title: En landstingsdirektörs åtgärd att gallra uppgifter i en förteckning över in- och utgående elektronisk post (e-postlogg) har inte ansetts strida mot gällande regler

text: Anmälan

text: I en skrivelse den 22 oktober 1998 till JO framförde AA vid tidningen Barometern klagomål mot landstingsdirektören BB, Landstinget i Kalmar län, och anförde bl.a. följande. Enligt en dom av Regeringsrätten den 7 oktober 1998 utgör myndigheters förteckningar över in- och utgående e-postmeddelanden allmänna handlingar. Sådana förteckningar skall lämnas ut till den som begär att få ta del av dem, om det inte föreligger hinder på grund av bestämmelser om sekretess. AA begärde den 22 oktober 1998 att få en pappersutskrift av förteckningen i BB:s dator över sådana meddelanden. Den förteckning han fick visade sig dock inte vara komplett. BB hade raderat minst fem in- eller utgående e-postmeddelanden från perioden september–oktober 1998. BB har uppgett att hon av praktiska skäl rensar sin e-post dagligen och slänger en del meddelanden i den s.k. papperskorgen. Efter en sådan gallring kan man inte se i e - postlistan att de gallrade meddelandena har skickats från respektive kommit in till e-postlådan. Vad AA kände till tog BB inte heller några papperskopior av den e-post som rensades bort. Han kände inte heller till att landstinget hade några gallringsregler avseende e-post.

text: AA begärde i anmälan att JO skulle ta ställning till om det var godtagbart att förändra en allmän handling på det sätt som BB gjort.

text: Till anmälan fogade AA den nämnda utskriften av BB:s förteckning över inkommen och utgående e-post. Vidare bifogades fem e-postmeddelanden som kommit in till eller avsänts från hennes e-postadress under den aktuella perioden men som inte angavs i förteckningarna.

text: Utredning

text: Anmälan remitterades till Landstingsstyrelsen i Kalmar läns landsting.

text: Remissen besvarades i ett yttrande den 9 december 1998 av landstingsstyrelsens ordförande CC och kanslichefen DD. I yttrandet anfördes följande (bilagor här uteslutna).

text: Landstingsstyrelsen vill inledningsvis hänvisa till Regeringsrättens dom den 7 oktober 1998, mål nr 6251-1997, vari domstolen förklarat att en förteckning över epost i en kommuns e-postsystem är att betrakta som en hos myndigheten förvarad handling (

text: 2 kap 3 § tryckfrihetsförordningen

text: ). Enligt domstolen är en sådan förteckning att betrakta även som ett sådant diarium, register eller annan förteckning som förs fortlöpande och som avses i

text: 2 kap 7 § 2 st tryckfrihetsförordningen

text: och således en allmän handling. Som en följd av Regeringsrättens dom har landstinget i Cheftidningen nr 8/98 informerat landstingets anställda och förtroendevalda om grundläggande regler om hantering av e-post och allmänna handlingars offentlighet. Artikeln ”E-post och offentlighetsprincipen” bifogas.

text: I det aktuella fallet har landstinget till journalisten AA lämnat ut den förteckning över e-post som fanns i landstingsdirektör BB:s dator den aktuella dagen. En sådan förteckning förs fortlöpande och dess innehåll förändras kontinuerligt dels genom inkommen/expedierad och intern e-post som tillförs listan genom en automatiserad funktion, dels genom de gallringar som görs och skall göras av anställda och förtroendevalda enligt de gallringsföreskrifter som antagits genom beslut av landstingsstyrelsens presidium den 14 april 1998 (anmält i landstingsstyrelsen den 30 april 1998). Presidiebeslutet, protokollsutdrag från landstingsstyrelsen samt tjänsteutlåtande jämte antagen gallringsplan för handlingar av tillfällig eller ringa betydelse bifogas. Enligt de antagna gallringsföreskrifterna avseende handlingar av tillfällig eller ringa betydelse skall, av utrymmesskäl, bl a följande handlingar, som genom sitt informationsinnehåll eller i sin funktion är av tillfällig eller ringa betydelse, gallras vid inaktualitet: inkomna eller expedierade framställningar, förfrågningar och meddelanden av tillfällig eller rutinmässig karaktär; vidare s k cookies-filer samt loggar för e-post och fax samt cacheminne och s k Temporary Internet Files under förutsättning att de inte längre behövs för kontroll av överföringen eller återsökning av de handlingar som inkommit till eller utgått från myndigheten och som ska bevaras samt handlingar som har inkommit till myndigheten eller expedierats från myndigheten i elektronisk form, t ex e-post eller via Internet, om handlingarna har överförts till annat format eller annan databärare, t ex genom utskrift på papper. De av AA åberopade exemplen på e-postmeddelanden, som gallrats bort från epostfunktionen, utgör enligt landstingsstyrelsens bedömning sådana handlingar som är av tillfällig eller ringa betydelse. Dessa har av BB bedömts vara internmeddelanden inom landstinget och genom sitt innehåll vara handlingar av tillfällig eller ringa betydelse, som därmed också gallrats enligt landstingets gallringsföreskrifter. De gallrade handlingarna, vilka i ena fallet skickats till/inkommit från anställda inom landstingsdirektörens ledningsstab, i andra fallet skickats till andra anställda inom landstinget, bedömdes genom sitt innehåll och sin karaktär av internmeddelande heller inte vara allmänna handlingar och behövde därför inte överföras till diariet för registrering. I den mån e-postmeddelanden bedöms vara allmänna handlingar överförs de till landstingets diarium för registrering. Sådana handlingar överförs till diariet elektroniskt och dessutom tills vidare till annan databärare (utskrift på papper). Efter överföring till diariet på detta sätt, finns det, enligt landstingsstyrelsen, inte några krav, rättsligt sett, att den enskilde skall ha kvar sådana e-postmeddelanden i sin dator, varför gallring även av sådana handlingar sker enligt landstingets gallringsföreskrifter. Andra exempel på e-post som gallras är sådant som betraktas som arbetsmaterial och är av tillfällig eller ringa betydelse och sålunda inte utgör allmän handling samt sådana e-postmeddelanden som är av rent personlig art och som inte till någon del gäller ärende eller annan fråga som ankommer på landstinget.

text: AA kommenterade remissvaret och anförde bl.a. följande. Han hade inget att erinra mot vad landstinget anfört om att de i ärendet aktuella e-postmeddelandena inte utgjort allmänna handlingar. I remissvaret berördes dock inte i någon större

text: utsträckning vad som blir konsekvensen av att innehållet i e-postlistan förändras. Genom gallringen i denna blir det en omöjlighet att påvisa om en viss handling (allmän, arbetsmaterial eller annat) har kommit in till myndigheten.

text: Arkivreglementet för Landstinget i Kalmar län inhämtades. Av detta framgick bl.a. att landstingsstyrelsen är arkivmyndighet och att varje myndighet inom landstinget efter samråd med arkivmyndigheten beslutar om gallring av handlingar i sitt arkiv.

text: JO Berggren anförde i ett beslut den 9 januari 2001 följande.

text: Bakgrund m.m.

text: JO:s tillsyn avser i första hand en kontroll av att de som utövar offentlig verksamhet följer lagar och andra författningar samt i övrigt fullgör sina åligganden.

text: Regeringsrätten fann i den ovan nämnda domen den 7 oktober 1998 (

text: RÅ 1998 ref. 44

text: ) att datalagrade förteckningar över in- och utgående e-postmeddelanden (epostlogg) hos tjänstemän vid en myndighet var att anse som allmänna handlingar enligt

text: tryckfrihetsförordningen

text: (TF). Regeringsrätten anförde i domen att förteckningen skapades automatiskt av programvaran för e-postsystemet och var ett nödvändigt hjälpmedel för att administrera den elektroniska posten. Den fördes kontinuerligt och för obestämd tid. Den var därför enligt domstolen att betrakta som ett sådant diarium, register eller annan förteckning som förs fortlöpande och som avses i

text: 2 kap. 7 § andra stycket 1

text: TF. Detta innebar att förteckningen var att anse som upprättad i och med att den tekniskt förelåg färdig för noteringar om utväxlade elektroniska meddelanden och således en allmän handling. Förteckningen skulle lämnas ut till den som begärt att få ta del av den, om inte hinder förelåg på grund av bestämmelser om sekretess.

text: Vad som har kommit fram om den förteckning över e-postmeddelanden som funnits i landstingsdirektören BB:s dator ger inte stöd för annat än att den har utgjort en allmän handling på de grunder som Regeringsrätten anfört. Frågan om radering av uppgifter i förteckningen får således bedömas mot bakgrund av föreskrifterna om arkivering och gallring av allmänna handlingar.

text: Författningsregler m.m. om arkivering och gallring av allmänna handlingar

text: Grundläggande föreskrifter om såväl kommunala som statliga myndigheters arkiv finns i

text: arkivlagen (1990:782)

text: . I bestämmelserna behandlas bl.a. frågor om arkiveringsskyldighet, arkivansvar, arkivvård och gallring.

text: I 8 § andra stycket föreskrivs att landstingsstyrelsen är arkivmyndighet i ett landsting i den mån landstingsfullmäktige inte har utsett någon annan nämnd eller styrelse till arkivmyndighet.

text: Enligt 3 § första stycket bildas en myndighets arkiv av de allmänna handlingarna från myndighetens verksamhet och sådana handlingar som avses i

text: 2 kap. 9 §

text: TF och som myndigheten beslutar skall tas om hand för arkivering. Myndigheternas

text: arkiv är enligt 3 § andra stycket en del av det nationella kulturarvet. I tredje stycket samma paragraf anges att arkiven skall bevaras, hållas ordnade och vårdas så att de tillgodoser rätten att ta del av allmänna handlingar, behovet av information för rättskipningen och förvaltningen, och forskningens behov.

text: Av 10 § framgår att allmänna handlingar får gallras. Vid gallringen skall dock beaktas att arkiven utgör en del av kulturarvet och att det material som återstår efter gallring skall kunna tillgodose de ändamål som anges i 3 § tredje stycket.

text: Enligt 16 § får landstingsfullmäktige meddela föreskrifter om arkivvården inom landstinget i den utsträckning något annat inte är särskilt föreskrivet.

text: Av intresse i sammanhanget är också Riksarkivets föreskrifter m.m., särskilt myndighetens föreskrifter och allmänna råd om gallring av handlingar av tillfällig eller ringa betydelse (

text: RA-FS 1991:6

text: , ändrad genom

text: RA-FS 1997:6

text: ). Dessa föreskrifter gäller bl.a. för statliga myndigheter. Föreskrifterna är inte bindande för landsting eller kommuner men kan tillämpas även av dessa myndigheter.

text: I 7 § nämnda föreskrifter anges att myndigheten skall gallra allmänna handlingar av tillfällig eller ringa betydelse för myndighetens verksamhet. Gallring får dock ske endast under förutsättning att allmänhetens rätt till insyn inte åsidosätts och att handlingarna bedömts sakna värde för rättskipning, förvaltning och forskning. Handlingar som har tillfällig betydelse genom att innehållet har överförts till nya databärare, eller genom att de har ersatts av nya handlingar, får gallras under förutsättning att gallring kan ske utan eller med endast ringa förlust avseende betydelsebärande uppgifter/data, sammanställnings- och sökmöjligheter, samt möjligheter att fastställa autenticiteten. Ytterligare en förutsättning är att de ursprungliga handlingarna inte längre har någon funktion.

text: Enligt Riksarkivets allmänna råd i anslutning till nyss nämnda paragraf har myndigheten själv att ta ställning till vilka handlingar som är av tillfällig eller ringa betydelse med hänsyn till de bevarandemål som anges. I en bilaga till de allmänna råden har, som stöd för dessa överväganden, anförts exempel på handlingar som genom sitt informationsinnehåll eller sin funktion är av tillfällig eller ringa betydelse. I punkten 8 i bilagan anges ”loggar för e-post” under förutsättning att de inte längre behövs för kontroll av överföringen och att de inte heller behövs för återsökning av de handlingar som inkommit till eller utgått från myndigheten och som skall bevaras.

text: Enligt 8 § i de aktuella föreskrifterna skall gallring ske vid tidpunkt eller efter frist som fastställs av myndigheten. Vidare anges att vid fastställande av tidpunkt/frist skall uppmärksammas att handlingarna inte gallras bl.a. innan bearbetning, redovisning eller kontroll har slutförts och innan betydelsen för styrkande av rättigheter och skyldigheter samt i övrigt från rättslig synpunkt har upphört.

