title: Ett förfarande i förvaltningsdomstol beträffande en kommuns beslut om att meddela lokala trafikföreskrifter har inte ansetts innefatta en prövning av klagandens civila rättigheter i den mening som avses i artikel 6.1 i Europakonventionen

text: Justitiekanslern avslår B-M S-H:s begäran om ersättning.

text: Ärendet

text: Anspråket

text: B-M S-H har begärt ersättning av staten för ideell skada med 40 000 kr. B-M S-H har som grund för anspråket anfört att handläggningstiden i ett mål vid dåvarande Länsrätten i Göteborg angående överklagande av Strömstads kommuns beslut om lokala trafikföreskrifter enligt

text: 10 kap 3 § 1 st trafikförordningen (1998:1276)

text: har varit oskäligt lång och kränkt hennes rätt till rättvis rättegång inom skälig tid enligt

text: artikel 6.1 i Europakonventionen

text: Utredningen

text: Justitiekanslern har inhämtat yttrande från Förvaltningsrätten i Göteborg. Förvaltningsrätten har sammanfattningsvis anfört följande. Den 27 april 2001 ansökte B-M S-H tillsammans med flera andra boende/fastighetsägare på Vatulandsgatan i Strömstad hos Miljönämnden i Strömstads kommun om att kommunen i lokal trafikföreskrift skulle förbjuda viss trafik över 3,5 ton på Vatulandsgatan samt begränsa högsta tillåtna hastigheten till högst 30 km/h på gatan. Den 20 november 2001 fattade miljönämnden beslut i ärendet. I beslutet angavs felaktigt att miljönämndens beslut kunde överklagas till Länsrätten i Göteborg. B-M S-H:s överklagande gavs in till länsrätten och till miljönämnden den 27 december 2001. Sökanden anförde i överklagandet bl.a. att kommunen i beslutet inte hade berört hennes begäran om hastighetsbegränsning och att kommunen underlåtit att ange de omständigheter ligger till grund för bedömningen att genomfartstrafik skulle tillåtas. Kommuniceringen i länsrätten var avslutad våren 2002. Målet borde ha avgjorts före eller strax efter sommaruppehållet 2002 men avgjordes inte förrän den 8 november 2004. Länsrätten konstaterade att länsrätten inte var rätt forum att pröva det överklagade beslutet och avvisade därför överklagandet. Länsrätten anmodade Miljönämnden att rättidspröva överklagandet och, för det fall det inkommit i rätt tid, översända det till Länsstyrelsen för Västra Götaland.

text: Av utredningen framgår även att Riksdagens ombudsmän (JO) har uttalat kritik mot Länsrätten varvid JO bl.a. anfört att det var anmärkningsvärt att det felaktiga överklagandet uppdagades först efter tre år när målet var färdigt för avgörande och att länsrätten inte kunde undgå kritik i detta avseende. Det framgår vidare att kommunen under våren 2002 fattade beslut om att högsta tillåtna hastighet i ett område som bl.a. omfattande Vatulandsgatan skulle vara 30 km/tim, varefter B-M S-H återkallade sitt överklagande i den delen samt att miljönämnden i december 2003 upphävde det överklagade beslutet om lokal trafikföreskrift.

text: Förvaltningsrätten har ansett att ekonomisk kompensation till B-M S-H är påkallad på grund av att hennes rätt till domstolsprövning inom skälig tid enligt

text: artikel 6.1 i Europakonventionen

text: åsidosatts.

text: B-M S-H har beretts tillfälle att kommentera vad förvaltningsrätten har anfört. Hon har inte hörts av.

text: Justitiekanslerns bedömning

text: Justitiekanslern delar JO:s och Förvaltningsrättens egen uppfattning att det finns skäl att kritisera att handläggningen av ärendet inte skedde inom skälig tid. Den fråga som Justitiekanslern nu ska pröva är emellertid om detta också innebär att B-M S-H är berättigad till ekonomisk kompensation på grund av att hennes rätt till domstolsprövning inom skälig tid enligt

text: artikel 6.1 i Europakonventionen

text: har åsidosatts.

text: Enligt

text: artikel 6.1 i Europakonventionen

text: har var och en vid prövningen av hans eller hennes civila rättigheter och skyldigheter eller vid en anklagelse om brott rätt till domstolsprövning inom skälig tid. Vad som utgör en civil rättighet i konventionens mening avgörs utifrån Europadomstolens praxis. Det har av domstolen uttalats att en civil rättighet föreligger om ett visst förfarande är avgörande för rättigheter som kan anses vara av privat natur. Man ska inte ta hänsyn till effekter som är avlägsna eller indirekta, utan frågan är om ett förfarande direkt påverkar privata rättigheter. Med privata rättigheter avses då inte bara förfaranden som allmänt anses gälla privaträtten utan också en rad förfaranden som i många länder är av förvaltningsrättslig snarare än civilrättslig natur. (Se Danelius, Mänskliga rättigheter i europeisk praxis, 3:e uppl. s.144.)

text: En tvist rörande en kommuns beslut att meddela lokala trafikföreskrifter, liksom andra statliga och kommunala generella normgivningsbeslut, torde i princip ligga utanför begreppet civil rättighet i konventionens mening. B-M S-H är ägare till en fastighet på Vatulandsgatan och hon var en av initiativtagarna till att kommunen fattade beslutet om lokal trafikföreskrift. Visserligen kan det överklagade beslutet i någon mån anses ha en koppling till hennes rätt till sin egendom. Beslutet har dock inte påverkat B-M S-H:s privata rättigheter på ett sådant sätt att det kan anses ha innefattat en prövning av hennes civila rättigheter i den mening som avses i

text: artikel 6.1 i Europakonventionen

text: . B-M S-H:s anspråk på skadestånd ska därför lämnas utan bifall.


publisher: Justitiekanslern

title: Skadestånd till följd av långsam handläggning av en förundersökning

org: jk

text: Ärendet

type: rubrik

text: Bakgrund

text: MJ greps och anhölls den 7 januari 2012 på grund av misstankar om brott. Anhållandet upphävdes av åklagare den 10 januari 2012.

type: stycke

text: Förundersökningen bedrevs fram till den 30 december 2015 då åklagaren beslutade att lägga ner förundersökningen. Som skäl för beslutet angavs att man med hänsyn till bevisningen på objektiva grunder inte kunde förvänta sig en fällande dom.

text: Anspråket m.m.

text: MJ har begärt skadestånd av staten med totalt 458 485 kr. Av beloppet avser 50 000 kr ersättning för åsidosättande av rätten till rättegång inom skälig tid enligt artikel 6.1 i Europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna (Europakonventionen), 10 000 kr ersättning för den kränkning som Polismyndighetens ingripande inneburit, 31 200 kr ersättning för sveda och värk som den långsamma handläggningen orsakat och 367 285 kr inkomstförluster. MJ har slutligen begärt ersättning för ombudskostnader med 16 538 kr.

text: Till stöd för sitt anspråk har MJ anfört i huvudsak följande.

text: Hans rätt till rättegång inom skälig tid enligt Europakonventionen har åsidosatts genom den långa handläggningstiden. Detta har inneburit ett stort lidande och intrång i hans personliga integritet och har dessutom gjort att han mått mycket psykiskt dåligt. Särskild hänsyn bör tas till att han blev frihetsberövad och att hans kontanta medel var beslagtagna i nästan fyra år.

text: Polismyndighetens åtgärder – att gripa honom, belägga honom med handfängsel, beslagta kontanter, klä av honom kläderna i arresten, göra husrannsakan i hans hem och låta honom färdas i en målad polisbil i samband med husrannsakan – har inneburit en kränkning av hans personliga integritet.

text: Den begärda ersättningen för sveda och värk avser akut lidande under i vart fall ett år. Han har mått psykiskt dåligt med anledning av gripandet och misstankarna mot honom samt den utdragna förundersökningen. Han har därför varit tvungen att träffa psykolog.

text: Han har slutligen rätt till ersättning för inkomstförlust eftersom han blev av med sina anställningar och inte kunde få något nytt arbete under tiden som förundersökningen pågick. Han fick en kortare anställning hos en annan arbetsgivare men när denne fick information om förundersökningen avslutades anställningen. Han har efter år 2012 endast haft inkomst genom arbetslöshetskassan. Det begärda beloppet avser inkomståren 2012 – 2013 och är beräknat utifrån hans inkomst under 2011.

text: Till styrkande av sina anspråk har MJ gett in kontrolluppgifter avseende taxeringsåren 2010 – 2013, journalutdrag och intyg från psykolog.

text: Utredningen

text: Justitiekanslern har inhämtat yttranden från Åklagarmyndigheten och Polismyndigheten samt tagit del av förundersökningsprotokollet i ärendet.

text: Åklagarmyndigheten har tillstyrkt att MJ tillerkänns viss ersättning och anfört bl.a. följande.

text: En förundersökning har bedrivits av åklagare mot MJ under tiden fr.o.m. den 7 januari 2012 t.o.m. den 30 december 2015, dvs, under cirka fyra års tid. Sju olika åklagare har varit förundersökningsledare. MJ har gripits av polis den 7 januari och anhållits av åklagare samma dag. Anhållandet har hävts tre dagar senare. Under denna tid har också en husrannsakan genomförts i MJ:s bostad, som han delat med en anhörig, efter beslut av åklagare. Brottsmisstankarna har inledningsvis avsett grov stöld vid upprepade tillfällen under tiden februari 2011 - 7 januari 2012 i en affär på en båt där MJ arbetat. MJ har underrättats om dessa misstankar vid det förhör som hållits med honom den 7 januari 2012. Misstankarna har senare ändrats till förskingring. Förundersökningen har avslutats genom att åklagare beslutat att inte väcka åtal.

text: Under förundersökningen har det förekommit flera och längre perioder då några utredningsåtgärder inte vidtagits. MJ har inte själv agerat på ett sätt som dragit ut på förundersökningstiden. […]

text: Av det redovisade följer sammanfattningsvis att åklagarna under större delen av förundersökningstiden aktivt har verkat för att försöka driva förundersökningen framåt och att de i huvudsak följt rotelvårdsföreskrifterna. I den del så inte skett torde detta förhållande, sett i ljuset av att åklagarna under de avslutande två åren av de fyra år som förundersökningen pågått varit mycket aktiva, inte ha varit den huvudsakliga orsaken till att förundersökningen dragit ut på tiden. Min uppfattning är alltså att det inte är Åklagarmyndigheten som i första hand ska svara för ett eventuellt skadestånd till MJ. […]

text: Även Polismyndigheten tillstyrker att MJ tillerkänns viss ersättning och anför bl.a. följande.

