arendetyp: Missbruk av dominerande ställning

beslutstyp:
Åläggande
Beslut från domstol

motpart: Svenska Förpacknings- och Tidningsinsamlingen AB (FTI)

nyckelord:
Missbruk av dominerande ställning
Energi, miljö och avfall

title: Svenska Förpacknings- och Tidningsinsamlingen AB

sammanfattning: Utredning om missbruk av dominerande ställning, dnr 583/2016 – Svenska Förpacknings- och Tidningsinsamlingen AB (FTI)

text: Konkurrensverkets beslut

text: 2018-02-02 (Dnr 583/2016)

text: Åläggande att Svenska Förpacknings- och Tidningsinsamlingen AB ska återkalla uppsägning av ett avtal om tillgång till återvinningsstationer med det konkurrerande företaget TMResponsibility. Uppsägningen ska ha återkallats senast den 15 mars 2018. Beslutet är förenat med vite på 20 miljoner kronor. FTI har överklagat Konkurrensverkets beslut till Patent- och marknadsdomstolen (PMÄ 2741-18).

text: Ta del av Konkurrensverkets beslut

text: Patent- och marknadsdomstolen

text: 2019-01-21 (Dnr PMÄ 2741-18)

text: PMD fastställde Konkurrensverkets beslut.

text: Svenska Förpacknings- och Tidningsinsamlingen har överklagat beslutet.

text: Patent- och marknadsöverdomstolen

text: 2020-02-28 (PMÖÄ 1519)

text: Med ändring av PMD:s beslut upphävde PMÖD Konkurrensverkets beslut.

text: Ta del av beslutet från Patent- och marknadsöverdomstolen

text: Part

text: Svenska Förpacknings- och Tidningsinsamlingen AB, org. nr 556665-4090 Box 17033, 104 62 Stockholm

text: Ombud: Advokaten AA , Advokatfirman Delphi Box 1432, 111 84 Stockholm

text: Saken

text: Missbruk av dominerande ställning enligt

text: 2 kap. 7 § konkurrenslagen (2008:579)

text: och

text: artikel 102 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt

text: Beslut

text: Med stöd av

text: 3 kap. 1 § konkurrenslagen (2008:579)

text: meddelar Konkurrensverket följande åläggande.

text: 1. Svenska Förpackning- och Tidningsinsamlingen AB ska återkalla uppsägningen av det avtal om upplåtelse av nyttjanderätt till FTI:s infrastruktur för insamling av hushållsförpackningar via ÅVS-systemet som tecknades i februari 2012 mellan Svenska Förpackning- och Tidningsinsamlingen AB och TMResponsibility AB.

text: 2. Punkt 1 ska ha genomförts senast den 15 mars 2018.

text: 3. Svenska Förpackning- och Tidningsinsamlingen AB ska skriftligen informera Konkurrensverket när bolaget vidtagit åtgärder enligt p. 1–2.

text: 4. Åläggandet förenas med vite om tjugo miljoner (20 000 000) kronor.

text: Beslutet gäller omedelbart. -14 -11 2017 1, 2. v

text: Sammanfattning

text: Sedan år 1994 åligger det den som säljer en vara vilken omsluts av en förpackning att samla in och återvinna förpackningen när den blir till avfall (”producentansvar”). I Sverige finns det uppskattningsvis ca 10 000 förpackningsproducenter som träffas av denna skyldighet. För att lösa detta ansvar i praktiken bildades vid producentansvarets införande Svenska Förpackning- och Tidningsinsamlingen AB (”FTI”).

text: FTI driver Sveriges enda rikstäckande och publika infrastruktur för insamling av förpackningsavfall från hushåll (”ÅVS-systemet”). Avseende de materialslag som omfattas av detta beslut består infrastrukturen av ca 5 100 publika återvinningsstationer som utgör basen för FTI:s producentansvarstjänst. Denna typ av tjänst innebär att FTI åtar sig gentemot enskilda förpackningsproducenter att mot ersättning samla in och återvinna förpackningsavfall i den utsträckning som krävs för att producenten ska leva upp till producentansvaret.

text: Sedan år 2012 har FTI upplåtit kapacitet i ÅVS-systemet till TMResponsibility AB (”TMR”) som konkurrerar med FTI på marknaden för producentansvarstjänster. År 2016 beslutade FTI att säga upp det nyttjanderättsavtal som låg till grund för upplåtelsen. Efter att någon förhandling kring uppsägningen inte kommit till stånd lämnade TMR in ett klagomål till Konkurrensverket i vilket bolaget gör gällande att uppsägningen av nyttjanderättsavtalet utgör en överträdelse av

text: konkurrenslagen

text: Konkurrensverket har utrett om uppsägningen står i strid med

text: konkurrenslagens

text: förbud mot missbruk av en dominerande ställning.

text: Utgångspunkten vid bedömningen av en leveransvägran är att företag har rätt att fritt välja handelspartner och fritt disponera över sina tillgångar. Under vissa förutsättningar kan emellertid ett dominerande företags vägran att leverera till kunder utgöra ett förfarande som strider mot

text: konkurrenslagen

text: Konkurrensverket har funnit att FTI:s infrastruktur utgör en sådan nyttighet som bolaget är skyldigt att upplåta eftersom det idag saknas alternativ till infrastrukturen som insatsvara på marknaden för producentansvarstjänster. Om uppsägningen av nyttjanderättsavtalet tillåts träda i kraft elimineras all konkurrens på denna marknad. Uppsägningen är inte heller objektivt berättigad.

text: Konkurrensverket ålägger därför FTI att återkalla uppsägningen av det aktuella nyttjanderättsavtalet.

text: Bakgrund

text: Producentansvar för insamling och återvinning av förpackningsavfall

text: Inledning 1 Varje kommun ansvarar för att hushållsavfall inom kommunen återvinns eller bortskaffas. År 1994 bröts emellertid ansvaret för förpackningsavfall ut från den kommunala avfallshanteringen och flyttades till den som producerat förpackningen. Detta gjordes utifrån principen att ”förorenaren betalar” i syfte att ge producenterna incitament att medverka till att mängden avfall minskade och att återvinningen ökade.

text: 2 Producentansvaret innebär att den som producerar förpackningar har både det ekonomiska och fysiska ansvaret för att samla in och hantera sina förpackningar när de blir till avfall. För varje materialslag anges i förordningen ett mål för materialutnyttjandegrad.

text: 3 Ifråga om regelverkets utformning uttalades vid producentansvarets införande bl.a. att ”[s]tatens roll är att ange mål och riktlinjer samt att skapa det regelsystem inom vilket de olika aktörerna skall verka. Från statsmakternas synpunkt är en sådan ordning att föredra som innebär att marknaden självmant utformar och tillämpar system som leder till de uppsatta målen. Statlig detaljreglering skall helst inte behöva tillgripas.” Det uttalades även att ”[i] den mån de miljöpolitiska målen kan uppnås utan tvångsåtgärder bör frivilliga lösningar eftersträvas.”

text: 4 I dag regleras producentansvaret för förpackningar huvudsakligen i den äldre förordningen (

text: ) om producentansvar för förpackningar (”ÄPAF”) och den nya förordningen (

text: ) om producentansvar för förpackningar (”PAF”). Förordningarna har meddelats med stöd av bestämmelser i

text: 15 kap.

text: miljöbalken

text: . Regelverket befinner sig i en övergångsperiod eftersom ÄPAF visserligen är upphävd, men fortfarande gäller i centrala delar i enlighet med övergångsbestämmelser i PAF.

text: Insamling 5 När det gäller att samla in förpackningsavfall framgår av 25 § första stycket ÄPAF att en producent ska se till att det finns ett lämpligt insamlingssystem för förpackningar som är hänförliga till producenten.

text: 6 Ett insamlingssystem anses lämpligt om det är lättillgängligt, underlättar för den som innehar förpackningsavfall att lämna det ifrån sig och i övrigt ger god service åt dem som ska lämna förpackningsavfall till systemet, 25 § andra stycket ÄPAF. Vid bedömningen av om insamlingssystemet är att anse som lämpligt ska särskild hänsyn tas till det som vid samråd enligt 26 § framkommit om förhållandena i kommunen, 25 § tredje stycket ÄPAF.

text: 7 Utöver vad som redan framgår av producentansvarsförordningen har Naturvårdsverket inte meddelat några verkställighetsföreskrifter för tillämpningen av förordningen, till exempel vad gäller frågan om vad som kan anses utgöra ett lämpligt insamlingssystem.

text: 8 Hushållen har ålagts en skyldighet att sortera ut förpackningsavfall från annat avfall och lämna detta i de insamlingssystem som producenten eller kommunen tillhandahåller.

text: Återvinning 9 När det gäller att hantera de förpackningar som samlats in ska producenten se till att förpackningarna transporteras bort samt återanvänds, återvinns eller tas om hand på annat miljömässigt godtagbart sätt, 29 § ÄPAF. Denna verksamhet benämns i detta beslut för ”återvinning”.

text: Marknadsförhållanden

text: Inledning 10 Så som producentansvaret är reglerat faller ansvaret för att samla in och återvinna förpackningar på varje enskild förpackningsproducent. Uppskattningsvis finns ca 10 000 berörda förpackningsproducenter i Sverige. För att kunna leva upp till producentansvaret i praktiken bildade ett flertal företag och organisationer år 1994 Svenska Förpacknings- och Tidningsinsamlingen AB (”FTI”) som fick i uppdrag att organisera insamling och återvinning i enlighet med förordningen. En producent som ansluter sig till FTI och erlägger en avgift får tillgång till FTI:s insamling och återvinning så att producenten kan leva upp till sina skyldigheter enligt förordningen. Denna typ av tjänst benämns i detta beslut ”producentansvarstjänst”.

text: 11 Av praktiska skäl skiljer sig hanteringen av förpackningar åt beroende på var de slutligen hamnar. Förpackningar som slutligen når eller hamnar hos konsument eller hushåll benämns ”hushållsförpackningar” medan förpackningar som slutligen når eller hamnar hos företag, industri eller annan verksamhet benämns ”verksamhetsförpackningar”.

text: 12 Detta beslut avser endast hushållsförpackningar av materialslagen plast, metall och kartong.

text: Det landsomfattande ÅVS-systemet 13 För att samla in hushållsförpackningar har FTI sedan starten 1994 drivit och utvecklat en landsomfattande infrastruktur av publika och obemannade återvinningsstationer till vilka hushåll vederlagsfritt kan lämna sitt förpackningsavfall.

text: 14 Avseende de materialslag som omfattas av detta beslut består infrastrukturen av ca 5 100 återvinningsstationer. För att tömma och underhålla stationerna anlitar FTI olika underentreprenörer. Dessa återvinningsstationer, i kombination med de kringtjänster som behövs för att driva insamlingsverksamheten, benämns i detta beslut ”ÅVS-systemet”.

text: 15 ÅVS-systemet är ett s.k. ”bring-system” vilket innebär att hushållen själva måste ta sig till platsen för återvinningsstationen för att kunna lämna sitt avfall till återvinning.

text: Fastighetsnära insamling 16 Utöver ÅVS-systemet samlas det i Sverige in hushållsförpackningar genom så kallad fastighetsnära insamling (”FNI”).

text: 17 I motsats till ÅVS-systemet, vars publika återvinningsstationer är tillgängliga för alla hushåll, inrättas fastighetsnära insamling i, eller i nära anslutning till, en fastighet för de som bor eller verkar inom fastigheten. I den bemärkelsen utgör FNI en ökad service för de boende inom fastigheten. För flerbostadshus är fastighetsnära insamling oftast detsamma som tillgång till ett miljörum eller miljöhus medan det för villor ofta rör sig om så kallade flerfackskärl i vilka de olika materialslagen sorteras separat.

text: 18 Fastighetsnära insamling etableras genom att den fastighetsägare som efterfrågar någon form av sådan insamling på frivillig väg anlitar och bekostar en avfallsentreprenör eller sin kommun (i den mån FNI alls erbjuds) som hämtar

text: avfallet från fastigheten. Vilka materialslag som ska hämtas och i vilken omfattning bestäms av fastighetsägaren.

