title: Den fråga som ARN hade att besvara var om banken haft särskilda skäl att säga upp ett betalkonto med grundläggande funktioner. ARN konstaterade att bristande kundkännedom inte i sig räcker som grund för uppsägning. Enligt penningtvättsregelverket är banker skyldiga att vidta en rad åtgärder för att skaffa sig tillräcklig kundkännedom. Eventuella kundkännedomsfrågor ska vara tydliga så att konsumenten ska förstå vilka uppgifter och underlag som krävs. Om svaren inte är tillräckliga, bör banken följa upp med kompletterande frågor. Först när banken, trots sådana åtgärder, inte har förutsättningar att i rimlig utsträckning upptäcka och förhindra misstänkta transaktioner kan affärsförbindelsen behöva avslutas. ARN konstaterade att annat inte framkommit än att konsumenten efter bästa förmåga hade lämnat förklaringar till de transaktioner som banken frågat om och att förklaringarna inte framstod som orimliga. Banken hade inte heller vidtagit någon åtgärd, utöver att begära ett inkomstunderlag, för att undersöka bakgrunden till transaktionerna. ARN kom därför fram till att det inte var visat att banken inte hade och inte heller kunde skaffa sig tillräcklig kundkännedom och att det därmed inte fanns särskilda skäl att säga upp kontot.

text: VMA begärde tillgång till sitt konto i banken

text: I sin anmälan till nämnden uppgav VMA följande. Banken har sagt upp hans konto eftersom den anser att han inte korrekt har kunnat förklara transaktioner som gjorts på hans konto. Han och hans sambo har gemensamt köpt en lägenhet och beviljades lån i banken. De transaktioner som har gjorts gäller betalningar på lånet. Hans sambos bror, som också bor i lägenheten, har bidragit till avbetalning av lånet.

text: Banken nämner ett belopp på 200 000 kr. Av detta hade hans svärmor, som bodde med dem då, fört över 115 000 kr, vilket hon amorterade direkt via telefon. Resten är mellan honom och hans sambo. Hon står också för bolånet, och när de amorterade tillsammans brukade de överföra pengar till varandra, och en av dem genomförde amorteringen. Ett belopp på 20 000 kr har han fått in på sitt konto vid olika tillfällen, men han saknar underlag för det. Resten är enbart mellan honom och hans sambo. När han fick brevet från banken handlade det inte om hela beloppet på 200 000 kr, utan i brevet hade vissa transaktioner markerats, och han ombads förklara dess ursprung. Ingen av transaktionerna på hans konto är olaglig.

text: Banken motsatte sig kravet.

text: I sitt svar till nämnden uppgav banken följande. Banken har konstaterat en avvikande hög omsättning för en så ung person som VMA gällande stora swishtransaktioner och extra amorteringar. VMA och hans sambo ringde regelbundet in till banken och extraamorterade relativt stora summor i förhållande till inkomsterna, från 9 000 kr till 134 000 kr. Banken skickade därför en transaktionsförfrågan till honom den 2 oktober 2024. Banken fick svar men inget underlag. Banken efterfrågade även inkomstunderlag, men det har inte skickats in.

text: Banken förstår inte pengarnas ursprung eller den höga omsättningen. Banken har därför bedömt att det inte går att hantera risken som förknippas med kundrelationen. Mot bakgrund av detta beslutade banken att avsluta affärsförbindelsen med hänvisning till gällande allmänna villkor.

text: Allmänna reklamationsnämnden gjorde följande bedömning.

text: Konsumenters rätt till betalkonton med grundläggande funktioner

text: En bank får som huvudregel inte vägra en konsument att öppna ett betalkonto med grundläggande funktioner som banken tillhandahåller andra konsumenter, om konsumenten är lagligen bosatt inom EES (se 4 a kap. 1 § lagen, 2010:751, om betaltjänster). En bank får heller inte säga upp ett avtal om ett sådant betalkonto annat än om vissa särskilt angivna förutsättningar är uppfyllda (se 4 a kap. 9 § samma lag).

text: En av de förutsättningar som ger banken rätt att säga upp ett kontoavtal är att konsumenten avsiktligt har använt betalkontot för olagliga ändamål. En annan är att särskilda skäl föreligger (se 4 a kap. 9 § första stycket 4 samma lag).

text: Av lagmotiven framgår att möjligheten att säga upp ett avtal om betalkonto på grunden särskilda skäl endast bör komma i fråga i undantagsfall. Det sägs att lagliga hinder bör innefattas i begreppet men att det ytterst är en fråga för rättstillämpningen vad som i det enskilda fallet utgör särskilda skäl. Vidare framgår av lagmotiven att endast det faktum att det föreligger en misstanke om penningtvätt eller finansiering av terrorism inte ensamt bör kunna utgöra en grund för uppsägning av ett betalkonto men att det ytterst är penningtvättsregelverket som sätter ramen för vilka åtgärder som ett kreditinstitut kan behöva vidta. (Se

text: prop. 2016/17:129 s. 39

text: Penningtvättsregelverkets kundkännedomskrav

text: Det som ytterst sätter gränsen för bankers skyldighet att tillhandahålla konsumenter ett betalkonto med grundläggande funktioner är att en bank inte får upprätthålla en affärsförbindelse, om den inte har tillräcklig kännedom om kunden i två avseenden. Den kännedom som avses rör bankens möjligheter att dels kunna hantera risken för penningtvätt eller finansiering av terrorism som kan förknippas med kundrelationen, dels övervaka och bedöma kundens aktiviteter och transaktioner, bl.a. i syfte att upptäcka transaktioner som kan antas ingå som ett led i penningtvätt eller finansiering av terrorism (se 3 kap. 1 § och 4 kap. 1 § första stycket 3 lagen, 2017:630, om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism).

text: Banker är enligt regelverket skyldiga att vidta en rad åtgärder för att skaffa sig tillräcklig kundkännedom. De ska inhämta information om affärsförbindelsens syfte och art samt lägga informationen till grund för en bedömning av vilka aktiviteter och transaktioner som kunden kan förväntas vidta och genomföra inom ramen för affärsförbindelsen och den risk för penningtvätt eller finansiering av terrorism som kan förknippas med kundrelationen (se 3 kap. 12 § samma lag).

text: Tanken är att bankerna ska vidta åtgärder i syfte att uppnå kundkännedom i en sådan omfattning att risken för penningtvätt och finansiering av terrorism i den enskilda kundrelationen kan hanteras, det vill säga hållas på en acceptabel nivå (se

text: prop. 2016/17:173 s. 254

text: ). Vilka åtgärder för kundkännedom som ska vidtas varierar i princip beroende bl.a. på hur omfattande risken för penningtvätt och finansiering av terrorism som kan förknippas med kundrelationen bedöms vara. Om risken bedöms vara hög, ska särskilt omfattande kontroller, bedömningar och utredningar göras (se 3 kap. 16 § samma lag). Som exempel på särskilt omfattande kontroller nämns i lagmotiven en högfrekvent fortlöpande uppföljning av affärsförbindelsen (se

text: prop. 2016/17:173 s. 529

text: ). Som framgår av lagmotiven kan en affärsrelation upprätthållas även om en förhöjd risknivå föreligger men detta förutsätter att verksamhetsutövaren, efter kompletterande åtgärder för kundkännedom och en förstärkt

text: övervakning av affärsförbindelsen, bedömer sig ha tillräckliga möjligheter att upptäcka och förhindra eventuella framtida misstänkta transaktioner (se

text: prop. 2016/17:173 s. 299

text: Särskilda skäl när banken inte har tillräcklig kundkännedom

text: Banker förutsätts alltså vidta åtgärder i syfte att uppnå kundkännedom i en sådan omfattning att risken för penningtvätt och finansiering av terrorism i den enskilda kundrelationen kan hållas på en acceptabel nivå.

text: En bank är alltså inte förhindrad att upprätthålla en kundrelation endast av det skälet att det föreligger en misstanke om penningtvätt eller finansiering av terrorism. Det är som sagt endast vid bristande kundkännedom som banken inte får upprätthålla en affärsförbindelse. Banken har inte heller rätt att säga upp ett avtal om betalkonto med grundläggande funktioner så snart den inte har tillräcklig kundkännedom. Banken är ju skyldig att vidta åtgärder i syfte att uppnå en betryggande kundkännedom. I detta ligger bl.a. att kundkännedomsfrågor som banken ställer bör vara preciserade och avfattade på ett sådant sätt att konsumenten får klart för sig hur detaljerade och utförliga redogörelser som krävs i olika avseenden liksom vilka konkreta underlag som är nödvändiga att presentera. I regel får det även anses ankomma på banken att, om den anser att de svar som konsumenten lämnar inte är tillräckliga, följa upp dessa med kompletterande frågor och anvisningar. Det är först när banken inte ens genom sådana åtgärder, i förekommande fall inbegripet en högfrekvent fortlöpande uppföljning av affärsförbindelsen, har förutsättningar att i rimlig utsträckning upptäcka och förhindra misstänkta transaktioner som penningtvättsregelverket hindrar banken från att upprätthålla affärsförbindelsen (se

text: prop. 2016/17:173 s. 2991

text: ). I sådana fall får det anses föreligga särskilda skäl att säga upp ett kontoavtal.

text: Det är banken som har bevisbördan för att de omständigheter som ligger till grund för en uppsägning föreligger.

text: Bedömningen i detta fall

text: Av utredningen framgår att VMA på sitt konto har mottagit flera swishbetalningar som uppgår till inte obetydliga belopp. Vidare framgår att flera amorteringar har gjorts på ett lån. Det framgår av utredningen att banken har begärt att få en förklaring till swishbetalningarna jämte underlag. Banken har även bett att få ett inkomstunderlag. Som svar på bankens begäran har VMA svarat att han och hans sambo swishar varandra ibland. Han har vidare förklarat att hans sambos bror, som bor hos honom, bidrar till hushållskassan via swish. Dessutom har han förklarat att ytterligare en kusin till hans sambo har lånat pengar av honom och återbetalat lånet via swish. VMA har pekat ut specifika transaktioner som är hänförliga till dessa förklaringar.

text: Nämnden beaktar att VMA inte till banken har gett in det inkomstunderlag som banken har efterfrågat. I övrigt har annat inte framkommit än att VMA efter bästa förmåga har lämnat förklaringar till de transaktioner som varit aktuella.

text: De förklaringar som VMA har lämnat om swishbetalningarna framstår inte som orimliga. Det ska visserligen beaktas att det utan ytterligare underlag om VMA:s inkomster och om de inkomster som hans sambo har är svårt att bedöma huruvida amorteringarna står i rimlig proportion till lagligen

text: 1 Se även

text: skäl 47

text: i

text: Europaparlamentets och rådets direktiv 2014/92/EU av den 23 juli 2014

text: om jämförbarhet för avgifter som avser betalkonto, byte av betalkonto och tillgång till betalkonto med grundläggande funktioner. Där framgår att ett avtal om betalkonto får sägas upp vid bristande efterlevnad av lagstiftning om penningtvätt och finansiering av terrorism men att det inte utgör ett beaktansvärt skäl att förfarandet för att kontrollera att lagstiftningen följs är alltför betungande eller dyrt.

text: förvärvade inkomster eller inte. Samtidigt visar utredningen inte att banken, utöver att begära ett inkomstunderlag, har vidtagit någon åtgärd för att undersöka bakgrunden till amorteringarna.

text: Mot bakgrund av dessa förhållanden kommer nämnden till slutsatsen att det inte är visat att banken inte har och inte heller kan skaffa sig tillräcklig kundkännedom. Det är således inte visat att det har funnits särskilda skäl att säga upp VMA:s konto. Banken ska därför rekommenderas att återställa VMA:s betalkonto med grundläggande funktioner.


