avgjordAv: Jan Pennlöv

nyckelord:
Beslut
Beslutsmotivering, utformning av beslut
Fullföljdshänvisning

title: Initiativärende angående försäkringskassas handläggning av en begäran om utfärdande av blankett enligt förordningarna (EEG) nr 1408/71 och nr 574/72

text: JO Pennlöv meddelade den 27 oktober 2000 ett beslut med följande innehåll.

text: Initiativet

text: I en anmälan till JO (dnr 2624-1999) klagade AA på försäkringskassans handläggning av ett ärende om utflyttning till Spanien. Av bilagor till anmälan framgick bl.a. följande. AA och hans hustru hade begärt att försäkringskassan i samband med deras flyttning till Spanien skulle utfärda ett intyg enligt blankett E 121 för dem. Försäkringskassan underrättade dem i en skrivelse den 28 maj 1998 att kassan inte kunde utfärda intyget. Som orsak angav försäkringskassan att makarna AA inte uppbar svensk allmän pension och därför inte omfattades av EEG-förordningen 1408/71. Eftersom AA även vänt sig till Riksförsäkringsverket i saken avskrev jag klagomålsärendet den 14 september 1999.

text: Mot bakgrund av vad som iakttagits i klagomålsärendet beslutade jag emellertid att inom ramen för ett initiativärende låta utreda försäkringskassans utformning av skrivelsen den 28 maj 1998.

text: Utredning

text: Ärendet remitterades till försäkringskassan för yttrande över huruvida det besked som lämnades makarna AA den 28 maj 1998 hade bort utformas som ett av försäkringskassan fattat beslut. Försäkringskassan anförde genom direktören BB följande.

text: Bakgrund

text: Makarna AA uppger i skrivelsen den 7 maj 1998 att de den 28 april flyttade till Mallorca. Fram till deras pensionering har de fått tillfällig avgångsersättning från Kommunalarbetarnas arbetslöshetskassa. Vid avresan utfärdade försäkringskassan i Falkenberg blankett E 104 vilket Securidad Social inte vill godta. AA tillskrev därför den 7 maj 1998 Utlandskontoret hos Försäkringskassan Stockholms län och bad försäkringskassan att undersöka om kassan redan nu kunde klassa dem som pensionärer och att kassan därmed skulle kunna utfärda blankett E 121.

text: Försäkringskassan besvarade skrivelsen den 28 maj 1998 genom att lämna allmän information om de blanketter som nämns i AA:s brev.

text: Yttrande

text: Det finns ett antal blanketter som enligt förordningarna

text: (EEG) nr 1408/71

text: och nr 574/72 används i olika situationer där det EG-rättsliga regelsystemet om samordning av ländernas system för social trygghet är tillämpligt. Avsikten med blanketterna är bl.a. att den behöriga institutionen hos vilken en person är försäkrad, på begäran av den försäkrade skall intyga att denne är berättigad till (försäkrad för) vårdförmåner vid sjukdom och de därigenom skall utgöra ett bevis härom för [den] vårdgivande institutionen i ett annat medlemsland. Formulär E 121 används för att ge en pensionär som är bosatt i ett annat medlemsland än det land som står för kostnaderna för pensionen rätt till vårdförmåner i bosättningslandet. I sådant fall den försäkrade begär exempelvis denna blankett skall försäkringskassan pröva om den försäkrade uppfyller de förutsättningar som krävs för att inneha en sådan blankett. Enligt försäkringskassan är det därmed fråga om ett ärende som avser myndighetsutövning mot en enskild. Försäkringskassans besked om att den enskilde inte kan få den begärda blanketten utgör ett negativt besked. Enligt försäkringskassans mening skall ett sådant besked enligt

text: förvaltningslagen

text: utformas som ett motiverat, överklagbart beslut. I det aktuella fallet skulle således försäkringskassans besked om att försäkringskassan inte kan utfärda blankett E 121 ha utformats som ett av försäkringskassan fattat beslut.

text: Bedömning

text: Det finns ingen bestämmelse i lagen (

text: ) om allmän försäkring som reglerar hur försäkringskassan skall handlägga en begäran om utfärdande av intyg att användas inom det EG-rättsliga regelsystemet. Jag har emellertid noterat att i lagen (

text: ) om arbetslöshetsförsäkring finns bestämmelser som anger hur Arbetsmarknadsstyrelsen skall handlägga utfärdande av liknande intyg (se 48 och

text: 52 §§ lagen om arbetslöshetsförsäkring).

text: Försäkringskassans utfärdande av intyg enligt blankett E 121 föregås av en prövning av om den försäkrade uppfyller de förutsättningar som krävs för att försäkringskassan skall kunna utfärda intyget. Försäkringskassans ställningstagande i ärendet grundar sig således på en prövning i sak och har betydelse för den försäkrades rätt till vårdförmåner i bosättningslandet. Det är således fråga om myndighetsutövning mot enskild.

text: Enligt

text: 21 § förvaltningslagen (1986:223)

text: skall part underrättas om innehållet i det beslut varigenom myndigheten avgör ärendet, om detta avser myndighetsutövning mot någon enskild. Om beslutet går parten emot och kan överklagas, skall han underrättas om hur han kan överklaga det. I det här fallet har försäkringskassan visserligen underrättat makarna AA om att den inte ansåg sig kunna utfärda det begärda intyget. Ställningstagandet har dock inte haft formen av ett beslut. Kassan har inte heller bifogat någon fullföljdshänvisning. Jag delar därför försäkringskassans uppfattning att kassan borde ha fattat ett formellt beslut med fullföljdshänvisning i frågan.


nyckelord:
Allmänna handlingar
Diarieföring

publisher: Justitieombudsmannen

title: Kritik mot Karolinska Universitetssjukhuset för brister vid såväl diarieföring som hantering av en begäran om utlämnande av allmänna handlingar

org: jo

sammanfattning: Karolinska Universitetssjukhuset beställde en genomlysning av delar av kvinnosjukvården vid sjukhuset. Resultatet av utredningen skickades till den dåvarande sjukhusdirektörens bostad. ChefsJO konstaterar att ett sådant förfarande mycket sällan är motiverat och som utgångspunkt i hög grad olämpligt. Detta gäller i synnerhet när det finns ett stort intresse av insyn och granskning från allmänhetens sida. ChefsJO uttalar vidare att tillvägagångssättet kan ge upphov till misstankar om att en myndighet försöker kringgå offentlighetsprincipen, vilket i sin tur medför en risk för allvarlig förtroendeskada. ChefsJO kritiserar sjukhuset för dröjsmål med att diarieföra en handling och för långsam handläggning av en begäran om utlämnande av allmänna handlingar.

text: Anmälan

type: rubrik

text: I en anmälan till JO den 11 april 2024 klagade AA på Karolinska Universitetssjukhuset och f.d. sjukhusdirektören BB. Hon anförde i huvudsak följande. Under våren 2023 beställde dåvarande sjukhusdirektören BB en extern granskning av förlossningsvården på Karolinska Universitetssjukhuset Huddinge och Solna. Utredarna var på plats i verksamheten från och till under några månader och pratade med många anställda. Redan i början av utredningen stod det klart att de skulle leverera en skriftlig slutrapport. De lämnade också delrapporter till sjukhusdirektören vid flera tillfällen. I maj 2023 presenterade utredarna muntligen och med stöd av en powerpoint sina slutsatser för personalen. Personalen fick höra att det fanns en skriftlig slutrapport från utredarna och att de hade överlämnat den till sjukhusdirektören. Rapporten begärdes utlämnad via registratorsfunktionen vid sjukhuset men den lämnades inte ut. Det framkom senare att rapporten hade skickats hem till sjukhusdirektören på dennes begäran och att rapporten inte blev diarieförd. Rapporten diariefördes först knappt ett år senare, i april 2024. Hon försökte att begära ut rapporten men hade vid tidpunkten för anmälan till JO ännu inte fått ta del av den.

type: stycke

text: Utredning

text: JO begärde att Styrelsen för Karolinska Universitetssjukhuset skulle yttra sig över anmälan. Styrelsen yttrade sig och anförde i huvudsak följande.

text: Rättslig reglering

text: Grundläggande regler om allmänna handlingars offentlighet finns i

text: 2 kap.

text: tryckfrihetsförordningen

text: (TF). Enligt dessa bestämmelser har var och en rätt att ta del av en handling som förvaras hos en myndighet om den är inkommen till myndigheten eller upprättad där, förutsatt att den inte omfattas av sekretess. Enligt

text: 2 kap. 10 §

text: TF anses en handling upprättad hos myndighet, när den har expedierats. Begreppet ”expedierats” har inte definierats, men avser normalt att handlingen avsänts antingen till enskild eller annan myndighet. En handling som inte har expedierats anses enligt samma paragraf upprättad när det ärende till vilket den hänför sig har slutbehandlats hos myndigheten, eller – om handlingen inte hänför sig till visst ärende – när den har justerats av myndigheten eller på annat sätt färdigställts. Principen är att en handling anses upprättad först då den föreligger i sitt slutliga skick. Dessförinnan utgör den myndighetsinternt arbetsmaterial. Vidare gäller, enligt

text: 2 kap. 8 §

text: TF, att brev eller annat meddelande som är ställt personligen till den som innehar befattning vid en myndighet är allmän handling. Detta gäller om handlingen gäller ett ärende eller någon annan fråga som ska handläggas av myndigheten och inte är avsedd för mottagaren endast som innehavare av annan ställning. Enligt

text: 2 kap. 9 §

text: TF anses en handling inkommen till myndigheten när den anlänt till myndigheten eller kommit behörig befattningshavare tillhanda. Av

text: 2 kap. 15 §

text: TF framgår att en allmän handling som får lämnas ut ska tillhandahållas genast eller så snart det är möjligt. Det ska ske på stället och utan avgift. Den som begär det har enligt

text: 2 kap. 16 §

text: TF också rätt att mot en fastställd avgift få en kopia av handlingen. En sådan begäran ska behandlas skyndsamt. I de fall begärd handling inte utlämnas, ska den enskilde ges möjlighet att erhålla ett formellt, överklagbart beslut. Myndigheters hantering av allmänna handlingar för att underlätta sökandet efter allmänna handlingar m.m. beskrivs i

text: 4 kap.

text: offentlighets- och sekretesslagen

text: (OSL). Registrering av allmänna handlingar ska enligt

text: 5 kap. 1 §

text: OSL ske så snart de kommit in eller upprättats hos en myndighet. Av tidigare JO-uttalanden framgår att handlingar i normalfallet bör registreras senast påföljande vardag eller så snart det är praktiskt möjligt. Om det är uppenbart att en allmän handling är av ringa betydelse för myndighetens verksamhet, behöver den varken registreras eller hållas ordnad (se

text: 5 kap. 1 § 4 st.

text: OSL).

