenning var uppfyllda. Efter en sådan dom ska Försäkringskassan givetvis inte vidta några särskilda utredningsåtgärder när det gäller de frågor som domstolen redan har tagit ställning till. Om Försäkringskassan ansåg att domen var felaktig hade myndigheten i stället möjlighet att överklaga den.

text: Försäkringskassan valde dock att utreda BB:s SGI på nytt efter förvaltningsrättens dom. Utredningen pågick under mer än två månader och ledde till att det inte betalades ut någon sjukpenning för större delen av den period som domstolen hade prövat. Trots att AA vid flera kontakter med Försäkringskassan ifrågasatte att en ny utredning skulle genomföras fortsatte den felaktiga handläggningen. Inte förrän JO remitterade ärendet till Försäkringskassan uppmärksammade myndigheten bristerna och det resterande beloppet betalades ut. Det hade då gått närmare ett år sedan förvaltningsrättens dom kom in till Försäkringskassan. Det inträffade är oacceptabelt och den felaktiga handläggningen har sannolikt påverkat BB:s ekonomi. Jag är mycket kritisk till det som framkommit i ärendet. Försäkringskassan förtjänar allvarlig kritik för att inte ha verkställt domen på ett korrekt sätt.

text: Hanteringen av ärendet tyder på att det finns kunskapsbrister inom Försäkringskassan i fråga om hur verkställighetsärenden ska handläggas, vilket även Försäkringskassan bekräftar i sitt remissvar. Det är anmärkningsvärt att flera av de handläggare som arbetar med att verkställa domar tycks sakna grundläggande kunskaper om dessa frågor. Försäkringskassan har tidigare fått kritik för liknande brister. I ett beslut den 15 januari 2021 som rörde ett ärende om assistansersättning och som hade återförvisats från förvaltningsrätten uttalade jag att bristerna tydde på en oroväckande okunskap hos handläggarna och jag förutsatte då att Försäkringskassan skulle vidta de åtgärder som krävs för att det inträffade inte skulle upprepas (dnr 524-2019). Även det nu aktuella ärendet synliggör behovet av att verkningsfulla åtgärder vidtas. Eftersom likartade problem har uppstått inom olika avdelningar på myndigheten utgår jag från att insatser inte enbart kommer att genomföras på en specifik avdelning eller enhet utan att sådana kommer alla handläggare som arbetar med verkställighetsärenden till del. Jag avser att följa utvecklingen på området.

text: Ärendet avslutas.


avgjordAv: Mats Melin

publisher: Justitieombudsmannen

title: Anmälan mot Polismyndigheten i Västra Götaland beträffande handläggningen av ett skadeståndsärende

org: jo

text: Anmälan

type: rubrik

text: I en anmälan, som kom in till JO den 24 februari 2004, framförde AA kritik mot Polismyndigheten i Västra Götaland. Av anmälan och till anmälan fogade handlingar framgick bl.a. följande. Den 13 december 2002 skrev AA till polismyndigheten och begärde ersättning för att en i beslag tagen bil inte kunde återfinnas när beslaget hävdes. I slutet av januari 2003 fick hon en underrättelse om att en förundersökning gällande den försvunna bilen inte skulle inledas. Enligt underrättelsen hade en anmälan om tjänstefel (K205044-02, AL 793-6502/02) upprättats vid polismyndigheten angående hanteringen av den beslagtagna bilen, och i januari 2003 hade chefsåklagaren BB beslutat att förundersökning om tjänstefel inte skulle inledas (401A-4822-02). Kommissarien CC vid polismyndighetens disciplinenhet underrättade den 30 maj 2003 AA:s ombud advokaten DD om åklagarens beslut samt upplyste då också att om ”det är så att bilen fortfarande är borta finns möjligheten att begära skadestånd”. DD svarade i ett brev den 11 juni 2003 till CC att AA redan i december 2002 hade begärt ersättning och frågade vad som hänt med hennes skadeståndskrav eftersom hon inte hade hört något från polismyndigheten.

type: stycke

text: Utredning

text: Polismyndighetens handlingar i ärendena AL 990-10693-02 (skadeståndsärendet) och AL 793-6502-02 (tjänstefelsärendet) granskades. Av handlingarna i skadeståndsärendet framgick i huvudsak att AA:s begäran om skadestånd kom in till polismyndigheten den 16 december 2002 och att det därefter inte syntes ha inträffat något i ärendet. I tjänstefelsärendet fanns det inte någon uppgift om att AA hade begärt skadestånd.