publisher: Allmänna reklamationsnämnden

title: ARN har kommit fram till att ett spelbolag inte har haft rätt att vägra utbetalning av de pengar som en konsument hade på sitt spelkonto. Spelbolaget hade begärt att konsumenten skulle ge in ett flertal dokument, bl.a. en passkopia signerad av notarius publicus, och hänvisat till sina allmänna villkor. ARN konstaterade att villkor i konsumentavtal ska vara klart och begripligt formulerade samt påpekade att den för konsumenten mest gynnsamma tolkningen ska gälla i fall av tveksamhet om villkorets innebörd. ARN gjorde bedömningen att det aktuella villkoret inte gav spelbolaget rätt att vägra betala ut konsumentens tillgodohavande på spelkontot om inte konsumenten gav in de begärda dokumenten. I beslutet behandlas även de bestämmelser i spellagen som gäller för utbetalningar. Också penningtvättsregelverket behandlas.

org: arn

text: PJ begärde att spelbolaget skulle betala 25 872 kr till honom.

type: stycke

text: I sin anmälan till nämnden uppgav PJ följande. I september 2024 registrerade han med hjälp av BankID ett konto hos spelbolaget och satte in 1 000 kr. Efter att ha spelat lyckades han uppnå ett saldo om 25 872 kr. När han ville ta ut pengarna ville företaget att han skulle lämna in flera olika dokument, bland annat passkopia signerad och stämplad av notarie eller advokat, ett fotografi av hans ansikte tillsammans med hans pass, bevis på insättningen av insatsen, bevis på att han har Swish samt lönespecifikationer och adressbevis med specifika krav som bara vissa typer av dokument uppfyller. Att ta fram dokumenten skulle kräva mycket tid och resurser. Att få passet signerat av notarius publicus skulle kosta uppemot 1 000 kr. Kraven är orimliga och avviker kraftigt från vad andra företag på marknaden kräver. Dessutom skriver spelbolaget självt att 99 procent av alla vinster betalas ut direkt. Det har tagit företaget flera månader att hantera hans begäran och det begärs hela tiden nya dokument. Det är en medveten strategi för att försvåra utbetalningar till kunderna. Han vill ha sina pengar utan att behöva uppfylla de oproportionerliga krav som spelbolaget ställer.

text: Spelbolaget motsatte sig kravet.

text: I sitt svar till nämnden uppgav spelbolaget följande. När PJ öppnade sitt spelkonto accepterade han företagets villkor. I samband med registreringen av spelkontot gjorde han en insättning på 1 000 kr. Han begärde senare ett uttag av 10 000 kr avseende spelvinster. I enlighet med villkoren begärde företaget in viss dokumentation från PJ. PJ har inte skickat in de begärda dokumenten, vilket omöjliggör för företaget att hantera PJ:s begäran om uttag.

text: Allmänna reklamationsnämnden gjorde följande bedömning.

type: rubrik

text: Frågan i ärendet

text: Frågan som nämnden har att ta ställning till är om spelbolaget har rätt att vägra utbetalning av de pengar som PJ har på sitt spelkonto, om PJ inte tillhandahåller de dokument som spelbolaget kräver. För att spelbolaget ska ha en sådan rätt måste det framgå av parternas avtal eller av tillämplig lag.

text: Den rättsliga regleringen

text: I

text: spellagen (2018:1138)

text: finns bestämmelser som gäller spel om pengar och andra vinster med ett värde i pengar (t.ex. kasinospel och onlinebingo). Lagen innehåller bland annat bestäm-

text: melser som anger att den som tillhandahåller spel (spelbolaget) ska registrera den som vill delta i spel och kontrollera spelarens identitet och att detta ska ske senast i samband med att den första utbetalningen till spelaren görs (12 kap. 1–4 §§). Identiteten kan kontrolleras genom en tillförlitlig e-legitimation såsom BankID (se

text: prop. 2017/18:220 s. 318

text: ). När det gäller onlinespel ska spelbolaget för varje registrerad spelare öppna ett spelkonto och identifiera spelaren när denna loggar in på kontot (13 kap. 1 och 2 §§). Identifiering kan även här ske genom e-legitimation (se

text: a. prop. s. 319

text: Innan spelarens identitet har kontrollerats får ett tillfälligt konto öppnas (13 kap. 4 §). Från ett sådant konto får utbetalningar inte ske annat än i samband med att kontot avslutas. Av lagen framgår vidare att spelbolaget skyndsamt ska betala ut tillgodohavandet på ett spelkonto när kontot avslutas. Under vissa förutsättningar är spelbolaget emellertid inte skyldigt att betala tillbaka mer än det som återstår av de insättningar som spelaren har gjort. Detta gäller om spelkontot avslutas på grund av att spelaren har angett felaktiga uppgifter om sig själv vid öppnandet av ett tillfälligt spelkonto, eller inte på uppmaning av licenshavaren har gett in dokumentation som styrker de uppgifter som lämnats vid registreringen, eller har stängts av från spel till följd av misskötsamhet (13 kap. 8 §).

text: Det framgår alltså att ett spelbolag är skyldigt att kontrollera spelarens identitet senast i samband med den första utbetalningen, att utbetalningar i regel inte får göras från ett tillfälligt spelkonto och att spelbolaget i vissa fall inte är skyldigt att betala ut mer än vad som återstår av de insättningar som spelaren har gjort. I övrigt innehåller

text: spellagen

text: inte några bestämmelser om vad som gäller för utbetalningar, t.ex. under vilka förutsättningar spelbolaget får vägra att göra en utbetalning eller avseende vilken dokumentation som spelbolaget får kräva för att spelaren ska få en utbetalning.

text: Den som bedriver spelverksamhet är skyldig att följa även lagen (

text: ) om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism (

text: penningtvättslagen

text: 1 kap. 2 § första stycket 15)

text: . Enligt lagen får en verksamhetsutövare inte etablera eller upprätthålla en affärsförbindelse eller utföra en enstaka transaktion, om verksamhetsutövaren inte har tillräcklig kännedom om kunden. Den kännedom som avses rör möjligheten att dels kunna hantera risken för penningtvätt eller finansiering av terrorism som kan förknippas med kundrelationen, dels övervaka och bedöma kundens aktiviteter och transaktioner, bland annat i syfte att upptäcka transaktioner som kan antas ingå som ett led i penningtvätt eller finansiering av terrorism (

text: 3 kap. 1 §

text: Den som bedriver spelverksamhet är enligt regelverket skyldig att vidta en rad åtgärder för att skaffa sig tillräcklig kundkännedom. Det krävs bland annat att åtgärder för kundkännedom vidtas vid enstaka transaktioner som avser utbetalning av vinster eller betalning av insatser som uppgår till ett belopp motsvarande 2 000 euro eller mer, och vid transaktioner som understiger ett belopp motsvarande 2 000 euro och som verksamhetsutövaren inser eller borde inse har samband med en eller flera andra transaktioner som tillsammans uppgår till minst detta belopp (3 kap. 5 §). I kundkännedomskravet ligger bland annat att verksamhetsutövaren ska identifiera kunden och kontrollera kundens identitet genom identitetshandlingar eller registerutdrag eller genom andra uppgifter och handlingar från en oberoende och tillförlitlig källa, varvid identifiering kan göras på elektronisk väg (3 kap. 7 §). Verksamhetsutövare får enligt lagen inte utföra en transaktion om det på skälig grund kan misstänkas att den utgör ett led i penningtvätt eller finansiering av terrorism (3 kap. 3 §). I övrigt regleras inte några situationer då t.ex. ett spelbolag är skyldigt att hindra, eller har möjlighet att vägra, en

text: utbetalning. Det finns inte heller någon närmare reglering om vilken dokumentation som ett spelbolag får kräva för att en utbetalning ska ske.

text: Bestämmelserna i lagen har i princip inte någon civilrättslig betydelse (se

text: prop. 2016/17:173 s. 233

text: Bedömningen i detta fall

text: Det kan till att börja med konstateras att spelbolaget inte har gjort gällande att någon av de situationer föreligger som enligt

text: spellagen

text: ger bolaget rätt att inte betala ut PJ:s tillgodohavande. Spelbolaget har inte heller gjort gällande att penningtvättsregelverket ger bolaget rätt att vägra utbetalning. Utredningen visar för övrigt inte heller att någon sådan situation föreligger. Det kan i sammanhanget konstateras att PJ uppgett att han har identifierat sig med BankID hos spelbolaget, vilket bolaget inte invänt emot.

text: Det som återstår att pröva är då om parternas avtal ger spelbolaget rätt vägra utbetalning av de pengar som PJ har på sitt spelkonto.

text: Spelbolaget har gett in ett utdrag av de allmänna villkor som gäller mellan parterna. Av utdraget framgår att det under rubriken ”Ansökan om registrering” står att spelbolaget har en skyldighet att inhämta viss dokumentation från PJ för att uppfylla kraven i

text: penningtvättslagen

text: . Vidare står det under rubriken ”Insättning av pengar på spelkontot” att spelbolaget kan komma att begära vissa exemplifierade verifieringsdokument vid insättningar och att spelbolaget har rätt att spärra kundens spelkonto till dess att kunden inkommit med de begärda handlingarna. Slutligen står det under rubriken ”Uttag av pengar från spelkontot” att en utbetalning, för det fall något föranlett spelbolaget att kräva in verifieringsdokument innan utbetalningen görs, kommer att göras så snart dokumenten tillhandahållits spelbolaget och spelbolaget granskat och godkänt dessa.

text: När det gäller villkoret under rubriken ”Ansökan om registrering” konstaterar nämnden att detta, som rubriken antyder, inte kan anses ta sikte på vad som gäller för utbetalningar. Nämnden gör samma bedömning i fråga om det villkor som finns under rubriken ”Insättning av pengar på spelkontot”. Det är således endast det sistnämnda avtalsvillkoret – som gäller uttag av pengar från spelkontot – som har betydelse för den fråga som nämnden prövar.

text: Av villkoret framgår inte vad som kan föranleda spelbolaget att begära in verifieringsdokument. Det är alltså oklart på vilka grunder bolaget kan kräva dokumenten. Det framgår inte heller vilka dokument som kan komma att bli aktuella. Det framgår av villkoret att bolaget kan kräva in dokumenten ”innan en utbetalning görs” och det sägs att ”en utbetalning [kommer] att göras så snart dessa dokument tillhandahållits” bolaget. Det står emellertid inte vad som händer om de dokument som bolaget kräver in inte tillhandahålls.

text: Om innebörden av ett avtalsvillkor som – liksom det förevarande – inte har varit föremål för individuell förhandling är oklar ska det enligt

text: 10 § lagen (1994:1512)

text: om avtalsvillkor i konsumentförhållanden tolkas till konsumentens förmån. Bestämmelsen genomför

text: artikel 5 i rådets direktiv 93/13/EEG av den 5 april 1993

text: om oskäliga villkor i konsumentavtal och ska därför tolkas direktivkonformt. Att det enligt artikeln krävs att villkor i konsumentavtal ska vara klart och begripligt formulerade har EU-domstolen bekräftat vid flera tillfällen. Det nämnda kravet på transparens ska enligt EU-domstolen förstås så, att det inte bara innebär att det berörda villkoret ska vara begripligt för konsumenten rent grammatiskt, utan att

text: konsumenten även, på grundval av klara och begripliga kriterier, ska kunna utvärdera villkorets ekonomiska konsekvenser för denne (se t.ex. EU-domstolens dom i

text: mål C-621/17

text: , Kiss och CIB Bank). En direktivkonform tolkning av artikeln medför enligt nämnden vidare att vid tveksamhet om ett avtalsvillkors innebörd ska villkoret inte bara tolkas till förmån för konsumenten, utan den för konsumenten mest gynnsamma tolkningen ska gälla.

text: Vid tolkningen av avtalet mellan parterna ska beaktas att villkoret rör PJ:s rätt att över huvud taget få utbetalningar från spelkontot och att det därmed gäller ett förhållande som är av central betydelse för att han ska kunna bedöma de ekonomiska konsekvenserna av avtalet. I enlighet med kravet på klarhet och begriplighet ska ett villkor i princip formuleras så, att en normalt informerad och skäligen uppmärksam konsument har möjligt att bedöma vad de ekonomiska konsekvenserna av avtalet blir för honom eller henne.

