nyckelord: Verkställighet Vårdnad

title: Fråga om socialtjänsten och personal vid en skola borde ha biträtt en vårdnadshavare när denne avsåg att hämta sin dotter efter att domstol förordnat att han ensam skulle ha vårdnaden om flickan

text: Bakgrund

text: AA och BB har tillsammans dottern CC, född 2001. Norrköpings tingsrätt beslutade interimistiskt den 6 november 2009 att vårdnaden om CC skulle anförtros AA ensam och att BB skulle ha rätt till umgänge med CC i den omfattning som angavs närmare i beslutet. I beslutet förordnade tingsrätten vidare.

text: Det ankommer på AA att hos Socialnämnden i Smedjebackens kommun i samarbete med Socialnämnden i Finspångs kommun söka bistånd för hjälp inför och vid vårdnadsöverflyttningen av CC. Detta beslut tillställs nämnda socialnämnder för kännedom om det genom beslutet uppkomna behovet av bistånd.

text: AA vände sig till socialförvaltningen i Finspångs kommun för att få hjälp av förvaltningen när han skulle hämta CC. Den 10 november 2009 hämtade AA CC på Storängsskolan. Personal vid socialförvaltningen och skolan medverkade när han hämtade dottern.

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO framförde jur.kand. DD, i egenskap av ombud för BB, klagomål mot Storängsskolan och sociala myndighetsnämnden i Finspångs kommun. Klagomålen avsåg att tjänstemän vid socialförvaltningen och skolan bistod AA när han hämtade CC i skolan mot både CC:s och BB:s vilja. Varken BB eller CC hade heller underrättats i förväg.

text: Utredning

text: JO remitterade anmälan till kommunstyrelsen, som svarar för kommunens skolor, och sociala myndighetsnämnden, som svarar för socialtjänsten, för yttrande när det gällde Storängsskolans och socialförvaltningens handläggning.

text: Kommunstyrelsens ordförande kom på styrelsens vägnar in med ett remissvar beträffande Storängsskolans medverkan vid hämtningen av CC. När det gäller

text: socialförvaltningens handläggning beslutade sociala myndighetsnämnden att som sitt remissvar ge in en skrivelse som var undertecknad av bl.a. kommundirektören.

text: DD fick tillfälle att yttra sig över remissvaren.

text: Med anledning av vad DD anförde i sin anmälan inledde JO en granskning när det gällde hur rådmannen EE vid Norrköpings tingsrätt hade utformat sitt interimistiska beslut. Den granskningen har skett i ett särskilt ärende (JO:s dnr 7113-2009). I det ärendet inhämtade JO ett yttrande från tingsrätten. Stf JO Jan Pennlöv fattade beslut i ärendet den 11 februari 2011.

text: Kommunstyrelsens remissvar

text: Kommunens utredning

text: Uppgifter från FF, rektor för Storängsskolan i Finspång FF uppger att han den aktuella dagen, den dag som flickan skulle hämtas av pappan, blev uppringd av skolans kurator. Kuratorn informerade rektorn om att socialtjänsten önskade att skolan medverkade till att CC hämtas av sin pappa, som fått enskild vårdnad enligt beslut från tingsrätten. Kuratorn var tveksam inför uppdraget, då hon hade kännedom om att JO i flera fall uttalat att skolor ska hålla sig neutrala i vårdnadstvister, bland annat i JO-utlåtande dnr 5053-2003, där en skola fått kritik när man medverkade till att en förälder, under pågående vårdnadstvist, hämtade sitt barn. De resonerade kring socialtjänstens önskemål utifrån tidigare JO-utlåtande. I det fall där JO uttalat sig hade vårdnadshavaren begärt skolans medverkan. I den nu aktuella frågan, var det en önskan från socialtjänsten som hade en dom från tingsrätten, där det står att pappan kan begära stöd vid överflyttningen. Rektor och kurator ser att det kan finnas olikheter mellan de två situationerna. FF ber kuratorn att forska vidare i frågan. Senare blir FF uppringd av GG, chef för sektor Barn och ungdom, där bl.a. grundskolans verksamhet ingår. GG är i samtalet tydlig i sitt budskap, att den planerade hämtningen skulle genomföras på skolan. Hon tolkar att det JO-utlåtande som skolan refererat till inte kan likställas i detta ärende. FF meddelar sin kurator beskedet från GG. Kuratorn deltar senare vid hämtningen.

text: Uppgifter från GG, chef för sektor Barn och ungdom GG uppger att hon kontaktades av tf enhetschef för socialtjänstens myndighetskontor (HH) i frågan. GG informerades om det beslut som kommit från tingsrätten, där man skrev att socialtjänsten skulle vara pappan behjälplig vid överflyttningen av flickan i det fall han begärde det. Sektorschefen fick information att pappan begärt stöd av socialtjänsten. Handläggare inom socialtjänsten hade utan framgång försökt ordna en överlämning tillsammans med mamman, varför man föreslår att vara pappan behjälplig vid hämtningen på skolan. Av informationen framgick också att det fanns frågetecken kring skolans medverkan utifrån tidigare JO-utlåtande. Vidare framgick att handläggaren och tf enhetschefen hade tillfrågat tingrättens rådman, jurist och socialkonsulent hur de skulle förhålla sig i frågan. Samtliga hade uttryckt att socialtjänst och skola skulle vara behjälpliga vid hämtningen. GG uppfattade att den planerade hämtningen på skolan skulle innebära att flickan inte behövde hämtas med polis, vilket tf enhetschefen bedömde som en fördel för flickan. Med den information hon fått i ärendet, ansåg GG att hon, som högst ansvarig chef för både socialtjänst och skola, kunde medverka till att pappan hämtade flickan med stöd från verksamheterna. GG kontaktade rektorn för skolan och gav klartecken.

text: GG uppger att hon utifrån den information hon fått, inte minst utifrån den samlade rådgivningen från juridiskt kunniga personer, var trygg i sitt ställningstagande. Hon uppfattar att ställningstagandet var utifrån barnets bästa.

text: Kommunens yttrande Det utlåtande från JO (dnr 5053-2003) som anmälaren hänvisar till och som skolans kurator väl kände till, gäller ett ärende då en förälder mot den andres vilja hämtade sitt barn med stöd av skolan. Föräldern hade interimistiskt tilldelats ensam vårdnad om barnet. Av JO-uttalandet framgår att skolan borde avböjt att medverka till förälderns önskan att medverka vid en hämtning. JO ansåg att skolan skulle ha hänvisat föräldern att via rättsväsendet ansöka om verkställighet av vårdnaden. I detta fall kontaktade föräldern själv skolan och bad om hjälp. Kurator och rektor för Storängsskolan resonerade och reflekterade över tidigare JOuttalande. De kunde se vissa skillnader i frågorna, i det fall JO kritiserat medverkade skolan på uppdrag av föräldern medan man här kontaktades av socialtjänsten som hänvisade till ett beslut från tingsrätten. Då chefen för sektorn meddelade rektorn att skolan och socialtjänsten skulle vara pappan behjälplig, följde skolan hennes beslut.

text: Sociala myndighetsnämndens remissvar

text: Kommunens utredning

text: Uppgifter från gruppledare HH och socialsekreterare JJ HH och JJ uppger att tingsrättens beslut kom till socialtjänsten 2009-11-06 och att CC:s pappa 2009-11-09 kontaktar socialtjänsten i Finspång med begäran om stöd. JJ kontaktade 2009-11-09 CC:s mamma för att planera överflyttningen på bästa sätt för CC. JJ uppfattar att hon inte når mamman i samtalet. Mamman uppger att det beslut JJ hänvisar till är felaktigt skrivet, att beslutet är överklagat och att de begärt inhibition. Handläggaren har även kontakt med mammans ombud. Ombudet ger besked om att hon begärt inhibition och överklagat tingsrättens beslut. Handläggaren informerar ombudet att hon i samtal med BB inte kunnat framföra att socialtjänsten fått beslutet från tingsrätten och att socialtjänstens uppgift är att vara behjälpliga i att det verkställs. Ombudet säger att hon förstår det hon läser i beslutet att vi ska vara behjälpliga, men anser det inte vara nödvändigt då beslutet är överklagat. Ombudet anser att det bästa för CC är att invänta besked om inhibition och prövning i hovrätten. DD säger att hon kommer faxa överklagan för kännedom. Efter samråd med gruppledaren kontaktar JJ samma dag tingsrätten, rådman EE, angående hur socialnämnden ska förhålla sig till att vara behjälpliga i verkställande av tingsrättens beslut då det överklagats med begäran om inhibition. Han uppger att tingsrätten inte fått in överklagan i ärendet. Fram tills dess att annat beslut är taget ska tingsrättens beslut gälla. Innan verkställighet bör en kontakt med pappans ombud tas. Pappan kan uppmanas av sitt ombud att till tingsrätten begära omedelbar verkställighet. Handläggaren samråder även med socialnämndens ombud KK. Ombudet informeras om tingsrättens beslut och säger att det normalt är omedelbar verkställighet. Vägrar mamman att samverka kan pappan hos tingsrätten begära om omedelbar verkställighet och de medel som finns att tillgå. Handläggaren har kontakt med pappan som konsulterat sitt ombud och fått besked att han ska hämta flickan oavsett det finns en begäran om inhibition eller inte. Den bedömning socialtjänsten gör är att mamman inte kommer att medverka till att överlämna flickan med mindre än polishandräckning. Utifrån flickans perspektiv är alternativet, att tillsammans med skolan vara behjälpliga vid hämtningen, mindre uppslitande än en polishämtning. Man planerar att pappan hämtar CC 2009-11-10.

text: Skolans kurator meddelar socialtjänsten 2009-11-10 att hon har tveksamheter kring uppdraget utifrån tidigare JO-uttalanden där en skola fått kritik då de agerat vid vårdnadstvist. Tf enhetschef HH kontaktar av den anledningen socialkonsulent LL, Länsstyrelsen i Östergötland för samråd. Socialkonsulenten ser inga hinder i att skolpersonalen och socialtjänstens personal hjälper pappan att verkställa tingsrättens beslut. HH informerar GG, chef för sektor Barn och ungdom, om ärendet och vilka kontakter man tagit i frågan. GG ger klartecken till att socialtjänst och skola ska vara pappan behjälplig att hämta flickan och hon kontaktar Storängsskolans rektor FF om detta. Pappan hämtar CC i skolan 2009-11-10.

text: Handläggarnas reflektioner Socialtjänsten har inte varit en del i den juridiska process kring vårdnadsfrågan som föregick beslutet om interimistisk vårdnad för CC:s pappa. Frågan initierades av pappan, i ett första skede kring umgänget. Då umgängesschemat inte följdes av mamman tog pappan och hans ombud ny kontakt med tingsrätten och begärde enskild vårdnad. Socialtjänsten har sedan flera år behandlingsinsatser för BB och hennes två barn, där bland annat stöd i umgängesfrågan för CC varit aktuellt. Under hösten 2009, då tingsrättens beslut kommer, har socialtjänsten påbörjat en utredning enligt

text: 11 kap. 1 § socialtjänstlagen

text: . Utredningen föranleds av flera anmälningar om oro för CC, bland annat en anmälan från pappan. Socialtjänsten får också under hösten en remiss från tingsrätten att utreda vårdnadsfrågan. Vårdnadsutredningen fick efter ansökan förlängd handläggningstid med anledning av den redan pågående barnavårdsutredningen. Handläggarna anser det olyckligt att barnavårdsutredningen och tingsrättens process pågått parallellt, samtidigt som den begärda vårdnadsutredningen skjutits på framtiden. Handläggarna inser att det varit svårt för de inblandade att särskilja frågorna åt. Handläggarna upplever att de inte alltid lyckats förmedla rätt information till mamman och ombudet. Den kunskap socialtjänsten hade kring CC:s situation utifrån de anmälningar som låg till grund för utredningen förstärkte deras bedömning av att medverka till att pappan hämtade henne. Det fanns dock inte förutsättningar för ett omedelbart omhändertagande enligt lagen med särskilda bestämmelser om unga (LVU). En polishämtning bedömdes vara till mer skada för CC än att pappan hämtade henne på skolan. Utifrån barnets perspektiv och utifrån de råd man fått från jurister, anser handläggarna att de agerat rätt i ärendet.

