avgjordAv: Justitieombudsmannen Thomas Norling

nyckelord: Drogtest Hembesök Samtycke

title: Allvarlig kritik mot Södermalms stadsdelsnämnd i Stockholms kommun för att i ett hyreskontrakt med en enskild om en träningslägenhet ha tagit in villkor med bl.a. krav på viss läkarkontakt, medicinering, hembesök och drogkontroller

sammanfattning: Södermalms stadsdelsnämnd i Stockholms kommun ingick ett hyresavtal och upplät en lägenhet i andra hand till en kvinna. Nämnden beviljade därefter kvinnan bistånd i form av boende i en s.k. träningslägenhet. Till hyresavtalet fogades en överenskommelse med olika krav för boende i träningslägenhet. Överenskommelsen innehöll bl.a. krav på viss läkarkontakt och viss medicinering, krav på tillsyns- och hembesök, krav på nykterhets- och drogkontroller samt krav på att endast kvinnan fick bo i lägenheten. Det framgick att hon riskerade att förlora bostaden om hon inte följde kraven. JO uttalar sig i beslutet om de olika krav som nämnden ställt på kvinnan och konstaterar att de till stora delar står i strid med regeringsformens bestämmelser och saknar stöd i lag. JO slår även fast att kraven i andra delar strider mot reglerna i 12 kap. jordabalken. JO pekar i beslutet också på legalitetsprincipen och att en myndighet endast får vidta åtgärder som har stöd i rättsordningen. JO påtalar vidare att det är särskilt allvarligt att nämnden felaktigt påstått att kvinnan riskerade att förlora bostaden om hon inte följde de krav som nämnden inte haft rätt att ställa. I beslutet uttalar JO allvarlig kritik mot stadsdelsnämnden för de omfattande brister som framkommit vid granskningen av ärendet.

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO klagade AA på Södermalms stadsdelsförvaltning i Stockholms kommun och uppgav i huvudsak följande: Efter att hon varit hemlös en längre tid beviljade socialtjänsten henne en träningslägenhet. För att hon skulle få flytta in i lägenheten krävde socialtjänsten att hon skrev under en handlingsplan som innehöll skrivningar bl.a. om att hon var tvungen att ha kontakt med en viss läkare vid psykiatrin och att hon skulle ta viss medicin. Hon kände sig tvingad att skriva under handlingsplanen eftersom hon annars inte hade fått träningslägenheten. AA ifrågasatte om agerandet var förenligt med

text: socialtjänstlagens

text: bestämmelser om integritet och självbestämmande.

text: Till anmälan fogade AA en handling benämnd Överenskommelse för boende Träningslägenhet.

text: Utredning

text: JO begärde in vissa handlingar från Södermalms stadsdelsförvaltning i Stockholms kommun.

text: Därefter begärde JO att stadsdelsnämnden skulle yttra sig över AA:s anmälan.

text: I ett remissvar uppgav nämnden följande:

text: Allmänt om bistånd till träningslägenhet Rätten till bistånd enligt

text: socialtjänstlagen (2001:453)

text: innebär inte att nämnden ska tillgodose behovet av bostäder i allmänhet. Det finns dock situationer när nämnden är skyldig att bistå den enskilde med att finna en bostad, t.ex. när en person är helt bostadslös och har speciella svårigheter att på egen hand skaffa bostad på den ordinarie bostadsmarknaden. Det finns olika former av bistånd som kan bli aktuella när det kommer till boendelösningar. Huruvida bistånd till boende ska ges och i vilken form ska avgöras utifrån förutsättningarna i det enskilda fallet som grundas på en individuell bedömning. Syftet med bistånd till träningslägenhet är inte att erbjuda tak över huvudet utan att genom stöd erbjuda en möjlig väg till eget boende för personer med missbruksproblem, psykiska problem eller allvarliga sociala problem. Biståndet är riktat till personer som inte på egen hand kan bli godkända som förstahandshyresgäster då de har missbruks, psykiska eller andra allvarliga sociala problem som gör att de behöver stöd från socialtjänsten för att få, klara och behålla ett eget boende. Boende i träningslägenhet kan vara en förberedelse inför boende i försökslägenhet eller annan mer permanent form av boende. Insatsen syftar till att utveckla den enskildes förmåga att klara av ett eget boende och i det arbetet utgör träningslägenhet ofta ett första steg där nästa steg är boende i försökslägenhet. Stockholms stad erbjuder försökslägenheter med stöd av

text: 4 kap. 2 § socialtjänstlagen

text: med yttersta syfte att möjliggöra för den enskilde att godkännas som förstahandshyresgäst. För att bistånd i form av träningslägenhet som är ett beslut enligt

text: 4 kap

text: l §

text: socialtjänstlagen

text: ska vara aktuell ska en individuell bedömning göras av förutsättningar för den enskilde att på sikt, med det stöd som kan ges genom socialtjänsten och andra aktörer, få tillgång till en bostad med förstahandskontrakt. I Stockholms stads riktlinjer anges att följande förutsättningar ska uppfyllas för att insatsen ska vara aktuell: • personen tillhör målgruppen för träningslägenhet vilken beskrivits ovan, • han/hon bedöms ha förutsättning att klara ett eget boende med omfattande stöd från socialtjänsten och eventuella andra vårdgivare samt, • är beredd att följa det som uppgjorts i arbetsplanen/överenskommelsen och de regler för boende i träningslägenhet som upprättas mellan handläggare och honom/henne. En träningslägenhet görs tillgänglig för förvaltningen att hyra via SHIS eller bostadsförmedlingen. Lägenheten hyrs därefter ut i andra hand till den aktuella brukaren som beviljats biståndet. Träningslägenhet kombineras vanligen med boendestöd och den enskilda samtycker till en arbetsplan, alltså en planering för den vård som bedömts föreligga för ett gynnande beslut. Syftet med en arbetsplan är att förbereda och genomföra ett fungerande boende för den enskilde och att ha en åtgärdsplan om boendet inte skulle fungera. Planen är kopplad till biståndet och utformas med beaktande av att träningslägenheten ska vara en förberedelse inför att erhålla en försökslägenhet eller annat mer permanent

text: boende. För att biståndet ska uppfylla sitt syfte måste arbetsplanen vara nära kopplad till likvärdiga krav som ställs gentemot en hyresgäst på den ordinarie hyresmarknaden. Om arbetsplanen inte efterföljs kan det innebära att den enskilde erbjuds ytterligare stödinsatser, att biståndet upphör eller ges i annan form. Avsikten är inte att arbetsplanen ska ses som en del av hyreskontraktet. En avvikelse från arbetsplanen kan dock i vissa fall sammanfalla med ett agerande som kan få hyresrättsliga konsekvenser utifrån det regelverk som gäller för upplåtelsen. Uppsägning av kontraktet kan ske, enligt särskilt villkor i hyreskontraktet, i de fall då den enskilde inte längre har ett gällande biståndsbeslut.

text: Svar på anmälarens synpunkter Nämnden är överens med anmälaren, AA, om att arbetsplanen i det aktuella ärendet är utformad på ett sätt som framstår som att träningslägenheten villkoras av enskilda skrivelser i planen. I det aktuella ärendet utgörs arbetsplanen av den handling som är rubricerad ”Överenskommelse för boende”. Planen kan ge intryck av att hyreskontraktet kan sägas upp bl.a. vid misskött medicinering, vägran till nykterhetskontroll eller om hyresgästen inte tillåter tillsynsbesök. Detta är inte förenligt med

text: 12 kap.

text: jordabalken

text: eller

text: 2 kap.

text: regeringsformen

text: . Villkoren i dessa delar skulle rätteligen inte ha funnits med i arbetsplanen. Villkoren i planen är för skarpt formulerade då de kan ge intryck av att vara absoluta krav för behållande av hyreskontrakt eller för rätten till bistånd. I detta sammanhang vill nämnden emellertid förtydliga att dessa villkor, utifrån nämndens rutiner, inte skulle åberopas som skäl vid en uppsägning av hyreskontraktet. I dessa delar är alltså formuleringarna i sig för skarpa men speglar inte hur nämnden arbetar i praktiken. I kontakten med den enskilde har arbetsplanen inte heller presenterats lika skarpt som den kan framstå i skrift. Handläggande socialsekreterare har förklarat för AA att syftet med överenskommelsen är att kunna följa upp och hitta lösningar för att kvarboende ska fungera och att eventuella avsteg i första hand ska leda till att en dialog initieras. Sådan dialog har också skett under de månader som biståndet sedan har tillhandahållits genom att upprepade möten med AA har skett för att hitta lösningar för att få stödet att fungera på bästa sätt. AA sköter sitt boende och följer sin handlingsplan. Biträdande chefer har i arbetet med yttrandet redogjort för att det också är det generella förfarandet vid handläggningen av dessa ärenden att arbetsplanen inte presenteras som ett absolut krav för bistånd eller behållande av hyreskontrakt; handläggningen fokuserar på behovet av att följa upp den specifika insatsen. Avseende skrivningen om förvaltningens rätt att gå in i försöks- och träningslägenheter så går förvaltningens boendestödjare inte in i en lägenhet utan att vid varje enskilt tillfälle inhämta samtycke från den enskilde. Skrivningen i arbetsplanen skulle således inte ensam kunna åberopas för att bereda utförarna tillträde till lägenheten. Även här är det skrivningen för skarp. I sammanhanget ska nämnas att det kan finnas behov av att gå in i en lägenhet utan inhämtande av samtycke i situationer där det finns stor oro för den boende. Villkoren i arbetsplanen ska förstås som att de är kopplade till biståndsbeslutet. Formuleringarna i den aktuella arbetsplanen är skarpt formulerade och kan uppfattas som absoluta villkor för biståndet då de ställer krav på medicinering, nykterhetskontroller och tillsyn som inte är förenliga med

text: socialtjänstlagen

text: . Därmed skulle kraven och förutsättningar för biståndet ha formulerats och tydliggjorts på annat sätt liksom vilka krav som ställs för upprätthållande av biståndet. Nämnden vill understryka att exempelvis nykterhet och att sköta vårdkontakter ligger till grund vid ett ställningstagande för fortsatt bistånd i aktuell form eller om andra mer eller mindre omfattande insatser bättre motsvarar den enskildes behov. Faktorer som nykterhet och skötsamhet när det gäller ekonomi har avgörande betydelse för att få möjlighet att erbjudas försökslägenhet. Det finns därför skäl att benämna dessa faktorer i en arbetsplan men inte som absoluta krav eller villkor för fortsatt bistånd.

text: Avslutande kommentarer Stockholms stads riktlinjer om handläggning av försöks- och träningslägenheter är under översyn vid socialförvaltningen. En prioriterad fråga i samband med kommande revidering är att tydliggöra vilka delar av tillhandahållandet av försöks- och träningslägenheter som är hänförliga till biståndsbedömningen respektive hyresavtalet mellan nämnden och den enskilde. Tillhandahållandet av försöks- och träningslägenheter är en viktig del av det stödjande arbetet för personer utan tillgång till den ordinarie bostadsmarknaden som annars riskerar att fastna i hemlöshet. Insatsen ges i samverkan mellan Stockholms stad och hyresvärdar i staden. De sistnämnda måste väga sin möjlighet att tillhandahålla lägenheter för detta ändamål mot andra intressen som de har att förhålla sig till. De allmännyttiga bostadsbolagen har i sina ägardirektiv utöver att verka för social hållbarhet även bl.a. att medverka till åtgärder för ökad trygghet och attraktivitet i stadsmiljön. Om de krav nämnden kan ställa på biståndstagare i alltför hög utsträckning inskränks riskerar detta att urholka möjligheten att i praktiken tillhandahålla boende i den här formen. Nämnden vill med detta belysa att arbetet med målgruppen är komplext och att en anledning till att vissa villkor behöver gälla för biståndet är att alternativet annars riskerar bli att vissa utsatta individer kommer att stå utan ett långsiktigt stöd. AA kommenterade remissvaret.

text: Rättsliga utgångspunkter

text: Socialtjänstens verksamhet ska bygga på respekt för människors självbestämmanderätt och integritet (

text: 1 kap. 1 § socialtjänstlagen

text: [2001:453], SoL). Insatser för den enskilde ska utformas och genomföras tillsammans med honom eller henne (

text: 3 kap. 5 §

text: SoL).

text: Den som inte själv kan tillgodose sina behov eller kan få dem tillgodosedda på annat sätt har rätt till bistånd av socialnämnden för sin försörjning (försörjningsstöd) och för sin livsföring i övrigt (

text: 4 kap. 1 §

text: SoL). Med begreppet livsföring i övrigt avses alla de olika behov som den enskilde kan ha för att tillförsäkras en skälig levnadsnivå. Den enskilde har dock inte någon ovillkorlig rätt att få en viss bestämd insats av socialtjänsten.