text: Det förhållandet att det aktuella villkoret anger att en utbetalning, när bolaget har krävt in verifieringsdokument, kommer att göras så snart som bolaget har fått dokumenten skulle visserligen kunna anses tala för att bolaget inte är skyldigt att göra en utbetalning med mindre än att spelaren har tillhandahållit de dokument som bolaget kräver. En sådan tolkning framgår emellertid inte på något tydligt sätt och framstår inte heller som rimlig. För det första formuleras i villkoret inte någon rätt för bolaget att vägra göra en utbetalning. För det andra skulle en sådan tolkning innebära att bolaget i praktiken kan göra en utbetalning beroende av krav som vilar på grunder som inte är klara. För det tredje kan ett villkor som tolkas på det sättet i normalfallet inte anses fylla någon rimlig funktion, eftersom bolaget redan i enlighet med vad som följer av

text: spellagen

text: och

text: penningtvättslagen

text: får antas ha kontrollerat spelarens identitet. Vid denna tveksamhet avseende avtalsvillkorets innebörd måste den mest gynnsamma tolkningen för PJ bli att det inte finns någon möjlighet för spelbolaget att vägra utbetalning, under förutsättning att identifiering i enlighet med nämnda lagstiftning skett. Som redan konstaterats finns det inget påstående från spelbolaget om att så inte skulle vara fallet.

text: Mot bakgrund av dessa omständigheter gör nämnden bedömningen att villkoret inte ger spelbolaget rätt att vägra att betala ut PJ:s tillgodohavande på spelkontot om PJ inte ger in de dokument som bolaget har krävt.

text: Spelbolaget ska därför rekommenderas att betala ut PJ:s tillgodohavande på spelkontot i enlighet med hans begäran.

type: avgorande


title: Den fråga som ARN hade att besvara var om banken haft särskilda skäl att säga upp ett betalkonto med grundläggande funktioner. Enligt penningtvättsregelverket är banker skyldiga att vidta en rad åtgärder för att skaffa sig tillräcklig kundkännedom. Eventuella kundkännedomsfrågor ska vara tydliga så att konsumenten ska förstå vilka uppgifter och underlag som krävs. Om svaren inte är tillräckliga, bör banken följa upp med kompletterande frågor. Först när banken, trots sådana åtgärder, inte har förutsättningar att i rimlig utsträckning upptäcka och förhindra misstänkta transaktioner kan affärsförbindelsen behöva avslutas. I detta fall bedömde ARN att banken, med hänsyn till konsumentens förklaringar och transaktionernas karaktär, inte kunde uppnå tillräcklig kundkännedom ens med rimliga ansträngningar. Det fanns därför särskilda skäl att säga upp kontot.

text: CCI begärde tillgång till sitt konto i banken

text: I sin anmälan till nämnden uppgav CCI följande. Han fick brev från banken med frågor om vissa transaktioner. Han svarade och skickade in det underlag han kunde få tag på. Trots detta meddelade banken att underlaget inte var tillräckligt och att hans konto skulle sägas upp.

text: Alla pengar på hans konto kommer från lön och ett lån om 350 000 kr som han tog från ett kreditbolag. Han har fast anställning och har gett in anställningsavtalet. Han brukar skicka hem pengar för att stödja sin familj ekonomiskt och för ett byggprojekt, vilket är den främsta anledningen till att han tog ett lån. Han förklarade syftet med lånet för kreditgivaren. Han har inte flyttat alla pengarna från lånet utomlands. Det han har flyttat utomlands har gått till hans eget konto i hemlandet. Alla transaktioner till familjemedlemmar och för byggprojektet har han sedan betalat från sitt konto. Han har skickat kvitton till banken. Han har också överfört pengar till sin syster i Sverige eftersom han inte kunde skicka alla pengar själv på grund av transaktionsbegränsningar (limiter). Kontantuttagen avser pengagåvor till vissa personer och även för egen användning. Ibland lånar han också ut lite pengar till sina vänner via swish. Han får då tillbaka samma belopp senare.

text: Domen som banken hänvisar till gäller år 2021, när han var student och nyligen hade ankommit till Sverige. Han hade då en annan bank. Det är inte rimligt att avsluta hans konto på grund av händelser som ligger mer än tre år tillbaka i tiden och avser en annan bank. Han har betalat böterna och varit mycket försiktig och inte gett sina bankuppgifter till någon för att inte hamna i samma situation igen.

text: Banken motsatte sig kravet.

text: I sitt svar till nämnden uppgav banken följande. Den 15 oktober 2024 skickade banken en transaktionsförfrågan till CCI eftersom det fanns transaktioner som banken inte förstod. Som framgår av transaktionsförfrågan efterfrågade banken en skriftlig redogörelse och underlag som styrker transaktionerna.

text: Transaktionerna avsåg kontantuttag, swishöverföringar till och från privatpersoner, pengaförsändelser och överföringar till annan bank. Banken har inte kunnat få full insyn i transaktionerna och det saknades styrkande dokument och en detaljerad redogörelse. Banken har därför inte kunnat förstå transaktionerna och har därmed inte uppnått fullgod kundkännedom.

text: Hovrätten har dömt CCI för två fall av penningtvättsbrott av normalgraden.

text: Banken vidhåller att den inte kan hantera risken med kundrelationen och inte kommer kunna uppnå kundkännedom vad avser transaktionerna och att banken har haft fog för sin uppsägning

text: Allmänna reklamationsnämnden gjorde följande bedömning.

text: Konsumenters rätt till betalkonton med grundläggande funktioner

text: En bank får som huvudregel inte vägra en konsument att öppna ett betalkonto med grundläggande funktioner som banken tillhandahåller andra konsumenter, om konsumenten är lagligen bosatt inom EES (se 4 a kap. 1 § lagen, 2010:751, om betaltjänster). En bank får heller inte säga upp ett avtal om ett sådant betalkonto annat än om vissa särskilt angivna förutsättningar är uppfyllda (se 4 a kap. 9 § samma lag).

text: En av de förutsättningar som ger banken rätt att säga upp ett kontoavtal är att konsumenten avsiktligt har använt betalkontot för olagliga ändamål. En annan är att särskilda skäl föreligger (se 4 a kap. 9 § första stycket 4 samma lag).

text: Av lagmotiven framgår att möjligheten att säga upp ett avtal om betalkonto på grunden särskilda skäl endast bör komma i fråga i undantagsfall. Det sägs att lagliga hinder bör innefattas i begreppet men att det ytterst är en fråga för rättstillämpningen vad som i det enskilda fallet utgör särskilda skäl. Vidare framgår av lagmotiven att endast det faktum att det föreligger en misstanke om penningtvätt eller finansiering av terrorism inte ensamt bör kunna utgöra en grund för uppsägning av ett betalkonto men att det ytterst är penningtvättsregelverket som sätter ramen för vilka åtgärder som ett kreditinstitut kan behöva vidta. (Se

text: prop. 2016/17:129 s. 39

text: Penningtvättsregelverkets kundkännedomskrav

text: Det som ytterst sätter gränsen för bankers skyldighet att tillhandahålla konsumenter ett betalkonto med grundläggande funktioner är att en bank inte får upprätthålla en affärsförbindelse, om den inte har tillräcklig kännedom om kunden i två avseenden. Den kännedom som avses rör bankens möjligheter att dels kunna hantera risken för penningtvätt eller finansiering av terrorism som kan förknippas med kundrelationen, dels övervaka och bedöma kundens aktiviteter och transaktioner, bl.a. i syfte att upptäcka transaktioner som kan antas ingå som ett led i penningtvätt eller finansiering av terrorism (se 3 kap. 1 § och 4 kap. 1 § första stycket 3 lagen, 2017:630, om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism).

text: Banker är enligt regelverket skyldiga att vidta en rad åtgärder för att skaffa sig tillräcklig kundkännedom. De ska inhämta information om affärsförbindelsens syfte och art samt lägga informationen till grund för en bedömning av vilka aktiviteter och transaktioner som kunden kan förväntas vidta och genomföra inom ramen för affärsförbindelsen och den risk för penningtvätt eller finansiering av terrorism som kan förknippas med kundrelationen (se 3 kap. 12 § samma lag).

text: Tanken är att bankerna ska vidta åtgärder i syfte att uppnå kundkännedom i en sådan omfattning att risken för penningtvätt och finansiering av terrorism i den enskilda kundrelationen kan hanteras, det vill säga hållas på en acceptabel nivå (se

text: prop. 2016/17:173 s. 254

text: ). Vilka åtgärder för kundkännedom som ska vidtas varierar i princip beroende bl.a. på hur omfattande risken för penningtvätt och finansiering av terrorism som kan förknippas med kundrelationen bedöms vara. Om risken bedöms vara hög, ska särskilt omfattande kontroller, bedömningar och utredningar göras (se 3 kap. 16 § samma lag). Som exempel på särskilt omfattande kontroller nämns i lagmotiven en högfrekvent fortlöpande uppföljning av affärsförbindelsen (se

text: prop. 2016/17:173 s. 529

text: Som framgår av lagmotiven kan en affärsrelation upprätthållas även om en förhöjd risknivå föreligger men detta förutsätter att verksamhetsutövaren, efter kompletterande åtgärder för kundkännedom och en förstärkt övervakning av affärsförbindelsen, bedömer sig ha tillräckliga möjligheter att upptäcka och förhindra eventuella framtida misstänkta transaktioner (se

text: prop. 2016/17:173 s. 299

text: Särskilda skäl när banken inte har tillräcklig kundkännedom

text: Banker förutsätts alltså vidta åtgärder i syfte att uppnå kundkännedom i en sådan omfattning att risken för penningtvätt och finansiering av terrorism i den enskilda kundrelationen kan hållas på en acceptabel nivå.

text: En bank är alltså inte förhindrad att upprätthålla en kundrelation endast av det skälet att det föreligger en misstanke om penningtvätt eller finansiering av terrorism. Det är som sagt endast vid bristande kundkännedom som banken inte får upprätthålla en affärsförbindelse. Banken har inte heller rätt att säga upp ett avtal om betalkonto med grundläggande funktioner så snart den inte har tillräcklig kundkännedom. Banken är ju skyldig att vidta åtgärder i syfte att uppnå en betryggande kundkännedom. I detta ligger bl.a. att kundkännedomsfrågor som banken ställer bör vara preciserade och avfattade på ett sådant sätt att konsumenten får klart för sig hur detaljerade och utförliga redogörelser som krävs i olika avseenden liksom vilka konkreta underlag som är nödvändiga att presentera. I regel får det även anses ankomma på banken att, om den anser att de svar som konsumenten lämnar inte är tillräckliga, följa upp dessa med kompletterande frågor och anvisningar. Det är först när banken inte ens genom sådana åtgärder, i förekommande fall inbegripet en högfrekvent fortlöpande uppföljning av affärsförbindelsen, har förutsättningar att i rimlig utsträckning upptäcka och förhindra misstänkta transaktioner som penningtvättsregelverket hindrar banken från att upprätthålla affärsförbindelsen (se

text: prop. 2016/17:173 s. 2991

text: ). I sådana fall får det anses föreligga särskilda skäl att säga upp ett kontoavtal.

text: Det är banken som har bevisbördan för att de omständigheter som ligger till grund för en uppsägning föreligger.

text: Bedömningen i detta fall

text: Av utredningen framgår att CCI har gjort ett flertal överföringar till utlandet. I stort sett varje månad har han gjort ett par överföringar om vardera 10 000 kr eller belopp i den storleksordningen via olika försändelsebolag och även tagit hjälp av sin syster för att kringgå de limiter som gäller. Samma dag som den första överföringen gjordes hade han tagit ett lån om 350 000 kr. Vidare framgår att han har gjort flera swishöverföringar till privatpersoner och kontantuttag samt att han har mottagit swishöverföringar från privatpersoner.

text: CCI har förklarat att han gör överföringar till utlandet för att hjälpa sin familj och för ett husprojekt. Han har gett in kvitton över materialinköp.

