nyckelord: Avgift Domstolstrots

title: Anmälan mot Migrationsverket med anledning av dröjsmål med att meddela särskilt skriftligt beslut enligt avgiftsförordningen (1992:191)

text: Anmälan

text: I en anmälan som kom in till JO den 13 maj 2002 framförde AA klagomål mot Migrationsverket. Han ifrågasatte verkets tillämpning av

text: avgiftsförordningen (1992:191)

text: i två ärenden i vilka han som ombud för olika asylsökande begärt kopior av handlingarna i deras ärenden vid verket. Han uppgav bl.a. följande. Kopiorna hade tillställts honom mot postförskott. Då han ansåg att grund saknades för att belägga kopiorna med avgift, tillskrev han Migrationsverket i det första ärendet den 27 januari 2002 och i det andra ärendet den 26 mars 2002. I skrivelserna ifrågasatte han avgifterna och begärde särskilda skriftliga beslut med laghänvisning och överklagandehänvisning. Han hade vid flera tillfällen påmint verket om sina framställningar, men hade trots detta inte fått några beslut. I anmälan med bilagor redogjordes närmare för vad som förevarit.

text: Utredning

text: Anmälan remitterades till Migrationsverket för utredning och yttrande. Migrationsverket hänvisade till ett yttrande av region Stockholm och tillade följande.

text: _ _ _ AA har anmält Migrationsverket till Justitieombudsmannen med anledning av verkets handläggning av ärenden enligt

text: avgiftsförordningen

text: vid två tillfällen. Anmälan har tillställts Migrationsverkets Region Stockholm för utredning och yttrande. Regionens yttrande bilägges såsom verkets uppfattning i ärendet jämte följande tillägg. Migrationsverket Region Stockholm har efter besvär från AA överlämnat ett av avgiftsärendena, för vilken anmälan gäller, till Riksskatteverket för avgörande. Riksskatteverket har i beslut den 26 juni 2002 meddelat att återbetalning skall ske med de 193:40 kr som verket tagit ut som avgift för kopior beträffande ärendena med nr 9-643374 och 9-643377. Återbetalning kommer därför att ske till fullo i det ärende Riksskatteverket beslutat och med det belopp verket anser felaktigt tagits ut i det andra ärendet.

text: Förvaltningslagens

text: 16 §

text: , till vilken paragraf Riksskatteverket hänvisar till i sitt beslut, reglerar parts rätt att ta del av det som tillförts ärendet. Parts rätt att ta del av materialet innebär att han/hon har rätt att studera materialet hos myndigheten.

text: 16 § förvaltningslagen

text: innebär dock ingen rätt för parten att få ut kopior av handlingarna

text: utan kostnad. En part som beställer kopior får vara beredd att betala för dessa enligt samma regler som gäller för andra beställare (Se s. 56, ”Allmän förvaltningsrätt”, Malmqvist, Bo m.fl. Uppl. 3.2, Norstedts, 2001). Det står med anledning av ovan nämnda inte klart för verket att part alltid har rätt att kostnadsfritt erhålla kopior av handlingar varför någon återbetalning av hela beloppet inte kommer att ske i det andra ärendet. Från region Stockholm anfördes bl.a. följande. _ _ _

text: Migrationsverkets handläggning i ärende nr 1

text: Migrationsverket har den 22 januari 2002 lämnat ut de begärda handlingarna i bägge ärendena (9-643374 och 9-643377) mot en avgift på totalt 193 kr och 40 öre. _ _ _ AA skrev till Migrationsverket den 27 januari 2002 och begärde antingen att avgiften skulle återbetalas eller att ett särskilt beslut med laghänvisning och överklagandehänvisning skulle tillställas honom. Då han inte erhöll något svar på sin skrivelse påminde han Migrationsverket den 22 mars 2002 om den och begärde ett svar senast den 27 mars 2002. Han fick ett meddelande som sändes till honom den 26 mars 2002 om att verket på grund av tillfällig arbetsanhopning inte kunde besvara skrivelsen inom den begärda tiden. Verket har härefter, den 13 maj 2002, fattat ett beslut i de två aktuella ärendena vad avser AA:s begäran om återbetalning av avgift för kopior. I detta beslut avslår Migrationsverket AA:s begäran om återbetalning av den erlagda avgiften. Migrationsverket har i sitt beslut av den 13 maj 2002 angett besvärshänvisning. _ _ _ Vad gäller handläggningstiden när det gäller att tillmötesgå AA:s begäran om ett beslut där verket skall ange lagrum och besvärshänvisning, kan följande anföras. Verket har rutiner som säger att varje begäran om skriftligt besked i ett ärende skall handläggas skyndsamt. I förevarande fall har det tagit cirka fyra månader innan AA:s begäran om ett skriftligt beslut angående uttagande av avgifter för kopior har besvarats. Detta kan bara skyllas på en hög arbetsbelastning, vilket också AA fått ett förhandsbesked om. Det är dock enligt verkets mening inte acceptabelt att det tagit så lång tid att besvara AA:s begäran. Verkets avsikt är att se över handläggningen av ärenden av detta slag för att se till att de rutiner som finns följs. _ _ _

text: Migrationsverkets handläggning i ärende nr 2

text: Migrationsverket har lämnat ut de begärda handlingarna i bägge ärendena (9-568691 och 9-284872) den 15 mars 2002 mot en avgift på totalt 275 kr. _ _ _ AA har i skrivelse, av den 26 mars 2002, begärt att verket skall upplysa om vad posterna ”särskild avgift” om 25 kr och ”övriga avgifter” om 53 kr avser. Han har vidare hemställt att verket redovisar den lagliga grunden för att ta ut avgiften samt upplysa om hur man överklagar verkets beslut. Verket har härefter, den 11 juni 2002, fattat ett beslut i de två aktuella ärendena vad avser AA:s begäran om återbetalning av avgift för kopior av handlingar. I detta beslut avslår Migrationsverket AA:s begäran om återbetalning och hänvisar till

text: 15 § avgiftsförordningen

text: . I beslutet anges vidare besvärshänvisning. _ _ _ I förevarande fall har det tagit cirka två och en halv månad innan verket har besvarat AA:s begäran om skriftligt besked med angivande av lagrum och besvärshänvisning. Det har, enligt verkets mening, tagit längre tid än vad som är acceptabelt innan denna begäran har besvarats. Anledningen till den långa svarstiden är den höga

text: arbetsbelastning som rått vid denna tid. Verket kommer dock att se över sina rutiner för att undvika så långa handläggningstider i fortsättningen. _ _ _ AA kommenterade remissvaret och ifrågasatte då bl.a. att Migrationsverket i sitt yttrande till JO aviserade att någon återbetalning i det andra ärendet inte skulle komma att ske, trots att omständigheterna i ärendena enligt hans uppfattning var identiska. Han gjorde därför gällande att Migrationsverket underkänner Riksskatteverkets tolkning av

text: avgiftsförordningen

text: . Han kompletterade sedan sitt yttrande med kopior avseende ytterligare ett ärende i vilket Migrationsverket tagit ut avgift för kopior som han begärt att få i sin egenskap av ombud.

text: Bedömning

text: En myndighet skall enligt

text: 15 § avgiftsförordningen

text: ta ut avgift enligt bestämmelserna i 16-22 §§ för att den efter särskild begäran lämnar ut kopior eller avskrift av allmänna handlingar.

text: Om någon anser att den avgift som en myndighet tagit ut av honom enligt 15 § är oriktig får han, inom 30 dagar efter den dag då avgiften betalades, hos myndigheten begära ett särskilt skriftligt beslut om avgiften (

text: 23 § avgiftsförordningen

text: Ett särskilt beslut enligt 23 § får överklagas hos Skatteverket (fram till 1 januari 2004 Riksskatteverket). Skatteverkets beslut får inte överklagas (

text: 24 § avgiftsförordningen

text: Varje ärende där någon enskild är part skall handläggas så enkelt, snabbt och billigt som möjligt utan att säkerheten eftersätts (

text: 7 § första meningen förvaltningslagen

text: , 1986:223).

text: JO:s granskning är inte avsedd att föregripa eller ersätta den prövning som kan eller har kunnat ske i ordinarie ordning. JO kan inte heller ändra eller upphäva ett beslut som en myndighet har fattat. Inte heller brukar JO ta ställning till om ett avgörande är riktigt i sak.

text: Som framgår ovan kunde Migrationsverkets beslut i avgiftsfrågan överklagas till Riksskatteverket. Enligt utredningen har så också skett vad gäller de här aktuella ärendena. Jag har tagit del av dåvarande Riksskatteverkets beslut den 26 juni 2002 (avser dnr

text: och

text: , ärende 1) och den 7 augusti 2002 (avser dnr 9- 284872 och 9-568691, ärende 2) enligt vilka Migrationsverket ålagts att till AA återbetala de erlagda avgifterna.

text: Beträffande handläggningen kan konstateras att AA i båda fallen hos Migrationsverket begärde särskilda skriftliga beslut om avgifterna. I det ena fallet dröjde det ca tre och en halv månad och i det andra ca två och en halv månad innan Migrationsverket meddelade sådana beslut trots att verkets egna riktlinjer uppställer ett skyndsamhetskrav. En så lång handläggningstid är inte godtagbar, vilket Migrationsverket också medger. Jag noterar att Migrationsverket uppgett sig ha för avsikt att se över sina rutiner för att undvika så långa handläggningstider i fortsättningen.