text: Det finns inte något stöd i SoL för att rätten till bistånd är avsedd att omfatta tillhandahållande av bostad åt bostadslösa i allmänhet (jfr

text: prop. 1979/80:1 s. 200

text: och

text: samt

text: prop. 2000/01:80 s. 92

text: ). I rättspraxis har dock domstolarna ansett att en enskild har rätt till bistånd från socialnämnden genom att den ska tillhandahålla och ombesörja en bostad som uppfyller kraven på skälig levnadsnivå om den enskilde är helt bostadslös och har speciella svårigheter att skaffa sig en bostad på egen hand (se t.ex.

text: RÅ 2004 ref. 130

text: Om en kommunal nämnd när den tillhandahåller en bostad ingår ett avtal med den enskilde som innebär att nämnden upplåter nyttjanderätt till bostad mot betalning uppkommer ett hyresförhållande mellan parterna. Bestämmelserna i

text: 12 kap.

text: jordabalken

text: (JB), hyreslagen, ska då tillämpas på hyresförhållandet.

text: Hyreslagen har ett socialt skyddssyfte, och bestämmelserna i lagen är som huvudregel tvingande till hyresgästens förmån (

text: 12 kap. 1 §

text: JB).

text: Omständigheterna i ärendet

text: Den 17 september 2020 ingick nämnden ett hyresavtal med AA om en träningslägenhet. Nämnden upplät bostaden i andra hand till AA. I hyresavtalet fanns en ikryssad ruta där det framgick att till avtalet var fogat särskilda regler för boende i träningslägenhet. Nämnden lämnade in en handling benämnd Överenskommelse för boende Träningslägenhet till JO i samband med att bl.a. hyreskontrakt med eventuella bilagor som rör AA begärdes in. Överenskommelsen var underskriven av AA och ansvarig socialsekreterare.

text: I överenskommelsen framgick i huvudsak följande:

text: Beslut om träningslägenhet fattas i särskilt biståndsbeslut samt genom tecknande av hyreskontrakt. En förutsättning för beslutet är att du följer denna handlingsplan och de villkor i övrigt som följer av hyresavtalet.

text: Kontakt med psykiatrin

text: AA ska sköta kontakten med RPÖV, dr. BB, samt följa medicinsk ordination.

text: Alkohol/narkotika

text: Alkohol eller narkotika får inte förekomma i träningslägenheten. Hyresgästen är införstådd med, och respekterar, det alkohol- och drogförbud som råder under boendetiden samt medverkar i nykterhets- och drogkontroller på begäran. […]

text: Regler att förhålla sig till

text: […] I lägenheten får endast hyresgästen bo. […] Hyresgästen medger att personal vid misstanke om missbruk eller oro för fysisk eller psykisk ohälsa har rätt att gå in i lägenheten med huvudnyckel.

text: Vilka åtgärder som ska vidtas om den enskilde ej följer handlingsplanen

text: Om AA inte följer handlingsplanen kommer initialt en dialog mellan hyresgästen och biståndshandläggare för Enheten för vuxna att föras med syfte att komma till rätta med problematiken. Skulle AA fortsatt inte följa uppgjord handlingsplan eller på annat sätt missköter sitt boende riskerar du att bli uppsagd. Den 25 september 2020 beviljade nämnden AA bistånd i form av boende i träningslägenhet med stöd av

text: 4 kap. 1 §

text: SoL. I beslutet angavs att det gällde under förutsättning att AA följde den uppgjorda handlingsplanen.

text: Bedömning

text: Inriktningen på min granskning AA har tolkat överenskommelsen med krav för boende i träningslägenhet som en del av hyresavtalet. Nämnden har i sitt svar till JO uppgett att villkoren i överenskommelsen var en del av biståndsbeslutet, och har förklarat att avsikten inte varit att kraven för träningslägenhet ska ses som en del av hyreskontraktet.

text: I hyresavtalet mellan AA och nämnden framgår att särskilda regler för boende i träningslägenhet är fogade till avtalet. De särskilda reglerna utgörs av den handling, benämnd Överenskommelse för boende Träningslägenhet, som AA fogat till sin anmälan till JO. Mot bakgrund av att överenskommelsen fogades

text: till avtalet har jag förståelse för att AA har tolkat det som att den var en del av hyresavtalet, och även jag är av uppfattningen att överenskommelsen i och med att den fogades till hyresavtalet är en del av avtalet.

text: De krav som socialtjänsten ställt på AA i hyresavtalet och tillhörande överenskommelse är problematiska från rättsliga utgångspunkter. Jag kommer i det följande att förklara varför det är så och kommentera kraven på att AA ska ha viss kontakt med hälso- och sjukvården, följa medicinsk ordination, medverka till nykterhets- och drogkontroller, tåla tillsyns- och hembesök i bostaden samt acceptera att endast hon själv får bo i lägenheten. Krav på att den enskilde har viss kontakt med hälso- och sjukvården samt följer medicinsk ordination Enligt hälso- och

text: sjukvårdslagen (2017:30)

text: , HSL, ska vården ges med respekt för alla människors lika värde och för den enskilda människans värdighet. Den som har det största behovet av hälso- och sjukvård ska ges företräde till vården (

text: 3 kap. 1 § andra stycket

text: HSL). En utgångspunkt är att vården ska vara frivillig och genomföras i samråd med den som är i behov av vård. Hälso- och sjukvårdsverksamhet ska bedrivas så att kraven på en god vård uppfylls, vilket bl.a. innebär att vården särskilt ska bygga på respekt för patientens självbestämmande och integritet (

text: 5 kap. 1 § 3

text: HSL). Vården ska ha en medmänsklig och förstående inriktning och genomföras i samråd med patienten. Eftersom vården är helt frivillig kan en patient motsätta sig att en viss vårdåtgärd vidtas (

text: prop. 1984/85:181 s. 96

text: En motsvarande bestämmelse om patientens självbestämmande och integritet finns i

text: 4 kap. 2 § patientlagen (2014:821)

text: där det även slås fast att hälso- och sjukvård inte får ges utan patientens samtycke om inte annat följer av lag. Ett samtycke kan lämnas skriftligen, muntligen eller genom att patienten på annat sätt visar att han eller hon samtycker till den aktuella åtgärden. De nu redovisade reglerna i HSL och

text: patientlagen

text: gäller på hälso- och sjukvårdens område och reglerar den grundläggande principen om en patients självbestämmande och integritet. Som jag pekat på ovan finns liknande bestämmelser om självbestämmande och integritet i

text: 1 kap. 1 §

text: och

text: 3 kap. 5 §

text: SoL. Jag vill framhålla att en nämnd som tillhandahåller en bostad till en enskild, oavsett om detta grundas på ett offentligrättsligt beslut om bistånd enligt SoL eller om nämnden ingått ett hyresavtal med den enskilde, inte kan ställa krav på några som helst vård- eller vårdfrämjande åtgärder som den enskilde inte har samtyckt till. En socialnämnd har alltså inte rätt att kräva att en enskild uppsöker hälso- och sjukvården. Nämnden kan då inte heller kräva att den enskilde tar viss medicin eller har kontakt med en viss läkare. Trots avsaknad av lagstöd har nämnden ställt krav på att AA skulle ha viss läkarkontakt och att hon skulle följa medicinsk ordination.

text: I sitt svar till JO har nämnden medgett att reglerna och kraven för träningslägenhet ger intryck av att den enskilde kan förlora hyreskontraktet om

text: han eller hon missköter sin medicinering och att sådana krav inte är förenliga med hyreslagen eller RF. Nämnden uppger dock att den inte skulle åberopa villkoren om medicinering som grund för uppsägning av hyreskontraktet. Nämnden har dock inte gett någon närmare förklaring till varför kraven på viss medicinering och viss läkarkontakt över huvud taget finns med som en bilaga till hyresavtalet och i överenskommelsen med kraven för träningslägenhet.

text: Vid en genomgång av hyresavtalet och nämndens krav för träningslägenhet framgår klart att om AA inte har viss kontakt med vården eller inte följer medicinsk ordination, så riskerar hon att förlora träningslägenheten. Jag har full förståelse för att AA tolkat avtalet på detta vis.

text: Jag ser allvarligt på att nämnden över huvud taget krävt att AA ska ha viss kontakt med vården och att hon ska ta viss medicin och att nämnden i avtalet och överenskommelsen angett att AA annars riskerar att förlora sin bostad. Krav på medverkan till nykterhets- och drogkontroller Enligt

text: 2 kap. 6 § regeringsformen

text: (RF) är varje medborgare gentemot det allmänna skyddad mot påtvingat kroppsligt ingrepp. JO har uttalat att tagande av drogtest är att betrakta som ett sådant ingrepp (se t.ex. JO 2009/10 s. 39).

text: Skyddet mot kroppsligt ingrepp gäller endast sådana som är påtvingade. Ett ingrepp som sker med den enskildes medgivande omfattas inte. Ett ingrepp är påtvingat om det allmänna använder våld för att genomdriva åtgärder. Detsamma kan även vara fallet om den enskildes motstånd bryts genom hot om någon sanktion. Ett ingrepp torde också vara påtvingat om en företrädare för det allmänna uppträder på ett sådant sätt som får till följd att någon med fog uppfattar sig vara tvungen att gå med på en undersökning eller provtagning. Som exempel på sådant uppträdande kan nämnas underförstådda eller uttryckliga påtryckningar av olika slag (se t.ex.

text: JO 2003/04 s. 72

text: och

text: JO 2010/11 s. 509

text: För att det ska vara fråga om verklig frivillighet krävs vidare att den enskilde, på ett för denne begripligt sätt, har fått så mycket information om den planerade åtgärden att det är tydligt för honom eller henne vilka handlingsalternativ som står till buds och mot denna bakgrund kan fatta ett välgrundat beslut, utan att utsättas för några obehöriga påtryckningar (se t.ex. JO 2018/19 s. 482 och JO 2018/19 s. 487).

text: AA har uppgett att hon känt sig tvingad att skriva under hyresavtalet med tillhörande överenskommelse med nämndens krav för träningslägenhet för att få tillgång till bostaden. Av utredningen i ärendet framgår inte vilken information AA fick av nämnden innan hon skrev under handlingarna. Jag kan konstatera att det av nämndens regler för träningslägenhet framgår att AA på begäran måste gå med på drogkontroller. Skrivningen ger intryck av att AA vid varje enskilt tillfälle när nämnden begär det inte har något val utan måste gå med på att genomgå ett drogtest. För att det ska röra sig om ett reellt samtycke från den

text: enskilde måste nämnden inför varje tillfälle, om och när frågan om drogtest aktualiseras, begära in ett informerat och giltigt samtycke från honom eller henne. I detta sammanhang måste även beaktas att AA enligt avtalet riskerar att förlora sin bostad om hon inte skulle gå med på drogkontroller, och det finns därmed en uppenbar risk för att den enskilde inte uppfattar möjligheten att avstå från drogkontroller som ett verkligt alternativ. Skrivningen i hyresavtalet att AA på begäran ska genomgå drogtest, och att hon riskerar att förlora sin bostad om hon inte går med på detta innebär därför enligt min mening att det inte rör sig om ett reellt samtycke. Kraven i dessa delar står alltså i strid med bestämmelserna om skydd mot påtvingat kroppsligt ingrepp i

text: 2 kap. 6 §

text: RF, vilket jag ser allvarligt på. Krav på tillsyns- och hembesök i bostaden Var och en är enligt

text: 2 kap. 6 §

text: RF skyddad mot bl.a. husrannsakan och liknande intrång från det allmännas sida.

text: Med husrannsakan avses varje undersökning av hus, rum eller slutet förvaringsställe som görs av en myndighet, oavsett syftet med undersökningen. I begreppet liknande intrång ryms sådana intrång i någons bostad som inte sker i undersökningssyfte (se

text: prop. 1975/76:209 s. 147

text: ). Skyddet mot intrång i

text: 2 kap. 6 §

text: RF får endast begränsas genom lag (

text: 2 kap. 20 §

text: RF).