text: Frågor rörande hanteringen av e-postloggen har också behandlats av Statskontoret i rapporten ”E-post i förvaltningen – en rättslig översikt” år 1999. I rapporten nämns Riksarkivets ovan angivna föreskrifter. I anslutning därtill uttalas att många epostmeddelanden sannolikt kan gallras med stöd av dessa föreskrifter redan när de

text: kommer in till myndigheten. Vidare anförs att e-postloggen fortlöpande måste granskas från gallringssynpunkt (s. 35). Under rubriken ”enskild handling” uttalas att rent privata meddelanden till en anställd hos en myndighet inte bör förekomma i myndighetens e-postsystem och att den anställde omedelbart bör ta bort dem ur systemet (s. 18).

text: Landstingets gallring av uppgifter i e-postloggen

text: Landstinget har till remissyttrandet fogat en av landstingsstyrelsens presidium beslutad gallringsplan beträffande handlingar av tillfällig eller ringa betydelse, i vilken anges att den grundar sig på Riksarkivets allmänna råd enligt

text: RA-FS 1997:6

text: . I en bilaga till gallringsplanen behandlas vilka slags handlingar som utgör handlingar av tillfällig eller ringa betydelse samt anges att gallring av sådana handlingar skall ske vid inaktualitet. I bilagan anges bl.a. e- postlogg och vad som sägs därom är i allt väsentligt likalydande med vad som redovisats ovan från innehållet i bilagan till Riksarkivets allmänna råd. I landstingets gallringsplan anges vidare bl.a. att handlingar av tillfällig eller ringa betydelse skall gallras av utrymmesskäl så snart de inte längre behövs för verksamheten. Frågan om landstingets gallring av uppgifter rörande e-post berörs också i den till remissvaret fogade artikeln i Chefstidningen, vari anförs bl.a. att gallring av e-post bör göras kontinuerligt.

text: BB:s åtgärder har inneburit att uppgifter om inkomna och utgående epostmeddelanden har raderats från hennes e-postlogg. Detta har utgjort en gallring i

text: arkivlagens

text: mening. Vad som har gallrats synes för varje meddelande ha bestått i uppgifter om vem som skickat ett meddelande respektive till vem ett meddelande skickats, vilket ämne meddelandet rört samt vid vilken tidpunkt meddelandet hade mottagits respektive skickats. Sådana uppgifter i ett ADB-register torde i sig utgöra en allmän handling, eftersom de får betraktas som en konstellation av sakligt sammanhängande uppgifter (se

text: prop. 1975/76:160 s. 90

text: Av utredningen i ärendet drar jag slutsatsen att BB:s gallring av uppgifterna om de i ärendet aktuella meddelandena har skett snart efter det att meddelandena kommit in till respektive skickats från hennes e-postlåda. Landstinget har i yttrandet till JO ställt sig bakom dessa gallringsåtgärder och hänvisat till de bifogade gallringsreglerna.

text: I remissyttrandet har landstinget även redogjort för hur man hanterar epostmeddelanden som bedöms utgöra allmänna handlingar. Landstinget har anfört att sådana meddelanden överförs elektroniskt till diariet för registrering och dessutom till annan databärare genom utskrift på papper. Myndigheten har vidare uppgett att efter en sådan överföring gallras e-postmeddelandena i tjänstemannens dator. Mot bakgrund av vad landstinget anfört gör jag antagandet att uppgifterna i en tjänstemans e-postlogg rörande ett meddelande som överförts på angivna sätt raderas från e-postloggen samtidigt som meddelandena gallras och att detta sker i nära anslutning till att överföringen har genomförts.

text: I de av landstinget beslutade gallringsreglerna har inte mer precist angetts inom vilken tidsfrist man hos landstinget skall gallra uppgifter i e-postloggen. I fråga om

text: tidsfristen för gallring sägs endast att gallring av handlingar av tillfällig eller ringa betydelse skall ske vid inaktualitet samt att sådana handlingar skall gallras så snart de inte längre behövs för verksamheten. Detta får dock enligt min mening anses utgöra tillräckligt stöd för att e-postloggen gallras på det sätt som nyss har beskrivits.

text: Arkivlagen

text: innehåller över huvud taget inte några detaljerade bestämmelser om tidsfrister för gallring. Inte heller i Riksarkivets föreskrifter och allmänna råd finns några stadganden eller uttalanden om inom vilka tidsfrister gallring av en epostlogg bör ske.

text: Mot denna bakgrund föranleder BB:s gallring av e-postloggen samt landstingets rutiner för gallring av denna i samband med överföring av allmänna handlingar till diariet följande uttalanden.

text: Landstinget och AA är ense om att de i ärendet aktuella meddelandena som kommit in till respektive skickats från BB:s e-postlåda och beträffande vilka hon hade raderat noteringar inte utgjorde allmänna handlingar enligt TF. Meddelandena har bifogats anmälan till JO och jag finner inte grund för annan bedömning.

text: BB:s åtgärder har således inneburit att hon i e-postloggen gallrat uppgifter om sådana meddelanden som inte utgjort allmänna handlingar. Uppgifter av detta slag skall normalt inte tas in i en myndighets diarium eller liknande, eftersom skyldigheten att registrera handlingar enligt

text: 15 kap. 1 § sekretesslagen (1980:100)

text: endast gäller allmänna handlingar. Beträffande konventionella (skriftliga) handlingar som inte utgör allmänna handlingar saknas således normalt möjlighet att i ett register kontrollera om en sådan handling har kommit in till eller skickats från en tjänsteman hos en myndighet. Det kan i dessa fall röra sig om t.ex. privata brev till en tjänsteman. Vidare torde det normalt inte finnas anledning för en myndighet att föra register över annat än allmänna handlingar. Att så ändå sker genom epostloggen är resultatet av en automatisk funktion i e-postsystemet och inte följden av någon medveten registreringsåtgärd från myndighetens sida. Av dessa skäl anser jag att någon på offentlighetsprincipen grundad rätt till insyn inte kan hävdas beträffande de nu aktuella uppgifterna.

text: Med hänsyn till det anförda kan jag inte finna att det finns anledning att bevara uppgifter i en e-postlogg om sådana meddelanden som inte utgjort allmänna handlingar. Att sådana uppgifter i sig kan utgöra en allmän handling föranleder inte annan bedömning mot bakgrund av vad jag nyss uttalat om att registreringen i epostloggen sker automatiskt och således inte kan undvikas. Jag vill här också påpeka att såväl beträffande inkomna som upprättade handlingar ankommer det på myndigheten och den för frågan ansvarige tjänstemannen att för varje enskild handling ta ställning till om den utgör en allmän handling och därför skall registreras eller annars hanteras enligt

text: 15 kap. 1 § sekretesslagen

text: Av landstingets remissyttrande framgår att den registrering som sker automatiskt i e-postloggen inte skall ersätta den diarieföringsrutin som myndigheten tillämpar beträffande såväl inkomna som upprättade allmänna handlingar. Dessa handlingar

text: skall således överföras till landstingets vanliga diarium för registrering. Den som vill undersöka om ett visst e-postmeddelande som utgör en allmän handling kommit in till eller upprättats hos landstinget kan därmed på vanligt sätt granska myndighetens diarium.

text: Mot bakgrund av det anförda och i avsaknad av uttryckliga författningsregler om tidsfristen för gallring av uppgifter i en e-postlogg finner jag inte grund för att uttala någon kritik mot BB för hennes gallringsåtgärder eller mot landstinget med anledning av vad som upplysts om den gallring som sker efter överföring av handlingar till diariet. Jag vill dock påtala att de av landstingsstyrelsen beslutade gallringsreglerna över huvud taget inte anger några tidsfrister för när gallring skall ske av handlingar av tillfällig eller ringa betydelse. Jag anser att det skulle främja en likartad tillämpning av landstingets gallringsregler om det i dessa hade angetts uttryckliga sådana tidsfrister.

text: Med dessa uttalanden avslutas ärendet.


avgjordAv: Cecilia Nordenfelt

nyckelord: Anstalt Serviceskyldighet Underrättelse

publisher: Justitieombudsmannen

title: Anmälan mot Kriminalvården, anstalterna Håga och Hall, om underlåtenhet att informera en intagens anhöriga om att deras besök i anstalten Hall ställts in m.m.

org: jo

text: Anmälan

type: rubrik

text: I en anmälan, som kom in till JO den 25 januari 2010, klagade AA – vars bror BB var intagen i anstalten Hall – på brister i anstalterna Hågas och Halls information till henne och BB:s andra anhöriga. AA anförde därvid i huvudsak följande. BB:s anhöriga fick ingen förklaring till varför BB förflyttades från anstalten Håga till anstalten Hall. De informerades inte heller om att BB började må allt sämre. Den 7 januari 2010 reste hon, hennes man, hennes tvååriga son och hennes mor från Kristianstad till anstalten Hall för ett inplanerat besök hos BB. På grund av vintervädret tog resan från Kristianstad till anstalten över sex timmar. De kom till anstalten två timmar innan besöket skulle börja. När de kom till besöksrummet fick de beskedet att BB inte fanns i anstalten. Personalen uppgav att de inte visste något om BB men att han troligen skulle komma tillbaka till anstalten. När BB till slut ringde upp henne visade det sig att han hade drabbats av en svår psykos och vistades på Huddinge sjukhus. AA yrkade vidare ersättning för den onödiga resan till anstalten. Hon ifrågasatte även att BB placerats i en anstalt så långt bort från sin familj.

type: stycke

text: Utredning

text: BB:s behandlingsjournal begärdes in och granskades.

text: Därefter anmodades Kriminalvården att yttra sig över vad AA anfört om bristen på information till den intagnes anhöriga om att besök inte kunde genomföras. I sitt remissvar anförde Kriminalvården, region Stockholm, genom dåvarande regionchefen CC, följande. – – –

text: Sakförhållanden

text: Intagne BB:s syster AA har till Justitieombudsmannen inkommit med klagomål mot anstalten Hall då hon upplevt att anstalten underlåtit att ge dem information om varför hennes bror blev förflyttad från Håga till Hall, att han mått psykiskt dåligt och

text: att anstalten inte meddelat dem att brodern inte var kvar i anstalten när de kom för att besöka honom. Underlag till remissvar har inhämtats från anstalten Hall vari kriminalvårdschefen DD, efter föredragning av kriminalvårdsinspektören EE, framfört bl.a. följande. Vad gäller rutiner för besöksbokning så bokas besök av de anhöriga senast tre dagar innan besökets genomförande. När besöksvakterna skall föra in besöket ser de vilken form av besök som är beslutat, obevakat eller bevakat, samt vilken avdelning den intagne befinner sig på. De intagna som är tillfälligt placerade på någon annan anstalt, häkte eller sjukhus står kvar som belagda på rum för annars försvinner deras plats och bli bokningsbar igen. En tillfällig placering på ett sjukhus är även svår att förutse längden på varför de intagna står kvar som belagda på ett rum. Alla intagna som ankommer anstalten Hall får fylla i en blankett där de uppger deras närmast anhörig. Uppgifterna skrivs in i det klientadministrativa systemet KLAS och originalblanketten sparas i klientens journal. I BB:s fall har han skrivit att hans närmaste anhörig är hans syster BB, boende i Kristianstad. Hennes telefonnummer finns även ifört. Den 3 januari 2010 förflyttades BB till avd. 113, RPA Huddinge sjukhus (rättspsykiatriska avdelningen, JO:s anm.). Han kvarstannade där tills den 15 januari 2010. Han återplacerades då på avdelning B3 och han var placerad där fram till i början av april då han förflyttades till annan anstalt. AA anför att de bokade besöket på tisdag den 5 januari 2010 och besöket skulle genomföras den 7 januari 2010. Efter kontroll med besöksvakt FF framkommer att besöket bokades in av GG den 29 december 2010 (rätteligen 2009, JO:s anm.). Den dag AA anför att besöket bokades in arbetade inte GG. FF berättar vidare att när BB:s besökare ankom anstalten befann sig flera andra besökare i vänterummet och då de hade ett barn med sig blev de hänvisade till besöksrummet där besöket skulle ske för att få lite mer utrymme. FF ringde till avdelning B och bad dem komma med samtliga intagna som ska ha besök vilket personalen gör. När FF frågar avdelningspersonalen vart BB är uppger de att han inte finns på avdelningen utan är tillfälligt placerad på avdelning 113. FF och HH som var besöksvakter den dagen går för att berätta för BB:s familj att det tyvärr har blivit ett misstag och att BB inte finns på anstalten och mot bakgrund av vår sekretess kan de inte uppge vart han befinner sig. Familjen, speciellt modern blir upprörd men accepterar att besöket inte kan genomföras. Familjen får kvarstanna i besöksrummet ett tag där de erbjuds kaffe och lite te innan deras resa hem. FF anför att bemötande till familjen sköttes väldigt bra trots att besöket inte kunde genomföras. Besöksvakt JJ anför att hon mottog ett samtal från AA den 7 januari 2010 där AA var upprörd och ville veta vart hennes bror fanns. JJ uppgav att med anledning av vår sekretess så kan hon inte uppge någon information. Hon ringde dock genast upp avdelning 113 och pratade med samordnaren KK och bad henne framföra till BB att han skulle ringa upp sin syster. När en intagen förflyttas underrättas inte närstående om detta utan det är själv upp till den intagne att kontakta sina anhöriga. Vid varje ny anstalt eller häkte som den intagna ankommer erbjuds han ett ankomstsamtal för att underrätta sina anhöriga om vart han nu befinner sig och att han mår bra. Ibland är tillfälliga placeringar på antingen en annan anstalt, häkte eller på sjukhus nödvändiga. En placering på avd. 113, Huddinge sjukhus, antyder att en intagen inte mår psykiskt bra utan måste befinna sig där adekvat vård finns och att ringa upp en intagens familj och upplysa om detta kan vara särskilt känsligt. Detta skulle innebära att vi bröt mot vår sekretess. Vad anstalten däremot kan bli bättre på är informera besöksvakterna när en intagen lämnar anstalten för tillfällig placering på sjukhus så att de omgående kan se om det finns ett besök bokat inom närstående tid som behöver avbokas och i så fall ringa upp anhöriga och meddela detta. Dock gäller även här sekretessen och att kontakta en anhörig för att meddela att ett besök blir inställt och inte uppge varför kan röra upp många känslor.