text: 19 FNI beskrivs ofta som en konkurrensutsatt insamlingsmarknad där olika avfallsentreprenörer kan konkurrera om att sälja FNI-tjänster till enskilda fastighetsägare. Till skillnad från att erbjuda FNI-tjänster till flerbostadshus kan dessa avfallsentreprenörer ha svårt att nå lönsamhet avseende FNI för villahushåll. För att få till stånd FNI för villor krävs ofta att kommunen engagerar sig i en sådan tjänst.

text: 20 År 2015 hade ca 30 procent av hushållen tillgång till någon form av fastighetsnära insamling. Ungefär en tredjedel av alla hushållsförpackningar i Sverige samlas in fastighetsnära.

text: Svenska Förpacknings- och Tidningsinsamlingen AB

text: FTI:s verksamhet 21 FTI erbjuder förpackningsproducenter att mot ersättning fullgöra producentens skyldigheter enligt producentansvarsförordningen att organisera ett lämpligt insamlingssystem och återvinna det insamlade avfallet.

text: 22 Basen för FTI:s insamlingsverksamhet utgörs av det egna ÅVS-systemet. I ett fåtal kommuner organiserar FTI ingen egen insamlingsverksamhet, utan har istället träffat avtal med dessa kommuner om att kommunerna bedriver förpackningsinsamling åt FTI.

text: 23 För att återvinna det insamlade materialet anlitar FTI olika återvinningsföretag.

text: 24 FTI:s verksamhet finansieras huvudsakligen genom att anslutna producenter betalar en s.k. förpackningsavgift som baseras på den mängd förpackningar producenten sätter på den svenska marknaden. Till viss del finansieras FTI:s verksamhet även genom de intäkter som försäljningen av insamlat och återvunnet avfall genererar.

text: FTI:s verksamhet avseende fastighetsnära insamling 25 FTI verkar även för att den fastighetsnära insamlingen i Sverige ska byggas ut. Det görs bland annat genom att FTI erbjuder en förmedlingstjänst genom vilken fastighetsägare som önskar inrätta FNI kan lämna en offertförfrågan som vidarebefordras till de konkurrerande avfallsentreprenörer som finns upptagna i FTI:s register.

text: 26 I de fall fastighetsägaren väljer att anlita den förmedlade entreprenören är det fastighetsägaren som betalar entreprenören för denna insamlingstjänst. FTI har alltså ingen avtalsrelation med fastighetsägaren.

text: 27 I förhållande till FTI åtar sig den förmedlade entreprenören att överlämna det insamlade avfallet till FTI som i gengäld betalar en viktbaserad ersättning till entreprenören.

text: FTI:s upplåtelse av nyttjanderätt till infrastrukturen av återvinningsstationer 28 Sedan 2012 har FTI mot ersättning upplåtit kapacitet i ÅVS-systemet till TMResponsibility AB (”TMR”) som i konkurrens med FTI erbjuder producentansvarstjänster för förpackningar av plast, metall och kartong. TMR fick tillträde till ÅVS-systemet år 2012 efter att parterna slutit ett avtal om nyttjanderätt till ÅVS-systemet (”Nyttjanderättsavtalet”).

text: 29 Genom denna tjänst tillhandahåller FTI sin rikstäckande infrastruktur av publika och obemannade återvinningsstationer avsedda att ta emot hushållsförpackningar i syfte att leva upp till kraven i producentansvarsförordningen (denna tjänst benämns härefter ”Infrastrukturupplåtelsen”). I upplåtelsen ingår även insamling i de kommuner som FTI slutit avtal med (se p. 22 ovan). Däremot ingår inte FTI:s verksamhet avseende fastighetsnära insamling i upplåtelsen.

text: 30 Rent praktiskt innebär Nyttjanderättsavtalet att TMR, från vissa anvisade upphämtningsplatser, hämtar en andel av det avfall som samlats in i ÅVSsystemet som motsvararar den andel förpackningar som TMR:s producenter sätter på marknaden. Efter att TMR hämtat sin andel förpackningsavfall ansvarar TMR för att avfallet återvinns.

text: TMResponsibility AB

text: TMR:s verksamhet 31 TMR erbjuder förpackningsproducenter att mot ersättning fullgöra producentens skyldigheter enligt producentansvarsförordningen att organisera ett lämpligt insamlingssystem och återvinna det insamlade avfallet.

text: 32 Basen för TMR:s insamlingsverksamhet utgörs av ÅVS-systemet genom Infrastrukturupplåtelsen. För att återvinna materialet som TMR hämtat anlitar bolaget olika återvinningsföretag.

text: 33 TMR:s verksamhet finansieras huvudsakligen genom att anslutna producenter betalar en förpackningsavgift. TMR:s verksamhet finansieras även genom de intäkter som försäljningen av insamlat och återvunnet avfall genererar.

text: 34 Även TMR tar emot förpackningsavfall som samlats in fastighetsnära av avfallsentreprenörer och kommuner.

text: Ärendet

text: 35 Den 29 juni 2016 sade FTI upp Nyttjanderättsavtalet att upphöra den 31 december 2016. TMR begärde att parterna skulle förhandla om uppsägningen, men FTI valde att inte gå TMR:s begäran till mötes.

text: 36 Detta ledde till att TMR lämnade in ett klagomål till Konkurrensverket i vilket bolaget gör gällande att uppsägning av Nyttjanderättsavtalet utgör ett missbruk av en dominerande ställning som får till resultat att TMR utestängs från marknaden för producentansvarstjänster avseende materialslagen plast, metall och kartong. TMR yrkar att Konkurrensverket ska ålägga FTI att ge konkurrerande företag tillträde till ÅVS-systemet på kostnadsbaserade och konkurrensneutrala villkor.

text: 37 Sedan klagomålet inkom har Konkurrensverket utrett huruvida uppsägningen av Nyttjanderättsavtalet utgör ett förfarande som står i strid med förbudet mot missbruk av en dominerande ställning i

text: 2 kap. 7 § konkurrenslagen (2008:579)

text: och i

text: 38 Med anledning av Konkurrensverkets utredning har FTI vid tre tillfällen flyttat fram tiden för när uppsägningen träder i kraft. Enligt FTI:s senaste beslut träder uppsägningen av Nyttjanderättsavtalet i kraft den 30 juni 2018.

text: Skälen för Konkurrensverkets beslut

text: Inledning

text: 39 Missbruk från ett eller flera företags sida av en dominerande ställning på marknaden är förbjudet,

text: 2 kap. 7 § konkurrenslagen (2008:579)

text: , KL. Enligt andra stycket i samma bestämmelse kan ett sådant missbruk särskilt bestå i att begränsa produktion, marknader eller teknisk utveckling till nackdel för konsumenterna.

text: 40 Om förfarandet kan påverka handeln mellan Europeiska unionens medlemsstater ska även

text: (”FEUF”) tillämpas.

text: 41 Frågan om ett agerande utgör ett missbruk ska bedömas utifrån förhållandena vid den tidpunkt då agerandet ägde rum.

text: 42 Frågan som Konkurrensverket har att ta ställning till är om FTI:s uppsägning av Nyttjanderättsavtalet utgör ett förfarande som står i strid med

text: 2 kap. 7 §

text: KL och

text: artikel 102 FEUF

text: Företag

text: 43 FTI är ett aktiebolag som bedriver verksamhet av ekonomisk natur. FTI utgör därmed ett företag i

text: konkurrenslagens

text: mening.

text: Relevant marknad

text: Utgångspunkter för bedömningen 44 Företagen utsätts för tre huvudtyper av konkurrensbegränsningar: utbytbarhet på efterfrågesidan, utbytbarhet på utbudssidan och potentiell konkurrens. Ur ekonomisk synvinkel och i samband med definieringen av den relevanta marknaden utgör utbytbarheten på efterfrågesidan den mest omedelbara och effektiva begränsningen för leverantörer av en viss produkt, särskilt i fråga om prissättning. Ett företag eller en företagsgrupp kan inte ha väsentligt inflytande på de rådande försäljningsvillkoren, såsom priser, om det är lätt för dess kunder att gå över till tillgängliga substitutvaror eller till leverantörer någon annanstans. Själva arbetet med att definiera marknaden består huvudsakligen i att identifiera vilka alternativa försörjningskällor de

text: berörda företagens kunder har i praktiken, både vad gäller produkter eller tjänster och leverantörernas geografiska belägenhet.

text: 45 Det framgår av fast rättspraxis att vid prövningen av ett företags eventuellt dominerande ställning på en viss branschmarknad ska konkurrensmöjligheterna på marknaden för alla produkter eller tjänster som på grund av sina egenskaper är särskilt lämpade för att tillgodose konstanta behov och endast i begränsad omfattning är utbytbara mot andra produkter eller tjänster bedömas. Eftersom avgränsningen av den relevanta marknaden ska ligga till grund för bedömningen av om det berörda företaget har möjlighet att hindra upprätthållandet av en effektiv konkurrens och i betydande omfattning uppträda oberoende i förhållande till sina konkurrenter och sina kunder, räcker det inte att endast undersöka de ifrågavarande tjänsternas objektiva egenskaper, utan man måste även beakta konkurrensvillkoren samt efterfråge- och utbudsmönstret på marknaden.

text: 46 Begreppet relevant marknad innebär att produkterna på denna marknad kan konkurrera effektivt, vilket förutsätter att alla produkter eller tjänster som tillhör en och samma marknad i tillräcklig grad är utbytbara inom samma användningsområde.

text: 47 För att bedöma om en vägran att ge tillgång till en produkt eller en tjänst som behövs för att utöva en viss verksamhet utgör missbruk, måste man identifiera två marknader, dels en marknad bestående av nämnda vara eller tjänst på vilken det vägrande företaget innehar en dominerande ställning, dels en angränsande marknad på vilken ifrågavarande vara eller tjänst används för framställning av en annan produkt eller tillhandahållande av en annan tjänst. Den omständigheten att produkten eller tjänsten inte saluförs separat innebär inte automatiskt att det är omöjligt att särskilja en särskild marknad. I målet IMS Health konstaterade EU-domstolen att det är tillräckligt att en potentiell marknad, eller till och med en hypotetisk marknad, kan identifieras, och att så är fallet så snart som varor och tjänster är nödvändiga för utövandet av en viss verksamhet och det föreligger faktisk efterfrågan från företag som avser att utöva verksamheten. Domstolen slog fast att det avgörande är att två olika produktionsled kan identifieras och att det föreligger ett samband dem emellan på så sätt att varan i det tidigare ledet är nödvändig för att varan i det senare ledet ska kunna tillhandahållas.

text: Relevanta produktmarknader

text: Inledning 48 Konkurrensverket har avgränsat två marknader, dels en uppströmsmarknad som omfattar FTI:s publika infrastruktur för insamling av hushållsförpackningar av plast, metall och kartong, dels en nedströmsmarknad där infrastrukturen utgör insatsvara för att tillhandahålla producentansvarstjänster för dessa materialslag.

text: 49 Inom ramen för detta ärende saknas skäl att avgränsa separata produktmarknader utifrån vart och ett av de aktuella materialslagen, eftersom en sådan uppdelning inte påverkar bedömningen av om det finns substitut till de aktuella tjänsterna, bedömningen av FTI:s ställning på marknaden eller bedömningen av den utestängning som uppsägningen leder till.

text: 50 Marknadens aktörer gör skillnad på den verksamhet inom vilken avfallet uppstår och skiljer på förpackningsavfall från hushåll respektive avfall från andra typer av verksamheter. Infrastrukturupplåtelsen avser endast den infrastruktur som FTI driver för insamling av förpackningar som slutligen når eller hamnar hos konsument eller hushåll, s.k. hushållsförpackningar (se p. 11 ovan). Hantering av förpackningar från andra än hushåll faller därför utanför det område inom vilket det ska undersökas om det finns substituttjänster.

text: 51 I det följande avgränsas uppströms- och nedströmsmarknaderna var för sig.

text: Marknaden för publik infrastruktur för insamling av hushållsförpackningar

text: 52 Utgångspunkten för bedömningen av utbytbarhet på efterfrågesidan är de produkter som de berörda företagen säljer och det område i vilket de säljer dem.