text: Muntliga upplysningar inhämtades från CC, varvid framkom följande. Han kände inte till att det hade kommit in en begäran om skadestånd till polismyndigheten. Om det i ett internutredningsärende kommer fram specificerade önskemål om skadestånd översänds dessa till förvaltningsavdelningen för handläggning. Något sådant kom inte in i ärendet. Vidare har han inte känt till eller tagit del av DD:s brev den 11 juni 2003.

text: Ärendet remitterades till polismyndigheten för upplysningar och yttrande över handläggningen av skadeståndsärendet (AL 990-10693-02). Polismyndigheten anförde bl.a. följande.

text: Vad som hänt sedan klaganden begärde skadestånd

text: Polisrättsenheten Polisrättsenheten vid förvaltningsavdelningen handlägger skadeståndsärenden. Beslutande i dessa ärenden är polismästare EE. Den 16 december 2002 diarieförde personalen vid allmänna diariet AA:s skadeståndsanspråk och lade ärendet på polisrättsenheten. Personalen vid diariet upplyste enheten om att disciplinenheten behandlade en anmälan om tjänstefel i samma ärende. Kommissarie FF vid polisrättsenheten avvaktade besked från disciplinenheten om utgången av disciplinärendet. Något sådant besked kom aldrig. Först med den utredning som följde på Justitieombudsmännens begäran om upplysningar och yttrande i ärendet har EE och FF slutbehandlat ärendet och redovisat detta till Rikspolisstyrelsen för avgörande.

text: Disciplinenheten Kommissarie CC vid disciplinenheten upprättade den 13 december 2002 en anmälan om tjänstefel med anledning av att en beslagtagen bil, som tillhörde AA, hade försvunnit under den tid som polisen hade ansvaret för den. Åklagaren skrev av ärendet den 26 januari 2003. Disciplinenheten fortsatte att utreda ärendet i disciplinär väg. CC kände inte till att det kommit in en begäran om skadestånd. Han bedömde att det fanns möjligheter för AA att få ersättning för den försvunna bilen. Den 30 maj 2003 skrev han därför ett brev till advokat DD, som var offentlig försvarare för GG i det brottsärende som föranlett beslaget, och påtalade detta. Den 11 juni 2003 svarade DD på CC:s skrivelse och upplyste att AA redan i december 2002 skrivit till Polismyndigheten och begärt ersättning för bilen. CC har inte fått DD:s svar. Den 21 juli 2003 skrev Polismyndigheten av ärendet.

text: Bedömning

text: Först bör framhållas att det inte är ovanligt att sakfrågorna i ett ärende delas upp på olika arbetsenheter och att det finns fungerande rutiner för en sådan uppdelning. I detta fall har samordningen av ärendet inte fungerat mellan rättsenheten och disciplinenheten. Rättsenheten har väntat på att disciplinenheten skulle avsluta utredningen om tjänstefel för att därefter handlägga skadeståndsfrågan. Disciplinenheten i sin tur har varit ovetande om att rättsenheten fått ett skadeståndskrav från AA. Följden har blivit att AA har drabbats av en rättsförlust, bestående i att skadeståndsfrågan inte handlagts inom den tidsrymd som hade varit möjlig om rutinerna mellan enheterna hade fungerat. Hennes begäran blev liggande 16 månader innan Polismyndigheten färdigställde ärendet med ett yttrande till Rikspolisstyrelsen. Berörda befattningshavare har inkommit med synpunkter på handläggningen av ärendet. Jag kommer att låta dem gemensamt utarbeta ett förslag till rutiner för att något liknande inte skall inträffa igen. På längre sikt finns det anledning att överväga var skaderegleringen skall handläggas vid myndigheten. Polismyndigheten har utsett en enmansutredare med uppgift att ta fram ett förslag till en rättsenhet vid myndigheten. Samtidigt har Polismyndigheten påbörjat en allmän översyn av handläggningen av disciplinärenden. I detta arbete ingår att ta ställning till var skaderegleringen bör handläggas.

text: AA bereddes tillfälle att yttra sig över remissvaret.