text: Förundersökningen 0201-K6533-12 pågick i nästan fyra år. Från Polismyndighetens sida har det likt ovan anförs varit flera årslånga perioder av inaktivitet i ärendet. […]

text: Rättsenheten anser att den långa handläggningstiden i kombination med de årslånga perioderna av inaktivitet i det aktuella ärendet är ett åsidosättande av Europakonventionens krav på prövning inom skälig tid. Rättsenheten anser därför att MJ bör beviljas ersättning för uteblivna ränteintäkter på de kontanter som var i beslag för de tre sista åren som förundersökningen bedrevs. […]

text: Kränkning

text: Den 7 januari 2012 beslutade polisinspektör MA att ta 18 770 kronor i beslag från MJ. Av

text: 27 kap. 1 § första meningen

text: RB framgår att föremål som skäligen kan antas ha betydelse för utredning om brott eller vara avhänt någon genom brott eller förverkat på grund av brott får tas i beslag. MJ var misstänkt för grov stöld alternativt grov förskingring alternativt grov trolöshet mot huvudman för att i sin egenskap av anställd butikspersonal under längre perioder tillskansat sig pengar som han haft i sin besittning och som han varit skyldig att redovisa till sin arbetsgivare. Rättsenheten anser att kontanterna skäligen kunde antas ha betydelse för utredning om brott eller vara avhänt någon genom brott och att beslutet att ta dem i beslag därför uppfyllde de i RB uppställda kraven.

text: Av

text: 4 kap. 2 § häkteslagen (2010:611)

text: framgår att den som ska tas in i en förvaringslokal senast vid ankomsten ska kroppsvisiteras eller kroppsbesiktigas för eftersökande av otillåtna föremål, om det inte är uppenbart obehövligt. Att MJ, som han själv uppgett, fått klä av sig naken i arresten är inget som rättsenheten anser är anmärkningsvärt utan en säkerhetsåtgärd som är reglerad i

text: häkteslagen

text: Den 7 januari 2012 beslutade polisinspektör JN att det skulle företas en husrannsakan i MJ hem för att eftersöka kontanter, spelkvitton och "bongar". Den 8 januari 2012 genomfördes husrannsakan. Av

text: 28 kap. 1 § första stycket

text: RB framgår att om det finns anledning att anta att ett brott har begåtts på vilket fängelse kan följa, får husrannsakan företas i hus, rum eller slutet förvaringsställe för att söka efter föremål som kan tas i beslag eller i förvar eller annars för att utröna omständigheter som kan vara av betydelse för utredning om brottet eller om förverkande av utbyte av brottslig verksamhet enligt

text: 36 kap. 1 b § brottsbalken

text: . Rättsenheten anser att beslutet om husrannsakan uppfyller de i

text: rättegångsbalken

text: uppställda kraven på husrannsakan.

text: MJ har uppgett att poliserna som gjorde husrannsakan färdades till hans hem i en målad polisbil. Rättsenheten kan varken bekräfta eller dementera den uppgiften mer än fyra år efter händelsen. För det fall att poliserna färdats i en målad polisbil så finner rättsenheten ingen anledning att kritisera det.

text: Av

text: 3 kap. 2 § 2 skadeståndslagen

text: framgår att staten eller en kommun ska ersätta skada på grund av att någon annan kränks på sätt som anges i 2 kap. 3 § genom fel eller försummelse vid sådan myndighetsutövning. Rättsenheten anser inte att MJ har kränkts på det sätt som anges i

text: 2 kap. 3 § skadeståndslagen

text: . Rättsenheten anser att de åtgärder som MJ tagit upp i sin begäran om ersättning för kränkning är åtgärder som haft stöd i lag. Rättsenheten anser att MJ yrkande om ersättning för kränkning bör avstyrkas. Rättsenheten kan inte vitsorda den begärda ersättningens storlek. […]

text: MJ har fått del av yttrandena och inkommit med vissa kompletterande synpunkter.

text: Rättslig reglering

text: Statens skadeståndsansvar

text: Enligt

text: 3 kap. 2 § 1 skadeståndslagen

text: ska staten ersätta personskada, sakskada eller ren förmögenhetsskada som vållas genom fel eller försummelse vid myndighetsutövning i sådan verksamhet som staten svarar för. Polismyndighetens och Åklagarmyndighetens handläggning av och beslut under en förundersökning är sådan verksamhet.

text: Enligt

text: 3 kap. 2 § 2 skadeståndslagen

text: ska staten också ersätta skada på grund av att någon kränks på sätt som anges i

text: 2 kap. 3 § samma lag

text: genom fel eller försummelse vid myndighetsutövning. Ersättning för sådan ideell skada kan utgå med stöd av

text: 2 kap. 3 § skadeståndslagen

text: endast när den skadelidande har utsatts för en allvarlig kränkning genom vissa typiskt sett integritetskränkande brott. Regleringen i

text: skadeståndslagen

text: innebär att staten normalt inte är skyldig att ersätta ideell skada som uppkommer vid myndighetsutövning.

text: Staten bär inte något strikt skadeståndsansvar för ofullkomligheter i den statliga verksamheten. Liksom övriga regler i

text: skadeståndslagen

text: innebär

text: 3 kap. 2 §

text: ett ansvar för styrkt vållande. Bedömningen av om en myndighet har varit oaktsam ska vara objektiv. Vid den bedömningen är det av stor vikt vad för slags regel, norm eller princip som har åsidosatts, vad dess normskydd omfattar och vilka risker felet eller försummelsen innebär. Det är inte tillräckligt att en myndighet eller en domstol har gjort en bedömning av en rätts- eller bevisfråga som kan ifrågasättas eller kan kritiseras för sitt ställningstagande i en fråga där det har funnits utrymme för olika bedömningar. Endast rena förbiseenden av en bestämmelse eller uppenbart oriktiga bedömningar anses utgöra fel eller försummelse i den mening som avses i

text: 3 kap. 2 § skadeståndslagen

text: . (Jfr bl.a. rättsfallen

text: NJA 1994 s. 194

text: och 654,

text: NJA 2003 s. 285

text: NJA 2007 s. 862

text: samt

text: NJA 2013 s. 842

text: och 1210.)

text: Enligt Högsta domstolens praxis (se främst

text: NJA 2005 s. 462

text: och

text: NJA 2007 s. 584

text: ) kan staten också bli ersättningsskyldig vid överträdelser av Europakonventionen. I den mån Sverige har en förpliktelse att gottgöra en överträdelse av konventionen genom en rätt till skadestånd ska skadestånd i första hand utgå med stöd av 3 kap. 2 § skadeståndslagen. Vid prövningen ska denna bestämmelse tolkas konformt med konventionen. När det gäller ersättning för ideell skada kan enligt Högsta domstolen de begränsningar som följer av 2 kap. 3 § skadeståndslagen inte bortfalla ens vid en konventionskonform tolkning. Därmed kan ersättning för ideell skada vid överträdelser av konventionen i regel inte grundas på skadeståndslagen. Sådan ersättning kan dock utgå utan särskilt lagstöd om det krävs för att uppfylla Sveriges åtaganden enligt konventionen. Med det menas skyldigheten enligt artikel 13 i konventionen att på det nationella planet tillhandahålla rättsmedel för att komma till rätta med konventionsöverträdelser.

text: Att det har förekommit något som i och för sig kan vara skadeståndsgrundande är inte tillräckligt för att ersättning ska utges. Det krävs också att det inträffade har orsakat skada för den enskilde. Det är den som begär ersättning som ska styrka skadan och dess omfattning.

text: Särskilt om rätten till rättvis rättegång inom skälig tid

text: Långsam handläggning kan utgöra skadeståndsgrundande fel och försummelse enligt

text: 3 kap. 2 § skadeståndslagen

text: . Vidare har var och en – vid prövningen av hans eller hennes civila rättigheter och skyldigheter eller vid en anklagelse om brott – rätt till domstolsprövning inom skälig tid enligt

text: artikel 6.1 i Europakonventionen

text: Frågan om rätten till rättegång inom skälig tid har överträtts ska enligt Europadomstolens praxis avgöras genom en helhetsbedömning där hänsyn tas till samtliga omständigheter i det enskilda fallet. Förutom den totala handläggningstiden beaktas särskilt vid bedömningen målets komplexitet, parternas agerande, domstolarnas handläggning av målet samt vad som har stått på spel för den enskilde. Inom ramen för bedömningen av domstolarnas handläggning av målet fäster Europadomstolen särskild vikt vid om det har förekommit längre perioder av inaktivitet.

text: Handläggningstiden i ärenden eller mål som innefattar en prövning av en anklagelse om brott räknas från det att myndigheten har vidtagit någon åtgärd som har lett till att den enskildes situation väsentligen har påverkats av misstanken mot honom eller henne. Tidsperioden avslutas när brottsmisstanken har prövats slutligt eller förfarandet annars har avslutats.

text: Justitiekanslern har inom ramen för statens frivilliga skadereglering, med

text: beaktande av Europadomstolens avgörande i målet Martin Denev mot Sverige (no. 25419/94) och praxis från de svenska högsta instanserna stannat för att en inaktivitetsperiod på två år kan föranleda slutsatsen att det har förekommit en överträdelse av artikel 6.1. (Se t.ex.

text: NJA 2005 s. 462

text: NJA 2005 s. 726

text: och

text: RÅ 2006 ref. 43

text: samt Justitiekanslerns beslut den 15 april 2008 i ärendena med dnr

text: , 7913-07-40 och 7914-07-40.) Det är dock tydligt att varje period av inaktivitet inte innebär att det har skett en överträdelse av rätten till rättegång inom skälig tid, utan det måste alltså röra sig om längre sådana perioder. I

text: NJA 2005 s. 726

text: hade det förekommit en period av inaktivitet på ca ett år vid hovrättens handläggning av ett brottmål, vilket inte ansågs innefatta en överträdelse av artikel 6.1 i konventionen.

text: Justitiekanslerns bedömning av det aktuella ärendet

text: Polisens agerande och tvångsmedelsanvändning

text: MJ har begärt ersättning för kränkning, som det får förstås enligt

text: skadeståndslagens

text: regler, med anledning av polisens agerande vid gripandet, beslagen och husrannsakan. För att sådan ersättning ska kunna lämnas krävs att Polismyndighetens eller Åklagarmyndighetens agerande har innefattat något sådant typiskt sett integritetskränkande brott. Det har inte framkommit något i handläggningen som kan anses utgöra ett brott.

text: MJs begäran om ersättning för kränkning med anledning av Polismyndighetens agerande ska därför avslås.

text: Långsam handläggning

text: Den relevanta tidsperioden började att löpa i början av januari 2012 när MJ greps och anhölls misstänkt för brott. Den avslutades genom att åklagaren la ner förundersökningen den 30 december 2015. Handläggningen har alltså pågått i nästan fyra år.

text: Under perioden januari – oktober 2012 har såväl åklagare som polis vidtagit flertalet utredningsåtgärder. Det har bl.a. hållits förhör med MJ, vittnen och sakkunnig. Efter oktober 2012 har utredningen dock varit påfallande ineffektiv. Utöver att polisen i oktober 2013 skickat över vissa utredningshandlingar till förundersökningsledaren har ingenting skett i ärendet förrän i november 2015, då avslutande förhör hållits. Det kan noteras att åklagarna som agerat förundersökningsledare har gett polisen olika direktiv och skickat påminnelser avseende dessa. Av handlingarna kan inte utläsas att åtgärderna har haft någon effekt eller fört förundersökningen framåt.