text: Av utredningen framgår att Migrationsverket har gett uttryck för en annan mening än Riksskatteverkets rörande avgiftsskyldigheten i detta sammanhang och AA har kritiserat Migrationsverket för att verket inte godtagit Riksskatteverkets tolkning. Migrationsverket har i ärendet inte beretts möjlighet att bemöta denna kritik. Självfallet har Migrationsverket varit bunden av Riksskatteverkets avgöranden i de enskilda fallen. Verket har inte heller ifrågasatt detta. Allmänt gäller att en beslutsmyndighet efter återförvisning av visst ärende från en besvärsinstans är skyldig att följa besvärsmyndighetens anvisningar beträffande ärendet. En annan fråga är i vad mån en beslutsmyndighet vid prövningen i andra mål eller ärenden är skyldig att följa den praxis som besvärsmyndigheten har skapat. Här är rättsläget mera oklart och jag har inte funnit anledning att i detta ärende gå in på den frågan. Jag har därför inte närmare utrett Migrationsverkets handlande i detta hänseende.

text: Jag skickar en kopia av detta beslut till Ekonomistyrningsverket som enligt

text: 31 § avgiftsförordningen

text: får meddela de föreskrifter som behövs för tillämpningen av förordningen.

text: Ärendet avslutas.


nyckelord: Beslag Tvångsmedel/tvångsåtgärder

publisher: Justitieombudsmannen

title: Kritik mot Tullverket, som undersökt en journalists datorer m.m. utan att låta denne närvara

org: jo

sammanfattning: Tullen genomförde en särskild insats i syfte att söka efter barnpornografi. En journalist anmälde att han utan närmare förklaring fått bl.a. datorer omhändertagna och undersökta utan att han fått närvara. I datorerna fanns känsligt material som omfattades av källskydd. Lagstiftningen medger att datorer m.m. som hör till en resandes bagage undersöks till kontrollerande av att de inte innehåller barnpornografi. Vid en sådan kontroll har den berörde en principiell rätt att närvara. Om det material som kontrolleras kan antas innehålla sådant som tullen inte har rätt att ta del av, är denna rätt i det närmaste ovillkorlig. Tullverket har anfört att det avgörande skälet till att anmälaren inte tilläts närvara vid kontrollen var att han då skulle ha kunnat varna andra resenärer. Skälen framstår inte som övertygande utan snarare som en efterhandskonstruktion. Tullverket kritiseras för sitt sätt att genomföra kontrollen.

text: Bakgrund

type: rubrik

text: Den 16 mars 2011 genomförde Tullverket tillsammans med Rikskriminalpolisen, Polismyndigheten i Stockholms län och företrädare för Europol en insats där man särskilt sökte efter barnpornografiskt material. Insatsen, som genomfördes på Arlanda flygplats, utgjorde en del i en av Europol samordnad aktion som genomfördes i Nederländerna, Storbritannien, Tyskland och Sverige.

type: stycke

text: Utifrån en på förhand framtagen riskprofil utvaldes 28 personer från fem ankommande flyg för särskild kontroll. Hos 15 av dessa undersöktes datorer, mobiltelefoner och liknande.

text: Ingen barnpornografi påträffades under insatsen.

text: Anmälan

text: Journalisten AA anmälde Tullverket till JO. Av anmälan framgick följande.

text: Han är sedan flera år tillbaka bosatt i Thailand där han bl.a. är tidningen Svenska Dagbladets korrespondent. Den 16 mars 2011 flög han från Bangkok till Stockholm. När han anlände till Arlanda flygplats kontrollerades han av tullen.

text: Bland annat togs hans två datorer in i ett rum och undersöktes utan att han fick närvara. Han påpekade att han var journalist och hade mycket känsligt källmaterial i sina datorer. Han fick till svar att de bara skulle ”skanna det hela”. Efter ungefär en timme återfick han sin egendom. Genom att gå in i datorer utan hans närvaro bröt tjänstemännen mot källskyddet. Han kunde inte veta om något material kopierades.

text: Utredning

text: Muntliga upplysningar och handlingar inhämtades från Tullverket. I en promemoria angående kontrollen har följande redovisats om anmälaren:

text: I [AA:s] bagage påträffas två stycken datorer samt ett par USB minnen. All denna digitala media gås igenom av IT-forensikerna, vilket tar uppemot en timma i anspråk. Eftersom det är så trångt inne i förhörslokalen finns det ingen möjlighet till att närvara på plats. Alla kunder som fått sin digitala media skannad har istället fått vänta i visitationslokalen, bara någon meter från förhörsrummet där kontrollen av digital media görs.

text: Tullverket anmodades därefter att yttra sig. I sitt yttrande, där insatsens bakgrund utförligt redovisades, upplyste verket (generaltulldirektören BB) bl.a. följande. När passagerare valdes ut för kontroll vid tullfiltret genomförde tulltjänstemännen en bagagekontroll och förde samtal med passageraren. Grundades urvalet på den riskprofil som tagits fram inför operationen skulle eventuella digitala medier lämnas över till Rikskriminalpolisens IT-forensiker.

text: Tullverket redovisade vidare de allmänna bedömningar som tidigare gjorts av en arbetsgrupp inom verket rörande möjligheten att kontrollera digitala medier vid tillämpningen av lagen (

text: ) om förbud mot införsel och utförsel av barnpornografi. Verket anförde bl.a. följande.

text: I motiven till barnpornografilagstiftningen anges att innehav av barnpornografisk skildring har uppkommit exempelvis när skildringen har sparats på en dators hårddisk (

text: prop.1997/98:43 s. 161

text: ). Den pornografiska bilden utgör en vara, såväl i pappersform som i annat media t.ex. digitalt sparad i en dator. Barnpornografisk skildring, varan, är enligt lagen belagd med införsel- och utförselförbud. [...] Införsel av barnpornografisk skildring från tredje land ska av Tullverket behandlas på samma sätt som införsel av andra förbjudna varor. Tullverkets gränsskyddspersonal får således t.ex. eftersöka och beslagta barnpornografiskt material i enlighet med varusmugglingslagens [numera smugglingslagen] bestämmelser.

text: Beträffande den IT-forensiska undersökning som förekommit anförde Tullverket:

text: För att brottsbekämpande myndigheter ska ha möjlighet att förhindra införsel av varor med införselförbud och att vidta åtgärder för att både upptäcka och ingripa mot datarelaterade brott, såsom t.ex. barnpornografi, krävs både lämpliga handlingsmöjligheter, expertis och tekniska verktyg. Samtidigt som myndigheterna ska verka för en säker informationsinfrastruktur måste även individens grundläggande rättigheter respekteras. Enligt den s.k. proportionalitetsprincipen får en kontroll aldrig gå utöver det syfte som motiverar kontrollen och den skada som ett ingripande kan orsaka en enskild måste stå i rimlig proportion till syftet med ingripandet. - - -

text: Den IT-forensiska undersökningen var nödvändig för att kunna genomföra kontrollen. Den var avgränsad och kunde således inte röja eller på annat sätt orsaka skada på annat innehåll i den digitala median. Genom att använda sig av programvara för skanning av t.ex. en dators innehåll, där eventuella träffar endast rör bildfiler, kan risken för integritetsintrång vad gäller övrigt material på datorn undvikas. Inga bilder sparades eller kopierades i samband med undersökningen. Eventuellt källskydd har kunnat garanteras genom att s.k. överskottsinformation, såsom information om andra personer, grundlagsskyddade texter och känsligt källmaterial, varken har dokumenterats eller kopierats av de tjänstemän som arbetade med undersökningen. Skulle sådan överskottsinformation utnyttjas träder andra straffbestämmelser in så som brott mot tystnadsplikt eller tjänstefel. Först vid eventuell träff i samband med den IT-forensiska undersökningen finns så pass mycket underlag för misstanke om brott för att starta en förundersökning och beslagta media för fullständig IT-forensisk undersökning av filernas innehåll. Tullverket anser att användningen av tekniska hjälpmedel, i syfte att söka efter barnpornografi lagrad i t.ex. en dator, är förenlig med gällande bestämmelser. Hjälpmedel används även i andra sammanhang och aktuell IT-forensisk utrustning kan likställas med användning av röntgenutrustning för resväskor, skanningutrustning av lastbilar eller narkotikasökhund i syfte att söka efter innehav av t.ex. narkotika. Tullverket anser således att den IT-forensiska undersökningen som genomfördes i samband med tullkontrollen till art och varaktighet står i rimlig proportion till det mål som myndigheten avser att uppnå. Det har även, i samband med genomförande av olika spaningsmetoder och informationsinsamlingar, diskuterats graden av intrång i en persons privatliv mot förutsägbarheten för sådant intrång. Att passera ett tullfilter innebär att man kan bli uttagen för en kontroll och kontrollen kan omfatta införseln av varor i såväl fysisk form som digital form. Tullverket anser således att tillräcklig förutsägbarhet för att genomgå en kontroll av aktuellt slag torde föreligga i samband med gränspassage.

text: Anmälaren har som framgått invänt mot att han inte fick närvara när hans dator m.m. undersöktes och mot att han inte heller informerades om vad man gjorde eller vad man sökte efter. Tullverket anförde följande om detta.