text: 53 Utgångspunkten för bedömningen i detta ärende är således Infrastrukturupplåtelsen (se p. 28–30 ovan). Genom denna tjänst upplåter FTI sin rikstäckande infrastruktur av publika och obemannade återvinningsstationer avsedda att ta emot hushållsförpackningar. Uppströmsmarknaden omfattar de tjänster som kan tillgodose behovet hos den som erbjuder producentansvarstjänster på nedströmsmarknaden. De produktegenskaper som krävs för att kunna tillgodose detta behov analyseras närmare i p. 54–70 nedan.

text: Infrastrukturen är publik 54 Enligt avfallsförordningen ska hushållen sortera ut förpackningsavfall och lämna i de insamlingssystem som producenten eller kommunen tillhandahåller.

text: 55 De hushåll som innehar förpackningsavfall måste erbjudas ett lättillgängligt insamlingssystem som ger god service och underlättar för hushållen att kunna lämna ifrån sig avfallet. Insamlingssystemets infrastruktur måste därför hållas tillgängligt för allmänheten, såvida inte hushåll inom ett visst geografiskt område har tillgång till en annan insamlingsmetod för samtliga aktuella materialslag.

text: 56 Ett insamlingssystem som inte är tillgängligt för allmänheten, t.ex. genom att tillträdet är begränsat, saknar en avgörande egenskap för att tillgodose det behov som finns vid utformningen av en infrastruktur för insamling av hushållsförpackningar som syftar till att leva upp till kraven i producentansvarsförordningen.

text: Infrastrukturen är rikstäckande 57 En avgörande egenskap för en producentansvarstjänst för hushållsförpackningar är att insamlingen av förpackningsavfall sker i hela landet på så sätt att det bedrivs insamling i varje kommun. Att så är fallet framgår av följande omständigheter.

text: 58 För att förpackningsinsamlingen ska fungera och nå uppsatta miljömål måste samverkan ske mellan flera aktörer, däribland hushåll, producenter (och deras representanter FTI eller TMR), kommuner, avfallsentreprenörer och återvinnare.

text: 59 När det gäller hushållen har dessa ålagts att sortera ut förpackningsavfall och lämna i de insamlingssystem som producenten eller kommunen tillhandahåller. Förpackningsproducenten måste, å sin sida, se till att det finns ett lämpligt insamlingssystem för förpackningar hänförliga till producenten.

text: 60 Eftersom producenter inte kan veta var i landet deras hushållsförpackningar blir till avfall måste infrastrukturen finnas på de platser i landet där det finns hushåll.

text: 61 I fråga om rikstäckning har Naturvårdsverket uttalat att det i princip finns ett krav på ett nationellt insamlingssystem eftersom producenterna ska kunna samla in allt förpackningsmaterial som uppkommer och är hänförligt till producenterna. Insamlingssystemet måste således vara anpassat till spridningen och när det gäller förpackningsavfall till konsumenter så sprids dessa nästan över hela landet eftersom producenterna inte kan kontrollera vart konsumenten transporterar förpackningen. Om en producent inte har ett insamlingssystem som täcker alla kommuner åligger det denne att visa att avfall från producentens förpackningsmaterial inte uppstår i de kommuner som inte täcks av insamlingssystemet.

text: 62 Det finns ingen bestämmelse som exakt anger hur långt ett hushåll ska ha till närmaste återvinningsstation, men vägledning kan hämtas från Avfallsrådets kriterier för ett lämpligt insamlingssystem som anger att ”[i] tätbebyggda områden utan fastighetsnära insamling bör strävan vara att en majoritet av hushållen har tillgång till en återvinningsstation inom ett avstånd om högst ca 400 m (avser återvinningsstationer) medan insamlingen ”[i] glesbebyggda områden […] av praktiska skäl [kan] behöva placeras i tätort eller på en plats där många människor samlas eller passerar, t.ex. köpcentra, resecentra eller dylikt (avser

text: återvinningsstationer).”

text: 63 Det sagda innebär att infrastrukturens lokalisering måste spegla hushållens antal och lokalisering. Således måste infrastrukturen finnas där det finns hushåll som har avfall att lämna ifrån sig.

text: 64 Behovet av producenternas infrastruktur kan visserligen påverkas lokalt av olika faktorer, exempelvis om kommunen valt att själv anordna förpackningsinsamling eller om hushållen har tillgång till andra heltäckande insamlingsmetoder, t.ex. fastighetsnära insamling, men oavsett att de lokala förhållandena kan variera innebär det sagda att producenternas infrastruktur som utgångspunkt måste finnas över hela landet.

text: 65 Utöver hushållen har kommunen en viktig roll att spela för förpackningsinsamlingen.

text: 66 När producentansvaret infördes och bröts ut från den kommunala hanteringen var avsikten att öka insamlingen och återvinningen, inte att den skulle upphöra inom någon viss kommun. Även om ansvaret för förpackningar fördes över till producenterna spelar kommunerna en central roll för hur producenternas infrastruktur utformas. Detta kommer bl.a. till uttryck genom

text: producentansvarsförordningens krav på att den producent som ska tillhandahålla ett insamlingssystem måste samråda med kommunen, och att det som framkommer vid samrådet har betydelse för om utformningen av insamlingssystemet är att anse som lämpligt. Det framgår även av FTI:s interna dokument att FTI betraktar kommunerna som ”… prioriterade intressenter som ska godkänna FTI:s system för producentansvar på kommunal nivå.”

text: 67 Det förhållandet att insamlingen, som utgångspunkt, ska ske i varje kommun återspeglas även av de bestämmelser som träder i kraft vid utgången av mars 2020, där det uttryckligen anges att ett insamlingssystem ska vara ”… lämpligt och rikstäckande” och att ett insamlingssystem ska anses rikstäckande om ”… det i systemet finns insamlingsplatser i varje kommun med en geografisk spridning inom kommunen som är skälig med hänsyn till befolkningstäthet, verksamheters lokalisering och övriga omständigheter.” Naturvårdsverket menar att den nya bestämmelsen förtydligar vad som redan anses gälla idag, dvs. att insamlingssystemet som utgångspunkt måste vara rikstäckande, antingen genom egen infrastruktur eller genom samarbete med andra.

text: 68 Vidare uppger flera aktörer inom avfallsbranschen, bl.a. avfallsentreprenören Stena Recycling samt intresseorganisationerna Avfall Sverige och Återvinningsindustrierna, att det i praktiken krävs en rikstäckande insamling av förpackningsavfall för att kunna erbjuda en producentansvarstjänst.

text: 69 Slutligen uppger både FTI och TMR att de som köper aktuella producentansvarstjänster efterfrågar att insamling sker i hela landet. Enligt bolagen finns inte någon efterfrågan på en geografiskt avgränsad tjänst.

text: 70 Dessa omständigheter visar att rikstäckning är en avgörande egenskap för att tillgodose det behov som finns vid utformningen av en infrastruktur för insamling av hushållsförpackningar som syftar till att leva upp till kraven i producentansvarsförordningen.

text: 71 Konkurrensverket har inte funnit någon annan tjänst än Infrastrukturupplåtelsen som skulle kunna tillgodose det behov som finns av en rikstäckande

text: och publik infrastruktur för insamling av hushållsförpackningar som insatsvara för den som erbjuder producentansvarstjänster (se p. 92–114 nedan). Det saknas därför andra tjänster inom samma användningsområde som på grund av sina egenskaper i tillräcklig utsträckning är utbytbara med Infrastrukturupplåtelsen.

text: 72 Utredningen har inte funnit någon leverantör som på kort sikt skulle kunna ställa om sin produktion för att erbjuda en tjänst motsvarande den efterfrågade vilket innebär att det även saknas utbytbarhet på utbudssidan (se p. 92–114 nedan).

text: 73 Eftersom det saknas tjänster som i tillräcklig grad skulle kunna tillgodose det efterfrågade behovet består den relevanta produktmarknaden uppströms endast av Infrastrukturupplåtelsen, dvs. upplåtelse av FTI:s ÅVS-system.

text: Marknaden för producentansvarstjänster för hushållsförpackningar 74 På nedströmsmarknaden erbjuder FTI och TMR producentansvarstjänster, dvs. att fullgöra producentens skyldigheter enligt producentansvarsförordningen att organisera ett lämpligt insamlingssystem och återvinna det insamlade avfallet av materialslagen plast, metall och kartong.

text: 75 Både FTI och TMR använder ÅVS-systemet som insatsvara för att kunna erbjuda sina tjänster. Av utredningen framgår att kunder har gått över från 61 62 FTI till TMR och att FTI betraktar TMR som sin konkurrent. I Nyttjanderättsavtalet anges också att FTI och TMR är verksamma på samma marknad. FTI:s och TMR:s producentansvarstjänster utgör därför substitut. Det finns inte några andra tjänster som i tillräcklig grad är utbytbara med de aktuella för att kunna ingå på denna marknad.

text: 76 Den relevanta produktmarknaden nedströms avgränsas till producentansvarstjänster för hushållsförpackningar av plast, metall och kartong. På denna marknad ingår FTI:s och TMR:s substituerbara producentansvarstjänster.

text: Relevanta geografiska marknader

text: 77 Den relevanta geografiska marknaden omfattar det område inom vilket de berörda företagen tillhandahåller de relevanta produkterna eller tjänsterna, inom vilken konkurrensvillkoren är tillräckligt likartade och som kan skiljas

text: från angränsande geografiska områden framför allt på grund av väsentliga skillnader i konkurrensvillkoren.

text: 78 Såväl den tjänst som FTI erbjuder uppströms som de tjänster som FTI och TMR erbjuder nedströms avser hela landet. Det producentansvar som uppställs i producentansvarsförordningen gäller för alla förpackningar som förs ut i Sverige. Förordningen kräver att insamlingen sker inom landets gränser. Under utredningen har det inte framkommit något som tyder på att det finns väsentliga skillnader i konkurrensvillkoren i olika delar av landet. De båda relevanta produktmarknaderna är därför nationella.

text: Dominerande ställning

text: 79 Begreppet dominerande ställning avser den situationen att ett företag har en sådan ekonomisk maktställning att det får möjlighet att hindra en effektiv konkurrens på de relevanta marknaderna genom att företagets ställning tillåter det att i betydande grad agera oberoende i förhållande till sina konkurrenter, kunder och, i sista hand, konsumenter. En dominerande ställning grundar sig i allmänhet på flera faktorer som var för sig inte nödvändigtvis är avgörande.

text: 80 På marknaden för publik infrastruktur för insamling av hushållsförpackningar finns inga substitut till Infrastrukturupplåtelsen. FTI har på denna marknad ett faktiskt monopol och således en dominerande ställning. Det är denna marknad som är relevant för missbruksbedömningen.

text: 81 Det har inte framkommit några omständigheter som talar emot att FTI har en dominerande ställning på den relevanta marknaden för publik infrastruktur för insamling av hushållsförpackningar.

text: Missbruk av en dominerande ställning

text: Utgångspunkter för bedömningen 82 Missbruk är ett objektivt begrepp som särskilt omfattar sådant beteende av ett dominerande företag som kan påverka strukturen på en marknad där konkurrensen redan är försvagad just till följd av det dominerande företagets existens och som, genom att företaget använder andra metoder än sådana som räknas till normal konkurrens om varor och tjänster på grundval av de ekonomiska aktörernas prestationer, hindrar att den konkurrens som föreligger på marknaden upprätthålls eller utvecklas.

text: 83 Genom att säga upp Nyttjanderättsavtalet har FTI avslutat upplåtelsen av sin infrastruktur för insamling av hushållsförpackningar till TMR. Förfarandet utgör alltså en leveransvägran i ett etablerat avtalsförhållande (leveransavstängning).

text: 84 Utgångspunkten vid bedömningen av leveransvägran är att företag har rätt att fritt välja handelspartner och fritt disponera över sina tillgångar. Under vissa förutsättningar kan emellertid ett dominerande företags vägran att träffa avtal med, eller vägran att leverera till kunder utgöra ett förfarande som strider mot

text: 2 kap. 7 §

text: KL.

text: 85 När det gäller leveransvägran i nya kontraktsförhållanden fann EU-domstolen i målet Bronner, efter att ha kommenterat sina tidigare i sammanhanget viktiga avgöranden, att leveransvägran utgör ett missbruk om följande villkor är uppfyllda:

text: a Vägran är av beskaffenhet att eliminera all konkurrens på nedströmsmarknaden från företaget som efterfrågar nyttigheten,

text: b vägran inte är objektivt berättigad, och att

text: c nyttigheten i sig är oundgänglig (nödvändig) för att den som efterfrågar den ska kunna bedriva sin verksamhet, på så sätt att det inte finns något faktiskt eller potentiellt alternativ till nyttigheten.