text: Redogörelse för myndighetens handläggning

text: Karolinska Universitetssjukhuset har under 2022 och 2023 timanställt två utredare att genomföra en intern genomlysning av delar av kvinnosjukvården hos myndigheten…. Genomlysningen redovisades för berörd ledningsgrupp den 24 maj 2023 i form av en muntlig föredragning med stöd av en powerpointpresentation. Under arbetets gång har de interna utredarna under våren 2023 översänt tre skriftliga handlingar rubricerade Åtgärdsplan (i två versioner) respektive Summering, vilka skickades hem till f.d. sjukhusdirektören BB. Dessa diariefördes inte eftersom de bedömdes utgöra internt arbetsmaterial och då avsändarna vid tillfället var anställda vid myndigheten. Det är dock värt att notera att olika syn föreligger på handlingarnas status, då utredarna själva anser att de aktuella handlingarna var tänkta att utgöra en slutrapport. Under våren 2024 inkom ett stort antal begäran om utlämnande av allmänna handlingar i form av en skriftlig rapport från de ”externa” utredarna, vilka under

text: arbetets utförande var anställda vid myndigheten. Efter utredning fann registraturen att handlingar skickats hem till BB under våren 2023. BB betraktade dessa som internt arbetsmaterial som ännu inte fått sin slutliga utformning, och diarieförde dem därför inte. Däremot diariefördes den powerpointpresentation som användes vid den ovan nämnda muntliga redovisningen. Denna diariefördes i februari 2024. Styrelseordförande CC har sedan begärt och erhållit handlingar med motsvarande rubricering från utredarna. Handlingarna överlämnades till CC den 3 april 2024 i samband med en tjänsteresa och bedömdes utgöra allmänna handlingar. Diarieföring skedde vid återkomsten från tjänsteresan, den 5 april 2024. Därefter har begärda utlämnanden kunnat verkställas. Åtgärdsplanen innehåller dels en problembeskrivning med detaljerade intervjuer av olika befattningshavare, dels förslag till åtgärder, som berör såväl organisationen som enskilda medarbetare. Summeringen innehåller en kort sammanfattning av förslaget till åtgärder. Både Åtgärdsplan och Summering innehåller ofullständiga meningar. Åtgärdsplan överlämnades i två versioner, varav den ena daterad den 30 april 2023. Båda versionerna innehåller utredarnas arbetskommentarer av typen ”Ska vi ha med detta?” Handlingarnas utformning ger vid handen att Åtgärdsplanen och Summering inte var slutliga produkter, utan ett pågående arbete med bland annat frågor till uppdragsgivaren, inför en dialog under arbetets gång. F.d. sjukhusdirektör BB uppger att Åtgärdsplan och Summering utgjort icke färdigställt internt arbetsmaterial, varför handlingarna inte diariefördes i samband med att BB erhöll dem. Powerpointpresentationen från den 24 maj 2023 har utgjort ett stöd i den muntliga redovisningen av genomlysningen. De skriftliga handlingarna Åtgärdsplan och Summering har således inte fått någon slutlig utformning. Arbetet med genomlysningen av kvinnosjukvården pågår fortfarande efter det att de interna utredarnas anställningar avslutades. – – –

text: Yttrande över det som förs fram i anmälan

text: Begärda handlingar fanns diarieförda när klagandens begäran om utlämnande inkom den 10 april 2024. Ett stort antal liknande ärenden och hög arbetsbelastning resulterade i att utlämnande av misstag skedde först den 8 maj 2024. Handlingarna kom från de timanställda utredarna till dåvarande sjukhusdirektör BB i vad som betraktades som del av en intern dialog och därmed internt arbetsmaterial. Slutsatser av utredningen sammanfattades och föredrogs internt med bland annat hjälp av en powerpointpresentation. Kopior av handlingarna diariefördes 5 april 2024. De överlämnades till CC i egenskap av företrädare för myndigheten den 3 april 2024, dvs. efter det att utredarnas anställningar hade avslutats, och betraktas därmed i och med detta som allmänna handlingar. Myndigheten beklagar att utlämnandet dröjde och har justerat rutinerna för hanteringen av utlämnanden vid högt tryck. Myndigheten kommer vidare att genomföra insatser för att ytterligare öka kunskapen i organisationen avseende rutiner för hantering av handlingar.

text: Myndighetens bedömning

text: Handlingar från de interna utredarna har översänts till f.d. sjukhusdirektör BB till hans bostad. Handlingarna har av honom betraktats och hanterats som internt arbetsmaterial och därför inte diarieförts. Det förhållandet att handlingarna skickades till BB:s bostad innebär inte att de därigenom expedierades av myndigheten, eftersom de mottogs av BB i hans egenskap av företrädare för myndigheten och inte som enskild.

text: Medan det formellt var korrekt att ej diarieföra handlingarna, som utgjorde internt arbetsmaterial, ter det sig olyckligt att handlingarna skickades till f.d. sjukhusdirektörens hemadress, och att olika syn mellan uppdragsgivare och uppdragstagare avseende huruvida handlingar utgjort slutrapport eller arbetsmaterial förelegat. Eftersom handlingarna inhämtades den 3 april 2024 från utredarna som inte längre är anställda, får de ses som inkomna till sjukhuset, utgöra allmänna handlingar och har därför diarieförts den 5 april 2024. Handlingarna har därefter kunnat utlämnas på begäran.

text: Rättslig reglering m.m.

text: Karolinska Universitetssjukhuset har redogjort för viss rättslig reglering. Jag vill för egen del tillägga följande.

text: Den som begär ut en allmän handling som får lämnas ut ska genast eller så snart det är möjligt och utan avgift få ta del av handlingen på stället. Den som begär det har också rätt att mot en fastställd avgift få en kopia av handlingen. En sådan begäran ska behandlas skyndsamt (se 2 kap. 15 och 16 §§ TF). JO har i ett flertal beslut uttalat att ett besked i en utlämnandefråga normalt bör lämnas samma dag som framställningen gjordes. Någon eller några dagars fördröjning kan dock godtas om det är nödvändigt för att ta ställning till om ett utlämnande får ske. Ett visst ytterligare dröjsmål kan vara ofrånkomligt om framställningen avser eller kräver genomgång av ett omfattande material.

text: För det fall en begäran om att få ta del av en handling helt eller delvis inte kan tillmötesgås ska den som har gjort framställningen underrättas om detta. Den enskilde ska då också informeras om möjligheten att begära myndighetens prövning och att det krävs ett skriftligt beslut av myndigheten för att beslutet ska kunna överklagas (

text: 6 kap. 3 § offentlighets- och sekretesslagen

text: [2009:400], OSL). JO har i tidigare beslut påpekat att den enskilde har rätt att få ett sådant formellt beslut oavsett vad som är grunden för att avslå begäran (se bl.a. JO 2015/16 s. 628, dnr

text: Bedömning

text: Den granskning som gjorts har utförts av personer som var anställda vid Karolinska Universitetssjukhuset. Utredarna har översänt tre dokument till sjukhuset genom att skicka dem till f.d. sjukhusdirektören BB:s bostad. Det rådde olika uppfattningar om handlingarna förelåg i sitt slutliga skick och därmed skulle anses vara upprättade och således allmänna. BB var av uppfattningen att så inte var fallet utan att dokumenten utgjorde arbetsmaterial.

text: Jag kommer inte att överpröva den bedömning som BB gjort beträffande frågan om handlingarna var upprättade och därmed allmänna.

text: Inte en utan samtliga tre handlingar skickades till BB:s bostad. Man kan i regel anta att ett sådant systematiskt förfaringssätt har valts på mottagarens initiativ. Sjukhuset har inte redogjort för skälen till att så skedde. Ett sådant förfarande är mycket sällan motiverat och som utgångspunkt i hög grad olämpligt. Detta

text: gäller i synnerhet när det finns ett stort intresse av insyn och granskning från allmänhetens sida. Tillvägagångssättet kan ge upphov till misstankar om att en myndighet försöker kringgå offentlighetsprincipen, vilket i sin tur medför en risk för allvarlig förtroendeskada (jfr JO 2017/18 s. 197, dnr

text: Av utredningen har framkommit att flera personer, i tiden innan handlingarna diariefördes, har begärt att få ta del av dessa. Styrelsen för sjukhuset har inte redogjort för hur framställningarna har hanterats, utöver att det företogs en utredning som visade att handlingar hade skickats hem till den dåvarande sjukhusdirektören. Det framgår inte om sjukhuset underrättat de personer som begärt att få del av handlingarna om att deras begäran inte kunde tillmötesgås samt att de hade rätt att begära myndighetens prövning och ett överklagbart beslut i frågan. Det förhållandet att sjukhuset inte har nämnt något om detta talar för att någon sådan underrättelse inte har lämnats, men jag kan inte med bestämdhet uttala mig på denna punkt.

text: Jag vill med anledning av detta poängtera att JO i tidigare beslut har påpekat att den enskilde har rätt att få ett formellt beslut oavsett vad som är grunden för att avslå begäran. Ett sådant beslut ska således lämnas även om grunden är att myndigheten bedömer att handlingarna inte är allmänna. Ett sådant beslut är en förutsättning för att en enskild ska kunna få till stånd en prövning i domstol.

text: Den powerpoint som presenterades i maj 2023 diariefördes av sjukhuset nio månader senare, i februari 2024. Utifrån vad sjukhuset anfört förstår jag det som att sjukhuset har bedömt att handlingen var allmän. En registrering ska ske så snart det är praktiskt möjligt och i normalfallet senast påföljande arbetsdag (se bl.a. JO 2007/08 s. 565, dnr

text: ). Sjukhuset har således dröjt för länge med att registrera handlingen.

text: Vad gäller anmälarens begäran om att få del av handlingar som gjordes den 10 april 2024, framgår det av remissyttrandet att begäran hanterades först den 8 maj 2024. Ett sådant dröjsmål är inte acceptabelt.

text: Karolinska universitetssjukhuset kritiseras för de brister som jag nu påtalat. Dessa brister visar på nödvändigheten av att rutiner ses över och att informationsinsatser kommer till stånd.

text: Ärendet avslutas.

text: Beslutet har fattats av chefsJO Erik Nymansson. Dokumentet har fastställts digitalt och har ingen underskrift.

text: Rättssakkunniga Ellinor Gustavsson har föredragit ärendet och byråchefen Dan Johansson har deltagit i beredningen.

type: avgorande


nyckelord: Barn/ungdom Vårdnad

title: Kritik mot en skola som mottagit ett barn som elev under falskt namn och utan att känna till eller försöka få kännedom om hennes riktiga personuppgifter. Kritik även för att skolan inte kontrollerade uppgiften om vem som var vårdnadshavare för barnet

text: Bakgrund

text: AA, född 1990, är dotter till BB. Vårdnaden om AA överflyttades från BB till AA:s far genom en dom av Svea hovrätt den 3 maj 1996. BB bodde vid den tidpunkten med AA i Göteborg och hon hade, sedan augusti 1992, undanhållit AA från fadern. AA var sedan höstterminen 1997 inskriven som elev vid Stigbergsskolan i Göteborg under annat namn. Efter det att BB gripits av polis i början av februari 1998, misstänkt för egenmäktighet med barn, har fadern haft även den faktiska vårdnaden om AA. BB dömdes den 20 mars 1998 av Göteborgs tingsrätt till en månads fängelse för egenmäktighet med barn.

text: Anmälan

text: Advokaten CC begärde i en anmälan till JO att JO skulle granska om olika myndigheter och befattningshavare hade agerat i överensstämmelse med gällande regler då de medverkat till att BB under så lång tid kunnat hålla sig gömd tillsammans med AA. Hon vände sig bl.a. emot att Stigbergsskolan i Göteborg fr.o.m. höstterminen 1997 tagit emot AA som elev vid skolan utan att kontrollera vare sig att flickan var folkbokförd inom kommunen eller att BB hade vårdnaden om henne.

text: Utredning

text: Anmälan remitterades till Stadsdelsnämnden Linnéstaden i Göteborgs kommun för utredning och yttrande. Nämnden överlämnade som sitt remissvar ett tjänsteutlåtande av tf. stadsdelschefen DD och verksamhetschefen för förskola/skola EE. I utlåtandet anfördes bl.a. följande. Advokat CC går i sin anmälan om granskning inte tillbaka längre än till tiden efter 1996-05-02. Genom att granska handläggningen av ärendet från 1993, vid tidpunkten då barnet skrevs in i förskolan, kan en förklaring ges, till varför ärendet senare kom att handläggas så som det gjordes. Mamman uppgav vid tiden för inskrivning i förskolan att hon var ensam vårdnadshavare och hade skyddad adress på grund av trakasserier från barnets biologiska fa-

text: der. Detta påstående förstärktes genom samtal och skriftligt intyg från en kurator vid Sjömanskyrkan. Tillsammans gjorde detta att modern föreföll trovärdig. Förskolans köassistent accepterade därför att mamman ensam skrev under platserbjudandet till förskolan. Förskolan hade därefter inte skäl att, då modern inte lämnat annan uppgift, anta att vårdnadsförhållandena ändrats. Vid inskrivningen till skolan har moderns uppgifter godtagits. Barnets fader hade såvitt kan bedömas ej heller hos folkbokföringsmyndigheten efterhört flickans folkbokföringsadress. Om fadern, vid skolstarten, hos folkbokföringsmyndigheten tagit reda på flickans folkbokföringsadress hade flickans skolgång kunnat spårats genom skolans elevregistreringssystem. Fadern hade då kunnat meddela skolan den ändrade vårdnaden. För att undvika att denna situation skall kunna inträffa igen så har rutinerna vid erbjudande av förskoleplats ändrats. Numera måste båda föräldrarna skriva på eller uppvisa en dom på ensam vårdnad. Förskoleverksamheten får fortfarande dock inte automatiskt kännedom om ändrade vårdnadsförhållanden. Detta medför att även fortsättningsvis förälder kan undanhålla uppgift om ändring i vårdnaden. För grundskolan finns ett datasystem för elevregistrering. Om reglerna för detta följs så skall den situation, som i detta ärende, inte kunna uppstå vid inskrivningen. Men i skolans register kan felaktiga uppgifter om vårdnad finnas om föräldrar underlåter att meddela ändrade förhållanden. Uppgift om elever med skyddade personuppgifter erhåller skolan på ett ur sekretessynpunkt betryggande sätt. – – –

text: CC kommenterade remissvaret.