text: Det finns inte någon bestämmelse som ger socialtjänsten rätt att gå in i en enskilds bostad oavsett vad syftet med detta skulle vara. Hembesök som utredningsåtgärd måste hanteras med stor försiktighet och får inte användas rutinmässigt (se t.ex. JO 2011/12 s. 377). Skyddet mot intrång i den enskildes bostad gäller dock bara påtvingade ingrepp. Den enskilde kan alltså samtycka till att socialnämndens personal besöker honom eller henne i bostaden. JO har i flera tidigare beslut poängterat att ett sådant samtycke måste vara reellt och det får alltså inte vara fråga om att den enskilde samtycker till ett hembesök för att han eller hon känner sig tvingad att göra det (se t.ex. JO 2011/12 s. 392 och JO 2013/14 s. 392). Nämndens handläggare måste i förväg höra av sig till den enskilde och innan besöket diskutera saken med den enskilde. Det är alltså avgörande för att ett hembesök ska få göras att den enskilde haft möjlighet att ta ställning till om han eller hon vill acceptera ett besök. När det gäller oanmälda hembesök är utrymmet mycket begränsat och sådana besök bör endast kunna godtas i undantagsfall, t.ex. om socialtjänsten befarar att det föreligger en nödsituation (se t.ex. JO 2013/14 s. 387 och

text: JO 2020/21 s. 470

text: Om socialtjänstens medarbetare genomför ett oanmält hembesök finns det en uppenbar risk att den enskilde inte anser sig ha något annat val än att släppa in dem, och det kan mot den bakgrunden sättas i fråga hur reellt ett samtycke då egentligen är (se JO:s beslut den 18 oktober 2021, dnr

text: Enligt

text: 11 kap. 1 §

text: SoL ska socialnämnden utan dröjsmål inleda utredning av vad som genom ansökan eller på annat sätt har kommit till nämndens kännedom och som kan föranleda någon åtgärd av nämnden. En utredning behöver dock

text: inte inledas om det redan från början står klart att nämnden inte kan eller bör vidta några åtgärder. I motiven till bestämmelsen betonas dock särskilt kommunens yttersta ansvar för att de som vistas i kommunen får det stöd och den hjälp som de behöver. Om det blir känt att någon kan vara i behov av stöd eller hjälp, är alltså socialnämnden skyldig att utreda hur behovet ska kunna avhjälpas (se

text: prop. 1979/80:1 s. 562

text: JO har också i flera tidigare ärenden slagit fast att om syftet med ett hembesök är att kontrollera hemförhållandena så är det en sådan utredningsåtgärd som bör vidtas inom ramen för en inledd utredning (se t.ex.

text: JO 2015/16 s. 377

text: och

text: JO 2020/21 s. 470

text: ). Varken utredningen i ärendet eller nämndens remissvar ger något svar på frågan om hembesöken genomförs inom ramen för en utredning eller inte. Jag nöjer mig därför med att påminna nämnden om detta.

text: Det framgår klart av nämndens regler för träningslägenhet att nämnden kräver att hyresgästen ska gå med på att hyresvärden, dvs. nämnden, vid misstanke om missbruk eller oro för fysisk eller psykisk ohälsa har rätt att gå in i lägenheten.

text: Nämnden har i sitt svar till JO uppgett att förvaltningens boendestödjare alltid inhämtar samtycke från den enskilde innan de går in i den enskildes bostad, och att skrivningen i Överenskommelse för boende Träningslägenhet inte ensamt åberopas av nämnden för att bereda dess medarbetare tillträde till lägenheten. Nämnden medger även att skrivningen i denna del är för skarpt formulerad. Nämnden har dock inte heller här gett någon förklaring till hur det kommer sig att kraven på tillsyns- och hembesök finns med som en bilaga till hyresavtalet.

text: Även om man godtar nämndens uppgift att skrivningen i överenskommelsen inte ensamt skulle åberopas för att bereda sig tillträde till AA:s lägenhet kvarstår det faktum att nämnden ändå fört in ett generellt krav på hembesök i nämnda överenskommelse, och för den enskilde ligger det nära till hands att uppfatta saken så att man genom överenskommelsen och hyresavtalet alltid måste gå med på hembesök. Det råder ett ojämnt styrkeförhållande mellan den enskilde och nämnden och jag har svårt att se att AA haft någon verklig möjlighet att påverka innehållet i hyreskontraktet och bilagan med nämndens krav för träningslägenhet. Det faktum att den enskilde måste gå med på nämndens krav på hembesök för att få tillgång till bostaden talar för att han eller hon ”tvingas” att efterge skyddet mot husrannsakan och liknande intrång från det allmännas sida.

text: Även om en undersökning av AA bostad i ett enskilt fall inte nödvändigtvis skulle strida mot reglerna om skydd mot husrannsakan innebär detta inte att personal utan vidare har rätt att göra en sådan undersökning. I och med att nämnden hyr ut träningslägenheten till AA har det som jag redan påpekat uppstått ett hyresavtal mellan parterna. En hyresvärd har rätt att utan uppskov få tillträde till bostaden för att utöva nödvändig tillsyn eller utföra förbättringsarbeten som inte kan skjutas upp utan skada (

text: 12 kap. 26 §

text: JB). Det ska alltså vara fråga om brådskande åtgärder. Ett kontraktsvillkor som ger hyresvärden en

text: längre gående rätt att få tillträde till bostaden än vad bestämmelsen föreskriver är inte giltigt (

text: 12 kap. 1 § femte stycket

text: JB). Det var alltså inte möjligt för nämnden att ta in ett sådant generellt villkor i hyreskontraktet med bindande verkan mot AA Detta innebär att AA haft laglig rätt att neka socialtjänstens personal tillträde till bostaden.

text: Jag kan alltså konstatera att nämnden i strid med grundlag och hyreslagens bestämmelser fört in krav på generella tillsyns- och hembesök i hyresavtalet med AA, vilket jag ser med stort allvar på.

text: Krav på att endast den enskilde får bo i lägenheten Enligt artikel 8 i den europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna, Europakonventionen, har var och en rätt till respekt för sitt privat- och familjeliv, sitt hem och sin korrespondens. En offentlig myndighet får inte inskränka åtnjutandet av denna rättighet annat än med stöd av lag och om det i ett demokratiskt samhälle är nödvändigt med hänsyn till vissa särskilt angivna intressen, bl.a. förebyggande av oordning eller brott eller till skydd för hälsa eller för andra personers fri- och rättigheter.

text: Jag har i ett tidigare ärende uttalat att en socialnämnd inte kan begränsa rätten för t.ex. en anhörig att besöka en enskild i dennes bostad (se

text: JO 2019/20 s. 460

text: ). Frågan här är om nämnden haft rätt att i hyresavtalet med AA kräva att endast hon fick bo i lägenheten. För denna fråga är

text: artikel 8 i Europakonventionen

text: och vissa bestämmelser i

text: jordabalken

text: av avgörande betydelse.

text: Varken SoL eller någon annan lag kan begränsa rätten för AA:s närstående att bo tillsammans med henne, och rätten till respekt för privat- och familjeliv enligt

text: artikel 8 i Europakonventionen

text: gäller även när nämnden hyr ut en bostad. Skyddet för hemmet är även en viktig aspekt av denna rätt. Den generella skrivningen om att endast AA får bo i lägenheten kan därför komma att stå i strid med

text: artikel 8 i Europakonventionen

text: och rätten till respekt för privat- och familjeliv.

text: Nämndens krav om att endast AA får bo i lägenheten är även problematiskt mot bakgrund av vissa bestämmelser i hyreslagen. Som jag redan påpekat är hyreslagens bestämmelser tillämpliga på avtalet mellan nämnden och AA. Hyreslagen reglerar hyresvärdens och hyresgästens skyldigheter gentemot varandra, och bestämmelserna är tvingande till förmån för hyresgästen. Parterna kan avtala om andra inskränkningar under förutsättning att de inte strider mot tvingande lagstiftning. Enligt

text: 12 kap. 39 §

text: JB får hyresgästen inte utan hyresvärdens samtycke hyra ut lägenheten i andra hand till någon för självständigt nyttjande. Det krävs alltså tillstånd av hyresvärden för att hyresgästen ska få hyra ut lägenheten i andra hand. Däremot krävs inte något sådant tillstånd för att hyresgästen ska kunna ha en inneboende, vilket framgår av

text: 12 kap. 41 §

text: JB. Regeln i

text: 12 kap. 41 §

text: JB är tvingande och en hyresvärd kan alltså inte hindra hyresgästen att ha t.ex. en inneboende. Endast om en inneboende medför men för hyresvärden kan denna motsätta sig detta. En sådan

text: bedömning måste hyresvärden göra utifrån omständigheterna i det enskilda fallet. Om hyresgästen i alltför stor omfattning har inneboenden eller hyr ut lägenheten kan hyresrätten, om rättelse ej vidtages utan dröjsmål efter tillsägelse, förverkas. Om det som läggs hyresgästen till last är av ringa betydelse förverkas dock inte hyresrätten. Allt detta ska avgöras efter omständigheterna i det enskilda fallet och en hyresvärd har alltså inte rätt att redan i hyresavtalet kräva att endast hyresgästen får bo i lägenheten.

text: Mot denna bakgrund kan jag konstatera att nämnden inte haft rätt att ställa krav på att endast AA får bo i lägenheten. Ett sådant villkor står i strid med reglerna i hyreslagen och kan som påtalats ovan även komma att stå i strid med reglerna i

text: artikel 8 i Europakonventionen

text: . Avslutande synpunkter Min granskning har visat på omfattande brister när det gäller nämndens handläggning av AA:s ärende. Nämnden har utan stöd i lag ställt krav på att AA ska ha viss kontakt med hälso- och sjukvården och att hon ska följa medicinsk ordination. Nämnden har också ställt krav på att AA på begäran ska medverka till nykterhets- och drogkontroller, vilket som påtalats ovan står i strid med bestämmelserna om skydd mot påtvingat kroppsligt ingrepp i

text: 2 kap. 6 §

text: RF. Nämnden har vidare i strid med hyreslagens bestämmelser fört in krav på generella tillsyns- och hembesök i hyresavtalet med AA. Nämnden har därtill i strid med reglerna i hyreslagen ställt krav på att endast AA får bo i lägenheten.

text: En grundläggande förutsättning är att den offentliga makten utövas under lagarna och i den svenska rättsordningen framgår den s.k. legalitetsprincipen redan av

text: 1 kap. 1 §

text: RF. Principen innebär att all maktutövning ska vara grundad på lag eller annan författning (se Bull och Sterzel,

text: Regeringsformen

text: – en kommentar, 2019, s. 49 ff.). Avsikten är att förvaltningen ska vara normenlig och inte godtycklig. Legalitetsprincipen kommer även till uttryck i

text: 5 § första stycket förvaltningslagen (2017:900)

text: där det anges att en myndighet endast får vidta åtgärder som har stöd i rättsordningen.

text: Granskningen av detta ärende visar att nämnden inte i tillräcklig utsträckning tagit reda på om den haft stöd i rättsordningen för sina åtgärder och jag kan inte dra någon annan slutsats än att nämnden inte har gjort någon mer ingående analys av de rättsliga frågorna när den formulerade hyresavtalet och kraven för träningslägenhet. Varken Europakonventionens och

text: regeringsformens

text: bestämmelser om de grundläggande fri- och rättigheterna eller hyreslagens tvingande bestämmelser till skydd för den enskilde hyresgästen förefaller ha ägnats tillräcklig uppmärksamhet och min granskning tyder på att nämndens förvaltning saknar tillräcklig kunskap om detta regelverk. Jag ser med allvar på bristerna i detta avseende.

text: Jag vill avslutningsvis konstatera att nämnden i hyresavtalet och de särskilda villkoren för träningslägenhet ger sken av att ha rätt att kräva åtskilligt av AA. Jag vill särskilt peka på att flera av de krav som nämnden felaktigt uppger sig ha

text: strider med den enskildes grundläggande fri- och rättigheter. Att nämnden sedan också felaktigt angett att AA riskerar att bli av med bostaden om hon inte följer de krav som nämnden inte haft rätt att ställa gör saken än mer allvarlig. Sammantaget gör detta att jag bedömer de brister som framkommit som så omfattande att Södermalms stadsdelsnämnd i Stockholms kommun förtjänar allvarlig kritik.

text: Nämnden har uppgett att den ser över sina riktlinjer om handläggningen av försöks- och träningslägenheter, vilket jag ser som en absolut nödvändighet. Jag utgår från att den i det arbetet beaktar den kritik som jag nu riktat mot nämnden.

text: Socialnämnden i Stockholms kommun har det kommunövergripande ansvaret i kommunen och ansvarar t.ex. för kommunens utvecklingsverksamhet inom socialtjänstens område. Av stadsdelsnämndens svar till JO framgår att även socialförvaltningen centralt avser att se över sina riktlinjer när det gäller handläggningen av försöks- och träningslägenheter. Jag har tidigare kritiserat Farsta stadsdelsnämnd i Stockholms kommun för att ha genomsökt en träningslägenhet utan samtycke (se JO 2018/19 s. 482). Mot den bakgrunden finns det skäl för mig att skicka en kopia av detta beslut till Socialnämnden i Stockholm. Jag skickar även en kopia av beslutet till Inspektionen för vård och omsorg.