text: Bedömning

text: Grundläggande bestämmelser för handläggning av förvaltningsärenden vid myndigheter finns i

text: förvaltningslagen (1986:223)

text: där det i

text: 7 §

text: föreskrivs bl.a. att varje ärende där någon enskild är part skall handläggas så enkelt och snabbt som möjligt utan att säkerheten eftersätts. Enligt min mening är det särskilt viktigt att skyndsamt handlägga ärenden där det finns anledning att anta att en enskild blivit lidande på grund av att någon tjänsteman förfarit felaktigt eller försumligt.

text: Av utredningen framgår att AA:s begäran om skadestånd kom in till polismyndighetens polisrättsenhet den 16 december 2002 och att någon åtgärd inte vidtogs förrän efter det att JO i mars 2004 kontaktade polismyndigheten i saken. Som förklaring till den långa handläggningstiden har hänvisats till att polisrättsenheten avvaktade disciplinenhetens utredning, att disciplinenheten inte kände till AA:s skadeståndskrav samt att polisrättsenheten följaktligen inte underrättades om resultatet av tjänstefelsärendet.

text: Enligt min bedömning har polisrättsenhetens handläggning av skadeståndsärendet varit bristfällig. Eftersom personalen vid allmänna diariet underrättade enheten om tjänstefelsärendet borde man från enhetens sida redan på ett tidigt stadium ha kontaktat disciplinenheten för att förvissa sig om att man där kände till att AA hade begärt skadestånd. Vidare borde polisrättsenheten kontinuerligt ha bevakat ärendet genom att med vissa intervaller begära besked av disciplinenheten om hur dess handläggning fortskred. Det är inte acceptabelt att låta ett ärende ligga utan åtgärd under så lång tid som nu varit fallet. Polisrättsenhetens hantering av ärendet har således inte skett i överensstämmelse med

text: förvaltningslagens

text: krav på snabb handläggning.

text: Det hade naturligtvis varit lämpligt om personalen vid allmänna diariet även hade underrättat disciplinenheten om det inkomna skadeståndskravet. Som polismyndigheten anfört har samordningen mellan polisrättsenheten och disciplinenheten inte fungerat. Jag noterar att polismyndigheten kommer att se över sina rutiner och sin organisation för handläggningen av bl.a. skadeståndsärenden.

text: Det som i övrigt kommit fram i ärendet föranleder inte någon åtgärd eller något uttalande från min sida.

text: Ärendet avslutas med den kritik som ligger i vad jag nu har anfört.

type: avgorande


avgjordAv: Hans-Gunnar Axberger

nyckelord:
Beslutsmotivering, utformning av beslut
Fullföljdshänvisning
Underrättelse

title: Kritik mot Socialnämnden i Höganäs kommun för att ett beslut inte motiverats på föreskrivet sätt och inte försetts med korrekt fullföljdshänvisning

text: Anmälan

text: I en anmälan mot Socialnämnden i Höganäs kommun klagade AA på handläggningen av hennes ansökan om riksfärdtjänst. Hon hade under hösten 2007 hos socialnämnden ansökt om enstaka resa med riksfärdtjänst, och angett att hon var tvungen att åka med taxi. Den 26 oktober 2007 hade socialnämnden fattat beslut om att bevilja henne resan men med allmänna kommunikationer.

text: AA uppgav att socialnämnden inte upplyst henne om hur hon kunde överklaga det beslut som fattades och inte heller motiverat beslutet. Hon uppgav vidare att en senare telefonförfrågan från hennes sida om att få göra en ny ansökan om riksfärdtjänst avvisats av socialnämndens handläggare. Hon vände sig slutligen mot att socialnämnden inte hade begärt in något läkarintyg innan beslutet fattades.

text: Utredning

text: Handlingarna i socialnämndens ärende infordrades och granskades. Därefter remitterades anmälan till socialnämnden för utredning och yttrande.

text: I sitt remissvar anförde socialnämnden i huvudsak följande:

text: Socialförvaltningen har inte lämnat någon tydlig överklagandehänvisning. Hänsyn till detta har tagits när överklagandet, som inkom drygt tre månader efter beslutet, har vidarebefordrats till länsrätten. Beslutsmotivering har lämnats i skrivelse som skickats den 26 oktober 2007. Påståendet om att AA:s förfrågan om att ansöka på nytt om riksfärdtjänst har avvisats per telefon är inte riktigt. Så handläggs inga ärenden. Rättigheten att ansöka och få sin sak prövad är lagreglerad. Handläggaren informerade dock AA om att utgångspunkten vid all prövning av resor med riksfärdtjänst är allmänna kommunikationer. Att ta in läkarintyg har inte bedömts som nödvändigt.