text: Uppgifter från GG, chef för sektor Barn och ungdom – – – (se remissvaret från kommunstyrelsen, JO:s anm.)

text: Kommunens yttrande

text: Bestämmelser om verkställighet av domar och beslut kring vårdnad, boende och umgänge regleras av

text: 21 kap.

text: föräldrabalken

text: (FB). Då socialtjänsten förstod att mamman inte frivilligt skulle medverka till att överlämna flickan borde de inte ha deltagit vid hämtningen. Pappan skulle hos tingsrätten ha ansökt om verkställighet av domen, där tingsrätten hade haft möjlighet att förelägga mamman att vid vite lämna CC eller besluta om hämtning med hjälp av polis. Utifrån den pågående barnavårdsutredningen uppger handläggarna att de hade kunskap om brister i CC:s situation hos mamman och att detta stärkte dem i sitt handlande. Socialnämnden hade kunnat agera i det fall det funnits förhållanden som gav förutsättningar för åtgärder enligt LVU, genom att omhänderta CC och placera henne hos pappan. Tingrättens skrivning i beslutet, att pappan hos socialtjänsten kan söka bistånd om hjälp inför och vid vårdnadsöverflyttningen skapar en osäkerhet hos socialtjänsten.

text: Det är möjligt att man uppfattar tingsrättens skrivning likställt med en dom om verkställighet. Då mammans ombud i telefonsamtal framför att det inte är aktuellt med en vårdnadsöverflyttning eftersom de begärt inhibition och överklagat beslutet, söker socialtjänsten råd i hur de ska hantera frågan. Socialtjänsten vänder sig till tingsrätten, ett juridiskt ombud och senare även till socialkonsulent vid länsstyrelsen. Socialtjänstens personal uppfattar att samtliga som rådfrågas ger stöd till att medverka då pappan hämtar flickan. Socialtjänsten gör utifrån dessa rådfrågningar sitt slutliga ställningstagande att vara pappan behjälplig vid hämtandet. Sammanfattningsvis kan konstateras att socialtjänsten agerat i frågan utifrån en tanke om barnets bästa. Även om socialtjänsten har kunskap om de lagregler som gäller för verkställighet av vårdnadsfrågor, visar agerandet att det funnits brister i självständig tolkning och tillämpning av frågan i en pressad situation – händelseförloppet, från pappans begäran till hämtandet, sker under loppet av två dagar.

text: JO:s beslut angående Norrköpings tingsrätt

text: Bedömning

text: EE har uppgett att den aktuella formuleringen i beslutet inte var ett beslut om verkställighet enligt

text: 21 kap.

text: FB. Någon sådan talan var inte heller anhängiggjord. Han har även uppgett att han inte avsett att meddela ett åläggande för respektive socialnämnd att medverka vid den rent faktiska vårdnadsöverflyttningen, dvs. vid verkställigheten av beslutet om vårdnad. Ett sådant åläggande saknar laglig grund och hade således, som även EE uppgett, inte kunnat meddelas av tingsrätten. Enligt EE var den aktuella formuleringen föranledd av att AA under målets handläggning hade uppgett att han var medveten om att det skulle innebära en stor omställning för CC att flytta till honom och att han var beredd att ta emot hjälp från socialförvaltningen för att övergången skulle bli så lindrig som möjlig. Det bistånd som avsågs i beslutet var således sådant stöd och hjälp till AA i hans föräldraroll som kan lämnas av socialtjänsten. Den aktuella formuleringen var, enligt EE, avsedd som en upplysning dels till AA om att det ankom på honom själv att söka sådant bistånd, dels till socialnämnderna om behovet av bistånd. Såvitt framkommit synes emellertid såväl AA som socialförvaltningen i Finspångs kommun ha tolkat tingsrättens beslut på så sätt att detta innebar att förvaltningen hade att hjälpa AA vid en hämtning av CC. Jag hyser för egen del viss förståelse för att en sådan misstolkning kunnat ske. Detta särskilt mot bakgrund av hur EE uttryckt sig samt att den aktuella upplysningen var införd i beslutet som en del av avgörandets slut. Som [tingsrättens lagman] berört ska en sådan upplysning, om den är behövlig, utformas på ett sådant sätt att den inte ger intryck av att vara ett åliggande och den ska heller inte ingå i avgörandets slut.

text: I ett beslut den 31 mars 2011 anförde JO Wiklund följande.

text: Rättslig reglering

text: I

text: 21 kap.

text: föräldrabalken

text: (FB) finns bestämmelser om verkställighet av domar, beslut eller avtal om vårdnad, boende eller umgänge m.m. Enligt dessa bestämmelser förordnar tingsrätt om verkställighet efter en ansökan. Utgångspunkten vid handläggningen av mål enligt

text: 21 kap.

text: FB är att barnets bästa ska komma i främsta rummet.

text: Överlämnande av barn ska i första hand ske med parternas frivilliga medverkan. Innan tingsrätten förordnar om verkställighet får den uppdra åt bl.a. en tjänsteman inom socialtjänsten att verka för att den som har hand om barnet frivilligt ska fullgöra vad som åligger honom eller henne (2 §). När överflyttning inte sker frivilligt får tvångsmedel tillgripas. I 3 § stadgas att tingsrätten, om den förordnar

text: om verkställighet, får förelägga vite eller besluta att barnet ska hämtas genom polismyndighetens försorg. Är det fråga om en dom eller ett beslut om vårdnad, boende eller överlämnande av barn, får rätten besluta om hämtning av barnet, om verkställighet annars inte kan ske eller om hämtning är nödvändig för att undvika att barnet lider allvarlig skada.

text: Har barnet nått en sådan ålder och mognad att dess vilja bör beaktas, får verkställighet inte ske mot barnets vilja utom då rätten finner det nödvändigt av hänsyn till barnets bästa (5 §). Rätten ska vägra verkställighet, om det är uppenbart att verkställigheten är oförenlig med barnets bästa (6 §).

text: Vid hämtning ska som huvudregel någon som kan vara till stöd för barnet närvara. Finns det en sådan kontaktperson för barnet som avses i

text: socialtjänstlagen (2001:453)

text: , bör denne anlitas. Om det är möjligt ska en barnläkare, barnpsykiater eller barnpsykolog medverka (

text: 11 §

text: Den som obehörigen skiljer ett barn under 15 år från någon som har vårdnaden om barnet döms, enligt

text: 7 kap. 4 § första stycket brottsbalken

text: , för egenmäktighet med barn till böter eller fängelse i högst ett år, om gärningen inte utgör brott mot frihet. Detsamma gäller, om den som gemensamt med någon annan har vårdnaden om ett barn under 15 år utan beaktansvärt skäl egenmäktigt bortför barnet eller om den som ska ha vårdnaden obehörigen bemäktigar sig barnet och därigenom själv tar sig rätt. Brottet egenmäktighet med barn lyder under allmänt åtal, men enligt

text: 7 kap. 6 § brottsbalken

text: får åklagare åtala endast om åtal är påkallat ur allmän synpunkt.

text: Ansvar kan alltså drabba en vårdnadshavare som efter domstolsbeslut att vårdnaden ska tillkomma honom eller henne hämtar barnet – kanske under uppslitande scener – utan att anlita laga former för beslutets verkställande. Detta innebär inte att det skulle vara otillåtet att själv hämta ett barn i fall då någon oenighet därom inte förekommer. En viss nödrätt till barnets bästa torde också finnas.

text: Bedömning

text: Norrköpings tingsrätt beslutade interimistiskt den 6 november 2009 bl.a. att vårdnaden om CC skulle anförtros fadern AA ensam. I tingsrättens beslut angavs också att det ankom på AA att hos Socialnämnden i Smedjebackens kommun i samarbete med Socialnämnden i Finspångs kommun söka bistånd för hjälp inför och vid vårdnadsöverflyttningen av CC.

text: AA kontaktade socialförvaltningen i Finspångs kommun med anledning av tingsrättens beslut och begärde hjälp med att hämta CC. Som framgår av redogörelsen ovan under rubriken Rättslig reglering kunde AA inte själv utan vidare hämta CC efter att tingsrätten hade förordnat att han ensam skulle ha vårdnaden om henne. Om AA och BB inte kunde komma överens om överlämningen har det ytterst ankommit på domstol att avgöra om och i så fall på vilket sätt som tingsrättens förordnade om vårdnaden skulle verkställas.

text: Enligt tingsrättens interimistiska beslut skulle AA ”hos Socialnämnden i Smedjebackens kommun i samarbete med Socialnämnden i Finspångs kommun

text: söka bistånd för hjälp inför och vid vårdnadsöverflyttningen av CC”. JO har riktat kritik mot tingsrätten för utformningen av beslutet. Jag kan ha förståelse för att socialförvaltningen i Finspångs kommun uppfattade beslutet som att förvaltningen skulle hjälpa AA när han ville hämta CC i skolan. Skolans kurator ifrågasatte dock om skolans personal kunde hjälpa till med hänvisning till tidigare JO-beslut. Socialförvaltningen kontaktade då länsstyrelsen för råd om hur man skulle göra. En socialkonsulent vid länsstyrelsen uppgav att hon inte såg några hinder mot att personal vid skolan och socialtjänsten hjälpte pappan att verkställa tingsrättens beslut. Socialförvaltningen hade även kontakt med rådmannen EE och ett ombud som brukar företräda socialnämnden avseende hur socialförvaltningen skulle förhålla sig till beslutet då det enligt uppgift var överklagat. Enligt utredningen informerade både rådmannen och ombudet förvaltningen om att AA kunde vända sig till tingsrätten och begära omedelbar verkställighet.

text: GG, som var chef för både skolan och socialtjänsten, beslutade att skolan och socialförvaltningen skulle bistå AA när han skulle hämta CC. Med hänsyn till hennes befattning bör hon inte ha varit okunnig om de grundläggande bestämmelserna om hur ett beslut om vårdnad ska verkställas och om socialtjänstens uppgifter när det gäller vårdnadstvister. Trots utformningen av tingsrättens beslut och upplysningarna från länsstyrelsen har jag därför svårt att förstå att GG beslutade att socialförvaltningen och skolan, utan BB:s godkännande, skulle bistå AA vid hämtningen av CC. Den mest sannolika förklaringen till att hon handlade som hon gjorde är, som även antyds i remissvaren, att hon ville undvika en situation som skulle innebära att CC flyttades till AA med biträde av polis. Oavsett hur man ska se på frågan om polishandräckning har hon genom sitt beslut satt sig över det regelsystem som har skapats för att värna om barnets bästa när det gäller verkställighet av domar och beslut om vårdnad. Detta är givetvis inte acceptabelt.

text: Skolans kurator hade ifrågasatt om skolan verkligen skulle bistå vid hämtningen. GG meddelade rektorn sitt beslut, och rektorn informerade i sin tur kuratorn. Det finns inte grund för att rikta någon kritik mot rektorn och givetvis inte heller mot kuratorn för hur de därefter agerade. Däremot ställer jag mig frågande till hur olika befattningshavare inom socialförvaltningen kan ha resonerat när det gäller AA:s hämtning av CC. Inom förvaltningen måste det ha funnits kunskap om hur överföringen av CC till fadern rätteligen borde ske. Särskilt mot bakgrund av de invändningar som skolans kurator framförde borde rimligen förvaltningen ha försökt avstyra AA:s hämtning av CC. Ytterst får GG betraktas som ansvarig för socialförvaltningens handlande. Jag vill dock framhålla att det finns frågetecken rörande även andra befattningshavares ansvar för handläggningen.