text: En resande bör [...] enligt andra stycket i de allmänna råden till 21 kap. 1 § Tullverkets föreskrifter och allmänna råd (

text: TFS 2000:20

text: ) om tullförfaranden m.m. (tullordningen), om möjligt närvara vid undersökning enligt

text: 6 kap. 10 § andra stycket tullagen

text: av transportmedel och bagage som medförs av honom eller henne. Detta är en väsentlig rättighet och det är Tullverkets inställning att en kontrollerad person ska ha rätt att närvara i samband med kontroll av deras medförda varor och transportmedel. Tullverket har även vidtagit åtgärder som att förändra och förbättra sina lokaler för att möjliggöra sådan närvaro t.ex. i samband med bilvisitationer. Rätten att närvara är dock inte absolut och det kan finnas orsaker som talar för att en närvaro är olämplig. Detta kan t.ex. vara fallet om en person omöjliggör genomförandet av en kontroll. Den kontrollerade fick inte möjlighet att närvara vid genomsökningen av hans datorer m.m. Det är, som påpekats ovan, en grundläggande inställning hos Tullverket att den enskilde ska beredas möjlighet till närvaro vid tullkontroller. Det finns inte något dokumenterat övervägande varför närvaro inte tilläts i detta fall, eller för övriga kontroller av digital media under ”Action Day” på Arlanda. Flera omständigheter ger dock vid handen varför frågan inte övervägdes och dokumenterades och varför således tulltjänstemännen valde att inte tillåta närvaro. Den avgörande faktorn till att i aktuellt fall inte tillåta närvaro var att sådan skulle ha kunnat avslöja att det var barnpornografi som eftersöktes och att den informationen hade kunnat få spridning även utanför tullfiltret, kanske till andra orter i Europa och till eventuell varning för resenärer med otillåtna barnpornografibilder. Visserligen var de flighter från Asien som skulle omfattas av kontroll redan i luften när insatsen

text: inleddes. Detta förhållande gällde dock inte för alla kontrollerade flighter, t.ex. inte den från Turkiet och tulltjänstemännen på Arlanda hade inte insikt i vilka flighter som skulle kontrolleras under genomförandet av ”Action Day” i Storbritannien, Nederländerna och Tyskland. Även om flertalet plan varit i luften går det att snabbt t.ex. via sms varna andra resenärer redan vid ankomst till gate, innan de når tullfiltret. Det går inte att genom spanare bland ankommande resenärer avslöja om någon får t.ex. sms eller telefonsamtal med varning från någon som redan utsatts för tullkontroll. Det torde således tagits för givet av tulltjänstemännen i planeringen och under de aktuella timmarna att ”Action Day” skulle hållas helt hemlig under de timmar operationen pågick. Även om det saknas dokumentation om detta och rättsliga överväganden bör enligt Tullverket detta beaktas. Det var en given omständighet att man skulle arbeta med projektet under hela dagen och ge publicitet åt insatsen först påföljande dag. Tullverket anförde avslutningsvis att det är väsentligt att inför kommande insatser av liknande slag ta fram klara direktiv om vilken information de kontrollerade bör få och beträffande deras möjlighet att närvara vid genomsökning av digitala medier. Tullkontrollen måste, anförde verket, i tid och varaktighet stå i rimlig proportion till vad som ska uppnås.

text: AA kommenterade Tullverkets yttrande. Hans anmälan gällde inte insatsen mot barnpornografi. Han hade själv bistått både polis och frivilligorganisationer med information om sexuella övergrepp mot barn och skrivit om dessa frågor. Det han huvudsakligen vände sig mot var i stället:

text: 1. Att hans dator, iPhone och annan elektronisk utrustning tagits ifrån honom utan förklaring för att sedan ”skannas” bakom stängda dörrar utan hans närvaro.

text: 2. Att han aldrig fick några upplysningar om vad saken gällde; det enda som sades från tulltjänstemännens sida var att de skulle ”kolla media”.

text: Han ansåg sig mot den bakgrunden inte kunna lita på att Tullverket inte sparat någon information från kontrollen. Han framhöll därvid åter att hans datorer innehöll mycket känsligt journalistiskt material, som han mottagit i största förtroende.

text: Rättslig reglering

text: Allmänna bestämmelser rörande husrannsakan och andra liknande intrång Enligt

text: 2 kap. 6 § regeringsformen

text: är var och en gentemot det allmänna skyddad mot att utsättas för bl.a. kroppsvisitation, husrannsakan och liknande intrång.

text: Detta skydd får enligt

text: 2 kap. 20 § regeringsformen

text: begränsas genom lag. Sådana begränsningar får emellertid enligt 21 § samma kapitel göras endast för att tillgodose ändamål som är godtagbara i ett demokratiskt samhälle. Begränsningen får aldrig gå utöver vad som är nödvändigt med hänsyn till det ändamål som har föranlett den och inte heller sträcka sig så långt att den utgör ett hot mot den fria åsiktsbildningen såsom en av folkstyrelsens grundvalar. Begränsningen får heller inte göras enbart på grund av politisk, religiös, kulturell eller annan sådan åskådning.

text: Tullverkets befogenheter De kontrollåtgärder som genomfördes under den här aktuella insatsen var av allmänt slag och grundades inte på brottsmisstanke. Därvid gäller i huvudsak följande.

text: Det är enligt lagen (

text: ) om förbud mot införsel och utförsel av barnpornografi förbjudet att föra in barnpornografi i landet. Tullverket ska i enlighet med sina allmänna befogenheter utöva tillsyn över att förbudet efterlevs.

text: Tullverkets allmänna övervaknings- och kontrollverksamhet regleras i

text: 6 kap.

text: tullagen (2000:1281)

text: . Beslut om kontrollåtgärd får endast fattas om skälen för åtgärden uppväger det intrång eller men i övrigt som åtgärden innebär för enskilda,

text: 6 kap. 1 § tullagen

text: Vid sin kontroll får Tullverket enligt 6 kap. 10 § andra stycket punkten 1 undersöka transportmedel, containrar, lådor och andra utrymmen där varor kan förvaras. Enligt punkten 3 i samma stycke får Tullverket även undersöka bagage, såsom resväskor och portföljer, samt handväskor och liknande som medförs av resande vid inresa till eller utresa från EU:s tullområde. I paragrafens fjärde stycke anges att bestämmelser om kroppsvisitation och kroppsbesiktning finns i lagen (

text: ) om straff för smuggling, smugglingslagen.

text: Av det sagda framgår att bestämmelserna i

text: tullagen

text: inte ger tullen befogenhet att genomsöka föremål som den resande bär i eller innanför kläderna (jfr

text: prop. 1984/85:46 s. 39

text: ff.). För detta krävs att det föreligger en misstanke om brott. (Se även

text: prop. 1986/87:166 s. 53

text: ff., där hänsyn till den personliga integriteten anfördes som skäl för lagens avgränsning av kontrollbefogenheterna.)

text: Bestämmelser avsedda att skydda journalisters källor I yttrandefrihetsgrundlagarna –

text: tryckfrihetsförordningen

text: , TF, och

text: yttrandefrihetsgrundlagen

text: , YGL – finns bestämmelser om källskydd.

text: Av

text: 1 kap. 1 § tredje stycket

text: TF och

text: 1 kap. 2 §

text: YGL framgår att det står var och en fritt att meddela uppgifter och underrättelser i vilket ämne som helst till bl.a. journalister och tidningsredaktioner för offentliggörande i tryckta skrifter m.m. En meddelare har enligt

text: 3 kap. 1 §

text: TF och

text: 2 kap. 1 §

text: YGL rätt att vara anonym. Den som har tagit emot en uppgift för publicering har, med vissa undantag, tystnadsplikt beträffande meddelarens identitet, se

text: 3 kap. 3 §

text: TF och

text: 2 kap. 3 §

text: YGL. Källskyddet innefattar ett efterforskningsförbud, se

text: 3 kap. 4 §

text: TF och

text: 2 kap. 4 §

text: YGL.

text: Yttrandefrihetsgrundlagarna är inte tillämpliga på skildring av barn i pornografisk bild (

text: 1 kap. 10 §

text: TF och

text: 1 kap. 13 §

text: YGL). Det innebär att framställningar av det slaget kan beivras enligt vanlig lag även då de förekommer i framställningar som omfattas av yttrandefrihetsgrundlagarna. Att barnpornografiska skildringar på detta sätt är undantagna från grundlagsskydd innebär inte att andra delar av detta skydd

text: kan åsidosättas vid eftersökande av barnpornografi. Det allmänna källskyddet gäller således även gentemot myndighetsåtgärder som har ett sådant syfte.

text: Det s.k. beslagsförbudet och dess tillämpning på elektroniskt lagrat material

text: Rättegångsbalken

text: , RB innehåller en bestämmelse om beslagsförbud. I

text: 27 kap. 2 §

text: RB anges att en skriftlig handling inte får tas i beslag, om dess innehåll kan antas vara sådant som någon som avses i

text: 36 kap. 5 §

text: RB inte får vittna om, och handlingen innehas av honom eller av den till förmån för vilken tystnadsplikten gäller. Av

text: 36 kap. 5 § sjätte stycket

text: RB framgår att beslagsförbudet innefattar material som omfattas av källskyddet i TF och YGL.

text: Beslagsförbudsregeln omfattar enligt ordalydelsen i

text: 27 kap. 2 §

text: RB endast skriftliga handlingar. Det är osäkert om den även kan tillämpas på elektroniskt lagrad information. Det har framförts olika uppfattningar om detta.

text: Frågan har bedömts i ett fall som gällde en journalist som misstänktes för bl.a. mutbrott bestående i att han otillbörligen skulle ha mottagit ersättning för journalistiskt arbete. Journalistens dator togs i beslag. Såväl journalisten som det medieföretag han arbetade för begärde att domstol skulle pröva beslaget. De invände att datorn innehöll material som omfattades av källskydd.

text: Beslaget prövades av Stockholms tingsrätt (beslut den 1 oktober 2007, mål B 19049-07). Tingsrätten kom fram till att beslagsförbudsbestämmelsen i

text: 27 kap. 2 §

text: RB inte kunde anses omfatta all den information som finns i en dator, men att ändamålet med förbudsregeln borde tillmätas vikt vid den proportionalitetsbedömning som alltid ska göras när en myndighet överväger att vidta olika tvångsmedel. Vid tingsrättens proportionalitetsbedömning beaktades att åklagaren förklarat att journalisten och dennes advokat skulle beredas tillfälle att närvara vid undersökningen av datorn samt att undersökningen skulle vara riktad och begränsad. Sökning skulle enligt åklagaren bara ske på ett visst namn och granskade dokument skulle först öppnas för en snabb kontroll av huruvida det fanns anledning att anta att dokumentet i fråga omfattades av källskydd. Om så var fallet skulle dokumentet omgående släckas ned. Tingsrätten ansåg, vid en samlad bedömning, där domstolen också tog hänsyn till att journalisten var misstänkt för allvarlig brottslighet, att skälen för åtgärden uppvägde det intrång eller men i övrigt som åtgärden innebar för journalisten eller något annat motstående intresse. Tingsrätten fastställde därför beslaget. Hovrätten gjorde samma bedömning och Högsta domstolen meddelade inte prövningstillstånd.