text: Nämnden noterar att de förklaringar som CCI har lämnat är förhållandevis allmänt hållna. Det framgår exempelvis inte vad husprojektet omfattar eller hur de belopp som han överför relaterar till olika inköp. Han har inte heller lämnat några underlag som gör att överföringar kan kopplas till specifika köp. I fråga om de kvitton som han har lagt fram kan dessutom noteras att flera är odaterade eller utfärdade i tiden före de aktuella överföringarna.

text: 1 Se även

text: skäl 47

text: i

text: Europaparlamentets och rådets direktiv 2014/92/EU av den 23 juli 2014

text: om jämförbarhet för avgifter som avser betalkonto, byte av betalkonto och tillgång till betalkonto med grundläggande funktioner. Där framgår att ett avtal om betalkonto får sägas upp vid bristande efterlevnad av lagstiftning om penningtvätt och finansiering av terrorism men att det inte utgör ett beaktansvärt skäl att förfarandet för att kontrollera att lagstiftningen följs är alltför betungande eller dyrt.

text: Vid en sammantagen bedömning av dessa förhållanden bedömer nämnden att banken inte har haft tillräcklig kundkännedom. Med beaktande av de förklaringar som CCI har lämnat och karaktären av de transaktioner som är aktuella gör nämnden vidare bedömningen att banken inte heller med rimliga ansträngningar kan skaffa sig tillräcklig kundkännedom. Slutsatsen blir därför att det har funnits

text: särskilda skäl för att säga upp CCI:s konto. Kravet ska därför avslås.


title: ARN har kommit fram till att ett spelbolag inte har haft rätt att konfiskera medel på det spelkonto som en konsument har haft. Av spelbolagets villkor framgick att det inte var tillåtet att bedriva s.k. syndikatspel (t.ex. när flera spelare lägger spel på samma evenemang för att kringgå insatsgränser). ARN bedömde dock att utredningen inte visade att konsumenten hade ägnat sig åt syndikatspel. Av utredningen framgick däremot att konsumenten hade delat hushåll, enheter och ip-adress med sin son, som också hade ett spelkonto, men underlåtit att underrätta bolaget om detta trots att han enligt avtalsvillkoren var skyldig att göra det. Frågan var då om den underlåtenheten innebar att bolaget fick rätt att konfiskera medlen. ARN gjorde bedömningen att det framstod som en anmärkningsvärt sträng reaktion att spelbolaget skulle få rätt att lägga beslag på konsumentens medel endast till följd av att konsumenten inte hade lämnat den aktuella informationen. Enligt ARN:s bedömning skulle det i detta fall vara oskäligt enligt 36 § avtalslagen om det aktuella villkoret skulle urholka konsumentens rätt att få ut tillgodohavandet på spelkontot.

text: GGA begärde att spelbolaget dels skulle utbetala 67 378 kr 55 öre till honom, dels ersätta honom med 150 kr för anmälningsavgiften till ARN.

text: I sin anmälan till nämnden uppgav GGA följande. Han öppnade ett konto hos spelbolaget den 6 februari 2023. Han kunde placera spel fram till den 3 mars 2024, därefter stängde spelbolaget temporärt kontot på grund av en rutinmässig säkerhetskontroll. Spelbolaget begärde verifiering i form av bevis på betalningsmetod. Han laddade upp begärda dokument samma dag. Spelbolaget fortsatte dock att begära verifiering, trots att företaget hade godkänt det uppladdade dokumentet.

text: Den 2 april 2024 stängde spelbolaget av hans konto permanent och konfiskerade alla hans vinster och större delen av hans insättningar. Totalt har företaget konfiskerat vinster om 57 378 kr 55 öre och insättningar om 10 000 kr.

text: Att anklaga honom för syndikatspel är orimligt. Han har varit begränsad sedan juni 2023. Han har bara kunnat placera spel för, och vinna, en begränsad summa per match. Så har det varit sedan långt innan hans spelkonto stängdes permanent den 28 mars 2024. Det har varit omöjligt för honom att placera en serie spel på samma match som begränsad kontoinnehavare. Att han och hans son har använt samma IP-adress är naturligt eftersom de bor i samma hushåll och har använt samma wifi.

text: Avstängningen kom när han blev en vinnande kontoinnehavare. När han i början var en förlorande kontoinnehavare stängde företaget inte hans spelkonto, trots dess vetskap om att han delade hushåll och wifi med sin son. Det är uppenbart att spelbolaget har haft vetskap om detta under lång tid.

text: Spelbolaget motsatte sig kravet.

text: I sitt svar till nämnden uppgav spelbolaget följande. GGA registrerade ett konto på spelbolagets plattform den 5 februari 2023 och accepterade de regler och villkor som gäller för plattformen.

text: Spelbolagets avdelning för bedrägeri och säkerhet upptäckte att GGA;s konto är kopplat till två andra konton via samma IP-adress. De två andra kontona har även delat samma enhet genom matchande cookies. De tre individerna delar samma efternamn, vilket ytterligare visar tecken på en potentiell koppling mellan dem. De två andra kontona registrerades den 6 december 2022 och den 29 juni 2022.

text: På grund av den potentiella samverkan mellan GGA och en av de två andra personerna (personen som skapade sitt konto i juni 2022) vidtog företaget den 15 oktober 2023 en utökad due diligence-kontroll. Omedelbara åtgärder vidtogs också för att begränsa personernas vadslagningsaktivitet på företagets sportsbook-plattform. Personen som företaget misstänkte att GGA samverkade med lyckades ta ut 205 176 kr 70 öre på ett totalt insatt belopp om 78 834 kr 75 öre.

text: Att använda samma IP-adress för att placera spel på samma evenemang eller sport är förbjudet och betraktas som ett brott mot punkterna 1.3.2, 2.1.2 och 2.5.4 i spelbolagets regler och villkor.

text: Det konto som skapades först förblev öppet medan GGA:s konto och det tredje kontot stängdes. Baserat på spelbolagets regler och villkor återbetalades GGA:s sista insättning på 4 000 kr medan vinsterna om 67 240 kr 43 öre konfiskerades.

text: Sammanfattningsvis menar spelbolaget att företaget har hanterat ärendet inom regelverket.

text: Allmänna reklamationsnämnden gjorde följande bedömning.

text: Frågan i ärendet

text: Frågan som nämnden har att ta ställning till är om spelbolaget har rätt att vägra utbetalning av de pengar som GGA hade på sitt spelkonto. För att spelbolaget ska ha en sådan rätt måste det framgå av parternas avtal eller av tillämplig lag.

text: Den rättsliga regleringen

text: I

text: spellagen (2018:1138)

text: finns bestämmelser som gäller spel om pengar och andra vinster med ett värde i pengar (t.ex. kasinospel och onlinebingo). Lagen innehåller bland annat bestämmelser om spelkonton för onlinespel. Det framgår att den som tillhandahåller spel (spelbolaget) skyndsamt ska betala ut tillgodohavandet på ett spelkonto när kontot avslutas. Under vissa förutsättningar är spelbolaget emellertid inte skyldigt att betala tillbaka mer än det som återstår av de insättningar som spelaren har gjort. Detta gäller om spelkontot avslutas på grund av att spelaren antingen har angett felaktiga uppgifter om sig själv vid öppnandet av ett tillfälligt spelkonto eller på uppmaning av licenshavaren inte gett in dokumentation som styrker de uppgifter som lämnats vid registreringen, eller har stängts av från spel till följd av misskötsamhet (

text: 13 kap. 8 §

text: ). Med misskötsamhet avses enligt förarbetena överträdelser av angivna spelregler eller befogad misstanke om bedrägeri eller annan brottslighet som rör spelet (se

text: prop. 2017/18:220 s. 321

text: ). Det framgår inte av regleringen vilka överträdelser av spelregler som avses. Enligt nämndens mening får det som regel rimligen krävas att det finns ett samband mellan överträdelsen och de vinster som spelaren har gjort. I detta ligger att det normalt inte är tillräckligt att de regler som spelaren har överträtt är av underordnad betydelse för spelarens möjligheter att göra vinster.

text: Bedömningen i detta fall

text: Spelbolaget har gett in de allmänna villkor och de spelspecifika villkor som gäller mellan parterna. Av villkoren framgår till att börja med att det inte är tillåtet att bedriva s.k. syndikatspel. Det framgår att syndikatspel anses vara när ”kontoinnehavare agerar tillsammans för att placera en serie spel på samma evenemang/match, tävling eller sport”. Vidare framgår att det också kan betraktas som syndikatspel när spel läggs på ”samma match, event, tävling eller sport från mer än ett konto och/eller IP-adress” förutsatt att detta sker ”för att öka insatsgränser och/eller korta ner behandlingstid på liveodds”.

text: Det framgår av villkoren att spelbolaget förbehåller sig rätten att konfiskera vinster och hålla inne betalningar från vinster ”i väntan på utgång av påföljande undersökningar” i fall där det ”finns belägg för” att kontoinnehavare agerar tillsammans inom ramen för ett syndikatspel.

text: Därtill framgår att det inte är tillåtet att ha fler än ett spelkonto per hushåll eller IP-adress. Det framgår också att kunder som delar hushåll, IP-adress eller enhet måste informera spelbolaget.

text: Slutligen framgår av villkoren att spelbolaget förbehåller sig rätten att stänga av ett spelkonto och ”konfiskera eventuella befintliga medel i händelse av brott mot villkoren och/eller om bevis för missbruk/bedrägeri hittas”.

text: Av utredningen framgår att GGA bor tillsammans med sin son, som också har varit kund hos spelbolaget, och att de använt samma IP-adress och enheter. Det framgår emellertid inte att GGA har samverkat med sin son eller med någon annan för att skaffa sig fördelar, t.ex. genom att delta i samma spel. Det förhållandet att GGA:s son också har haft ett spelkonto och att de har delat enheter med varandra är inte tillräckligt för slutsatsen att GGA har ägnat sig åt syndikatspel. Det är således inte visat att spelbolaget har haft rätt att vägra utbetalning av de pengar som GGA hade på sitt spelkonto med stöd av de avtalsvillkor som gäller syndikatspel. Vid dessa förhållanden kan spelbolaget inte heller anses ha haft rätt att på den grunden stänga av GGA från spel på grund av sådan misskötsamhet som avses i

text: 13 kap. 8 § spellagen

text: Som framgår av det föregående har GGA varit skyldig att informera spelbolaget om att han delade hushåll, IP-adress och enheter med sin son. Frågan är om underlåtenheten att underrätta bolaget om detta innebär att bolaget får rätt att vägra betala ut tillgodohavandet på GGA:s konto i enlighet med det villkor som anger att spelbolaget har rätt att konfiskera medel i händelse av brott mot de avtalade villkoren.

text: Villkoret får prövas med tillämpning av

text: 36 § avtalslagen

text: . Enligt den paragrafen får ett avtalsvillkor jämkas eller lämnas utan avseende om villkoret är oskäligt med hänsyn till avtalets innehåll, omständigheterna vid avtalets tillkomst, senare inträffade förhållanden och omständigheterna i övrigt. Särskild hänsyn ska tas till behovet av skydd för den som i egenskap av konsument eller annars intar en underlägsen ställning i avtalsförhållandet.

text: I sammanhanget kan också nämnas den vägledande, inte uttömmande lista på villkor som kan anses oskäliga och som utgör bilaga till

text: rådets direktiv 93/13/EEG av den 5 april 1993

text: om oskäliga villkor i konsumentavtal (se

text: artikel 3.3 i direktivet

text: ). Av listans punkt 1 e) framgår att ett villkor kan anses vara oskäligt om villkorets mål eller konsekvens är att kräva att en

text: konsument som inte fullgör sina skyldigheter betalar ett oproportionerligt stort ersättningsbelopp.