text: 86 Enligt senare praxis måste inte vägran eliminera all konkurrens på nedströmsmarknaden. Det är tillräckligt att vägran riskerar att eliminera all effektiv konkurrens på marknaden.

text: 87 Av rättspraxis följer att det kan finnas anledning att göra en viss skillnad i bedömningen med hänsyn till om det är fråga om en vägran som avser en ny kund eller om det är fråga om en vägran att leverera till en etablerad kund. Marknadsdomstolen har t.ex. funnit att det i regel utgör missbruk när ett dominerande företag, utan objektivt godtagbara skäl, vägrar att fortsätta leverera nödvändiga produkter till en etablerad kund. Även Patent- och marknadsdomstolen har uttalat sig om när leveransvägran kan utgöra missbruk och synes, i likhet med Marknadsdomstolen, ha gjort viss skillnad

text: mellan avbrott i leverans till en etablerad kund och en vägran att leverera till nya kunder.

text: 88 Kommissionen har i sin vägledning på området angett att det är mer sannolikt att det anses oskäligt att säga upp ett befintligt leveransavtal än att vägra ingå ett nytt.

text: 89 Vidare framgår av EU-domstolens praxis att en vägran av ett dominerande företag att efterkomma beställningar från en tidigare kund utgör missbruk av en dominerande ställning när detta beteende kan eliminera konkurrensen från en handelspartner och inte är objektivt rättfärdigat.

text: 90 Samma resonemang återfinns i en dom från brittiska Competition Appeal Tribunal, i ett mål där en vägran att leverera till en befintlig kund ansågs utgöra ett missbruk av dominerande ställning.

text: Tillgång till ÅVS-systemet är nödvändigt för att den som efterfrågar tjänsten ska kunna bedriva sin verksamhet 91 För att bedöma om FTI:s leveransavstängning utgör ett missbruk i

text: konkurrenslagens

text: mening har Konkurrensverket utrett om den som efterfrågar nyttigheten kan inrätta en egen infrastruktur som motsvarar den efterfrågade samt huruvida det finns något annat alternativ till ÅVS-systemet som insatsvara för aktuell producentansvarstjänst.

text: 92 Konkurrensverkets utredning visar att det är orimligt svårt att inrätta en parallell rikstäckande och publik infrastruktur för insamling av hushållsförpackningar. Detta beror framförallt på att det råder brist på lämpliga platser på vilka återvinningsstationer kan placeras.

text: 93 Det finns ingen exakt bestämmelse för vad som utgör en lämplig plats för en återvinningsstation, men som redogjorts för i p. 62 ovan innebär kravet på lättillgänglighet och god service att återvinningsstationer placeras på platser där människor normalt rör sig, ofta i kommunens tätorter. På sådana platser konkurrerar återvinningsstationerna med många andra intressen och verksamheter, t.ex. vägtrafiken, cykelbanor, busshållplatser och uteserveringar.

text: Återvinningsstationerna måste också vara placerade så att de lastbilar som ska tömma stationerna kan nå dessa och arbeta på ett trafiksäkert sätt.

text: 94 När det gäller frågan om vad som är en lämplig plats för en återvinningsstation har kommunen ett starkt inflytande. En producent som ska tillhandahålla ett insamlingssystem är skyldig att samråda med berörd kommun. För att ställa ut en återvinningsstation krävs också bygglov från kommunens byggnadsnämnd. Som nämnts ovan framgår det även från intern dokumentation att FTI betraktar kommunerna som ”… prioriterade intressenter som ska godkänna FTI:s system för producentansvar på kommunal nivå.” Detta innebär att kommunen har en central roll för den lokala utformningen och etableringen av ett insamlingssystem.

text: 95 I syfte att utreda huruvida det är möjligt för en konkurrent till FTI att etablera en egen rikstäckande och publik infrastruktur för insamling av hushållsförpackningar har Konkurrensverket kontaktat ett urval av landets 290 kommuner i såväl glesbygd som storstad. Konkurrensverket har även hört den regionchef hos FTI som ansvarar för ÅVS-systemets återvinningsstationer i de 26 kommuner som är belägna i Stockholms län samt Håbo kommun. Den sammanlagda folkmängden i de kommuner som Konkurrensverket har kontaktat och de kommuner som FTI:s regionchef uttalat sig om motsvarar ca 30 procent av Sveriges befolkning. Konkurrensverket har också varit i kontakt med större marknadsaktörer och branschorganisationer.

text: 96 Majoriteten av de kommuner som Konkurrensverket kontaktat uppger att det råder sådan brist på lämpliga platser för återvinningsstationer att en parallell etablering anses mycket svår.

text: 97 En mindre kommun uppger att det visserligen finns plats för fler behållare, men att det inte är önskvärt med dubbla system. En annan mindre kommun i Norrland uppger att det visserligen inte råder brist på lämplig mark, men att det saknas incitament att etablera ytterligare återvinningsstationer eftersom insamlingsmålen redan uppnås med befintliga stationer. Samma företrädare uppger också att insamlingen i Norrland är dyrare än i andra delar av landet på grund av långa avstånd och en relativt liten mängd förpackningsavfall.

text: 98 Utöver dessa kommuner uppger flera företag och organisationer att det skulle vara förknippat med stora svårigheter för en utmanare till FTI att etablera en parallell infrastruktur.

text: 99 När det gäller de 26 kommuner som är belägna i Stockholms län samt Håbo kommun uppger FTI:s regionchef att det är svårt att hitta lämpliga platser för återvinningsstationer till FTI:s befintliga ÅVS-system.

text: 100 Enligt Avfallsrådets kriterier för ett lämpligt insamlingssystem ska ett insamlingssystem vara kostnadseffektivt på så sätt att det långsiktigt är ekonomiskt försvarbart. Flera aktörer som Konkurrensverket varit i kontakt med framhåller att även om det skulle vara teoretiskt möjligt att etablera en parallell infrastruktur skulle det inte vara ekonomiskt försvarbart att genomföra en sådan satsning.

text: 101 Därutöver menar flera aktörer att parallella infrastrukturer inte skulle medföra någon ökad samhällsnytta med hänsyn till de höga kostnader som en etablering av en parallell infrastruktur skulle innebära och det osäkra värdet för konsumenterna.

text: 102 Med anledning av uppsägningen av Nyttjanderättsavtalet har TMR lämnat in dokumentation till Konkurrensverket över kommuner som TMR kontaktat i frågan om parallelletablering. Av denna dokumentation framgår att de kontaktade kommunerna anser att en parallell etablering skulle vara mycket svår eller omöjlig att genomföra.

text: 103 Sammantaget utgör ovanstående omständigheter sådana hinder att det är orimligt svårt för en konkurrent till FTI att inrätta en egen rikstäckande och publik infrastruktur för insamling av hushållsförpackningar.

text: 104 Konkurrensverket har inte funnit någon faktisk eller potentiell insamlingsmetod som är rikstäckande och publik och som därmed ensam eller i kombination med någon annan metod skulle kunna utgöra ett realistiskt alternativ till ÅVS-systemet som insatsvara för den som erbjuder aktuella producentansvarstjänster.

text: 105 FTI har invänt att ÅVS-systemet inte utgör det enda alternativet för att kunna tillhandahålla ett lämpligt insamlingssystem. Som grund för denna uppfattning har FTI bl.a. hänvisat till de krav, eller brist på krav, som ställs i producentansvarsförordningen.

text: 106 Som exempel på alternativ har FTI angett att fastighetsnära insamling, ensam eller i kombination med någon annan insamlingsmetod, kan utgöra ett alternativ till ÅVS-systemet som TMR kan lägga till grund för sin producentansvarstjänst istället för Infrastrukturupplåtelsen. Därutöver har FTI inte närmare preciserat hur ett realistiskt alternativ skulle kunna se ut.

text: 107 Avseende FTI:s invändningar gör Konkurrensverket följande bedömning.

text: Fastighetsnära insamling är inte ett realistiskt alternativ till Infrastrukturupplåtelsen 108 Att fastighetsnära insamling av förpackningsavfall inte kan ersätta insamling via ÅVS-systemet framgår av följande omständigheter.

text: 109 För det första är den fastighetsnära insamlingen inte publik, utan inrättad endast för dem som bor inom en viss fastighet. Det uppskattas att endast ca 30 procent av de svenska hushållen har tillgång till någon form av fastighetsnära insamling och att endast en tredjedel av förpackningarna samlas in fastighetsnära, medan återstoden samlas in via ÅVS-systemet.

text: 110 Den stora andel av hushållen som inte har tillgång till egen FNI kan inte lämna sitt förpackningsavfall till någon annans FNI utan måste istället förlita sig på de publika återvinningsstationerna. Detta innebär att fastighetsnära insamling inte kan tillgodose det behov som finns av en publik infrastruktur.

text: 111 För det andra saknar producenterna, FTI och TMR möjlighet att besluta om huruvida fastighetsnära insamling ska etableras. Detta till skillnad från beslutet att etablera en publik återvinningsstation som sker på initiativ av den som organiserar insamlingssystemet efter att kommunen lämnat bygglov.

text: 112 För det tredje är andelen hushåll som har tillgång till någon form av fastighetsnära insamling (ca 30 procent av hushållen) så låg att denna insamlingsmetod saknar den rikstäckning som behövs enligt vad som redogjorts för i p. 57–70 ovan. FNI betraktas istället som ett komplement till ÅVS-systemet och den takt med vilken FNI byggs ut är så låg att

text: återvinningsstationerna inte förväntas försvinna inom överskådlig framtid. Istället för att avveckla ÅVS-systemets återvinningsstationer satsar istället FTI på att etablera nya stationer och rusta upp befintliga.

text: 113 Mot bakgrund av det sagda utgör fastighetsnära insamling inte ett realistiskt alternativ till insamling via ÅVS-systemet för den som erbjuder producentansvarstjänster.

text: 115 Utredningen visar att tillgång till ÅVS-systemet är nödvändigt för att TMR ska kunna tillhandahålla producentansvarstjänster för förpackningar av plast, metall och kartong. Det finns således inte något faktiskt eller potentiellt alternativ till ÅVS-systemet.

text: Vägran att upplåta ÅVS-systemet eliminerar all konkurrens på marknaden för producentansvarstjänster för hushållsförpackningar 116 När det gäller företagens ställning på marknaden för producentansvarstjänster för hushållsförpackningar framgår av FTI:s insamlingsstatistik att TMR:s andel av de förpackningar som samlas in via ÅVS-systemet uppgår till procent i genomsnitt för år 2016.

text: 117 Uppdelat per materialslag utgör TMR:s andel av de förpackningar som samlas in via ÅVS-systemet procent för kartong, procent för metall och procent för plast. Av utredningen framgår även att kunder har gått över 96 97 från FTI till TMR och att FTI betraktar TMR som en konkurrent.

text: 118 Genom att FTI säger upp Nyttjanderättsavtalet utestängs TMR från marknaden för producentansvarstjänster för hushållsförpackningar. Det medför att FTI blir ensamt kvar och att all konkurrens på denna marknad elimineras.

text: Objektivt godtagbara skäl 119 FTI har inte visat att uppsägningen av Nyttjanderättsavtalet är objektivt berättigad eller uppvägs av fördelar i effektivitetshänseende.

text: 120 Ett agerande som normalt skulle utgöra ett missbruk av en dominerande ställning kan ändå vara tillåtet om det kan anses vara objektivt nödvändigt eller att den utestängningseffekt som agerandet ger upphov till kan motvägas eller rentav uppvägas av fördelar i effektivitetshänseende som även gynnar konsumenten. Bevisbördan för sådana invändningar ligger på det dominerande företaget.

text: 121 Som skäl för uppsägningen har FTI huvudsakligen anfört följande. Samarbetet med TMR hindrar FTI:s möjligheter att skapa det förtroende hos konsumenter och producenter som krävs för att nå återvinningsmålen. En skyldighet att upplåta ÅVS-systemet till TMR skulle kraftigt begränsa FTI:s möjligheter att utveckla och anpassa sitt system för att kunna möta framtida krav. En leveransplikt skulle förhindra utvecklingen av nya och effektiva insamlingslösningar och bristande incitament till innovation på marknaden medför en försämrad konsumentnytta på sikt.