text: Rutinerna beträffande riksfärdtjänstärenden kommer att ses över. Överklagandehänvisning kommer att lämnas såväl vid helt avslag som vid delavslag. Dessutom kommer en beslutsmotivering att lämnas i anslutning till beslutet.

text: AA har fått möjlighet att kommentera remissvaret.

text: Bedömning

text: AA:s uppgift om att hennes nya ansökan avvisats har bemötts av nämnden och föranleder ingen ytterligare åtgärd från min sida. Huruvida ett läkarintyg borde ha infordrats är en sådan bedömningsfråga som JO inte har anledning att anlägga synpunkter på.

text: Enligt

text: 20 § första stycket förvaltningslagen

text: är huvudregeln att ett beslut varigenom en myndighet avgör ett ärende som avser myndighetsutövning mot någon enskild ska innehålla de skäl som har bestämt utgången av ärendet. Enligt

text: 13 § lagen (1997:735)

text: om riksfärdtjänst får ett beslut i ett riksfärdtjänstärende överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Om ett beslut som kan överklagas går en part emot ska vederbörande enligt

text: 21 § andra stycket förvaltningslagen

text: underrättas om hur beslutet kan överklagas.

text: Socialnämndens beslut, som delvis gick AA emot, saknar motivering. Motivering ska lämnas i beslutet eller i en bilaga till detta. Den kan inte på sätt som här skett lämnas i en särskild skrivelse (jfr

text: JO 2004/05 s. 160

text: ). Motiveringsskyldigheten har således inte uppfyllts. Socialnämnden har inte heller fullt ut efterlevt skyldigheten att underrätta AA om hur beslutet kunde överklagas.

text: Socialnämnden har i yttrandet till JO uppgett att rutinerna när det gäller fullföljdshänvisning och beslutsmotivering ska ses över. Jag förutsätter att det numera skett. Socialnämnden kan likväl inte undgå kritik för bristerna i handläggningen av AA:s ärende.


avgjordAv: Cecilia Nordenfelt

title: Fråga om myndighets kommunicering med personer med sekretessmarkerade personuppgifter

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO framförde AA kritik mot Statens pensionsverk (SPV). Enligt anmälan hade SPV skickat avgiftsbesked till AA:s arbetsgivare och inte till AA personligen, vilket lett till att AA:s personuppgifter, som var skyddade, hade röjts för ett antal personer på arbetsplatsen.

text: Utredning

text: SPV anmodades att yttra sig över anmälan. I sitt remissvar anförde SPV bl.a. följande.

text: Aktuella sekretessregler

text: Anmälaren (AA) har en sekretessmarkering i folkbokföringsregistret. Av Skatteverkets Vägledning för hantering av sekretessmarkerade personer samt Information om skyddade personuppgifter framgår bl.a. följande. Sekretessmarkeringen ska fungera som en varningssignal. Av en sekretessmarkering framgår inte vilken uppgift om en person som kan vara känslig. Varje myndighet ska göra en självständig sekretessprövning. Vidare framgår det att en myndighet bör ha enhetliga och säkra rutiner för att kommunicera med och om personer med sekretessmarkerade personuppgifter. Förutom möjligheten att använda sig av Skatteverkets förmedlingskontor kan en myndighet vända sig till den enskilde eller t.ex. andra myndigheter via en säker kommunikationskanal. Som exempel på en säker kommunikationskanal anges brev. Den sekretessbestämmelse som är tillämplig är 7 kap. 15 § sekretesslagen(

text: ) (jämte 1 b § sekretessförordningen [1980:657]). (Numera

text: 22 kap. 1 §

text: offentlighetsoch sekretesslagen [2009:400] och 6 § offentlighets- och sekretessförordningen [2009:641], JO:s anm.) Sekretess gäller för uppgift omenskilds personliga förhållanden, om det av särskild anledning kan antas att den enskilde eller någon närstående till den enskilde lider men om uppgiften röjs.