text: Det centrala i förhållandet mellan spelbolaget och GGA får – vid sidan av bolagets rätt att tillägna sig de förluster som spelaren gör – anses vara GGA:s möjligheter att tillgodogöra sig det tillgodohavande, inklusive eventuella vinster, som finns på spelkontot GGA:s skyldighet att informera spelbolaget om att han delade hushåll, IP-adress och enheter med sin son får anses vara motiverad av bolagets intresse att kunna förhindra syndikatspel och är således sakligt motiverad. Vid skälighetsbedömningen ska emellertid beaktas att det inte framkommit att GGA har ägnat sig åt syndikatspel. I detta fall framstår det som en anmärkningsvärt sträng reaktion att bolaget får rätt att lägga beslag på hans tillgodohavande endast till följd av att han inte har lämnat den aktuella informationen, något som i sig inte har någon nämnvärd betydelse för hans möjligheter att göra vinster. Detta gäller särskilt med tanke på att en sådan konsekvens får anses gå utöver vad som följer av

text: spellagens

text: bestämmelser. Med hänsyn till detta är det enligt nämndens mening oskäligt om villkoret i den uppkomna situationen skulle urholka GGA:s rätt att få ut tillgodohavandet. Slutsatsen är därmed att

text: 36 § avtalslagen

text: innebär att spelbolaget inte med hänvisning till att GGA har underlåtit att underrätta bolaget om att han delade hushåll, IP-adress och enheter med sin son har rätt att vägra utbetalning av de pengar som GGA hade på sitt spelkonto.

text: GGA har begärt att spelbolaget ska betala 67 378 kr 55 öre till honom. Spelbolaget har medgett att bolaget har konfiskerat 67 240 kr 43 öre från GGA. Då det inte är visat att GGA haft ett större tillgodohavande än så på sitt spelkonto ska spelbolaget rekommenderas att betala det beloppet till GGA. Företaget ska också ersätta GGA för anmälningsavgiften till nämnden, i enlighet med

text: 20 a § förordningen (2015:739)

text: med instruktion för Allmänna reklamationsnämnden.


text: HB begärde att spelbolaget skulle betala 7 219 kr till honom.

text: I sin anmälan till nämnden uppgav HB följande. I februari 2024 startade han ett konto för onlinespel på ett nätcasino, som ägs av spelbolaget. Han satte in 200 kr på spelkontot och fick en välkomstbonus om 600 kr. Han spelade för pengarna och vann. När han hade ett saldo om 6 970 kr påbörjade han ett uttag om 4 000 kr. För resterande pengar fortsatte han spela. Han avslutade sitt konto när han hade ett saldo om 7 419 kr, inkluderat de 4 000 kr han redan hade begärt ett uttag av. Spelbolaget ställde flera krav på honom för att han skulle få ta ut pengarna, bland annat att han skulle tillhandahålla en kopia av sitt pass signerat av en notarius publicus. Han vägrade detta eftersom det skulle kosta honom 500 kr. Det är ett orimligt krav som inte finns beskrivet i bolagets villkor. Han har varit i kontakt med spelbolaget flera gånger, men har endast fått ut sin insättning om 200 kr. Han begär nu att få ut det resterande beloppet om 7 219 kr.

text: Spelbolaget motsatte sig kravet.

text: I sitt svar till nämnden uppgav spelbolaget följande. HB aktiverade sitt spelkonto genom att acceptera kundvillkoren. När registreringen av spelkontot hade slutförts satte HB in 200 kr på kontot. Drygt två månader senare begärde HB ett uttag på 4 000 kr som var vinster från spel. Spelbolaget begärde dokumentation från honom i enlighet med kundvillkoren. HB har inte skickat in de dokument som bolaget har begärt. Det gör det omöjligt för spelbolaget att hantera det begärda uttaget och samtidigt agera i enlighet med de rättsregler och föreskrifter som bolaget ska följa för att inte överträda bland annat penningtvättsreglementet.

text: Allmänna reklamationsnämnden gjorde följande bedömning.

text: Frågan i ärendet

text: Frågan som nämnden har att ta ställning till är om spelbolaget har rätt att vägra utbetalning av de pengar som HB har på sitt spelkonto, om HB inte tillhandahåller de dokument som spelbolaget kräver. För att spelbolaget ska ha en sådan rätt måste det framgå av parternas avtal eller av tillämplig lag.

text: Den rättsliga regleringen

text: I

text: spellagen (2018:1138)

text: finns bestämmelser som gäller spel om pengar och andra vinster med ett värde i pengar (t.ex. kasinospel och onlinebingo). Lagen innehåller bland annat bestäm-

text: melser som anger att den som tillhandahåller spel (spelbolaget) ska registrera den som vill delta i spel och kontrollera spelarens identitet och att detta ska ske senast i samband med att den första utbetalningen till spelaren görs (12 kap. 1–4 §§). Identiteten kan kontrolleras genom en tillförlitlig e-legitimation såsom BankID (se

text: prop. 2017/18:220 s. 318

text: ). När det gäller onlinespel ska spelbolaget för varje registrerad spelare öppna ett spelkonto och identifiera spelaren när denna loggar in på kontot (13 kap. 1 och 2 §§). Identifiering kan även här ske genom e-legitimation (se

text: a. prop. s. 319

text: Innan spelarens identitet har kontrollerats får ett tillfälligt konto öppnas (13 kap. 4 §). Från ett sådant konto får utbetalningar inte ske annat än i samband med att kontot avslutas. Av lagen framgår vidare att spelbolaget skyndsamt ska betala ut tillgodohavandet på ett spelkonto när kontot avslutas. Under vissa förutsättningar är spelbolaget emellertid inte skyldigt att betala tillbaka mer än det som återstår av de insättningar som spelaren har gjort. Detta gäller om spelkontot avslutas på grund av att spelaren har angett felaktiga uppgifter om sig själv vid öppnandet av ett tillfälligt spelkonto, eller inte på uppmaning av licenshavaren har gett in dokumentation som styrker de uppgifter som lämnats vid registreringen, eller har stängts av från spel till följd av misskötsamhet (13 kap. 8 §).

text: Det framgår alltså att ett spelbolag är skyldigt att kontrollera spelarens identitet senast i samband med den första utbetalningen, att utbetalningar i regel inte får göras från ett tillfälligt spelkonto och att spelbolaget i vissa fall inte är skyldigt att betala ut mer än vad som återstår av de insättningar som spelaren har gjort. I övrigt innehåller

text: spellagen

text: inte några bestämmelser om vad som gäller för utbetalningar, t.ex. under vilka förutsättningar spelbolaget får vägra att göra en utbetalning eller avseende vilken dokumentation som spelbolaget får kräva för att spelaren ska få en utbetalning.

text: Den som bedriver spelverksamhet är skyldig att följa även lagen (

text: ) om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism (

text: penningtvättslagen

text: 1 kap. 2 § första stycket 15)

text: . Enligt lagen får en verksamhetsutövare inte etablera eller upprätthålla en affärsförbindelse eller utföra en enstaka transaktion, om verksamhetsutövaren inte har tillräcklig kännedom om kunden. Den kännedom som avses rör möjligheten att dels kunna hantera risken för penningtvätt eller finansiering av terrorism som kan förknippas med kundrelationen, dels övervaka och bedöma kundens aktiviteter och transaktioner, bland annat i syfte att upptäcka transaktioner som kan antas ingå som ett led i penningtvätt eller finansiering av terrorism (

text: 3 kap. 1 §

text: Den som bedriver spelverksamhet är enligt regelverket skyldig att vidta en rad åtgärder för att skaffa sig tillräcklig kundkännedom. Det krävs bland annat att åtgärder för kundkännedom vidtas vid enstaka transaktioner som avser utbetalning av vinster eller betalning av insatser som uppgår till ett belopp motsvarande 2 000 euro eller mer, och vid transaktioner som understiger ett belopp motsvarande 2 000 euro och som verksamhetsutövaren inser eller borde inse har samband med en eller flera andra transaktioner som tillsammans uppgår till minst detta belopp (3 kap. 5 §). I kundkännedomskravet ligger bland annat att verksamhetsutövaren ska identifiera kunden och kontrollera kundens identitet genom identitetshandlingar eller registerutdrag eller genom andra uppgifter och handlingar från en oberoende och tillförlitlig källa, varvid identifiering kan göras på elektronisk väg (3 kap. 7 §). Verksamhetsutövare får enligt lagen inte utföra en transaktion om det på skälig grund kan misstänkas att den utgör ett led i penningtvätt eller finansiering av terrorism (3 kap. 3 §). I övrigt regleras inte några situationer då t.ex. ett spelbolag är skyldigt att hindra, eller har möjlighet att vägra, en

text: utbetalning. Det finns inte heller någon närmare reglering om vilken dokumentation som ett spelbolag får kräva för att en utbetalning ska ske.

text: Bestämmelserna i lagen har i princip inte någon civilrättslig betydelse (se

text: prop. 2016/17:173 s. 233

text: Bedömningen i detta fall

text: Det kan till att börja med konstateras att spelbolaget inte har gjort gällande att någon av de situationer föreligger som enligt

text: spellagen

text: ger bolaget rätt att inte betala ut HB:s tillgodohavande. Spelbolaget har förvisso gjort gällande att det är omöjligt för bolaget att hantera det begärda uttaget utan den begärda informationen och samtidigt följa penningtvättsreglementet. Bolaget har dock inte påstått att det på skälig grund kan misstänkas att den aktuella transaktionen utgör ett led i penningtvätt eller pekat på något annat förhållande inom penningtvättsregleringen som medför att bolaget har rätt att förvägra HB hans tillgodohavande. Inget i utredningen indikerar heller att någon sådan situation föreligger. I sammanhanget kan också konstateras att både

text: spellagen

text: och

text: penningtvättslagen

text: förutsätter att identifiering av en kund kan ske på elektronisk väg och att spelbolaget enligt sina villkor kräver att bolagets kunder identifierar sig med BankID både vid registreringen av ett spelkonto (avsnitt B, punkten 1.1 b) och vid inloggning på kontot (avsnitt B, punkten 3.1). Det får förutsättas att så skett även i HB:s fall.

text: Någon rätt eller skyldighet för spelbolaget att enligt lag konfiskera HB:s vinster har alltså inte framkommit. Det återstår då att pröva om parternas avtal ger spelbolaget rätt att vägra utbetalning av de pengar som HB har på sitt spelkonto.

text: HB har gett in de allmänna villkor som gäller mellan parterna och spelbolaget har menat att punkten 2.8 i avsnitt B och punkterna 1.13 och 2.15 i avsnitt C i dessa ger bolaget rätt att vägra utbetalning av de aktuella pengarna så länge HB inte tillhandahåller de dokument som bolaget har begärt.

text: Nämnden konstaterar att punkten 2.8 i avsnitt B avser villkor för registrering av ett spelkonto och att punkten 1.13 i avsnitt C avser insättningar på kontot. Dessa saknar således betydelse för den fråga som nämnden har att pröva. Detsamma gäller för övrigt även i fråga om punkten 6 i avsnitt D. Villkoret anger visserligen vilka dokument som bolaget får kräva in i arbetet mot penningtvätt och finansiering av terrorism men tar inte sikte på uttag av pengar och anger inte någon rätt att vägra utbetalningar.

text: Punkten 2.15 i avsnitt C i de allmänna villkoren avser uttag av pengar från spelkontot och stadgar att om något föranlett att spelbolaget kräver in verifieringsdokument innan en utbetalning görs, kommer en utbetalning att göras så snart dokumenten tillhandahållits spelbolaget och spelbolaget granskat och godkänt dessa.

text: Av villkoret framgår inte vad som kan föranleda spelbolaget att begära in verifieringsdokument. Det är alltså oklart på vilka grunder bolaget kan kräva dokumenten. Det framgår inte heller vilka dokument som kan komma att bli aktuella. Det framgår av villkoret att bolaget kan kräva in dokumenten ”innan en utbetalning görs” och det sägs att ”en utbetalning [kommer] att göras så snart dessa dokument tillhandahållits” bolaget. Det står emellertid inte vad som händer om de dokument som bolaget kräver in inte tillhandahålls.