text: Saken kom även att bedömas av Justitiekanslern, JK, (se JK:s beslut den 19 december 2007 i ärendena dnr

text: och

text: ). JK godtog den lösning åklagaren i detta fall hade valt, men ansåg att en författningsreglering borde övervägas. Det var enligt JK inte tillfredsställande att frågan om källskydd var beroende av diskretionära överväganden enbart grundade på åklagaretik.

text: Regeringen tog därefter initiativ till en lagreglering. Förundersökningsutredningen fick i uppdrag att överväga under vilka rättsliga förutsättningar en dator eller annat

text: medium där uppgifter eller handlingar som omfattas av beslagsförbud ska få genomsökas. Utredningen har därefter föreslagit att om en digital informationsbärare som tas i beslag kan antas innehålla uppgifter för vilka beslagsförbud gäller, ska – med undantag för vissa situationer som här saknar intresse – den hos vilken beslaget gjorts beredas tillfälle att närvara vid genomsökningen av informationsbäraren (

text: SOU 2011:45

text: ). Förslaget innebär vidare att om det vid en sådan genomsökning visar sig att innehållet omfattas av beslagsförbud, får den befattningshavare som utför genomsökningen inte ta ytterligare del av detta innehåll.

text: Jag har vid remissbehandlingen av förslaget i denna del anfört: Förslaget utgör enligt min mening en rimlig lösning på en rättspolitiskt känslig avvägningsfråga och utgör i förhållande till dagens oklara rättsläge en förstärkning för de intressen som skyddas av reglerna om beslagsförbud. Av regleringen bör dock framgå att den berörde har rätt att ha ett juridiskt biträde närvarande vid genomsökningen. Värt att överväga vore även om inte en invändning från den enskilde om att handlingen innehåller material av det skyddade slaget bör föranleda att frågan om beslagets tillåtlighet prövas av domstol (jfr

text: 27 kap. 5 § andra stycket

text: RB). En regel av det slaget kan även vara av värde för tilltron till de brottsutredande myndigheterna, vars åtgärder i dessa sammanhang – särskilt när det gäller beslag hos medier eller enskilda journalister – tenderar att livligt ifrågasättas.

text: Bedömning

text: Allmänt Som framgått i redogörelsen för den rättsliga regleringen får tullen kontrollera resenärers bagage, såsom resväskor och portföljer, samt handväskor och liknande. Datorer och annan utrustning som innehåller upptagningar med elektroniskt lagrad information är inte omnämnda i lagtexten. Denna är emellertid av övergripande slag och utgör ingen uttömmande uppräkning utan tar allmänt sikte på föremål en resenär kan tänkas använda för att transportera den egendom han eller hon för med sig. Föremål som kan användas för att olagligen införa något i landet får mot den bakgrunden anses omfattade av det som enligt lagtexten får undersökas. Lagstiftningen medger med andra ord att datorer m.m. – som hör till en resandes bagage – undersöks till kontrollerande av att de inte innehåller barnpornografi.

text: Alla former av undersökningar är dock inte medgivna. Det följer av den allmänt gällande proportionalitetsprincipen, som kommer till direkt uttryck i

text: tullagen

text: där det anges att beslut om kontrollåtgärder endast får fattas om skälen för åtgärden uppväger det intrång eller men i övrigt som åtgärden innebär för enskilda. Att undersöka innehållet i en dator kan av den enskilde med fog upplevas som ett relativt långtgående integritetsintrång. En kontroll av det slaget bör därför föregås av noggranna överväganden om åtgärdens nödvändighet, och särskilda hänsyn bör tas vid genomförandet.

text: Det sagda gäller generellt. I vissa situationer måste därutöver extra försiktighet iakttas. Det gäller när det kan antas att den undersökta upptagningen innehåller information som tullmyndigheten inte har rätt att ta del av. Information som

text: omfattas av yttrandefrihetsgrundlagarnas bestämmelser om källskydd är av det slaget. En konflikt uppstår i dessa fall mellan källskyddet och intresset av en effektiv gränskontroll. I princip äger grundlagens bestämmelser då företräde. Kravet på skydd för anonyma uppgiftslämnare kan emellertid inte sträckas så långt att varje annars lagenlig undersökning av elektroniskt lagrad information är förbjuden så snart informationen kan antas inkludera journalistiskt arbetsmaterial. Undersökningar som inte tar sikte på uppgifter som omfattas av källskydd, och som genomförs så att risken minimeras för att sådana uppgifter oavsiktligen kommer fram, är enligt min mening inte oförenliga med gällande grundlagsbestämmelser.

text: Yttrandefrihetsgrundlagarnas källskydd kompletteras av

text: rättegångsbalkens

text: bestämmelse om beslagsförbud. Den reser som framgått hinder mot att beslagta skriftliga handlingar som innehåller uppgifter beträffande vilka den som beslaget riktas mot har tystnadsplikt enligt TF eller YGL. Bestämmelsen har hittills inte tillämpats analogt på elektroniska handlingar. I stället har det förordats att undersökningar av elektroniskt lagrad information ska ske på det sätt som ovan beskrivits. Som likaledes framgått har det numera även föreslagits att en skyldighet att tillämpa ett sådant förfaringssätt – såvitt gäller brottsutredningar – ska lagfästas. Det är enligt min mening naturligt att överföra de överväganden som därvid gjorts till gränskontrollens område. Det ligger även i linje med den inom tullen redan fastslagna principen att den enskilde har rätt att närvara när hans eller hennes tillhörigheter undersöks. Bedömning i detta fall Anmälaren har inte vänt sig mot tullinsatsen som sådan utan mot hur ingripandet mot honom genomfördes, särskilt mot att han inte fick närvara när hans tillhörigheter undersöktes och att han inte informerades om vad som eftersöktes.

text: Tullverket har anfört att det avgörande skälet till att anmälaren inte tilläts närvara vid kontrollen var att detta skulle ha kunnat avslöja insatsens ändamål, varvid den informationen hade kunnat spridas och fungera som en varning till andra resenärer.

text: Att resenären bereds möjlighet att närvara innebär att kontrollen utförs under insyn. Detta är av betydelse från rättssäkerhetssynpunkt, eftersom risken för att befogenheten missbrukas då minskar. Det är också av betydelse för den kontrollerades tilltro till kontrollmyndigheten och till att hans eller hennes integritet respekteras. Bägge intressena är av fundamental vikt i en rättsstat.

text: I detta fall tillkommer att anmälaren för tulltjänstemännen klargjorde att det material som skulle granskas omfattades av källskydd. Den berörde har i ett sådant fall särskilt intresse av att kunna bevaka att källskyddet respekteras, varvid vederbörande även kan lämna upplysningar som hjälper kontrollanten att avgränsa undersökningen på lämpligt sätt. Vad anmälaren anförde om materialets karaktär kunde uppenbarligen inte lämnas utan avseende. Att hans närvaro skulle ha försvårat kontrollens genomförande har inte påståtts. I en sådan situation är den kontrollerades närvarorätt enligt min mening i det närmaste ovillkorlig.

text: De skäl Tullverket åberopat för att utföra undersökningen i hemlighet och inte informera om vad den gällde är enligt min mening föga övertygande. Det framgår redan av verkets eget yttrande att risken för att operationen skulle skadas om de kontrollerade närvarade inte var särskilt stor. De risker för informationsspridning som Tullverket uppehållit sig vid torde för övrigt ha uppkommit redan genom att kontrollen av datorer m.m. var ägnad att fungera som en varningssignal för personer med intresse för barnpornografi. Det är svårt att befria sig från intrycket att det Tullverket anfört i dessa delar rör sig om en efterhandskonstruktion, ett intryck som förstärks såväl av frånvaron av dokumentation som av innehållet i den promemoria som Tullverket upprättat, där bristen på lämpliga lokaler – ett i sammanhanget långtifrån godtagbart argument – anges som orsak till sättet för undersökningens genomförande.

text: Tullverket ska mot den angivna bakgrunden kritiseras för hur kontrollen av anmälaren genomfördes. Jag har förståelse för det obehag denne känt inför verkets sätt att hantera hans arbetsmaterial och ser ingen anledning att betvivla att det innehöll information som borde ha hanterats på ett helt annat sätt. Vid bedömningen av allvaret i det inträffade beaktar jag dock även att kontrollen som sådan tjänade ett angeläget ändamål och att Tullverket inte tidigare synes ha genomfört en liknande insats, vilket kan förklara om än inte ursäkta bristerna i genomförandet. Utifrån det Tullverket avslutningsvis anfört i sitt yttrande anser jag mig även kunna utgå från att framtida kontroller av liknande slag kommer att föregås av ändamålsenliga förberedelser och genomföras på ett rättsenligt sätt.

type: avgorande


avgjordAv: Justitieombudsmannen Thomas Norling

title: Kritik mot Arbetsförmedlingen för brister i utformandet av ett omprövningsbeslut rörande återkrav

text: Anmälan

text: I en anmälan som kom in till JO den 7 mars 2018 klagade AA på Arbetsförmedlingen och anförde bl.a. följande. Omprövningsbeslutet från den

text: 29 januari 2018 har inte inbegripit någon faktisk omprövning eller redovisning av vad omprövningen bestått i. Beslutet är undermåligt underbyggt. Arbetsförmedlingen har brustit i såväl sin skyldighet att ta ställning till de invändningar som bolaget har anfört i sin begäran om omprövning som i myndighetens motiveringsskyldighet. Konsekvenserna av denna underlåtenhet är allvarliga för bolaget.