text: Med den kritik som har uttalats avslutas ärendet.


avgjordAv: Justitieombudsmannen Per Lennerbrant

publisher: Justitieombudsmannen

title: Kritik mot Migrationsverket för långsam handläggning av ett ärende om uppehållstillstånd som domstol återförvisat för ny handläggning

org: jo

text: Bakgrund

type: rubrik

text: I oktober 2021 avslog Migrationsverket AA:s ansökan om uppehålls- och arbetstillstånd. Beslutet överklagades till migrationsdomstolen, som den 9 februari 2022 upphävde beslutet och återförvisade målet till Migrationsverket för fortsatt handläggning. I slutet på juni 2022 begärde AA, med stöd av

text: 12 § förvaltningslagen

text: (s.k. dröjsmålstalan), att verket skulle avgöra hans ärende. Migrationsverket avslog begäran den 30 juni 2022 med motiveringen att det kvarstod handläggningsåtgärder innan ärendet var klart för beslut.

type: stycke

text: Anmälan

text: I en anmälan som kom in till JO den 16 augusti 2022 förde AA fram klagomål mot Migrationsverket bl.a. för långsam handläggning av hans ärende om uppehållstillstånd efter att domstolen återförvisat ärendet till verket.

text: Utredning

text: Migrationsverket yttrade sig till JO den 5 december 2022.

text: Av Migrationsverkets redogörelse för handläggningen framgick bl.a. att den första aktiva handläggningsåtgärden i ärendet efter återförvisningen vidtogs den 1 november 2022, då diverse underlag hämtades in, och att ärendet avgjordes dagen efter.

text: Migrationsverket redovisade följande bedömning. Migrationsverket kan konstatera att ärendet avgjorts genom beslut den 2 november 2022, knappt åtta månader efter att domen med beslut om återförvisning av ärendet till Migrationsverket fick laga kraft. Enligt Migrationsverkets rutiner ska ärenden som återförvisats från migrationsdomstol hanteras skyndsamt. Detta ärende har inte hanterats skyndsamt, vilket Migrationsverket givetvis beklagar. Orsaken till den långa tidsutdräkten har inte gått att utröna utan förefaller handla om enstaka misstag i handläggningen. Då rutiner finns för återförvisade ärenden finns inte behov av något ytterligare förbättringsarbete i

text: denna del på myndigheten. Myndigheten behöver dock påminna om gällande rutiner i befintliga kanaler. JO har tagit del av Migrationsverkets rutiner för hantering av återförvisade ärenden från domstol, som finns i verkets rutinhandbok för besök och bosättning (skapad 2008-05-29 och uppdaterad 2020-02-03).

text: Bedömning

text: Enligt

text: 9 § förvaltningslagen

text: ska ett ärende handläggas så enkelt, snabbt och kostnadseffektivt som möjligt utan att rättssäkerheten eftersätts.

text: När ett ärende återförvisas från domstol för prövning i sak ska beslutsmyndigheten återuppta handläggningen och ta ställning till den ursprungliga ansökan. Det är därför viktigt att myndigheten handlägger det återförvisade ärendet med särskild skyndsamhet. Ett återförvisat ärende ska behandlas med förtur. (Se mina beslut den 6 maj 2020, dnr 3173-2019 och 8169-2019, med där gjorda hänvisningar.)

text: Migrationsdomstolen återförvisade AA:s ärende till Migrationsverket för fortsatt handläggning den 9 februari 2022. Av utredningen framgår att den första åtgärden för att driva ärendet mot ett avgörande vidtogs först den 1 november 2022 och att ärendet avgjordes redan dagen efter. Detta trots att AA redan i juni 2022 hade begärt att ärendet skulle avgöras enligt

text: 12 § förvaltningslagen

text: Migrationsverket har inte hittat orsaken till dröjsmålet, men konstaterat att ärendet inte hanterats skyndsamt. Jag instämmer i den bedömningen. Migrationsverket borde omgående efter att ärendet kommit åter från domstolen ha återupptagit handläggningen och handlagt det med särskild skyndsamhet. Det är givetvis oacceptabelt att ett ärende som återförvisats från domstol blir liggande utan åtgärd i mer än åtta månader. Det är svårt att förstå varför de begränsade handläggningsåtgärder som återstod inte utfördes redan i samband med AA:s begäran om avgörande.

text: Migrationsverket kritiseras för att handläggningen efter återförvisningen inte varit tillräckligt skyndsam.

text: I de ovan nämnda besluten från maj 2020 uttalade jag att Migrationsverket hade anledning att se över sina rutiner så att de överensstämmer med de uttalanden från JO som jag redovisade i de besluten. I ett beslut från maj 2021 noterade jag att rutindokumentet inte hade uppdaterats och förutsatte att Migrationsverket skulle se över rutinerna (se mitt beslut den 7 maj 2021, dnr 6470-2020).

text: Migrationsverket har i sitt yttrande i det här ärendet angett att det finns rutiner för hanteringen av ärenden som återförvisats från domstol och att det inte finns behov av justeringar. Jag kan dock notera att rutinerna inte har uppdaterats i enlighet med mina uttalanden i de tidigare besluten. Exempelvis framgår det

text: inte att återförvisade ärenden ska hanteras med särskild skyndsamhet och med förtur. Migrationsverkets rutiner för hanteringen av återförvisade ärenden är alltså alltjämt bristfälliga. Jag förutsätter att Migrationsverket ser till att rutinerna överensstämmer med de uttalanden från JO som redovisats i de aktuella besluten. Ärendet avslutas.

text: Per Lennerbrant

text: Ärendet har föredragits av Olle Molin. Byråchefen Maria Wagermark har deltagit i beredningen.

type: avgorande


avgjordAv: Hans-Gunnar Axberger

nyckelord:
Allmänna handlingar
Dokumentation
Rättidsprövning
Överklagande

title: Kritik mot Lantmäterimyndigheten i Huddinge kommun för handläggning av ett överklagande m.m.

text: Anmälan

text: I en anmälan som kom in till JO den 9 december 2008 förde AA fram klagomål mot Lantmäterimyndigheten i Huddinge kommun. Klagomålen gällde främst handläggning och beslut i ett fastighetsbildningsärende angående avstyckning från fastigheten C 8. Till anmälan var bifogat bl.a. en hos lantmäterimyndigheten inkomststämplad skrivelse med överklagande av fastighetsbildningsbeslutet.

text: Utredning

text: Handlingar i Lantmäterimyndighetens i Huddinge kommun ärende AB 077161 hämtades in.

text: Lantmäterimyndigheten anmodades därefter att göra en utredning och yttra sig över AA: anmälan, särskilt myndighetens handläggning av skrivelsen med överklagande. I remissvaret anförde lantmäterimyndigheten – genom myndighetschefen BB – följande.

text: [.] Förrättningslantmätaren som handlade ärendet har slutat sin tjänst på Lantmäterimyndigheten. Av vårt handläggningssystem kan man dock få en god bild av händelseförloppet som beskrivs nedan: Datum Händelse (inom citattecken handläggarens oredigerade anteckningar) 2007-09-10 Ansökan om avstyckning lämnas in tillsammans med kopia av servitutsavtal. 2007-12-13 Sammanträde. Utstakning av nya gränspunkter. Punkt 97 markeras där AA vill ha den av mätningsingenjören i närvaro av förrättningslantmätaren och de två närvarande från grannfastigheten, se protokollet 2007-12-13 sid. 2. 2007-12-19 Samråd med AA. Anteckning: ”Han har fått karta och PR1 – allt ser ok ut. Avsluta”. 2008-01-02 Förrättningen avslutas. Se protokoll. 2008-01-03 Karta, beskrivning och protokoll skickad till AA.

text: 2008-01-10 Skrivelse fr AA inkom. Anteckning: ”denne hävdar att gränspkt 97 stakats fel”. 2008-01-15 Samråd med AA ang skrivelse. Anteckning: ”förklarar att förr avslutad och antingen 1) ny förr m frgl eller 2) överklaga 2008-01-15 Brev till AA. Anteckning: ”förtydligande, vilka två alt som finns (ansöka om frgl eller överklaga). Skickat med beslutsunderlaget igen.” 2008-01-25 Överklagan och ansökan om fastighetsreglering inkom. Fastighetsregleringen dagbokfördes med dnr AB087021 (akten bifogas). 2008-02-01 ”Utstakning av ny gräns, sökanden närvarande.” Enligt förrättningslantmätaren återtog AA då den överklagan som Lantmäterimyndigheten erhållit den 25/1. 2008-02-07 Samråd med AA. Anteckning: ”fått handlingar – ser bra ut. Kan avsluta.” 2008-02-07 Förrättningen avslutas.

text: Utöver ovan redovisade händelseförlopp hänvisas till bifogade förrättningsakter och till dessa hörande dagboksblad. Skrivelsen med överklagandet har således återlämnats till AA. Förrättningslantmätaren bedömde att hon inte kunde ändra i ett avslutat ärende, som gjorts helt enligt sökandens yrkande. Förrättningslantmätaren bedömde dock att sökanden kunde få sitt ändrade yrkande genomfört i en ny förrättning och erbjöd att göra en sådan med fast pris om 8000 kr (normalpris 15 000 kr). Alternativet att eventuellt ompröva tidigare ärende i enlighet med överklagandet hade inte medfört en lägre kostnad för sakägaren eftersom det var fråga om en ändring av tidigare yrkande som skulle medföra nymätning med fältbesök och nya kartor och handlingar. Lantmäterimyndigheten ska ta ut sina kostnader som timarvode enligt gällande lantmäteritaxa om inte fast pris överenskommes med sökanden. Alternativet att skicka överklagandet till Fastighetsdomstolen är inte rationellt i detta ärende när det endast är en sakägare i ärendet och Lantmäterimyndigheten ska följa vad denne yrkat, om det går att genomföra med hänsyn till

text: fastighetsbildningslagen

text: AA kommenterade remissvaret.

text: Bedömning

text: Handläggning av ett överklagande I

text: 25 §§

text: förvaltningslagen (1986:223)

text: finns grundläggande bestämmelser om överklagande av beslut. Enligt bestämmelserna ska ett beslut överklagas skriftligt. I skrivelsen ska klaganden ange vilket beslut som överklagas och den ändring i beslutet som begärs. Skrivelsen ska ges in till beslutsmyndigheten inom viss tid. Beslutsmyndigheten prövar om överklagandet har kommit in i rätt tid. Har skrivelsen kommit in för sent ska myndigheten som huvudregel avvisa den. Om skrivelsen inte avvisas ska myndigheten överlämna skrivelsen och övriga handlingar i ärendet till överinstansen. Överlämnandet bör normalt ske inom en vecka efter det att överklagandet kommit in till myndigheten (se t.ex. JO:s ämbetsberättelse 2002/03 s. 359).

text: I

text: 27 § förvaltningslagen

text: finns bestämmelser om omprövning av beslut. I paragrafen anges att en myndighet ska ändra ett beslut, som den har meddelat som första instans, om den finner att beslutet är uppenbart oriktigt på grund av nya omständigheter eller av någon annan anledning och om ändring kan ske snabbt och enkelt och utan att det blir till nackdel för någon enskild part. Skyldigheten gäller även om beslutet överklagas, såvida inte klaganden begär att beslutet tills vidare inte ska gälla (inhibition). Av

text: 28 § första stycket samma lag

text: framgår att ett överklagande av en myndighets beslut förfaller, om myndigheten själv ändrar beslutet så som klaganden begär. I så fall tillämpas inte 24 och 25 §§. Ändrar myndigheten beslutet på annat sätt än klaganden begär, ska överklagandet enligt 28 § andra stycket anses omfatta det nya beslutet, om inte avvisning ska ske enligt 24 §.