text: Om innebörden av ett avtalsvillkor som – liksom det förevarande – inte har varit föremål för individuell förhandling är oklar ska det enligt

text: 10 § lagen (1994:1512)

text: om avtalsvillkor i konsumentförhållanden tolkas till konsumentens förmån. Bestämmelsen genomför

text: artikel 5 i rådets direktiv 93/13/EEG av den 5 april 1993

text: om oskäliga villkor i konsumentavtal och ska därför tolkas direktivkonformt. Att det enligt artikeln krävs att villkor i konsumentavtal ska vara klart och begripligt formulerade har EU-domstolen bekräftat vid flera tillfällen. Det nämnda kravet på transparens ska enligt EU-domstolen förstås så, att det inte bara innebär att det berörda villkoret ska vara begripligt för konsumenten rent grammatiskt, utan att konsumenten även, på grundval av klara och begripliga kriterier, ska kunna utvärdera villkorets ekonomiska konsekvenser för denne (se t.ex. EU-domstolens dom i

text: mål C-621/17

text: , Kiss och CIB Bank). En direktivkonform tolkning av artikeln medför enligt nämnden vidare att vid tveksamhet om ett avtalsvillkors innebörd ska villkoret inte bara tolkas till förmån för konsumenten, utan den för konsumenten mest gynnsamma tolkningen ska gälla.

text: Vid tolkningen av avtalet mellan parterna ska beaktas att villkoret rör HB:s rätt att över huvud taget få utbetalningar från spelkontot och att det därmed gäller ett förhållande som är av central betydelse för att han ska kunna bedöma de ekonomiska konsekvenserna av avtalet. I enlighet med kravet på klarhet och begriplighet ska ett villkor i princip formuleras så, att en normalt informerad och skäligen uppmärksam konsument har möjligt att bedöma vad de ekonomiska konsekvenserna av avtalet blir för honom eller henne.

text: Det förhållandet att det aktuella villkoret anger att en utbetalning, när bolaget har krävt in verifieringsdokument, kommer att göras så snart som bolaget har fått dokumenten skulle visserligen kunna anses tala för att bolaget inte är skyldigt att göra en utbetalning med mindre än att spelaren har tillhandahållit de dokument som bolaget kräver. En sådan tolkning framgår emellertid inte på något tydligt sätt och framstår inte heller som rimlig. För det första formuleras i villkoret inte någon rätt för bolaget att vägra göra en utbetalning. För det andra skulle en sådan tolkning innebära att bolaget i praktiken kan göra en utbetalning beroende av krav som vilar på grunder som inte är klara. För det tredje kan ett villkor som tolkas på det sättet i normalfallet inte anses fylla någon rimlig funktion, eftersom bolaget redan i enlighet med vad som följer av

text: spellagen

text: och

text: penningtvättslagen

text: får antas ha kontrollerat spelarens identitet. Vid denna tveksamhet avseende avtalsvillkorets innebörd måste den mest gynnsamma tolkningen för HB bli att det inte finns någon möjlighet för spelbolaget att vägra utbetalning, under förutsättning att identifiering i enlighet med nämnda lagstiftning skett. Något lagstadgat krav på identifiering genom passkopia signerad av notarius publicus finns inte, och som redan konstaterats måste det förutsättas att HB har identifierat sig med BankID i enlighet med spelbolagets villkor.

text: Mot bakgrund av dessa omständigheter gör nämnden bedömningen att villkoret inte ger spelbolaget rätt att vägra att betala ut HB:s tillgodohavande på spelkontot om HB inte ger in de dokument som bolaget har krävt.

text: Spelbolaget ska därför rekommenderas att betala ut HB:s tillgodohavande på spelkontot i enlighet med hans begäran.


title: Frågan gällde om företaget hade rätt till ersättning för värdeminskning eller skadestånd vid ett ångrat bilköp. Konsumenten hade ångrat köpet i rätt tid men fortsatt att använda bilen. ARN konstaterade att ett företag enligt distansavtalslagen kan ha rätt till ersättning för värdeminskning om varan hanterats mer än nödvändigt under ångerfristen, förutsatt att korrekt information om ångerrätten har lämnats. Bestämmelsen gäller dock i princip endast värdeminskning som uppstår innan ångerrätten utövas, och i detta fall hade konsumenten ångrat köpet redan efter några dagar. Efter att ångerrätten har utövats gäller i stället konsumentens vårdplikt enligt allmänna köprättsliga bestämmelser, vilket i praktiken innebär att varan ska hållas i oförändrat skick och inte brukas. Skadestånd kan bli aktuellt om varan skadas genom oaktsamhet. För att företaget ska få ersättning krävs alltså att bilen skadats eller minskat i värde till följd av brukandet, vilket företaget har bevisbördan för. ARN bedömde att företaget inte visat detta och rekommenderade därför återbetalning av hela köpesumman mot återlämnande av bilen.

text: MJ begärde att få ångra köpet av en bil.

text: I sin anmälan till nämnden uppgav MJ följande. Bilen köptes på distans. Hon reserverade bilen online. Det gick dock inte att betala via webben. Efter reservationen blev hon direkt uppringd av företagets avdelning i Strängnäs. Köpet ingicks per telefon den 23 april 2025. Handpenningen betalades via Swish och resterande belopp via faktura genom kreditgivaren. Hon hade i detta skede inte sett bilen. Hon hämtade bilen i företagets butik i Västerås. När hon köpte bilen blev hon inte informerad om att företaget förbehöll sig att avgöra om verkstadsbesök skulle bekostas av företaget. I avtalet stod det att garantin endast skulle gälla om hon använde en auktoriserad verkstad, i hennes fall Volvo.

text: Den 25 april 2025 upptäckte hon att batteriet inte laddade när hon körde bilen, vilket hon reklamerade dagen därpå. Företaget hänvisade till en verkstad som företaget hade avtal med. Om hon lagade bilen där gällde dock inte garantin. I det läget ville hon lämna tillbaka bilen eftersom hon inte litade på företaget. Den 28 april 2025 krävde hon därför att få frånträda köpet.

text: Företaget motsatte sig kravet.

text: I sitt svar till nämnden uppgav företaget följande. Vid garanti- eller reklamationsärenden är bilägaren alltid betalningsansvarig för felsökning tills underlag som styrker ursprungsfel inkommer. Detta gäller även vid nybilsgaranti. Företaget informerade MJ om detta men hon följde inte företagets anvisningar.

text: I detta fall fanns det inte grund för hävning. Företaget hänvisar till

text: 5 kap.

text: 5 §§

text: konsumentköplagen

text: som ger säljaren rätt att avhjälpa ett fel som fanns vid leveransen, även om konsumenten kräver en annan påföljd. Det är den part som åberopar en omständighet som ska föra bevisning till stöd för sitt påstående. MJ har inte inkommit med bevisning som stödjer hennes påstående om fel på bilen.

text: Enligt

text: 8 kap. 1 § konsumentköplagen

text: ska konsumenten vidta skäliga åtgärder för att begränsa sin skada. Om konsumenten genom handling eller brist på handling förvärrat ett fel ska konsumenten själv bära motsvarande del av kostnaden. Av utredningen framgår att MJ har fortsatt att använda bilen efter det att felsymptom upptäckts, vilket lett till en omfattande skada. Företaget är därför inte ansvarigt för kostnaderna som uppstått.

text: Allmänna reklamationsnämnden gjorde följande bedömning.

text: Rätten att frånträda avtalet

text: Parterna är överens om att MJ har köpt den aktuella bilen av företaget. Företaget har inte invänt mot MJ:s uppgifter om hur avtalet ingicks, varför nämnden lägger dem till grund för bedömningen. Nämnden drar i enlighet med detta slutsatsen att det är fråga om ett distansavtal enligt

text: 1 kap. 2 § lagen (2005:59)

text: om distansavtal och avtal utanför affärslokaler (

text: distansavtalslagen

text: Enligt

text: distansavtalslagen

text: har en konsument rätt att frånträda (ångra) ett avtal om köp av en vara genom att meddela näringsidkaren om detta inom 14 dagar från den dag då konsumenten tog emot varan (

text: 2 kap.

text: och

text: 12 §§

text: distansavtalslagen

text: ). Detta gäller oavsett om det finns något köprättsligt fel på bilen.

text: Parterna är överens om att MJ fem dagar efter köpet begärde att få frånträda avtalet, vilket är i rätt tid. Hon har därför som utgångspunkt rätt att få tillbaka det hon har betalat för bilen mot att hon på egen bekostnad lämnar tillbaka bilen till företaget (

text: 2 kap. 13 § första stycket

text: och

text: 14 §

text: distansavtalslagen

text: Det är utrett att köpet delvis har finansierats med kredit. Även detta anknytande avtal har upphört att gälla och prestationerna ska återgå enligt det avtalet utan påföljd för MJ (

text: 2 kap. 16 § distansavtalslagen

text: Företagets rätt till ersättning för värdeminskning

text: Av utredningen i ärendet framgår att företaget inte har låtit MJ ångra köpet och att hon därför ännu inte har återlämnat bilen. Hon har efter köpet kört bilen drygt 900 mil. Frågan är om företaget kvittningsvis har rätt till ersättning av MJ på grund av att bilen minskat i värde eller annars skadats under den tid hon har haft den i sin besittning.

text: Om konsumenten utövar sin ångerrätt, ska konsumenten enligt

text: 2 kap. 15 § 2 distansavtalslagen

text: ersätta näringsidkaren för varans värdeminskning i den mån den beror på att konsumenten hanterat varan i större omfattning än som varit nödvändigt för att fastställa dess egenskaper eller funktion, under förutsättning att näringsidkaren har gett konsumenten den information om ångerrätten enligt 2 § första stycket 10 på det sätt som anges i 3 § eller 5 § första stycket. Bestämmelsen tar i princip endast sikte på värdeminskning som sker under ångerfristen.

text: Nämnden, som tagit del av den argumentation och bevisning som getts in i ärendet, konstaterar att företaget har lämnat information om ångerrätten på det sätt som föreskrivs i

text: distansavtalslagen

text: . Utredningen ger dock inte stöd för att bilen har minskat i värde innan MJ

text: utövade sin ångerrätt. Företaget har därför inte rätt till ersättning med stöd av den nämnda bestämmelsen i

text: distansavtalslagen

text: I likhet med vad som gäller vid hävning av ett köp bör gälla att konsumenten, efter det att han eller hon har ångrat ett avtal, har hand om varan med vårdplikt till dess att den återställs (jfr bestämmelserna i

text: 76 §§

text: köplagen

text: , vilka har ansetts analogt tillämpliga vid hävning av ett konsumentköp, se

text: prop. 1989/90:89 s. 158

text: f. och Herre,

text: Konsumentköplagen

text: En kommentar [JUNO version 6] avsnitt 12.).

text: Vårdplikten innebär att konsumenten är skyldig att vidta skäliga åtgärder för vård av varan. Konsumenten ska se till att varan inte förstörs eller försämras på ett sådant sätt att näringsidkaren lider skada på grund av att varan lämnas utan vård. Konsumenten har rätt till ersättning för försvarliga utgifter och kostnader på grund av vården. Om vården inte kan fortgå utan väsentlig kostnad eller olägenhet för konsumenten eller om näringsidkaren dröjer oskäligt länge med att ta hand om varan får konsumenten sälja varan. Detsamma gäller om näringsidkaren inte ersätter kostnaderna för vården.

text: Om konsumenten uppsåtligen eller av oaktsamhet brister i sin vårdplikt kan han eller hon bli skadeståndsskyldig i förhållande till näringsidkaren. Om varan skadas under vårdtiden får det anses ligga på konsumenten att visa att försummelse inte förekommit på hans eller hennes sida (jfr rättsfallet

text: NJA 1999 s. 197

text: och det refererade avgörandet från ARN 2023-19612).

text: MJ har under den tid företaget vägrat att emot bilen innehaft den med vårdplikt. Hon har under denna tid i princip inte haft rätt att bruka bilen. Det är utrett att hon sedan leveransen har kört bilen i drygt 900 mil. Hon har alltså i detta avseende brustit i sin vårdplikt. För att företaget ska ha rätt till skadestånd krävs det dock att bilen skadats till följd av brukandet, t.ex. genom att marknadsvärdet är lägre än vid den tidpunkt då bilen levererades till henne. Företaget har bevisbördan för sitt påstående om att skada uppkommit.