text: Utredning

text: Handlingar i ärendet hämtades in från Arbetsförmedlingen. Myndigheten anmodades därefter att yttra sig över det som hade förts fram i anmälan. I sitt remissvar anförde Arbetsförmedlingen bl.a. följande.

text: Redogörelse för handläggningen

text: Under våren 2017 inledde Arbetsförmedlingen en utredning av BB:s (bolaget) stöd för nystartsjobb. Detta efter att myndigheten fått indikationer om att besluten om stöd hade grundats på felaktiga uppgifter och att ersättning därför utgått felaktigt. Efter slutförd utredning bedömde Arbetsförmedlingen att bolaget inte hade rätt till stöd för nystartsjobb och att besluten därför skulle omprövas. Orsakerna till detta var att bolaget inte hade tecknat erforderliga försäkringar och att de arbetstagare som bolaget fått stöd för varit behovsanställda, vilket inte ger rätt till nystartsjobb. Arbetsförmedlingen skickade den 7 juli 2017 ett kommuniceringsbrev till bolaget, innehållande information om att myndigheten bedömde att bolaget förorsakat att stöd för nystartsjobb utbetalats felaktigt och därför var återbetalningsskyldigt för tidigare utbetalt stöd, samt att inga ytterligare utbetalningar skulle göras. Bolaget lämnade synpunkter på kommuniceringen i en skrivelse daterad den 14 augusti 2017. Till skrivelsen bifogades en fullmakt som gav AA rätt att uppträda och verka som ombud för bolaget i ärendet. Bolagets yttrande förändrade inte Arbetsförmedlingens bedömning. Arbetsförmedlingen beslutade därför den 14 september 2017 att bolaget var återbetalningsskyldigt med 717 724 kronor som utbetalats som stöd för nystartsjobb.

text: Arbetsförmedlingen beslutade även samma dag att neka utbetalning av stöd för nystartsjobb för maj månad 2017. Besluten motiverades med att bolaget haft anställningar som kan likställas med behovsanställningar, att anställningsförhållandena inte överensstämde med de uppgifter företaget lämnat i ansökningshandlingar och anställningsavtal, samt att företaget inte inkommit med underlag som visade att företaget haft erforderliga försäkringar. Den 9 november 2017 begärde bolaget omprövning av Arbetsförmedlingens beslut. Till bolagets begäran om omprövning bifogades handlingar som bolaget ansåg påvisa att de hade erforderliga försäkringar. Vidare bifogades även anställningsavtal och orderbeställningar som visade att det rörde sig om timanställningar, vilket Arbetsförmedlingen enligt bolaget redan vid ansökningstillfället borde ha förstått. Den 29 januari 2018 avslog Arbetsförmedlingen bolagets begäran om ändring av tidigare beslut. I Arbetsförmedlingens omprövningsbeslut motiverades skälet för beslutet: Enligt gällande bestämmelser är mottagaren av ekonomiskt stöd återbetalningsskyldig om denne genom att lämna oriktiga uppgifter eller på annat sätt har förorsakat att stöd eller bidrag har lämnats på felaktig grund eller med ett för högt belopp. Av bestämmelserna framgår bland annat att lön och andra anställningsförmåner ska följa av kollektivavtal eller i väsentliga delar vara likvärdiga med förmåner enligt kollektivavtal inom branschen, att den arbetsgivare som har fått stöd ska ge Arbetsförmedlingen eller den som Arbetsförmedlingen utser tillfälle att granska verksamheten och lämna de uppgifter som behövs för granskningen samt att en mottagare av ekonomiskt stöd är återbetalningsskyldig om han eller hon genom att lämna oriktiga uppgifter eller på något annat sätt har förorsakat att stöd har lämnats på felaktig grund eller med ett för högt belopp. Av handlingarna i ärendet framgår att det arbete som de i ärendet aktuella arbetstagarna utfört i hög omfattning har varierat mellan olika arbetsmånader, trots att de enligt de ansökningar om stöd för nystartsjobb och de anställningsavtal som BB har lämnat till Arbetsförmedlingen, har anställts på heltid eller på deltid i en fast omfattning. Företaget har därmed lämnat oriktiga uppgifter, har förorsakat att stöd har lämnats på felaktig grund och är återbetalningsskyldigt. Mot bakgrund av ovanstående finner Enheten Central omprövning att Sektionen Utbetalningskontroll har haft fog för sina beslut. Några särskilda skäl för Arbetsförmedlingen att efterge eller avstå från krav på återbetalning eller neka utbetalning av stöd har inte framkommit. Din begäran om ändring av de tidigare besluten ska därför avslås. CC, kvalificerad handläggare på enheten Central omprövning har lämnat följande uppgifter. I Sektionen Utbetalningskontrolls beslut om återkrav och nekad utbetalning omnämndes både omständigheten att anställningarna bedömdes vara behovsanställningar och att samtliga underlag gällande FORA inte inkommit. Det även fast enbart den förstnämnda omständigheten i sig hade inneburit att stöd skulle återkrävas och nekas. Det går inte med säkerhet att uttala sig om orsaken till att Sektionen Utbetalningskontroll valde att inkludera frågan om försäkringar i beskrivningen av vilka skäl som låg till grund för besluten, istället för att tydligare beskriva det som en omständighet som därutöver förelåg. Orsaken till att omständigheterna kring försäkringarna inte nämndes i omprövningsbeslutet kan delas upp i följande skäl, som hänger samman: - Utfallet i ärendet hade inte kunnat påverkas, men det hade riskerat att ge ett sådant intryck.

text: - Frågan om försäkringar berörde i en del avseenden endast vissa delar av den period som var aktuell i ärendet, och i vissa avseenden endast en del av arbetstagarna, samtidigt som frågan om anställningsform berörde samtliga arbetstagare och perioden i sin helhet. Därför hade det funnits en risk att ge ett felaktigt intryck av vad som var grunden för beslutet, samt att grunderna var olika för olika arbetstagare och/eller olika delar av perioden. Sammantaget gjordes bedömningen att bolaget inte hade erforderliga försäkringar, men av ovan beskrivna skäl fanns inte orsak att ta upp frågan i grunderna för omprövningsbeslutet. De anställningsavtal som bolaget åberopade i sin begäran om omprövning, samt övrigt underlag i ärendet ingick även i bedömningen för omprövningsbeslutet.

text: Arbetsförmedlingens bedömning av handläggningen Av 20 § förordningen om stöd för nystartsjobb framgår att beslut enligt förordningen ska omprövas hos myndighetens centrala enhet för omprövning. Av

text: 20 § första stycket förvaltningslagen

text: framgår att ett beslut varigenom en myndighet avgör ett ärende ska innehålla de skäl som har bestämt utgången, om ärendet avser myndighetsutövning mot någon enskild. Skälen får dock utelämnas helt eller delvis bl.a. om beslutet inte går någon part emot eller om det av någon annan anledning är uppenbart obehövligt att upplysa om skälen. Har skälen utelämnats, bör myndigheten på begäran av den som är part om möjligt upplysa honom om dem i efterhand. Till bolagets begäran om omprövning bifogades ett antal bilagor som bolaget ansåg påvisade att de haft erforderliga försäkringar och att de aktuella anställningarna var timanställningar, vilket Arbetsförmedlingen enligt bolaget borde ha insett redan vid ansökningstillfället. Arbetsförmedlingen omprövade beslutet i enlighet med 20 § förordningen om stöd för nystartsjobb och gjorde en ny prövning av sakfrågan. I omprövningsbeslutet lämnades en motivering till varför beslutet inte ändrades och vad som varit avgörande för utgången i ärendet. Det vill säga att det arbete som de aktuella arbetstagarna utfört i hög omfattning varierat mellan olika arbetsmånader, trots att de enligt de ansökningar om stöd för nystartsjobb och de anställningsavtal som bolaget lämnat till Arbetsförmedlingen, hade anställts på heltid eller på deltid i en fast omfattning. I omprövningsbeslutet bemöttes inte uttryckligen de invändningar som bolaget lämnade i sin begäran om omprövning. Det kan därför uppfattas som att synpunkterna inte beaktades vid myndighetens bedömning av ärendet. Av de uppgifter som CC lämnat framgår emellertid att allt underlag i ärendet beaktades och ingick i bedömningen för omprövningsbeslutet. Utgången i ärendet påverkades därmed inte av att alla invändningar inte bemöttes i omprövningsbeslutet. Det är dock viktigt att Arbetsförmedlingen utformar sina beslut på ett sådant sätt att det framgår hur myndigheten har resonerat och hur eventuella invändningar har bedömts. Beslut som inte kan överklagas och som har betydande verkan kan även kräva en mer utförlig beslutsmotivering jämfört med överklagbara beslut och beslut som har mindre påverkan på den enskilde. Det finns därför skäl till att det i omprövningsbeslutet tydligare borde ha framgått vilka överväganden som Arbetsförmedlingen gjorde med anledning av bolagets synpunkter. Bolagets invändningar avseende försäkringar och anställningsavtal borde därmed ha bemötts i omprövningsbeslutet. Med anledning av det inträffade kommer Arbetsförmedlingen att i myndighetens handbok för omprövning, förtydliga att argument som framförs i en begäran om omprövning och som har betydelse för beslutet, ska bemötas i omprövningsbeslutet.

text: AA kommenterade remissvaret.