text: Av utredningen framgår bl.a. följande. Genom ett beslut om fastighetsbildning den 2 januari 2008 tillskapades fastigheten C 22 genom avstyckning från C 8 (dnr AB 077161). Den 25 januari 2008 inkom AA med en skrivelse med överklagande av beslutet. Samma dag gav han också in en ansökan om fastighetsreglering berörande fastigheterna C 8 och C 22. Den ansökan lades upp som ett nytt ärende med diarienummer AB 087021. Det ärendet avslutades genom beslut den 8 februari 2008. Lantmäterimyndigheten har – såvitt synes framgå av remissvaret – tagit ställning till frågan om det överklagade beslutet kan omprövas enligt

text: 27 § förvaltningslagen

text: . Någon rättidsprövning enligt

text: 24 § förvaltningslagen

text: har däremot inte skett. Skrivelsen med överklagande har inte heller överlämnats till överinstansen.

text: I remissvaret har lantmäterimyndigheten hänvisat till att det i detta fall inte skulle ha varit "rationellt" att överlämna skrivelsen med överklagande till överinstansen för prövning där. Uttalandet är anmärkningsvärt. Det är inte en sak för en beslutsmyndighet att, när den tar emot en skrivelse med överklagande, bedöma vilka avsikter som avsändaren har med överklagandet eller vad det eventuellt kan leda fram till. En beslutsmyndighet ska över huvud taget inte låta egna värderingar eller bedömningar påverka handläggningen av en till myndigheten inkommen skrivelse med överklagande.

text: AA:s överklagande av beslutet den 2 januari 2008 har uppenbarligen kommit in till lantmäterimyndigheten i rätt tid. Som framgår av den rättsliga regleringen borde lantmäterimyndigheten, så snart den konstaterat att det inte fanns förutsättningar att ompröva beslutet enligt

text: 27 § förvaltningslagen

text: , ha rättidsprövat skrivelsen med överklagande och därefter överlämnat den och övriga handlingar i ärendet till överinstansen. I stället gjorde lantmäterimyndigheten en ovidkommande bedömning av överklagandet och – som angetts i remissvaret – återlämnade skrivelsen till AA Handläggningen är felaktig. Jag får också erinra om att handlingar som kommit in till en myndighet är allmänna handlingar hos myndigheten och sådana handlingar får inte myndigheten avhända sig utan lagstöd (se

text: 2 kap. 18 § tryckfrihetsförordningen

text: samt

text: arkivlagen

text: Dokumentation I

text: 15 § förvaltningslagen

text: föreskrivs att uppgifter som en myndighet får på annat sätt än genom en handling och som kan ha betydelse för utgången i ärendet ska antecknas av myndigheten, om ärendet avser myndighetsutövning mot någon enskild. Från rättssäkerhetssynpunkt är det emellertid viktigt att alla för ärendets bedömning behövliga uppgifter redovisas i akten. Även uppgifter som inte direkt tillför ärendet sakuppgifter, utan enbart rör ärendets yttre gång, måste i stor utsträckning dokumenteras. Sådana uppgifter kan gälla att kontakt förekommit med parter, andra personer eller myndigheter eller att handläggaren besökt den plats ärendet rör.

text: Den muntliga information som hämtas in och de kontakter och övriga åtgärder som förekommer under ett ärendes handläggning ska således dokumenteras. Dokumentationen ska vara utförd på ett sådant sätt att den inte lätt kan utplånas samt vara daterad och signerad. Givetvis måste det också framgå tydligt vad som har förekommit. Även om dokumentationen av det senast nämnda slaget inte har betydelse för utgången av ärendet är den ändå av stort värde. Den är en förutsättning för insyn i och kontroll av verksamheten både från den egna förvaltningsledningen och från utomstående tillsynsmyndigheter. Även parters och allmänhetens insyn i myndighetens verksamhet underlättas av detta slags dokumentation. Vidare kan ett handläggarbyte i hög grad försvåras av brister i beskrivningen av vad som har förekommit i ett ärende.

text: Av remissvaret från lantmäterimyndigheten framgår att fastighetsbildningsärendena innehåller ett antal "oredigerade anteckningar". Det finns mot den bakgrunden anledning att understryka betydelsen av att lantmäterimyndigheten på ett korrekt sätt fullgör dokumentationsskyldigheten. Övrigt Vad som i övrigt har framkommit i ärendet ger inte anledning till något uttalande eller någon åtgärd från JO:s sida.


nyckelord:
Avskildhet (isolering)
Häkte
Restriktioner

title: Anmälan mot Kriminalvården, häktet Göteborg, om att häktad nekats gemensam vistelse med andra häktade

text: Anmälan

text: I en anmälan, som kom in till JO den 9 december 2008, klagade AA på att häktet Göteborg inte medgav honom gemensam vistelse med andra häktade. Han uppgav också att i princip all personal i häktet underlät att bära namnbricka.

text: Utredning

text: Ett utdrag ur Kriminalvårdens klientadministrativa system (KLAS) begärdes in och granskades. Kriminalvården anmodades därefter att yttra sig över vad AA hade framfört.

text: I sitt remissvar anförde Kriminalvården (Region Väst), genom regionchefen BB, följande.

text: Sakförhållanden

text: Göteborgs tingsrätt häktade AA den 24 oktober 2008. De restriktioner som åklagaren beslutat om hävdes den 4 december samma år. I samband med att restriktioner hävs sker alltid en individuell bedömning av möjligheten till s.k. samsittning alternativt placering på häktets gemensamhets- avdelning. AA är medlem i Bandidos MC och har narkotikaproblem. Med hänsyn härtill och mot bakgrund av den klientkonstellation som vid tidpunkten rådde på häktet Göteborg bedömde häktet att det var svårt att placera AA i gemensamhet. På grund av svårighet att placera AA i gemensamhet flyttades han den 9 december 2008 till häktet i Jönköping.

text: Författningsbestämmelser m.m.

text: Enligt

text: 3 § lag (1976:371)

text: om behandlingen av häktade och anhållna m.fl. är huvudregeln gemensamhet. Om den häktade av säkerhetsskäl inte kan medges gemensam vistelse skall beslut härom meddelas (3 kap. 1 § Kriminalvårdens föreskrifter och allmänna råd för behandling i häkte [

text: KVFS 2007:1

text: ändrad genom

text: KVFS 2008:1

text: O]). Av 7 § Kriminalvårdens administrativa föreskrifter (KVAF [SÄK] 2007:2) ska all personal vid anstalter och häkten på tjänstestället bära tjänstebricka. Tjänstebricka ska under tjänstgöringstid bäras på tjänstedräkt. Tjänstemannens namn och befattning eller funktion ska anges på brickan.

text: Kriminalvårdens bedömning

text: Såvitt kommit fram i ärendet har häktet Göteborg inte upprättat något beslut om att AA inte ska medges gemensamhet med andra intagna. Häktet borde ha upprättat ett sådant beslut. Med hänsyn till vad som kommit fram om AA har det emellertid funnits fog för att inte medge honom gemensamhet med andra intagna. Det förekommer att personal – i strid med ovan nämnda föreskrift – inte bär tjänstebricka. Oavsett om det beror på ett tillfälligt förbiseende eller på ett medvetet åsidosättande av regelverket är det inte acceptabelt. AA yttrade sig över remissvaret.

text: Bedömning

text: Jag delar Kriminalvårdens bedömning att häktet borde ha upprättat ett beslut med anledning av sitt ställningstagande att AA inte skulle medges gemensam vistelse med andra häktade. Själva sakfrågan, dvs. gemensam vistelse eller inte, är en bedömningsfråga. JO uttalar sig som regel inte i sådana frågor. Jag finner inte skäl att avvika från den principen i detta ärende.

text: När det gäller AA påstående om att personal inte burit namnbricka, har Kriminalvården i remissvaret medgett att sådant beteende förekommer. Det är naturligtvis oacceptabelt. Jag förutsätter att häktesledningen med skärpa förklarar för personalen vad som gäller i detta avseende.

text: Det har i övrigt inte framkommit någon som motiverar ett uttalande från min sida utan jag avslutar ärendet med den kritik som ligger i det sagda.


avgjordAv: Justitieombudsmannen Lars Lindström

nyckelord: Barn/ungdom Samtycke Vårdnad

title: Anmälan mot Barn- och utbildningsnämnden i Årjängs kommun för handläggningen av en ansökan om en placering i förskola

sammanfattning: I en anmälan har frågan uppkommit om en kommuns hantering av en ansökan om en förskoleplacering där det visat sig att föräldrarna inte var överens om en sådan placering. JO uttalar att frågor om placering i förskola är sådana som barnets vårdnadshavare som huvudregel måste vara överens om. Ett erbjudande från en kommun om en förskoleplacering är emellertid just ett erbjudande. Verksamheten är frivillig och kommunens erbjudande medför inget tvång att utnyttja den erbjudna placeringen. Även om vårdnadshavarna i normalfallet måste vara eniga i frågor som rör deras barns placering i förskola kan det enligt JO inte ställas krav på att kommunen kontrollerar att vårdnadshavarna är överens. Kommunen måste kunna utgå från att vårdnadshavarna är ense. Mot bakgrund av detta har nämnden inte fått kritik för att ett placeringsbeslut har fattats utan att man kontrollerat att vårdnadshavarna varit överens om en sådan placering.

text: Anmälan

text: AA klagade i en anmälan till JO den 28 augusti 2018 på Barn- och utbildningsnämnden i Årjängs kommun för handläggningen av en ansökan om placering i förskola. Av hennes anmälan framgick i huvudsak följande:

text: AA har ett barn tillsammans med en man som hon vid den aktuella tidpunkten inte var sammanboende med. Barnet var folkbokförd och bodde stadigvarande hos henne, men stod under båda föräldrarnas vårdnad. Barnet hade sedan två år en plats på förskola i sin hemkommun Säffle. Den 18 maj 2018 ansökte barnets pappa om ytterligare en förskoleplats, i Årjängs kommun där han bodde, för de två vardagar varannan vecka som barnet hade umgänge med honom. Detta skedde utan AA:s vetskap. Årjängs kommun beslutade den 1 juni 2018 om en förskoleplacering i Årjäng i enlighet med ansökan utan att hämta in AA:s inställning till placeringen eller något yttrande från Säffle kommun, detta trots att kommunen hade som rutin att hämta in båda vårdnadshavarnas godkännande inför ett placeringsbeslut. AA var kritisk till kommunens hantering

text: Utredning

text: JO uppmanade Barn- och utbildningsnämnden i Årjängs kommun att yttra sig över anmälan och att lämna upplysningar om ärendets handläggning och sin bedömning av denna.

text: Nämnden beslutade den 13 november 2018 att lämna följande remissvar:

text: Sammanfattning

text: Kommunen har blivit ombedd att ge ett yttrande om placering i förskola av en pojke på 4 år med en annan hemkommun. Pojkens pappa bor i vår kommun och har gemensam vårdnad. Pappan ansökte om förskoleplats för att få vardagslivet tillsammans med sonen att fungera. Platsen erbjöds från och med augusti. Mamman bor i annan kommun och hon motsätter sig att sonen ska gå i förskola i Årjängs kommun. Hemkommunen har inget att invända mot beslutet om förskoleplats i Årjängs kommun.

text: Beskrivning av ärendets gång

text: En vårdnadshavare med en 4-årig pojke ansökte om barnomsorg för sin son i maj-18 med önskan om placering från augusti-18. Hans motivering var att få en förskoleplats så att han kunde arbeta, studera och ta ut föräldraledighet som han hade kvar. Han ville skapa ett vardagsumgänge med sin son med lekkamrater i närområdet under tiden som sonen är hos honom. Ett tingsrättsbeslut som pappan hänvisar till är att han skall ha sitt barn torsdag till måndag under augusti och september och med utökning till onsdag–måndag från oktober och målet är att utöka till en hel vecka. Den andra vårdnadshavaren (mamman) har gjort en klagan till Skolinspektionen. Kommunen har fått kritik av Skolinspektionen för att man inte har följt

text: Skollagen

text: och dess riktlinjer om att inhämta yttrande från hemkommunen, samt medgivande från båda vårdnadshavarna. Utifrån den kritiken har förvaltningen skapat en ny rutin som säkerställer att så ska ske i framtiden.