text: Företaget har i ärendet inte presenterat någon utredning som visar att bilens marknadsvärde minskat eller att skada i något annat avseende har uppkommit. Nämnden bedömer därför att företaget inte har rätt till skadestånd.

text: Vid denna bedömning ska företaget rekommenderas att betala tillbaka det som MJ har betalat för bilen mot att hon på egen bekostnad återlämnar bilen till företaget. Företaget ska även rekommenderas att reglera förhållandet med kreditgivaren så att MJ hålls skadelös mot kreditgivaren.


title: Frågan gällde om ett bilköp utgjorde ett distansavtal och om konsumenten därmed hade rätt att ångra köpet. Konsumenten hade besökt företaget och provkört bilen, någon kommunikation rörande avtalet förekom inte vid besöket. Avtalet ingicks därefter på distans. ARN konstaterade att ett avtal kan vara ett distansavtal även om konsumenten har besökt säljarens affärslokaler och till och med provkört bilen, under förutsättning att avtalsförhandlingarna uteslutande har skett på distans. I detta fall hade ingen diskussion om avtalet förts vid besöket och avtalet ingicks genom digital signering inom ramen för företagets organiserade system för distansavtal. ARN bedömde därför att avtalet var ett distansavtal och att konsumenten hade rätt att ångra köpet. Eftersom företaget inte hade lämnat tillräcklig information om ångerrätten saknade det rätt till ersättning för värdeminskning. ARN rekommenderade därför företaget att återbetala hela köpesumman mot att bilen återlämnas på företagets bekostnad.

text: TF begärde att få frånträda köpet av en bil utan att behöva betala ersättning för värdeminskning.

text: I sin anmälan till nämnden uppgav TF följande. Hon hittade en annons på Blocket om bilen och kontaktade företaget på distans. Den 20 december 2025 åkte hon till företaget och provkörde bilen. Hon träffade då ingen säljare utan tog emot en nyckel av en receptionist. Vid besöket förekom ingen kontakt med någon säljare och ingen dialog fördes om bilen, villkor eller pris. All kommunikation skedde per telefon och sms.

text: Efter besöket tog hon kontakt med företaget per telefon för att diskutera priset på grund av stenskott på vindrutan. Köpeavtalet signerades digitalt den 22 december 2025. Priset var 315 000 kr.

text: Avtalet ingicks genom ett av företaget organiserat system för att ingå distansavtal. Företaget hade bland annat vidtagit åtgärder med digital signering och hemleverans. Detta förutsatte etablerade rutiner för distansköp. Företaget använde också villkor för distansavtal.

text: Den 26 december 2025 krävde hon att få frånträda avtalet med stöd av

text: distansavtalslagen

text: . Företaget nekade henne detta med hänvisning till att hon hade provkört bilen vid företagets butik.

text: Att fallet har dragit ut på tiden beror på att företaget motsatte sig hennes begäran om att få frånträda avtalet. Företaget bör därför ansvara för eventuell värdeminskning.

text: Företaget motsatte sig kravet.

text: I sitt svar till nämnden uppgav företaget följande. Avtalet mellan parterna var inte ett distansavtal och TF har därför inte rätt att ångra avtalet. Hon var på plats i företagets lokaler och provkörde bilen. Med hänsyn till det kan affären inte anses ha genomförts uteslutande via distanskommunikation. Att kommunikationen skedde via mejl, telefonsamtal och sms betydde inte att avtalet ingicks genom ett organiserat system för distansköp av bil.

text: Allmänna reklamationsnämnden gjorde följande bedömning.

text: TF har med företaget ingått ett avtal om köp av en bil. Frågan är om avtalet är ett så kallat distansavtal och om hon har rätt att ångra avtalet enligt lagen (

text: ) om distansavtal och avtal utanför affärslokaler (

text: distansavtalslagen

text: Är avtalet mellan parterna ett distansavtal?

text: Begreppet distansavtal definieras i

text: 1 kap. 2 § distansavtalslagen

text: som ett avtal som ingås inom ramen för ett av näringsidkaren organiserat system för att träffa avtal på distans, om kommunikationen uteslutande sker på distans.

text: Distansavtalslagen

text: genomför

text: Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/83/EU

text: om konsumenträttigheter och utgångspunkten är att lagen ska tolkas på ett EU-konformt sätt (se t.ex. EU-domstolens dom i

text: mål C-529/19

text: , punkt 21, Möbel Kraft, EU:C:2020:846).

text: Av

text: skäl 20

text: i

text: direktivet

text: framgår att definitionen av distansavtal omfattar samtliga fall då avtal ingås mellan en näringsidkare och en konsument med stöd av ett organiserat system för distansförsäljning eller tillhandahållande av tjänster på distans och enbart med utnyttjande av ett eller flera medel för distanskommunikation (t.ex. postorder, internet och telefon) fram till och med den tidpunkt då avtalet ingås. Vidare framgår att definitionen omfattar situationer då konsumenten besöker affärslokalerna endast för att få upplysningar om varan eller tjänsten och de därpå följande förhandlingarna och ingåendet av avtalet sköts på distans. Det framgår att ett avtal som förhandlas fram i näringsidkarens affärslokaler och slutligen ingås genom distanskommunikation däremot inte bör betraktas som ett distansavtal.

text: Det avgörande är alltså om avtalsförhandlingarna uteslutande har skett på distans. En konsument kan då besöka företagets lokaler för att där undersöka varan och ställa frågor utan att detta leder till att avtalet inte är ett distansavtal.

text: TF har uppgett att hon såg en annons på Blocket om försäljning av den aktuella bilen och att hon med anledning av den kontaktade företaget på distans. Hon har även uppgett att hon efter den inledande kontakten besökte företagets affärslokaler och provkörde bilen men att hon vid besöket inte hade kontakt med någon säljare och att det då inte förekom någon diskussion om bilen, priset eller andra avtalsvillkor. Efter besöket diskuterade parterna på distans bl.a. frågor om pris. Avtalet ingicks på distans genom digital signering. Företaget har inte ifrågasatt TF:s uppgifter om detta, varför nämnden lägger dem till grund för sin bedömning.

text: Nämnden konstaterar att kontraktet mellan parterna har undertecknats digitalt utan att parterna var samtidigt närvarande. Även de förhandlingar som dessförinnan förekom mellan parterna om avtalets innehåll skedde på distans.

text: Distansavtalslagens

text: krav på att kommunikationen mellan parterna uteslutande ska ha skett på distans är alltså uppfyllt. Den omständigheten att TF provkörde bilen i företagets affärslokaler motiverar ingen annan bedömning eftersom det vid det tillfället inte fördes några diskussioner som gällde avtalet.

text: Enligt nämndens bedömning måste företaget genom bl.a. annonseringen på Blocket och anordnandet av digital avtalssignering anses ha haft ett organiserat system för att träffa avtal på distans. Avtalet har ingåtts inom ramen för detta och är därför ett distansavtal i den mening som avses i

text: distansavtalslagen

text: Har anmälaren rätt att ångra avtalet?

text: Enligt

text: distansavtalslagen

text: har konsumenten rätt att ångra ett avtal inom 14 dagar från den dag då konsumenten får varan i sin besittning (

text: 2 kap.

text: och

text: 12 §§

text: ). Innan avtalet ingås ska närings-idkaren ge konsumenten information om och under vilka förutsättningar det finns en ångerrätt, tidsfristen och övriga villkor för ångerrätten, hur ångerrätten utövas och att det finns ett standardformulär för utövande av ångerrätten (

text: 2 kap. 2 § första stycket 10)

text: . Om konsumenten inte har fått sådan information upphör ångerrätten ett år efter det att ångerfristen skulle ha löpt ut om informationen hade getts på rätt sätt (

text: 2 kap. 12 § fjärde stycket

text: Det är näringsidkaren som ska bevisa att denne lämnat föreskriven information till konsumenten.

text: Om konsumenten utövar sin ångerrätt ska näringsidkaren betala tillbaka vad konsumenten har betalat (2 kap. 14 §). Konsumenten ska ersätta näringsidkaren för varans värdeminskning under vissa förhållanden men detta gäller bara om konsumenten har fått föreskriven information (2 kap. 15 § 2). Som huvudregel ska konsumenten dessutom stå för kostnaden för att lämna tillbaka varan men också detta förutsätter att näringsidkaren har lämnat föreskriven information (2 kap. 13 §).

text: Det är utrett att TF har begärt att få frånträda avtalet inom 14 dagar från att bilen levererades. Hon har alltså ångrat köpet i rätt tid och har rätt att få tillbaka det som hon har betalat för bilen mot att hon lämnar eller sänder tillbaka den till företaget.

text: Av ingivet avtal framgår följande villkor om ångerrätten: ”Vid distansförsäljning gäller, utöver dess villkor, lag om distansavtal och avtal utanför affärslokaler som bland annat innefattar ångerrätt”. Nämnden bedömer att villkoren inte uppfyller

text: distansavtalslagens

text: krav på information och att företaget därför inte har rätt till ersättning för eventuell värdeminskning av varan.

text: Eftersom företaget inte har bevisat att TF informerats om kostnaderna för att lämna tillbaka bilen ska företaget stå för den kostnaden.

text: Det är utrett att köpet delvis finansierats med kredit genom ett anknytande avtal med en kreditgivare. Det avtalet har automatiskt upphört att gälla till följd av att TF har utövat sin ångerrätt i förhållande till företaget. TF:s skyldigheter enligt kreditavtalet har alltså upphört att gälla och eventuella prestationer som hon har fullgjort inom ramen för det avtalet ska återgå. Eftersom TF i ärendet inte har riktat något krav mot kreditgivaren kan nämnden inte ta ställning till hur det förhållandet ska regleras. Nämnden utgår dock från att företaget verkar för att reglera förhållandet med kreditgivaren så att TF hålls skadelös mot kreditgivaren.

text: Beslutet har fattats av Linda Mossberg Karlström (nämndens vice ordförande och rättschef), ordförande, Anne Kuttenkeuler (hovrättsråd), referent, Ricardo Valenzuela (rådman) samt ledamöter.


title: Frågan gällde vilken lag som skulle tillämpas på ett s.k. blandat avtal avseende köp av en solcellsanläggning med batteri och tillhörande installation samt om konsumenten hade rätt att häva avtalet och få ersättning för utebliven avkastning på grund av ett fel i anläggningen. Felet hade avhjälpts först flera månader efter reklamationen. ARN konstaterade att konsumentköplagen ofta är tillämplig när en konsument köper en vara tillsammans med installation av varan. Först när tjänsteinslaget utgör den övervägande delen av företagets förpliktelse ska avtalet i stället bedömas enligt konsumenttjänstlagen. Efter en helhetsbedömning fann ARN att det huvudsakliga syftet med avtalet var konsumentens förvärv av solcellsanläggningen och batteriet samt att installationen endast utgjorde ett led i fullgörandet av köpet. Konsumentköplagen ansågs därför vara tillämplig. ARN bedömde vidare att batteriet varit felaktigt men att konsumenten inte hade rätt att häva köpet eftersom felet hade avhjälpts. Även om konsumenten kunde antas ha gått miste om viss avkastning saknades underlag för att bestämma skadans storlek. ARN avslog därför konsumentens begäran.

text: AA begärde att få häva köpet och ersättning med 21 000 kr för utebliven avkastning under tiden som batteriet var trasigt.

text: I sin anmälan till nämnden uppgav AA följande. Den 20 september 2024 ingick parterna ett avtal om solcellspaneler och batteri med installation för vilket han betalade 189 463 kr efter avdrag för grön teknik. Anläggningen levererades och installerades i februari 2025. Den 15 september 2025 gick batteriet sönder. Den 26 september 2025 installerades det nya batteriet. Företaget påstår att man bytte växelriktare men det är inte korrekt då bytet avsåg ett batteri. Den 27 oktober 2025 gick det nya batteriet sönder. Han reklamerade till företaget men fick ingen återkoppling och han fick ingen information om att tillverkaren av batteriet skulle ringa till honom.