text: Av det klientadministrativa systemet framgår att BB efter att han anlänt till anstalten Hall från anstalten Håga genom anstaltens försorg ringt sin far. Vidare framgår att dagen innan BB förflyttades till RPA Huddinge var personalen oroliga för hans beteende och förmådde honom att ringa sin flickvän och där även personalen pratade med henne efter det samtalet.

text: Aktuella författningsbestämmelser

text: Av 2 kap. 6 § Kriminalvårdens föreskrifter och allmänna råd för verkställighet i anstalt (

text: KVFS 2009:4

text: ) framgår att vid akut fara ska den intagne omedelbart komma under läkarvård. Om sjukdomen eller olycksfallet är av allvarligt slag, ska anstalten omgående underrätta den som uppgivits vara närmast anhörig till den intagne.

text: Kriminalvårdens, region Stockholm, bedömning

text: Kriminalvården har förståelse för att familjemedlemmar är oroliga för sina anhöriga som är placerade i anstalt men är ändock styrda av de sekretessregler som gäller för Kriminalvården. Om det inte är en situation som avses i 2 kap. 6 §

text: KVFS 2009:4

text: så faller det på de intagna att förmedla sig med sina anhöriga. Vad gäller förflyttningen mellan anstalterna Håga och Hall anser inte Kriminalvården att något ansvar åvilat någon annan än BB att kontakta sina anhöriga, vilket även synes ha skett då han ringt sin far. När anstalten upplevt att BB mått sämre har denne haft en kontakt med sin flickvän som även anstalten pratade med. BB har under en kortare tid behövt vård som inte anstalten kunde erbjuda varför BB förflyttades till RPA Huddinge. Anstalten bedömde dock inte hans tillstånd som så allvarligt att närmast anhörig omgående skulle underrättas och Kriminalvården är inte heller av någon annan uppfattning. Till sist vad gäller besöket så kan Kriminalvården bara beklaga att AA och övriga fått åka förgäves. Kriminalvården ser det som önskvärt om anstalten kunde upparbeta en rutin där eventuellt inbokade besök kan avbokas i en situation som denna.

text: AA gavs tillfälle att yttra sig över remissvaret.

text: Bedömning

text: Kriminalvården har i sitt yttrande redogjort för den skyldighet som gäller för anstalter att underrätta den intagnes närmaste anhörige om den intagne drabbas av sjukdom eller olycksfall av allvarligt slag.

text: Av

text: 35 kap. 15 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400)

text: framgår bland annat följande. Sekretess gäller inom kriminalvården för uppgift om en enskilds personliga förhållanden, om det kan antas att den enskilde eller någon närstående till denne lider men eller att fara uppkommer för att någon utsätts för våld eller lider annat allvarligt men om uppgiften röjs.

text: En uppgift om att en intagen har tagits in för vård på en psykiatrisk avdelning är typiskt sett sådan att det kan antas att den intagne lider men om uppgiften röjs. Det kan även antas att den intagne kan ha obehag av att information av sådant slag lämnas ut till hans eller hennes anhöriga.

text: Jag har inget att erinra mot att anstalten Hall inte självmant underrättade den person som BB uppgett som sin närmaste anhörige om hans psykiska tillstånd. Mot bakgrund av den sekretessregel som jag redogjort för ovan var det, enligt min mening, inte heller möjligt för anstalten att underrätta BB:s besökande anhöriga om orsaken till att det planerade besöket inte kunde genomföras. Däremot framstår det som en självklarhet att anstalten i en situation som den aktuella i god tid bör

text: underrätta besökarna om att det planerade besöket inte kommer att kunna genomföras. Detta gäller i synnerhet när besökarna, som var fallet här, har lång resväg. Anstalten förtjänar kritik för sin underlåtenhet att i tid underrätta BB:s besökare. Jag förutsätter att anstalten – om det inte redan har gjorts – inför rutiner för att i situationer som denna i god tid underrätta besökare om att ett planerat besök inte kan genomföras. Jag har förståelse för att det kan upplevas som besvärligt och otillfredsställande att informera anhöriga om ett inställt besök utan att kunna redogöra för orsaken till att besöket ställts in. En lösning på detta problem är att kriminalvårdspersonalen – när det finns förutsättningar för det – tillfrågar den intagne om han medger att den sekretessbelagda uppgiften om honom lämnas till hans anhöriga.

text: Det ankommer inte på JO att pröva frågor om skadestånd.

text: Det som AA anfört i övrigt föranleder inte någon kommentar.

text: Ärendet avslutas.

type: avgorande


title: Kommunala nämnder har inte registrerat (diariefört) allmänna handlingar i ärenden om färdtjänst. Fråga om registreringsskyldighet föreligger

text: Stf JO Ekberg anförde i beslut den 6 april 2000 följande.

text: Vid min inspektion den 28–29 september 1999 av handläggningen av ärenden om färdtjänst hos Teknik- och idrottsnämnden i Västerås kommun konstaterade jag att det inte skedde någon registrering (diarieföring) av inkomna eller upprättade allmänna handlingar i dessa ärenden hos nämnden. Vid inspektionen upplystes att ansvaret för de uppgifter som åvilar kommunen enligt lagen (

text: ) om färdtjänst överfördes från äldre- och handikappnämnden till teknik- och idrottsnämnden den 17 juni 1999. Det framkom att inte heller under den tid då äldre- och handikappnämnden fullgjorde kommunens uppgifter enligt lagen om färdtjänst skedde någon diarieföring i nu aktuellt hänseende. Jag gjorde under rubriken 3.6 Registrering av allmänna handlingar följande uttalanden i inspektionsprotokollet (dnr 3305-1999).

text: I

text: 15 kap.

text: och

text: 2 §§

text: sekretesslagen (1980:100)

text: finns grundläggande bestämmelser om myndighets skyldighet att registrera allmänna handlingar samt om vad register skall innehålla. Bestämmelsernas syfte är främst att garantera allmänhetens rätt att få tillgång till allmänna handlingar. För att offentlighetsprincipen i praktiken skall fungera på det sätt som är avsett i

text: tryckfrihetsförordningen

text: (TF) har det ansetts nödvändigt att myndigheterna håller sina allmänna handlingar registrerade eller i vart fall ordnade så att det går att konstatera vilka allmänna handlingar som finns. Enligt huvudregeln i

text: 15 kap. 1 § sekretesslagen

text: skall allmänna handlingar som inkommit till eller upprättats hos en myndighet registreras utan dröjsmål. Emellertid får, i fråga om allmänna handlingar, för vilka sekretess inte gäller, registrering underlåtas om handlingarna i stället hålls så ordnade att det utan svårighet kan fastställas om en handling kommit in eller upprättats. En ovillkorlig registreringsskyldighet omfattar därmed bara handlingar för vilka sekretess gäller. I ärenden om färdtjänst förekommer i de allra flesta fall uppgifter för vilka sekretess råder. Vid inspektionen har också konstaterats att handlingar innehållande sådana uppgifter inkommit till respektive upprättats hos teknik- och idrottsnämnden.

text: Jag beslutade att i två särskilda ärenden – ett ärende för var och en av nämnderna – behandla frågan om den uteblivna diarieföringen. För detta ändamål inhämtades teknik- och idrottsnämndens samt äldre- och handikappnämndens yttranden.

text: Utredning

text: Teknik- och idrottsnämnden åberopade som yttrande en skrivelse från teknik- och idrottsförvaltningen den 29 november 1999. I skrivelsen uttalades följande.

text: Ansvaret för de uppgifter som åvilar kommunen enligt lagen om färdtjänst (

text: ) överfördes per 1999-06-17 från Äldre- och handikappnämnden, en av de sociala nämnderna inom Västerås kommun, till Teknik- och idrottsnämnden. Äldre- och handikappnämnden har, i enlighet med Sekretessförordningen,

text: 5 §

text: , ”Undantag från registreringsskyldighet”, vad gäller ärenden om färdtjänst, valt att inte registrera sekretessbelagda handlingar som hör till enskildas personakter. I och med överförandet av ansvaret för färdtjänst från Äldre- och handikappnämnden till Teknik- och idrottsnämnden gavs, enligt hittillsvarande bedömning, ej möjlighet till nämnda undantag. Oaktat JO:s inspektion hade Teknik- och idrottsförvaltningen redan noterat detta. Efter samråd med kommunens jurister och övriga sakkunniga i frågan tog förvaltningen beslut om registrering av nämnda handlingar, att genomföras så snart som möjligt efter överförandet. Rutiner upprättades och registrering sker på erforderligt sätt sedan september i år.

text: Äldre- och handikappnämnden åberopade som yttrande en skrivelse från sociala nämndernas stab den 2 december 1999 i vilken hänvisades till en skrivelse från pro Aros Viksäng-Kungsåra den 30 november samma år. I sistnämnda skrivelse uttalades följande.

text: BAKGRUND

text: Fr.o.m. 1997-01-01 t o m 1998-12-31 tillhörde färdtjänsten organisatoriskt pro Aros, Viksäng-Kungsåra och löd under Äldre och handikappnämnden. Färdtjänsten, liksom övrig äldre och handikappomsorg i pro Aros, använde sig av ett datasystem, SOCIA, som är ett akt och ärendesystem. I SOCIA registreras personärenden, förs journalanteckningar, skrivs utredning samt beslut. I samband med att färdtjänsten lyftes ut ur

text: socialtjänstlagen

text: och den nya Färdtjänstlagen trädde i kraft fördes en diskussion med Äldre och handikappnämnden om ärendehantering och beslut togs att fortsätta handläggningen i SOCIA-systemet. Detta innebar att vi även efter lagändringen registrerade och förde personakter i SOCIA-systemet. Inkomna handlingar såsom ansökan, läkarintyg mm förvarades i pärmar enligt beskrivning i JO:s protokoll, Dnr 3305-1999, under punkt 3, iakttagelser och bedömningar. Dessa handlingar tillhörde personakt men då möjlighet att scanna saknades förvarades de för sig.

text: HÄNVISNING TILL LAGSTIFTNING

text: I

text: 15 kap 1 §

text: SekrL finns tre undantag från regeln om registrering av allmänna handlingar. Regeringen kan föreskriva undantag från registreringsskyldighet för handlingar som förekommer i stor mängd hos en myndighet. Med stöd av detta har regeringen i 5 § sekretessförordningen föreskrivit att vissa myndigheter i vissa fall skall vara undantagna från registreringsskyldigheten. Socialnämnderna behöver inte registrera handlingar som hör till enskildas personakter.

text: FÖRSLAG TILL BESLUT

text: Pro Aros, Viksäng-Kungsåra har inte diariefört inkomna handlingar rörande färdtjänst som avser enskilds persons förhållande. Detta med hänvisning till att registrering skett i akt- och ärendesystemet SOCIA och handlingarna har betraktats som tillhörande personakt.