text: Ärendet avslutas.


avgjordAv: Hans-Gunnar Axberger

publisher: Justitieombudsmannen

title: Anmälan mot Miljö- och stadsbyggnadsnämnden i Nacka kommun angående handläggningen av ett bygglovärende

org: jo

text: AA och BB har i en anmälan som kom in till JO den 20 februari 2008 fört fram klagomål mot Miljö- och stadsbyggnadsnämnden i Nacka kommun angående handläggningen av ett bygglovärende. De har anfört bl.a. följande.

type: stycke

text: I januari 2007 ansökte de om bygglov för tillbyggnad av enbostadshus och nybyggnad av plank på fastigheten L 11:166. Den genomsnittliga handläggningstiden var då tolv veckor, enligt besked från företrädare för nämnden. Den 2 februari 2007 kompletterade de ansökan med en nybyggnadskarta.

text: Under perioden april till september 2007 tog de skriftligen kontakt med handläggaren vid sex tillfällen (11 april, 21 maj, 11 juni, 30 augusti, 21 och 26 september) för att höra efter hur långt handläggningen av deras ärende hade kommit. Vid två tillfällen fick de besked med innebörden att handläggaren skulle höra av sig inom kort, men vid två andra tillfällen fick de över huvud taget inte något svar på sina frågor. Vid ett av tillfällena begärde handläggaren in kompletterande uppgifter i ärendet och vid ett annat tillfälle fick de veta att handläggaren avsåg att göra ett besök på fastigheten.

text: Den 22 oktober 2007 skrev de till enhetschefen CC som svarade bl.a. att ett förslag till beslut skulle komma inom kort.

text: Den 8 november 2007 tog de del av ett förslag till beslut och bereddes möjlighet att yttra sig över det senast den 12 november 2007. Eftersom det var omöjligt för dem att arbeta fram ett yttrande inom den angivna svarsfristen, tog de kontakt med handläggaren för att i stället bestämma tid för ett möte och på så sätt få tillfälle att diskutera ansökan.

text: Mötet ägde rum den 22 november 2007. Till mötet tog de med en reviderad bygglovsritning. Ritningen hade reviderats bl.a. på det sättet att avståndet mellan byggnaden och en näraliggande vattenledning begränsats till samma avstånd som gäller för grannfastigheten L 11:167 för vilken nämnden tidigare beviljat bygglov. Vid mötet fick de besked från handläggaren att inte heller en ansökan med det

text: innehåll som presenterades vid mötet skulle kunna beviljas på grund av närheten till vattenledningen.

text: Den 28 november 2007 lämnade de in en reviderad bygglovansökan i enlighet med vad som diskuterades vid mötet den 22 november 2007.

text: Den 10 januari 2008 tog de del av ett nytt förslag till beslut och bereddes möjlighet att yttra sig över det senast den 14 januari 2008. De lämnade in ett yttrande den 13 januari 2008.

text: Den 18 januari 2008 fick de del av en skrivelse från VA-enheten vid Nacka kommun. I ett följebrev anförde handläggaren att innehållet i skrivelsen redan var känt för dem, men om de ville yttra sig skulle deras ansökan inte kunna behandlas förrän vid nästkommande nämndsammanträde den 13 februari 2008. Eftersom innehållet i VA-enhetens skrivelse skiljde sig från den information de tidigare taget del av, mailade de till handläggaren och förklarade att de avsåg att komma in med ett yttrande. Den 21 januari 2008 lämnade de in ett yttrande i vilket de hänvisade till bl.a. att liknande frågeställningar behandlats av Länsstyrelsen i Västra Götalands län och Statens Geologiska Institut. Till sitt yttrande bifogade de kopior av handlingar hos de myndigheterna. Den 22 januari 2008 fick de ett besked från handläggaren att hon hade underställt nämnden kopior av yttrandet och vissa delar av bifogade handlingar. Resterande delar av bifogade handlingar syntes däremot inte ha underställts nämnden.

text: Den 23 januari 2008 beslutade nämnden att avslå ansökan om bygglov. Efter två veckor skrev de till nämnden och frågade hur det kunde komma sig att de ännu inte fått del av beslutet. Två dagar senare fick de besked om att beslutet expedierats till dem.

text: Nämnden har som skäl för att inte bevilja sökt bygglov anfört bl.a. att ett tidigare beviljat bygglov på grannfastigheten L 11:165 inte har prejudicerande verkan eftersom placeringen av vattenledningen inte var känd vid tidpunkten för det beslutet. Nämnden har även argumenterat för att kommunfullmäktiges beslut att anta byggnadsplanbestämmelser inte kan anses vara prejudicerande med mindre man undersöker vilka förutsättningar som förelåg vid tidpunkten för fullmäktiges beslut. Dessa uttalanden medför att rimliga krav på säkerhet i handläggningen inte kan anses ha uppfyllts.

text: Anmälarna är kritiska till att handläggningen av deras bygglovansökan dragit ut på tiden, att fristen för att yttra sig över förslagen till beslut bestämdes till endast några dagar, att handläggaren har begränsat nämndens underlag genom att inte underställa nämnden samtliga de handlingar som de hänvisat till, att de inte genast underrättats om nämndens beslut och att handläggningen inte uppfyllt rimliga krav på säkerhet.

text: I en kompletterande skrivelse förde AA och BB fram ytterligare klagomål angående handläggningen av en skrivelse som de skickat till nämnden. I den skrivelsen hade de hänvisat till förhållandena på olika grannfastigheter och resonerat kring bygglovbesluts prejudiciella effekt inom områden för grupphus-

text: bebyggelse. De uppgifterna har kommunen använt för att initiera en utredning om ingripande enligt

text: 10 kap.

text: plan- och bygglagen (1987:10)

text: och i utgående meddelanden från nämnden hänvisat till dem som anmälare. Det har dock aldrig varit deras avsikt att anmäla grannarna för att byggnadsåtgärder eventuellt skulle ha utförts utan lov. Genom att i utgående meddelanden hänvisa till dem som anmälare har kommunen gjort sig skyldig till ett allvarligt fel.

text: Utredning

type: rubrik

text: Muntliga upplysningar hämtades in från miljö- och stadsbyggnadsnämnden den 10 juni 2008. Lovhandläggaren DD och nämndsekreteraren EE uppgav följande. Genom beslut den 23 januari 2008, § 22, tog miljö- och stadsbyggnadsnämnden ställning till ansökan om bygglov. Protokollet från nämndens sammanträde justerades den 30 januari och tillkännagavs på anslagstavlan den 31 januari. Beslutet, § 22, expedierades till sökandena den 8 februari. Nämndens beslut överklagades till Länsstyrelsen i Stockholms län som genom beslut den 5 juni 2008 lämnade överklagandet utan bifall.

text: Handlingar i ärendet hämtades in.

text: Miljö- och stadsbyggnadsnämnden i Nacka kommun anmodades därefter att göra en utredning och yttra sig över vad AA och BB fört fram i sin anmälan, särskilt de förhållanden som avser handläggningstiden, fristen för att yttra sig i ärendet, underrättelsen om nämndens beslut och hanteringen av tillsynsärendet.

text: I sitt remissvar anförde Miljö- och stadsbyggnadsnämnden i Nacka kommun bl.a. följande (bilagorna utelämnade här).

text: 1. Handläggningstiden

text: Handläggningsåtgärderna från det att ansökan gavs in återges i bygglovenhetens redogörelse till nämnden (redogörelsen utelämnas här, JO:s anm.). Som framgår av bygglovenhetens utredning var ansökan inte komplett och omfattade avvikelser från detaljplanen. Granneyttranden har inhämtats och de sökande (klagandena) har fört en ansenlig argumentation till stöd för att bygglov skulle kunna beviljas. Ärendet har både i sak och genom vad de sökande anfört i sina yttranden krävt en mer omfattande utredning än vad som förekommer i ett generellt bygglovärende. Miljöoch stadsbyggnadsnämnden kan mot bakgrund av de redovisade handläggningsåtgärderna och ärendets komplexitet inte se att handläggningstiden varit orimligt lång.

text: 2. Tid för yttrande

text: Som framgår av bilagorna (A och C) har bygglovenheten gett de sökande två alternativ för yttrande, en kortare tid för att ärendet ska kunna avgöras vid nästkommande sammanträde för nämnden och en längre tid för att avvakta ett senare sammanträde. Nämnden sammanträder i regel en gång i månaden, varför det inte varit fråga om en avsevärd tidsutdräkt att avvakta till nästkommande sammanträde. Den kortare tiden har erbjudits som en möjlighet då de sökande upprepat hade framfört att de önskade att beslut skulle fattas i ärendet. Samtidigt får nämnden påpeka att till största del hade det material som kommunicerats varit känt för sökandena. Yttrandet från kommunens VA-enhet var känt till

text: sitt innehåll för sökandena, även om det var först vid kommuniceringen som de fick del av det skriftligt. Någon skyldighet att kommunicera förslag till beslut, det vill säga enhetens bedömning av om lov kan ges, föreligger inte. Bygglovenheten ska förtydliga sina rutiner så att det vid kommunicering framgår att tjänsteskrivelsen med enhetens bedömning översänds för kännedom, inte för yttrande.

text: 3. Underlag för beslut

text: Varken

text: kommunallagen

text: eller

text: förvaltningslagen

text: innehåller några bestämmelser om att allt material som finns i ett ärende måste tillställas beslutsfattarna i förväg. Det är en naturlig del i all handläggning att ansvarig tjänsteman bedömer väsentligheten i det material som inges och innefattar det i sitt förslag till beslut. När beslut sedan ska fattas i ärendet finns allt material tillgängligt för nämndens ledamöter att ta del av. I tjänsteskrivelsen och bilagor som skickades ut inför sammanträdet där det nu aktuella ärendet skulle behandlas, refererades delar av det som sökandena hade gett in, varför det stod klart för beslutsfattarna att materialet fanns. Vid Miljö- och stadsbyggnadsnämndens sammanträde förelåg samtligt material som hade inkommit i ärendet och det var tillgängligt för var och en i nämnden att ta del av. Ansvarig tjänsteman föredrog också materialet. Någon begränsning av underlaget har inte skett.

text: 4. Underrättelse om beslut

text: Ett beslut kan inte verkställas genom att sökanden underrättas förrän protokollet är justerat. Protokollet över beslutet i det aktuella ärendet justerades på eftermiddagen onsdagen den 30 januari 2008. Enligt gängse rutin skickade nämndsekreteraren protokollsutdraget med beslutet till bygglovenheten den 31 januari 2008. Det expedierades från bygglovenheten till sökanden den 8 februari 2008, vilket är den sjunde arbetsdagar från att det var möjligt att göra expedieringen. Om Riksdagens Ombudsmän anser att detta innebär att expediering av beslutet till sökanden inte har skett i enlighet med bestämmelserna i

text: 8 kap 27 § plan- och bygglagen

text: kommer nämnden att se över rutinerna för hur beslut expedieras.

text: 5-6. Tolkning av kommunfullmäktiges beslut och fråga om tidigare besluts prejudicerande verkan

text: Frågeställningarna inrymmer enligt Miljö- och stadsbyggnadsnämndens bedömning prövning av ärendet i sak och inte handläggningen av ärendet. Bedömningarna mot detaljplan och tidigare bygglovsbeslut har kunnat prövas i sak genom överklagande.

text: Angivande av anmälare

text: Enligt

text: 10 kap. 1 § plan- och bygglagen

text: ska byggnadsnämnden ta upp frågan om påföljd eller ingripande så snart det finns anledning att anta att en överträdelse har skett av plan- och bygglagens bestämmelser om byggande eller av någon föreskrift eller något beslut som har meddelats med stöd av lagen. Bygglovenheten har uppfattat det som de klagande anför i sin skrivelse den 13 januari 2008 om utgrävd källare på grannfastigheten, tillsammans med påpekandet om skyldigheten enligt

text: 10 kap. 1 § plan- och bygglagen

text: och om att inga åtgärder hade vidtagits trots att handläggaren hade varit på plats, som en anmälan om olovliga byggnadsåtgärder. Rutinmässigt anges den som upplyser nämnden eller dess företrädare om tveksamma åtgärder, som anmälare. Personen/personerna får därigenom partsställning i ärendet och därmed rätt att yttra sig och att överklaga ett beslut att inte ingripa. Miljö- och stadsbyggnadsnämnden har bedömt att rutinen säkerställer rättssäkerheten. Nämnden gör nu en översyn av rutinen för att införa ett moment där den som lämnar upplysningar om eventuellt olovliga byggnadsåtgärder tillfrågas om den vill antecknas som anmälare och därigenom få partsställning. Nämnden kan vid

text: kommunicering med den som påstås ha utfört olovliga byggnadsåtgärder dock inte undanhålla en skrivelse som den nu aktuella, som föranleder att ett ärende öppnas. AA och BB kommenterade remissvaret.