text: 122 När det gäller de anförda skälen gör Konkurrensverket följande bedömning.

text: 123 Konkurrensverket konstaterar att FTI inte har visat några konkreta omständigheter eller sådana missförhållanden i avtalsförhållandet med TMR som gör att FTI till följd av Nyttjanderättsavtalet hindras i sitt arbete med förtroendeskapande åtgärder gentemot konsumenter och producenter.

text: 124 Vidare konstaterar Konkurrensverket att Nyttjanderättsavtalet uttryckligen tar hänsyn till att ÅVS-systemet inte är statiskt utan under kontinuerlig anpassning, vilket innebär att FTI utan hinder av avtalet kan utveckla ÅVSsystemet för att möta aktuella behov. FTI har heller inte visat på några konkreta omständigheter som stödjer påståendet att Nyttjanderättsavtalet hindrar innovationen av nya insamlingslösningar på marknaden.

text: 125 FTI har dessutom enligt Nyttjanderättsavtalet möjlighet att vidta mindre ingripande åtgärder såsom att, under vissa omständigheter, påkalla omförhandling av villkoren för upplåtelsen.

text: 126 Uppsägning av Nyttjanderättsavtalet får till följd att den enda konkurrenten på marknaden för producentansvarstjänster av hushållsförpackningar elimineras. Under alla förhållanden står de av FTI anförda skälen inte i

text: proportion till uppsägningens effekter. Sammantaget har FTI inte visat objektivt godtagbara skäl för uppsägningen av Nyttjanderättsavtalet.

text: Tillämpning av

text: artikel 102 FEUF

text: 127 FTI har en dominerande ställning på den identifierade marknaden för publik infrastruktur för insamling av hushållsförpackningar som geografiskt omfattar hela Sverige. Förpackningsavfallet är också föremål för handel mellan medlemsstaterna.

text: 128 Konkurrensverket bedömer därför att det med tillräcklig grad av sannolikhet kan förutses att leveransavstängningen faktiskt eller potentiellt kan påverka handelsflödet mellan medlemsstaterna på ett sådant sätt att även

text: artikel 102 FEUF

text: ska tillämpas på förfarandet.

text: Sammanfattande slutsats avseende frågan om missbruk av en dominerande ställning

text: 129 Konkurrensverkets utredning visar att tillgång till FTI:s infrastruktur för insamling av hushållsförpackningar är nödvändig för den som erbjuder producentansvarstjänster eftersom det saknas faktiska eller potentiella alternativ till denna infrastruktur. Uppsägningen av Nyttjanderättsavtalet leder till att all konkurrens från det företag som efterfrågar tillgång till infrastrukturen elimineras. Vägran att ge tillgång till infrastrukturen är inte heller objektivt berättigad. FTI:s uppsägning av Nyttjanderättsavtalet utgör därför ett missbruk av en dominerande ställning i strid med

text: 2 kap. 7 §

text: KL och

text: artikel 102 FEUF

text: Sanktion mot överträdelsen

text: Åläggande att upphöra med överträdelsen

text: 130 Som framgår ovan bedömer Konkurrensverket att FTI:s uppsägning av Nyttjanderättsavtalet utgör en överträdelse av förbudet i

text: 2 kap. 7 §

text: KL och

text: artikel 102 FEUF

text: 131 Enligt

text: 3 kap. 1 §

text: KL får Konkurrensverket ålägga företag att upphöra med överträdelser av förbudet i

text: 2 kap. 7 §

text: KL.

text: Konkurrenslagen

text: ger Konkurrensverket möjlighet att i det enskilda fallet utforma det lämpligaste åläggandet för att uppnå detta syfte. Innehållet i ett beslut om åläggande är således beroende av vilken typ av överträdelse det är fråga om och vilken form av åläggande som krävs för att få överträdelsen att upphöra.

text: 132 Uppsägningen av Nyttjanderättsavtalet medför att FTI:s enda konkurrent på marknaden för producentansvarstjänster elimineras. Detta är att betrakta

text: som en allvarlig överträdelse. I syfte att få överträdelsen att upphöra ska FTI åläggas att återkalla uppsägningen av Nyttjanderättsavtalet.

text: Vite

text: 133 Det är angeläget att åläggandet efterlevs. Åläggandet ska därför förenas med vite enligt

text: 6 kap. 1 §

text: KL.

text: 134 Enligt

text: 3 § lagen (1985:206)

text: om viten ska vite fastställas till ett belopp som med hänsyn till vad som är känt om adressatens ekonomiska förhållanden och till omständigheterna i övrigt kan antas förmå denne att följa det beslut som är förenat med vitet.

text: 135 Av förarbetena till viteslagen framgår vidare att vitet bör bestämmas så högt att det inte blir ekonomiskt fördelaktigt för adressaten att underlåta att iaktta det. Även andra omständigheter kan beaktas vid vitesbeloppets fastställande, däribland angelägenhetsgraden av de påbud eller förbud som beslutet avser.

text: 136 Den nu aktuella överträdelsen är av allvarlig art och det är angeläget att åläggandet efterlevs. Konkurrensverket bedömer att vitesbeloppet ska bestämmas till 20 miljoner (20 000 000) kronor.

text: Hur man överklagar

text: Vill du överklaga detta beslut ska det göras skriftligen. Skrivelsen ska ställas till Patent- och marknadsdomstolen men ges in till Konkurrensverket, , inom tre veckor från den dag du fick del av beslutet.

text: I skrivelsen ska du ange vilket beslut du överklagar och den ändring i beslutet som du begär. _______________________________

text: Detta beslut har fattats av generaldirektören. Föredragande har varit konkurrenssakkunniga Liana Thorkildsen.

text: Detta beslut publiceras på Konkurrensverkets webbplats.


arendetyp: 11 Missbruk dominerande ställning

motpart: JENSIgame AB

publisher: Konkurrensverket

title: Påstått missbruk av dominerande ställning - värde- och varuspelsautomater

org: kkv

text: Påstått missbruk av dominerade ställning

type: stycke

text: Konkurrensverkets beslut

text: Konkurrensverket kommer inte att göra något i detta fall.

text: Ärendet

type: rubrik

text: Ni har anfört att Lotteriinspektionens styrelse genom ett riktlinjebeslut skapat bindande föreskrifter, vilka används av Svenska Spel till nackdel för enskilda näringsidkare.

text: Skäl för beslutet

text: För att Konkurrensverket ska utreda klagomål krävs normalt att det rör sig om något som i hög grad hindrar en effektiv konkurrens. Dessutom är det viktigt att det finns möjligheter att utreda och bevisa en överträdelse av konkurrensreglerna.

text: Konkurrensreglerna kan bara tillämpas på företag, dvs. fysiska eller juridiska personer som bedriver ekonomisk eller kommersiell verksamhet. Myndighetsutövning omfattas inte av det konkurrensrättsliga företagsbegreppet. Enligt Konkurrensverkets bedömning finns därför inte tillräckliga skäl för att med stöd av konkurrensreglerna närmare granska de förhållanden som ni tar upp.

text: Hur ni kan gå vidare

text: Eftersom Konkurrensverket har beslutat att inte göra något i detta fall kan de företag som berörs av beslutet vända sig till Marknadsdomstolen för att få saken prövad.

text: Detta beslut har fattats av Anne Vadasz-Nilsson. Föredragande har varit Joachim Allard.

text: Anne Vadasz-Nilsson Joachim Allard

type: avgorande


arendetyp: 331 Bedriva tillsyn gällande reglerna för offentlig upphandling

motpart: Får inte visas i e-diariet

title: Kalix kommun - förfrågan angående mark- och anläggningsarbeten

text: Förfrågan angående bygg- och anläggningsarbete

text: Konkurrensverkets beslut

text: Konkurrensverket skriver av ärendet och kommer inte att ytterligare utreda Kalix kommuns inköp av bygg- och anläggningstjänster och totalentreprenad för tryckloppsledning.

text: Ärendet

text: Konkurrensverket fick information om att Kalix kommun har ett ramavtal med Skanska Sverige AB (Skanska) avseende bygg- och anläggningstjänster och att Kommunen köper tjänster från Skanska som inte omfattas av ramavtalet. Mot bakgrund av detta initierade Konkurrensverket en granskning och tillskrev kommunen. Konkurrensverket begärde att få ta del av det kompletta förfrågningsunderlaget som låg till grund för det aktuella ramavtalet samt eventuella avrop som gjorts efter den 1 juli 2012.

text: I sitt svar har kommunen inkommit med de efterfrågade handlingarna. Av dessa handlingar framgår att kommunen har ett ramavtal avseende mark- och anläggningsarbeten med Skanska som slöts den 13 juli 2011. I förfrågningsunderlagets bilaga ”Beskrivning Ramavtal Mark (kravspecifikation)” anges ramavtalets omfattning och vilka mark- och anläggningsarbeten som ramavtalet innefattar.

text: Konkurrensverket har granskat de fakturor som kommunen erlagt till Skanska sedan den 1 juli 2012 fram till den 31 december 2013. Eftersom fakturorna innehöll flera kostnader som inte kunde anses inrymmas i ramavtalets avtalade tjänster begärde Konkurrensverket att få ta del av kommunens övriga eventuella avtal med Skanska. I kommunens kompletterande handlingarna framgår att kommunen har ytterligare ett avtal med Skanska, som föregåtts av annonsering, avseende en totalentreprenad för tryckloppsledning Karlsborg-Kalix inklusive nyanläggning och renovering av erforderliga pumpstationer.

text: Skäl för beslutet

text: Konkurrensverket bedömer i varje enskilt fall om ett ärende ska utredas vidare. Detta sker med utgångspunkt i myndighetens prioriteringspolicy. Vid prioriteringen väger Konkurrensverket in hur allvarligt problemet eller företeelsen är, hur viktigt det är att få ett vägledande avgörande samt om någon annan myndighet eller aktör är bättre lämpad att agera i frågan. I bedömningen vägs även in Konkurrensverkets förutsättningar att utreda och bevisa en överträdelse.

text: Av utredningen framkommer att de mark- och anläggningsarbeten som kommunen köp inryms i de tjänster som anges i det befintliga annonserade ramavtalet. Även kommunens avtal som avser totalentreprenad för tryckloppsledning Karlsborg-Kalix har föregåtts av en annonsering.

text: Enligt Konkurrensverkets bedömning finns det därmed inte tillräckliga skäl att närmare granska kommunens köp av de aktuella tjänsterna. Konkurrensverket skriver därför av ärendet.

text: Detta beslut har fattats av enhetschef Malin de Jounge. Föredragande har varit Emma Göransson.


arendetyp: Konkurrensbegränsande samarbeten

motpart: Postnord Sverige AB, Bring Citymail Sweden AB

nyckelord:
Konkurrensbegränsande samarbeten
Teknik, IT och telekom
Distribution, logistik och transport

title: Postnord och Bring Citymail

sammanfattning: Utredning av konkurrensbegränsande samarbete, dnr 584/2014 – Postnord Sverige AB och Bring Citymail Sweden AB

text: Konkurrensverkets beslut

text: (Dnr 584/2014)

text: Utredningen avsåg om ett sorteringsprogram som företagen tagit fram och tillämpade var ett konkurrensbegränsande samarbete. Ärendet skrevs av bl.a. eftersom sorteringsprogrammet inte påverkade fördelningen av volymer mellan företagen eller innehöll uppgifter om priser eller kunder.

text: Ta del av Konkurrensverkets beslut

text: Påstått konkurrensproblem – sorteringsprogram för postsändningar

text: Konkurrensverkets beslut

text: Konkurrensverket kommer inte att utreda saken ytterligare.