text: Bedömning

text: Vad gäller avsaknaden av registrering av handlingar i ärenden om färdtjänst hos äldre- och handikappnämnden har nämnderna hänvisat till bestämmelser i

text: sekretesslagen

text: och

text: sekretessförordningen (1980:657)

text: . Enligt nämndernas uppfattning finns författningsenligt stöd för äldre- och handikappnämndens underlåtna registrering. Jag vill för egen del anföra följande.

text: Som jag uttalade i inspektionsprotokollet omfattar den ovillkorliga registreringsskyldigheten enligt

text: 15 kap. 1 § första stycket sekretesslagen

text: bara handlingar för vilka sekretess gäller. I andra stycket samma lagrum föreskrivs att regeringen, om särskilda skäl föreligger, får föreskriva undantag från registreringsskyldighet enligt första stycket i fråga om handlingar av visst slag som hos myndighet förekommer i betydande omfattning. Regeringen har med stöd av detta stadgande i

text: 5 § sekretessförordningen

text: föreskrivit att socialnämnderna undantas från registreringsskyldigheten enligt

text: såvitt avser handlingar som hör till enskildas personakter.

text: Vad som avses med socialnämnd anges inte i

text: sekretessförordningen

text: . Eftersom förordningen är utfärdad med stöd av bestämmelserna i

text: sekretesslagen

text: ligger det i sakens natur att begreppet används i förordningen på samma sätt som i

text: sekretesslagen

text: . I

text: sekretesslagen

text: regleras verksamhet hos socialnämnderna i

text: 7 kap. 4 §

text: som handlar om socialtjänstsekretessen. Det anges också där vad som förstås med eller jämställs med socialtjänst. Vad som förstås med socialnämnd anges däremot inte uttryckligen i

text: sekretesslagen

text: För att få ledning i den saken får man gå till

text: socialtjänstlagen (1980:620)

text: . Tidigare gällde att det inom varje kommun skulle finnas en socialnämnd för att fullgöra kommunens uppgifter inom socialtjänsten. Numera har kommunerna tillagts frihet att själva utforma en lämplig nämndorganisation på det sociala området. I

text: 4 § socialtjänstlagen

text: föreskrivs det därför att kommunens uppgifter inom socialtjänsten skall fullgöras av den eller de nämnder som kommunfullmäktige bestämmer. Av samma paragraf följer att vad som sägs om socialnämnd i lag eller annan författning skall gälla den eller de nämnder som kommunen inrättar för att fullgöra kommunens uppgifter inom socialtjänsten.

text: Av det nu redovisade drar jag slutsatsen att med socialnämnd i

text: 5 § sekretessförordningen

text: förstås en sådan kommunal nämnd som – oavsett dess beteckning – ansvarar för verksamhet som redovisas i

text: 7 kap. 4 § sekretesslagen

text: . Dit hör framför allt verksamhet enligt lagstiftningen om socialtjänst och sådan verksamhet som enligt paragrafen särskilt jämställs med socialtjänst.

text: Under tid då den kommunala färdtjänsten var en del av socialtjänsten omfattades den av de materiella bestämmelserna om sekretess i 7 kap. 4 §. Genom lagen om färdtjänst som trädde i kraft den 1 januari 1998 bröts färdtjänsten ut ur socialtjänsten. Färdtjänst skulle inte längre primärt behandlas som en form av bistånd för att uppnå skälig levnadsnivå utan som en trafikpolitisk fråga (jfr

text: prop. 1996/97:115

text: ). Detta fick till konsekvens att ärenden om färdtjänst inte längre

text: kom att omfattas av socialtjänstsekretessen i

text: 7 kap. 4 § sekretesslagen

text: . Eftersom ett sekretessbehov alltjämt förelåg i ärenden av detta slag infördes en särskild sekretessbestämmelse på färdtjänstområdet i

text: 7 kap. 37 § sekretesslagen

text: Lagändringen fick också till följd att det i

text: sekretessförordningen

text: för socialnämnd föreskrivna undantaget från registreringsskyldighet inte längre blev tillämpligt. Som jag ovan anfört gäller det undantaget endast för verksamheter som anges i

text: 7 kap. 4 § sekretesslagen

text: . Om lagstiftaren hade avsett att undantaget alltjämt skulle bestå, borde ett tillägg ha gjorts i

text: 4 §

text: av innebörd att med socialtjänst skulle jämställas även ärenden angående färdtjänst. Något sådant tillägg har emellertid inte kommit till stånd.

text: Av det nu anförda följer att äldre- och handikappnämnden i och med att lagen om färdtjänst trädde i kraft den 1 januari 1998 varit skyldig att enligt de bestämmelser som finns i

text: 15 kap.

text: och

text: 2 §§

text: sekretesslagen

text: registrera de allmänna handlingar som innehöll sekretessbelagda uppgifter. Eftersom det i flertalet ärenden om färdtjänst torde förekomma uppgifter för vilka sekretess föreligger ser jag självfallet allvarligt på den underlåtna registreringen som sträcker sig över nästan ett och ett halvt år. Äldre- och handikappnämnden svarar inte längre för kommunala uppgifter på färdtjänstområdet. Jag stannar därför vid detta uttalande.

text: Av vad som sagts ovan följer att även för teknik- och idrottsnämnden föreligger en skyldighet att registrera sådana handlingar i ärenden om färdtjänst som innehåller sekretessbelagda uppgifter. Nämnden är numera medveten om denna skyldighet. Att någon registrering inte skedde från det att nämnden fick ansvaret för handläggningen av ärendena, den 17 juni 1999, fram till min inspektion i slutet av september samma år är givetvis inte bra. Registrering sker nu, som jag uppfattat saken, enligt bestämmelserna i

text: 15 kap.

text: och

text: 2 §§

text: sekretesslagen

text: . Jag saknar därför anledning att gå vidare i saken.


avgjordAv: Jan Pennlöv

title: Pliktverkets handläggning av en begäran om att få ut vissa uppgifter m.m.

text: I ett beslut den 14 maj 2001 anförde JO Pennlöv följande.

text: Anmälan

text: AA har uttryckt missnöje med att Pliktverket inte för en viss typ av statistik rörande värnpliktsutbildningen, bl.a. avseende hur många i varje årskull som tagits ut till utbildning under ett antal år tillbaka i tiden. Han har vidare klagat på att Pliktverket begärt 780 kr per timme på löpande räkning för att ta fram de uppgifter han efterfrågat.

text: Utredningen

text: Efter remiss har Pliktverket, generaldirektören BB, anfört bl.a. följande.

text: Inledning

text: AA har i skrivelse till JO bl.a. uppgett att han ”vill veta det juridiska underlaget för att offentlighetsprincipen skall kunna kringgås genom att myndigheter avgiftsbelägger uppgifter om resultatet av sin egen verksamhet med dels orimliga kostnadsnivåer, dels ospecificerade anbud vad gäller totalkostnaden”.

text: Bakgrund

text: AA tillskrev Pliktverket och begärde viss statistik avseende värnpliktsutbildningen. Statistiken avsåg förhållandena för 20 år tillbaka i tiden (se bilaga 1) (bilagan utelämnad i JO:s beslut). – – –

text: Pliktverkets bedömning

text: Skyldigheten att lämna ut begärda uppgifter Pliktverket har naturligtvis en skyldighet – liksom andra myndigheter – att lämna ut allmänna handlingar. Den enda ersättning som kan tas ut är avgifter för kopior och avskrifter av handlingarna. Den statistik som AA efterfrågar finns dock inte, vare sig som upprättad vid eller inkommen till myndigheten. Någon skyldighet att upprätta nya handlingar på grundval av uppgifter som finns i befintliga handlingar har Pliktverket inte. Beträffande en mindre del av de begärda uppgifterna (statistik för åren 1998–2000) utgör de s k potentiella handlingar vid myndigheten. Informationen finns i verkets

text: datoriserade system och kan göras tillgänglig efter visst arbete. Tidsåtgången och kostnaden för detta arbete innebär dock att åtgärderna inte kan anses rutinbetonade, varför myndigheten inte heller bör anses skyldig att lämna ut dessa uppgifter. Särskilt om avgifter De uppgifter om mönstrade och inskrivna årskullar som Pliktverket förfogar över utgör ett attraktivt material för forskningen, framförallt den medicinska. Verket får ofta förfrågningar om olika typer av sammanställningar och statistik. Pliktverket har dock inte regeringens uppdrag att biträda forskningen på detta sätt och erhåller följaktligen inte heller anslag för den typen av verksamhet. I de fall verket utför sådant arbete tas därför avgifter regelmässigt ut. Det skall understrykas att avgifter naturligtvis inte tas ut om uppgifterna redan finns i allmänna handlingar som skall lämnas ut enligt offentlighetsprincipen. Pliktverket säljer inte heller uppgifter som skall utnyttjas i kommersiellt syfte utan det är just forskningens behov som skall tillgodoses. Stödet för att ta ut avgift för den här typen av information finns i

text: 4 § avgiftsförordningen (1992:191)

text: . Avgifternas storlek bestäms enligt den princip om full kostnadstäckning som gäller för myndigheter i dessa sammanhang. Pliktverket samråder årligen med Ekonomistyrningsverket beträffande avgiftssättningen.

text: Handläggningen

text: Som utvecklats ovan har Pliktverket uppfattat det som att AA accepterat verkets besked och återtagit sin begäran om att få ut statistik. Pliktverket kommer naturligtvis att omedelbart ta ett formellt beslut för det fall verket missförstått AA. – – – AA har beretts tillfälle att yttra sig över remissvaret men inte hörts av.

text: Bedömning

text: JO:s huvuduppgift är att granska att myndigheter och andra som står under JO:s tillsyn följer lagar och andra författningar i sin verksamhet. Syftet med denna granskning är i första hand att undersöka om myndigheterna har handlat i enlighet med de regler för förfarandet som gäller för dem. I övrigt har JO inte befogenhet att uttala sig om vad en myndighet skall arbeta med eller hur verksamheten bedrivs. Frågan om vilken typ av statistik myndigheter för rörande sin verksamhet är i enlighet med det nyss sagda inte en fråga för JO.

text: Som har anförts i remissvaret har alla myndigheter i enlighet med

text: 2 kap. 2 § tryckfrihetsförordningen

text: en skyldighet att mot avgift lämna ut kopior och avskrifter av allmänna handlingar. Begreppet handling avser inte endast framställning i skrift eller bild – dvs. konventionella handlingar – utan också upptagningar som kan läsas, avlyssnas eller på annat sätt uppfattas endast med tekniskt hjälpmedel. Genom uttalanden i förarbeten och genom avgöranden i praxis får anses fastslaget att varje sammanställning av sakligt sammanhängande uppgifter som en myndighet kan göra med hjälp av tillgängliga program är att anse som en handling som förvaras hos myndigheten. Förutsättningen är endast att sammanställningen skall kunna göras med rutinbetonade åtgärder. Därmed avses att det skall vara fråga om en begränsad arbetsinsats och utan nämnvärda kostnader. De konstellationer av sammanhängande uppgifter som kan göras tillgängliga på detta sätt brukar benämnas potentiella handlingar. En sådan handling är också att betrakta som allmän under samma förutsättningar som konventionella handlingar anses

text: allmänna. Att en uppgiftssammanställning tidigare inte har existerat hindrar alltså inte att den i

text: tryckfrihetsförordningens

text: mening kan vara att betrakta som en allmän handling (jfr JO:s ämbetsberättelse 2000/01 s. 570). I förevarande fall har utredningen visat att den typ av information som AA efterfrågade inte fanns direkt tillgänglig utan först efter en arbetsinsats som varken kunde betraktas som rutinbetonad eller kunde genomföras utan nämnvärda kostnader. Enligt min mening var det därför inte fråga om s.k. potentiella handlingar. AA har därför inte på grund av

text: tryckfrihetsförordningens

text: regler haft rätt att begära att Pliktverket skulle lämna ut de uppgifter han begärde.

text: Beträffande myndigheters serviceskyldighet gentemot enskilda kan följande sägas. Myndigheter skall lämna upplysningar, vägledning, råd och annan sådan hjälp till enskilda i frågor som rör myndighetens verksamhetsområde i den utsträckning som är lämplig med hänsyn till frågans art, den enskildes behov av hjälp och myndighetens verksamhet (

text: 4 § förvaltningslagen

text: – 1986:223). Hjälpen skall lämnas avgiftsfritt om det inte finns författningsstöd för att ta ut en avgift i exempelvis myndighetens instruktion eller

text: avgiftsförordningen (1992:191)

text: När det gäller frågan om en myndighets skyldighet att göra mera tidskrävande sammanställningar av uppgifter och framställa nya handlingar för utlämnande har myndigheten en avvägning att göra från fall till fall. Med hänsyn till vad som anförts i remissvaret om det arbete som skulle krävas för att ta fram den information AA ville ha kan det knappast sägas ha legat inom ramen för Pliktverkets serviceskyldighet att uppfylla hans begäran (jfr JO:s ämbetsberättelse 1989/90 s. 400).