text: Bedömning

text: Svarstiden för ett eventuellt yttrande Ärenden om lov får inte avgöras utan att sökanden underrättats om det som tillförts ärendet genom andra än honom själv och tillfälle beretts honom att yttra sig över det. Byggnadsnämnden får dock avgöra ett ärende utan att så skett, om det är uppenbart onödigt att sökanden yttrar sig (

text: 8 kap. 22 § tredje stycket plan- och bygglagen

text: När kommunikation sker bör myndigheten regelmässigt i underrättelsen till part ange en tidpunkt inom vilken denne ges tillfälle att senast komma in med eventuella synpunkter. Svarstidens längd varierar beroende på ärendets art och omfattningen av det material som kommuniceras (jfr JO 1988/89 s. 333 och 2001/02 s. 167). Utgångspunkten är dock att svarstiden ska vara så lång att parten får skäligt rådrum för att gå igenom materialet och yttra sig i ärendet.

text: Nämnden har vid tre tillfällen angett en svarstid som bestämts till endast några få dagar. Som framgår av remissyttrandet har det skett för att bygglovsärendet ska kunna behandlas vid nästkommande nämndsammanträde. En så kort svarstid är i normalfallet inte godtagbar i ett bygglovsärende. Mot bakgrund av sökandenas önskemål om att handläggningen av lovärende inte ytterligare skulle dra ut på tiden och då de i samtliga fall även erbjöds möjlighet till en längre svarstid, finns inte skäl att i detta fall anlägga några synpunkter på nämndens handläggning.

text: Tillsynsärendet En byggnadsnämnd ska efter anmälan eller på eget initiativ ta upp frågan om påföljd eller ingripande enligt

text: 10 kap.

text: plan- och bygglagen

text: så snart det finns anledning att anta att en överträdelse har skett av bestämmelserna om byggande i lagen eller av någon föreskrift eller något beslut som har meddelats med stöd av dessa bestämmelser.

text: AA och BB har till nämnden den 13 januari 2008 gett in ett fyra sidor långt yttrande med argumentation till stöd för att deras ansökan om lov ska bifallas. Deras yttrande innehåller inte någon begäran om att nämnden ska ingripa enligt

text: 10 kap.

text: plan- och bygglagen

text: . Hänvisningen till vidtagna byggnadsåtgärder på en grannfastighet och plan- och bygglagens bestämmelser kan inte heller uppfattas som en sådan begäran. Nämnden har således inte haft någon grund för att uppfatta yttrandet i lovärendet som en anmälan om olovliga byggnadsåtgärder på en grannfastighet.

text: Jag har förståelse för AA och BB:s reaktion på nämndens från deras synpunkt sett egenmäktiga hantering av det som anfördes i yttrandet. Vad nämnden anfört som förklaring framstår inte som övertygande. Nämnden, som uppgett att handläggningsrutinerna ska ses över, synes själv ha dragit slutsatsen att hantering-

text: en varit olycklig. Jag utgår från att översynen leder till att liknande situationer inte uppkommer igen. Övrigt Vad som i övrigt har framkommit i ärendet ger inte anledning till något uttalande eller någon åtgärd från JO:s sida. Ärendet avslutas.

type: avgorande


avgjordAv: Kerstin André

title: Fråga bl.a. om kravet på dokumentation av samtycke till en placering av en 16-årig yngling i ett HVB-hem

text: I en anmälan till JO framförde makarna AA och BB klagomål mot Hägerstens stadsdelsnämnd i Stockholms kommun angående handläggningen av två ärenden enligt lagen (

text: ) med särskilda bestämmelser om vård av unga (LVU) rörande två av deras barn, CC, född 1984, och DD, född 1986.

text: AA och BB anförde i huvudsak följande. Ordföranden i stadsdelsnämndens sociala delegation beslutade den 15 mars 2001 att omedelbart omhänderta CC. De fick inte ta del av beslutet eller underlaget för beslutet. Beslutet underställdes inte länsrätten trots att omhändertagandet varade till den 23 april 2001. DD omhändertogs i maj 2001. De fick inte någon information om omhändertagandet eller om var DD fanns. Eftersom det inte hade meddelats något formellt beslut om att inte röja var dottern vistades kunde de inte överklaga i det avseendet. Det jourhem i vilket DD var placerad brast i omsorg om DD.

text: Till anmälan fogades en skrivelse från advokaten EE. I skrivelsen framfördes synpunkter på de aktuella ärendenas handläggning. Utöver vad som hade tagits upp i anmälan anmärkte han mot bl.a. att den utredning som legat till grund för ansökan (varmed torde åsyftas ansökan om LVU rörande DD; JO:s anmärkning) inte hade överlämnats till föräldrarna i tillräckligt god tid inför behandlingen i nämnden samt att de vid mottagandet av utredningen inte hade underrättats om att prövningen i nämnden var utsatt till påföljande dag.

text: Inledningsvis inlånades nämndens akter i original rörande CC och DD för åren 2001–2003. Från Länsrätten i Stockholms län inhämtades ett beslut meddelat den 23 augusti 2001 i mål nr 13507-01 E avseende omedelbart omhändertagande av CC enligt beslut den 10 augusti 2001 av en ledamot i nämndens sociala delegation.

text: Därefter anmodades Hägerstens stadsdelsnämnd att inkomma med utredning och yttrande över vad som hade framförts i anmälan. De inlånade akterna återställdes därvid till nämnden.

text: Nämnden, sociala delegationen, lämnade som sitt remissvar ett tjänsteutlåtande upprättat av tf. avdelningschefen FF och socialsekreteraren GG, båda vid Hägerstens stadsdelsförvaltning. I utlåtandet anfördes bl.a. följande.

text: /– – – / Med anledning av familjesituationen samt CC:s kriminella beteende omhändertogs CC. enligt

text: 6 §

text: LVU 2001-03-15 och placerades på Hasselakollektivet i Värmland. 2001-03-23 övergick vården till § 6g Sol då CC. och föräldrarna samtyckte till vården. /– – –/ Svar angående juridiska felaktigheter i ärendet. 1. Av journalanteckningar 2001-03-15 framgår att handläggaren ringde familjen för att informera om det omedelbara omhändertagandet av CC. Föräldrarna var mycket nöjda med detta beslut. Beslut sändes samma dag per post till familjen. Underställan till länsrätten gällande omedelbart omhändertagande enligt § 6 LVU skrevs och sändes 2001-03-16. 2. Handläggarna försökte nå föräldrarna under hela dagen per telefon (se journalanteckningar), fick dock ingen kontakt. I samråd med enhetschefen gjordes bedömningen att informationen var av den art att den ej skulle lämnas på en telefonsvarare. Vi hade inte för avsikt att undanhålla föräldrarna flickans vistelseadress. Handläggarna sände ordförandes beslut enligt

text: 6 §

text: LVU gällande DD till familjen 2001-05-11. Ordförande i sociala delegationen beslutade om vården enligt

text: 11 § 1 st

text: LVU 2001-05-22 vilket skickades till föräldrarna samma dag. /– – –/ 4. Enhetschef HH, enhetschef JJ, AA samt AA:s ombud EE träffades vid ett möte 2001-05-30. Vid detta möte informerades om sociala delegationens möte morgonen 2001-06-07. Den exakta tidpunkten informerades om dagen innan mötet. Den skriftliga sammanställningen av utredningen delgavs dagen innan mötet direkt i familjens brevlåda. Vi beklagar att delgivningen lämnades väl sent.

text: Till remissvaret fogades beslut avseende omedelbart omhändertagande av CC och DD, utredningar, journalanteckningar m.m.

text: Från förvaltningen inhämtades kopior av akten rörande CC avseende perioden mars–maj 2001 varvid ämbetet tillställdes även akterna rörande DD och barnens bror KK för samma period.

text: Vid kontroll med registrator på Länsrätten i Stockholms län framkom att länsrätten hade prövat endast det omedelbara omhändertagande av CC som ägde rum i augusti 2001 (se ovan nämnda mål nr 13507-01 E).

text: AA och BB bereddes tillfälle att yttra sig över remissvaret.

text: Den 25 augusti 2003 anmodades Hägerstens stadsdelsförvaltning att inkomma med kompletterande upplysningar enligt följande.

text: A. Nämnden har i sitt remissvar anfört att en underställning rörande beslutet om att omedelbart omhänderta CC skrevs och sändes till Länsrätten i Stockholms län den 16 mars 2001. Såvitt JO har kunnat utröna har denna underställning inte inkommit till länsrätten. JO hemställer att förvaltningen lämnar närmare upplysningar om hur den aktuella underställningen hanterades.

text: B. Enligt nämndens remissvar övergick i mars 2001 vården enligt LVU till vård enligt

text: socialtjänstlagen

text: eftersom CC och hans föräldrar samtyckte till vården. Vid granskningen av akten har inte kunnat återfinnas några uppgifter om att de lämnat ett sådant samtycke. JO hemställer därför att förvaltningen lämnar upplysningar om när och i vilket sammanhang de berörda lämnade samtycke till placeringen. Härvid skall även dokumentationsfrågan kommenteras.

text: Hägerstens stadsdelsnämnd, sociala delegationen, ingav som svar ett yttrande upprättat av vikarierande enhetschefen LL och socialsekreteraren GG, båda vid Hägerstens stadsdelsförvaltning. I yttrandet anfördes i huvudsak följande.

text: Fråga A.

text: Beslutet om omedelbart omhändertagande fattades 2001-03-15, och skall underställas länsrätten för fastställande inom sju dagar. CC hade då varit placerad enligt § 6 g SoL hos sin farmor, och stannade kvar hos farmodern. Beslutet blev därmed inte verkställt, på så sätt att hans frihet skulle ha inskränkts eller att han förflyttats någon annanstans. Fortsatt LVU-handläggning förbereddes i form av ett PM och beslutsdokument om underställning till länsrätten. I ett möte med föräldrarna 2001-03-20, fem dagar efter beslutet om omhändertagande, lämnade föräldrarna och CC samtycke till frivillig vård genom

text: socialtjänstlagen

text: . Förvaltningens bedömning var att fortsatt vård kunde ske under frivilliga former. Beslutet om omedelbart omhändertagande blev därmed aldrig verkställt. Därför överlämnades beslutet beklagligtvis inte till länsrätten för prövning. Någon LVUansökan gjordes inte, utan vården fortsatte vid det tillfället under frivilliga former.

text: Fråga B.

text: Efter beslutet om omhändertagande ägde ett möte rum 2001-03-20 på socialtjänsten angående planering av fortsatt vård. CC hade beretts plats på Hasselakollektivet. Han själv och föräldrarna var positiva till den erbjudna vården. Mötet är dokumenterat i form av journalanteckningar i både CC:s och brodern S:s akt. Journalanteckning har införts 2001-03-21, avseende ett möte med föräldrarna 2001- 03-20 i broderns akt. (– – –) En journalanteckning har införts i CC:s akt 2003-04-01, avseende samma möte. Anledningen till att mötet dokumenterats i två akter är att båda barnen var aktuella samtidigt, och handläggarna samarbetade med föräldrarna i form av möten där angelägenheter avseende båda barnen hanterades. Av journalanteckningarna i broderns akt framgår att frivillig vård diskuterats angående CC på mötet, och att föräldrarna har haft en positiv inställning. Det finns ett beslut om bistånd enligt § 6 g SoL för CC i form av placering på Hasselakollektivet fr.o.m. 2001-03-23.

text: Kommentarer

text: Stadsdelsförvaltningen är ombedd att avlämna kommentarer kring dokumentationen. Vid genomgång av dokumentationen av ärendet kan konstateras att handläggningen dokumenterats i tre akter. I arbetet med en familj där flera barn är aktuella hos socialtjänsten är det ofta svårt att särskilja dokumentationen av kontakttillfällen som berört båda barnen. I det här fallet har mötet där föräldrarna lämnade samtycke till vården av CC även dokumenterats i broderns akt, där det även finns en tydligare anteckning om att föräldrarna haft positiv inställning till fortsatt frivillig vård. Självklart borde föräldrarnas samtycke dokumenterats skriftligt genom undertecknat samtycke till vårdplan. Handläggningen skedde vid en tid då datorisering av dokumentationen var i initialskede, med ovana och kunskapsbrister om datasystemet. Därmed ökade även risken för sammanblandning av dokumentationen i handläggning där flera barn i samma familj var aktuella hos socialtjänsten.