text: Anledningen till att förundersökningen har dragit ut på tiden kan antas vara dels att det har varit ett flertal olika åklagare inblandade i ärendet, dels att polisen inte har följt de direktiv som åklagarna har lämnat. Den utdragna handläggningstiden verkar däremot inte till någon del ha berott på MJs eget agerande.

text: Det står klart att handläggningstiden för den aktuella förundersökningen har varit alltför lång, särskilt med beaktande av att ärendet har varit av inte alltför omfattande eller av svår beskaffenhet. Staten måste därmed anses ha gjort sig skyldig till fel eller försummelse i

text: skadeståndslagens

text: mening. MJ är därför i princip berättigad till ersättning för sådana skador som avses i

text: 3 kap. 2 § 1

text: skadeståndslagen (personskada, sakskada och ren förmögenhetsskada). Dröjsmålet har emellertid inte innefattat något sådant typiskt sett integritetskränkande brott som medför en rätt till kränkningsersättning enligt

text: 3 kap.

text: 2 § 2 skadeståndslagen

text: . Den utdragna handläggningstiden har även medfört att MJs rätt till rättegång inom skälig tid enligt

text: artikel 6.1 i Europakonventionen

text: har åsidosatts. Han har därför rätt till ersättning för ideell skada på den grunden.

text: MJ har begärt ersättning för personskada i form av sveda och värk som uppstått till följd av den långa handläggningstiden. För att ersättning ska kunna utgå krävs att skadan kan anses direkt orsakad av Åklagarmyndighetens och Polismyndighetens oskäligt utdragna handläggning, men inte av brottsmisstankarna som sådana eller av frihetsberövandet.

text: Genom de intyg som MJ har gett in har han visat att han besökt psykolog vid ett par tillfällen under tiden som förundersökningen pågick. Utredningen ger däremot inte stöd för att hans psykiska besvär har varit av den art som motiverar ersättning för sveda och värk. Under alla omständigheter är det oklart om MJs besvär är en följd av den långsamma handläggningen som sådan. Han har inte uppgett att han har haft utgifter för psykologbesök eller gett in någon utredning till stöd för detta. Hans begäran om ersättning för personskada ska därför avslås.

text: MJ har till stöd för sin begäran om ersättning för förlorad arbetsförtjänst åberopat kontrolluppgifter från Skatteverket avseende taxeringsåren 2010 – 2014. Han har även hänvisat till uppgifter i de ingivna psykologjournalerna. Utredningen i ärendet ger dock inte stöd för bedömningen att MJ har förlorat inkomst till följd av den långsamma handläggningen. Hans begäran avslås därför även i denna del.

text: När det gäller ersättning för ideell skada till följd av åsidosättandet av

text: artikel 6 i Europakonventionen

text: , har MJ enligt artikel 13 i konventionen rätt till ett effektivt nationellt rättsmedel för att komma till rätta med överträdelsen. Det är i detta fall inte tillräckligt att konstatera att en överträdelse har skett. MJ har därför rätt till ekonomisk kompensation. Vid en samlad bedömning av omständigheterna och med beaktande av Högsta domstolens praxis finner Justitiekanslern att MJs ersättning för ideell skada bör bestämmas till 25 000 kr.

text: Ersättningsskyldigheten bör, mot bakgrund av vad som anges nedan under tillsyn, fördelas mellan Polismyndigheten (15 000 kr) och Åklagarmyndigheten (10 000 kr).

text: Med hänsyn till ärendets art, omfattning och utgång begränsas ersättningen för ombudskostnader till 8 270 kr, vilket motsvarar fem timmars arbete enligt den av regeringen fastställda timkostnadsnormen för år 2016. Beloppet bör fördelas mellan de båda myndigheterna på samma sätt som skadeståndet.

text: Tillsyn

text: Det är inte acceptabelt att en förundersökning bedrivs på ett så inaktivt sätt som i detta fall.

text: Enligt

text: 23 kap. 4 § andra stycket rättegångsbalken

text: (RB) ska en förundersökning bedrivas så skyndsamt som omständigheterna medger. Av

text: 1 a § förundersökningskungörelsen (1947:948)

text: framgår att förundersökningsledaren ansvarar för förundersökningen i dess helhet. Förundersökningsledaren ska se till att utredningen bedrivs effektivt och att den enskildes rättssäkerhetsintressen tas till vara.

text: När förundersökningen leds av åklagare styr denne arbetet genom direktiv till Polismyndigheten (jfr

text: 23 kap. 3 § andra stycket

text: RB). Polismyndigheten ska se till att de utredningsdirektiv som åklagaren ger leder till adekvata åtgärder. Ansvaret för att Polismyndigheten fullgör dessa skyldigheter åvilar myndigheten som sådan, ytterst dess ledning. (Jfr JO:s beslut 2011-08-24, dnr 4217-2010.)

text: Av utredningen framgår att dröjsmålet främst berodde på att Polismyndigheten var påfallande ineffektiv i sin handläggning av ärendet. De direktiv som förundersökningsledarna har lämnat har inte följts. Polismyndigheten har inte lämnat någon förklaring till varför direktiven inte har följts. Polismyndigheten förtjänar kritik för sin bristfälliga handläggning.

text: Åklagarmyndigheten har emellertid haft det övergripande ansvaret för förundersökningen. Utredningen visar att de olika förundersökningsledarna i och för sig har vidtagit åtgärder för att driva förundersökningen framåt. När detta inte gav önskad effekt borde förundersökningsledaren emellertid ha informerat kammarchefen, som i sin tur borde ha vidtagit lämpliga åtgärder. (Se Åklagarmyndighetens föreskrifter och allmänna råd, [

text: ÅFS 2007:5

text: ] om bevakning och uppföljning vid Åklagarmyndigheten av pågående förundersökningar.) Kammarchefen har även ett eget ansvar för att skaffa sig kunskap bl.a. om förekomsten av äldre ärenden och om behovet av att vidta åtgärder på enskilda rotlar. (Se JK:s beslut den 26 september 2012 i dnr

text: samt JO:s beslut den 26 april 2013 i dnr 3019-2012 respektive den 8 oktober 2014 i dnr 279-2014.)

text: Åklagarmyndigheten har inte gjort tillräckligt för att undvika fördröjningar när förundersökningsledaren har bytts ut vid flera tillfällen och kan sammantaget inte anses ha uppfyllt sin skyldighet att driva förundersökningen framåt med tillräcklig skyndsamhet. Inte heller Åklagarmyndigheten kan därför undgå kritik för sin handläggning. Justitiekanslern ser positivt på att City åklagarkammare avser att införa ytterligare arbetsrutiner för att hantera förundersökningar som drar ut på tiden och situationer när man tvingas byta förundersökningsledare.

type: avgorande


title: Anmälan mot ordföranden i en kommunstyrelse för brott mot efterforskningsförbudet i tryckfrihetsförordningen och i yttrandefrihetsgrundlagen

text: Justitiekanslern beslutar att inte inleda förundersökning i ärendet.

text: Ärendet

text: I en skrivelse den 31 mars 2006 till Justitiekanslern har JT anmält H.R. [namnet har förkortats i detta beslut; Justitiekanslerns anm.] för brott mot det efterforskningsförbud som följer av bestämmelserna i

text: 3 kap. 4 § tryckfrihetsförordningen

text: (TF) och i

text: 2 kap. 4 § yttrandefrihetsgrundlagen

text: (YGL).

text: Anmälningen innehåller i sammandrag följande uppgifter. JT är medlem av Moderata Samlingspartiet i Lerum. Han står på listan till kommunfullmäktige. Med i det partiet är även kommunstyrelsens ordförande, kommunalrådet H.R. Sedan JT har uppdagat ett bidragsfusk hos en annan av kandidaterna och har påtalat detta har han utsatts för påtryckningar, repressalier och beskyllningar. Partistyrelsen har bl.a., helt ogrundat, dragit slutsatsen att han har skrivit en anonym insändare i Lerums Tidning, publicerad såväl i pappersupplagan som i nätupplagan. Insändaren har rubriken Ripa på kommunen och är undertecknad av pseudonymen ”Förvånad”. Insändaren klandrar H.R. som kommunalråd, inte som privatperson. Den är uppenbarligen en reaktion på en tidigare insändare i tidningen som har skrivits av H.R. Denna insändare är rubricerad Blandin på Banverket och avslutas med H.R.:s namn och tillägget ”kommunstyrelsens ordförande”. – H.R., ensam eller tillsammans med andra, har genomfört en språkanalys av insändaren ”Ripa på kommunen” och av ett e-brev som JT har skrivit. Vid ett möte den 26 mars 2006 har H.R. i sex vittnens närvaro frågat JT om han har skrivit insändaren. Trots att JT har nekat har H.R. därefter meddelat att han ändå tror att JT har skrivit insändaren och att denne inte får kandidera till kommunfullmäktige eller delta i vissa föreningsaktiviteter. Enligt JT:s mening har H.R. som företrädare för en myndighet sökt efterforska källan till en text som har skrivits under pseudonym och har H.R. därigenom brutit mot efterforskningsförbudet. Vidare har H.R. utsatt JT för repressalier.

text: Av uppgifter ur Patent- och registreringsverkets tidningsregister framgår att Lerums Tidning är en s.k. tryckt periodisk skrift för vilken det har utfärdats ett utgivningsbevis.

text: Justitiekanslern har besökt Lerums Tidnings hemsida. Det som anges där ger vid handen bl.a. att tidningens redaktion publicerar material såväl i form av en ”vanlig” tidning som via Internet och att det är samma person som är utgivare för papperstidningen som för nättidningen.

text: Justitiekanslern har tagit del av de insändare som JT har hänvisat till.

text: Justitiekanslerns bedömning

text: Av föreskrifterna i

text: 1 kap. 1 § andra stycket

text: TF framgår principen att det står var och en fritt bl.a. att i tryckt skrift uttrycka sina tankar och åsikter. Motsvarande regler finns i

text: 1 kap. 1 § första stycket

text: YGL.

text: Enligt

text: 3 kap. 1 §

text: TF är en författare till en tryckt skrift inte skyldig att sätta ut sitt namn på skriften. Författaren har alltså en rätt till anonymitet. En bestämmelse med samma innebörd finns i

text: 2 kap. 1 §

text: YGL.

text: I det här sammanhanget kan tilläggas att utgivaren är ensam ansvarig för innehållet i en periodisk skrift som Lerums Tidning och att ett motsvarande ensamansvar gäller för tidningens hemsida (se

text: 8 kap. 1 §

text: TF samt 6 kap. 1 § första stycket jämfört med

text: 1 kap. 9 § första stycket

text: YGL).

text: I

text: 3 kap. 4 §

text: TF föreskrivs bl.a. att en myndighet eller ett annat allmänt organ inte får efterforska författaren till en framställning som har införts i en tryckt skrift i vidare mån än som erfordras för åtal eller annat ingripande mot honom eller henne som inte står i strid med TF. Vad som förbjuds genom denna bestämmelse är enligt förarbetena att med anledning av publicering i en tryckt skrift eller erhållen kännedom om ett publiceringsmeddelande söka utröna vem som står bakom såsom författare eller meddelare, när denne inte framträder öppet (se

text: prop. 1975/76:204 s. 145

text: ). För efterforskning i strid med denna föreskrift döms, om efterforskningen har skett uppsåtligen, till böter eller fängelse i högst ett år, se

text: 3 kap. 5 § tredje stycket

text: TF. – En motsvarande reglering finns i 2 kap. 4 och 5 §§ YGL.