text: Enligt vad som framgår av utredningen i ärendet har Pliktverket dock uppenbarligen funnit att den i och för sig rent tekniskt skulle kunna ta fram de uppgifter AA begärde. Frågan är då vilket pris myndigheten har haft rätt att begära. Enligt

text: avgiftsförordningen

text: får en myndighet tillhandahålla informationsmaterial mot en avgift som myndigheten själv får bestämma storleken på. Om inget annat ekonomiskt mål för verksamheten har beslutats, skall avgiften beräknas så att full kostnadstäckning uppnås. Pliktverket har uppgivit att den vid sin prissättning av den tjänst AA efterfrågade tillämpat nämnda regler.

text: Mot bakgrund av det anförda ger utredningen inte stöd för någon kritik från min sida.


title: Anmälan mot dåvarande Myndighetsnämnden i Ljusnarsbergs kommun angående bl.a. bristande rutiner för diarieföring av inkommande handlingar samt handläggningen av en begäran om att få ut en allmän handling

text: Anmälan

text: I en anmälan mot dåvarande Myndighetsnämnden i Ljusnarsbergs kommun anförde AA bl.a. följande. Under våren 2003 ville han få ut en kopia av en åtalsanmälan som nämnden skulle ha gjort i ett miljöärende och han hade därför vid upprepade tillfällen kontakt med miljöinspektören BB, per telefon samt även vid besök på miljöförvaltningen. När han inte fick ut handlingen från BB vände han sig den 5 maj 2003 till kommunen med en skriftlig begäran om att få ut bl.a. den handlingen. Den 5 juni 2003 och den 5 augusti 2003 påminde han skriftligen om sin begäran. Han har trots detta inte fått något svar från kommunen på sin begäran. – Vid kontakterna med BB framkom uppgifter om att registrering och diarieföring av handlingar i miljöförvaltningens verksamhet inte hade skett sedan någon gång under år 2000.

text: Till anmälan hade AA fogat kopior av sina skriftliga framställningar till kommunen samt av tidningsartiklar som redovisade bl.a. intervjuer med befattningshavare vid kommunen angående de förhållanden som berördes i anmälan.

text: Utredning och förundersökning

text: Jag beslutade den 6 november 2003 att inleda förundersökning, eftersom jag fann anledning att anta att tjänstefel enligt

text: 20 kap. 1 § brottsbalken

text: hade begåtts.

text: Under förundersökningen hämtades skriftliga handlingar, bl.a. ett stort antal protokoll från nämndens sammanträden, in och granskades. Vidare hölls förhör med CC, BB:s närmaste chef under perioden den 1 januari 2000 - den 31 januari 2003, DD, sekreterare på miljö- och hälsoskyddssektionen fram till och med den 30 april 2001 samt från och med den 18 augusti 2003 till oktober 2003, EE, BB:s närmaste chef under perioden den 1 april 2003 - den 31 december 2003, kammaråklagaren FF, och BB.

text: BB hördes som misstänkt för tjänstefel och bestred då ansvar för brott.

text: Av utredningen framgick bl.a. följande.

text: Under tiden den 1 maj 2001 till i vart fall den 18 augusti 2003 hade registrering av handlingar som kommit in till Myndighetsnämnden i Ljusnarsbergs kommun, miljö- och hälsoskyddssektionen, eller upprättats inom ramen för sektionens verksamhet i det närmaste helt underlåtits.

text: BB var under denna period ensam anställd inom sektionen. Han medgav att han hade det formella ansvaret för registrering av handlingar men uppgav att han inte hade möjlighet att hinna med denna uppgift. Såväl hans närmast överordnade som nämnden synes ha haft kännedom om bristerna i diarieföringen och om BB:s ansträngda arbetssituation. Detta antagande stöddes bl.a. av att Länsstyrelsen i Örebro län efter ett tillsynsbesök den 18 juni 2002 hos sektionen i beslut den 1 juli 2002 kritiserade kommunen för att handlingar inte hade diarieförts. I sitt yttrande till länsstyrelsen uppgav kommunen att tillräckliga åtgärder skulle ha vidtagits senast i oktober 2002. Detta föreföll dock, som angetts, inte ha skett förrän under augusti 2003.

text: Mot bakgrund av vad som kommit fram fann jag inte anledning att driva förundersökningen vidare såvitt avsåg BB.

text: Jag fann inte heller i övrigt anledning att fortsätta utredningen, exempelvis med inriktning på nämndledamöternas straffrättsliga ansvar. Jag beaktade då bl.a. de principer för ansvarsfördelningen mellan en kommuns förtroendevalda och dess anställda, som behandlas av Högsta domstolen i rättsfallen

text: NJA 1987 s. 426

text: och

text: NJA 1995 s. 204

text: Sammanfattningsvis fann jag att brott inte kunde styrkas. Jag beslutade därför den 30 november 2004 att lägga ned förundersökningen och fortsätta utredningen inom ramen för JO:s granskningsverksamhet.

text: Ärendet remitterades därefter till Myndighetsnämnden i Ljusnarsbergs kommun för utredning och yttrande över vad som hade kommit fram om ordningen för registrering av allmänna handlingar vid miljö- och hälsoskyddssektionen under den nyss nämnda perioden. Yttrandet skulle innehålla bl.a. skälen för denna ordning, uppgift om när och vilka åtgärder som vidtogs samt en redogörelse för den nuvarande ordningen. Nämnden anmodades dessutom att göra en utredning och yttra sig över vad som hade anförts i anmälan om handläggningen av AA:s begäran om utlämnande av allmän handling.

text: I remissyttrandet, avgivet av Kommunstyrelsen i Ljusnarsbergs kommun, anfördes bl.a. följande. Sedan årsskiftet 2003-2004 har Ljusnarsbergs kommun en gemensam nämnd för bl.a. miljö- och hälsoskyddsfrågor med Lindesberg, Nora och Hällefors kommuner, varför Kommunstyrelsen i Ljusnarsberg, efter inhämtande av erforderliga uppgifter, får lämna anmodad utredning och yttrande. Miljö- och hälsoskyddsorganisationen har under den aktuella tiden varit bemannad med en miljö- och hälsoskyddsinspektör biträdd av en kanslist, förutom någon vecka i december 2001. Kommunen har varit medveten om att en så liten organisation har

text: betydande svårigheter att klara alla uppgifter som åligger kommunernas miljö- och hälsoskydd och har därför sedan oktober 2001 sökt samarbete med våra grannkommuner. Under kortare period har köpts tjänster inom djurskyddsarbetet. I enlighet med avtal med Statens Kommundelegation ”Kommunakuten” gjordes en omfattande organisationsförändring av såväl den politiska som tjänstemannaorganisationen under 2000, som medförde personalindragningar inom administrationen under våren 2001. Detta innebar att ett flertal anställda inom administrationen fick ändrade arbetsuppgifter. Den tjänsteman som utgjorde kanslistöd till miljö- och hälsa slutade sin anställning vid den tidpunkten och ersattes med annan kanslist, som dessutom hade andra arbetsuppgifter. Under början av 2003 började former finnas för en gemensam miljö- och hälsoskyddsorganisation mellan vår kommun och Lindesberg, Nora och Hällefors. Samtliga kommuner hade då betydande rekryteringsproblem till befattningar inom miljö- och hälsoskydd. Efter rekrytering under sommaren 2003 tillträdde en ytterligare befattningshavare den 1 september 2003, som ingick i Lindesbergs kommuns organisation, men fungerade som stöd till vår kommuns organisation. Från 1 januari 2004 bildades en gemensam nämnd mellan de fyra kommunerna och samtliga tjänster fördes samman till en gemensam organisation. Den har mycket god kompetens inom samtliga områden som kommunernas miljö- och hälsoskydd ansvarar för. I reglementet för den dåvarande myndighetsnämnden (miljö- och hälsoskyddsnämnden) framgår att de har ansvar för de register som nämnden behöver för sin verksamhet eller i övrigt förfogar över. Dit räknas även diariet och handhavande av handlingar som berör nämndens verksamhet. Tjänstemannen (miljöinspektören) har ansvar för att handlingar diarieförs och/eller handhas på sådant sätt att ärenden kan följas och med lätthet kan sökas. För att underlätta i detta arbete finns kanslipersonal. Genom organisationsförändringar med byte av kanslipersonal som följd har osäkerhet uppstått i ansvarsfrågorna. Den egentliga orsaken till detta förefaller vara påtagliga brister i kommunikationen mellan miljöinspektören och kanslisten, men även i förhållande till överordnad. Handlingar som kommit/lämnats till miljöinspektören för granskning har sedan ej lämnats till kansliet för registrering/diarieföring. I oktober 2002 påtalade nämnden behovet av personell förstärkning, då ”arbetssituationen för miljö- och hälsoskyddsinspektören var ohållbar”, samt hemställde att medel för en förstärkning inom miljösidan tas upp i budget för 2003. Som ett resultat av detta utökades bemanningen för registrering av handlingar med en timme per dag samt att diskussionerna om en samorganisation med grannkommunerna fortsatte, vilket ledde till att en ytterligare miljöinspektör rekryterades med tillträde 1 september 2003. Trots att mer tid avsattes för registrering av handlingar fortsatte oredan, vilket sannolikt hade sin orsak i dålig kommunikation mellan miljöinspektören och kansliet. Före sommaren 2003 togs därför kontakt med den kanslist som tidigare skötte administrationen på enheten och som nu gått i pension, med begäran om biträde. Hon anställdes på timtid fr.o.m. 18 augusti 2003 till 31 oktober 2003 för registrering och gallring av de handlingar som då blivit liggande. Vad som framkommit har inkomna handlingar som mottagits förvarats på särskilt ställe och efter ankomstdatum. Dock har inte särskild prövning gjorts om vissa handlingar behöver registreras särskilt. Inget har framkommit om att sekretesshandlingar funnits bland handlingarna. Kommunstyrelsens uppfattning är att inkomna eller upprättade handlingar inte handhafts på ett betryggande sätt, men har ändock varit möjliga att söka. Framförallt har erforderliga åtgärder sedan augusti 2003 vidtagits för att trygga att bestämmelserna i 15 kap 1 § sekretesslagen kan följas. Dels genom den fullständiga genomgång av handlingar som gjordes under perioden augusti-oktober 2003 och att från årsskiftet 2003/2004 kommunens verksamhet för miljö- och hälsoskydd ingår i en mycket kompetent organisation; Bergslagens Miljö- och Byggnämnd (BMB).

text: Beträffande AA:s begäran att få del av den handling (åtalsanmälan) som skulle ha upprättats av kommunens miljö- och hälsoorganisation kan konstateras att någon sådan skriftlig anmälan aldrig gjordes. Mot den bakgrunden har ej åtagandena enligt

text: Tryckfrihetsförordningens

text: kap

text: 2 § 12

text: kunnat verkställas. Dock är det synnerligen förbryllande att handläggaren tror sig ha upprättat en skriftlig åtalsanmälan utan att han i verkligheten gjort det. Konsekvenserna har vållat AA helt onödiga besvär, vilket är beklagansvärt. Att han sedan inte fått svar eller ens någon kontakt efter de brev/påminnelser han sänt är både nonchalant och strider mot kommunens policy gällande hantering av inkomna handlingar. Sammanfattningsvis kan konstateras att huvudskälet till den uppkomna situationen, gällande handhavande av allmänna handlingar, är den omfattande organisationsförändring som genomfördes under våren 2001. Även om resurser ställdes till miljösektionens förfogande har inte handhavandet av inkomna handlingar skötts på ett betryggande sätt, även om de förvarats efter ankomstdatum och därmed gått att söka. Beträffande åtagandena enligt

text: Tryckfrihetsförordningen

text: kap

text: 2 § 12

text: , gällande utlämnande av allmänna handlingar, konstateras att den handling som efterfrågats ej blivit upprättad. Det är dock både anmärkningsvärt och beklagansvärt att detta kunnat hända. De åtgärder kommunen satt in fr.o.m. augusti 2003 genom extra stöd till miljösektionens administration och genom att verksamheten från 1 januari 2004 samorganiserats med Lindesberg, Nora och Hällefors kommuner får anses tillräckligt för att trygga att verksamheten uppnår god kvalité och administrativt fungerar väl enligt tillämpbar lagstiftning. AA kommenterade remissvaret.

text: Rättslig reglering

text: Registrering av handlingar I

text: 15 kap.