text: Ärendet

text: Klagomålet

text: Vid ett möte i augusti 2014 med 21 Grams AB (21 Grams) fick Konkurrensverket information om att PostNord Sverige AB (Postnord) och Bring Citymail Sweden AB (Bring) tillsammans tagit fram en mjukvara som kunder kan använda för sortering av postsändningar mellan Postnord och Bring (Sorteringsprogrammet). Vid mötet uppgav 21 Grams följande. Till skillnad från konkurrenternas motsvarande programvaror, däribland 21 Grams programvaror, erbjuds Sorteringsprogrammet kostnadsfritt. Vidare är Sorteringsprogrammet programmerat så att alla försändelser inom Brings utdelningsområde, fördelas till Bring medan resten fördelas till Postnord. Postnords och Brings konkurrent Morgontidig Distribution KB (MTD) finns inte med som ett alternativ i Sorteringsprogrammet. 21 Grams ställde sig frågande till om Postnords och Brings samverkan där de erbjuder en tjänst som driver såväl utvecklings- som underhållskostnader gratis och som fördelar brevvolymerna dem emellan, är förenlig med

text: konkurrenslagen (2008:579)

text: , KL.

text: 21 Grams har vidare gjort gällande, bland annat i en e-post som inkom till Konkurrensverket den 4 september 2014, att Postnord och Bring genom Sorteringsprogrammet delar vital information om varandras respektive kunder, kundernas köpbeteenden och regler för sorteringsrabatter.

text: Konkurrensverkets utredning

text: Konkurrensverket utredning har avsett frågan om Sorteringsprogrammet strider mot förbudet i artikel 101, fördraget om den Europeiska unionens funktionssätt (FEUF) och/eller

text: 2 kap. 1 §

text: KL om konkurrensbegränsande samarbete mellan konkurrenter.

text: Konkurrensverket har genomfört ett antal utredningsåtgärder inom ramen för ärendet. Bland annat har Konkurrensverket inhämtat information om Sorteringsprogrammet från Postnord respektive Bring, hållit förhör med ett antal anställda hos Postnord respektive Bring som varit involverade i framtagandet av Sorteringsprogrammet samt fått demonstrationer av hur Sorteringsprogrammet fungerar. Konkurrensverket har vidare haft kontakter med Post- och telestyrelsen samt ett antal olika kategorier av marknadsaktörer, däribland postkunder och postproducenter.

text: Relevanta omständigheter

text: Postnord och Bring är de två största aktörerna på marknaden för sändningar, vilken är en av två huvudsakliga delmarknader på den svenska postmarknaden. Sedan några år tillbaka möter Postnord och Bring konkurrens från MTD, som har en liten volymmässig marknadsandel.

text: Volymmässigt motsvarar marknaden för sändningar nästan 79 procent av den totala postmarknaden.

text: Postnord är den enda av aktörerna på marknaden för sändningar som når Sveriges samtliga adressater med sin utdelningstjänst, dvs. är den enda som kan erbjuda kunderna rikstäckande utdelning. Bring erbjuder utdelning i Stockholmsregionen och Mälardalen i vid bemärkelse, stora delar av Västsverige, västra Skåne samt Gotland vilket motsvarar ca 54 procent av Sveriges samtliga adressater.

text: Med sändningar avses serier av försändelser med samma format och vikt som vanligtvis produceras industriellt med hjälp av datorstöd och som lämnas in till postoperatören vid ett och samma tillfälle. Framställning av sändningar går oftast till så att en postkund förser en postproducent (ett tryckeri, bokbinderi eller liknande) med en eller flera filer som postkunden önskar att postproducenten ska trycka till fysiska försändelser, samt filer med postkundens adresslistor till mottagarna av försändelserna (postkundens kunder, medlemmar eller liknande). Postproducenten trycker sedan försändelserna och ser i samband med tryckningen till att även adressfilerna sorteras och att mottagarnas adresser trycks i rätt ordning på försändelserna. Därefter packas försändelserna i enlighet med postdistributörens/postdistributörernas packningsanvisningar och lämnas vidare till postdistributörerna för utdelning.

text: Avseende sändningar som försorterats i enlighet med Postnords respektive Brings respektive sorteringsvillkor innan de lämnas in till Postnord respektive Bring för utdelning erbjuder Postnord och Bring en sorteringsrabatt.

text: Sorteringsprogrammet innehåller Postnords och Brings respektive sorteringsvillkor för sändningar. Om postproducenter sorterar sändningar genom Sorteringsprogrammet, packar sändningarna i enlighet med Sorteringsprogrammets instruktioner och lämnar in sändningarna till de postinlämningsställen och på det sätt Sorteringsprogrammet anvisar, kvalificerar sändningarna sig således för erhållande av sorteringsrabatt hos Postnord respektive Bring. Sorteringsprogrammet innehåller inte MTD:s sorteringsvillkor.

text: Utöver att sortera sändningar i enlighet med Postnords och Brings sorteringsvillkor och ge instruktioner om packning och inlämning, innehåller Sorteringsprogrammet en funktion genom vilken postproducenterna kan urskilja adressaterna inom Brings utdelningsområde från de som ligger utanför och således måste delas ut av Postnord. Därefter får postproducenten sortera filen innehållande adressaterna inom Brings utdelningsområde i enlighet med Brings sorteringsvillkor, och filen med adressaterna utom Brings utdelningsområde i enlighet med Postnords sorteringsvillkor.

text: Sorteringsprogrammet innehåller även en funktion enligt vilken produktionsrapporter genereras efter att postproducenten har sorterat sändningarna i enlighet med Postnords respektive Brings sorteringsvillkor och, i förekommande fall, fördelat adressaterna mellan Postnord och Bring.

text: Skäl för beslutet

text: Förbudet i

text: artikel 101 FEUF

text: och

text: 2 kap. 1 §

text: KL omfattar bland annat avtal eller samordnade förfaranden mellan konkurrenter som rör uppdelning av marknader eller utestängande av en eller flera andra konkurrenter från marknaden. Även informationsutbyten mellan konkurrenter avseende t.ex. volymer eller priser kan omfattas av förbudet i

text: artikel 101 FEUF

text: och

text: 2 kap. 1 §

text: KL.

text: Det har under utredningen framkommit att Sorteringsprogrammet endast används för sortering av en begränsad andel av det totala antalet sändningar på marknaden.

text: Det har även framkommit att fördelningen av volymer mellan Bring och Postnord för majoriteten av de postkunder som har avtal med både Postnord och Bring inte påverkas av om Sorteringsprogrammet används eller inte.

text: Vidare har det framkommit att Sorteringsprogrammet inte innehåller några uppgifter om Postnords respektive Brings priser eller enskilda kunder, att Postnords respektive Brings sorteringsvillkor finns offentligt tillgängliga på respektive före-

text: tags webbplatser och att de produktionsrapporter över sändningar som genereras i Sorteringsprogrammet stannar hos postproducenterna eller postkunderna.

text: Både Postnord och Bring har anfört att Sorteringsprogrammet är öppet och att om någon annan postoperatör som har egna sorteringskrav vill ansluta sig till Sorteringsprogrammet, så ska operatören få göra det på icke-diskriminerande villkor.

text: Konkurrensverket bedömer i varje enskilt fall om den fråga som anmäls ska granskas närmare. Detta sker med utgångspunkt i myndighetens prioriteringspolicy. Vid prioriteringen väger Konkurrensverket in hur allvarligt problemet eller företeelsen är, hur viktigt det är att få ett vägledande avgörande samt om någon annan myndighet eller aktör är bättre lämpad att agera i frågan. I bedömningen vägs även in Konkurrensverkets förutsättningar att effektivt utreda och ingripa mot problem.

text: Mot bakgrund av vad som anförts ovan finner Konkurrensverket vid en samlad bedömning inte skäl att vidare utreda huruvida Sorteringsprogrammet överträder förbudet i

text: artikel 101 FEUF

text: och/eller

text: 2 kap. 1 §

text: KL.

text: Konkurrensverkets beslut att inte utreda saken vidare innebär inte ett ställningstagande till om förfarandet strider mot konkurrensreglerna.

text: Särskild talan

text: Konkurrensverkets beslut att inte utreda det påtalade konkurrensproblemet ytterligare kan inte överklagas. Detta följer av

text: 7 kap. 1 §

text: KL.

text: De företag som berörs av förfarandet kan däremot på egen hand väcka talan vid domstol för att få saken prövad enligt

text: 3 kap. 2 §

text: KL.

text: Särskild talan om förbud mot konkurrensbegränsande samarbete mellan företag enligt

text: artikel 101 FEUF

text: och/eller

text: 2 kap. 1 §

text: KL väcks genom ansökan om stämning vid Marknadsdomstolen.

text: Detta beslut har fattats av Göran Karreskog. Föredragande har varit Ida Blomqvist.


arendetyp: 10 Konkurrensbegränsande samarbete

motpart: Konkurrensverket

title: Ifrågasatt prissamverkan - distribution av reservdelar

text: Nokia Corporation, Multimedia Business Group

text: Att: Magnus Jonsson

text: Sandart & Partners Advokatbyrå HB

text: 114 32 STOCKHOLM

text: Ifrågasatt prissamverkan - reservdelar

text: Konkurrensverkets beslut

text: Ärendet avskrivs från vidare handläggning.

text: Ärendet

text: Konkurrensverket har uppmärksammat en prisbestämningsklausul i ett avtal mellan Nokia Corporation, Multi Media Business Group (Nokia) och Solectron Corporation (Solectron) om distribution av reservdelar till Nokias Set Top Boxes.

text: Konkurrensverket har med anledning av detta inlett en utredning. Enligt verkets bedömning har den ifrågasatta klausulen mellan Nokia och Solectron utgjort ett avtal enligt

text: konkurrenslagen (1993:20)

text: , KL. Konkurrensverket har bedömt att klausulen har haft ett konkurrensbegränsande syfte eller gett ett sådant resultat i strid med

text: 6 §

text: KL. Enligt Konkurrensverket var konkurrensbegränsningen märkbar på den relevanta marknaden och ansågs märkbart kunna påverka handeln mellan medlemsstaterna. Artikel 81 i EG-fördraget bedömdes därför vara tillämplig.

text: Nokia och Solectron har den 29 mars 2005 ingått ett skriftligt avtal om ändring av avtalets prisbestämningsklausul. Av ändringen framgår att ifrågasatt klausul inte längre tillämpas.

text: Skäl för beslutet

text: Mot bakgrund av att klausulen inte längre tillämpas är ytterligare utredning från konkurrenssynpunkt inte motiverad och några ytterligare åtgärder kommer inte att vidtas i ärendet.

text: Detta beslut har fattats av avdelningschefen Gunnel Schön. Föredragande har varit Nathalie Waardahl.

text: Gunnel Schön Nathalie Waardahl

text: Kopia:

text: Solectron Scotland Ltd.

text: Detta beslut publiceras på Konkurrensverkets webbplats.


nyckelord: 331 Bedriva tillsyn gällande reglerna för offentlig upphandling

title: Lunds universitet – köp av teknisk utrustning

text: Konkurrensverkets beslut

text: Konkurrensverket skriver av ärendet.

text: Ärendet

text: Ärendet initierades som ett led i vår övergripande granskning av er inköpsverksamhet.

text: Skäl för beslutet

text: Det finns inte längre någon grund i vår prioriteringspolicy att fortsätta vår utredning om era köp av teknisk utrustning. Därför skriver vi av ärendet.

text: Vi utreder ett urval av de tips och misstänkta fel som anmäls till oss eller som vi upptäcker genom vår omvärldsbevakning. Vilka fall som ska utredas avgörs utifrån en prioriteringspolicy där olika omständigheter viktas mot varandra. Det som kommit fram under utredningen gör att vi inte längre prioriterar att utreda ärendet.

text: Beslutet innebär inte att vi har tagit ställning till om ert agerande är tillåtet enligt upphandlingslagstiftningen.

text: Detta beslut har fattats av enhetschef Malin de Jounge. Föredragande har varit Björn Larsson.

text: Konkurrensverkets prioriteringar

text: I prioriteringen av upphandlingstillsynsärenden väger vi in följande faktorer:

text: • Hänsyn till det allmänpreventiva syftet och/eller behovet av vägledning. • Bristerna i den upphandlande myndighetens eller enhetens agerande. • Hur stort allmänintresset är. • Om Konkurrensverket är bäst lämpat att agera. • Hur omfattande utredningsinsatsen är i förhållande till förutsättningarna att nå önskat resultat.

text: Läs mer i vår prioriteringspolicy för tillsynsverksamheten. Den hittar du på vår webbplats www.kkv.se.


arendetyp: 3.2.1 Misstänkt konkurrensbegränsande samarbete

title: Vilda bär

sammanfattning: Här kan du ta del av ärende dnr 586/2023.