text: Justitiekanslern är enligt

text: 9 kap. 2 §

text: TF och

text: 7 kap. 1 §

text: YGL ensam åklagare i mål som avser brott mot en bestämmelse i dessa grundlagar.

text: Av

text: 23 kap. 1 § rättegångsbalken

text: framgår den huvudregeln att förundersökning skall inledas så snart det på grund av angivelse eller av annat skäl finns anledning att anta att ett brott som hör under allmänt åtal har förövats. Bestämmelsen är tillämplig även i ett fall som det nu aktuella (jfr

text: 14 kap. 5 § första stycket

text: TF och

text: 11 kap. 1 § andra stycket

text: YGL).

text: Den fråga som jag nu har att ta ställning till är om det skall inledas en förundersökning för brott mot efterforskningsförbudet i TF och YGL.

text: En avgörande fråga i det sammanhanget är om H.R., för det fall han nu har agerat så som JT har angett, skall anses ha utgjort en ”myndighet eller annat allmänt organ” i den betydelse som avses i

text: 3 kap. 4 §

text: TF och

text: 2 kap. 4 §

text: YGL. Ett jakande svar på den frågan är nämligen en nödvändig förutsättning för att H.R. skall vara ansvarig för brott mot efterforskningsförbudet.

text: Av utredningen framgår att H.R. är inte bara kommunalråd och kommunstyrelsens ordförande utan även gruppledare för moderaterna i Lerum och att det anmälda handlandet har riktat sig mot JT som medlem av samma parti.

text: Frågan huruvida en kommunal politiker och nämndledamot är skyldig till brott mot efterforskningsförbudet har prövats bl.a. i rättsfallet

text: NJA 2001 s. 673

text: . Det fallet gällde en kristdemokratisk politiker som var medlem av kommunfullmäktige och av kommunstyrelsen i Mora. Rättsfallet ger enligt min bedömning fog för ståndpunkten att den som är medlem av en kommunstyrelse i denna sin egenskap utgör en ”myndighet” i den betydelse som avses i bestämmelserna om efterforskningsförbudet. Sett så långt skulle H.R. kunna vara ansvarig för ett brott mot detta förbud, om han har förfarit så som JT har angett.

text: Det bör emellertid vidare anmärkas att hovrätten i det nyss nämnda rättsfallet uttalade att en kommunal nämndledamot måste kunna, vid sidan av de funktioner som ankommer på en sådan ledamot, verka allmänt politiskt i egenskap av företrädare för ett visst parti, låt vara att utrymmet härför vid en tillämpning av efterforskningsförbudet måste vara begränsat. Med bl.a. dessa utgångspunkter bedömde hovrätten att det inte fanns tillräckligt underlag för annan slutsats än att den i målet tilltalade fick anses ha vidtagit de påtalade åtgärderna i egenskap av kristdemokratisk politiker. Åtalet mot honom i den delen det rörde honom i egenskap av kommunstyrelseledamot kunde därför enligt hovrätten inte vinna bifall. – Högsta domstolen kom inte in på den nu berörda frågeställningen.

text: Med hänsyn bl.a. till det nu nämnda rättsfallet (se även JK-beslut 1993 B. 7) ter det sig enligt min mening osäkert om H.R., vid den efterforskning som sägs ha ägt rum, skall anses ha agerat i egenskap av ledamot i kommunstyrelsen i stället för som en av de ledande medlemmarna i ett politiskt parti. Den osäkerhet som föreligger i denna fråga är enligt min bedömning så påtaglig att jag inte skulle kunna emotse en fällande dom om jag väckte åtal i saken. Det bör därmed inte heller inledas någon förundersökning i ärendet.

text: Med detta beslut avslutar jag handläggningen av ärendet.


title: Skadeståndsanspråk mot staten på grund av kriminalvårdsanstalts åtgärd att vidta kroppsbesiktning

text: Justitiekanslern avslår AA:s anspråk på skadestånd av staten och företar ingen åtgärd i anledning av hans klagomål hit.

text: Ärendena

text: AA har i en skrivelse hit den 9 september 1997 framställt anspråk på skadestånd av staten för fysiskt och psykiskt lidande med 30 000 kr. Som grund härför har han gjort gällande att han vid återkomsten till Kriminalvårdsanstalten i Malmö efter sin första regelbundna permission utsattes för tre olika övergrepp av personalen. Övergreppen bestod i att han kroppsbesiktigades, fick vistas i en observationscell i 24 timmar samt fördes till Malmö Allmänna Sjukhus för ytterligare kroppsundersökning. Han motsätter sig denna kränkande behandling, som bevisligen vid tre olika tillfällen under en period om 30 timmar visat att han inte har gjort något otillåtet eller burit något otillåtet i sin kropp.

text: AA har vidare i en skrivelse hit samma dag framfört klagomål mot personalen vid Kriminalvårdsanstalten i Malmö i anledning av att han under en period om tre månader 1996 blev konstant kroppsvisiterad efter varje promenad. Promenaderna gjordes två gånger per dag och visitationerna bestod i att han var tvungen att klä av sig naken. Enligt AA har han därigenom varit utsatt för personförföljelse.

text: Kriminalvårdsstyrelsen har yttrat sig över AA:s skadeståndsanspråk och klagomål. De närmare omständigheterna i ärendena framgår av styrelsens yttrande till vilket här kan hänvisas. Yttrandet fogas till detta beslut som bilaga (här utesluten).

text: AA har fått tillfälle att komma in med synpunkter, men har inte hörts av.

text: Justitiekanslerns bedömning

text: Ärendena aktualiserar för Justitiekanslerns vidkommande dels en fråga om statens skadeståndsansvar i anledning av företagen kroppsbesiktning av AA m.m., dels en tillsynsfråga rörande företagna kroppsvisitationer av AA.

text: Skadeståndsfrågan

text: Staten skall enligt

text: 3 kap. 2 § skadeståndslagen

text: ersätta personskada, sakskada eller ren förmögenhetsskada, som vållas genom fel eller försummelse vid myndighetsutövning i verksamhet för vars fullgörande staten svarar. Av

text: 1 kap. 3 § skadeståndslagen

text: framgår att bestämmelserna i denna lag om skyldighet att ersätta personskada tillämpas också i fråga om lidande som någon tillfogar annan genom brott mot den personliga friheten, genom annat ofredande som innefattar brott, genom brytande av post- eller telehemlighet, intrång i förvar, olovlig avlyssning eller olaga diskriminering eller genom ärekränkning eller dylik brottslig gärning.

text: Enligt

text: 52 b § första stycket lagen (1974:203)

text: om kriminalvård i anstalt (KvaL) får en intagen kroppsbesiktigas när det finns anledning att anta att ett otillåtet föremål skall anträffas på honom. Därutöver får enligt vad som följer av paragrafens andra stycke kroppsbesiktning även göras av den som är intagen i en sluten anstalt bl.a. när han återkommer efter en vistelse utanför anstalten.

text: Av 20 § första stycket 5 KvaL framgår att en intagen får hållas avskild från andra intagna, om det är nödvändigt för att verkställa beslut om kroppsbesiktning.

text: Vad AA anfört och vad som i övrigt framkommit vid granskningen av ärendet här ger inte stöd för antagandet att något skadeståndsgrundande fel eller försummelse förekommit i samband med Kriminalvårdsanstaltens i Malmö beslut om kroppsbesiktning och om avskildhet. Inte heller har det framkommit att företagen kroppsundersökning vid Malmö Allmänna Sjukhus skulle kunna grunda något skadeståndsansvar för staten. AA:s anspråk på skadestånd avslås därför.

text: Tillsynsfrågan

text: Justitiekanslern skall enligt lagen (

text: ) om justitiekanslerns tillsyn vaka över att de som utövar offentlig verksamhet efterlever lagar och andra författningar och i övrigt fullgör sina åligganden. Tillsynen över den offentliga verksamheten är inriktad främst på att denna fullgörs på ett formellt riktigt sätt utifrån de krav som kan ställas upp i olika författningar. Det är däremot inte en uppgift för Justitiekanslern att överpröva de beslut som en domstol eller en myndighet fattar inom sitt kompetensområde eller att i allmänhet göra uttalanden om de bedömningar som har legat till grund för domstolens eller myndighetens ställningstaganden. Den som vill åstadkomma sådana prövningar är normalt hänvisad till att i stället överklaga myndighetens avgörande.

text: Av 52 a § första stycket 1 KvaL framgår att en intagen får kroppsvisiteras för eftersökande av otillåtna föremål när det finns anledning att anta att ett sådant föremål skall anträffas på honom.

text: Av utredningen i ärendet framgår inte annat än att kroppsvisitationerna beslutats med stöd av gällande bestämmelser. Inte heller i övrigt ger utredningen stöd för att AA skulle ha varit utsatt för någon personförföljelse. Med hänsyn härtill föranleder AA:s klagomål inte någon vidare åtgärd från min sida.

text: Ärendena är med dessa uttalanden härmed avslutade.


text: Justitiekanslerns beslut

text: Justitiekanslern avslår Christian Å:s anspråk på skadestånd av staten och företar ingen åtgärd i anledning av hans klagomål hit.

text: Ärendena

text: Christian Å har i en skrivelse hit den 9 september 1997 framställt anspråk på skadestånd av staten för fysiskt och psykiskt lidande med 30 000 kr. Som grund härför har han gjort gällande att han vid återkomsten till Kriminalvårdsanstalten i Malmö efter sin första regelbundna permission utsattes för tre olika övergrepp av personalen. Övergreppen bestod i att han kroppsbesiktigades, fick vistas i en observationscell i 24 timmar samt fördes till Malmö Allmänna Sjukhus för ytterligare kroppsundersökning. Han motsätter sig denna kränkande behandling, som bevisligen vid tre olika tillfällen under en period om 30 timmar visat att han inte har gjort något otillåtet eller burit något otillåtet i sin kropp.

text: Å har vidare i en skrivelse hit samma dag framfört klagomål mot personalen vid Kriminalvårdsanstalten i Malmö i anledning av att han under en period om tre månader 1996 blev konstant kroppsvisiterad efter varje promenad. Promenaderna gjordes två gånger per dag och visitationerna bestod i att han var tvungen att klä av sig naken. Enligt Å har han därigenom varit utsatt för personförföljelse.

text: Kriminalvårdsstyrelsen har yttrat sig över Å:s skadeståndsanspråk och klagomål. De närmare omständigheterna i ärendena framgår av styrelsens yttrande till vilket här kan hänvisas. Yttrandet fogas till detta beslut som bilaga (här utesluten) .

text: Å har fått tillfälle att komma in med synpunkter, men har inte hörts av.