text: Förvaltningens synpunkter

text: Kommunens beslut grundar sig på bedömningen om barnets bästa, såsom rätten till båda sina föräldrar samt rätten till jämnåriga kamrater och lek i närmiljön. Barnet har rätt till 15 timmar förskola per vecka och för en fyraåring är lek och kamrater viktigt. Utan förskoleplats minskar möjligheten för pappan att få sitt livspussel att gå ihop. Kommunen har tidigare erfarenhet av att erbjuda båda vårdnadshavarna förskoleplats under de sista åren i förskolan för att barnet ska ha möjlighet till god anknytning och bra kontakt med båda sina föräldrar. Det är viktigt för barnets identitetsutveckling och föräldrarnas möjlighet att vara goda förebilder för sitt barn. Yttrande från hemkommunen har begärts och inkommit 2018-11-12. Säffle kommun har inget att invända mot att Årjängs kommun erbjuder förskoleplats när barnet bor hos sin pappa. Pappans arbetsförhållande och barnets växelvisa boende har förändrats på så sätt att han numera inte arbetar endast i Karlstad utan även i Norge, och att barnet vistas oftare hos honom. Vid kontakt med mamman framgår att hon fortsatt motsäger sig att barnet ska ha förskoleplats i Årjängs kommun. När det gäller barnets välbefinnande på förskolan så följer förskolepersonalen barnets utveckling och håller kontakt med båda vårdnadshavarna, dels efter inskolning och under terminen med utvecklingssamtal. I frågan om jäv så stämmer det att barnets farmor är ersättare i barn- och utbildningsnämnden. Förskoleplaceringen gjordes av handläggare på delegation. Det var först när handläggare lämnar svar till Skolinspektionen angående

text: klagomål som mamman framfört som ärendet blev känt hos politiken. Ingen av de uppräknade personerna som påstås vara jäviga har fått någon information eller varit inblandade i beslut.

text: Förvaltningens förslag till beslut

text: Årjängs kommun erbjuder förskoleplats de dagar som barnet bor hos sin pappa och har behov av barntillsyn enligt tidigare beslut. Någon kostnad kommer inte att begäras från hemkommunen. AA kommenterade remissvaret.

text: JO kontaktade Skolinspektionen som bekräftade att myndigheten hade saken under utredning. JO inhämtade Skolinspektionens beslut i de aktuella ärendena hos myndigheten.

text: Bedömning

text: Enligt

text: 8 kap.

text: och

text: 12 §§

text: skollagen (2010:800)

text: ansvarar hemkommunen för att barn som är bosatta i Sverige erbjuds förskoleverksamhet. Förskoleverksamheten ska enligt

text: 8 kap. 5 § skollagen

text: erbjudas i den omfattning det behövs med hänsyn till föräldrarnas arbete eller studier eller barnets eget behov. Enligt

text: 8 kap. 15 § skollagen

text: ska plats erbjudas vid en förskoleenhet så nära barnets eget hem som möjligt samt skälig hänsyn tas till barnets vårdnadshavares önskemål.

text: Förutsättningarna för en kommun att ta emot ett barn från en annan kommun i förskola, och skyldigheten för kommunen att i sådana fall inhämta yttrande från hemkommunen, framgår av bestämmelserna i

text: 8 kap. 13 § skollagen

text: . Det har framkommit att Årjängs kommun inte inhämtade något yttrande från barnets hemkommun innan placeringsbeslutet fattades, men att man gjorde det senare. Skolinspektionen förelade Årjängs kommun, i ett beslut den 23 oktober 2018, att på generell nivå vidta åtgärder så att ett yttrande inhämtas från barnets hemkommun och att båda vårdnadshavarnas inställning till en förskoleplats säkerställs (Skolinspektionens ärende dnr 411-2018:8430). Efter att kommunen hade redovisat för Skolinspektionen att man vidtagit sådana åtgärder avslutade Skolinspektionen ärendet i ett beslut den 1 februari 2019 (Skolinspektionens ärende dnr 411-2018:10826).

text: Jag finner inte skäl att uttala mig särskilt när det gäller skyldigheten att inhämta ett yttrande från hemkommunen inför ett beslut om förskoleplacering. Min granskning har i stället avsett vårdnadshavarnas bestämmanderätt och huruvida kommunen borde ha inhämtat båda vårdnadshavarnas inställning till barnets placering i förskola.

text: Grundläggande bestämmelser om vårdnadshavares ansvar finns i

text: 6 kap. 2 § andra stycket föräldrabalken

text: (FB). Närmare regler om vårdnadens utövande finns i 6 kap. 11–13 §§ FB. Barnets vårdnadshavare har i enlighet med ovanstående regler rätt och skyldighet att bestämma i frågor som rör barnets personliga angelägenheter. Har barnet två vårdnadshavare ska de tillsammans

text: utöva bestämmanderätten (

text: 6 kap. 13 § första stycket

text: FB). Det krävs alltså normalt gemensamma beslut i frågor som rör vårdnaden. Är en av vårdnadshavarna till följd av frånvaro, sjukdom eller annan orsak förhindrad att ta del i beslut som inte utan besvär kan skjutas upp, bestämmer den andra ensam (

text: 6 kap. 13 § andra stycket

text: FB). Han eller hon får dock inte ensam fatta beslut av mer ingripande betydelse för barnets framtid, om inte barnets bästa uppenbarligen kräver det. I förarbetena till bestämmelserna om vårdnad uttalades att dessa inte får tolkas så att båda föräldrarna, om ingen är direkt förhindrad, måste delta i alla de vardagliga beslut som behöver tas när det gäller vårdnaden om barnet och att det ligger i sakens natur att bestämmanderätten utövas än av den ena och än av den andra föräldern, beroende på vem av dem som för tillfället finns till hands eller på hur föräldrarna har organiserat utövandet av vårdnaden. I de fall föräldrarna inte bor tillsammans måste med nödvändighet den förälder som har barnet hos sig ensam fatta de vardagliga besluten om vårdnaden, såsom i fråga om bl.a. barnets mat och kläder, sovtider och hur barnet ska tillbringa sin fritid. Man kan utgå från att föräldrarna i dessa fall vanligtvis kommer överens om hur vårdnaden i stort ska utövas och vem som ska fatta de nödvändiga besluten (

text: prop. 1975/76:170 s. 178

text: JO har i ett tidigare beslut (JO 1999/2000 s. 283, dnr

text: ) ansett att frågan om vilken förskola som ska väljas för ett barn i normalfallet bör kunna hänföras till den dagliga omsorgen. JO uttalade att det verkade som mest naturligt att boföräldern, vars ekonomi och arbetsförhållanden var av betydelse för valet av barnomsorg, hade det avgörande inflytandet i den frågan. JO uttalade vidare att man måste kunna utgå från att det sker ett sådant samråd mellan föräldrarna att de i realiteten är ense om vilken förskola som ska väljas och att det under alla förhållanden är tveksamt om det kan ställas något krav på att en kommun regelmässigt ska kräva ett formellt medgivande från den andra vårdnadshavaren i de fall den vårdnadshavare som är platsinnehavare begär omplacering av barnet. Se även JO:s beslut den 24 januari 2002, dnr

text: , samt den 30 mars 2004, dnr 2293-2002. JO uttalade att resonemanget ska ses mot bakgrund av att reglerna om skolplikt i

text: skollagen

text: inte är tillämpliga när det gäller förskolan.

text: JO har i de nämnda besluten emellertid konstaterat att rättsläget är oklart och att det kan framföras skäl till stöd för såväl den uppfattningen att frågan om val av förskola bör ingå i den dagliga omsorgen som för den motsatta uppfattningen samt att det finns ett behov av klargöranden i frågan.

text: Frågan har varit föremål för utredningar. 2002 års vårdnadskommitté uttalade att ett beslut om var ett barn ska gå i förskola borde falla under huvudregeln om vårdnadshavarnas gemensamma beslutsfattande enligt

text: 6 kap. 13 § första stycket

text: FB, detta mot bakgrund bl.a. av att den utveckling som förskolan har genomgått innebär att det pedagogiska perspektivet har förtydligats och att verksamheten är starkt förknippad med barnets fortsatta skolgång (

text: SOU 2005:43 s. 129

text: Samma slutsats drog Utredningen om beslutanderätt vid gemensam vårdnad m.m. (

text: SOU 2007:52 s. 114

text: Frågan om vårdnadshavarnas beslutanderätt när det gäller barns placering i förskola kom upp till prövning i domstol under 2017. I en dom den 6 juli 2017 i mål nr 6376-17 beslutade Förvaltningsrätten i Göteborg att upphäva en kommuns beslut om placering av ett barn i förskola i strid med den ena vårdnadshavarens vilja, med motiveringen att beslutet var lagstridigt. Förvaltningsrättens dom överklagades. Kammarrätten i Göteborg gjorde samma bedömning som förvaltningsrätten i en dom den 12 december 2017 (mål nr 4023-17). I det aktuella fallet bodde barnet växelvis hos föräldrarna, men var folkbokförd hos den vårdnadshavare som hade ansökt om byte av förskola. Domstolen uttalade att det är viktigt att understryka den grundläggande principen i

text: föräldrabalken

text: om gemensam beslutanderätt som gäller vid gemensam vårdnad och att undantag för beslut om barnets dagliga omsorg av principiella skäl inte bör tolkas extensivt utan i första hand endast bör omfatta frågor om praktiska nödvändigheter snarare än beslut av mer ingripande karaktär. Domstolen uttalade att det visserligen kan finnas praktiska skäl för ståndpunkten att en förälder ensam bör kunna fatta beslut om placering i förskola, om barnet bor stadigvarande hos den föräldern och endast i mindre utsträckning hos den andra föräldern, men att det resonemanget inte är helt oemotsagt. Bland annat har det pedagogiska perspektivet under de senaste åren förtydligats i förskolan, och förskoleverksamheten har blivit starkt förknippad med barnets fortsatta skolgång. Domstolen menade i det aktuella fallet att barnets folkbokföring inte kunde legitimera ett undantag från huvudregeln i

text: 6 kap. 13 § första stycket

text: FB och konstaterade att beslutet, att placera barnet i förskola trots att barnet bodde växelvis hos vårdnadshavarna och dessa inte var överens om placeringen, var i strid med bestämmelsen, varför beslutet skulle upphävas.

text: När ett barn står under vårdnad av två vårdnadshavare har dessa rätt och skyldighet att tillsammans fatta beslut om barnets personliga angelägenheter. Är en av vårdnadshavarna förhindrad att ta del i beslut som inte utan besvär kan skjutas upp får den andra vårdnadshavaren bestämma själv, med vissa undantag. Av bl.a. praktiska skäl måste dock bestämmanderätten ofta utövas av endast den ena vårdnadshavaren, även i sådana fall där den andra inte är direkt förhindrad att ta del i besluten, när det gäller alla de vardagliga beslut som måste tas om barnets personliga angelägenheter. Det är naturligt att bestämmanderätten i sådana fall utövas av den vårdnadshavare som för tillfället är närmast till hands för barnet. Vårdnadshavarna kan också ha organiserat utövandet av vårdnaden mellan sig på något sätt. Utgångspunkten är dock alltjämt att vårdnadshavarna, även när det gäller de vardagliga frågorna, i stort måste vara överens om hur vårdnaden ska utövas och vem som ska fatta de nödvändiga besluten. En utomstående tredje man måste också i allmänhet kunna utgå från att den vårdnadshavare som han eller hon har att göra med handlar i samförstånd med den andra vårdnadshavaren i frågor som rör barnet.