text: JO hade tillgång till delar av den förundersökning som utförts av Polismyndigheten i Västra Götaland, dnr K 61460-96, och Göteborgs tingsrätts dom den 20 mars

text: 1998 i mål nr B 11186-98.

text: Föredraganden hos JO inhämtade per telefon följande uppgifter från sektionschefen FF vid lokala skattekontoret i Umeå. BB tillhörde lokala skattekontoret i Umeå under hela den period som är relevant i ärendet. BB hade under perioderna 930712–940415 och 950126–960703 en s.k. spärrmarkering i folkbokföringen. Det var inte vid något tillfälle fråga om något mer ingripande skydd för hennes och dotterns personuppgifter. Kvarskrivning eller fingerade personuppgifter aktualiserades alltså aldrig. Anledningen till att spärrmarkeringen togs bort den 3 juli 1996 var att vårdnaden om AA då hade överflyttats till fadern.

text: Stf JO Norell Söderblom anförde i ett beslut den 17 mars 2000 följande.

text: Rättslig reglering

text: Sekretesskydd for personuppgifter Av

text: 7 kap. 15 § första stycket sekretesslagen (1980:100)

text: framgår att sekretess gäller bl.a. i verksamhet som avser folkbokföring för uppgift om enskilds personliga förhållanden, om det av särskild anledning kan antas att den enskilde eller någon honom närstående lider men om uppgiften röjs.

text: Bestämmelsen innebär att det normalt inte gäller någon sekretess för t.ex. en adressuppgift inom folkbokföringen. För att en sådan uppgift skall få hemlighållas krävs att det finns någon särskild anledning till detta. Om det kan antas att utläm-

text: nande av uppgifter rörande en viss person innebär men för personen, exempelvis risk för förföljelse, kan skattemyndigheten i folkbokföringsregistret lägga in en markering för särskild sekretessprövning, s.k. sekretessmarkering (spärrmarkering). Sekretessmarkeringen innebär att särskild försiktighet bör iakttas vid bedömningen av om uppgifter om personen i fråga bör lämnas ut. Sekretessmarkering motsvarar det som gäller för den hemligstämpel som enligt

text: 15 kap. 3 § sekretesslagen

text: kan åsättas en allmän handling (prop. 1997/98 s. 34 f.).

text: I de fall en enskild är i behov av mer ingripande skydd får skattemyndigheten, om den det gäller har flyttat eller avser att flytta, efter ansökan besluta om kvarskrivning på den gamla folkbokföringsorten i högst tre år. En enskild kan i vissa fall även medges att använda fingerade personuppgifter enligt lagen (

text: ) om fingerade personuppgifter.

text: Syftet med de regler om skydd för förföljda personer som jag redogjort för ovan är att hindra att deras förföljare, med hjälp av uppgifter i allmänna handlingar hos en myndighet, får kännedom om var den person som behöver skyddas bor eller vistas. Reglerna skall dock inte hindra den som har ett legitimt intresse av att komma i kontakt med personen i fråga.

text: Sekretess i skolan behandlas i

text: 7 kap. 9 § sekretesslagen (1980:100)

text: . På skolområdet råder en hög grad av offentlighet. Sekretess gäller i huvudsak endast för uppgifter som har lämnats till psykologer och kuratorer samt för vissa uppgifter inom den elevvårdande verksamheten. Övriga uppgifter om en elev är i princip offentliga, såsom t.ex. vilka betyg eleven fått och uppgifter om närvaro i skolan. Fram till den 1 januari 1998 var möjligheten för skolan att sekretessbelägga uppgifter om enskilds identitet, adressuppgifter och liknande personliga förhållanden mycket begränsad. Sekretess kunde dock inom grundskolan komma i fråga om uppgifterna omfattades av sekretess hos folkbokföringsmyndigheten och de därifrån hade överlämnats till grundskolan (se

text: 7 kap. 15 § sekretesslagen

text: i dess lydelse före den 1 januari 1998). Numera finns det i

text: 7 kap. 9 § tredje stycket sekretesslagen

text: möjlighet för skolan att sekretessbelägga uppgifter om enskildas personuppgifter vid befarad personförföljelse.

text: Det kan i sammanhanget påpekas att uppgifter inom skolhälsovården åtnjuter samma sekretesskydd som inom sjukvården i övrigt, jfr

text: 7 kap. 1 § sekretesslagen

text: . Inskrivning i skolan Enligt

text: 4 kap. 8 § skollagen (1985:1100)

text: skall en kommun i sin grundskola även ta emot en elev för vars grundskoleutbildning kommunen inte är skyldig att sörja, om eleven med hänsyn till sina personliga förhållanden har särskilda skäl att få gå i den kommunens grundskola. Innan kommunen fattar beslut om att för visst läsår ta emot en sådan elev skall den inhämta yttrande från elevens hemkommun, om sådant yttrande inte bedöms som onödigt.

text: I förarbetena till bestämmelsen (

text: prop. 1985/86:10 s. 99

text: f.) uttalas bl.a. att om ett barn stadigvarande vistas i en annan kommun än hemkommunen kan detta vara ett särskilt skäl för eleven att få gå i en annan än hemkommunens grundskola obero-

text: ende av orsaken till vistelsen. Det betonas att fråga är om skolplikt och rätt till utbildning för barn som inte själva kan välja sina levnadsomständigheter. En tillämpning av bestämmelsen förutsätter inte en formell ansökan från barnets vårdnadshavare eller ens en utredning av att den tänkta skolgången är förenlig med vårdnadshavarens önskemål.

text: Bedömning

text: JO skall enligt de regler som gäller för JO:s verksamhet normalt inte utreda händelser eller förhållanden som ligger mer än två år tillbaka i tiden om det inte finns särskilda skäl för det. Av de handlingar som bifogats anmälan framgår att en del av det anmälan rör, bl.a. vad som förevarit under den tid AA var aktuell inom barnomsorgen, inträffade mer än två år före det att anmälan inkom till JO. Jag anser inte att det finns tillräckligt starka skäl att utreda dessa delar av anmälan. Jag kommer således att inrikta granskningen på Stigbergsskolans agerande från det att skolan mottog AA som elev i skolan höstterminen 1997.

text: Genom den företagna utredningen kan det konstateras att BB, när AA mottogs som i elev i Stigbergsskolan, sedan ett drygt år tillbaka inte längre var vårdnadshavare för AA och att hon var folkbokförd på en adress i Umeå. Hennes personuppgifter var då inte föremål för spärrmarkering i folkbokföringen. Det förelåg inte heller något annat skydd för personuppgifterna.

text: Det är självfallet mycket allvarligt att ett barn undanhålls från sin vårdnadshavare och det är naturligtvis inte acceptabelt att något offentligt organ medverkar till att så kan ske. Det tillhör tyvärr inte ovanligheten att barn, av olika anledningar, lever skilda från sin vårdnadshavare och i vissa fall mer eller mindre dolda för samhället. Jag vill dock inledningsvis framhålla att skolan inte har till uppgift att efterforska försvunna barn. Den uppgiften åligger i första hand polisväsendet.

text: Ett barn kan sällan själv råda över sina levnadsomständigheter och det är mot den bakgrunden som man skall se den ovan nämnda bestämmelsen i

text: 4 kap. 8 § skollagen

text: om att skolan i vissa fall skall ta emot barn även i strid med vårdnadshavarens vilja. En given utgångspunkt för en rektor i ett läge där tvist föreligger mellan barnets föräldrar om var barnet skall bo m.m. måste vara att förhålla sig neutral. Det kan inte ankomma på skolan att ta ställning på annat sätt än att tillämpa

text: skollagens

text: föreskrifter om barnets rätt till undervisning. I förevarande fall vistades AA stadigvarande i Göteborg. Det har således i och för sig förelegat sådana skäl som motiverat att AA togs emot som elev i Stigbergsskolan. Jag finner därför inte anledning att rikta kritik mot skolan i det avseendet. Skolans åtgärd att ta emot AA som elev aktualiserar emellertid också andra frågor.

text: Genom den företagna utredningen kan det konstateras att AA aldrig blivit inskriven vid skolan under sitt rätta namn. I stället har hon vistats där under falskt namn och skolan har, såvitt framkommit, inte ens haft kännedom om hennes riktiga personuppgifter. I skolans handlingar har AA gått under namnet GG. Skolan har inte heller haft några uppgifter beträffande BB.

text: Skolan har, såvitt framkommit, inte vidtagit några åtgärder för att kontrollera uppgiften om att BB var vårdnadshavare för AA. Jag har förstått det så att Stigbergsskolan, när det blev aktuellt att AA skulle börja där, godtog de uppgifter som BB tidigare hade lämnat till företrädare för barnomsorgen om sina och AA:s förhållanden, bl.a. att hon var ensam vårdnadshavare för barnet och att hon hade ”skyddad adress” på grund av trakasserier från AA:s biologiska far. Med hänsyn till den tid som förflutit sedan uppgifterna lämnades hade skolan inte bort nöja sig med dessa ofullständiga uppgifter som grund för att ta emot AA som elev. Dess agerande är i det avseendet inte acceptabelt och ger mig anledning att något utveckla mina synpunkter.

text: Trots att det, såsom jag ovan uttalat, i och för sig finns möjlighet för en skola att under vissa speciella förhållanden ta emot en elev även om det skulle strida mot vårdnadshavarens önskemål, bortfaller därigenom inte skolans skyldighet att kontrollera vem som har vårdnaden om barnet. Skolan måste självfallet även känna till och kunna belägga de förhållanden som motiverar att barnet skall tas emot i skolan. I det enskilda fallet innebär denna skyldighet först och främst att skolan måste kontrollera uppgifterna i folkbokföringen om vem som är vårdnadshavare för barnet. Vid en sådan kontroll framkommer även om det föreligger något skydd för personuppgifterna. Denna kontroll sker i normala fall regelmässigt genom den s.k. skolpliktsbevakningen då skolan erhåller relevanta uppgifter från folkbokföringen. När det är fråga om barn som är folkbokfört på annan ort eller barn med oklar identitet måste det självklart åligga skolan att åtminstone försöka inhämta relevanta personuppgifter.

text: Skolan hade i förevarande fall i första hand bort fråga BB om AA:s riktiga identitet och folkbokföringsort. Om BB vägrat att lämna begärda uppgifter hade detta i och för sig knappast utgjort skäl för att vägra att ta emot AA som elev. Däremot borde en eventuell vägran från BB:s sida utgöra tillräcklig grund för skolan att i enlighet med

text: 71 § socialtjänstlagen (1980:620)

text: , göra en anmälan till socialnämnden som har att utreda barnets förhållanden närmare.

text: Det är enligt min mening naturligt att skolledning och lärare måste känna till var en elev är bosatt. Det gäller både när eleven första gången registreras för skolgång och i det dagliga skolarbetet. Bland annat är det nödvändigt att elevens vårdnadshavare kan nås i olika situationer. Det har inte framkommit vilka överväganden som skolan gjort i det avseendet.

text: Jag är således på anförda skäl kritisk till Stigbergsskolans handlande eller snarare brist på handlande i fråga om AA:s skolgång. Man kan emellertid inte bortse från att skolan i sådana fall som det aktuella ställs inför stora svårigheter; situationen kan ofta vara så låst att vederbörande förälder föredrar att hålla barnet borta från skolan framför att riskera att barnets vistelseort röjs. En sådan konsekvens står givetvis i bjärt kontrast till kravet att beakta barnets bästa.