text: I december 2025 anlitade han själv en elektriker för felsökning. Vid felsökningen visade det sig att det var ett kommunikationsfel i växelriktaren. Felsökningen visade att batteriet inte alls har fungerat sedan det gick sönder i september 2025. Trots påtryckningar återkom inte Företaget alls och den 20 januari 2026 hade fortfarande inget hänt. Först den 10 februari 2026 kom personal ut från tillverkaren och bytte skärmen vilket avhjälpte felet.

text: Det har tagit företaget fem månader att avhjälpa felet vilket inte kan anses vara inom skälig tid. På grund av det inträffade har han fått ökade elkostnader då solcellerna inte har kunnat användas. Det har inte heller varit möjligt att ladda bilen då batteriet med dess laddningsuttag inte har fungerat. I stället har han behövt installera ett nytt eluttag. Av avtalet framgår att anläggningen ska generera 51 798 kr i avkastning första året vilket har uteblivit då anläggningen inte har fungerat som avsett.

text: Företaget motsatte sig kravet.

text: I sitt svar till nämnden uppgav företaget följande. Efter att felet återkommit har företaget löpande informerat om att ärendet var under hantering av tillverkaren. AA informerades om att felsökning inledningsvis genomfördes genom fjärrdiagnostik och att fortsatt åtgärd

text: inväntades från tillverkaren. Senare i processen genomfördes ytterligare en felsökning vilken resulterade i en kompletterande åtgärd i form av byte av display/minneskort. AA har uppmanats att återkomma i samband med leverans av ersättningsprodukt för att möjliggöra bokning av installation. I februari 2026 avhjälptes felet. Den tidsutdräkt som uppstod är i huvudsak hänförlig till tillverkarens tekniska analys och åtgärd samt praktiska omständigheter avseende kontakt och koordinering.

text: Ökade elkostnader, uteblivna intäkter och kostnader för elbilsladdning utgör indirekta följdskador som normalt inte ersätts. De redovisade beräkningarna är hypotetiska och inte direkt kopplade till ett verifierat bortfall. Företaget kommer däremot schablonmässigt att ersätta vad anläggningen borde ha producerat under den tiden varit ut funktion.

text: Allmänna reklamationsnämnden gjorde följande bedömning.

text: Regleringen om s.k. blandade avtal

text: I

text: konsumentköplagen (2022:260)

text: finns bestämmelser om skydd för konsumenter vid köp av varor.

text: Konsumenttjänstlagen (1985:716)

text: gäller i stället vissa närmare angivna avtal om tjänster. Vilken lag som ska tillämpas beror i princip på om konsumenten har köpt en vara eller beställt en tjänst.

text: Det är emellertid inte ovanligt att ett avtal går ut på att näringsidkaren inte bara ska leverera en vara utan också utföra ett arbete, t.ex. montera eller installera varan (s.k. blandade eller kombinerade avtal). Ibland kan avtalet bestå av två självständiga delar, den ena avseende köpet och den andra avseende tjänsten, men ofta är det inte möjligt att hålla isär avtalens olika delar på ett meningsfullt sätt. Såväl

text: konsumentköplagen

text: som

text: konsumenttjänstlagen

text: innehåller därför bestämmelser om de respektive lagarnas tillämpningsområde när det gäller blandade avtal.

text: I

text: konsumentköplagen

text: sägs att lagen inte gäller avtal som innebär att den som ska leverera en vara även ska utföra arbete eller någon annan tjänst, om tjänsten utgör den övervägande delen av förpliktelsen (se

text: 1 kap. 6 § andra stycket konsumentköplagen

text: Konsumentköplagens

text: bestämmelser ska således inte tillämpas när tjänsteinslaget utgör den övervägande delen av näringsidkarens förpliktelse. Motsatsvis ska

text: konsumentköplagens

text: regler tillämpas även om avtalet omfattar inslag av tjänst så länge som inslaget inte utgör den övervägande delen.

text: Konsumenttjänstlagens

text: tillämpningsområde är i stället avgränsat så att lagen inte gäller installation, montering eller annat arbete som en näringsidkare utför för att fullgöra ett avtal om köp av en lös sak (se

text: 2 § 2 konsumenttjänstlagen

text: ). Arbetsåtagandet sägs i dessa fall vara att betrakta endast som en biförpliktelse till köpeavtalet (se

text: prop. 1984/85:110 s. 153

text: Det ska noteras att

text: konsumentköplagens

text: regler om fel tillämpas även om felet beror på bristande installation, förutsatt att varan har installerats av näringsidkaren eller av någon annan för dennes räkning som ett led i att fullgöra köpet eller att avvikelsen beror på anvisningar som har tillhandahållits av näringsidkaren (se

text: 4 kap. 9 § konsumentköplagen

text: Högsta domstolen har uttalat att bedömningen huruvida installationen av en vara har utförts till fullgörande av ett köpeavtal bör göras efter en helhetsbedömning av om varan eller tjänsten utgjorde den övervägande delen av förpliktelsen. Vid den bedömningen bör hänsyn enligt domstolen tas framför allt till värdet på varan och tjänsten, till huruvida särskild fackkunskap,

text: skicklighet eller utrustning krävdes och till om varan efter installationen lätt kunde frigöras och sålunda behållit sin identitet (se

text: NJA 2001 s. 138

text: ). Det ska noteras att 1973 års konsumentköplag var tillämplig i det fallet och att den lagen inte innehöll någon motsvarighet till den nuvarande bestämmelsen om att

text: konsumentköplagen

text: inte är tillämplig på avtal där tjänste- inslaget utgör den övervägande delen av förpliktelsen.

text: Konsumentköplagen

text: innehåller bestämmelser som genomför varudirektivet , som ska tillämpas på köpeavtal mellan en konsument och en säljare (se artikel 3.1). EU-domstolen har i fråga om 1999 års konsumentköpsdirektiv , som varudirektivet i väsentliga delar motsvarar, uttalat att direktivet är tillämpligt inte endast på köpeavtal i strikt bemärkelse utan även på bl.a. avtal om installation av sådana varor som är kopplade till köpet. Enligt EU-domstolen ska sådana avtal anses utgöra köpeavtal i direktivets mening om tjänsteinslaget är sekundärt eller av underordnad betydelse i förhållande till köpet. Vidare framgår att utförandet av tjänsten inte får vara det huvudsakliga syftet med avtalet.

text: Sammantaget kan konstateras att

text: konsumentköplagen

text: ofta är tillämplig i situationer där en konsument köper en vara tillsammans med installation av varan. Det är först när inslaget av tjänst utgör den övervägande delen av förpliktelsen som

text: konsumentköplagen

text: inte ska tillämpas.

text: Konsumentköplagen

text: ska därmed tillämpas under förutsättning att arbetsåtagandet vid en helhetsbedömning inte kan sägas vara det huvudsakliga syftet med avtalet.

text: Konsumentköplagen

text: ska tillämpas i detta fall

text: Utredningen ger inte några närmare upplysningar om varornas värde eller om vad installationsarbetet kan värderas till. Av utredningen framgår inte heller om arbetet krävde särskild fackkunskap, skicklighet eller utrustning. Det står emellertid klart att köpet avsåg solcellsanläggning som omfattade paneler och batteri. Det kan mot den bakgrunden förutsättas att installationen inte var alldeles okomplicerad. Arbetet innefattade, förutom montering av komponenter, en elinstallation. Det kan samtidigt förutsättas att batteriet, som har en kapacitet på 9,3 kWh, har ett betydande värde. Till detta ska läggas att det huvudsakliga syftet med avtalet får anses vara att AA skulle få äganderätten till varorna och att installationen föranleddes av köpet, snarare än tvärtom. Installationen bedöms därför inte utgöra den övervägande delen av företagets förpliktelse. Slutsatsen blir därmed att

text: konsumentköplagen

text: ska tillämpas i detta fall.

text: Konsumentköplagens

text: felregler och påföljderna vid fel

text: En vara ska stämma överens med vad som följer av avtalet och om den inte gör det är varan felaktig. Varan är även felaktig om den inte är ägnad för det särskilda ändamål för vilket konsumenten avsåg att varan skulle användas, under förutsättning att konsumenten har informerat näringsidkaren om det särskilda ändamålet och näringsidkaren vid köpet har godtagit att varan kan användas för det ändamålet (se

text: 4 kap. 1 § konsumentköplagen

text: ). Varan ska dessutom vara ägnad för de ändamål för vilka varor av samma slag i allmänhet används samt ha de egenskaper och andra särdrag i fråga om t.ex. funktionalitet, som är normalt

text: Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2019/771 av den 20 maj 2019

text: om vissa aspekter på avtal om försäljning av varor, om ändring av förordning

text: (EU) 2017/2394

text: och direktiv

text: samt om upphävande av direktiv

text: . 2

text: Europaparlamentets och rådets direktiv 1999/44/EG av den 25 maj 1999

text: om vissa aspekter rörande försäljning av konsumentvaror och härmed förknippade garantier. EU-domstolens dom den 7 september 2017, Heike Schottelius mot Falk Seifert,

text: , Heike Schottelius mot Falk Seifert, EU:C:2017:638, se särskilt punkterna 37, 38 och 44.

text: förekommande för varor av samma slag och som konsumenten med fog kan förutsätta med hänsyn till varans art (se 4 kap. 2 § 1 och 3

text: konsumentköplagen

text: När det finns ett fel som säljaren ansvarar för kan konsumenten göra ett antal påföljder gällande. Konsumenten får kräva avhjälpande, omleverans, prisavdrag eller ersättning för att avhjälpa felet eller häva köpet. Konsumenten får dessutom kräva skadestånd.

text: En förutsättning för att konsumenten ska få häva köpet är att avhjälpande eller omleverans inte kommer i fråga eller inte kan ske inom skälig tid efter reklamationen och utan väsentlig olägenhet för konsumenten. Oaktat dessa krav får konsumenten häva köpet bl.a. om felet är allvarligt. (Se

text: 5 kap. 8 § första stycket konsumentköplagen

text: .) Konsumenten får dock aldrig häva köpet om näringsidkaren visar att felet är ringa (se

text: 5 kap. 10 § konsumentköplagen

text: ). Konsumenten får inte heller häva köpet, om näringsidkaren har utfört ett avhjälpande. Detta gäller oaktat om avhjälpandet inte har skett inom skälig tid och utan kostnad och väsentlig olägenhet för konsumenten (se

text: prop. 2021/22:85 s. 117

text: och

text: Konsumenten har i princip rätt att få ersättning för den skada som han eller hon lider genom att varan är felaktig (se

text: 6 kap. 1 § konsumentköplagen

text: ). Skadestånd omfattar bl.a. ersättning för inkomstförlust (se

text: 6 kap. 3 § konsumentköplagen

text: Anmälarens krav ska avslås

text: Det står till att börja med klart att batteriet inte fungerade och att detta utgjorde ett köprättsligt fel. Eftersom ett avhjälpande har kommit till stånd, har AA emellertid inte rätt att häva köpet. Kravet i den delen ska därför avslås.

text: AA har beräknat skadans storlek med utgångspunkt från en prognos som fanns i företagets anbud. Det framgår att prognosen bygger på historiska marknadspriser. Som framgår av prognosen utgör den emellertid inte någon garanti för framtida avkastning.

text: Det kan förutsättas att AA gick miste om avkastning som en fungerande anläggning skulle ha gett upphov till. Av utredningen i ärendet framgår dock inte några närmare uppgifter som kan läggas till grund för att bestämma den skada som AA har lidit. Det framgår till exempel inte vilka de faktiska marknadspriserna var under den tid som felet förelåg och inte heller vilka förutsättningarna som fanns för att genererar överskottsel. Eftersom AA inte har visat vilken skada han har lidit till följd av felet, ska kravet avslås även i den här delen.

text: Nämnden förutsätter att företaget kommer att fullgöra sitt åtagande att ge AA viss ersättning med tillämpning av en schablon.

text: Beslutet har fattats av Linda Mossberg Karlström (nämndens vice ordförande och rättschef), ordförande, Anne Kuttenkeuler (hovrättsråd) och Ricardo Valenzuela (rådman), referent, samt ledamöter.