text: Bedömning

text: En ny förvaltningslag (

text: ) trädde i kraft den 1 juli 2018. Vid tidpunkten för Arbetsförmedlingens handläggning i det aktuella ärendet gällde den tidigare

text: förvaltningslagen (1986:223)

text: , FL. Jag kommer därför i det följande att hänvisa till bestämmelserna i 1986 års förvaltningslag.

text: Förvaltningslagen

text: innehåller få regler om utformningen av förvaltningsmyndigheters beslut. Vad som föreskrivs i detta avseende inskränker sig i huvudsak till att myndigheterna ska uttrycka sig lättbegripligt (

text: 7 §

text: ) och att de i allmänhet ska motivera sina beslut så att de skäl som har bestämt utgången ska framgå (

text: 20 §

text: Att myndigheterna ska sträva efter att uttrycka sig lättbegripligt innebär att myndigheterna ska utforma sina beslut på ett sådant sätt att den enskilde kan förstå vilka motiv som ligger till grund för myndighetens ställningstagande. Häri ligger att beslutsmotiveringen ska vara tydlig.

text: JO har vid flera tidigare tillfällen uttalat sig om hur myndigheter bör utforma sina beslut och den motiveringsskyldighet som följer av

text: förvaltningslagen

text: . JO uttalade bl.a. följande i JO 2013/14 s. 490, dnr

text: Motiveringskravet syftar bl.a. till att garantera att myndigheterna prövar sina ärenden på ett sakligt och enhetligt sätt. En bra motivering ökar förståelsen för beslutet och gör det lättare för parten att bedöma om det lönar sig att överklaga eller inte. Meningslösa klagomål kan undvikas och i andra fall hjälper motiveringen parten att bygga upp sitt resonemang. En utebliven eller alltför generell motivering försvårar på motsvarande sätt partens möjligheter att finna argument för sin inställning. Motiveringen får på så sätt även betydelse för den överprövande instansen. Väl motiverade beslut är vidare en förutsättning för att allmänheten ska känna förtroende för myndigheternas kompetens och objektivitet. För att motiveringen ska fylla sin funktion krävs att den håller en viss kvalitet. Enligt lagtexten ska en motivering innehålla ”de skäl som har bestämt utgången”. Lagen ställer alltså inte krav på detaljerade redogörelser för varje omständighet som har haft betydelse för utgången. Det är de springande punkterna – de omständigheter som har varit avgörande för myndigheternas beslut – som ska redovisas. I kommentaren till

text: förvaltningslagen

text: uttalas att man visserligen inte kan begära att förvaltningsmyndigheternas beslut ska efterlikna domstolarnas domar men att beslutet måste göra det begripligt för parten vilka faktiska förhållanden som är avgörande, vilka rättsregler som är tillämpliga och hur myndigheten har resonerat på de punkter där meningarna kan gå isär (Hellners och Malmqvist, 3 uppl., s. 237). Det sistnämnda innebär vidare att myndigheten i sin motivering bör bemöta de argument och synpunkter som den enskilde har fört fram t.ex. i samband med kommunicering eller vid begäran om omprövning.

text: Vilka krav som kan ställas på en motivering skiftar naturligtvis beroende på beslutets karaktär. Ett beslut som exempelvis får stor betydelse för klagandens ekonomi kräver självfallet utförligare motiveringar än enklare rutinbeslut. Vissa grundläggande krav bör emellertid alltid vara uppfyllda. För den som berörs av ett beslut är det viktigt att myndigheten redovisar hur den har kommit fram till sitt beslut. Endast om skälen redovisas öppet har den som beslutet rör möjlighet

text: att förstå varför myndigheten har beslutat på ett visst sätt, hur fakta och bevisning har värderats och hur gällande bestämmelser har tillämpats.

text: Jag har tagit del av omprövningsbeslutet från den 29 januari 2018 i sin helhet.

text: Jag noterar inledningsvis att under rubriken ”Bakgrund” hänvisas till det beslut från den 14 september 2017 som BB (bolaget) har begärt omprövning av. Av redogörelsen framgår bl.a. de tre grunder som Arbetsförmedlingen har anfört som skäl till varför bolaget är återbetalningsskyldigt. Denna inledning anser jag vara viktig för att läsaren av beslutet ska förstå bakgrunden till det tidigare beslutet och vad som nu ska omprövas.

text: Därefter, under samma rubrik, framgår endast att bolaget har begärt omprövning av beslutet. Jag saknar här en redogörelse för vilket underlag bolaget har kommit in med och vilka yrkanden och argument som lagts fram i begäran om omprövning. Syftet med en sådan redogörelse är främst att den som har begärt omprövning ska kunna få en bekräftelse på att myndigheten har tagit del av de handlingar som skickats in och att yrkandena har uppfattats på rätt sätt.

text: Under rubriken ”Skälen för beslutet” anger Arbetsförmedlingen att bolaget har lämnat oriktiga uppgifter då arbetstagarna utfört arbete i annan omfattning än vad bolaget har uppgett. De övriga grunder som tagits upp i beslutet från den 14 september 2017 och som bolaget argumenterat kring i sin begäran om omprövning berörs överhuvudtaget inte. Även om endast en av grunderna räcker för återkrav, vilket Arbetsförmedlingen uppgett i sitt remissvar, anser jag att myndigheten borde ha bemött bolagets argument även i dessa delar. Jag kan överhuvudtaget inte utläsa att Arbetsförmedlingen har bedömt någon uppgift som bolaget framfört i sin begäran om omprövning. Det är inte tillräckligt att beslutsfattaren, när beslutet i efterhand ifrågasätts, konstaterar att allt underlag beaktats vid beslutsfattandet. Bolagets synpunkter borde således ha bemötts i beslutet. Mot denna bakgrund anser jag att det aktuella beslutet är alltför knapphändigt motiverat.

text: Jag noterar avslutningsvis att myndigheten har hänvisat till fel paragraf under rubriken ”Beslutet får inte överklagas”. Myndigheten har felaktigt hänvisat till

text: 22 a § förordningen (2006:1481)

text: om stöd för nystartsjobb i stället för

text: 20 a § i samma förordning

text: Arbetsförmedlingen förtjänar kritik för den bristfälliga utformningen av omprövningsbeslutet.

text: Jag noterar att Arbetsförmedlingen i sitt remissvar har angett att myndighetens handbok om omprövning kommer att förtydligas i nu aktuellt hänseende. Jag ser positivt på denna åtgärd och förutsätter att myndigheten därvid noterar att bestämmelsen om motiveringsskyldighet i den numera gällande

text: Heidi Sundgren föredragande Byråchefen Marcus Agnvall har deltagit i beredningen av ärendet.


avgjordAv: Justitieombudsmannen Per Lennerbrant

nyckelord:
Allmänna handlingar
Långsam handläggning

title: Kritik mot Polismyndigheten för bristande hantering av en begäran om utlämnande av allmän handling

text: Bakgrund och anmälan

text: Den 7 januari 2024 begärde en reporter att Polismyndigheten skulle lämna ut en allmän handling från den s.k. Palmeutredningen. Efter en tids mejlväxling, vid vilken även en annan handling diskuterades, påminde reportern om sin begäran. Den 22 februari 2024 påminde reportern på nytt om begäran och fick då till svar att många utlämningsärenden fanns i kö, men att Polismyndigheten hoppades att snarast kunna påbörja handläggningen av ärendet. Den 13 mars 2024 avslogs reporterns begäran genom ett tjänstemannabesked eftersom samtliga uppgifter i handlingen bedömdes omfattas av sekretess. Begäran beviljades sedan genom ett myndighetsbeslut i slutet av april 2024. I tiden därefter förekom fortsatt skriftväxling om den andra handling som diskuterats.

text: I en anmälan som kom in till JO den 23 februari 2024 förde AA, ansvarig utgivare för reporterns tidskrift, fram klagomål mot Polismyndigheten. Han var kritisk till myndighetens handläggningstid av reporterns begäran. Han gjorde även gällande att Polismyndighetens svar till reportern talade för att myndigheten i strid med

text: tryckfrihetsförordningen

text: Under handläggningen hos JO inkom AA med ytterligare klagomål mot Polismyndigheten.

text: Utredning

text: Polismyndigheten (juristen BB) yttrade sig till JO den 3 september 2024 efter att upplysningar inhämtats från en berörd befattningshavare och från sektionen för informationsförvaltning vid Polismyndighetens rättsavdelning. Den 19 september 2024 kompletterade myndigheten sitt yttrande.

text: Den berörda befattningshavaren redovisade en tidslinje för handläggningen av utlämnandeärendet.

text: Sektionen för informationsförvaltning anförde bl.a. följande. Palmeutredningen är mycket omfattande och de sekretessbedömningar som måste göras är i regel komplexa. Hanteringen av utlämnandeärenden ställer krav på särskilt god insyn i förundersökningsmaterialet och en god vana av att göra sekretessbedömningar. Om flera framställningar inkommer samtidigt är det svårt att fördela ärendena till andra handläggare inom Polismyndigheten. Handläggningstiderna har påverkats negativt efter organisatoriska förändringar, personalomsättning och rekryteringssvårigheter. Polismyndigheten strävar dock efter att hantera framställningar skyndsamt. Ärenden fördelas på handläggare så fort en sådan finns tillgänglig. Bristen på handläggare har inneburit att vissa ärenden blivit liggande. Handläggarna har dock löpande gjort bedömningar av hur tidskrävande en framställning förväntas vara.

text: Polismyndigheten redogjorde för rättslig reglering och redovisade i huvudsak följande bedömning.