text: Omständigheterna i detta ärende är sådana att jag finner skäl att sända en kopia av beslutet till Skolverket, som är ordinarie tillsynsmyndighet för skolväsendet. Jag har haft kontakt med verket angående de frågor som aktualiserats i anmälan och

text: erhållit den upplysningen att verket kommer att bevaka dessa i sin tillsynsverksamhet. Med den kritik som ligger i det anförda avslutas ärendet.


nyckelord:
Förhör
Förundersökning
Långsam handläggning

title: Anmälan mot Polismyndigheten i Stockholms län med anledning av långsam handläggning av en förundersökning rörande sexuella övergrepp mot minderårig

text: Anmälan

text: I en anmälan som kom in till JO den 14 september 2001 kritiserade AA Polismyndigheten i Stockholms län med anledning av handläggningen av en polisanmälan. Hon uppgav bl.a. följande. Den 11 juni 1998 gjorde hon en polisanmälan angående sexuella övergrepp på hennes dotter. Efter anmälan hände ingenting mer under det året. Den 24 februari 1999 hölls ett förhör med henne. Dottern hördes den 27 april, 10 maj, 4 juni 1999 och den 28 augusti 2001.

text: Utredning

text: Med anledning av innehållet i anmälan infordrades handlingar från polismyndigheten i ärendet (K145144-98). Ärendet remitterades därefter till polismyndigheten för upplysningar och yttrande över – anledningen till den långa handläggningstiden i ärendet,

text: – anledningen till att målsäganden förhörts vid flera än ett tillfälle och

text: – hur slutdelgivningen enligt

text: 23 kap. 18 § rättegångsbalken

text: hade genomförts i ärendet.

text: Polismyndigheten kom in med ett yttrande till vilket hade fogats ett yttrande från polismästaren, Södertörns polismästardistrikt.

text: I polismästarens yttrande upplystes följande. Den 11/6 1998 upprättade polisass. BB anmälan K 145l44-98. Ärendet skickades till Södertörns polismästardistrikt eftersom brottet hade skett där. Brottsrubricering Sexuellt ofredande vilket senare ändrades till Sexuellt utnyttjande av minderårig.

text: Ärendets gång

text: Utredningsgruppen i Södertörn fick ärendet till sig. Den 12/6 1998 lades ärendet ut på en handläggare. Ärendet lottades på åklagare 2/12 1998

text: Därefter har vi varit tvungna att byta handläggare vid fyra (4) tillfällen på grund av att två handläggare slutade vid polisen i Södertörn, en blev långtidssjukskriven på grund av utbrändhet. Ärendet slutredovisades den 13/9 2001 efter det att åklagaren begärt in kompletterande uppgifter.

text: Utredningstid

text: Barnrelaterade brott skall utredas med förtur och vi har det målet att handläggningstiden inte skall vara längre än 3 mån i normalfallet. Vissa ärenden kan ta längre tid. Södertörn har under en längre tid dragits med stora vakanser när det gäller utredningsmän/kvinnor som är utbildade och lämpliga för denna typ av ärenden. Utredningsgruppen förstärktes med fyra (fyra) nya utredningsmän/kvinnor under slutet av 1998 och början på 1999. Tyvärr slutade fyra handläggare i slutet av 1999. De handläggare som blev kvar fick i första hand ta hand om de ärenden där det fanns någon gärningsman anhållen eller häktad. Övriga ärenden blev vi tvungna till att lägga i balans. Vid samtal med en av handläggarna uppger hon att gärningsmannen under en längre tid befunnit sig i Spanien och när han återvände till Sverige inte hade någon fast adress. Ett mobiltelefonnummer lämnades till polisen men det var ett ej registrerat kontantkort så vi kunde inte finna honom den vägen. Målsägandens moder kände ej till var hennes före detta man uppehöll sig. Handläggaren har dock haft kontakt dels med målsägandens moder dels med åklagaren i ärendet och informerat dem om vad som pågår. När handläggaren fick fram gärningsmannens adress kallades han till förhör. På grund av den höga arbetsbelastningen på gruppen blev handläggaren sjukskriven och ärendet övertogs av en ny handläggare som även slutredovisade ärendet till åklagaren.

text: Målsägandeförhör

text: Enligt utredningsmannen var målsägaren inte ”lätthörd”. Flickan var blyg och mycket tillbakadragen och hade svårt att berätta om vad hon upplevt. Det har under utredningens gång hållits fyra (fyra) förhör med flickan och anledningen till detta var att få fram så mycket som möjligt om själva brottet. I anvisningar om förhör med barn sägs det att man om möjligt skall hålla ett förhör med barnet. Ibland kanske det går bra men ganska ofta tvingas man till att hålla kompletterande förhör beroende på vad som kommit fram under utredningen. Det första förhöret som CC höll var mera ett kontaktförhör och flickan orkade inte berätta allt om vad hon blivit utsatt för. Ett blygt och tillbakadraget barn kan man inte pressa för att få fram allt vad de varit med om under ett och samma tillfälle. Av den anledningen har CC hållit fyra förhör med målsäganden.

text: Delgivning jml

text: RB 23:18

text: Enligt handläggaren har en överenskommelse gjorts med den misstänktes advokat att förundersökningsprotokollet med bilagor skall sändas till advokaten och att han skulle tillsammans med den misstänkte gå igenom protokollet och därefter lämna besked om erinran eller inte. Advokaten har erhållit 2 kopior av förundersökningsprotokollet samt 2 kopior av hållna bandförhör med målsäganden.

text: I polismyndighetens yttrande lämnades inledningsvis en redogörelse för tillämpliga rättsregler. Därefter anfördes följande.

text: Bedömning

text: Polismyndigheten hänvisar till polismästardistriktets skrivelse i fråga om de upplysningar som JO önskar erhålla om handläggningstiden, förhören med

text: målsäganden samt slutdelgivningen. I det följande gör polismyndigheten en bedömning av vad som kommit fram.

text: Handläggningstiden

text: Polismästardistriktet har sammanfattningsvis uppgivit att den långa handläggningstiden beror på en mycket ansträngd personalsituation samt att den misstänkte under en lång tid inte kunnat höras eftersom han inte kunde återfinnas. Även med beaktande av dessa omständigheter anser polismyndigheten att handläggningstiden i det aktuella fallet varit oacceptabelt lång. Enligt myndighetens uppfattning har ärendet inte handlagts med den drivkraft som är önskvärd i fall av nu aktuellt slag. Det kan bl.a. konstateras att RAR-historiken utvisar att åklagare kopplades in i utredningen först sex månader efter det att anmälan gjordes, vilket självfallet inte är förenligt med Rikspolisstyrelsen allmänna råd om ledningen av förundersökning (FAP 403-5, se särskilt avsnitt 2.2 och 2.4). Detta förfarande kan enligt myndigheten inte förtjäna annat än kritik. Handlingarna i ärendet ger inte någon förklaring till det inträffade och berörda utredare arbetar inte längre inom Södertörns polismästardistrikt. Utredningar där målsägande är under 18 år bör enligt sakens natur alltid bedrivas med särskild skyndsamhet utan att det för den skull är särskilt föreskrivet. Som framgår av polismästardistriktets skrivelse, är dess uppfattning att barnrelaterade brott skall utredas med förtur och att målet är att handläggningstiden inte skall vara längre än tre månader i normalfallet. Polismyndigheten ställer sig helt bakom denna målsättning och vill betona att detta mål gäller inom hela myndigheten.

text: Målsägandeförhöret

text: Polismästardistriktets upplysningar visar att det beroende på målsägandens personlighet varit nödvändigt att hålla mer än ett förhör med henne. Polismyndigheten anser därmed att polismästardistriktet följt gällande bestämmelser om förhör av den som inte fyllt 18 år. Som vidare framgår av

text: SOU 2000:42

text: föreslås 17 § förundersökningskungörelsen bli ändrad eftersom det anses önskvärt att den underårige i vissa fall hörs i större utsträckning.

text: Slutdelgivningen

text: Polismyndigheten kan inte finna annat än att polismästardistriktets förfaringssätt i fråga slutdelgivningen i aktuellt fall varit förenligt med bestämmelserna enligt

text: 23 kap. 18 §

text: RB (jfr JO l996/97 s. 72, särsk. s. 74).

text: AA yttrade sig över remissvaret.

text: Bedömning

text: Handläggningstiden Jag ansluter mig till den kritik som redovisats i polismyndighetens yttrande. Det kan i sammanhanget nämnas att det sedan den 1 januari 2002 enligt

text: 2 a § förundersökningskungörelsen (1947:948)

text: (FUK) gäller ett särskilt skyndsamhetskrav för vissa förundersökningar där målsäganden vid tiden för anmälan inte fyllt

text: 18 år.

text: Målsägandeförhör Av 17 § FUK i dess lydelse före den 1 november 2001 framgår att förhör med någon som är under 18 år och som är misstänkt, målsägande eller vittne, skall planeras och verkställas så att det inte uppkommer fara för att den som förhörs tar skada. Särskild varsamhet bör iakttas om förhöret rör sexuallivet. Det bör noga tillses att uppseende inte väcks kring förhöret. Detta får inte göras mer ingående än

text: omständigheterna kräver. Förhör bör äga rum endast en gång, såvida det inte främst med hänsyn till den som förhörs är lämpligare att hålla flera förhör.

text: Numera föreskrivs i paragrafens sista mening att förhör inte får äga rum fler gånger än som är nödvändigt med hänsyn till utredningens art och barnets bästa. Denna bestämmelse har sin grund i ett förslag som Kommittén mot barnmisshandel lagt fram i betänkandet (

text: SOU 2000:42

text: ) Barnmisshandel. Polisens och åklagarnas handläggningstider och arbetsmetoder. I betänkandet hänvisas bl.a. till vad som uttalats om förhör med barn i Riksåklagarens promemoria (

text: ) ”Förundersökning vid sexuella övergrepp mot barn”. Enligt promemorian kunde det finnas skäl att, med avsteg från

text: förundersökningskungörelsens

text: då gällande huvudregel, hålla mer än ett förhör med barnet. Som skäl för ett sådant förfarande angavs t.ex. att ett långt förhör är tröttande för ett barn, att det krävs en social kontakt mellan förhörsledaren och barnet, att kontrollfrågor behöver ställas och att motsägande uppgifter behöver bemötas. Kommittén framhåller för egen del att ett viktigt förhållningssätt, som påverkar hela arbetsprocessen, är att hela tiden ha ett barnperspektiv i arbetet med barnmisshandelsutredningar.

text: Under förundersökningen hölls sammanlagt fyra målsägandeförhör med barnet av vilka de tre första låg ganska nära varandra i tiden, nämligen den 27 april, den 10 maj och 4 juni 1999. Barnet var då tio år gammalt. Av handlingarna framgår att alla dessa förhör hölls av samma förhörsledare. Det fjärde förhöret ägde däremot rum först den 28 augusti 2001 och hölls av en annan förhörsledare. Polismästaren har som orsak till att flera förhör hölls uppgett att barnet var blygt och tillbakadraget och inte orkade berätta allt av vikt som hon hade blivit utsatt för och att det första förhöret med barnet därför närmast var att betrakta som ett kontaktförhör.

text: Jag kan inse det nödvändiga i att man ibland håller mer än ett förhör med ett barn i en brottsutredning av det här aktuella slaget. Vad som emellertid starkt kan ifrågasättas är det långa uppehållet mellan det tredje och det fjärde förhöret. Det finns en uppenbar risk att den kontakt som kan ha etablerats mellan förhörsledaren och barnet går helt förlorad under ett långt uppehåll mellan förhören och att värdet av ett förhör som hålls efter ett sådant uppehåll därmed blir mycket begränsat. I det här fallet fick det långa dröjsmålet till följd att det sista förhöret hölls av en ny förhörsledare. Man måste också beakta faran för att barnet tar skada av att efter lång tid få kanske mycket plågsamma minnen återuppväckta.