text: Justitiekanslerns bedömning

text: Ärendena aktualiserar för Justitiekanslerns vidkommande dels en fråga om statens skadeståndsansvar i anledning av företagen kroppsbesiktning av Å m.m., dels en tillsynsfråga rörande företagna kroppsvisitationer av Å.

text: Skadeståndsfrågan

text: Staten skall enligt

text: 3 kap. 2 § skadeståndslagen

text: 1 kap. 3 § skadeståndslagen

text: Enligt

text: 52 b § första stycket lagen (1974:203)

text: Vad Å anfört och vad som i övrigt framkommit vid granskningen av ärendet här ger inte stöd för antagandet att något skadeståndsgrundande fel eller försummelse förekommit i samband med Kriminalvårdsanstaltens i Malmö beslut om kroppsbesiktning och om avskildhet. Inte heller har det framkommit att företagen kroppsundersökning vid Malmö Allmänna Sjukhus skulle kunna grunda något skadeståndsansvar för staten. Å:s anspråk på skadestånd avslås därför.

text: Tillsynsfrågan

text: Justitiekanslern skall enligt lagen (

text: Av utredningen i ärendet framgår inte annat än att kroppsvisitationerna beslutats med stöd av gällande bestämmelser. Inte heller i övrigt ger utredningen stöd för att Å skulle ha varit utsatt för någon personförföljelse. Med hänsyn härtill föranleder Å:s klagomål inte någon vidare åtgärd från min sida.


title: Ett aktiebolag som har varit kärande i ett dispositivt tvistemål, har tillerkänts ersättning pga. åsidosättande av rätten till rättegång inom skälig tid enligt artikel 6.1 i Europakonventionen samt med anledning av att tingsrätten förfarit försumligt vid handläggningen av vissa tilläggsyrkanden

text: 1. NEB Leasing AB tillerkänns skadestånd med 31 000 kr jämte ränta på beloppet enligt

text: 6 § räntelagen (1975:635)

text: från den 29 april 2012 till dess betalning sker.

text: 2. NEB Leasing AB tillerkänns ersättning för ombudsarvode med 15 000 kr (i beloppet ingår inte mervärdesskatt).

text: 3. Justitiekanslern uppdrar åt Domstolsverket att betala ut ersättningarna till NEB Leasing AB.

text: Ärendet

text: Bakgrund

text: I oktober 2005 väckte NEB Leasing AB (NEB) talan mot staten Kuwait avseende bl.a. en hyresfordran (Södra Roslags tingsrätts mål nr T 3145-05). Sedan stämning utfärdats försökte tingsrätten på olika sätt, bl.a. enligt den s.k. Haagkonventionen, delge Kuwait stämningsansökningen och senare ingivna tilläggsstämningar avseende ytterligare hyresfordringar. Staten Kuwait lät sig dock inte delges och tingsrätten påkallade därför biträde av Justitiedepartementet med delgivning. I januari 2007 erhölls svar från Kuwaits ambassad i Riyadh. I svaret anfördes att ambassaden hade fått svar från behörig företrädare från staten Kuwait att dess regering åberopar diplomatisk immunitet och att bifogade handlingar därför returneras.

text: Den 28 mars 2007 konstaterade tingsrätten i ett beslut att staten Kuwait fick anses delgiven stämningsansökan genom svaret från ambassaden i Riyadh. I samma beslut ogillade tingsrätten invändningen om rättegångshinder p.g.a. diplomatisk immunitet. Ett yrkande från NEB att tredskodom skulle meddelas ogillades eftersom staten Kuwait skulle beredas tillfälle att ge in svaromål innan frågan om tredskodom prövades.

text: Den 11 april 2007 förelade den då nyinrättade Attunda tingsrätt, som hade övertagit handläggningen av målet (under mål nr T 2398-07), staten Kuwait att inge skriftligt svaromål. Därefter gjordes fruktlösa försök att delge staten Kuwait föreläggandet och Södra Roslags tingsrätts beslut av den 28 mars 2007. Under det att delgivningsförsöken pågick beslutade Attunda tingsrätt den 19 juni 2008 att överlämna målet till Stockholms tingsrätt för handläggning där.

text: Stockholms tingsrätt (mål nr T 9357-08) skickade den 7 juli 2008 en skrivelse till NEB:s ombud. Genom skrivelsen informerades ombudet om att tingsrätten preliminärt hade funnit att det fanns förutsättningar för att meddela tredskodom mot staten Kuwait, dock endast avseende en del av NEB:s yrkanden (nämligen de som hade framställts före den 12 juli 2006 och som ansågs delgivna).

text: Den 9 september 2008 återlämnade Stockholms tingsrätt målet till Attunda tingsrätt för vidare handläggning där. I ett beslut den 22 juni 2009 (i mål nr T 6827-08) avvisade Attunda tingsrätt NEB:s talan enligt grunderna för

text: 42 kap. 4 § andra stycket rättegångsbalken

text: , vari det föreskrivs att en stämningsansökan ska avvisas om det är uppenbart att målet p.g.a. rättegångshinder inte kan tas upp till prövning. Tingsrättens avvisningsbeslut undanröjdes dock av Svea hovrätt genom ett beslut den 27 november 2009 (mål nr Ö 6238-09).

text: Sedan handläggningen återupptagits vid Attunda tingsrätt (då under mål nr T 9155-09) kallades parterna till ett sammanträde för muntlig förberedelse den 22 juni 2010 och förelades staten Kuwait att yttra sig. Till föreläggandet fogades alla utom två av de tilläggsyrkanden som NEB ditintills hade framställt. Den 7 juni 2010 meddelade Justitiedepartementet tingsrätten att det hade fått en not från Kuwaits ambassad. Innehållet i noten ledde tingsrätten till bedömningen att Kuwait hade delgetts både det nyssnämnda föreläggandet med de därtill fogade handlingarna och kallelsen till sammanträde för muntlig förberedelse den 22 juni 2010.

text: Vid sammanträdet för muntlig förberedelse den 22 juni 2010 inställde sig inte staten Kuwait och NEB yrkade därför att tredskodom skulle meddelas. Det uppdagades då att Kuwait inte hade delgetts samtliga de tilläggsyrkanden som NEB hade framställt och den tredskodom som sedermera (den 24 juni 2010) meddelades omfattade därför bara de yrkanden som hade delgetts Kuwait. Sålunda förpliktades staten Kuwait genom tredskodomen att betala 927 538 kr jämte ränta samt att ersätta NEB dess rättegångskostnader med 125 000 kr. Enligt tingsrätten fanns det dock inte förutsättningar att döma över de yrkanden (omfattande ett totalt kapitalbelopp på 405 000 kr) som inte hade delgivits. Handläggningen avseende de yrkandena skulle därför fortsätta.

text: Sedan tredskodomen vunnit laga kraft försökte tingsrätten, utan framgång, delge staten Kuwait de kvarvarande yrkandena. I ett föreläggande den 16 maj 2011 redogjorde tingsrätten för de delgivningsförsök som förekommit. NEB upplystes också om att tingsrätten övervägde att, med stöd av grunderna för

text: 42 kap. 4 § rättegångsbalken

text: , avvisa de kvarvarande tilläggsyrkandena. NEB förelades att redovisa sin inställning till den åtgärd som tingsrätten övervägde samt att, om bolaget motsatte sig avvisning, ange hur målet fortsatt skulle handläggas.

text: Parallellt med målets fortsatta handläggning vid tingsrätten begärde NEB verkställighet av deltredskodomen. Kronofogdemyndigheten konstaterade emellertid i utredningsrapport den 13 december 2010 att staten Kuwait saknade kända utmätningsbara tillgångar eftersom de tillgångar som kunde komma ifråga för utmätning skyddades av statsimmunitet.

text: Under hösten 2011 träffade NEB och staten Kuwait, med biträde av tjänstemän från Utrikesdepartementet, en förlikning av innebörd att Kuwait skulle betala 900 000 kr i ett för allt till NEB. Genom förlikningen avsade sig NEB rätten att begära verkställighet av den meddelade tredskodomen och vardera parten skulle stå sin rättegångskostnad.

text: Anspråket

text: NEB har i en skrift den 29 mars 2012 yrkat skadestånd av staten med totalt 475 000 kr jämte ränta enligt 6 § räntelagen från den 1 januari 2012. Av det yrkade beloppet avser 425 000 kr ersättning för ren förmögenhetsskada och 50 000 kr ersättning för ideell skada. Bolaget har även begärt ersättning för ombudsarvode i ärendet här med 30 000 kr, exklusive mervärdesskatt.

text: Som grund för anspråket har NEB åberopat att domstolarna (och i viss mån Regeringskansliet genom Utrikes- och Justitiedepartementet) har gjort sig skyldiga till flera fel och försummelser vid handläggningen av målet mellan NEB och staten Kuwait samt att den långa handläggningstiden därutöver har inneburit en kränkning av bolagets rätt till rättegång inom skälig tid. Därvid har NEB, som konkreta fel och försummelser, pekat på framförallt följande handläggningsåtgärder och beslut etc.

text: - Attunda tingsrätts underlåtenhet att delge staten Kuwait samtliga tilläggsstämningar, vilken fick till följd att tredskodom inte kunde ges över NEB:s samtliga yrkanden.

text: - Attunda tingsrätts beslut att överlämna målet till Stockholms tingsrätt.

text: - Attunda tingsrätts beslut den 22 juni 2009 att avvisa NEB:s talan på den grunden att det inte hade varit möjligt att delge staten Kuwait relevanta handlingar i målet.

text: - Attunda tingsrätts föreläggande den 16 maj 2011 som innehöll ett förnyat hot om avvisning på samma felaktiga grund som tidigare.

text: Utöver ovan nämnda konkreta fel och försummelser har NEB gjort gällande att domstolarnas samt Justitie- och Utrikesdepartementets åtgärder för att delge staten Kuwait har varit bristfälliga samt att målet har handlagts av ett stort antal olika befattningshavare utan att någon har tagit ett helhetsansvar för att driva handläggningen framåt. Detta har starkt bidragit till den utdragna handläggningstiden och har också medfört svårigheter för NEB:s ombud att få svar på olika handläggningsfrågor etc. som aktualiserats.

text: När det gäller de specifika skadorna och storleken på det yrkade skadeståndet har NEB anfört sammanfattningsvis följande.

text: 1. Attunda tingsrätts underlåtenhet att delge staten Kuwait samtliga tilläggsstämningar har betagit bolaget att få hela dess fordran domfäst. I förlikningen erhöll NEB ca 60 procent av den domfästa fordringen. Om tredskodomen hade omfattat även de 405 000 kr jämte ränta som yrkades i de två sista tilläggsstämningarna så hade bolagets förhandlingsposition vid förlikningsdiskussionerna med staten Kuwait varit i motsvarande mån bättre. Det finns därför skäl att utgå från att NEB i en sådan situation skulle ha kunnat utverka en förlikning där staten Kuwait betalade ytterligare 360 000 kr till bolaget. NEB bör därför tillerkännas skadestånd med angivet belopp.