text: Utöver frågor kring dokumentationen konstaterar förvaltningen att beslutet om omedelbart omhändertagande borde ha underställts länsrättens prövning trots att verkställighet inte skedde. Förvaltningens handläggningsrutiner i dag är klara och entydiga på så sätt att beslut om omhändertagande underställs länsrättens prövning oavsett om verkställighet skett eller inte. Vidare dokumenteras vårdnadshavarnas inställning i form av undertecknat samtycke/ej samtycke till vårdplan. AA och BB fick del av det nya remissvaret och bereddes tillfälle att yttra sig däröver.

text: I ett beslut den 7 april 2005 anförde JO André följande.

text: Den 1 januari 2002 trädde en ny socialtjänstlag (

text: ), SoL, i kraft. I förevarande ärende behandlas händelser och omständigheter som ägde rum under den tid

text: socialtjänstlagen (1980:620)

text: var gällande och i remissvaret har hänvisats till den lagen. Jag har emellertid valt att, om inte annat anges, här hänvisa till den nya

text: socialtjänstlagen

text: , som i de avseenden som nu behandlas inte har inneburit någon ändring i sak.

text: Beslut den 15 mars 2001 att med stöd av

text: 6 §

text: LVU omedelbart omhänderta CC

text: Enligt

text: 6 §

text: LVU ankommer det på socialnämnden att besluta i ärende om omedelbart omhändertagande. Om nämndens beslut om omedelbart omhändertagande inte kan avvaktas, får nämndens ordförande eller någon annan ledamot som nämnden har förordnat besluta om omhändertagande.

text: Av

text: 7 §

text: LVU framgår att ett beslut om omedelbart omhändertagande skall underställas länsrätten inom en vecka från den dag då beslutet fattades. Om beslutet inte har underställts länsrätten inom föreskriven tid, upphör omhändertagandet. Har ledamot av nämnden fattat beslutet ankommer det på ledamoten att se till att underställning äger rum. Den i

text: 7 §

text: LVU utsatta tidsfristen för underställning innebär inte att nämnden eller, i förekommande fall, ledamoten utan anledning kan avvakta utgången av underställningstiden. Underställning skall ske så snart som möjligt. Det är inte avsett att nämnden under tidsfristen skall bedöma om det finns skäl för ett underställande eller om omhändertagandet skall upphävas. Själva beslutet kan således i allmänhet inges samma dag som det fattas eller påföljande dag. Som motivering till tidsfristen anfördes i förarbetena till lagstiftningen följande (

text: prop. 1979/80:1 s. 591

text: ). Det kan emellertid vara nödvändigt att vid beslutet foga även annan utredning som finns tillgänglig hos nämnden. Vid helger kan det vara svårt att få tag på sådan utredning. Också den försening av postbefordran som mellankommande helgdagar kan innebära måste beaktas. Ordföranden i Hägerstens stadsdelsnämnd beslöt den 15 mars 2001 om omedelbart omhändertagande av CC. Det har inte framkommit något som tyder på att en sådan situation som åsyftats i förarbetena har varit aktuell. Det ålåg därför ordföranden att se till att beslutet underställdes länsrätten utan dröjsmål.

text: Enligt det första remissvaret underställdes länsrätten beslutet om omedelbart omhändertagande av CC den 16 mars 2001. Sedan denna uppgift, på förekommen anledning, hade kontrollerats med länsrätten och en förnyad remiss skett framkom emellertid att beslutet aldrig hade underställts länsrätten. Att förvaltningen har lämnat en felaktig uppgift till JO i denna fråga är givetvis helt oacceptabelt. Orsaken till att den felaktiga uppgiften har lämnats kan vara att det av dokumentationen i ärendet inte framgår att den blankett om underställning som hade upprättats inte gavs in till länsrätten. Jag återkommer till frågor rörande dokumentationen i ärendet nedan. Jag vill dock redan här påpeka att det är allvarligt att det i ett ärende angående omedelbart omhändertagande inte kan klart utläsas av handlingarna om bestämmelser som har tillkommit för att garantera en rättssäker handläggning har följts.

text: Upphörande av det omedelbara omhändertagandet och samtycke till vård enligt

text: socialtjänstlagen

text: m.m.

text: Omhändertagandet av CC upphörde i vart fall senast vid underställningstidens utgång till följd av att underställning av beslutet aldrig skedde (se

text: 7 § tredje stycket

text: LVU). Vården av CC utanför hemmet fortsatte dock. Det kan sättas i fråga vilken rättslig grund som fanns för vården efter det att det omedelbara omhändertagandet hade upphört.

text: Nämnden har i sitt remissvar anfört att CC, med föräldrarnas samtycke, beretts vård med stöd av

text: socialtjänstlagen

text: . Av anmälan framgår dock att såväl föräldrarna som deras offentliga biträde har uppfattat att vården enlig LVU har pågått till den 23 april 2001.

text: Ett genomgående problem för bedömningen av ärendet är de brister som finns i dokumentationen. Jag har ovan pekat på saken när det gäller oklarheten om huruvida beslutet om omedelbart omhändertagande hade underställts länsrätten. Med anledning av vad som kommit fram vid min granskning av ärendet vill jag när det gäller dokumentationen framhålla följande.

text: Enligt

text: 11 kap. 1 § andra stycket

text: SoL skall vad som framkommit vid utredning och som har betydelse för ett ärendes avgörande tillvaratas på ett betryggande sätt. Enligt

text: 11 kap. 5 §

text: SoL skall handläggningen av ärenden som rör enskilda samt genomförande av beslut om stödinsatser, vård och behandling dokumenteras. Dokumentationen skall utvisa beslut och åtgärder som vidtas i ärendet samt faktiska omständigheter och händelser av betydelse.

text: Det är av största vikt från rättssäkerhetssynpunkt att dokumentationsskyldigheten fullgörs. En korrekt dokumentation är en förutsättning för att den som ärendet rör skall kunna följa handläggningen vid nämnden. Dokumentationen skall också säkerställa ärendets handläggning i den ordinarie handläggarens frånvaro, trygga nämndens beslutsunderlag samt ge möjlighet till granskning av ärendet i efterhand. Dokumentationen får inte vara för knapphändig och summarisk. Den måste vidare ha aktualitet. Det skall vid varje tidpunkt vara möjligt att se vad som framkommit i

text: ärendet. När handläggningen, som i förevarande fall, rör flera barn i samma familj ställs särskilda krav på tydlighet i dokumentationen i varje ärende. Någon sammanblandning av uppgifterna får således inte ske.

text: Det allmänna intrycket är att dokumentationen har varit bristfällig. Journalanteckningarna är svåröverskådliga – de innehåller ibland uppgifter som saknar relevans i sammanhanget medan uppgifter om händelser och beslut som skall dokumenteras saknas eller återfinns i anteckningar där de inte borde ha funnits. Härigenom skapas osäkerhet om vad som har hänt och när en händelse har inträffat. De händelser och anteckningar som redovisas närmare nedan utgör exempel på uppmärksammade brister.

text: Bristen när det gäller dokumentationen föranleder påtagliga svårigheter när det gäller bedömningen av vilka förutsättningar det fanns för placeringen av CC sedan omhändertagandet enligt LVU hade upphört.

text: I ett beslut daterat den 23 april 2001 har nämnden beviljat CC bistånd enligt då gällande

text: 6 g § socialtjänstlagen (1980:620)

text: i form av placering ”under perioden 010323-010823”. Enligt ett brev den 17 oktober 2001 från förvaltningen till BB och AA fattades beslutet redan en vecka efter det att CC hade omhändertagits men undertecknades först en månad senare.

text: I

text: 1 § första stycket

text: LVU stadgas att insatser inom socialtjänsten för barn och ungdomar skall göras i samförstånd med den unge och hans eller hennes vårdnadshavare enligt SoL. Av andra stycket i samma lagrum följer att den som är under 18 år kan beredas vård enligt LVU om någon av de situationer som anges i 2 eller

text: 3 §

text: LVU föreligger och det kan antas att behövlig vård inte kan ges den unge med samtycke av den eller dem som har vårdnaden om honom eller henne och, när den unge har fyllt 15 år, av honom eller henne själv. Det innebär att det i förevarande fall har krävts samtycke från såväl AA och BB som CC själv, som vid den aktuella tidpunkten var 16 år, för att den planerade vården skulle kunna genomföras med stöd av SoL.

text: Lagstiftningen ställer inte upp några formella krav på hur samtycket skall vara utformat. Det innebär att även ett muntligt samtycke är giltigt. Det skall dock dokumenteras. Enligt Socialstyrelsens uppfattning bör ett samtycke regelmässigt avges i skrift, helst på den upprättade vårdplanen, se Socialstyrelsens allmänna råd (

text: SOSFS 1997:15

text: ) om tillämpning av lagen (

text: ) med särskilda bestämmelser om vård av unga (LVU), s. 18. Därigenom minskar utrymmet för tveksamheter om huruvida samtycke har lämnats och vad samtycket omfattar.

text: Det är, såvitt framkommit, nämndens uppfattning att AA, BB och CC har samtyckt till vård enligt SoL. Samtyckena till vården har emellertid inte dokumenterats genom att de har skrivit under en vårdplan eller liknande handling. Den journalanteckning som nämnden har hänvisat till i sitt remisssvar berör över huvud taget inte CC:s situation. I CC:s brors, KK, journal har däremot den 21 mars 2001 registrerats uppgifter om ett möte den 20 mars 2001. Vid detta möte har antecknats

text: ”H informerar föä kring placeringen av CC. Denna kommer att ske 23/3 – – – positiva” CC:s egen inställning till vård synes enligt anteckningar från den 14 och den 18 mars 2001 ha varit att han motsatte sig vård och placering på ett s.k. HVBhem.

text: Den anteckning som har gjorts i KK:s journal om att föräldrarna var positiva till en placering av CC kan inte ges innebörden att de samtyckt till vård enligt SoL. CC:s inställning som den har kommit till uttryck i hans egen journal talar snarast för att han har motsatt sig såväl vården som placeringen. Det skall dock tilläggas att CC sedermera följde med till och stannade på det aktuella hemmet. Det kan därför inte uteslutas att nämnden har haft fog för sin uppfattning att AA, BB och CC samtyckte till vård enligt SoL.

text: Från rättssäkerhetssynpunkt är det ett oundgängligt krav att det inte råder någon som helst tvekan om vilken vårdform som är aktuell och att alla parter är införstådda med det. Misstag i detta avseende kan innebära att den unge är omhändertagen utan någon laglig grund. Beslut om upphörande av ett omedelbart omhändertagande och av vårdnadshavarnas, i förevarande fall även den unges eget, samtycke till frivillig vård utgör också sådana beslut och uppgifter som skall dokumenteras. Enligt nämnden har en orsak till bristerna i dokumentationen varit att ”handläggningen skedde vid en tid då datorisering av dokumentationen var i initialskede, med ovana och kunskapsbrister om datasystemet”. Detta skall enligt remissvaret även ha ökat ”risken för sammanblandning av dokumentationen i handläggning där flera barn i samma familj var aktuella hos socialtjänsten”. De brister som har påvisats kan svårligen hänföras endast till ovana vid datasystemet.

text: Jag har inte underlag för att hävda att det inte förelåg rättsliga förutsättningar för att vårda CC med stöd av bestämmelserna i SoL. Däremot kan nämnden inte undgå kritik för den bristande dokumentationen i ärendet. Jag ser särskilt allvarligt på bristen vad avser dokumentationen rörande samtycke till vård enligt SoL.

text: Delgivning av utredning och kallelse till möte

text: AA och BB har, såvitt det får förstås, gjort gällande att de inte i tillräckligt god tid inför behandlingen i nämnden fått del av den utredning som legat till grund för ansökan om att bereda DD vård enligt LVU samt att de vid mottagandet av utredningen inte hade underrättats om att prövningen i nämnden var utsatt till påföljande dag.

text: Av remissvaret framgår att enhetscheferna HH och JJ träffade AA och hennes offentliga biträde vid ett möte den 30 maj 2001 varvid information lämnades om sociala delegationens möte den 7 juni 2001. Den exakta tidpunkten för mötet och den skriftliga sammanställningen av utredningen delgavs dagen före mötet direkt i familjens brevlåda. Nämnden har beklagat att delgivningen lämnades väl sent.

text: Det är av vikt för den enskilde att få tid att gå igenom utredningen och förbereda sig inför ett möte med nämnden. Jag instämmer här i nämndens bedömning att

text: utredningen i fråga har kommit vårdnadshavarna till del för sent och lämnar saken med detta uttalande.