text: och

text: 2 §§

text: sekretesslagen (1980:100)

text: finns grundläggande bestämmelser om myndigheters skyldighet att registrera allmänna handlingar samt om vad ett register skall innehålla. Bestämmelsernas syfte är bl.a. att garantera allmänhetens rätt att få tillgång till allmänna handlingar. För att offentlighetsprincipen i praktiken skall fungera på det sätt som är avsett i

text: tryckfrihetsförordningen

text: har det ansetts nödvändigt att myndigheterna håller sina allmänna handlingar registrerade eller i vart fall ordnade så att det går att konstatera vilka handlingar som finns. Att så sker är dessutom en nödvändig förutsättning för arbetets behöriga gång hos myndigheterna.

text: Enligt huvudregeln i

text: 15 kap. 1 § första stycket sekretesslagen

text: skall allmänna handlingar som kommit in till eller upprättats hos en myndighet registreras, dvs. diarieföras, utan dröjsmål. Emellertid får, i fråga om allmänna handlingar för vilka sekretess inte gäller, registrering underlåtas om handlingarna i stället hålls så ordnade att det utan svårighet kan fastställas om en handling har kommit in eller upprättats. En ovillkorlig registreringsskyldighet omfattar således bara handlingar för vilka sekretess gäller. När det gäller allmänna handlingar som inte omfattas av sekretess kan myndigheterna välja mellan att antingen registrera dem eller hålla dem så ordnade att det utan svårighet kan fastställas om handlingen har kommit in eller upprättats. När myndigheten har bestämt sig för ettdera systemet måste detta emellertid tillämpas konsekvent av alla inom myndigheten. Om det t.ex. har bestämts att allmänna handlingar tillhörande vissa ärendeslag skall registreras krävs det att alla allmänna handlingar som hör till sådana ärenden verkligen diarieförs. Detta gäller även för meddelanden som befordras elektroniskt.

text: I

text: 15 kap. 2 § sekretesslagen

text: uppställs vissa minimikrav beträffande uppgifterna i ett register. I det fall en handling registreras skall av registret framgå 1. datum, då handlingen kom in eller upprättades, 2. diarienummer eller annan beteckning som åsatts handlingen, 3. i förekommande fall från vem handlingen har kommit in eller till vem den har expedierats samt 4. i korthet vad handlingen rör. Utgångspunkten är att dessa uppgifter skall vara allmänt tillgängliga. Uppgifterna under punkterna 3 och 4 får utelämnas eller särskiljas om det behövs för att registret i övriga delar skall kunna företes för allmänheten.

text: Bestämmelsen i 15 kap. 1 § om att allmänna handlingar skall registreras utan dröjsmål innehåller inte någon bestämd tidsgräns. Det ligger emellertid i sakens natur att registreringen skall ske så snart det är praktiskt möjligt. Genom registreringen ges den enskilde möjlighet att kontrollera vilka ärenden och handlingar som förekommer hos en myndighet. Om handlingen inte registreras eller om registrering fördröjs inskränker detta allmänhetens möjlighet till insyn i myndighetens verksamhet. För en handling som kommer in till en myndighet med post ligger det närmast till hands att registrering följer i omedelbar anslutning till själva postöppningen. För handlingar som inges till myndigheten på annat sätt är det önskvärt att de diarieförs i nära anslutning till ingivandet. I normalfallet bör registrering ske senast påföljande arbetsdag.

text: Utlämnande av allmänna handlingar Grundläggande regler om allmänna handlingars offentlighet återfinns i

text: 2 kap.

text: tryckfrihetsförordningen

text: (TF). Kapitlet reglerar även primärt frågan om utlämnande av allmänna handlingar.

text: En handling är enligt

text: 2 kap. 3 §

text: TF allmän, om den förvaras hos en myndighet och enligt 6 § eller 7 § är att anse som inkommen till eller upprättad hos myndigheten. En handling anses normalt som upprättad när den har expedierats eller, om så inte skall ske, när handlingen färdigställts.

text: Enligt

text: 2 kap. 12 §

text: TF skall en allmän handling som får lämnas ut – som alltså inte omfattas av någon sekretessbestämmelse – på begäran ”genast eller så snart det är möjligt” på stället utan avgift tillhandahållas den som önskar ta del av handlingen. Av 13 § framgår vidare att den som önskar ta del av en allmän handling också har rätt att mot fastställd avgift få en avskrift eller en kopia av handlingen till den del den får lämnas ut. En sådan begäran skall behandlas skyndsamt. Besked i en utlämnandefråga bör normalt lämnas redan samma dag som en begäran har gjorts. Någon eller några dagars fördröjning kan dock godtas om en sådan fördröjning är nödvändig för att myndigheten skall kunna ta ställning till om den efterfrågade handlingen är allmän och offentlig. Härtill kommer att ett visst dröjsmål är ofrånkomligt om framställningen avser eller fordrar genomgång av ett omfattande material.

text: Om myndigheten, när den får en begäran om utfående av allmänna handlingar, inte direkt får klart för sig vilka handlingar som avses, bör myndigheten så snart som möjligt underrätta sökanden om detta så att denne får tillfälle att komplettera eller precisera sin framställning.

text: En begäran om att ta del av en allmän handling skall enligt

text: 2 kap. 14 §

text: TF göras hos den myndighet som förvarar handlingen. Svarar en viss befattningshavare vid myndigheten enligt arbetsordningen eller särskilt beslut för vården av handlingen, ankommer det enligt

text: 15 kap. 6 § andra stycket sekretesslagen

text: på denna befattningshavare att i första hand pröva frågan om handlingens utlämnande till enskild. Om framställningen inte kan tillmötesgås fullt ut, skall den som begär att få ut handlingen underrättas om detta. Han skall också underrättas om att han kan begära att frågan hänskjuts till myndigheten och att ett formligt beslut av myndigheten krävs för att ett avgörande skall kunna överklagas. Mot myndighetens avslagsbeslut får sökanden enligt

text: 15 kap. 7 § sekretesslagen

text: föra talan, i flertalet fall hos kammarrätt. Att ett beslut som går att överklaga skall förses med en anvisning om hur det kan överklagas följer av

text: 21 § förvaltningslagen (1986:223)

text: Bedömning

text: Registrering av handlingar Under mer än två års tid hanterades handlingar inom miljö- och hälsoskyddssektionen helt utan iakttagande av de krav som jag nyss har redogjort för. Detta orsakade bl.a. betydande svårigheter att fastställa vilka handlingar som fanns hos sektionen. Hanteringen tilläts fortgå trots att problemen på ett tidigt stadium blev allmänt kända inom myndighetsnämnden och trots att nämnden till länsstyrelsen åtog sig att, långt tidigare än vad som nu blev fallet, vidta nödvändiga åtgärder. Hänvisningen i remissvaret till brister i kommunikation mellan BB och en kanslist som en förklaring framstår som anmärkningsvärd och förekomsten av någon sådan bristande kommunikation stöds inte av utredningen i övrigt. Snarare synes just avsaknaden av någon anställd med uppgift att praktiskt utföra registreringen av sektionens handlingar utgöra en av de främsta orsakerna till problemen. Även om BB, som ansvarade för registreringen, i och för sig inte var särskilt aktiv för att rätta till bristerna visar utredningen dessutom att nämnden brustit i sitt ansvar för verksamheten (se

text: 6 kap. 7 § kommunallagen

text: , 1991:900). För den ytterst bristfälliga hanteringen samt det långa dröjsmålet med att vidta tillräckliga åtgärder förtjänar kommunen allvarlig kritik och jag förutsätter att den nya, gemensamma nämnden är organiserad på ett sätt som omöjliggör en upprepning av det inträffade.

text: AA:s begäran om att få ut en allmän handling Det är självfallet anmärkningsvärt att BB felaktigt trodde sig ha upprättat en åtalsanmälan. Att det inte gick att reda ut hur det förhöll sig med detta berodde med all sannolikhet på den i princip obefintliga kontrollen över sektionens handlingar som då rådde. AA borde dock naturligtvis i vart fall ha fått besked om att hans begäran inte kunde tillmötesgås samt om att han hade möjlighet att begära ett formligt, överklagbart, beslut. Jag är mycket kritisk till att hans skriftliga framställningar, ställda till kommunen, inte ens besvarades. Kommunstyrelsen har beklagat det inträffade och har uppgett att det strider mot det tillvägagångssätt som kommunens tjänstemän har att iaktta. Jag utgår därför från att motsvarande situation inte kommer att uppstå igen.


nyckelord:
Objektivitet, opartiskhet, saklighet
Serviceskyldighet

title: Kritik mot en förrättningslantmätare för hjälp åt en part att bemöta ett överklagande av lantmätarens beslut

text: Anmälan

text: I en anmälan med bilagor, som kom in till JO den 15 september 2005, klagade AA på Lantmäterimyndigheten i Kalmar län och på en förrättningslantmätare där med anledning av handläggningen av en fastighetsförrättning. I anmälan framfördes i huvudsak följande.

text: Vid en förrättning av lantmäterimyndigheten den 1 juni 2004 i ett ärende om bl.a. anläggande av en samfällighetsväg genom fastigheten H 15:1 tjänstgjorde BB som förrättningslantmätare. Ansökan hade gjorts av ägarna till fastigheterna H 2:5 och G 3:1. Redan före förrättningen fanns en uppgift om att sökandena med myndighetens goda minne kunde sätta i gång anläggningsarbetet. CC, ägaren till H 15:1, meddelade hinder mot förrättningen, men det ledde inte till att den avbröts. Vid förrättningen gav BB ingen redogörelse för ansökningen och presenterade inte tillräcklig utredning. CC hade inte heller fått tillfälle före den 1 juni 2004 att yttra sig och förebringa utredning i ärendet. Vid förrättningen medgav BB omgående igångsättning av anläggningsarbetena men tog tillbaka medgivandet efter protester från AA, som företrädde CC. Förrättningen registrerades innan den hade vunnit laga kraft. CC överklagade förrättningen till fastighetsdomstolen i Kalmar. BB anlitades av sökandena DD och EE för att svara på överklagandet av hans eget beslut till fastighetsdomstolen. Förfarandet strider mot

text: 4 kap. 13 § fastighetsbildningslagen

text: och mot

text: 12 kap.

text: rättegångsbalken

text: . DD skrev ordagrant av BB:s svar på dator. EE bifogade BB:s handtext till fastighetsdomstolen.

text: Till anmälan fogades bl.a. kopia av en odaterad skrivelse från FF och EE rubricerad Fortsatt yttrande över CC:s överklagande. I skrivelsen uppger de bl.a. att de har ”anlitat lantmätare BB till alla dessa kommentarer som svar på GG:s besvärsskrivelse. Vi instämmer fullt och fast med de svaren han har skrivit på samtliga papper”. Vidare bifogades bl.a. en skrivelse den 14 oktober 2004 undertecknad av DD, ställd till fastighetsdomstolen i Kalmar län, rubricerad Kommentarer till överklagandet från CC samt en kopia av en handskriven text.

text: Utredning

text: Lantmäterimyndigheten i Kalmar län anmodades att göra en utredning och yttra sig över vad som hade sagts i anmälan om BB:s uppdrag åt DD och EE och FF. I sitt remissyttrande den 27 december 2005, som var undertecknat av överlantmätaren HH, hänvisade lantmäterimyndigheten till en bifogad redogörelse av BB. Myndigheten yttrade bl.a. att det som AA hade angett, vad gällde BB:s hjälp till sökanden med att skriva svar till fastighetsdomstolen, var riktigt. Lantmäterimyndigheten yttrade vidare i denna del: Lantmäterimyndigheten finner [att] hjälpen till sökanden gått längre än vad

text: förvaltningslagens

text: regler om myndigheternas serviceskyldighet stadgar. I detta avseende har BB handlat om än med bästa välvilja så ändock olämpligt. BB:s redogörelse, daterad den 13 december 2005, hade beträffande den av JO remitterade frågan följande innehåll. Sedan förrättningen avslutats och besvär inkommit, sökte EE (som företräder dödsboet och 2:5) mig sedan han kommunicerats besvärsskrivelsen. Som han uttryckte det kunde han inget om de i besvären åberopade paragraferna och behövde hjälp att bemöta besvärsskrivelsen. Jag svarade honom att det inte var min uppgift som förrättningslantmätare, utan att han skulle kontakta någon jurist för detta. Då EE ändå ville ha vissa förklaringar av de åberopade paragraferna, för att ingen annan än jag kände till ärendet, ”föll jag till föga” och lovade skicka honom mina kommentarer till besvärsskrivelsen. Även om nu detta skedde två till tre månader efter förrättningsbeslutet, är jag klar över att jag lämpligen skulle ha avstått också från att skriva dessa ”kommentarer”. Lantmäterimyndigheten gav också in kopia av förrättningsprotokollet i det aktuella ärendet.