text: En förutsättning för att ett upplägg med gemensam vårdnad ska fungera är att föräldrarna åtminstone i huvudsak kan komma överens om vårdnadens utövande. Om vårdnadshavarna inte kan enas återstår ytterst att den gemensamma vårdnaden måste upplösas.

text: Förskolan är fortfarande en frivillig form av utbildning och omsorg. Att tillhandahållandet av barnomsorg har haft och fortfarande har utgångspunkt i bl.a. föräldrarnas behov av barnpassning och praktiska överväganden framgår direkt av lagtexten. I allmänhet kan frågor som rör ett barns placering i förskola antas ha stor praktisk och ekonomisk betydelse för barnets föräldrar. Förskoleverksamheten ska dock även erbjudas i den omfattning det behövs med hänsyn till barnets eget behov (

text: 8 kap. 5 § skollagen

text: ). Frågor som rör ett barns placering i förskola kan också av många skäl antas ha stor betydelse för barnet, inte bara mot bakgrund av den utveckling som förskolan har genomgått och som innebär att det pedagogiska perspektivet har förtydligats och att verksamheten har blivit starkare förknippad med barnets fortsatta skolgång. Frågor om placering i förskola rör alltså i hög grad barnets personliga angelägenheter och är därmed sådana frågor som barnets vårdnadshavare som huvudregel måste vara överens om.

text: Omständigheterna i det här fallet är inte sådana att AA varit förhindrad att delta i beslut om hennes barns placering i en ny förskola. Ett sådant beslut borde därför enligt min mening ha fattats av henne och barnets andra vårdnadshavare gemensamt.

text: Kommunerna är enligt bestämmelserna i

text: skollagen

text: skyldiga att erbjuda förskoleverksamhet. Det handlar alltså om ett erbjudande. Verksamheten är frivillig, och kommunens erbjudande medför inget tvång att utnyttja den erbjudna placeringen. Även om vårdnadshavarna i normalfallet måste vara eniga i frågor som rör deras barns placering i förskola kan det enligt min mening inte ställas krav på att kommunen kontrollerar att vårdnadshavarna är överens. Kommunen måste kunna utgå från att vårdnadshavarna är ense. Mot bakgrund av detta finner jag ingen anledning att rikta någon kritik mot nämnden för att ett placeringsbeslut i detta fall har fattats utan att man kontrollerat att vårdnadshavarna varit överens om en sådan placering.

text: Vad som i övrigt har förekommit i ärendet ger inte anledning till några ytterligare åtgärder eller uttalanden från min sida.

text: Ärendet avslutas.


avgjordAv: Stf justitieombudsmannen Cecilia Nordenfelt

nyckelord: Anmälan Behörighet

title: Kritik mot Skatteverket för handläggningen av ett folkbokföringsärende

sammanfattning: Fråga om behörigheten att anmäla inflyttning enligt folkbokföringslagen för någon annan.

text: Anmälan

text: AA framförde i en anmälan klagomål mot Skatteverket med anledning av bl.a. handläggningen av ett folkbokföringsärende avseende hennes far BB. Hon uppgav i huvudsak följande. BB och hans sambo CC utvandrade från Sverige till Spanien år 2008. Under det att BB vistades på sjukhus i Sverige gjorde CC i oktober 2011 en anmälan om återinvandring avseende BB. Till följd härav beslutade Skatteverket att på nytt folkbokföra BB i Sverige två dagar innan han avled. – AA gjorde gällande att anmälan och ändringen av BB:s folkbokföring hade skett utan hans medgivande.

text: Utredning

text: Handlingar i det aktuella ärendet begärdes in och granskades. Härav framgick att anmälan om flyttning till Sverige för BB gjordes hos Skatteverket den 17 oktober 2011 och att han folkbokfördes i landet den 20 oktober. I ärendet fanns en notering med lydelsen ”Den sökande är inte på plats pga sjukdom (se intyg) och anmälningen är därför inte underskriven”. Vidare fanns i ärendet ett intyg, daterat den 3 oktober 2011, från ett sjukhus som angav att BB låg nedsövd i respirator. I ärendet fanns även kopia av BB:s nationella identitetskort. Skatteverket anmodades att lämna upplysningar och yttrande om handläggningen av folkbokföringsärendet. Härvid skulle särskilt framgå vem som gjorde anmälan om flyttning och vilka överväganden som gjorts i fråga om anmälarens behörighet. Skatteverket inkom, genom verksjuristerna DD och EE, med ett remissvar och anförde följande.

text: Utredningen

text: Skatteverkets huvudkontor har hämtat in yttrande från Skatteverkets Västra region. Av yttrandet framgår i huvudsak följande. CC anmälde den 17 oktober 2011 på Servicekontoret i Nordstan att hon och hennes sambo BB flyttade från Spanien tillbaka till Sverige. CC lämnade in två anmälningar om flyttning till Sverige, en för sig själv och en för BB. BB kunde personligen inte

text: närvara vid inlämnandet av anmälan på grund av sjukdom och till hans anmälan bifogades ett intyg från Östra Sjukhusets avdelning 302. Av intyget framgick att BB var inlagd på avdelningen och låg nedsövd i respirator. CC legitimerade sig med sitt svenska pass och visade samtidigt upp BB:s svenska nationella identitetskort. Av de inlämnade anmälningarna framgick att BB:s och CC:s avsikt var att komma hem till Sverige och stanna här tills vidare. De skulle flytta till adressen (adressen här utelämnad; JO:s anmärkning) den 20 oktober 2012. BB var, enligt egen anmälan, sedan den 9 september 2008 avregistrerad från folkbokföringen som utflyttad till Spanien. CC avregistrerades genom Skatteverkets beslut den 31 mars 2010 från folkbokföringen så som utflyttad till samma adress i Spanien som BB. Av utredningen hade det bl.a. kommit fram att hon och BB hade bott på samma adress i Sverige under tio år före utflyttningen. Eftersom CC och BB hade varit sammanboende i mer än tio år, då de gemensamt flyttade tillbaka till Sverige och då de skulle bo på samma adress utgick Skatteverket från att CC agerade som ombud för BB och att hon som hans sambo visste att hans avsikt var att flytta hem till Sverige och bo här. Mot denna bakgrund var Skatteverkets bedömning att BB på nytt kunde bli folkbokförd i Sverige, trots att han personligen inte lämnade in sin anmälan om flyttning till Sverige. BB registrerades som återinvandrad i folkbokföringsdatabasen den 20 oktober 2011.

text: Bedömning

text: Enligt

text: 23 § folkbokföringslagen (1991:481)

text: ska en anmälan enligt lagen göras skriftligen, om inte annat anges. Av andra stycket framgår att om det finns särskilda skäl får Skatteverket begära att anmälan eller uppgift ska lämnas vid personlig inställelse. I förarbetena till bestämmelsen (

text: prop. 1990/91:153 s. 138

text: ) sägs att möjligheten att kräva personlig inställelse bör användas sparsamt och endast i de fall då det är av väsentlig betydelse för en riktig folkbokföring. Som exempel nämns språksvårigheter och oklara personuppgifter. Av Skatteverkets ställningstagande ”Personlig inställning vid inflyttning från utlandet” (dnr

text: 131 30485-06/111

text: ) framgår att en anmälan om återinflyttning från utlandet i normalfallet bör lämnas vid personlig inställelse. Syftet är att minska risken för en felaktig folkbokföring. Av ställningstagandet framgår vidare att den inflyttade så långt som möjligt ska styrka sin identitet och andra personuppgifter. Av utredningen framgår att anmälan för BB var skriftlig. Det finns inte något krav på att anmälan ska undertecknas egenhändigt. I normalfallet kräver Skatteverket vid anmälan om flyttning till Sverige personlig inställelse. Att den återinflyttande personen befinner sig på sjukhus och där vårdas i respirator hör inte till normalfallet. När ett sådant förhållande framgår av ett intyg från vårdgivaren, skulle ett krav från Skatteverket om personlig inställelse te sig orimligt. Skatteverkets uppfattning är att personlig inställelse inte kan krävas av den enskilde i en sådan situation. Skatteverkets bedömning är att handläggningen av det nu aktuella ärendet har följt aktuella bestämmelser.

text: AA yttrade sig över remissvaret.

text: Bedömning

text: Av utredningen i ärendet framgår att BB sedan år 2008 varit avregistrerad från folkbokföringen som utflyttad till Spanien och att hans sambo CC den 17 oktober

text: 2011 gjorde en anmälan till Skatteverket om att BB avsåg att flytta tillbaka till Sverige tre dagar senare. Till anmälan fogades kopia av BB:s nationella identitetskort och ett intyg, daterat två veckor före anmälningstillfället, från ett sjukhus vari

text: angavs att BB låg nedsövd i respirator. BB registrerades den 20 oktober som återinvandrad. Beslutet grundades på den av hans sambo gjorda anmälan. Skatteverket har till stöd för beslutet anfört i huvudsak att myndigheten utgick från att CC agerade som ombud för BB eftersom de hade varit sammanboende i drygt tio år och då även hon anmälde flyttning till samma adress som för BB. Vidare har Skatteverket anfört att det inte finns något krav på att anmälan ska vara egenhändigt undertecknad. Vad som framkommit föranleder följande uttalanden från min sida. Enligt

text: 26 § första stycket 1 folkbokföringslagen (1991:481)

text: , FBFL, ska anmälan om inflyttning göras av den som har flyttat in från utlandet. Vad gäller barn finns dock en särskild bestämmelse i

text: 30 §

text: FBFL som anger att anmälan om flyttning ska göras av barnets vårdnadshavare. Vidare föreskrivs i

text: 23 §

text: FBFL att anmälan som huvudregel ska vara skriftlig samt att Skatteverket, om det finns särskilda skäl, får begära att anmälan eller uppgift ska lämnas vid personlig inställelse. Som Skatteverket har anfört i sitt yttrande är det i och för sig riktigt att det inte finns några bestämmelser som anger att anmälan om flyttning ska vara egenhändigt undertecknad. Av den ovan nämnda bestämmelsen i

text: 26 §

text: FBFL framgår emellertid att det är den person vars folkbokföring anmälan avser som ska göra anmälan till Skatteverket. Undantag härifrån gäller endast i fråga om barns flyttning. Av det nyss sagda följer enligt min uppfattning att en flyttanmälan som görs av någon annan än den person som anmälan avser förutsätter – i annat fall än då vårdnadshavare anmäler flyttning för barn – att anmälaren kan styrka sin behörighet att agera för den enskildes räkning genom att uppvisa fullmakt eller förordnande som god man eller förvaltare enligt

text: föräldrabalken

text: . I annat fall ska anmälan avvisas. Jag anser således inte att anmälarens behörighet lagligen kan grundas på förhållanden som att anmälaren står i en viss personlig relation till eller är släkt med den person som anmälan avser. Sammanfattningsvis anser jag att Skatteverket borde ha avvisat CC:s flyttanmälan avseende BB på grund av att hon saknade behörighet att göra denna. Det var följaktligen fel av myndigheten att grunda beslutet om ändring av BB:s folkbokföring på hans sambos anmälan. Skatteverket förtjänar därför kritik. Vad AA i övrigt har anfört föranleder inte någon ytterligare åtgärd eller något uttalande från min sida. Ärendet avslutas.