text: 2. Den alltför långa handläggningstiden tillsammans med de felaktiga beslut som fattats under målets handläggning och underlåtenheten att delge samtliga tilläggsstämningar har medfört merkostnader för advokatarvoden. Denna merkostnad kan uppskattas till 50 000 kr.

text: 3. Eftersom bolagets rätt till rättegång inom skälig tid har kränkts är NEB även berättigat till ersättning för ideell skada. Skälig sådan ersättning bör, enligt NEB, inte understiga 50 000 kr. Yrkandet i denna del utgår från att handläggningstiden varit ungefär 3,5 år för lång.

text: 4. I och med att tilläggstämningarna slarvades bort av tingsrätten uppkom ytterligare advokatkostnader innan målet kunde avslutas. Kostnaderna om 15 000 kr är direkt hänförliga till tiden efter tredskodomen och bör således ersättas fullt ut.

text: I anslutning till ersättningsanspråket enligt punkterna 2 och 4 har NEB angivit att bolaget har haft en rättsskyddsförsäkring och därför kan bli skyldigt att återredovisa 80 procent av tillerkänd ersättning för onödiga rättegångskostnader.

text: Utredningen i övrigt

text: Justitiekanslern har inhämtat yttranden från Stockholms tingsrätt och Attunda tingsrätt. Stockholms tingsrätt har anfört att det aktuella målet endast handlagts under en kort period (ca två månader) på tingsrätten och att det under den tiden inte kan anses ha begåtts några skadeståndsgrundande fel eller försummelser.

text: Attunda tingsrätt har i sitt yttrande anfört bl.a. följande.

text: Fråga om fel eller försummelse

text: Bedömningen av vad som ska anses utgöra fel eller försummelse vid myndighetsutövning bör vara objektiv och ha sin utgångspunkt i vad den enskilde har rätt att vänta sig vid en verksamhet av det aktuella slaget. Det är därför det felaktiga resultatet och inte orsakerna till detta som blir väsentligt i sammanhanget. När det gäller domstolarnas verksamhet finns det skäl att ställa höga krav på noggrannhet (se Bengtsson, Det allmännas ansvar enligt

text: skadeståndslagen

text: , 2 uppl., s. 65 f.). Avvikelse från en lagregel eller förbiseende av ett klart och tydligt prejudikat lär i allmänhet det allmänna ansvara för. När det däremot gäller rätts- och bevisfrågor räckor det inte att en domstol gjort en bedömning som kan ifrågasättas; endast uppenbart oriktiga bedömningar kan betecknas som culpösa (jfr t.ex. rättsfallen

text: NJA 1994 s. 654

text: , 2003 s. 85 och 2007 s. 862). Även kumulerade fel hos en eller flera myndigheter kan leda till skadeståndsansvar för staten. Detsamma gäller när man inte kan peka ut vem inom en myndighet som varit oaktsam (se Bengtsson/ Strömbäck, Skadeståndslagen, En kommentar, 3 uppl. s. 97).

text: Det råder inte någon tvekan om att det hos tingsrätten begåtts misstag som fört med sig att inte alla NEB:s ingivna tilläggsyrkanden bifogades det föreläggande som skickades till Kuwait den 24 mars 2010. Resultatet av detta blev att tingsrätten den 24 juni 2010 inte kom att meddela tredskodom på hela det av NEB yrkade beloppet. Detta ledde i sin tur till att målet kom att pågå ett och ett halvt år längre än om det nämnda misstaget inte hade begåtts. Mer oklart är om det också orsakat NEB en ren förmögenhetsskada.

text: Enligt tingsrättens mening står det klart att ovan berörda misstag utgjort ett fel eller en försummelse i

text: skadeståndslagens

text: mening.

text: Vad härefter angår tingsrättens beslut av den 19 juni 2008 om överlämnande av målet kan först konstateras att övergångsbestämmelserna till den ovan nämnda ändringsförordningen (

text: ) i och för sig berättigat tingsrätten att lämna över målet till Stockholms tingsrätt. Bestämmelsen i

text: 10 kap. 15 § rättegångsbalken

text: har inte hindrat detta. Det torde dock vara så att det inte var möjligt att fatta beslut om överlämnande vid den tidpunkt som tingsrätten gjorde, eftersom berörda övergångsbestämmelser då hade upphört att gälla. Tingsrätten anser att det härigenom har begåtts ett fel eller en försummelse i skadeståndslagens mening. Effekten av detta är att handläggningen av målet fördröjts med i vart fall ett par månader.

text: NEB har också riktat kritik mot tingsrättens beslut av den 22 juni 2009, varigenom käromålet avvisades. Likaså har NEB kritiserat tingsrättens föreläggande av den 16 maj 2011, vari NEB informerades om att tingsrätten övervägde att avvisa NEB:s kvarstående tilläggsyrkanden. Med anledning av denna kritik kan följande sägas. Det må vara att beslutets riktighet och föreläggandets berättigande kan sättas ifråga. Som framgått av det föregående finns emellertid utrymme för att avvisa käromål när det föreligger tillräckligt betydande delgivningssvårigheter. Huruvida en part ska anses delgiven är en bevisfråga och huruvida delgivningssvårigheterna kan anses vara så betydande att det föreligger skäl för avvisning är en bedömningsfråga. Bevis- respektive bedömningsfrågan har i förevarande fall inte varit enkla att ta ställning till. Det kan svårligen hävdas att tingsrätten saknat fog för de ställningstaganden som gjorts i beslutet respektive för de överväganden som legat bakom föreläggandet. Vid dessa förhållanden bör inte vare sig meddelandet av beslutet eller utfärdandet av föreläggandet anses ha innefattat något fel eller någon försummelse i

text: skadeståndslagens

text: bemärkelse.

text: När det sedan gäller frågan om – och i så fall i vad mån – domstolarna och departementen varit försumliga vid handhavandet av delgivningarna med Kuwait samt i vad mån myndigheternas kumulerade försummelser fört med sig en onödig tidsutdräkt i Europakonventionens mening kan följande sägas. Enligt de ovan gjorda bedömningarna har tingsrätten gjort sig skyldig till två konkreta fel eller försummelser. Dessa försummelser torde sammantagna ha medfört en onödig handläggningstid om närmare två år, varvid beaktats att Stockholms tingsrätt inte tycks ha gjort några försök att delge Kuwait. Trots Kuwaits ovilja att låta sig delges – och de uppenbara svårigheter som detta fört med sig – anser tingsrätten vidare att ett mer aktivt och effektivt förfarande från domstolarnas och Regeringskansliets sida borde ha kunnat leda till ytterligare något halvårs kortare handläggningstid. I detta sammanhang kan inskjutas att det – att döma av dagboksbladen – förekommit perioder som präglats av viss passivitet från domstolarnas sida (t.ex. oktober 2008 – februari 2009). Samtidigt ska också framhållas att NEB:s sista tilläggsyrkande lämnades in till tingsrätten så sent som den 10 oktober 2008. Tingsrättens sammantagna bedömning blir alltså att NEB:s rätt till en rättegång inom skälig tid blivit kränkt och att staten bör hållas ansvarig för ca två och ett halvt års onödig tidsutdräkt.

text: Fråga om skada

text: Utgångspunkten bör vara att staten är principiellt ersättningsskyldig gentemot den enskilde för den förmögenhetsskada som domstolarnas fel eller försummelser föranlett.

text: Punkten 1

text: Som ovan nämnts är det tingsrättens uppfattning att det förekommit fel eller försummelser hos tingsrätten som lett till att tredskodomen av den 24 juni 2010 inte kom att omfatta hela det av NEB yrkade beloppet. Staten bör därmed kunna hållas skadeståndsansvarig för den förmögenhetsskada som detta medfört för NEB.

text: Frågan är då närmast om det föreligger ett adekvat orsakssamband mellan tingsrättens skadeståndsgrundande fel/försummelse och NEB:s påstådda förmögenhetsskada. I detta sammanhang kan flera frågor bli aktuella att överväga, däribland följande. Har NEB gjort vad bolaget kunnat för att begränsa sin skada? I vad mån finns det förutsättningar att, inom ramen för de överväganden JK har att göra i ett skaderegleringsärende av förevarande slag, tillämpa

text: 35 kap. 5 § rättegångsbalken

text: Tingsrätten finner inte skäl att göra någon uttömmande analys av dessa och andra skadeståndsrättsliga grundfrågor, men följande allmänna synpunkter kan ändå framföras.

text: I förstone kan det tyckas rimligt att anta att Kuwait skulle ha erbjudit NEB ett högre förlikningsbelopp, om tingsrättens tredskodom hade omfattat hela det av NEB yrkade beloppet. Vid närmare eftertanke är det dock på intet sätt självklart. Det är omöjligt att bedöma om förlikningsbeloppet skulle ha blivit högre om NEB istället, enligt sina egna beräkningar, hade gått in i förlikningsdiskussionerna med en i en lagakraftvunnen tredskodom fastställd fordran om 1 890 499 kr (inklusive kapitalbelopp och per den l augusti 2010 upplupen ränta), men utan möjlighet att utverka någon ytterligare dom. Förlikningar påverkas av omständigheter av olika art på båda sidor som normalt inte går att utläsa av domstolens handlingar.

text: Det går alltså inte att säga att förlikningsbeloppet skulle ha ökat linjärt med en dom på ett högre belopp eller att det alls skulle ha blivit högre. Härtill kommer att det i vart fall kan ifrågasättas om en part som oberoende av bevekelsegrunderna för sitt handlande nöjer sig med att träffa en förlikning på ett belopp som klart understiger det belopp som parten har en fordran på och beträffande vilken det till viss del finns en verkställbar dom ska kunna erhålla skadestånd av staten för del av det överskjutande beloppet.

text: Tingsrätten överlämnar med dessa synpunkter prövningen av NEB:s yrkande under punkten 1 till JK.

text: Punkten 2

text: Som anförts i det föregående menar tingsrätten att det inte utgjorde någon felaktighet eller försummelse i

text: skadeståndslagens

text: mening att avvisa käromålet. Med utgångspunkt från denna bedömning bör inte staten kunna bli ersättningsskyldig för NEB:s rättegångskostnader i hovrätten i avvisningsmålet. Oavsett hur detta bedöms kan i denna del samma resonemang föras som under punkten 1 eftersom rättegångskostnaderna omfattas av parternas förlikning.

text: Punkten 3

text: Som framgått ovan bedömer tingsrätten att NEB:s på Europakonventionen grundade rätt till en rättegång inom skälig tid blivit kränkt och att den oskäliga tidsutdräkten kan uppskattas till ungefär två år och sex månader. Det är bekant för tingsrätten att såväl Europadomstolen som Högsta domstolen och JK i ett antal avgöranden har prövat hur ersättning för en konventionskränkning av aktuellt slag ska beräknas. Mot denna bakgrund finner tingsrätten inte anledning att uttala sig närmare om denna ersättningspost.

text: Punkten 4

text: Även rättegångskostnaderna som uppstått efter tredskodomen omfattas av parternas förlikning och som tidigare anförts är sambandet mellan tingsrättens felaktiga handläggning och resultatet av förlikningen oklart. Det begärda beloppet anser tingsrätten i och för sig skäligt.