text: Avgiftsbeskedet

text: SPV skickar årligen ut avgiftsbesked rörande den individuella ålderspensionen till alla anställda som omfattas av pensionsavtalet PA 03. Av beskedet framgår hur mycket arbetsgivaren betalat in under det föregående året. I det aktuella ärendet har SPV skickat ut avgiftsbeskeden avseende inbetalda avgifter för 2008 i februari i år. SPV utgår ifrån att det är ett sådant besked som anmälan avser.

text: Avgiftsbeskeden skickas ut automatiskt. Adresserna hämtas från folkbokföringen. För de personer som har sekretessmarkering skickas beskedet till arbetsgivaren. Arbetsgivarens namn läggs in som c/o och som adress anges arbetsgivarens adress. I skrivelsen anges ”Sekretess” i anslutning till personnumret. I detta fall fanns en sekretessmarkering varför beskedet skickades till AA:s arbetsgivare.

text: Bedömning

text: SPV saknar kännedom om vilken handläggare på verket som anmälaren AA haft samtal med. SPV beklagar att AA upplevt samtalet som negativt men såvitt SPV kan se har AA dock inte fått några felaktiga upplysningar. SPV har skickat avgiftsbeskedet till AA:s arbetsgivare som är en myndighet. AA:s adress framgår inte av beskedet. Det som kan utläsas av beskedet om det öppnas är AA:s namn, personnummer samt de avgifter som arbetsgivaren betalat in för AA under 2008 avseende individuell ålderspension. Ingetdera av dessa uppgifter torde vara okänt för arbetsgivaren. Det är givetvis mycket beklagligt att AA har upplevt obehag på grund av att avgiftsbeskedet skickats till arbetsgivaren. SPV kan dock inte se att verket lämnat ut några uppgifter där det kan bedömas att det föreligger sekretess gentemot arbetsgivaren. SPV kan inte heller ansvara för hur försändelsen hanterats hos arbetsgivaren. Det måste ankomma på arbetsgivaren att hantera uppgifter rörande en anställd på ett tillförlitligt sätt, särskilt när det gäller en anställdvars personuppgifter är sekretessmarkerade. SPV har fr.o.m. år 2006 delvis ändrat systemet för hämtning av adresser vid automatiska utskick avseende individuell ålderspension. Valpaket m.m. skickas numera direkt till hemadressen även till en person som har en sekretessmarkering. De i ärendet aktuella avgiftsbeskeden skickas dock fortfarandetill arbetsgivaren. SPV har ansett att de uppgifter som kommer till arbetsgivaren i dessa fall redan är kända av denne. Det har tidigare inte kommit in några synpunkter till SPV på detta förfarande. Efter överväganden anser SPV dock att det kan anses lämpligare att skicka även avgiftsbeskeden direkt till den person det berör. SPV kommer därför att göra en ändring i systemen, så att den adress som hämtas är den anställdes egen adress i stället för arbetsgivarens.

text: AA gavs tillfälle att yttra sig över remissvaret.

text: Bedömning

text: Utredningen i ärendet ger inte stöd för att SPV genom att skicka avgiftsbesked till AA:s arbetsgivare röjt sekretessbelagda uppgifter om AA. Det valda tillvägagångssättet framstår ändå som olämpligt. En sekretessmarkering i folkbokföringsregistret är, som anförs i SPV:s remissvar, en varningssignal, och det framgår inte av den vilka personuppgifter som kan vara känsliga. En myndighet som känner till sekretessmarkeringen bör således utgå från att inte endast uppgifter om adress utan även om t.ex. namn och personnummer kan omfattas av skydd på grund av sekretess. Om en handling som innehåller sådana uppgifter sänds till ett företag eller en myndighet för vidarebefordran till den som uppgifterna rör, finns en uppenbar risk att uppgifterna läcker ut under befordringen. Den avsändande myndigheten får således inte utgå från att försändelsen hos andra företag eller myndigheter behandlas på ett säkert sätt. Ansvaret för att kommuniceringen med den enskilde sker på ett säkert sätt vilar i stället enligt min mening helt på den avsändande myndigheten.

text: Enligt min mening bör en myndighets kommunicering med personer med sekretessmarkerade personuppgifter i första hand ske genom att myndigheten

text: använder den adressuppgift som myndigheten själv förfogar över. Försändelsen kan även överlämnas till ett skattekontor som i sin tur sänder den vidare till berörd person i Skatteverkets tjänstekuvert. Jag avslutar ärendet med den kritik som ligger i det anförda.