avgjordAv: Justitieombudsmannen Stefan Holgersson

nyckelord:
Bistånd
Drogtest
Grundläggande fri- och rättigheter
Samtycke

title: Anmälan mot Socialnämnden i Värmdö kommun om obligatoriska urinprov på ett stödboende

sammanfattning: En person beviljades ekonomiskt bistånd i form av placering på ett drogfritt stödboende. Placeringen var frivillig. För att kunna placeras på stödboendet krävdes emellertid att den enskilde samtyckte till reglerna vid boendet, som bl.a. innehöll krav på regelbundna urin- och utandningsprover. Frågan i ärendet är om dessa drogtester är i överenskommelse med skyddet mot påtvingade kroppsliga ingrepp i 2 kap. 6 § regeringsformen. Varje medborgare är gentemot det allmänna skyddad mot påtvingade kroppsliga ingrepp (2 kap. 6 § regeringsformen). Skyddet får enligt vissa förutsättningar begränsas genom lag. Ett ingrepp är påtvingat om det allmänna disponerar över maktmedel för att genomdriva åtgärden eller om den enskildes motstånd bryts genom hot om någon sanktion. Det finns inte något lagstöd i socialtjänstlagen för att kräva att en person som söker ekonomiskt bistånd ska lämna urinprov eller något annat drogtest. För att kunna utföra sådana prover krävs därför att den enskilde frivilligt går med på det. JO uttalar bl.a. följande: Vid valet av insats är det viktigt att den enskilde får tydlig information och verkligen förstår villkoren för den aktuella insatsen och vilka valmöjligheter som han eller hon har. Utifrån den enskildes perspektiv kan kraven på urinprov och utandningsprov uppfattas som påtvingade eftersom den enskilde inte kan beviljas den aktuella insatsen, eller måste flytta från boendet, om han eller hon inte lämnar drogtester i enlighet med de regler som finns på boendet. Den enskilde har dock inte någon ovillkorlig rätt till en viss bestämd insats av socialtjänsten. Om han eller hon inte vill lämna urinprov kan bistånd beviljas i form av någon annan insats. Utskrivning och erbjudande om ett annat boende, som kan bli konsekvensen av ett uteblivet samtycke, kan därför inte uppfattas som en sanktion som gör att kraven på drogtester är att anse som påtvingade. JO uttalar inte någon kritik mot förvaltningen.

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO klagade AA på socialtjänsten i Värmdö kommun. Han anförde bl.a. följande: Han hyr ett möblerat rum av Värmdö kommun på ett boende som ska vara alkohol- och drogfritt (Ängsvik). Efter att han hade bott på boendet ett tag beslutade kommunen att införa obligatoriska urinprover en gång per vecka och utandningsprover två gånger per dag. Drogtesterna utförs utan att det finns någon misstanke om drogpåverkan. Enligt socialtjänsten sker dessa

text: tester frivilligt men det finns inte något annat alternativ än att godta att dessa genomförs.

text: Till JO-anmälan bifogade AA hyreskontraktet, Ängsviks husregler samt ett dokument med rubriken ”Viktig information till alla hyresgäster”. Av hyreskontraktet framgick under rubriken Särskilda bestämmelser att det i fastigheten rådde drog- och rökförbud och att prov för att visa drogfrihet skulle lämnas vid anmodan. Av husreglerna framgick att utandningsprov skulle ske dagligen och att urinprov skulle lämnas regelbundet minst en gång i veckan. Av dokumentet med information till hyresgästerna framgick att urinprov skulle lämnas en gång per vecka av alla som bodde på boendet och om hyresgästen uteblev från provtagningen betraktades det som ett positivt prov och då kunde utskrivning från boendet bli aktuellt.

text: Utredning

text: JO begärde att Socialnämnden i Värmdö kommun skulle yttra sig över det som AA hade anfört om obligatoriska utandnings- och urinprov. Nämnden anförde i ett remissvar bl.a. följande:

text: Bakgrund

text: AA beviljades 140328 drogfritt stödboende och informerades samtidigt om att det är ett drogfritt boende. Han skrev under husregler/samtycke. Ängsvik (utföraren) har i uppdrag av myndigheten att tillhandhålla ett drogfritt boende. För att kunna garantera myndigheten att det är drogfritt krävs regelbundna obligatoriska kontroller. Det har under åren upptäckts att slumpmässiga kontroller inte garanterar ett drogfritt boende. Det är en viktig del i den frivilliga behandlingsinsatsen att boendet kan garanteras vara fritt från droger. Två sätt används för att garantera ett drogfritt boende det ena är genom utandningsprov och det andra är genom urinprov. Enligt socialstyrelsen spelar det en central roll i driften av denna typ av boende. Tidigare hade man kallat kontrakten för hyreskontrakt för de boende men i år har man övergått till inskrivningskontrakt för att förtydliga att det inte rör sig om ett eget boende med vilka rättigheter som helst. Det är viktigt att tydliggöra att detta är ett stödboende för personer som är i behov av ett drogfritt boende. Husregler finns upprättade där man samtycker till bland annat provtagning och skriver under med namn och datum. Diskussioner har förts om man för att tydliggöra än mer ska använda sig av en ren samtyckesblankett för enbart provtagning.

text: Samtycke till provtagning

text: De boende samtycker till husreglerna vid inskrivning på Ängsvik. Där går man igenom regler och kravet på drogfrihet. Detta gjorde man även med AA. I husreglerna står tydligt att utandningsprov och urinprov kommer att ske regelbundet. Samtycke till drogtester och övriga husregler är en förutsättning för att kunna bo där. Boendet är en frivillig insats men provtagningen är inte frivillig. Lämnar man inte sitt samtycke till drogtester kan man inte bo på stödboendet då det måste vara garanterat drogfritt. De boende har informerats om vilka prover som ska tas i förväg och fått möjlighet att ge sitt samtycke, med sin underskrift, till utökade provtagningar i enlighet med RF

text: 2 kap. 6 § 2 st.

text: Val av boende

text: Socialnämnden skall aktivt sörja för att den enskilde missbrukaren får den hjälp och vård som han eller hon behöver för att komma ifrån missbruket. Nämnden skall i samförstånd med den enskilde planera hjälpen och vården och noga bevaka att planen fullföljs enligt SoL

text: 5 kap 9 §

text: . Socialnämnden har utifrån det gjort bedömningen att AA har behov av nyktert boende och detta är det boende som kan erbjudas utifrån AA fysiska hälsa. Det är för AA eget bästa som detta boende valts. Det är ett frivilligt boende och AA har haft möjlighet att tacka nej till det och var väl medveten om reglerna som måste följas för både AA och alla andra. Andra boenden har tidigare prövats av AA och då det inte har varit krav på drogfrihet har det inte fungerat och hälsan har farit illa. Socialnämnden ansåg att det var en fara för hans liv och hälsa att bo i andra former av boende. Därför bedömde socialnämnden att AA behövde bo på ett drogfritt boende.

text: Behandling av provresultat

text: Boendet ansvarar för provresultaten och om någon är positiv meddelas det till myndigheten då personen inte kan bo kvar. Utandningsprov görs dagligen, om boende påträffas påverkade ombeds de lämna boendet omgående och är välkomna tillbaka när de lämnar ett negativt prov. Eventuell bedömning om annan insats görs av handläggare alternativt socialjouren. Regelbundna urinprov tas en gång per vecka. Vid positivt prov får man inte vistas i boendet innan ett nytt negativt prov lämnas. Eventuell bedömning om annan insats görs av handläggare alternativt socialjouren. I och med placeringen samtycker man till samverkan mellan boendet och socialtjänsten och informeras om att samverkan sker. I all hantering av provresultat beaktas såväl

text: Personuppgiftslagen (1998:204)

text: som Offentlighetsoch

text: sekretesslagen (2009:400)

text: . Enligt gällande regler för dokumentation förvaras all dokumentation i brandsäkert skåp.

text: Respekt i bemötandet

text: För att de boende på det drogfria boendet ska känna sig bemötta på ett respektfullt sätt och inte uppleva att det är kränkande med drogtester osv har flera åtgärder införts.  All personal är utbildad i motiverande samtal (MI) och har ett bemötande som genomsyras av MI-anda d.v.s. empatiskt och inte dömande. Detta är en förutsättning för att få arbeta på boendet.  Det genomförs regelbundna husmöten 2 ggr/månad, där frågan om bemötande och regler diskuteras. Frågan kring frivillighet är också central på dessa möten.  På boendet genomförs också regelbundna anonyma brukarenkäter, där frågor om personalens bemötande, regler och konsekvenser tas upp. Resultatet av enkäterna diskuteras vid husmöten. Om ett negativt resultat av enkäten presenteras ska man utifrån det tillsammans göra en åtgärdsplan för att vända det negativa till något positivt.  Tidigare utförde man slumpmässiga urinprov och kontroller vid misstanke om användning av droger. Då det kunde upplevas som kränkande och utpekande att som enda person testas för droger, valde man att på boendet genomföra regelbundna urinprover för alla på boendet en gång i veckan, efter samtycke. Detta gör att ingen pekas ut eller blir misstänkt för att inte följa reglerna då det är lika för alla. Alla boenden informeras om att detta är ett krav för att bo där och man får lämna sitt samtycke till detta.

text: Nämndens bedömning

text: Urinprov och utandningsprov är nödvändiga för denna typ av boende då det görs för att säkerställa säkerhet för övriga på boendet som är redo för förändring. De som bor på detta boende behöver en drogfri miljö för att hålla sig nyktra/drogfria. Är man inte redo för den förändringen är inte ett drogfritt boende bästa lösningen. På Ängsvik har man valt att genomföra regelbundna kontroller genom att låta boende ge sitt samtycke enligt RF

text: 2 kap. 6 § 2 st.

text: AA skriver att det införs obligatoriska urinprov 1 ggr/vecka och dagliga alkotester 2 ggr/dag. Socialnämnden vill tydliggöra att det rör sig om dagliga tester 1 gång om dagen och därutöver endast vid misstanke. Då vi tyvärr upptäcker positiva tester ibland utförs också extra kontroller vid misstanke. Där av kan det vid några tillfällen ha uppfattats som 2 ggr/dag. Ibland räcker det att gå på en promenad efter ett positivt testresultat och sedan komma tillbaka och lämna ett nyktert prov före klockan 22 samma dag/kväll. Om man inte genomför tester finns det ingen möjlighet att säkerställa och garantera att ett boende är drogfritt och möjligheten att driva drogfria boenden omöjliggörs. En viktig del i detta är att informera noggrant både vi inflyttning och förändringar i regler. Tydlighet i samtycke till provtagning via blanketter och dokumentation är också viktiga delar att arbeta med. För att säkerställa att de som bor där är drogfria lämnas samtycke till provtagningar vid inflyttning då de skriver under med sitt namn. Om reglerna ändras efter inflyttning behöver en ny underskrift på samtycke göras. AA har lämnat sitt samtycke genom att skriva under vid inflyttning. Om man inte har möjlighet att garantera ett drogfritt boende på detta sätt blir boendet att jämställa med ett lågtröskelboende där droger är tillåtna. Att enbart testa vid misstanke om drogpåverkan som AA önskar blir både utpekande och kränkande. Insatsen beviljades utifrån tidigare erfarenheter då AA tidigare hade vårdats utifrån lag (

text: ) om vård av missbrukare i vissa fall (LVM). Beslutet grundade sig på ett läkarutlåtande, då han vid det tillfället hade så pass dålig hälsa så att inget annat boende hade varit en lösning. Nämnden har i samförstånd med den enskilde planerat hjälpen och vården och noga bevakat att planen fullföljts enligt SoL

text: 5 kap. 9 §

text: . AA har inte vid något tillfälle tvingats till drogtest. AA bor inte kvar på det drogfria boendet idag. – – –

text: AA yttrade sig över remissvaret.

text: Rättslig reglering

text: Insatser inom socialtjänsten ska bygga på respekt för människors självbestämmande och integritet (

text: 1 kap. 1 § socialtjänstlagen

text: [2001:453], SoL). Insatser ska utformas och genomföras tillsammans med den enskilde (

text: 3 kap. 5 §

text: SoL).

text: Den som inte själv kan tillgodose sina behov eller kan få dem tillgodosedda på annat sätt har rätt till bistånd av socialnämnden för sin försörjning (försörjningsstöd) och för sin livsföring i övrigt (

text: 4 kap. 1 §

text: SoL).