text: Övrigt

text: Den kritik som NEB riktar mot att ett stort antal domare, notarier och annan personal handlagt målet är riktig. Att detta haft en negativ inverkan på handläggningen och handläggningstiden är uppenbart.

text: Det finns i detta sammanhang anledning att lyfta fram att Attunda tingsrätt sedan 2011 har infört en ordning med en tydligare domarstyrning av de dispositiva tvistemålen. Nya tvistemål tilldelas och granskas av en ansvarig domare. Den domaren bestämmer sedan om den inledande beredningen kan skötas av notarie eller beredningsjurist eller om målets beskaffenhet gör att domaren själv ska göra det. Denna ordning innebär att alla domare har drivningsansvar för en viss mängd dispositiva tvistemål och att alla sådana mål har en drivningsansvarig domare. En bättre domarstyrning av målen i kombination med andra åtgärder har gjort att vi stadigt minskar andelen äldre tvistemål.

text: NEB har fått del av domstolarnas yttranden och har inkommit med kompletterande synpunkter.

text: Justitiekanslerns bedömning

text: Rättegångsbalkens

text: regler om talans väckande m.m.

text: Enligt

text: 13 kap. 4 § första stycket rättegångsbalken

text: gäller som huvudregel att talan väcks genom stämning.

text: Av 13 kap. 3 § rättegångsbalken framgår att väckt talan som utgångspunkt inte får ändras. I bestämmelsen anges också i vilka fall en ändring får ske. Ett av dessa fall är att käranden framställer ett nytt yrkande som stödjer sig på väsentligen samma grund (första stycket 3 andra meningen).

text: Den som vill inleda en tvistemålsrättegång ska hos rätten skriftligen ansöka om stämning (

text: 42 kap. 1 § rättegångsbalken

text: ). Enligt 42 kap. 5 § rättegångsbalken ska rätten utfärda stämning på svaranden att svara på käromålet, om ansökan uppfyller kraven i 1 och 2 §§ samma kapitel. Om stämning utfärdas ska svaranden delges stämningen tillsammans med stämningsansökan och därtill fogade handlingar. Utfärdas stämning i målet ska förberedelse äga rum och svaranden ska vid förberedelsen avge svaromål (42 kap. 6 och 7 §§ rättegångsbalken). Av 42 kap. 11 § rättegångsbalken följer vidare att i mål där förlikning om saken är tillåten svaranden får föreläggas att skriftligen avge svaromål vid påföljd att tredskodom annars kan komma att meddelas mot honom. I ett sådant föreläggandet ska anges vad svaranden enligt 44 kap. 7 a eller 7 b §§ samma balk ska iaktta för att tredskodom inte ska kunna meddelas mot honom. I föreläggandet ska också anges när tredskodom kan komma att meddelas. I mål där förlikning om saken är tillåten ska parterna vidare, om förberedelsen äger rum vid sammanträde, föreläggas att inställa sig vid äventyr av att tredskodom annars kan komma att meddelas (

text: 42 kap. 12 § rättegångsbalken

text: I

text: 13 kap. 4 § andra stycket rättegångsbalken

text: stadgas – som undantag från huvudregeln i bestämmelsens första stycke att talan väcks genom stämning – att kärande, som vill ändra sin talan enligt 13 kap. 3 § samma balk, får göra det muntligen inför rätten eller skriftligen. I bestämmelsen anges vidare att svaranden då ska erhålla del av ändringen.

text: I mål där förlikning om saken är tillåten ska tredskodom meddelas om ena parten uteblir från ett sammanträde under förberedelsen och den uteblivne har förelagts att inställa sig vid påföljd av att tredskodom annars kan komma att meddelas och motparten yrkar att tredskodom ska meddelas (44 kap. 2 § rättegångsbalken).

text: En tredskodom mot svaranden ska grundas på kärandens framställning av omständigheterna i målet, under förutsättning att svaranden har erhållit del av framställningen och den inte strider mot förhållande som är allmänt veterligt. I den mån framställningen inte innehåller laga skäl för käromålet eller det annars uppenbart framgår att käromålet är ogrundat, ska käromålet ogillas. (

text: 44 kap. 8 § andra stycket rättegångsbalken

text: I

text: 33 kap. 2 § rättegångsbalken

text: stadgas att om rätten ska underrätta någon om innehållet i en handling eller om något annat, får det ske genom delgivning. Delgivning ska användas, om det är särskilt föreskrivet eller om det med hänsyn till syftet med bestämmelsen om underrättelse framgår att delgivning bör ske, men bör i övrigt tillgripas bara om det är påkallat med hänsyn till omständigheterna. Enligt förarbetena till bestämmelsen är det oftast inte möjligt att avstå från delgivning om fråga är om ett föreläggande som innehåller eller åtföljs av något material som är nytt för mottagaren och om saken kan komma att avgöras utan att denne yttrat sig.

text: Skadeståndsrättsliga utgångspunkter

text: Enligt

text: 3 kap. 2 § 1 skadeståndslagen (1972:207)

text: ska staten ersätta personskada, sakskada eller ren förmögenhetsskada som vållas genom fel eller försummelse vid myndighetsutövning i sådan verksamhet som staten svarar för. Enligt

text: 3 kap. 2 § 2 skadeståndslagen

text: ska staten också ersätta skada på grund av att någon kränks på sätt som anges i

text: 2 kap. 3 § samma lag

text: genom fel eller försummelse vid sådan myndighetsutövning. Ersättning för sådan ideell skada kan utgå med stöd av

text: 2 kap. 3 § skadeståndslagen

text: endast när den skadelidande har utsatts för en allvarlig kränkning genom vissa typiskt sett integritetskränkande brott. Tjänstefel kan enligt praxis endast under vissa begränsade omständigheter anses utgöra ett sådant brott. Regleringen i

text: skadeståndslagen

text: innebär att staten normalt inte är skyldig att ersätta ideell skada som uppkommer vid myndighetsutövning.

text: Av praxis framgår att det för skadeståndsansvar inte är tillräckligt att en myndighet eller en domstol har gjort en felaktig bedömning av en rätts- eller bevisfråga eller kan kritiseras för sitt ställningstagande i en fråga där det har funnits utrymme för en skönsmässig bedömning. Endast rena förbiseenden av en bestämmelse eller uppenbart oriktiga bedömningar anses utgöra fel eller försummelse i den mening som avses i 3 kap. 2 § skadeståndslagen. (Jämför

text: NJA 1994 s. 654

text: NJA 2003 s. 285

text: och

text: NJA 2007 s. 862

text: Enligt Högsta domstolens praxis på senare tid (se främst

text: NJA 2005 s. 462

text: och

text: NJA 2007 s. 584

text: ) kan staten också bli ersättningsskyldig vid överträdelser av Europakonventionens bestämmelser. I den mån Sverige har en förpliktelse att gottgöra en överträdelse av konventionen genom en rätt till skadestånd ska skadestånd i första hand utgå med stöd av 3 kap. 2 § skadeståndslagen. Vid prövningen enligt

text: 3 kap. 2 § skadeståndslagen

text: ska bestämmelsen tolkas konformt med konventionen. Detta har ansetts innebära att den nyss nämnda begränsningen att endast uppenbart oriktiga bedömningar medför skadeståndsskyldighet inte ska tillämpas om ett konstaterat fel eller en försummelse också innefattar en överträdelse av konventionen. När det gäller ersättning för ideell skada kan enligt Högsta domstolen de begränsningar som följer av

text: 2 kap. 3 § skadeståndslagen

text: inte bortfalla ens vid en konventionskonform tolkning. Ersättning för ideell skada vid överträdelser av konventionen kan därmed i regel inte grundas på skadeståndslagens regler, men kan utgå utan särskilt lagstöd om det krävs för att uppfylla Sveriges åtaganden enligt konventionen.

text: För en rätt till ersättning krävs förutom att det har förekommit ett skade-ståndsgrundande fel eller en försummelse eller en konventionsöverträdelse att detta kan anses ha vållat eller annorlunda uttryckt direkt orsakat skada för den enskilde. Enligt allmänna skadeståndsrättsliga principer ankommer det på den som begär ersättning att styrka skadan och dess omfattning. Om det är fråga om uppskattning av en inträffad skada och full bevisning om skadan inte alls eller endast med svårighet kan föras finns det dock, enligt

text: 35 kap. 5 § rättegångsbalken

text: , möjlighet att uppskatta skadan till skäligt belopp. Möjligheten till sådan skälighetsuppskattning står öppen även vid den frivilliga skadereglering som sker hos Justitiekanslern.

text: Skadeståndsgrundande fel eller försummelser?

text: NEB har vid ett flertal tillfällen efter det att talan väcktes framställt nya yrkanden, som har avsett hyresfordringar som har förfallit löpande enligt det hyresavtal som NEB åberopade som grund för den ursprungligen väckta talan. Dessa tilläggsyrkanden har utgjort sådana taleändringar som är tillåtna enligt

text: 13 kap. 3 § första stycket 3 andra meningen rättegångsbalken

text: och som kunnat upptas till prövning utan stämning. Av 13 kap. 4 § andra stycket rättegångsbalken framgår det att svaranden ska få del av sådana tilläggsyrkanden. Även om det inte finns någon uttrycklig föreskrift om att tilläggsyrkan den ska formellt delges svaranden (jfr vad som enligt

text: 42 kap. 5 § andra stycket rättegångsbalken

text: gäller vid utfärdande av stämning) så ligger det i sakens natur att kommuniceringen av sådana yrkanden måste ske skyndsamt och på ett sätt som säkerställer att svaranden verkligen får del av dem. Bedömningen av om ett nytt yrkande innefattar en tillåten taleändring och av hur ett sådant yrkande lämpligen bör kommuniceras med svaranden kan inbegripa förhållandevis komplicerade rättsliga överväganden. Häri ligger att domstolen organisatoriskt måste säkerställa att sådana handläggningsfrågor inte anförtros anställda som inte har erforderlig kompetens och erfarenhet. Som detta fall väl illustrerar är det också angeläget att ansvaret för ett måls beredning inte blir alltför splittrat. Särskilt gäller detta naturligtvis i fall där det, p.g.a. delgivningssvårigheter eller av annan anledning, redan från början har uppstått problem vid handläggningen.

text: Som framgår av Attunda tingsrätts yttrande har tilläggsyrkandena inte handlagts enligt dessa principer. Tingsrättens underlåtenhet att delge staten Kuwait samtliga tilläggsyrkanden får – som tingsrätten också själv konstaterat – anses försumlig på ett sådant sätt som medför skadeståndsskyldighet för staten för sådan skada som avses i 3 kap. 2 § 1 skadeståndslagen.

text: Även Attunda tingsrätts beslut att, utan stöd i gällande rätt, överlämna målet till Stockholms tingsrätt får anses innefatta ett sådant förbiseende som i och för sig är skadeståndsgrundande enligt nyss nämnda bestämmelse.