text: Det dröjde 40 dagar från att Polismyndigheten tog emot reporterns begäran till att han fick besked i ärendet. Myndighetsbeslut meddelades 47 dagar från att det begärts. Även med beaktande av att framställningen avsett material i Palmeutredningen och att reportern ombetts att förtydliga sin begäran har den aktuella handläggningstiden inte varit förenlig med skyndsamhetskravet i

text: tryckfrihetsförordningen

text: . Dröjsmålet förefaller i första hand bero på resursbrist och problem med nyrekrytering av handläggare. Påståendet om att Polismyndigheten handlägger framställningar om att få del av allmänna handlingar i turordning vinner inte stöd av utredningen.

text: AA kommenterade remissvaret och det kompletterande yttrandet.

text: Rättsliga utgångspunkter

text: Grundläggande regler om allmänna handlingars offentlighet och utlämnande av sådana handlingar finns i

text: 2 kap.

text: tryckfrihetsförordningen

text: En allmän handling som får lämnas ut, dvs. inte omfattas av sekretess, ska tillhandahållas genast eller så snart det är möjligt. Det ska som utgångspunkt ske på stället och utan avgift. (Se

text: 2 kap. 15 § tryckfrihetsförordningen

text: .) Den som önskar ta del av en allmän handling har även som utgångspunkt rätt att mot en fastställd avgift få en kopia av handlingen. En sådan begäran ska hanteras skyndsamt. (Se

text: 2 kap. 16 § tryckfrihetsförordningen

text: JO har i ett flertal beslut uttalat att besked i en utlämnandefråga normalt bör lämnas samma dag som begäran har gjorts. Någon eller några dagars fördröjning kan dock godtas om det är nödvändigt för att ta ställning till om ett utlämnande får ske. Ett visst ytterligare dröjsmål kan vara ofrånkomligt om begäran avser eller kräver genomgång av ett omfattande material. I sådana fall kan det många gånger vara lämpligt att successivt lämna besked om vad som kan lämnas ut. (Se bl.a. JO 2015/16 s. 665, dnr

text: m.fl., och 2021/22 s. 382, dnr 5301-2019.)

text: Om en anställd vid en myndighet har ansvar för vården av en handling är det i första hand denne som ska pröva om handlingen ska lämnas ut. I tveksamma fall ska myndigheten göra prövningen, om det kan ske utan onödigt dröjsmål. Myndigheten ska vidare pröva om handlingen ska lämnas ut om den anställde vägrar att lämna ut handlingen och den enskilde begär myndighetens prövning. (Se

text: 6 kap. 3 § offentlighets- och sekretesslagen

text: .) Om myndigheten beslutar att inte lämna ut en handling kan den enskilde överklaga beslutet (se

text: 6 kap. 7 § offentlighets- och sekretesslagen

text: ). Ett s.k. tjänstemannabesked från en anställd kan däremot inte överklagas.

text: Bedömning

text: Granskningens inriktning Jag har begränsat min granskning till handläggningstiden av den begäran som reportern gjorde den 7 januari 2024 och påståendet om att Polismyndigheten hanterar handlingsutlämningsärenden i turordning. Jag går därför inte in på några andra frågor när det gäller myndighetens handläggning.

text: Handläggningen av reporterns begäran Av utredningen framgår att det tog drygt två månader innan Polismyndigheten återkopplade i ärendet i sak, och då genom att i mejl uppge att ett besked skulle skickas med post. Innan myndighetsbeslutet meddelades, vilket reportern redan i sin framställning uppgett att han önskade om handlingen inte lämnades ut, hade det gått närmare fyra månader sedan begäran gjordes.

text: Handläggningen av reporterns begäran har inte varit förenlig med

text: tryckfrihetsförordningens

text: skyndsamhetskrav. Jag ifrågasätter inte att det krävs särskild kompetens för att hantera handlingsutlämnanden av detta slag och att bl.a. resursbrist påverkat handläggningstiderna hos Polismyndigheten. Myndigheten har dock en skyldighet att se till att bemanningen och organisationen är sådan att den klarar av att uppfylla

text: tryckfrihetsförordningens

text: krav.

text: Polismyndigheten ska kritiseras för att reporterns begäran inte hanterades med tillräcklig skyndsamhet.

text: Påståendet om hantering i turordning Som framgår av den rättsliga regleringen ska en begäran om handlingsutlämnande hanteras skyndsamt. JO har tidigare uttalat sig om förutsättningarna för att hantera en enskilds framställningar en i taget, dvs. att en senare begäran behandlas först när handläggningen av den föregående är avslutad (se JO 2015/16 s. 653, dnr

text: ). I det beslutet uttalade JO generella utgångspunkter för handläggningen av mycket omfattande eller mycket frekventa framställningar från en enskild om att få ta del av allmänna handlingar. Jag har i ett senare beslut uttalat att jag delar uppfattningen om

text: tryckfrihetsförordningens

text: tillämpning i de speciella situationer som JOuttalandet tar sikte på (se tidigare nämnda JO 2021/22 s. 382).

text: Tryckfrihetsförordningen

text: ger dock inte utrymme för att generellt hantera framställningar om att få ta del av allmänna handlingar i turordning.

text: Jag har förståelse för att AA uppfattat svaret till reportern om att många utlämningsärenden fanns i kö som att Polismyndigheten hanterade handlingsutlämningsärenden i turordning. Det som förts fram av sektionen för informationsförvaltning talar dock emot att en sådan hantering förekommer. Utredningen ger inte heller i övrigt stöd för att Polismyndigheten hanterar handlingsutlämningsärenden i turordning.

text: Ärendet avslutas.

text: Beslutet har fattats av JO Per Lennerbrant. Dokumentet har fastställts digitalt och har ingen underskrift.

text: Rättssakkunniga Mauro Villaggi har föredragit ärendet och byråchefen Nils Västberg har deltagit i beredningen.


avgjordAv: Mats Melin

nyckelord: Beslut Förundersökning Omhändertagande

title: Kritik mot en åklagare vid Åklagarmyndigheten, Riksenheten för polismål, för ett beslut att inte inleda förundersökning med anledning av en anmälan om tjänstefel

text: Anmälan

text: AA framförde i en anmälan klagomål mot Polismyndigheten i Västra Götaland med anledning av ett omhändertagande med stöd av lagen (

text: ) om omhändertagande av berusade personer m.m. (LOB). Hon uppgav bl.a. att hon blivit omhändertagen när hon befann sig i sin bostad.

text: Utredning

text: Handlingar i polismyndighetens ärende AL 793-2816-09 infordrades. Av dessa framgick följande. Den 18 mars 2009 kontaktade AA polisens ledningscentral med anledning av att hennes make tagit stryptag på henne. En polispatrull beordrades till adressen. AA ville dock inte närmare uppge vad som hade hänt eller på annat sätt medverka varför patrullen lämnade platsen. Drygt en halvtimme senare kontaktade AA åter ledningscentralen och uppgav att hon var i kris och kände sig hotad men att hon inte skulle komma att stå för detta eller medverka när polisen kom till platsen. En polispatrull beordrades till adressen. I ett omhändertagandeblad (löpnr 0623) antecknades att AA befann sig utanför sin bostad och var så berusad att hon inte kunde ta hand om sig själv varför patrullen beslutade att hon skulle omhändertas enligt LOB. Hon fördes till polis-huset och sattes, efter förmansprövning, i arrest. Hon frigavs drygt fem timmar senare. En polisanmälan om ofredande upprättades av polispatrullen (K41000-09) i vilken AA registrerades som målsägande.

text: Samma dag kontaktade AA internutredningsenheten vid Polismyndigheten i Västra Götaland. En polisanmälan om tjänstefel (K42377-09) upprättades och ett telefonförhör genomfördes vid vilket hon bl.a. uppgav att hon i samband med förmansprövningen ifrågasatt att hon blev omhändertagen i sitt eget hem. I ett tillägg till förhöret påföljande dag uppgav AA, på fråga var exakt hon befann sig när hon omhändertogs, att hon var i matsalen i bostaden när en polis tog hennes arm bakom ryggen och sa till sin kollega ”nu tar vi med henne” varpå hon fördes ut till polisbilen.

text: Den 26 mars 2009 beslutade vice chefsåklagaren BB vid Åklagar-myndigheten, Riksenheten för polismål, att förundersökning inte skulle inledas med motivering ”anmälningsuppgifterna ger inte anledning att anta att brott som hör under allmänt åtal har förövats”.

text: Ärendet remitterades till Åklagarmyndigheten som anmodades att lämna upplysningar om vilka överväganden åklagaren gjorde med anledning av att AA uppgett att hon omhändertogs i sitt hem och att polis på omhänder-tagandebladet antecknat att omhändertagandet ägde rum utanför bostaden.

text: Åklagarmyndigheten (tillförordnade vice riksåklagaren CC) kom in med ett remissvar till vilket var fogat yttranden från överåklagaren DD och vice chefsåklagaren BB.

text: BB

text: Vid min prövning av AA:s anmälan hade jag tillgång till anmälan i K-42377-09, förhör med henne hållet den 18 mars 2009, aktuell HR (händelserapport) samt protokoll över LOB med tillsynsblad. Utifrån anteckningarna på LOB-protokollet om var ingripandet mot henne skedde och att förmansprövning skett gjorde jag bedömningen att det inte fanns anledning att misstänka att något brott begåtts i samband med ingripandet. I övrigt har jag inga särskilda minnen av några överväganden i samband med beslutet. Sedan jag fattat beslut att inte inleda förundersökning underrättades AA om beslutet. Jag minns att hon sedan hon mottagit underrättelsen ringde mig för att diskutera beslutet. Vad hon i samtalet särskilt tryckte på var att det var hon som ringt på polis och att hon tyckte att det var fel att hon var den som blivit omhändertagen. Vid samtalet hade jag inte tillgång till akten i ärendet vilken redan hade skickats tillbaka till polisen för arkivering. Jag förklarade för henne hur det går till att begära överprövning av åklagares beslut och uppmanade henne att skriva några rader om det hon nämnt i telefonsamtalet så att jag senare skulle kunna jämföra hennes nu rätt så utförliga uppgifter med anmälningsuppgifterna och ev. ompröva mitt beslut. Hon har inte hört av sig efter den kontakten.