text: Delgivning enligt

text: 23 kap. 18 § rättegångsbalken

text: (RB) När förundersökningen har kommit så långt att någon skäligen kan misstänkas för brott, skall han underrättas om misstanken när han hörs. Den misstänkte och hans försvarare har rätt att fortlöpande, i den mån det kan ske utan men för utredningen, ta del av vad som förekommit vid förundersökningen. De har vidare rätt att ange den utredning de anser önskvärd och i övrigt anföra vad de anser nödvändigt. Underrättelse om detta skall lämnas eller sändas till den misstänkte och hans försvarare, varvid skäligt rådrum skall beredas dem, s.k. slutdelgivning. Åtal får inte beslutas, innan detta har skett (

text: 23 kap. 18 § första stycket

text: RB).

text: Syftet med slutdelgivningen är bl.a. att den misstänkte skall få tillfälle att lämna synpunkter på den utredning som har genomförts och att framställa önskemål om att utredningen skall kompletteras i något avseende, innan åklagaren tar ställning i åtalsfrågan. Den misstänkte får härigenom möjlighet att tillföra ärendet uppgifter som kan ha betydelse för frågan om lagföring skall ske.

text: Om en underrättelse enligt

text: 23 kap. 18 § första stycket

text: RB lämnas muntligen, skall det genom en tjänsteanteckning av den som lämnat underrättelsen eller på annat sätt framgå att mottagaren har fått del av underrättelsen. En underrättelse som lämnas skriftligen får sändas med posten, om det inte av särskilda skäl kan antas att adressaten inte skulle få underrättelsen därigenom. Underrättelse till den misstänkte skall emellertid delges denne om det för brottet är föreskrivet svårare straff än fängelse sex månader. Delgivningen får ske enligt bestämmelser i

text: delgivningslagen (1970:428)

text: om s.k. ordinär delgivning, särskild postdelgivning, telefondelgivning, stämningsmannadelgivning eller förenklad delgivning (

text: 12 a §

text: FUK).

text: Det är inte nödvändigt att den misstänkte faktiskt tar del av utredningen även om detta är lämpligt, utan det räcker med att han underrättas om sin rätt att ta del av utredningen och om när och hur detta kan ske (se Fitger,

text: Rättegångsbalken

text: , del 2, s. 23:66).

text: Polismästaren har upplyst att handläggaren av ärendet hade träffat en överenskommelse med den misstänktes försvarare om att förundersökningsprotokollet med bilagor skulle sändas till denne, som därefter tillsammans med den misstänkte skulle gå igenom protokollet och lämna besked om man hade någon erinran eller ej. I förundersökningsprotokollet finns följande anteckning angående det tillämpade förfarandet: ”Två stycken kopior av förundersökningsprotokollet skickas med A-post till advokaten den 13 september 2001. Eventuell erinran skall vara åklagaren tillhanda senast den 28 september 2001.”

text: Som nyss nämnts är huvudregeln att underrättelsen, oavsett vilken form den har, av polismyndigheten skall riktas direkt till de personer som skall nås av den. Jag har emellertid tidigare uttalat (JO 1992/93 s. 202) att det inte kan uteslutas att det i vissa fall – t.ex. i en situation där myndigheten har misslyckats med att utröna den misstänktes adress eller hemvist – kan godtas att underrättelsen, efter överenskommelse med den offentlige försvararen, överbringas till den misstänkte genom denne. För att föreskriven underrättelse skall anses ha skett i ett sådant fall fordras emellertid att den offentlige försvararen bekräftar att underrättelsen har lämnats. Om en advokat uppger att så skett bör man kunna godta hans uppgift utan vidare kontrollåtgärder.

text: Det har i det nu aktuella fallet inte framkommit några skäl att frångå huvudregeln om att underrättelse skall lämnas direkt till den misstänkte. Det framgår inte heller av handlingarna om försvararen bekräftat att han lämnat underrättelsen vidare till den misstänkte. Det kan således konstateras att polismyndigheten inte handlagt frågan om underrättelse enligt

text: 23 kap. 18 § första stycket

text: RB på ett riktigt sätt.

text: Ärendet avslutas med den kritik som ligger i det sagda.


avgjordAv: Hans-Gunnar Axberger

nyckelord:
Avsaknad av lagstöd
Omhändertagande
Utmätning

title: Kritik mot Kronofogdemyndigheten, som handlagt ärenden om utmätning av egendom i bankfack på ett felaktigt sätt

text: Anmälan

text: I en skrivelse, som kom in till JO den 12 juni 2009, anmälde AA Kronofogdemyndigheten, Boråskontoret. Av hennes anmälan och bifogade handlingar framgick följande.

text: Den 14 maj 2009 genomförde Kronofogdemyndigheten en förrättning avseende egendom i ett bankfack vilket disponerades gemensamt av henne och hennes tidigare make. Kontanter som tillhörde henne utmättes för makens skulder och sattes på ett skattekonto. Ett guldsmycke med en Buddhafigur togs om hand av förrättningsmannen. Smycket utmättes den 26 maj 2009. Hon överklagade till tingsrätten. Den 2 juni 2009 upphävdes utmätningsbesluten. Inget nytt lagrum åberopades. Hon vände sig till Kronofogdemyndigheten den 4, 5, 8 och 9 juni 2009 för att få tillbaka sina pengar. Den 9 juni 2009 fick hon besked om att hennes medel fanns på skattekonto. Hon fick inte veta på vilken grund pengarna innehölls. – Hon hade i efterhand fått veta att smycket, som tillhörde henne, hade värderats av Kronofogdemyndigheten utan att hon hade underrättats om det.

text: Utredning

text: Av muntliga upplysningar, som inhämtades från Kronofogdemyndigheten, framgick att beslut om provisorisk åtgärd enligt

text: 6 kap. 12 § utsökningsbalken

text: beträffande de kontanta medlen hade fattats den 17 juni 2009.

text: Kronofogdemyndighetens handlingar i de aktuella ärendena rekvirerades och gicks igenom.

text: I en kompletterande skrivelse till JO framförde AA bl.a. att hon hade fått tillbaka sina pengar den 15 juli 2009. Hon framhöll att det inte hade förelegat något beslut om att innehålla pengarna från det att utmätningen hade upphävts den 2 juni 2009 till den 17 juni 2009 då beslut om provisorisk åtgärd hade fattats.

text: Kronofogdemyndigheten anmodades därefter att göra en utredning och yttra sig över handläggningen av utmätningsmålet E-76765-09 under tiden från den 2 juni 2009.

text: I anledning av AA:s klagomål hade Kronofogdemyndighetens huvudkontor begärt in ett yttrande från Västra verkställighetsavdelningen. Det yttrandet innehöll bl.a. följande.

text: Bakgrund

text: Den 14 maj 2009 ägde förrättning rum i bankfacket, nr 076 000 942-5, i Swedbanks lokaler i Kinna. Vid förrättningen närvarade kronoinspektörerna BB och CC. Enligt uppgift från förrättningsmännen kontaktades gäldenären när man var på plats i banklokalen med förfrågan om han kunde komma och öppna bankfacket. Gäldenären svarade att han inte hade möjlighet till det. Bankfacket öppnades därefter genom att det borrades upp. Bankpersonalen var med när bankfacket öppnades, men inte när förrättningsmännen gick igenom innehållet i bankfacket. I bankfacket påträffades ett guldsmycke föreställande Buddha samt flera kuvert innehållande sammanlagt 60 000 kr i kontanter. Kronofogdemyndigheten utmätte kontanterna samma dag. Då guldsmycket inte gick att värdera vid tillfället medtogs det till Kronofogdemyndighetens lokaler i Borås, för att därefter värderas och utmätas. Underrättelse om utmätningen, delgivningskvitto och överklagandehänvisning skickades till gäldenären den 14 maj 2009 och till AA den 19 maj 2009. Den 19 maj 2009 besökte AA och DD Kronofogdemyndighetens kontor i Borås. AA uppgav att hon hade för avsikt att överklaga utmätningen. Den 26 maj 2009 utmätte Kronofogdemyndigheten även det påträffade guldsmycket. – – –

text: Den 27 maj 2009 inkom AA:s överklagande av båda utmätningsbesluten. Utmätningarna upphävdes den 2 juni 2009. Utmätningen av guldsmycket hävdes på grund av att guldsmycket efter utredning visat sig inte tillhöra gäldenären, utan AA. Utmätningen av de 60 000 kr upphävdes på grund av att det efter utmätningen framkommit att AA och DD innehade bankfacket gemensamt. Detta framkom efter det att handläggaren granskat bankfackskontraktet. När kronofogden upphävde utmätningsbesluten den 2 juni 2009, ansågs egendomen emellertid alltjämt utmätningsbar enligt

text: 4 kap 19 §

text: UB, varför utredning av den frågan påbörjades. Kuverten i vilka pengarna låg skickades iväg för översättning då det var handskrivet på thailändska på dem. Enligt uppgift från handläggaren visade översättningen att det var olika belopp som angavs på kuverten. Efter det att utmätningen hävdes skickades även en begäran om rättelse av krediteringen till medelshanteringen i Göteborg, för att på så sätt återkalla kreditering hos Skatteverket och få pengarna återbetalade till Kronofogdemyndigheten. Enligt uppgift från handläggaren drog detta ut på tiden pga. arbetsanhopning. Den 4 juni 2009 besökte AA och DD återigen Kronofogdemyndighetens kontor i Borås. De ville ha tillbaka kontanterna som Kronofogdemyndigheten utmätt, eftersom pengarna enligt dem tillhörde AA. De blev informerade om att det inte var möjligt eftersom pengarna hade satts in på Skatteverkets konto och ännu inte var tillgängliga för utbetalning. De upplystes vidare om att Kronofogdemyndigheten eventuellt hade för avsikt att utmäta dem på nytt, enligt

text: 4 kap 19 §

text: UB. Vid besöket ville handläggaren återlämna det smycke som tidigare utmätts till AA, men hon ville inte ta emot det eftersom hon ansåg att den person som felaktigt tagit det ifrån henne rätteligen skulle komma hem till henne och lämna tillbaka det. Smycket finns av denna anledning fortfarande kvar hos Kronofogdemyndigheten i Borås. Efter samråd mellan handläggare, teamledare och kronofogde, beslutades den 17 juni 2009 att vidta en provisorisk åtgärd i enlighet med

text: 6 kap 12 §

text: UB. Avsikten med åtgärden var att utreda om det fanns förutsättningar att utmäta medlen enligt

text: 4 kap 19 § 1 st.

text: UB (i handläggarnotering har felaktigt angetts 2 st.) eller om de skulle återbetalas till AA. – – –

text: Den 1 juli 2009 upphävdes den provisoriska åtgärden. Då det kommit till Kronofogdemyndighetens kännedom att AA och DD bodde på olika adresser, bedömdes någon utmätning enligt

text: 4 kap 19 § 1 st

text: UB inte kunna genomföras. Medlen skulle därför återbetalas till AA. Återbetalning skedde den 2 juli 2009. Den 1 oktober 2009 inkom beslut från Vänersborgs tingsrätt, av vilket det framgick att ärendet hade avskrivits från vidare handläggning.

text: Bedömning

text: Avslutningsvis kan avdelningen konstatera att ett flertal fel i handläggningen av ärendet skett, bl.a. då halsbandet omhändertogs utan att något beslut om det fattades, och i samband med att utmätningen av medlen hävdes. Ytterligare utbildning och genomgång av befintliga handledningar och rutiner på området kommer att ske för att säkerställa en god kvalitet i handläggningen framöver.

text: Kronofogdemyndighetens huvudkontor yttrade följande.

text: – – – Sedan besluten om utmätning hade överklagats beslutade Kronofogdemyndigheten den 2 juni att upphäva båda utmätningsbesluten. Huvudregeln enligt

text: 2 kap. 19 §

text: UB är att Kronofogdemyndighetens beslut gäller omedelbart. Detta innebär att vad som har varit utmätt ska återlämnas skyndsamt. I ärendet har dock handläggande tjänsteman upplyst AA att beslutet att häva utmätningen av pengarna måste vinna laga kraft innan de kunde betalas ut. Enligt uppgift har handläggaren senare meddelat AA att beslutet inte behövde vinna laga kraft för att återbetalning skulle kunna ske, dvs. att beslutet gällde omedelbart. Den 17 juni beslutade myndigheten att de tidigare utmätta pengarna skulle säkerställas med stöd av

text: 6 kap. 12 §

text: UB, s.k. provisorisk åtgärd, för att myndigheten skulle utreda om förutsättningarna för att utmäta pengarna med stöd av

text: 4 kap. 19 § 1 st.