text: Däremot kan beslutet att avvisa NEB:s talan med anledning av de delgivningssvårigheter som fanns – även om beslutet kan ifrågasättas – inte anses ha innefattat någon sådan uppenbart oriktig bedömning som kan föranleda slutsatsen att det var felaktigt i den mening som avses i 3 kap. 2 § skadeståndslagen. Inte heller föreläggandet den 16 maj 2011, där tingsrätten upplyste om att den på nytt övervägde att avvisa NEB:s talan, kan anses ha innefattat någon sådan felaktighet. Att tingsrättens beslut och handläggningsåtgärder i sistnämnda hänseenden inte kan anses innefatta några skadeståndsgrundande fel eller försummelser saknar dock nämnvärd betydelse för den fortsatta bedömningen eftersom NEB inte har framställt några konkreta yrkanden som – för att bifallas – förutsätter att det har förekommit fel i dessa avseenden.

text: Det är inte visat att det vid Stockholms tingsrätts eller Regeringskansliets handläggning har förekommit några skadeståndsgrundande fel eller försummelser. En annan sak är att eventuell passivitet etc. vid handläggningen där kan få betydelse för frågan om NEB:s rätt till rättegång inom skälig tid har åsidosatts.

text: Överträdelse av

text: artikel 6.1 i Europakonventionen

text: Enligt

text: artikel 6.1 i Europakonventionen

text: har var och en vid prövningen av hans eller hennes civila rättigheter och skyldigheter eller vid en anklagelse om brott rätt till domstolsprövning inom skälig tid. NEB:s talan i det nu aktuella målet har avsett en civil rättighet i den mening som avses i artikel 6.1 i konventionen och artikeln har därmed varit tillämplig vid domstolarnas handläggning av målet.

text: Frågan om rätten till rättegång inom skälig tid har åsidosatts ska enligt Europadomstolens praxis avgöras genom en helhetsbedömning där hänsyn tas till samtliga omständigheter i det enskilda fallet. Förutom den totala handläggningstiden beaktas särskilt vid bedömningen målets komplexitet, parternas agerande, domstolarnas handläggning av målet samt vad som har stått på spel för den enskilde. Inom ramen för bedömningen av domstolarnas handläggning av målet fäster Europadomstolen särskild vikt vid om det har förekommit längre perioder av inaktivitet.

text: I ett sådant tvistemål som det här har varit fråga om räknas den relevanta tiden från det att en tvist om rättigheten har uppkommit, dvs. i detta fall från det att NEB:s talan anhängiggjordes den 10 oktober 2005. Tvisten löstes slutligt först i och med att målet, den 29 december 2011, skrevs av efter parternas förlikning. Den sammanlagda handläggningstiden uppgick alltså till drygt sex år.

text: En så lång handläggningstid i en instans för ett, som det får anses, i sak förhållandevis enkelt tvistemål framstår som utgångspunkt inte som rimlig. Vid bedömningen i detta fall måste dock beaktas de betydande delgivningssvårigheter som förekommit. Att staten Kuwait av allt att döma har undanhållit sig delgivning är inte något som domstolarna kan lastas för, men i den mån tidsutdräkten kan tillskrivas passivitet eller misstag från dessa i deras försök att få till stånd en delgivning så har det naturligtvis betydelse för bedömningen. Härvid konstateras att den i sig skadeståndsgrundande underlåtenheten att inför sammanträdet för muntlig förberedelse den 22 juni 2010 delge staten Kuwait samtliga tilläggsyrkanden uppenbarligen har medfört en onödig tidsutdräkt i det att all, eller i princip all handläggningstid som förekommit efter det sammanträdet rimligen hade undvikits om tredskodomen hade kunnat omfatta NEB:s samtliga yrkanden.

text: Justitiekanslern konstaterar vidare att det under handläggningen har förekommit perioder av inaktivitet hos framförallt Attunda tingsrätt och att den tingsrättens beslut att avvisa NEB:s talan, även om det inte kan sägas ha varit uppenbart felaktigt, har bidragit till den utdragna handläggningen.

text: Det finns inte något som tyder på att NEB, genom sitt eget agerande, har bidragit till tidsutdräkten. Mot angiven bakgrund och vid en samlad bedömning finner Justitiekanslern därför att NEB:s rätt till domstolsprövning inom skälig tid enligt artikel 6.1 i Europakonvention har åsidosatts.

text: Ersättning för ekonomisk skada

text: NEB:s yrkande om ersättning med 360 000 kr (punkten 1) bygger på ett resonemang som går ut på att bolagets position vid förlikningsförhandlingarna med staten Kuwait hade varit bättre och lett till en högre förlikningslikvid om även tilläggsyrkandena hade delgivits och omfattats av den meddelade tredskodomen.

text: En förutsättning för att den angivna skadan ska vara ersättningsgill är att det i vart fall framstår som sannolikt att en tredskodom som hade omfattat även de belopp som yrkats i de kvarvarande tilläggsyrkandena skulle ha haft direkt betydelse för utfallet av förlikningsförhandlingarna. Enligt Justitiekanslerns bedömning kan så inte anses vara fallet. När förlikningsförhandlingarna kom till stånd stod det redan klart att tredskodomen inte kunde verkställas. Att betalningsskyldigheten hade fastställts i dom kan därmed i detta fall inte antas ha haft någon avgörande betydelse för staten Kuwaits villighet att träffa en överenskommelse. Förlikningen omfattade även de kvarvarande fordringarna. Vid sådana förhållanden är det alltför ovisst vilken betydelse beloppet som fastställts i dom hade för att det ska kunna antas att NEB skulle ha erhållit en högre förlikningslikvid än vad som blev fallet. Förutsättningar för att utge skadestånd i denna del föreligger därför inte.

text: NEB har även begärt ersättning för merkostnader avseende ombudsarvode. De fel och försummelser som förekommit vid handläggningen av tvistemålet har uppenbarligen föranlett vissa sådana merkostnader. Mest uppenbart är de kostnader om 15 000 kr som uppstått i tiden efter deltredskodomen den 24 juni 2010 (punkten 4), men det finns även skäl att utgå från att den utdragna handläggningen och de övriga brister vid denna som berörts ovan har medfört vissa merkostnader (punkten 2). Sammantaget bedömer Justitiekanslern att merkostnaderna kan uppskattas till 30 000 kr. Eftersom NEB, enligt vad bolaget självt har anfört, har haft en rättsskyddsförsäkring som bekostat 80 procent av ombudskostnaderna och då det inte framkommit att försäkringsgivaren rent faktiskt har riktat något återkrav mot NEB avseende den ersättning som betalats ut från försäkringen kan det dock inte komma ifråga att nu tillerkänna bolaget ersättning med mer än 6 000 kr, vilket motsvarar 20 procent av den uppskattade, totala merkostnaden på 30 000 kr.

text: Ersättning för ideell skada

text: Enligt

text: artikel 13 i Europakonventionen

text: ska den vars rättigheter enligt konventionen har åsidosatts ha tillgång till ett effektivt nationellt rättsmedel för att komma till rätta med överträdelsen.

text: NEB har inte gottgjorts och har inte heller kunnat gottgöras för den kränkning av rätten till rättegång inom skälig tid som bolaget utsatts för inom ramen för den process där överträdelsen skedde. Vad som återstår då är (förutom ovan berörd ersättning för merkostnader i form av ombudsarvode) ekonomisk ersättning för den ideella skada som bolaget kan ha lidit. Enligt Europadomstolens praxis föreligger det en stark men motbevisbar presumtion för att ett åsidosättande av rätten till rättegång inom skälig tid medför en ideell skada för fysiska personer. Den skadan består enligt Europadomstolen av de känslor av oro och maktlöshet som den enskilde upplever genom under alltför lång till hållas i ovisshet om utgången av processen. Dessa principer är inte omedelbart överförbara på juridiska personer. Europadomstolen har emellertid inte uteslutit att även juridiska personer kan lida annan skada än ekonomisk, som kräver ekonomisk gottgörelse. Den skada som då avses är främst en osäkerhet att planera för verksamheten och andra svårigheter att leda företaget, inbegripet den ängslan och det obehag som i en sådan situation kan tänkas uppkomma hos aktieägare, styrelseledamöter och andra i bolagets ledning. (Se t.ex. Comingersoll S.A. v. Portugal, Application no. 35382/97.) Vid bedömningen av om ersättning för ideell skada ska utgå till en juridisk person är det därmed bl.a. av betydelse vilken typ av fordran saken gäller, liksom fordringens omfattning ställd i relation till bolagets verksamhet. I enlighet därmed har Justitiekanslern i ärendet med dnr

text: konstaterat att den långsamma handläggningen av ett förenklat tvistemål där det yrkade kapitalbeloppet understeg 10 000 kr knappast kunde ha orsakat sökanden – ett publikt aktiebolag – svårigheter att planera verksamheten eller ha vållat något mer påtagligt obehag hos bolagets företrädare. Bedömningen har emellertid blivit den motsatta avseende ett anspråk som framställts av ett av en fysisk person helägt aktiebolag, där ägaren också arbetat i bolagets verksamhet – en trafikskola (se dnr

text: ). Såvitt utredningen utvisar är NEB ett mindre företag med en omsättning om några miljoner per år. Det totalt yrkade kapitalbeloppet i målet har således varit högt i förhållande till verksamheten i övrigt. Vid sådana förhållanden bedömer Justitiekanslern att det i detta fall finns tillräcklig grund för att anta att NEB har lidit ideell skada med anledning av den utdragna handläggningstiden.

text: Med utgångspunkt i vad som utgivits i liknande fall och med beaktande av Högsta domstolens avgöranden i

text: NJA 2010 s. 363

text: och 2012 s. 211 (I-II), finner Justitiekanslern att ersättningen för ideell skada bör bestämmas till skäliga 25 000 kr.

text: Ränta

text: NEB har yrkat ränta från den 1 januari 2012 men har inte närmare angivit varför ränta ska utgå från den tidpunkten. Stöd för att bifalla ränteyrkandet på annat sätt än vad som framgår av

text: 4 § tredje stycket räntelagen

text: – dvs. 30 dagar från det att anspråket på skadestånd framställdes – förligger därmed inte.

text: Ersättning för ombudsarvode i skaderegleringsärendet

text: NEB:s skadeståndsyrkanden har inte bifallits fullt ut. I de centrala frågorna, om skadeståndsskyldighet för staten alls föreligger, har bolaget dock haft framgång. Med denna utgångspunkt bör bolaget tillerkännas ersättning för sina ombudskostnader i ärendet här, i den utsträckning de även i övrigt framstår som skäliga. Med hänsyn till ärendets art och omfattning bedömer Justitiekanslern att ersättning ska utgå med 15 000 kr.

text: Avslutande synpunkter

text: Som framgår av Attunda tingsrätts yttrande har tingsrätten numera infört en ordning för tydligare domarstyrning av de dispositiva tvistemålen. Justitiekanslern bedömer att den ordningen bör kunna förhindra att handläggningsbrister av det slag som har framkommit i detta ärende uppkommer i framtiden. Mot den bakgrunden saknas det skäl för Justitiekanslern att vidta någon ytterligare åtgärd inom ramen för Justitiekanslerns tillsynsbehörighet.