text: Övrigt

text: Vad som i övrigt har förevarit i ärendet föranleder inte någon ytterligare åtgärd eller något uttalande från min sida.


avgjordAv: Justitieombudsmannen Katarina Påhlsson

nyckelord:
Grundläggande fri- och rättigheter
Häkte
Restriktioner

title: Kriminalvårdens hantering av lyhörda häktesceller

sammanfattning: JO får återkommande klagomål från intagna mot olika häkten om lyhörda häktesceller och frågan har även varit uppe vid inspektioner. Anmälarna i dessa ärenden påstår att intagna i säkerhetshäktena Göteborg och Huddinge trots restriktioner kan kommunicera med varandra, att det är oväsen på nätterna och att vissa då utsätts för hot. De menar också att deras sömn och hälsa påverkas negativt. Av utredningen framgår att det finns problem med lyhörda celler i en del av landets häkten. JO ser allvarligt på problemets omfattning. Enligt henne är det anmärkningsvärt om Kriminalvården inte fullt ut kan upprätthålla restriktioner eftersom det är ägnat att påverka möjligheterna att lagföra brott och även kan ha en negativ inverkan på allmänhetens förtroende för rättsväsendet. Hon inser samtidigt att det finns svårigheter att åtgärda problemen, t.ex. kan helt ljudisolerade celler innebära säkerhetsrisker och ha en negativ inverkan på intagnas hälsa. JO kan utifrån utredningen inte närmare bedöma hur Kriminalvården hittills har hanterat saken. Med hänsyn till lyhördhetens allvarliga konsekvenser ifrågasätter hon emellertid om inte myndigheten borde ha agerat snabbare och kraftfullare för att försöka finna kort- och långsiktiga lösningar på problemen. Hon bedömer att de beskrivna förhållandena varken är förenliga med de grundläggande värden som ska genomsyra Kriminalvårdens behandling av intagna eller myndighetens uppdrag och är under alla förhållanden kritisk till att problemen kvarstår. JO understryker det angelägna i att Kriminalvården fortsätter att arbeta aktivt med problematiken. Regeringen får en kopia av beslutet.

text: Bakgrund

text: JO har under 2020 och 2021 tagit emot klagomål mot olika häkten om lyhörda

text: 1 2

text: häktesceller. Frågan har även varit uppe vid inspektioner av enskilda häkten.

text: Se bl.a. anmälningar i JO:s ärenden dnr 737-2020 om häktet Kronoberg, 1362-2021 om häktet Helsingborg och 3017-2021 om ett inte angivet häkte. Det togs upp av intagna under min inspektion av häktet Sollentuna då också ledningen bekräftade att lyhördheten är ett stort problem i flera häkten, se protokollet i dnr O 5-2020 s. 13 f.

text: I det här beslutet behandlas två av klagomålen. Dessa rör säkerhetshäktena Göteborg och Huddinge. I ett annat ärende har förhållandena i häktet Helsingborg utretts.

text: Anmälningarna

text: Häktet Göteborg, dnr 8978-2020 I en anmälan som kom in till JO den 25 november 2020 framförde en intagen klagomål mot Kriminalvården, häktet Göteborg. Hon anförde i huvudsak följande.

text: I princip varje kväll pratar andra intagna som har restriktioner högt med varandra, t.ex. om brott som har begåtts, vad som ska sägas i förhör och hur det går att komma undan trots att man har blodfläckar på kläderna. Samtalen rör allvarliga brott såsom mord. Det är väldigt lyhört mellan cellerna, främst via celldörrarna, vilket är absurt med tanke på att det är ett säkerhetshäkte. Eftersom det råder personalbrist hjälper det inte att informera de anställda om problemet. Tillsägelser från personalen får inte heller någon effekt i de fall dessa har möjlighet att komma till avdelningen. Ljudnivån är så hög att de som svarar i stentofonen kan höra att det gapas och skriks. Belysningen i korridoren tänds när personal anländer och intagna har kodord för att uppmärksamma varandra på att personal är på väg till avdelningen. De intagna blir då tysta, vilket gör att det är svårt att lokalisera exakt var ljudet kommer ifrån. Personalen säger att de inte kan göra någonting åt situationen. Hon mår fruktansvärt dåligt på grund av oljudet och det som hon tvingas höra. Hon har vid flera tillfällen skrivit till chefer och bett om hjälp samt varit beredd att flyttas till en observationscell för att få lugn och ro.

text: Häktet Huddinge, dnr 2475-2021 I en anmälan som kom in till JO den 22 mars 2021 framförde en annan intagen liknande klagomål mot Kriminalvården, häktet Huddinge. Anmälaren anförde i huvudsak följande.

text: På en avdelning där intagna med restriktioner placeras är det som en djungel i korridoren kl. 18–02. Intagna delar information och hotar varandra. Ljuden och bankningarna är fruktansvärda. Det är tillräckligt påfrestande att vara i en cell 22–23 timmar om dygnet. Situationen förvärras när man inte kan sova. Personalen och ledningen är väl medvetna om problemet, som eskalerar utan att man gör någonting förutom att erbjuda öronproppar. Det känns som ett hån att ha restriktioner under flera månader för att inte kunna påverka utredningen när det läcker som ett såll och de intagna styr avdelningen när personalen har gått hem för dagen.

text: Se mitt beslut denna dag i dnr 1362-2021.

text: JO:s utredning

text: Kriminalvården uppmanades att yttra sig över uppgifterna i anmälningarna. Myndigheten ombads att redogöra för sin syn på vilken inverkan lyhördheten har på dels de intagnas trygghet och säkerhet, dels deras möjlighet till lugn och ro på natten samt om lyhördheten kan få andra negativa effekter.

text: Häktet Göteborg I sitt remissvar anförde Kriminalvården, huvudkontoret, genom chefsjuristen, i huvudsak följande:

text: Utredning

text: Uppgifter om sakförhållandena har inhämtats från ekonomi- och fastighetsavdelningen vid Kriminalvårdens huvudkontor och region Väst, som i sin tur inhämtat underlag från häktet Göteborg. Av utredningen framgår i huvudsak följande. Det finns en medvetenhet på häktet Göteborg om problematik med lyhördhet i lokalerna och man försöker i den mån det är möjligt att motverka dessa. Häktet Göteborg för samtal med såväl fastighetsägaren som Kriminalvårdens ledning för att försöka komma tillrätta med problematik gällande överhörning. Vidare arbetar häktet Göteborg med rondering nattetid samt uppmanar till incidentrapportering. Under våren 2021 kommer häktet Göteborg att genomföra en intern kartläggning. Även region Väst är medveten om att det finns en problematik gällande lyhördhet vid häktet Göteborg och arbetar med frågan tillsammans med häktet. I sammanhanget kan noteras att det nyligen har hållits en workshop i ämnet vid vilken bl.a. regionens häktesexpert deltog. Ekonomi- och fastighetsavdelningen har arbetat och fortsätter att arbeta aktivt med Kriminalvårdens lokaler. Arbetet sker i samråd med säkerhetsavdelningen och innefattar både befintliga fastigheter och nyproduktion. Vad gäller nyproduktion, till exempel häktet Östersund och blivande häkte Kristianstad, finns stora möjligheter att arbeta aktivt med frågan om ljudöverföring. Vissa åtgärder har redan vidtagits i de nu aktuella lokalerna, men dessa har inte helt löst problemen med lyhördhet. Att skapa ett helt ljudisolerat häktesrum kan dock medföra problem i form av en skrämmande miljö för den som placeras så. Vidare finns en säkerhetsaspekt utifrån individsynpunkt då total ljudisolering innebär att personal inte kan höra höga ljud från ett rum ut i korridoren. Utöver detta finns en arbetsmiljöaspekt då ljudisolerande dörrar är tunga vilket innebär ökad belastning för personal. Vad gäller ljudöverföring genom avlopp finns en grundläggande problematik i och med att avlopp består av sammankopplade nätverk.

text: Rättslig reglering

text: Av

text: 1 kap. 4 § häkteslagen (2010:611)

text: framgår att varje intagen ska bemötas med respekt för sitt människovärde och med förståelse för de särskilda svårigheter som är förenade med frihetsberövandet. Enligt

text: 1 kap. 5 § häkteslagen

text: ska verkställigheten utformas så att negativa följder av frihetsberövandet motverkas. I den utsträckning det är lämpligt och den intagne samtycker till det, ska åtgärder vidtas för att ge honom eller henne det stöd och den hjälp som behövs. Av

text: 1 kap. 6 § häkteslagen

text: framgår att verkställigheten inte får innebära andra begränsningar i den intagnes frihet än som följer av denna lag eller som är nödvändiga för att ordningen eller säkerheten ska kunna upprätthållas. En kontroll- eller tvångsåtgärd får endast användas om den står i rimlig proportion till syftet med åtgärden. Om en mindre ingripande åtgärd är tillräcklig ska den användas.

text: Enligt

text: 35 kap. 15 § första stycket offentlighets- och sekretesslagen (2009:400)

text: gäller sekretess inom kriminalvården för uppgift om en enskilds personliga förhållanden, om det kan antas att den enskilde eller någon närstående lider men eller att fara uppkommer för att någon utsätts för våld eller lider annat allvarligt men om uppgiften röjs.

text: Kriminalvårdens bedömning

text: Av utredningen i ärendet framgår att det finns vissa problem med lyhördhet vid häktet Göteborg. Kriminalvården är medveten om omständigheterna och arbetar aktivt med frågan. Häktet Göteborg har uppmärksammat fastighetsägaren på utmaningarna som finns samt har sett över sina rutiner gällande bl.a. rondering och incidentrapportering. Dessutom har det hållits utbildningsinsatser i ämnet för att uppmärksamma och utbilda personal om aktuella problem och risker. Fortsatta insatser är inplanerade under våren 2021. Problemet med lyhördhet är mångsidigt och komplext eftersom det innefattar flera frågor, risker och avvägningar. Omständigheten att häktet Göteborg kan upplevas som lyhört kan innebära risker med hänsyn till de intagnas personliga integritet och mående. Härutöver kan ljudöverföring givetvis medföra problem beträffande rättssäkerhet och sekretess. Motsatsvis kan emellertid även ljudisolerade lokaler utgöra risker och olägenheter. Ljudisolerade rum innebär säkerhetsrisker utifrån individsynpunkt då de omöjliggör för personal att höra höga ljud från ett rum ut i korridoren. Vidare kan det upplevas som obehagligt eller skrämmande för en intagen att placeras i ett helt isolerat och ljudlöst utrymme. Ett sådant alternativ är därmed varken humant eller tryggt. Kriminalvårdens uppdrag att bedriva häktesverksamhet innefattar en skyldighet att motverka negativa följder av frihetsberövandet. Verkställigheten ska vara human, proportionerlig och alltid ske med hänsyn till de intagnas välmående. Enligt Kriminalvårdens mening är en viss ljudöverföring i häktets lokaler ofrånkomlig. Det är också nödvändigt utifrån säkerhetssynpunkt samt med hänsyn till de intagnas mående. Vidare är upplevelsen av lyhördhet till viss del kopplad till en enskild individs personliga upplevelse, vilket också bidrar till frågans komplexitet. Härutöver finns en arbetsmiljöaspekt då ljudisolerade dörrar är mycket tunga och därmed innebär ökad fysisk belastning för personal. Vad gäller ljudöverföring genom avlopp finns vidare en grundläggande problematik hänförlig till omständigheten att avlopp består av sammankopplade nätverk. Sammanfattningsvis innebär lyhördhet att ett flertal avvägningar behöver göras med hänsyn till främst rättssäkerhetsaspekter, säkerhetsfrågor, de intagnas boendesituation och personalens arbetsmiljö. Det är flera beaktansvärda intressen som måste värnas och balanseras mot varandra. Det finns i nuläget inte någon enkel byggnadsteknisk lösning att tillgå då till synes enkla åtgärder kan ge upphov till andra risker och problem. Härutöver kan konstateras att det är omöjligt att komma tillrätta med saken enbart genom byggåtgärder. Emellertid är Kriminalvården medveten om de problem som finns och bedriver ett kontinuerligt och aktivt arbete för att hitta förbättringar och lösningar som samtidigt uppfyller myndighetens höga krav på lämpliga lokaler. Kriminalvården har vidtagit ett flertal åtgärder med anledning av de brister som har noterats i häktet Göteborgs lokaler. Upplysningsvis pågår även ett arbete med att upprätta en nationell lägesbild som bland annat innefattar en redovisning av de områden som är angelägna att åtgärda på såväl kort som lång sikt.