text: UB förelåg. Den 1 juli hävdes beslutet eftersom någon utmätning inom den 14 dagars frist som gäller enligt

text: 6 kap. 12 §

text: UB inte hade fattats. Pengarna återkallades från Skatteverket den 2 juli av Kronofogdemyndigheten. Kronofogdemyndighetens huvudkontor kan bara beklaga att det förekommit allvarliga handläggningsfel i ärendet och att dokumentationen har varit bristfällig. Huvudkontoret konstaterar att av avdelningens yttrande framgår att man kommer vidta åtgärder för att förhindra att liknande fel uppkommer framöver.

text: AA kommenterade remissvaret.

text: Rättslig reglering

text: Enligt

text: 2 kap. 19 § första stycket utsökningsbalken

text: gäller Kronofogdemyndighetens beslut omedelbart. Vite får dock inte utsökas innan det beslut, genom vilket Kronofogdemyndigheten har dömt ut vitet, har vunnit laga kraft.

text: Kan utmätning av viss lös egendom inte ske genast får Kronofogdemyndigheten, enligt

text: 6 kap. 12 § utsökningsbalken

text: , likväl vid behov ta egendomen i förvar eller vidta annan åtgärd som ska ske när utmätning av egendom av det aktuella slaget säkerställs. Åtgärden får inte bestå längre än som är nödvändigt. Har utmätning inte följt inom två veckor ska åtgärden hävas.

text: Bedömning

text: Av utredningen framgår att Kronofogdemyndigheten den 2 juni 2009 hävde utmätningen av de kontanta medel som AA hade gjort gällande tillhörde henne. Därefter fortsatte Kronofogdemyndigheten, i strid med stadgandet i 2 kap. 19 §

text: utsökningsbalken

text: , att innehålla pengarna trots att något nytt beslut inte kom att fattas avseende medlen förrän drygt två veckor senare, den 17 juni 2009, då beslut om provisorisk åtgärd enligt

text: 6 kap. 12 § utsökningsbalken

text: meddelades. Under den mellanliggande tiden hade AA ingen möjlighet att få till stånd någon överprövning av Kronofogdemyndighetens åtgärd.

text: Av Kronofogdemyndighetens yttrande till JO framgår vidare att det inte heller då halsbandet medtogs från bankfacket i samband med förrättningen den 14 maj 2009 förelåg något beslut om utmätning eller provisorisk åtgärd avseende den omhändertagna egendomen. Halsbandet utmättes först i beslut den 26 maj 2009.

text: Kronofogdemyndigheten har således i båda fallen utan laglig grund omhändertagit och innehållit egendom. Som Kronofogdemyndigheten har anfört har det förekommit allvarliga handläggningsfel i ärendet. Myndigheten förtjänar därför kritik.


nyckelord:
Beslut, ändring av
Beslutsmotivering, utformning av beslut
Omprövning
Rättelse

title: Frågor om dels förfarandet vid ändringar av en kommunal myndighets beslut genom självrättelse, dels utrymmet för villkor i beslut om lov enligt plan- och bygglagen (1987:10, PBL)

text: JO Berggren inspekterade i oktober 2001 Byggnadsnämnden i Uppsala kommun. De vid granskningen av nämndens protokoll m.m. gjorda iakttagelserna föranledde, under skilda avsnitt i inspektionsprotokollet, bl.a. de uttalanden som framgår nedan.

text: Rättelse av beslut

text: Byggnadsnämnden beslutade den 23 november 2000, § 615, att, enligt vad den ursprungliga texten anger, med mindre avvikelse bevilja begärt bygglov, för nybyggnad av carport med förråd. Som ”Motiv till mindre avvikelse” anges i protokollet härvid följande. ”Enligt detaljplanen får garage förläggas i gräns mot granntomt där byggnadsnämnden så finner lämpligt. Placeringen kan ej anses störa eftersom – – – .” De i JO:s protokoll nu kursiverade orden är överstrukna, och på ett utrymme bredvid i nämndens protokoll har för hand skrivits: ”Felskrivet. Ändrat 2000-11-05”, undertecknat av sekreteraren.

text: JO Berggren lät anteckna följande.

text: Enligt de här tillämpliga reglerna i 26 § (jfr 31 §)

text: förvaltningslagen

text: får ett beslut som innehåller en uppenbar oriktighet till följd av myndighetens eller någon annans skrivfel, räknefel eller liknande förbiseende, rättas av den myndighet som har meddelat beslutet. Innan rättelse sker skall myndigheten ge den som är part tillfälle att yttra sig, om ärendet avser myndighetsutövning mot någon enskild och åtgärden inte är obehövlig.

text: Jag utgår från att vad som strukits var en uppenbar oriktighet till följd av det slags förbiseende som anges i den nämnda bestämmelsen. Vidare torde det ha varit obehövligt att höra parter i frågan.

text: Förfarandet i övrigt vid rättelsen är däremot inte godtagbart. Först bör därvidlag konstateras att datum för ändringen i protokollet uppenbarligen är felskrivet; det är ett tidigare än dagen för sammanträdet. Vad som är av mera principiellt intresse är

text: emellertid det förhållandet att det är nämndens sekreterare som undertecknat anteckningen om ändring.

text: Rättelse av förbiseendefel skall i princip ske i samma ordning som gäller för det ursprungliga beslutandet. Beroende på felets art får det dock anses möjligt att i en del fall lätta på kravet att en rättelse måste beslutas vid ett kommande sammanträde – vad nu gäller kommunala myndigheters beslut i ärenden som inte delegerats.

text: I avsaknad av en närmare reglering i

text: förvaltningslagen

text: på denna punkt, är det på det område med kollektivt beslutsfattande som det här gäller naturligt att söka utgångspunkter i

text: kommunallagens

text: regler om förfarandet i nämnder vid protokollföring m.m. Enligt

text: 6 kap. 30 §

text: (jfr

text: 11 kap. 3 § första stycket

text: PBL) skall därvidlag bestämmelserna för fullmäktige tillämpas. Dessa innehåller bl.a. följande (

text: 5 kap.

text: och

text: 60 §§

text: ). Vid sammanträdena skall protokoll föras på ordförandens ansvar, och ett protokoll skall justeras senast fjorton dagar efter sammanträdet på det sätt som fullmäktige har bestämt.

text: Att justera ett protokoll innebär att kontrollera riktigheten av detta samt att, efter eventuella ändringar, intyga denna med sin namnteckning. Kontrollen avser vad som har förevarit under sammanträdet. Någon anledning att därvidlag undanta uppgifter om sakförhållandena i behandlade ärenden föreligger inte. En annan sak är att justerare kan vara beroende av handläggande tjänstemäns medverkan i sådana hänseenden. Detsamma gäller för övrigt sekreterare, vilka inte omfattas av den uttryckliga regleringen i

text: kommunallagen

text: och är att anse som biträden åt ordförande.

text: Som justerare anses ordföranden självskriven (

text: prop. 1990/91:117 s. 193

text: ), utöver den eller dem som särskilt utsetts för uppdraget.

text: Mot denna bakgrund bör det enligt min mening krävas att en rättelse av ett justerat protokoll bestyrks av justerarna, om nu inte beslut i den frågan fattas vid ett sammanträde (jfr Hilborn m.fl.,

text: Kommunallagen

text: , upplaga år 2001, s. 266, ang. fullmäktiges protokoll), vilket kan anses nödvändigt för rättelser som avser själva innehållet i fattade beslut.

text: Denna hållning i fråga om formerna för rättelse vinner stöd av den närmare reglering som finns på domstolarnas område. Enligt

text: 36 § förordningen (1979:575)

text: om protokollföring m.m. vid de allmänna förvaltningsdomstolarna gäller sålunda följande. Rättelse eller komplettering av en dom eller ett annat beslut enligt

text: 32 § förvaltningsprocesslagen (1971:291)

text: skall antecknas av ordföranden på originalet till domen eller beslutet eller, när beslutet har tagits in i ett protokoll, i detta protokoll. I anteckningen skall dagen för rättelsen eller kompletteringen anges. En motsvarande anteckning skall göras på utskrifter av domen eller beslutet om detta kan ske. – Sådana åtgärder med berörda handlingar har förordats även beträffande förvaltningsmyndigheternas handläggning av ärenden (Hellners och Malmqvist, Nya

text: förvaltningslagen

text: med kommentarer, 5 u. 1999, s. 292).

text: Vid sammanträde den 8 mars 2001, § 131, beslutade nämnden att bevilja begärt bygglov för vissa tillfälliga åtgärder och att ta ut avgift för handläggningen

text: (”bygglovavgift”) med 11 786 kr. I protokollet har detta belopp strukits och ett nytt tillfogats, 5 890. Intill är för hand skrivet följande, daterat den 11 september samma år och undertecknat av nämndens sekreterare: ”Enligt överenskommelse med sök. 2001-09-06 och [en bygglovsarkitekt]”

text: På förfrågan uppgav den handläggande arkitekten nu följande. Det senare avgiftsbeloppet var resultatet av en omprövning som begärts av sökanden. Ändringen gjordes efter en skälighetsbedömning som grundades på vad som i protokollet berörts sålunda: ”Ärendet har föregåtts av flera separata tidsbegränsade bygglov som utgått.” Den prövning som det nu beviljade lovet grundades på hade i viss utsträckning redan gjorts i de tidigare ärenden, i vilka avgift tagits ut.

text: JO Berggren lät anteckna följande.

text: Den ändring av avgiftens belopp som här skedde – och som jag förutsätter hade stöd i gällande taxa (jfr

text: 11 kap. 5 § tredje stycket

text: PBL) – avsåg inte något som kan anses som ”skrivfel, räknefel eller liknande förbiseende” (

text: 26 § förvaltningslagen

text: ). I stället var ändringen en följd av en omprövning av det i frågan först fattade beslutet. Som framgår av de bestämmelser härom som har meddelats i

text: 27 § förvaltningslagen

text: , är det naturligtvis den beslutande myndigheten som svarar även för en ändring.

text: Den lättnad i handläggningens former, som enligt det ovan anförda är tänkbar vid rättelse av förbiseendefel, är utesluten vid ändring av beslut i samband med omprövning. Förutsättningen för att någon tjänsteman, i stället för hela nämnden, skall få besluta ändring är att en delegering ger behörighet att avgöra frågan (jfr

text: 6 kap.

text: 34 §§

text: kommunallagen

text: och

text: 11 kap. 3 §

text: PBL).

text: Enligt åtminstone den delegationsordning som företeddes vid inspektionen (se ett annat avsnitt i JO:s protokoll) var bara stadsbyggnadsdirektören delegat i fråga om beslut om avgift av det här slaget.

text: Det har vid inspektionen inte framkommit att något senare beslut om avgiften meddelades, vilket hade varit den korrekta handläggningen (jämte dokumentation om vad sökanden hade tillfört ärendet). I så fall hade anteckningen i protokollet för sammanträdet den 8 mars 2001 bort inskränkas till att hänvisa till detta.

text: Vid sammanträde den 18 januari 2001, § 24, beslutade nämnden att meddela ett positivt förhandsbesked för nybyggnad av ”två enbostadshus på tilltänkta tomter på Jälla – – –”. Enligt uppgifter i slutet av paragrafen beslöts om avgift enligt följande, med ett handskrivet tillägg, som här kursiverats.

text: Avgift: 5.712 kronor / tomt = 11.424:- 2001-01-25

text: Faktura utsändes separat. [Sekreterarens namn]

text: Enligt uppgifterna på första sidan av protokollet för detta sammanträde hade justering ägt rum samma dag som det hölls, för övrigt i likhet med vad som skett med andra vid inspektionen genomgångna protokoll.