text: AA kommenterade remissvaret.

text: I ett beslut den 20 november 2006 anförde JO Berggren följande.

text: Bedömning

text: JO kan inte ändra eller upphäva myndigheters beslut. Granskningen är inte heller avsedd att föregripa eller ersätta den prövning som kan eller har kunnat ske i ordinarie ordning. JO brukar således inte ta ställning till om ett beslut är riktigt i sak. Jag har mot denna bakgrund inte närmare granskat innehållet i lantmäterimyndighetens beslut i ärendet.

text: Enligt

text: 4 § förvaltningslagen (1986:223)

text: skall varje myndighet lämna upplysningar, vägledning, råd och annan sådan hjälp till enskilda i frågor som rör myndighetens verksamhetsområde. Hjälpen skall lämnas i den utsträckning som är lämplig med hänsyn till frågans art, den enskildes behov av hjälp och myndighetens verksamhet.

text: Serviceskyldigheten enligt

text: förvaltningslagen

text: innebär att hjälp skall lämnas i lämplig utsträckning med hänsyn till bl.a. frågans art. I förarbetena till bestämmelsen uttalas följande (

text: prop. 1985/86:80 s. 20

text: f. och s. 60). I ärenden där det finns flera enskilda parter med motstridiga intressen kan det vidare skada tilltron till myndighetens opartiskhet, om myndigheten lämnar ena parten

text: hjälp och detta är till nackdel för motparten. Också med tanke på dessa fall behöver serviceskyldigheten vara begränsad. Mot en sådan ordning som jag nu har skisserat kan givetvis invändas att den enskilde blir i viss mån beroende av myndigheternas uppfattning om vad som är lämpligt. Man bör emellertid observera att de regler i ämnet som jag föreslår inte kommer att kunna tillämpas godtyckligt. Här som annars gäller grundlagens krav att myndigheterna måste iaktta saklighet och opartiskhet och beakta allas likhet inför lagen (

text: 1 kap. 9 § regeringsformen

text: ). I förordningen (

text: ) med instruktion för det statliga lantmäteriet föreskrivs i

text: 18 § 3

text: att lantmäterimyndigheten i länet är skyldig att ge råd och stöd inom verksamhetsområdet. Det får antas att bestämmelsen, som har tillkommit efter

text: förvaltningslagen

text: , avsetts tillföra regleringen något utöver vad som följer av denna (jfr Hellners och Malmqvist,

text: Förvaltningslagen

text: med kommentarer, 2003, s. 62), vilket skulle kunna innebära att avsikten är att service skall lämnas i större utsträckning än vad en lantmätare är skyldig att göra enligt

text: förvaltningslagen

text: . De slutsatser som har kommit till uttryck i det nyss återgivna förarbetsuttalandet bör dock enligt min mening beaktas också i ett sådant fall.

text: Tilltron till myndighetens opartiskhet kan således kräva att hjälp inte lämnas till den enskilde. Detta är särskilt viktigt att beakta när någon vänder sig till en myndighet i frågor som kan antas vara omstridda och eventuellt komma att prövas i rättegång (jfr JO 1996/97 s. 402 och

text: JO 2000/01 s. 490

text: samt JO:s beslut den 4 augusti 2004, dnr

text: I detta fall har BB bekräftat att han hjälpte en av parterna i det överklagade förrättningsärendet att bemöta besvärsskrivelsen i målet vid fastighetsdomstolen genom att skicka honom sina kommentarer till besvärsskrivelsen. Hjälpen lämnades efter det att myndigheten hade meddelat beslut i ärendet. Såvitt framkommit har BB inte uppträtt som ombud eller rättegångsbiträde i målet i fastighetsdomstolen. Hans handlande får i stället bedömas mot bakgrund av serviceskyldigheten och kravet på opartiskhet.

text: I fråga om tillämpningen av serviceskyldigheten enligt

text: 4 §

text: FL efter det att ett ärende har avslutats för myndighetens del anförde ställföreträdande JO Leif Ekberg i det nyssnämnda beslutet

text: JO 2000/01 s. 490

text: bl.a. följande.

text: Ett annat exempel kan vara att myndigheten till massmedier, en part eller annan kommenterar sitt beslut. Något rättsligt hinder för detta föreligger inte låt vara att det i vissa fall – varom här inte är fråga – finns inskränkningar i detta avseende i

text: sekretesslagen (1980:100)

text: . Ett sådant uttalande kan ta sikte på att förklara de ställningstaganden som gjorts i beslutet och vad som har varit avgörande vid bestämmande av utgången. Det kan också röra sig om frågor som har med verkställighet av beslutet att göra. Det är inte uteslutet att myndigheten också i situationer där fråga uppkommit om innebörden av myndighetens beslut kan bidra med någon form av förklaring av beslutet som kan förhindra en feltolkning av detsamma eller ett överklagande i onödan till nästa instans. Här måste dock myndigheten iaktta stor försiktighet så att den inte i efterhand gör en saklig omprövning av sitt eget beslut eller skadar tilltron till sin egen opartiskhet. Jag har ingen annan uppfattning än den som Leif Ekberg har gett uttryck för.

text: De av BB handskrivna kommentarerna kan inte uppfattas som en förklaring av det egna beslutet. Det framgår över huvud taget inte att det är BB som står för kommentarerna. Kommentarerna har skrivits i ”vi-form”, som om de hade varit författade av parten själv, och utgörs i stora delar av en argumentation till bestridande av det överklagande som AA:s huvudman har gjort. Kommentarerna har av sökandena i princip i oförändrat skick lämnats in till fastighetsdomstolen som ett svar på överklagandet.

text: Tillämpningen av serviceskyldigheten är som framgått en avvägningsfråga. I princip uttalar sig JO inte i bedömningsfrågor. Enligt min mening har emellertid BB:s hjälp lämnats i en utsträckning som klart går utöver vad som kan anses lämpligt. Att en förrättningslantmätare bistår en part i dennes talan i målet vid överinstansen kan också vara olämpligt med hänsyn till att lantmätarens befattning med saken ännu inte har avslutats; förrättningen kan komma att återförvisas till den egna myndigheten (

text: 16 kap. 12 § fastighetsbildningslagen

text: [1970:988], FBL), fastighetsdomstolen kan komma att kalla lantmätaren till huvudförhandlingen för att lämna upplysningar (

text: 16 kap. 5 §

text: FBL). Vidare gäller bl.a. att lantmäterimyndigheten efter att fastighetsdomstolens beslut eller utslag har vunnit laga kraft enligt

text: 16 kap. 15 §

text: FBL har att ombesörja registrering. I dessa fall är det naturligtvis av betydelse att lantmätarens opartiskhet inte kan ifrågasättas. Med det nu sagda instämmer jag i den kritik som överlantmätaren har gett uttryck för.

text: Vad AA i övrigt har framfört föranleder ingen åtgärd från min sida.

text: Ärendet avslutas.


nyckelord: Häkte Information Underrättelse

title: Anmälan mot Kriminalvården, häktet Kronoberg, angående utländsk intagens möjlighet att ringa till ambassad och anhöriga

text: Anmälan m.m.

text: I en anmälan, som kom in till JO den 8 juli 2009, framförde vitryske medborgaren AA klagomål mot bl.a. Polismyndigheten i Stockholms län, åklagare vid Åklagarmyndigheten och Stockholms tingsrätt. Dessa klagomål har behandlats i JO:s ärende med dnr 3831-2009. Beslut i det ärendet fattades den 25 november 2009 av dåvarande chefsjustitieombudsmannen Mats Melin, som efter viss utredning inte fann anledning att vidta några ytterligare åtgärder.

text: I anmälan framförde AA även klagomål mot Kriminalvården, häktet Kronoberg, och dessa behandlas inom ramen för nu aktuellt ärende. Av anmälan i denna del framgick bl.a. följande.

text: Den 7 juni 2009 frihetsberövades AA som misstänkt för stöld. Han begärde vid flera tillfällen att få kontakta Vitrysslands ambassad och att han skulle få ringa till sin mamma, men fick inte den möjligheten.

text: Utredning

text: Utdrag ur Kriminalvårdens klientadministrativa system avseende AA inhämtades och granskades.

text: Anmälan remitterades därefter till Kriminalvården, som anmodades att yttra sig över vad AA anfört om möjligheten få ringa till ambassaden och till sina anhöriga. I sitt remissvar anförde myndigheten, region Stockholm, genom dåvarande regionchefen BB, följande (bifogad bilaga har utelämnats här). – – – Kriminalvårdens remissvar avser de delar som berör Kriminalvården. Kriminalvården konstaterar att anmälan i huvudsak anför klagomål som direkt berör Polismyndigheten och Sveriges Domstolar.

text: Sammanfattning anmälan i de delar det rör Kriminalvården.

text: AA anför bl.a. att han ej fått kontakta Vitrysslands ambassad samt sin mor.

text: VO Kronobergs yttrande

text: VO Kronobergs yttrande finns bifogas i sin helhet som bilaga.

text: Styrande dokument beträffande kontakt med ambassad

text: Av

text: 1 § lag (1989:152)

text: om underrättelseskyldighet m.m. när utlänningar är berövade friheten framgår om en utlänning berövas friheten efter beslut av en myndighet, skall den som ansvarar för verkställigheten av beslutet på begäran av utlänningen utan dröjsmål underrätta hans hemlands konsulat om frihetsberövandet samt vidarebefordra meddelanden från honom till konsulatet. När en utlänning har berövats friheten skall han utan dröjsmål upplysas om sin rätt att begära att konsulatet skall underrättas om frihetsberövandet och om sina möjligheter att få meddelanden till konsulatet vidarebefordrade. Av

text: 2 § lag (1989:152)

text: om underrättelseskyldighet m.m. när utlänningar är berövade friheten framgår om den som är berövad friheten inte motsätter sig det, skall hans hemlands konsul beredas tillfälle att besöka honom, samtala och brevväxla med honom samt se till att han får hjälp att ta tillvara sin rätt. Av

text: 3 § lag (1989:152)

text: om underrättelseskyldighet m.m. när utlänningar är berövade friheten framgår vid tillämpningen av 1 och 2 § § skall iakttagas vad som i lag eller annan författning annars är föreskrivet om rätt för den som är berövad friheten att ta emot besök eller att skriftligen eller muntligen utväxla meddelanden. Av 7 § 1 kap. kriminalvårdens föreskrifter och allmänna råd för behandling i häkte, (

text: KVFS 2007:1

text: ), framgår att häktet skall informera en utländsk häktad om hans eller hennes rättighet att hemlandets konsulat underrättas enligt lagen (

text: ) om underrättelseskyldighet m.m. när utlänningar är berövade friheten, om sådan information inte tidigare lämnats av annan myndighet. Att den häktade fått sådan information skall antecknas i den häktades journal. Om den häktade önskar att sådan underrättelse lämnas till konsulat eller beskickning skall den lämnas utan dröjsmål och senast inom 48 timmar.

text: Styrande dokument beträffande kontakt med anhörig

text: Av

text: 12 § lag (1976:371)

text: , behandlingen av häktade och anhållna m.fl., (HäL), framgår bl.a. att telefonsamtal mellan den häktade och en person utanför förvaringslokalen får äga rum i den utsträckning det lämpligen kan ske. Den häktade skall vägras telefonsamtal som kan medföra fara från säkerhetssynpunkt. Inte heller den som är häktad på grund av misstanke om brott får ta emot eller ringa telefonsamtal som kan medföra fara för att bevis undanröjs eller utredning om brott på annat sätt försvåras. Av 16 § HäL framgår bl.a. att beträffande den som är häktad på grund av misstanke om brott är det undersökningsledaren eller åklagaren som skall avgöra om eller i vad mån det finns hinder mot medgivande enligt 11-12 § § på grund av att åtgärden kan medför fara för att bevis undanröjs eller utredning om brott på annat sätt försvåras. Ett beslut enligt första stycket som innebär inskränkningar i den häktades kontakter med omvärlden (restriktioner) får meddelas endast om den häktade får underkastas restriktioner enligt

text: 24 kap. 5 a § rättegångsbalken

text: (RB). Av

text: 24 kap. 5 a §

text: RB framgår att om rätten beslutar att häkta någon, förordnar att någon skall kvarbli i häkte eller medger förlängning av tiden för att väcka åtal, skall den samtidigt på begäran av åklagaren pröva om den häktades kontakter med omvärlden skall få inskränkas. Tillstånd till sådana restriktioner får meddelas endast om det finns risk för att den misstänkte undanröjer bevis eller på annat sätt försvårar sakens utredning. Av de europeiska fängelsereglerna framgår av 10.1 att de europeiska fängelsereglerna är tillämpliga på var och en som häktats av rättslig myndighet eller frihetsberövats till följd av dom. Av de europeiska fängelsereglerna framgår av 24.2 att kommunikation och besök kan bli föremål för inskränkningar och kontroll om detta är nödvändigt på grund av pågående brottsutredningar, för upprätthållandet av ordning och säkerhet, för att

text: förhindra brott eller skydda brottsoffer, men sådana inskränkningar, inklusive särskilda restriktioner som beslutats av behörig rättslig myndighet, ska ändå medge en godtagbar lägsta kontaktnivå. Av de europeiska fängelsereglerna framgår av 24.8 att de intagna ska tillåtas att omedelbart underrätta sina familjer om att de fängslats eller förflyttats till annat fängelse samt om de drabbas av allvarlig sjukdom eller skada.