text: Socialnämnden ska aktivt sörja för att den enskilde missbrukaren får den hjälp och vård som han eller hon behöver för att komma ifrån missbruket. Nämnden

text: ska i samförstånd med den enskilde planera hjälpen och vården och noga bevaka att planen fullföljs (

text: 5 kap. 9 §

text: SoL).

text: Enligt

text: 2 kap. 6 § första stycket regeringsformen

text: , RF, är varje medborgare gentemot det allmänna skyddad mot påtvingat kroppsligt ingrepp. Skyddet får under vissa förutsättningar begränsas genom lag (

text: 2 kap. 20 §

text: RF). Till uttrycket kroppsligt ingrepp hänförs, förutom direkt våld mot människokroppen, läkarundersökningar, mindre ingrepp som vaccinering och blodprovstagning samt liknande företeelser som brukar betecknas som kroppsbesiktning, t.ex. utandningsprov eller liknande alkoholtest. Även tagande av urinprov är ett sådant ingrepp som faller in under grundlagsbestämmelsen (se t.ex. JO 2009/10 s. 39, dnr

text: Skyddet mot kroppsliga ingrepp gäller endast om ingreppet är att anse som påtvingat. I sådant fall krävs alltså lagstöd för att ingreppet ska få vidtas. Ett ingrepp är påtvingat om det allmänna disponerar över maktmedel för att genomdriva åtgärden. Det kan också vara påtvingat om den enskildes motstånd bryts genom hot om någon sanktion. Regeln bör tolkas så att den ställer upp ett skydd också mot att en befattningshavare uppträder på ett sätt som får till följd att den enskilde med fog uppfattar sig vara tvingad att underkasta sig ingreppet. Det kan vara fråga om underförstådda eller uttryckliga påtryckningar av olika slag (se bl.a. JO 2010/11 s. 509, dnr

text: Bedömning

text: Inledning Under våren 2014 beviljades AA bistånd i form av placering på ett stödboende (Ängsvik). Enligt remissvaret informerades AA om att det var ett drogfritt boende. Han upplystes även om de regler som gällde på boendet och att dessa bl.a. innefattade regelbundna drogtester. Enligt nämnden samtyckte AA till dessa regler.

text: Nämnden påpekar i sitt remissvar att man har övergått till inskrivningskontrakt i stället för hyreskontrakt för att förtydliga att det inte rör sig om ett eget boende. Jag vill med anledning av denna upplysning förtydliga att jag, inom ramen för det här ärendet, inte kommer att gå in på frågan hur relationen mellan kommunen och den enskilde ska uppfattas ur ett hyresrättsligt perspektiv.

text: AA har i anmälan till JO klagat på att det regelbundet genomförs obligatoriska urin- och utandningsprover på boendet och att dessa utförs även om det inte finns någon misstanke om att den enskilde har använt droger. Frågan i ärendet är om dessa drogtester är i överensstämmelse med skyddet mot påtvingade kroppsliga ingrepp i

text: 2 kap. 6 §

text: RF. Krav på drogtest på vissa boenden Socialtjänsten kan bevilja olika former av boende-, vård- och stödinsatser. Valet av insats utformas i samråd med den enskilde. Vid bedömningen av vilken

text: insats som kan bli aktuell ska en sammanvägning göras av insatsens lämplighet som sådan, den enskildes önskemål m.m.

text: Vissa typer av boenden kräver att de som bor på boendet uppvisar drogfrihet genom att lämna olika typer av drogtester. Ängsviks stödboende är ett sådant boende. Nämnden har i sitt remissvar anfört att drogtester är nödvändiga för att säkerställa att boendet är drogfritt. Jag har förståelse för att det kan vara svårt att hålla ett boende drogfritt utan sådana tester.

text: En placering på Ängsvik bygger på frivillighet och innefattar inte någon form av tvångsvård. Det finns inte något lagstöd i

text: socialtjänstlagen

text: för att kräva att den enskilde lämnar urinprov för att styrka drogfrihet. För att kunna utföra urinprover m.m. krävs därför att den enskilde frivilligt går med på det. Samtycke Grundlagsskyddet avser endast påtvingade kroppsliga ingrepp. Om den enskilde samtycker till ett urinprov eller utandningsprov är detta inte att anse som påtvingat. Frivilligheten måste dock vara reell för att samtycket ska kunna ligga till grund för ett kroppsligt ingrepp.

text: Frågan om den enskilde har lämnat ett medgivande som grundas på verklig frivillighet kan vara svår att bedöma. Den enskilde befinner sig ofta i en utsatt situation med begränsade valmöjligheter. Det är därför viktigt att den enskilde verkligen förstår förutsättningarna och villkoren för den aktuella insatsen och vilka valmöjligheter som han eller hon har.

text: Jag har förståelse för att kraven på urinprov och utandningsprov – utifrån den enskildes perspektiv – kan uppfattas som påtvingade eftersom den enskilde inte kan beviljas den aktuella insatsen, eller måste flytta från boendet, om han eller hon inte lämnar drogtester i enlighet med de regler som finns på boendet. Den enskilde har dock inte någon ovillkorlig rätt till en viss bestämd insats av socialtjänsten. Om han eller hon inte vill lämna urinprov kan bistånd beviljas i form av någon annan insats. Nämnden kan som regel erbjuda andra typer av boenden som t.ex. tröskelboende eller härbärge. Utskrivning och erbjudande om ett annat boende, som kan bli konsekvensen av ett uteblivet samtycke, kan därför inte uppfattas som en sanktion som gör att kraven på drogtester är att anse som påtvingade.

text: Det är, som nämnden också påpekar, viktigt med tydlig information. Det är också viktigt att nämnden dokumenterar den enskildes samtycke. Det har inte framkommit annat än att AA har samtyckt till de urinprov och utandningsprov som har utförts på Ängsvik.

text: Sammanfattningsvis ger utredningen inte skäl för mig att kritisera det sätt på vilket förvaltningen har hanterat frågorna om utandnings- och urinprov. Jag vill bara erinra om vikten av att förvaltningen lämnar tydlig information till den enskilde och förvissar sig om att urinprov endast lämnas frivilligt.

text: Jag finner skäl att skicka en kopia av beslutet till Socialstyrelsen och Inspektionen för vård och omsorg (IVO). Ärendet avslutas.


title: Kritik mot Länsstyrelsen i Skåne län, som inte inhämtat bilagor till en handling som länsstyrelsen var skyldig att inneha

sammanfattning: En journalist har efterfrågat bilagor till en handling som en tillsynsmyndighet enligt lag varit skyldig att inneha. Bilagorna förvarades hos tillsynsobjektet. Handlingar som en myndighet är skyldig att inneha ska dock innefatta de eventuella bilagor handlingen hänvisar till. Länsstyrelsen borde därför ha begärt in de aktuella bilagorna. Därefter skulle journalistens begäran ha prövats i enlighet med reglerna om allmänna handlingars offentlighet.

text: Bakgrund och utredning

text: AA anmälde Länsstyrelsen i Skåne län till JO. Han framförde följande. När TV4 Nyheterna Malmö, där AA arbetade, i oktober/november 2009 skulle granska s.k. Seveso-anläggningar i Skåne framkom att endast en del av den obligatoriska säkerhetsrapporten avseende ett visst företag hade getts in till länsstyrelsen. Resterande del av rapporten fanns hos företaget, som nekade att lämna ut den. Efter att ha konsulterat Myndigheten för samhällsskydd och beredskap hade AA förstått det så att en säkerhetsrapport i sin helhet ska ges in till tillsynsmyndigheten. AA hade begärt att länsstyrelsen i efterhand skulle begära in den fullständiga säkerhetsrapporten från det aktuella företaget, så att han i sin tur kunde begära att få del av rapporten från myndigheten. Länsstyrelsen hade nekat med hänvisning till att ärendet var avslutat.

text: Länsstyrelsen anmodades att yttra sig. I sin bedömning anförde länsstyrelsen bl.a. följande.

text: Den i ärendet aktuella säkerhetsrapporten inkom till länsstyrelsen den 1 juni 2007. Den utgör en reviderad version av en rapport som inkom den 25 januari 2005. Till säkerhetsrapporten var fogat ett handlingsprogram. Vissa bilagor till detta handlingsprogram fanns hos bolaget. En anledning till att samtliga handlingar som nämndes i handlingsprogrammet inte fanns tillgängliga hos länsstyrelsen torde ha haft sin förklaring i att de inte ansågs höra till det obligatoriska material som skulle redovisas enligt Räddningsverkets föreskrifter. [– – –] De handlingar som enligt vad ovan sagts ska ingå i säkerhetsrapporten skulle ha lämnats till länsstyrelsen och ha förvarats hos myndigheten och därmed utgöra sådana allmänna handlingar som myndigheten ska kunna tillhandahålla den som

text: begär att få ta del av dem. I den mån de handlingar som begärdes utlämnade inte fanns tillgängliga hos länsstyrelsen hade det funnits anledning för länsstyrelsen att omgående begära in dem från företaget. I vanlig ordning skulle länsstyrelsen därefter företa en prövning huruvida hinder mot utlämnande av handlingarna förelegat p.g.a. sekretess. För det fall länsstyrelsen funnit att sekretess hade medfört hinder för utlämnande hade klaganden haft rätt till ett myndighetsbeslut med överklagningshänvisning till kammarrätten.

text: Bedömning

text: Reglerna om allmänna handlingars offentlighet – offentlighetsprincipen – omfattar sådant som förvaras av myndigheten. Den som i en allmän handling finner en hänvisning till andra handlingar kan således inte med stöd av offentlighetsprincipen kräva att en myndighet inhämtar dessa.

text: I detta fall tillkommer emellertid att den rättsliga regleringen stadgar att en säkerhetsrapport inklusive ett handlingsprogram ska ges in till och därmed finnas hos tillsynsmyndigheten. Ett material förvarades också hos länsstyrelsen, men det hänvisade till bilagor, som inte fanns där.

text: Allmänt gäller att en handling som innehåller hänvisningar till bilagor inte är komplett utan dessa. En handling som en myndighet är skyldig att inneha ska alltså innefatta de eventuella bilagor handlingen hänvisar till. Av detta följer att om en handling tillsammans med bilagor getts in till en myndighet är även bilagorna inkomna och därmed allmänna handlingar, som myndigheten inte kan göra sig av med.

text: Såvitt gäller den nu aktuella regleringen är det tydligt att den förutsätter att tillsynsmyndigheten har tillgång till säkerhetsrapporten i dess helhet. Det finns t.ex. ett krav på att länsstyrelsen ska sända ett exemplar av säkerhetsrapporten till berörda kommuner, en skyldighet som förutsätter att länsstyrelsen faktiskt förfogar över allt material, dvs. inklusive eventuella bilagor.

text: Av regleringen framgår att en säkerhetsrapport fyller en vidare funktion än att enbart utgöra underlag för myndigheters ställningstagande. Den har betydande allmänt intresse och ska enligt Seveso II-direktivet hållas tillgänglig för allmänheten. Detta säkerställs i svensk rätt genom offentlighetsprincipen. På motsvarande sätt tillgodoses det i direktivet omnämnda behovet av att skydda känsliga uppgifter genom de sekretessbestämmelser som hör till reglerna om allmänna handlingars offentlighet.

text: Länsstyrelsen borde mot denna bakgrund, i vart fall sedan myndigheten genom AA:s framställan blivit uppmärksammad på att säkerhetsrapporten inte var komplett, ha vidtagit åtgärder för att reparera den bristen. Länsstyrelsen skulle därefter, i enlighet med reglerna om allmänna handlingars offentlighet och med iakttagande av tillämpliga sekretessbestämmelser, ha prövat i vad mån materialet kunde lämnas ut till AA.