text: JO Berggren lät anteckna följande.

text: Vad tillägget närmare bestämt innebär framstår som oklart. Detta är i sig naturligtvis otillfredsställande.

text: Nu tillgängliga uppgifter medger inte någon bedömning av vad ändringen i det justerade protokollet berodde på. Av vad jag anfört i de ovan angivna fallen följer emellertid att den rättelse eller den ändring av vilken avgift som skulle påföras inte skett på ett godtagbart sätt.

text: Vid sammanträde den 20 december 2000, § 679, förelåg enligt rubriken i protokollet ett ärende om ”Hänskjutande enligt

text: Fastighetsbildningslagen

text: 4 kap

text: 25a FBL angående klyvning”. Siffran 4 är skriven för hand ovanpå en maskinskriven siffra som knappast kan tydas. I marginalen bredvid denna rad är två bokstäver skrivna för hand, antagligen som initialer för ett personnamn. De överensstämmer inte med någon av deras som i protokollet (nederst på sidan) angetts som ”Justerandens sign”. Något särskilt datum för ändringen är inte angivet.

text: Beslutet i ärendet blev att nämnden ”tillstyrker delning” av fastigheten i fråga. (Denna i ärendet använda formulering i och för sig tas upp i ett annat avsnitt i JO:s protokoll.) Någon hänvisning till författning återkommer inte i beslutet.

text: JO Berggren lät anteckna följande.

text: Det kan här antas röra sig om ett skrivfel som fått rättas enligt

text: 26 § förvaltningslagen

text: . Jag hänvisar till vad jag anfört beträffande det ovan först angivna fallet. Därav följer att rättelsen inte utförts på ett riktigt sätt. Här måste dock tilläggas följande. En ändring skall utföras så att den äldre lydelsen kan läsas. Den skall dateras. I stället för justerarnas signaturer har här skrivits något som inte kan knytas till någons namn utan tillgång till uppgifter på annat håll inom nämnden och dess organisation.

text: Villkor, oförenliga med handläggning enligt PBL

text: Ärendet 2001, § 87, avsåg nybyggnad av transformatorstation. Byggnadsnämnden beslutade att bevilja bygglov och att enligt

text: 7 kap. 18 § miljöbalken

text: meddela dispens från byggnadsförbud inom strandskyddsområde. Nämnden angav skäl för dispensen och lämnade upplysningar om lovets giltighetstid.

text: Därutöver innehåller protokollet i ärendet bl.a. följande.

text: Villkor

text: Markägarens tillstånd krävs.

text: Grannens medgivande för byggnation nära tomtgräns.

text: JO Berggren lät anteckna följande.

text: I ett beslut, varigenom lov lämnas, skall anges lovets giltighetstid samt de villkor och upplysningar i övrigt som behövs (

text: 8 kap. 26 §

text: PBL). Det är underförstått att bara villkor ”som har stöd i PBL” kan uppställas (

text: prop. 1985/86:1 s. 738

text: Krav på tillstånd av markägaren torde inte kunna knytas till den byggnadsrättsliga regleringen i PBL – eller, för den delen, utgöra en riktig tillämpning av

text: miljöbalken

text: i fråga om dispens. Om nämnden vill erinra om de förutsättningar för en åtgärd som gäller enligt annan lag, t.ex. civilrättsligt, skall det rubriceras som eller annars framgå att det bara är upplysningar.

text: Av uppgifterna i protokollet framgår inte på vilket sätt grannes medgivande för byggande ”nära tomtgräns” skulle ha betydelse enligt PBL. Att berörda grannar medger byggnadsåtgärder av visst slag har visserligen enligt 8 kap. 4 och 5 §§ PBL en verkan, nämligen i fråga om bygglovsplikt. Men det sker då primärt utom ramen för något ärende hos byggnadsnämnden.

text: Grannars – sakägares – inställning till byggnadsföretag har emellertid på det hela taget betydelse vid prövning av frågor enligt PBL. Därvid skall nämligen både allmänna och enskilda intressen beaktas, om inte annat är särskilt föreskrivet (

text: 1 kap. 5 §

text: PBL).

text: Av intresse nu är närmast de regler om krav på byggnader som anges i

text: 3 kap. 2 §

text: PBL. Enligt dem skall byggnader placeras och utformas så att de eller deras avsedda användning bl.a. inte medför fara eller olägenheter för omgivningen. Att prövningen härvidlag skall ske genom utredning på vanligt sätt, där grannar bereds tillfälle att yttra sig och nämnden, på grundval av vad som då kommer fram, genom avgörandet av ärendet bestämmer bl.a. vilken placering som godtas, framgår av reglerna om handläggning av lov- och andra tillståndsärenden. De avser kommunikation med sakägare m.fl. i bl.a. de fallen att åtgärden i fråga strider mot detaljplan eller skall utföras utanför detaljplan (8 kap. 22 § första och andra styckena samt 34 § fjärde stycket PBL. Se även

text: 17 kap. 4 § tredje stycket

text: PBL och 39 § i den i övrigt upphävda byggnadsstadgan, 1959:612, om ett i lagen, beträffande avstånd mot granntomt, speciellt reglerat fall, nämligen åtgärder inom områden med äldre planer. Byggnadsnämnden får medge undantag från huvudregeln, men, om åtgärden kan inverka på förhållandena på angränsande tomt, skall dess ägare höras i saken.)

text: Att lägga märke till är att lagen inte ger grannar m.fl. någon vetorätt (jfr JO:s ämbetsberättelse 1989/90 s. 338, angående förhandsbesked). Deras inställning ingår som en faktor bland flera vid den prövning som ankommer på byggnadsnämnden. Att ersätta utredning och prövning i vanlig ordning med att schematiskt, för övrigt utan att skälet för beslutet i den delen redovisas, uppställa villkor om grannes godkännande kan anses innebära att denne tillgodoses i högre grad än vad en sorgfällig avvägning mellan motstående intressen hade bort medföra.

text: Att en byggnadsnämnd ersätter den för utredningen av omgivningspåverkan – ett väsentligt inslag i tillståndsprövningen – föreskrivna handläggningen med att utnyttja den allmänna befogenheten att uppställa villkor måste sålunda anses oförenligt med såväl PBL som allmänna principer för hur förvaltningsmyndigheter skall pröva ärenden.

text: Härtill kommer att det typiskt sett måste anses förenat med svårigheter att styrka uppfyllandet av ett sådant villkor som här uppställts, till skillnad från villkor vilkas uppfyllande nämnden förhållandevis enkelt kan konstatera genom besiktning, direkt observation. Särskilt när som här någon viss form för grannens medgivande inte bestämts, riskerar man att det framtida rättsläget blir ovisst. (Jfr Regeringsrättens årsbok 1996 ref 54, om allmänna rättssäkerhetsaspekter på ett villkor som innebar möjlighet att efter ett bygglov på nytt ifrågasätta byggnadsföretagets lämplighet.)


avgjordAv: Mats Melin

nyckelord:
Förundersökning
Långsam handläggning

title: Kritik mot Polismyndigheten Dalarna för långsam handläggning av en förundersökning i vilken såväl misstänkta som målsäganden var under 18 år

text: Anmälan

text: I en anmälan framförde AA klagomål mot Polismyndigheten Dalarna för handläggningen av en förundersökning om grov misshandel, olaga hot och övergrepp i rättssak i vilken hans son BB (född 1990) var en av de misstänkta gärningsmännen. Händelserna inträffade i november 2006 men utredningen påbörjades inte förrän ett år senare.

text: Utredning

text: Handlingar i polismyndighetens ärenden K27970-06 och K28032-06 samt Åklagarmyndighetens, åklagarkammaren i Falun, ärende AM-134829-07 infordrades och granskades. Av dessa framgick bl.a. följande. Den 25 och 26 november 2006 upprättades två polisanmälningar om grov misshandel, olaga hot och övergrepp i rättssak. Brotten var riktade mot två personer som båda var födda 1990. I anmälningarna framgick namnen på några utpekade personer, varav BB var en. Förundersökning inleddes den 27 november, ledd av polisen varefter ärendena, den 29 november, lades i balans. Förundersökningsledare var inspektören CC, utredningsroteln Ludvika. – Först den 9 november 2007 beslutade polisen att ärendena inte längre skulle vara i balans och den 28 november registrerades två av de utpekade personerna, födda 1990, som skäligen misstänkta för brott. I december 2007 övertog åklagare förundersökningsledningen och i januari 2008 lämnades de första direktiven i ärendet. I januari noterades också den tredje utpekade personen som skäligen misstänkt för brott. Två av de misstänkta personerna delgavs misstankarna vid förhör i januari och den tredje vid förhör i april. Utredningen pågick under våren 2008, varvid åklagaren flera gånger lämnade nya direktiv. I juni 2008 fattades beslut i åtalsfrågan.

text: Ärendet remitterades till polismyndigheten för upplysningar och yttrande över handläggningen av de aktuella ärendena.

text: Polismyndigheten (länspolismästaren DD) kom in med ett remissvar, till vilket var fogat bilagor med uppgifter lämnade av chefen för kriminalavdelningen EE och

text: inspektören CC (här utelämnade). Vidare bifogades en förteckning över prioritetsordningen vid utredning av anmälda brott.

text: Polismyndigheten anförde i sitt yttrande bl.a. följande.

text: De aktuella brotten begicks på kvällen den 24 november 2006. Dagarna närmast därefter gjordes två polisanmälningar avseende brotten genom telefonsamtal till Polisens Kontaktcenter, PKC. Vid anmälningstillfällena uppgavs namn på två respektive tre gärningsmän vilka i anmälningarna angavs som ”utpekade personer”.

text: Förundersökning inleddes omgående av polismyndighetens länskriminaljour och ärendena överlämnades till utredningsroteln i Ludvika för handläggning. De lades därefter i s.k. balans och återupptogs inte förrän ett knappt år senare, den 9 november 2007. Den 28 november 2007 beslutades att de utpekade personerna var skäligen misstänkta för brott. Förhör med de misstänkta hölls i slutet av januari 2008. Ärendena redovisades i förundersökningsprotokoll till åklagare i juni 2008. Chefen för utredningsroteln i Ludvika, inspektör CC och chefen för kriminalavdelningen, kommissarie EE, har i var sin promemoria redovisat ärendenas handläggning samt lämnat förklaring varför handläggningstiden blev så lång. Av dessa promemorior, som bifogas, framgår bl.a. följande;  Att ärendena lades i balans med hänvisning till att det inte fanns några skäligen misstänkta registrerade  Att det av befintliga handlingar inte går att utläsa i vilken prioriteringsgrupp som ärendena har lagts  Att det på utredningsroteln i Ludvika fanns andra prioriterade ärenden som hade förtur och att tillgången på personal inte räckte till för alla ärenden vid tillfället.

text: Polismyndighetens bedömning

text: Målsäganden i ärendena var 16 år vid brottstillfället. Gärningsmännen angavs i anmälan med för- och efternamn och de var kända av vittnen och målsäganden. De omständigheter som sammantaget redovisas i ingångsanmälan är sådana att det också borde ha antagits att gärningsmännen kunde vara under 18 år. Åtgärder borde därför ha vidtagits initialt för att klarlägga de korrekta förhållandena. Hade utredningsåtgärder vidtagits i ett tidigt skede, skulle de utpekade personerna ha registrerats som skäligen misstänkta för de aktuella brotten och utredningen skulle ha fått en helt annan prioritet. Det är inte acceptabelt att de inledande förhören hölls drygt ett år efter brottstillfället, i synnerhet då såväl målsäganden som de misstänkta var under 18 år. Det går att finna förklaringar till varför utredningen tog avsevärd tid även efter att de skäligen misstänkta registrerats och utredningen påbörjats. Nya uppgifter framkom t.ex. sent i utredningen och delgivningen av förundersökningsprotokollet tog lång tid. Polismyndighetens uppfattning är dock att den egentliga utredningstiden har varit alltför lång. Sammantaget är det enligt polismyndigheten inte acceptabelt att utredningarna blev liggande i balans nästan ett år utan att några utredningsåtgärder vidtogs och det har varit en alltför lång handläggningstid när väl utredningen sattes igång. Polismyndighetens uppfattning är att dessa brister i huvudsak är att hänföra till förundersökningsledningen. I det utvecklingsarbete som just nu bedrivs vid myndigheten prioriteras frågan om hur stödet till den utredande personalen i form av renodlade förundersökningsledare enligt Polisens nationella utredningskoncept, PNU, kan förstärkas och förbättras. Inom kort kommer därför ett utökat antal renodlade förundersökningsledare att finnas på samtliga lokala utredningsenheter vid polismyndigheten.