text: Kriminalvården gör följande bedömning:

text: Beträffande underrättelse till/kontakt med ambassaden Av styrande dokument står klart att om en utlänning berövas friheten efter beslut av en myndighet, skall den som ansvarar för verkställigheten av beslutet på begäran av utlänningen utan dröjsmål underrätta hans hemlands konsulat om frihetsberövandet. Bestämmelserna är tillämpliga på alla former av frihetsberövanden som beslutas av myndigheter. Underrättelse ska lämnas av den myndighet som verkställer beslutet om frihetsberövandet, i allmänhet polisen eller Kriminalvården. Polismyndigheten ombesörjer i första hand att underrättelse lämnats då en utlänning är gripen eller anhållen och förvaras i polisarrest. Har en frihetsberövad person av polisen överlämnats till ett häkte innan underrättelse lämnats, är det häktet där den intagne vistas som skall lämna underrättelsen. Det är således viktigt att häktet i samband med inskrivningen tar reda på om polisen lämnat underrättelse om frihetsberövandet. Har underrättelse lämnat av polis behöver inte ny underrättelse lämnats. I detta aktuella fall finner utredningen inget svar på om denna kontroll utförts. Enligt lagen (

text: ) om underrättelseskyldighet m.m. när utlänningar är berövad friheten ska underrättelse lämnas utan dröjsmål. Om den häktade önskar att sådan underrättelse lämnas till konsulat eller beskickning skall den lämnas utan dröjsmål och senast inom 48 timmar. I detta specifika ärende har häktet med hjälp av tolk haft ett s.k. ankomstsamtal och upprättat ett verkställighetsplanunderlag. Av dokumentationen kring detta framkommer dock inte om AA fått informationen om hans rättighet att dennes ambassad skall underrättas om hans frihetsberövande. Dock framkommer inga dokumenterade uppgifter om att ambassaden blivit underrättad. Vidare framgår av utredningen att den tjänsteman som höll ankomstsamtalet ställer sig frågande till att denne inte skulle ha undersökt denna omständighet eftersom samtalet följer en väl strukturerad mall. En annan omständighet som talar för att AA inte påtalat denna önskan för kriminalvårdspersonal är att på dennes avdelning fanns rysktalande personal och varken denne eller annan personal kan erinra sig om att AA faktiskt begärt detta. Av AA:s anmälan framgår dock av dennes uppgifter att han i sammanhang som polisförhör samt inför domstol begärt detta. Av detta kan det inte uteslutas att denna önskan i detta fall inte framgått till Kriminalvården. Vilket kan visa på en kommunikationsbrist myndigheterna i mellan. Vilket naturligtvis inte fråntar Kriminalvården dennes ansvar att utreda detta. Beträffande möjligheten att kontakta eller att ta emot besök från ambassaden gäller vad som i lag eller annan författning annars är föreskrivet om rätt för den som är berövad friheten att ta emot besök eller ringa. Det innebär att frågan om direkt kontakt med ambassadpersonal skall prövas utifrån lagen (

text: ) om behandlingen av häktade och anhållna m.fl. I detta specifika fall var AA belagd med restriktioner och således skulle frågan om kontakt med ambassad avgöras i första hand av åklagare. Någon åklagarframställan beträffande möjlighet till direkt kontakt med ambassaden har ej lämnats ut av AA. Detta är Kriminalvårdens slutsats då häktet har en väl förankrad rutin kring detta. Åklagarframställan dokumenteras av häktet rutinmässigt i Kriminalvårdens klientadministrativa system KLAS. Kriminalvården beklagar dock det inträffade och skall genom rättsvårdsmässig uppföljning säkerställa denna hantering.

text: Beträffande kontakt med familjen Av utredningen framgår att AA var belagd med restriktioner. Vidare finns ingenting i utredningen som styrker att AA lämnat ut en åklagarframställan för prövning.

text: Kriminalvården finner därmed inget skäl att ifrågasätta AA:s uppgifter att han ej personligen ringt modern eftersom någon sådan begäran ej hanterats av åklagaren. Och således ej heller kunnat beviljas av häktet. Frågan huruvida det då finns skäl att kritisera häktet kvarstår. Dock, av de europeiska fängelsereglerna som även är tillämpliga för häktade framgår tydligt att kommunikation och besök kan bli föremål för inskränkningar och kontroll om detta är nödvändigt på grund av pågående brottsutredningar, för upprätthållandet av ordning och säkerhet, för att förhindra brott eller skydda brottsoffer, men sådana inskränkningar, inklusive särskilda restriktioner som beslutats av behörig rättslig myndighet, ska ändå medge en godtagbar lägsta kontaktnivå. Vidare framgår att de intagna ska tillåtas att omedelbart underrätta sina familjer om att de fängslats. I detta specifika fall kan anses rimligt att AA:s mor, genom häktets försorg underrättats.

text: Bedömning

text: Rättslig reglering m.m. Kriminalvården har i remissyttrandet redogjort för innehållet i den rättsliga reglering som har aktualiserats med anledning av AA:s anmälan. Lagen (

text: ) om behandlingen av häktade och anhållna m.fl. har den 1 april 2011 ersatts av

text: häkteslagen (2010:611)

text: . Kriminalvårdens föreskrifter och allmänna råd för behandling i häkte,

text: KVFS 2007:1

text: , har samma dag ersatts av Kriminalvårdens föreskrifter och allmänna råd för häkte,

text: KVFS 2011:2

text: (FARK Häkte). I det följande hänvisas dock till de bestämmelser som var gällande vid tidpunkten för de i ärendet aktuella klagomålen. Utöver vad Kriminalvården därvid anfört beträffande den rättsliga regleringen vill jag göra följande tillägg och framföra vissa synpunkter.

text: Av förarbetena till

text: 1 § första stycket lagen (1989:152)

text: om underrättelseskyldighet m.m. när utlänningar är berövade friheten framgår att underrättelsen ska lämnas av den myndighet som verkställer beslutet om frihetsberövande, i allmänhet polisen eller Kriminalvården. Har den frihetsberövade av polisen överlämnats till en annan myndighet (JO:s kursivering), exempelvis ett häkte, innan underrättelsen lämnats, blir det den myndigheten som ska lämna underrättelsen (jfr

text: prop. 1988/89:74 s. 20

text: f.) Även om det inte uttryckligen framgår av förarbetena torde detsamma också gälla ansvaret för att den frihetsberövade informeras om sina rättigheter enligt nyss nämnda bestämmelse.

text: Enligt bestämmelsen i 1 kap. 7 §

text: KVFS 2007:1

text: är Kriminalvården skyldig att informera en utländsk frihetsberövad om hans rätt att begära att medborgarlandets ambassad underrättas om frihetsberövandet. Kriminalvården ska också dokumentera att den frihetsberövade har informerats om sina rättigheter i detta avseende. Om den frihetsberövade begär att sådan underrättelse lämnas följer det av de allmänna råden till bestämmelsen att Kriminalvården ska anteckna i den intagnes journal när och till vem underrättelsen lämnats. Bestämmelsen anger dock inte någon skyldighet för Kriminalvården att dokumentera att myndigheten har kontrollerat om polismyndigheten dels redan har lämnat nämnda information till den frihetsberövade, dels på begäran av den frihetsberövade redan har underrättat ambassaden. Inte heller anger den att Kriminalvården ska dokumentera att en frihetsberövad utlänning som är häktad eller av andra skäl har intagits i häkte har upplysts om sina möjligheter att få meddelanden vidarebefordrade till ambassaden

text: (jfr 1 § andra stycket andra ledet lagen [1989:152] om underrättelseskyldighet m.m. när utlänningar är berövade friheten). Denna skyldighet följer dock av Kriminalvårdens föreskrifter om journal.

text: Av

text: 1 § första stycket 2. förordningen (1976:376)

text: om behandlingen av häktade och anhållna m.fl. framgår att förordningen gäller i fråga om den som har anhållits eller gripits på grund av misstanke om brott. Av

text: 1 a § samma förordning

text: följer att det för varje person, som enligt 1 § är intagen i häkte, ska föras journal enligt föreskrifter som Kriminalvården meddelar.

text: Enligt 20 § Kriminalvårdens föreskrifter och allmänna råd om journal,

text: KVFS 2008:11

text: , ska anteckningar föras löpande. I journalen ska införas alla beslut som har fattats, viktiga händelser samt väsentliga uppgifter om vidtagna eller planerade åtgärder om klienten. Även omständigheter i övrigt som är av betydelse för vistelsen i häkte ska antecknas. Av de allmänna råden till bestämmelsen framgår bl.a. att det i daganteckningarna förs kortfattade övriga löpande anteckningar om t.ex. kontakter med andra myndigheter.

text: Underrättelse till vitryska ambassaden om frihetsberövandet Kriminalvården har i sitt yttrande anfört att det är polismyndigheten som i första hand ska se till att underrättelse lämnas till ambassad då en utlänning är gripen eller anhållen och förvaras i arrest. Jag delar den uppfattningen såvitt avser de fall då det är polismyndigheten som ansvarar för arresten där den frihetsberövade förvaras. På vissa platser i landet, bl.a. i häktet Kronoberg, är det emellertid i stället Kriminalvården som ansvarar för arrestverksamheten. I de situationerna kan den rättsliga regleringen och uttalandena i förarbetena knappast uppfattas på annat sätt än att ansvaret för att lämna information och underrättelse, om sådan då inte redan har lämnats av polismyndigheten, åvilar Kriminalvården från det att den frihetsberövade tas in i arresten. Det styrande är således vilken myndighet som ansvarar för ”förvaringen” av den frihetsberövade.

text: Av utredningen framgår att AA frihetsberövades den 7 juni 2009 och att han samma dag togs in i häktet Kronobergs arrestlokaler. I samband med att AA togs in i arresten borde häktet Kronoberg ha kontrollerat om polismyndigheten redan hade lämnat den föreskrivna informationen och/eller om polismyndigheten, på begäran av AA, hade underrättat den vitryska ambassaden om frihetsberövandet. Huruvida en sådan kontroll gjordes framgår inte av den intagnes behandlingsjournal eller av utredningen i övrigt. Det framgår inte heller om häktet för egen del vidtog några åtgärder i dessa avseenden. Kriminalvården kan inte undgå kritik för den bristfälliga dokumentationen.

text: Jag kan notera att det hölls ett ankomstsamtal med AA den 11 juni 2009, dvs. först fyra dagar efter det att han tagits in i arresten. Även för det fall AA vid det tillfället skulle ha informerats om möjligheten att begära att ambassaden skulle underrättas har informationen, enligt bestämmelsen i

text: 1 § lag (1989:152)

text: om underrättelseskyldighet m.m. när utlänningar är berövade friheten, lämnats för sent.

text: Upplysningar till den frihetsberövade utlänningen om dennes rättigheter Som Kriminalvården redogjort för i sitt remissyttrande följer det av 1 § andra stycket andra ledet lagen (

text: ) om underrättelseskyldighet m.m. när utlänningar är berövade friheten att den frihetsberövade ska underrättas om sina möjligheter att få meddelanden till konsulatet vidarebefordrade. Det framgår inte av dokumentationen i ärendet om häktet vidtog några åtgärder i det avseendet, dvs. om de själva lämnade den informationen eller om de kontrollerade om polismyndigheten redan hade gjort det. Kriminalvården inte kan undgå kritik för den bristande dokumentationen även i dessa avseenden. Övrigt Jag delar Kriminalvårdens uppfattning att det hade varit lämpligt att häktet hade underrättat AA:s anhöriga om frihetsberövandet.

text: Vid min granskning har det i övrigt inte framkommit något som ger anledning till kritik eller något ytterligare uttalande.

text: Ärendet avslutas.