text: Vad ärendet rör

text: Konkurrensbegränsande samarbeten

text: Varför ärendet prioriterats

text: Misstanken rör horisontella samarbeten som kan utgöra överträdelser av

text: 2 kap. 1 § konkurrenslagen

text: genom att företagen på ett otillåtet sätt kan ha koordinerat sina inköps- och försäljningspriser.

text: Platsundersökningar

text: Konkurrensverket har genomfört platsundersökningar i Sverige hos företag aktiva inom bärbranschen.

text: Den finska konkurrensmyndigheten utförde samtidigt inspektioner i Finland hos företag aktiva inom samma bransch. Platsundersökningarna i Sverige och Finland har delvis genomförts i samarbete mellan de två nationella konkurrensmyndigheterna.

text: Konkurrensverkets beslut

text: 2025-03-14 (Dnr 586/2023)

text: Konkurrensverket har utrett en misstanke om att ett antal svenska företag inom bärbranschen på ett otillåtet sätt har avtalat eller samordnat sig med konkurrerande företag om inköps- och försäljningspriser på vilda bär i Sverige. Konkurrensverket bedömer att det inte finns skäl att fortsätta utredningen och avslutar ärendet.

text: Ta del av Konkurrensverkets beslut

text: Misstänkt konkurrensbegränsande samarbete – Bärbranschen

text: Konkurrensverkets beslut

text: Konkurrensverket kommer inte att fortsätta utredningen i ärende med dnr 586/2023 rörande en misstänkt överträdelse av förbudet i

text: 2 kap. 1 § konkurrenslagen (2008:579)

text: , KL, och

text: artikel 101 fördraget om Europeiska unionens funktionssätt

text: , EUF-fördraget, på den svenska marknaden för inköp och försäljning av vilda bär.

text: Ärendet avslutas.

text: Bakgrund till ärendet

text: 1. Under 2023 assisterade Konkurrensverket, på begäran, den finska konkurrensmyndigheten, Konkurrens- och konsumentverket, i enlighet med artikel 22 i förordning 1/2003 , att genomföra en platsundersökning hos ett svenskt företag, i syfte att säkra eventuella bevis med anledning av att Konkurrens- och konsumentverket misstänkte att ett antal företag deltagit i en överträdelse av förbudet mot konkurrensbegränsande samarbeten i

text: artikel 101 i EUF-fördraget

text: . Konkurrens- och konsumentverkets misstanke avsåg en potentiell överträdelse vad gäller inköps- och försäljningspriser på vilda bär i Finland.

text: 2. Konkurrens- och konsumentverkets uppgifter innehöll även indikationer på att svenska företag kunde ha deltagit i en misstänkt överträdelse av förbudet mot konkurrensbegränsande samarbeten i

text: 2 kap. 1 §

text: KL och artikel 101 i

text: EUF-fördraget på den svenska marknaden vad gäller inköps- och försäljningspriser på vilda bär, vilket föranledde Konkurrensverket att initiera en egen tillsynsutredning.

text: Konkurrensverkets utredning i ärendet

text: Det utredda förfarandet

text: 3. Konkurrensverkets misstankar har bestått i att ett antal svenska företag inom bärbranschen har avtalat eller samordnat sig med konkurrerande företag om inköps- och försäljningspriser på vilda bär i Sverige. Det har även funnits misstankar om att företagen har utbytt annan strategisk information om exempelvis volymer plockade bär och lokalisering av bärplockare.

text: 4. Företagen som förekommer i utredningsmaterialet har i varierande omfattning utbytt uppgifter av detta slag under en tidsperiod mellan 2011 och 2023. Företagen har haft kontakter dels med varandra, dels med andra företag aktiva inom bäruppköparledet respektive förädlingsledet. Flertalet kontakter har varit bilaterala och har mellan vissa aktörer varit omfattande. Kontakterna har skett via sms, e-post och telefon. De skriftliga kontakterna har ofta innehållit kortfattad information om inköps- och/eller försäljningspriser, områden där bärplockningen skett samt diskussioner om volymer plockade bär. Under utredningen har Konkurrensverket även tagit del av avtal respektive avtalsutkast som anger att prissättning ska ske i samråd med andra aktörer alternativt följa andra aktörers prissättning.

text: 5. Företagen är aktiva på marknaden antingen som direkta konkurrenter i bäruppköparledet och/eller som inköpare av bär i egenskap av förädlare. Flera av företagen förefaller även ha haft affärsförhållanden med varandra under vissa år och/eller gjort enstaka köp av bär av varandra.

text: Utredningsåtgärder

text: 6. Efter beslut från Patent- och marknadsdomstolen genomförde Konkurrensverket i september 2023 platsundersökningar hos Polarica AB (Polarica) och Blommor och Bär i Söderhamn AB med dotterbolaget Bäruppköpet Norrland AB (gemensamt Blommor och Bär) samt genom assistans från Konkurrensoch konsumentverket hos Polaricas finska dotterbolag Polarica Marjahankinta Oy och Kaskein Marja Oy, samt deras konkurrenter Marja Bothnia Berries Oy och Kiantama Oy.

text: 7. Under platsundersökningarna inhämtades en stor mängd material som Konkurrensverket har analyserat. Inom ramen för utredningen har Konkurrensverket även hållit förhör med företrädare för ett av de misstänkta företagen samt ställt frågor och hållit intervjuer med andra aktörer aktiva i bärbranschen. Information har även inhämtats genom att ta del av olika rapporter om branschen.

text: 8. Vidare hölls under februari 2025 möten med Polarica (förädlare och bäruppköpare genom dotterbolaget Polarica Skogsbärsinköp AB), Blommor och Bär (bäruppköpare), Ransäters Invest AB (bäruppköpare, vars verksamhet numera har flyttats över till Sweden Berry AB), Olle Svenssons Partiaffär AB (förädlare), Skogsmat i Uddeholm AB (förädlare) och Norrskensbär AB (bäruppköpare), vilka är några av de företag som på olika sätt förekommer i materialet som inhämtats vid platsundersökningarna.

text: 9. Under dessa möten behandlades marknadsstrukturen samt prissättningen inom branschen med fokus på viseringsplockning och inköpspris, s.k. plockarpris. Konkurrensverket redogjorde även för hur formuleringar och uttalanden i kontakter företagen emellan, som Konkurrensverket sett i materialet som inhämtats vid platsundersökningarna, kan bedömas i förhållande till konkurrensreglerna och företagen gavs möjlighet att utveckla kontexten kring dessa kontakter.

text: 10. Vad som framkom under mötena tydliggjorde att det rör sig om en komplex marknad med utpräglad transparens vad gäller plockarpriser, som har sin förklaring i bland annat marknadens struktur och de regelverk som är kopplade till bärplockningsverksamhet. Dessa aspekter utvecklas närmare under rubrikerna Marknaden och Prissättningen nedan.

text: 11. Vid mötena beskrev Konkurrensverket risken för negativa effekter på konkurrensen vid transparens i kontakter mellan konkurrerande företag och vikten av löpande arbete med regelefterlevnad kopplat till det konkurrensrättsliga regelverket.

text: Marknaden

text: 12. I Sverige ger allemansrätten var och en rätt att plocka vilda bär. Kommersiellt organiserad bärplockning på annans mark är tillåten så länge bärplockningen inte medför skada eller andra besvär för markägaren.

text: 13. Marknadsstrukturen för den svenska marknaden för handel med vildväxande bär kan något förenklat illustreras enligt följande:

text: 14. Marknadsstrukturen är i verkligheten mer komplicerad. Vissa företag är exempelvis aktiva inom flera marknadsled och har flera underleverantörer. Det kan också finnas flera nivåer av depåer. Likaså varierar aktörernas förhållande till varandra, vilket innebär att företag i samma marknadsled ibland köper respektive säljer bär av/till varandra och då inte agerar som direkta konkurrenter utan som köpare respektive leverantörer av bär. Att företagens roller växlar förklaras av att plockade bär är en färskvara som snabbt måste tas om hand av ett företag som just då har kapacitet (avseende bland annat transport, logistik och infrysning) vid variationer i plockade volymer.

text: 15. Bärplockning sker genom friplockning och viseringsplockning, som utgör två skilda system och styrs av olika regelverk. Vid friplockning finns inget samordningsföretag utan bären lämnas in vid depåer och köps sedan av bäruppköpare. Det finns också olika typer av friplockare: vissa bor i Sverige, andra är här som turister och vissa hämtas hit av företag som köper in bär. I vart fall fram till bärsäsongen 2024 har friplockare utgjort en mindre andel av den totala andelen bärplockare och stått för en mindre andel av den totala mängden bär som plockas i Sverige.

text: 16. Konkurrensverkets utredning har framförallt berört viseringsplockning. Viseringsplockning sker vanligtvis av säsongsarbetare som tillfälligt vistas i Sverige under sommarhalvåret. Bärplockarna är anställda av ett utländskt bemanningsföretag, samordnaren, men de bär de plockar lämnas till den bäruppköpare som är uppdragsgivare åt plockarna. Huvudansvaret för att söka uppehålls- och arbetstillstånd i Sverige åt plockarna förefaller oftast ligga på bäruppköparen. Samordnaren garanterar plockarna en viss lönenivå, som regeringen har beslutat ska motsvara minst 80 procent av medianlönen i Sverige från och med 1 november 2023. Det är samordnaren som betalar bärplockarens löner men i de flesta fall garanteras dessa av bäruppköparen. Förädlaren ställer ofta i sin tur en garanti till bäruppköparföretaget för det fall bäruppköparen och ytterst samordnaren inte kan fullfölja sitt garantiansvar i förhållande till viseringsplockarna. Bäruppköparen garanterar vanligtvis att viseringsplockarna har tillgång till exempelvis transportmedel, kost och logi och förhandlar fram kontrakt med samordnaren om villkoren för att köpa upp bär inklusive förhandsavtalade volymer. Volymerna beror i sin tur på hur mycket bär förädlaren som bäruppköparen levererar till efterfrågar.

text: 17. Arbetstillståndet styr att viseringsplockarna exklusivt ska plocka bär åt det svenska företag som kontrakterat samordnaren. Det har dock framgått att exklusiviteten inte alltid följs av viseringsplockarna, då det förekommer att dessa säljer bär till konkurrerande bäruppköpare, eller till andra förädlare och producenter.

text: 18. Bäruppköpare säljer sedan de orensade bären vidare till förädlare som rensar, fryser in och på annat sätt förädlar bär till produkter som är färdiga att konsumeras, eller produkter som säljs vidare till diverse industrier inom livsmedels-, hälsokost- eller skönhetsbranschen för ytterligare bearbetning. Dessa producenter säljer sedan de färdiga produkterna till slutkund för konsumtion. Vissa förädlare/producenter kräver bär av visst ursprung eller med viss certifieringsmärkning såsom KRAV-märkning.

text: Prissättningen

text: 19. Under utredningen har framförts olika beskrivningar av hur prissättningen på den svenska bärmarknaden sker, vilket kan förklaras av att aktörerna är aktiva i olika marknadsled och tillämpar olika prismekanismer, förhandlingsstrategier och avtalsstrukturer. Prissättningen förefaller dock ske på liknande sätt för olika typer av vildväxande bär (blåbär, lingon och hjortron).

text: 20. Följande tre begrepp relaterade till pris förekommer ofta i utredningsmaterialet: plockarpris, provision och försäljningspris. Försäljningspriset är det pris som förädlare/grossist tar ut av sina kunder, och kan kortfattat sägas inkludera plockarpris plus provision till bäruppköparen, kostnader för transport och rensning, overheadkostnader samt en vinstmarginal. Eftersom utredningen framförallt har fokuserat på potentiella informationsutbyten kopplade till plockarpris kommer inte försäljningspriset beröras närmare.

text: Plockarpris 21. Plockarpriset är det pris som bäruppköparen betalar för bären. Betalningen sker per kilo bär som vägs in i samordnarnas anläggningar, vid de bärdepåer som drivs av mindre bäruppköpare eller direkt hos bäruppköparen.