text: Bedömning

text: Av

text: 23 kap. 4 § andra stycket rättegångsbalken

text: (RB) framgår att en förundersökning ska bedrivas så skyndsamt som omständigheterna medger. En förundersökning mot den som inte har fyllt 18 år och som gäller brott på vilket fängelse kan följa ska bedrivas med särskild skyndsamhet. Förundersökningen ska avslutas och beslut i åtalsfrågan fattas så snart det kan ske och senast inom sex veckor från dagen för delgivning av brottsmisstanke enligt

text: 23 kap. 18 § första stycket

text: RB. Tidsfristen får överskridas endast om det är nödvändigt med hänsyn till att den misstänkte ska delta i medling eller utredningens beskaffenhet eller andra särskilda omständigheter (4 § lagen [1964:167] med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare, LUL).

text: Enligt 2 a § förundersökningskungörelsen (1947:948, FUK), ska en förundersökning i vilken målsäganden vid tiden för anmälan inte fyllt 18 år bedrivas särskilt skyndsamt, om brottet riktas mot målsägandens liv, hälsa, frihet eller frid och det för brottet är föreskrivet fängelse i mer än sex månader. Förundersökningen ska vara avslutad och beslut fattat i åtalsfrågan så snart det kan ske och senast inom tre månader efter den tidpunkt då det finns någon som är skäligen misstänkt för brottet. Tidsfristen får överskridas endast om det är motiverat med hänsyn till utredningens beskaffenhet eller andra särskilda omständigheter. Bestämmelsen ger således ett utrymme för att i undantagsfall överskrida den föreskrivna tremånadersfristen. Exempel på när fristen får överskridas är att utredningen är omfattande, att det är flera personer inblandade som måste förhöras flera gånger eller att många barnförhör behöver hållas. Personalbrist eller förekomsten av ett stort antal ärenden av förturskaraktär utgör inte skäl att överskrida fristen.

text: Av utredningen framgår att både målsägande och gärningsmän var 16 år vid brottstillfället. Misstankarna avsåg dessutom grov misshandel och övergrepp i rättssak samt misshandel och olaga hot. Den aktuella förundersökningen skulle därför bedrivas med särskild skyndsamhet. Vidare namngavs och utpekades tre personer vid anmälningstillfällena och uppgifter i anmälningarna gav intryck av att de inblandade kände varandra och var i samma ålder. Inga utredningsåtgärder vidtogs dock i det initiala skedet utan ärendena lades i balans vid utredningsroteln i Ludvika. Det kom sedan att dröja drygt ett år innan utredningen påbörjades och överlämnades till åklagare för att därefter dröja ytterligare sex månader innan ärendet slutredovisades till åklagaren och beslut fattades i åtalsfrågan.

text: Som förklaring till den långa handläggningstiden har CC i huvudsak anfört att ärendena lades i balans då det inte fanns några skäligen misstänka registrerade. Han har vidare hänvisat till personalbrist och att andra ärenden prioriterats. EE har uppgett att en vägledande prioritetsordning för utredning av anmälda brott tillämpas vid polismyndigheten. Ärendena klassas från A till E där A är högsta prioritet och ska utredas omedelbart. Ärenden med skäligen misstänkt under 18 år ska klassas som A. Det har dock inte gått att utläsa av akterna i vilken klass de aktuella ärendena prioriterats.

text: Som polismyndigheten har anfört skulle naturligtvis åtgärder ha vidtagits i det initiala skedet för att klarlägga huruvida de utpekade personer var under 18 år. Omständigheterna i anmälningarna var sådana att CC rimligen borde ha förstått att de utpekade kunde vara underåriga. Att i det läget, utan att kontrollera saken, lägga ärendena i balans under ett års tid är högst anmärkningsvärt, särskilt som CC i vart fall måste ha vetat att målsägandena var under 18 år.

text: Sådana ärenden ska nämligen, enligt 2 a FUK, också handläggas med särskild skyndsamhet även om det inte finns någon skäligen misstänkt person. Även sedan utredningsarbetet påbörjades drog detta, som polismyndigheten också påtalat, ut något på tiden, vilket naturligtvis inte heller är godtagbart. – Jag har inte funnit tillräcklig anledning att utreda åklagarens handläggning av ärendet.

text: Sammantaget förtjänar polismyndigheten allvarlig kritik för sin hantering av ärendet.

text: Vad som i övrigt framkommit föranleder inte någon ytterligare åtgärd eller något uttalande från min sida

text: Ärendet avslutas.


avgjordAv: Justitieombudsmannen Lilian Wiklund

title: Kritik mot ordföranden och en annan ledamot i Barn- och utbildningsnämnden i Ljungby kommun för att de justerat protokollet från ett nämndsammanträde trots att en beslutspunkt hade formulerats om

sammanfattning: Barn- och utbildningsnämnden i Ljungby kommun beslutade vid ett sammanträde att vårdnadsbidraget för barn under tre år skulle tas bort. Innan protokollet från sammanträdet hade justerats uppmärksammades att frågan om vårdnadsbidraget rätteligen skulle prövas av kommunfullmäktige. När protokollet justerades hade beslutspunkten formulerats om till ett förslag från nämnden till fullmäktige att ta bort vårdnadsbidraget. Den som justerar ett protokoll från ett nämndsammanträde ska kontrollera riktigheten av protokollet, dvs. att det korrekt visar det som har beslutats av nämnden, och intyga detta med sin namnteckning. JO kritiserar ordföranden och en annan ledamot i nämnden för att de i det här fallet justerade protokollet trots att de visste att lydelsen av den aktuella beslutspunkten inte överensstämde med det som nämnden hade beslutat.

text: Anmälan

text: I en anmälan framförde AA klagomål mot Barn- och utbildningsnämnden i Ljungby kommun som rörde justeringen av ett protokoll från nämndens sammanträde den 22 april 2013. Han anförde bl.a. följande.

text: Barn- och utbildningsnämnden beslutade vid sammanträdet att ta bort vårdnadsbidraget för barn under tre år. Vid kommunfullmäktiges sammanträde den 23 april ifrågasattes om nämnden kunde besluta i den frågan. När nämndens protokoll justerades ändrades beslutet från att vårdnadsbidraget skulle tas bort till ett förslag till fullmäktige om att ta bort bidraget. Frågan är om det vid justeringen av ett protokoll är möjligt att anpassa ett beslut till omständigheter som inte var föremål för prövning när nämnden fattade sitt beslut.

text: Till anmälan hade kopior av vissa tidningsartiklar fogats.

text: Utredning

text: JO begärde att barn- och utbildningsnämnden skulle yttra sig över det som AA hade anfört. Nämnden beslutade att som sitt remissvar ge in ett yttrande som hade undertecknats av barn- och utbildningschefen BB. I yttrandet anfördes bl.a. följande:

text: Vid barn- och utbildningsnämndens möte 2013-04-22 § 66 yrkade vice ordförande CC (S) att vårdnadsbidraget ska tas bort från 2013-05-01. DD (V) yrkade bifall till förslaget. EE (KD) yrkade att vårdnadsbidraget ska vara kvar. Ordförande ställer proposition på yrkandena. Omröstning begärs och genomförs. Därefter fattas beslut att vårdnadsbidraget ska tas bort. Det kan uppfattas som en otydlighet om barn- och utbildningsnämnden eller kommunfullmäktige ska besluta att vårdnadsbidraget ska tas bort. Kommunfullmäktige beslutade 2008-06-17 § 87 om Budget 2009 och plan 2010-2013.1 beslutsunderlaget för budgeten står följande ”Vårdnadsbidrag ska införas och nämnden kompenseras med 400 tkr. Eventuella kostnader för vårdnadsbidrag utöver detta belopp finansieras inom befintlig budget”. Barn- och utbildningsnämnden beslutade 2008-10-20 § 133 att vårdnadsbidraget gäller från och med 2009-01-01. Vidare godkändes regelverk och formulär. Vid protokollsjustering, efter samråd med juridisk kompetens, är beslutet ett förslag till kommunfullmäktige att ta bort vårdnadsbidraget från och med 2013-05-01. Protokollet justerades 2013-04-25 av ordförande FF (M) och ledamoten EE (KD). Vid justeringen deltog som tjänstemän administrativ chef och nämndens sekreterare. Barn- och utbildningschefen deltog inte vid justeringen. Kommunfullmäktige beslutade 2013-06-18 § 76 att ta bort vårdnadsbidraget den l juli 2013. I sakfrågan om vårdnadsbidraget ska vara kvar eller inte har majoriteten av ledamöterna i barn- och utbildningsnämnden och majoriteten av ledamöterna i kommunfullmäktige en gemensam uppfattning att vårdnadsbidraget ska tas bort.

text: JO:s expedition hämtade in en kopia av det justerade protokollet från kommunen.

text: AA kommenterade remissvaret.

text: Bedömning

text: Vid ett sammanträde i en kommunal nämnd ska ett protokoll föras på ordförandens ansvar. Det framgår av

text: 5 kap. 57 §

text: och

text: 6 kap. 30 §

text: kommunallagen (1991:900)

text: , KL. Enligt 5 kap. 59 KL ska protokollet för varje ärende redovisa bl.a. vilka beslut som har fattats. Protokollet ska justeras senast 14 dagar efter sammanträdet (5 kap.

text: 61 §

text: KL).

text: Av utredningen framgår bl.a. följande. Barn- och utbildningsnämnden beslutade vid sitt sammanträde den 22 april 2013 att vårdnadsbidraget för barn under tre år skulle tas bort från den 1 maj 2013. I tiden mellan nämndens sammanträde och justeringen av protokollet uppmärksammades att frågan om vårdnadsbidraget rätteligen skulle prövas av kommunfullmäktige. När nämndens protokoll justerades var beslutspunkten formulerad som ett förslag från nämnden till fullmäktige att ta bort vårdnadsbidraget.

text: Jag vill i sammanhanget rent allmänt nämna att en kommunal nämnd som har fattat ett beslut som kan överklagas enligt reglerna om laglighetsprövning i

text: 10 kap.

text: KL normalt sett kan ta upp samma fråga igen och återkalla eller ändra beslutet. Från denna huvudregel finns det dock vissa undantag (se t.ex. Bohlin, Kommunalrättens grunder, 5:e uppl., 2006, s. 216 f.). Jag uppehåller mig inte ytterligare vid dessa regler eftersom det här ärendet gäller frågan om de ledamöter som justerade nämndens protokoll agerade korrekt.

text: Den som justerar ett protokoll från ett nämndsammanträde ska kontrollera riktigheten av protokollet, dvs. att det korrekt visar bl.a. det som har beslutats av nämnden, och intyga detta med sin namnteckning. Den som justerar protokollet får självfallet inte ändra lydelsen av ett beslut som är korrekt redovisat i protokollet eller sätta sig i nämndens ställe och anteckna ett annat beslut än det som har fattats av nämnden.

text: Efter den ändring som gjordes i samband med justeringen visade protokollet inte det som nämnden hade beslutat i fråga om vårdnadsbidraget. I stället gav protokollet intrycket att nämnden hade fattat ett beslut med en helt annan innebörd än vad som faktiskt var fallet.

text: Det är minst sagt anmärkningsvärt att FF och EE intygade att protokollet var riktigt trots att de visste att lydelsen av det aktuella beslutet inte överensstämde med det beslut som nämnden hade fattat vid sammanträdet. Att ändringen av beslutets lydelse föregicks av ett ”samråd med juridisk kompetens” förändrar inte bilden av justerarnas ansvar. FF och EE förtjänar därför kritik för att de justerade protokollet.

text: Vad som i övrigt har kommit fram leder inte till någon kommentar från min sida.

text: Ärendet avslutas.