text: Häktet Huddinge I sitt remissvar anförde Kriminalvården, huvudkontoret, genom chefen för sektionen för verksjuridik, i huvudsak följande:

text: Utredning

text: Uppgifter om sakförhållandena har hämtats in från region Stockholm som i sin tur inhämtat underlag från häktet Huddinge. Av utredningen framgår i huvudsak följande. Det finns problem med överhörning och otillåten kommunikation vid en del av landets häkten. Bristerna har varit kända sedan en längre tid tillbaka samt försvårats av den ansträngda beläggningssituationen. Mot denna bakgrund har region Stockholm beslutat att genomföra en inventering av problematiken vid regionens häkten. Härutöver har regionchefen tillsatt en arbetsgrupp med representanter från regionens häkten, säkerhetsavdelningen samt ekonomi- och fastighetsavdelningen vid Kriminalvårdens huvudkontor. Arbetsgruppen ska göra en behovsbedömning och inledningsvis ta fram förslag på åtgärder som säkerställer att ett mindre antal rum vid regionens häkten åtgärdas och risken för överhörning minskar betydligt. Därefter kan häktade individer där intresset av att restriktioner upprätthålls är som allra störst placeras i sådana rum som har åtgärdats särskilt. Den regionala arbetsgruppen ska arbeta parallellt med den centrala grupp som har i uppdrag att identifiera ansvarsområden inom Kriminalvården kopplade till problematiken med överhörning. Utifrån en lägesbild ska områden som bör prioriteras på kort och lång sikt identifieras. Vid häktet Huddinge sker otillåten kommunikation huvudsakligen genom att dörrar saboteras så att minimala glipor bildas. Häktet arbetar med att identifiera skador på dörrar och, i mån av plats, bl.a. tillfälligt förflytta intagna till vissa bostadsrum med lägre utrustningsstandard med dubbla dörrar. Häktet Huddinge har två ljuddämpande moduler som kan placeras framför bostadsrum. Modulerna är dock skrymmande och därför går det inte att förvara fler än två i häktet av brandskyddsskäl. En tänkbar men relativt kostsam åtgärd är att bygga dubbla dörrar till cellerna. En annan tänkbar lösning är att sektionera avdelningar nattetid med någon form av provisorisk vägg.

text: Kriminalvården har återgett samma rättsliga reglering som i remissvaret i fråga om häktet Göteborg och hänvisat till sin där redovisade syn på vilken inverkan lyhördhet kan ha på intagnas trygghet och säkerhet. När det gäller bedömningen av ärendet om häktet Huddinge har myndigheten anfört följande:

text: Av utredningen framgår att det finns vissa problem med lyhördhet vid häktet Huddinge. Kriminalvården är medveten om omständigheterna och arbetar aktivt med frågan på lokal, regional och nationell nivå. På lokal nivå sker detta arbete genom att man regelbundet inspekterar häktets lokaler och fortlöpande ser över och nyttjar de olika praktiska lösningar som finns att tillgå. På regional nivå pågår arbetet genom en särskild arbetsgrupp som har tillsatts för att identifiera och hantera aktuella brister. Vidare har en inventering av samtliga regionens häkten genomförts. Härutöver arbetar myndigheten även med frågor kopplade till lyhördhet på nationell nivå. Det pågår ett projekt med att upprätta en nationell lägesbild innefattande de utmaningar som finns inklusive en redovisning av de områden som är angelägna att åtgärda på såväl kort som lång sikt. Sammanfattningsvis har myndigheten vidtagit ett flertal åtgärder med anledning av de brister som har noterats i häktet Huddinges lokaler. Kriminalvården bedriver ett kontinuerligt och aktivt arbete för att hitta förbättringar och lösningar som samtidigt uppfyller myndighetens höga krav på lämpliga lokaler.

text: Anmälarna fick tillfälle att kommentera respektive remissvar.

text: Rättsliga utgångspunkter

text: Kriminalvården har redogjort för rättslig reglering. Jag vill tillägga följande.

text: Kriminalvården ansvarar för att bedriva häktesverksamhet och ska bl.a. verka för att lagföring kan ske på ett effektivt sätt och ska särskilt vidta åtgärder som syftar till att brottslighet under verkställigheten förhindras (1 och 2 §§ förordningen [2007:1172] med instruktion för Kriminalvården).

text: Den som är häktad får åläggas inskränkningar i sin rätt till kontakt med omvärlden (restriktioner), om det finns risk för att han eller hon undanröjer bevis eller på något annat sätt försvårar sakens utredning. Sådana restriktioner får meddelas endast om den häktade får underkastas restriktioner enligt

text: 24 kap. 5 a § rättegångsbalken

text: . Det framgår av

text: 6 kap. 1 § häkteslagen (2010:611)

text: , HäL. Det är allmän domstol som på åklagarens begäran beslutar om restriktioner (

text: 24 kap. 5 a § rättegångsbalken

text: Ett beslut om restriktioner får enligt 6 kap. 2 § HäL avse inskränkningar i rätten att placeras tillsammans med andra intagna, vistas i gemensamhet, följa vad som händer i omvärlden, inneha tidskrifter och tidningar, ta emot besök, stå i förbindelse med annan genom elektronisk kommunikation eller sända och ta emot försändelser.

text: Enligt

text: 2 § andra stycket förordningen (2014:1108)

text: om utformningen av häkten och polisarrester ska ett förvaringsrum (cell) vara tillräckligt ljudisolerat och även i övrigt utformat så att obehöriga kontakter mellan den intagne och andra om möjligt förhindras.

text: I

text: 4 § andra stycket häktesförordningen (2010:2011)

text: anges bl.a. att en intagen ska visa hänsyn mot personal och medintagna. Enligt de allmänna råden till bestämmelsen i Kriminalvårdens föreskrifter och allmänna råd (

text: KVFS 2011:2

text: ) om häkte, FARK Häkte, innebär skyldigheten t.ex. att en intagen inte får åstadkomma buller eller annat ljud som väsentligen kan störa annan intagen.

text: Bedömning

text: Kriminalvården har bekräftat att det finns problem med lyhörda häktesceller i en del av landets häkten. Det som har kommit fram om omfattningen är allvarligt. Lyhördhet, oväsen och otillåten kommunikation förekommer uppenbarligen i bl.a. häktena Göteborg och Huddinge, som klagomålen i detta beslut avser. Dessa häkten tar emot häktade med restriktioner och är två av myndighetens fem säkerhetshäkten.

text: Anmälarna har påstått att lyhördheten medför att intagna med restriktioner kan kommunicera med varandra på kvällar och nätter när personalnärvaron är lägre. De menar vidare att intagna delar information, t.ex. om vad som bör sägas i förhör, och att vissa av dem utsätts för hot. Vidare har de beskrivit hur ljudet och uppgifterna påverkar deras nattsömn och hälsa negativt.

text: Kriminalvården har inte tillbakavisat påståendet att det förekommer hot mellan intagna, och att de kan framföra dem på grund av lyhördheten. Jag kan konstatera att det är myndighetens ansvar att se till att såväl tryggheten som

text: säkerheten för de intagna upprätthålls. I det ingår givetvis att se till att de lokaler där de häktade befinner sig är ändamålsenligt utformade och uppfyller de krav som gäller enligt bl.a. 2 § andra stycket förordningen om utformningen av häkten och polisarrester. Det är oacceptabelt att intagna kan utsätta varandra för hot och andra verbala angrepp utan att häktespersonalen upptäcker det och kan vidta nödvändiga åtgärder.

text: Det är inte heller godtagbart att intagna inte kan få lugn och ro på natten. Jag har i ett annat beslut i dag uttalat mig om den negativa inverkan på intagnas fysiska och psykiska hälsa som detta kan ha och de ytterligare risker det kan leda till (se beslutet i ärendet med dnr 1362-2021). Det finns anledning understryka att redan ett frihetsberövande kan innebära mycket stora påfrestningar för den häktade. Detta gäller särskilt om det har förenats med inskränkningar i kontakterna med omvärlden och andra begränsningar. Ett sådant frihetsberövande får anses vara det mest ingripande personella tvångsmedlet som finns (jfr t.ex.

text: prop. 2015/16:68 s. 39

text: JO 2016/17 s. 447

text: och Gunnel Lindberg, Straffprocessuella tvångsmedel, 4:e uppl., s. 288). Restriktioner kan medföra att en häktad person blir avskuren från i princip all kontakt med yttervärlden, trots att han eller hon ännu inte är dömd.

text: Som framgått syftar restriktioner till att hindra en häktad person från att undanröja bevis eller på annat sätt försvåra brottsutredningen mot honom eller henne. Det är således ett viktigt verktyg under en förundersökning. Som jag nyss har varit inne på rör det sig emellertid om en mycket ingripande tvångsåtgärd. Häktning och restriktioner får bara komma ifråga om skälen för åtgärderna uppväger de intrång eller men i övrigt som dessa innebär för den misstänkte eller för något annat motstående intresse och får sedan den 1 juli 2021 som huvudregel pågå endast under en begränsad tid (se

text: 24 kap.

text: 4 a

text: och

text: 5 a §§

text: rättegångsbalken

text: samt 23 a § lagen [1964:167] med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare). Mot denna bakgrund är det anmärkningsvärt om Kriminalvården inte fullt ut kan upprätthålla restriktioner. Den omständigheten att intagna med restriktioner kan kommunicera med varandra är inte bara ägnat att påverka möjligheterna att utreda och lagföra brott, utan kan också ha en negativ inverkan på allmänhetens förtroende för rättsväsendet. Jag har förståelse för att en enskild som är föremål för t.ex. inskränkningar i kontakten med sina anhöriga ifrågasätter om tvångsåtgärden är rimlig om det är så att myndigheten likväl inte kan upprätthålla restriktioner.

text: JO understryker återkommande vikten av att myndigheten upprätthåller den s.k. kriminalvårdssekretessen. Det är inte acceptabelt om det finns celler som är så lyhörda att sekretessbelagda uppgifter riskerar att röjas när en intagen samtalar med häktespersonalen. Även ur denna aspekt är den problematik som behandlas i detta ärende bekymmersam.

text: Problemet med lyhördhet kan alltså medföra en rad allvarliga konsekvenser. Jag inser, som Kriminalvården närmare har beskrivit, att utmaningarna och svårigheterna är komplexa. Detta inte minst med hänsyn till att även ljudisolerade

text: celler kan innebära säkerhetsrisker och – vilket t.ex. intagna framfört till mig vid inspektioner av häktesverksamhet som bedrivs i gamla arrestlokaler – ett starkt obehag för den som är inlåst. Även helt ljudisolerade celler kan alltså ha en negativ inverkan på intagnas hälsa. Det är positivt att myndigheten arbetar aktivt med frågan och att det arbetet sker på olika nivåer. Enligt Kriminalvården har bristerna dock varit kända sedan en längre tid tillbaka. Men det framgår inte av remissvaret när problematiken egentligen uppmärksammades och myndigheten insåg dess omfattning samt vid vilka tidpunkter de redovisade åtgärderna har vidtagits. Det är därför svårt för mig att närmare bedöma hur Kriminalvården hittills har hanterat saken. Utifrån utredningen i de nu aktuella ärendena förstår jag emellertid att många av åtgärderna har vidtagits relativt lång tid efter att myndigheten fick kännedom om problemen. Mot bakgrund av anmälarnas uppgifter, som jag inte har anledning att betvivla, är det tydligt att vidtagna åtgärder inte är tillräckliga. De beskrivna förhållandena är varken förenliga med de grundläggande värden som enligt 1 kap. 4 § HäL ska genomsyra Kriminalvårdens behandling av intagna eller myndighetens uppdrag. Med hänsyn till lyhördhetens allvarliga konsekvenser kan det ifrågasättas om inte Kriminalvården borde ha agerat snabbare och kraftfullare för att försöka finna kort- och långsiktiga lösningar på problemen. Jag är under alla förhållanden kritisk till att problemen kvarstår.

text: Det är mycket angeläget att Kriminalvården fortsätter att arbeta aktivt på olika nivåer med problematiken med lyhördhet i celler och andra utrymmen i häkten. Det pågår omfattande om- och nybyggnationer av häkten och jag utgår från att myndigheten i samband med dessa tar hand om frågan. Innan nödvändiga förändringar av lokalerna har genomförts kan det enligt min mening finnas skäl för myndigheten att överväga om det bör vidtas andra åtgärder, såsom när det gäller bemanningen nattetid, för att motverka de risker och problem som lyhördheten medför.

text: Med hänsyn till de frågor som berörs finner jag skäl att översända en kopia av beslutet till regeringen för kännedom.

text: Ärendena avslutas.