text: 22. Plockarpriset sätts dagligen eller veckovis och beror på tillgången på bär lokalt/regionalt i Sverige och marknadspriset på europeisk och global nivå. Tillgången styrs av väderförhållandena lokalt inför varje säsong, där exempelvis torka leder till färre bär och högre priser. Plockarpriset avgörs i vart fall för större aktörer till stor del innan säsongen börjar, i samband med att förhållandena i skogen undersöks i förväg av ”spanare” som uppskattar ungefär vilka mängder bär som kommer att finnas genom att åka runt och inspektera olika skogsområden. Utifrån prognosticerad tillgång och erfarenhet av plockarkapacitet, fastställs därefter vilket plockarpris som ska gälla med hänsyn till kollektivavtalsenlig lön. Om denna lönenivå inte uppnås på grund av att bärvolymerna blir mindre än väntat måste arbetsgivaren betala bärplockarna garantilön i efterhand. Detta medför ett incitament för aktörerna att kontinuerligt hålla koll på plockarpriset för att säkerställa att plockarna når upp till garantilönen genom volymerna de plockar. Om volymerna blir mindre än förväntat behöver därför plockarpriset justeras upp under säsongen för att undvika att betala garantilön till bärplockarna i efterhand. Plockarpriset kan även justeras upp för att ge bärplockarna incitament att plocka mer bär så att redan avtalade volymer kan levereras till förädlare.

text: 23. Tillgången till arbetskraft har också inverkan på både plockarpriset och den övergripande prisbilden på marknaden. 2024 var det enbart en aktör som beviljades de arbetstillstånd för viseringsplockare som den ansökt om, vilket medförde en markant förändring på marknaden vad gäller antalet viseringsplockare och därmed även mängden plockade bär.

text: 24. Utredningen har visat att det råder en hög pristransparens på inköpsmarknaden för bär. Plockarpriset anslås lokalt vid inköpsplatserna i enlighet med riktlinjer framtagna av branschorganisationerna Livsmedelsföretagen och Svensk Dagligvaruhandel. Avsikten är att prissynlighet ska säkerställa

text: att priset som plockarna får är detsamma som det pris bäruppköparen betalar, så att ingen mellanhand kräver betalning för rätt att plocka bär eller liknande. Även Skattemyndigheten har ett intresse av att plockarpriserna är rätt redovisade för att kunna säkerställa att rätt mervärdesskatt betalas. Därutöver publiceras priset i sociala medier, på webbplatser och i olika nyhetsmedier.

text: 25. Plockarpriset sprids även i stor omfattning mellan bärplockare både lokalt i Sverige samt genom personer de känner i sitt hemland, från person till person eller via telefon och olika meddelandeappar. Det händer också att viseringsplockarna byter arbetsgivare från år till år, vilket även det medför ett ökat informationsutbyte. Bärplockarna strävar av naturliga skäl efter att tjäna så mycket som möjligt och viseringsplockare kan därför använda information om förändringar i plockarpriset som påtryckningsmedel för att få uppdragsgivaren, dvs. bäruppköparen, att höja plockarpriserna. Om plockarpriserna inte höjs kan plockarna gå ut i strejk eller lämna kvar bär i skogen för att sedan väga in dessa en dag med högre plockarpris, vilket påverkar bärkvaliteteten negativt. Plockarna kan också välja att sälja bären utanför avtalsrelationen som friplockare. För att undvika detta brukar plockarpriserna för friplockning respektive viseringsplockning vara i princip identiska.

text: 26. Genom bärplockarna får på så sätt bäruppköpare information om sina konkurrenters plockarpris. Eftersom förädlaren som ska köpa bären som utgångspunkt måste godkänna eventuella prisjusteringar som bäruppköparen vill göra får även förädlarna ta del av denna information. Eftersom priserna fluktuerar kan pris justeras muntligen löpande under säsong inom gällande avtal mellan förädlare och bäruppköpare. Huruvida en bäruppköpare väljer att justera plockarpriset efter andra aktörers plockarpris är bland annat beroende på vilka bärvolymer som företaget har behov av just då. Det händer att bäruppköparen höjer plockarpriset även om förädlaren inte godkänner en höjning för att behålla volymer eller för att plockarna ska nå upp till sin garantilön, vilket innebär att bäruppköparen då tar av sin provision för att täcka den kostnaden. Under utredningen har av den anledningen framförts olika uppfattningar från bäruppköparna och förädlarna om vem det är som egentligen sätter plockarpriset.

text: 27. Generellt sett förefaller bäruppköparna och förädlarna eftersträva ett enhetligt plockarpris i Sverige för att undvika att bärplockare går ut i strejk eller börjar sälja bär till en annan aktör än sin uppdragsgivare. Det kan dock förekomma lokala/regionala avvikelser i pris bland annat beroende på tillgång till och kvaliteten på bär. Vid behov av större volymer bär kan en aktör höja sitt plockarpris över den prisnivå som ”satts” av andra aktörer för

text: att ge incitament till sina bärplockare att plocka mer. Det har uttryckts att plockarpriset används som gas respektive broms för att få bärplockarna att plocka större eller mindre volymer bär.

text: Provision 28. Utöver plockarpriset utgör provisionen en annan central komponent i prissättningen av vilda bär. Provisionen beräknas per kilo bär och är en kostnad som tas ut, ovanpå plockarpriset, av bäruppköparen i förhållande till förädlaren. Provisionen ska bland annat täcka bäruppköparens omkostnader för transport, depåkostnader, verksamhetskostnader och vinst. Plockarpriset per kilo tillsammans med provisionen utgör ett sammanslaget bärpris som bäruppköparen fakturerar förädlaren. Vertikalt integrerade aktörer tillämpar egna prissättningsmodeller som inte innehåller någon provisionskomponent.

text: 29. Provisionen är vanligtvis fast och förhandlas fram mellan förädlare och bäruppköpare inför varje plockningssäsong, i samband med att företagen sluter samarbetsavtal. I utredningen har även framkommit att provisionen i vissa fall kan höjas eller sänkas under säsongen. Exempelvis kan god tillgång på bär leda till att provisionen justeras ner. Ökade transportkostnader kan däremot vara en anledning till att provisionen höjs.

text: 30. Bäruppköpare tjänar enbart pengar på sin provision. Sänks plockarpriserna plockar troligtvis bärplockarna mindre volymer och bäruppköparen får då in lägre provisionsersättning. Det är därför viktigt för bäruppköparna att ta reda på vilket plockarpris andra aktörer betalar för att inte ”tappa bär” genom att deras bärplockare väljer att sälja bär till ett annat företag som erbjuder högre pris.

text: 31. Att döma av vad som framkommit under utredningen diskuterar aktörerna inte uppgifter kopplade till provisioner utöver vad som krävs för fullgörande av ett avtals-/leverantörsförhållande eller en offertförfrågan.

text: Konkurrensverkets bedömning

text: 32. Förbudet i

text: 2 kap. 1 §

text: KL och

text: artikel 101 i EUF-fördraget

text: gäller avtal och samordnade förfaranden mellan företag som har till syfte eller resultat att hindra, begränsa eller snedvrida konkurrensen på marknaden på ett märkbart sätt.

text: 33. Det konkurrensrättsliga regelverket förutsätter att företag ska agera självständigt på marknaden, oberoende av sina konkurrenter.

text: 34. Konkurrensverkets utredning har omfattat en potentiell överträdelse av förbudet mot konkurrensbegränsande samarbete genom avtal eller samordning om inköps- och försäljningspriser på vilda bär eller genom

text: utbyte av strategisk information om aktuella och framtida inköps- och försäljningspriser, volymer plockade bär och lokalisering av bärplockare.

text: 35. Vid bedömningen av om utredningen ska fortsätta beaktar Konkurrensverket att den svenska bärbranschen präglas av stor transparens vad gäller plockarpriser och att omfattande kontakter har förekommit mellan företagen inom branschen. Det material som Konkurrensverket har tagit del av under utredningen indikerar att ett långtgående och omfattande informationsutbyte förefaller ha blivit praxis inom branschen. I många fall har meddelandenas kontext dock varit svår att utläsa, särskilt gällande vad vissa sifferuppgifter syftar på, från vem eller vilka informationen härstammar samt i vilken roll ett visst företag agerat (exempelvis som direkt konkurrent eller som kund/leverantör). Detta medför svårigheter att identifiera i vilken roll som aktörerna agerat vid de olika kontakterna. Företagen har inom ramen för affärsförhållanden eller som del av en offertförfrågan utbytt information kring marknadsförhållanden och prisuppgifter med varandra i samband med prisförhandlingar. Sådana informationsutbyten kan vara nödvändiga i en distributionskedja och behöver inte stå i strid med konkurrensregelverket.

text: 36. Vid de möten som Konkurrensverket har hållit med företag som förekommer i dokumentationen har framkommit att marknadsstrukturen är komplex med många och varierande lager av aktörer vars roller i förhållande till varandra växlar från tid till annan. Det har också framkommit att marknaden präglas av en utbredd transparens vad gäller plockarpriser. Marknaden är även styrd av omfattande regelverk och riktlinjer kopplade till bland annat arbetstillstånd för bärplockare, garantilöner och synliggörande av plockarpriser för att säkerställa ursprung och att plockarna får rätt betalt. Aktörerna förefaller diskutera plockarpriser bilateralt men har uppgett att detta görs inom ramen för en avtalsrelation eller en offertförfrågan. Enligt vad som framkommit under utredningen diskuterar eller utbyter aktörerna inte information om provisioner utöver det som är direkt nödvändigt inom ramen för en avtalsrelation eller en offertförfrågan. Främst med tanke på transparensen kring plockarpriser och att provisionen är det element som förefaller vara direkt kopplat till bäruppköparnas vinst framstår provisionen som en strategiskt viktig parameter ur ett konkurrensperspektiv.

text: 37. Vidare har bärbranschen granskats av olika tillsynsmyndigheter under de senaste åren och utgör en bransch i förändring, med hänvisning inte minst till färre beviljade arbetstillstånd för säsongsarbete och högre lönenivåer. Denna utveckling inklusive Konkurrensverkets utredning har föranlett en ökad medvetenhet hos aktörerna vad gäller regelefterlevnad av bland annat det konkurrensrättsliga regelverket.

text: 38. Mot denna bakgrund finner Konkurrensverket inte skäl att fortsätta utreda om förfarandet strider mot

text: 2 kap. 1 §

text: KL och

text: artikel 101 i EUF-fördraget

text: Konkurrensverkets beslut att avsluta utredningen innebär dock inte ett ställningstagande till om förfarandet är i överensstämmelse med konkurrensreglerna.

text: Detta beslut har fattats av generaldirektören Marie Östman. Föredragande har varit konkurrensrådet Karin Wisenius.

text: Beslutsfattandet har dokumenterats digitalt och beslutet saknar därför namnunderskrift.

text: Anvisning om annan möjlighet till prövning

text: Detta beslut kan enligt

text: 7 kap. 1 §

text: KL inte överklagas. Enligt

text: 3 kap. 2 §

text: KL kan däremot ett företag som berörs av förfarandet på egen hand väcka talan vid domstol för att få saken prövad (särskild talan). Talan väcks genom ansökan om stämning vid Patent- och marknadsdomstolen.

text: Kopia till:

text: Polarica AB Blommor och Bär i Söderhamn AB/Bäruppköpet Norrland AB Ransäters Invest AB Olle Svenssons Partiaffär AB Skogsmat i Uddeholm AB Norrskensbär AB

text: Polarica Marjahankinta Oy Kaskein Marja Oy Marja Bothnia Berries Oy Kiantama Oy


motpart: Telia

nyckelord:
Missbruk av dominerande ställning
Teknik, IT och telekom

title: Telia

sammanfattning: Utredning om missbruk av dominerande ställning, dnr 587/1996 – Telia

text: Konkurrensverkets beslut

text: 1996-12-12 (Dnr 587/1996)

text: Åläggande vid vite att inte införa den av Telia betecknade tjänsten "överlämnat samtal" med därtill hörande ekonomiska villkor.

text: Tingsrätten

text: 2000-03-28 (Ä8-170-96)

text: Lämnade Telias överklagande utan bifall. Telia AB överklagade STR:s beslut.

text: Marknadsdomstolen

text: 2002-12-11 (

text: MD 2002:32

text: Med ändring av STR:s beslut upphävde MD åläggandet.

text: Ta del av beslut från Marknadsdomstolen