text: DD

text: Målsägandens berättelse är knapphändig och det framstår som oklart hur upprörd den aktuella situationen varit och i vilken utsträckning hon påstår att polisen använt tvång. Uppgifterna är emellertid enligt min mening tillräckliga för att uppfattas så att målsäganden gör gällande att hon av polisen förts ut från hemmet på ett sätt som hon uppfattat som ett omhändertagande. I polisens protokoll över omhändertagandet enligt LOB anges att målsäganden befann sig utanför bostaden när beslutet om omhändertagande meddelades. Detta kan naturligtvis också vara riktigt. Det närmare händelseförloppet går inte att klargöra utan att en utredning verkställs. Om man som BB, vilket ligger nära till hands, gör bedömningen att uppgifterna i polisrapporten är korrekta så kan man anta, mot bakgrund av måls-ägandens uppgifter, att polisen förmått målsäganden att lämna bostaden innan omhändertagandet. Enligt min mening är ett sådant förfarande från polisens sida normalt att anse som felaktigt om än inte på en nivå som nödvändigtvis bör hanteras inom ramen för ett straffrättsligt förfarande. Om man däremot gör bedömningen att det finns skäl att misstänka att omhändertagandet i själva verket skett i bostaden och att uppgifterna i polisrapporten är oriktiga finns förutsättningar för att inleda en förundersökning avseende misstanke om tjänstefel.

text: CC anförde, efter inledande avsnitt om bakgrund och rättslig regering, följande under rubriken bedömning.

text: Tröskeln för att inleda förundersökning har satts lågt. Det räcker med att det förekommer anledning till misstanke om brott. En förundersökning kan alltså inledas på mycket vaga misstankar så snart dessa avser något som kan vara ett brott. I det aktuella ärendet har ett omhändertagande enligt LOB ifrågasatts. Som framgått ovan kan ett omhändertagande med stöd av LOB inte ske i någons bostad. Enligt förarbetena (

text: prop. 1983/84:111 s. 143

text: ) ska uttrycket ”bostad” ges samma avgränsning som i bestämmelsen om hemfridsbrott (

text: 4 kap. 6 § brottsbalken

text: ). Med bostad avses således också gårdar och trädgårdar i anslutning till bostäder. Frågan i detta ärende är om omständigheterna är sådana att förundersökning ska inledas med hänsyn till att det finns anledning att anta att de ingripande poliserna gjort sig skyldiga till tjänstefel genom ett felaktigt omhändertagande av AA. Huruvida förundersökning ska inledas är en bedömningsfråga där det kan finnas utrymme för olika uppfattningar. Jag har förståelse för den beslutande åklagarens bedömning att det inte finns skäl att inleda förundersökning. För egen del är jag dock av en annan uppfattning. AA har lämnat förhållandevis tydliga uppgifter om att ingripandet skedde inne i bostaden och därmed skulle vara felaktigt. Detta ska ställas mot att en av poliserna på omhändertagandebladet har antecknat att omhändertagandet av AA gjordes utanför bostaden. Anteckningen är knapphändig och ger utrymme för att uppfatta situationen på olika sätt. Det kan inte heller uteslutas att AA:s make kan lämna uppgifter av betydelse i saken. En utredning skulle således kunna bringa ytterligare klarhet i vad som inträffat. Sammanfattningsvis gör jag bedömningen att det som kommit fram ger anledning att anta att tjänstefel har förövats och att förundersökning för sådant brott ska inledas. Jag har därför denna dag vid överprövning beslutat att ändra åklagarens beslut.

text: Bedömning

text: Enligt

text: 23 kap. 1 § första stycket rättegångsbalken

text: ska en förundersökning inledas så snart det på grund av angivelse eller av annat skäl finns anledning att anta att ett brott som hör under allmänt åtal har förövats. Av andra stycket framgår att förundersökning inte behöver inledas om det är uppenbart att brottet inte går att utreda.

text: Den som anträffas så berusad av alkoholdrycker eller annat berusningsmedel att han inte kan ta hand om sig själv eller annars utgör en fara för sig själv eller för någon annan får omhändertas av en polisman. Anträffas någon där han eller någon annan har sin bostad, får han inte omhändertas enligt första stycket (

text: 1 §

text: LOB). Ett omhändertagande med stöd av LOB kan således inte ske i en persons bostad.

text: Av utredningen framgår att AA den 18 mars 2009 omhändertogs enligt LOB och i omhändertagandebladet angavs att verkställigheten ägde rum utanför hennes bostad. I samband med att AA polisanmälde omhändertagandet hölls förhör med henne vid vilka hon bl.a. uppgav att hon befunnit sig i bostaden när hon omhändertogs. BB beslutade den 26 mars 2009 att inte inleda förundersökning med anledning av AA:s polisanmälan och angav då som motivering att anmälningsuppgifterna inte gav anledning att anta att brott som hör under allmänt åtal hade begåtts.

text: Som Åklagarmyndigheten anfört är tröskeln för att inleda förundersökning låg. Jag konstaterar i likhet med Åklagarmyndigheten att AA lämnat en relativt detaljerad beskrivning av hur omhändertagandet gick till och det kan, enligt min uppfattning, inte råda något tvivel om att det i det aktuella fallet fanns anledning att anta att ett brott begåtts. Genom ytterligare utredningsåtgärder inom ramen för en förundersökning, som t.ex. förhör med AA:s make och ingripande polismän, kunde de närmare omständigheterna vid omhändertagandet ha klarlagts.

text: Jag noterar vidare att BB vid sin prövning måste ha fäst avseende vid att ingripande polismän i sin dokumentation angett att omhändertagandet skett utanför bostaden framför AA:s uppgifter i samband med anmälan om var omhändertagandet ägde rum. Det blir då missvisande att som motivering till beslutet ange att anmälningsuppgifterna inte ger anledning att anta att brott begåtts. En sådan motivering ger ett intryck av en närmast slentrianmässig behandling av saken. Jag noterar slutligen att CC vid överprövning beslutade att ändra BB:s beslut.

text: Vad som i övrigt har förekommit i ärendet föranleder inte något uttalande från min sida.

text: Ärendet avslutas med den kritik som ligger i det ovan sagda.


avgjordAv: Justitieombudsmannen Lars Lindström

nyckelord:
Allmänna handlingar
Beslut
God man/förvaltare
Överklagande

title: Kritik mot Överförmyndarnämndens i Gävle kommun handläggning med anledning av begäran om utlämnande av handlingar

sammanfattning: I ärendet får överförmyndarnämnden allvarlig kritik för att nämnden återsände en originalhandling till en god man när en person begärt att få ta del av den. Vidare kritiseras nämndens hantering av ett överklagande.

text: Anmälan m.m.

text: AA framförde i en anmälan klagomål mot Överförmyndarnämnden i Gävle kommun med anledning av bl.a. handläggningen av framställningar med begäran om utfående av handlingar och ett överklagande. Av anmälan framgick följande.

text: Den 23 augusti 2010 besökte AA överförmyndarnämnden eftersom han önskade ta del av handlingar i ett avslutat godmansärende. AA blev av en handläggare hänvisad till kommunarkivet men när han besökte arkivet visade det sig att nämnden ännu inte hade skickat akten dit. I början av september 2010 besökte AA därför återigen nämnden. Han önskade i första hand ta del av en tillgångsförteckning i den aktuella godmansakten men eftersom akten inte kunde återfinnas vid tillfället lovade handläggaren att återkomma med besked när hon hade hittat densamma. Handläggaren kontaktade därefter AA och uppgav att hon hade hittat akten och att han kunde komma och hämta tillgångsförteckningen.

text: Sedan AA fått del av tillgångsförteckningen informerade han handläggaren om att han även önskade ta del av övriga handlingar i akten. Handläggaren uppgav då att hon först ville kontrollera saken med en jurist. Den 6 september 2010 kontaktade en handläggare AA per telefon och uppgav bl.a. att juristen hade beslutat att inte lämna ut handlingarna till honom. Det visade sig senare att överförmyndarnämnden redan den 2 september 2010 hade översänt samtliga redovisningshandlingar till den dödsbodelägare som tidigare även hade varit förordnad som god man i ärendet. Den 4 oktober 2010 bad AA att få originalet av en handling (aktbilaga 7; JO:s anmärkning) i akten men fick dagen därpå besked om att den tidigare gode mannen hade originalet. Det visade sig senare att överförmyndarnämnden dagen efter det att han hade frågat efter originalet hade skickat tillbaka detsamma till den tidigare gode mannen.

text: AA begärde senare bl.a. en skriftlig förklaring avseende nämndens olika ageranden i ärendet. Eftersom det skriftliga svar han fick från nämnden inte innehöll något beslut i saken överklagade han skrivelsen till Förvaltningsrätten i Falun. Nämnden avvisade dock hans överklagande på den grunden att skrivelsen inte var överklagbar.

text: Utredning

text: Dagboksblad i nämndens akt 5854 och dagboksblad i Förvaltningsrättens i Falun mål 1538-11 hämtades in.

text: Av dagboksbladet i nämndens akt framgick bl.a. att redovisningshandlingar i ärendet återsändes till en dödsbodelägare den 2 september 2010. Vidare framgick att det i ärendet hade upprättats tre tjänsteanteckningar med följande lydelser.

text: ”2010-10-04 Tfn. från AA, han undrar om vi har en originalhandling i akten, närmare bestämt drn 7. Meddelade AA att vi inte ska förvara originalhandlingar i akten, mer än redovisningar. Begärde att få återkomma efter att få titta i akten, ok enligt AA. // BB” ”2010-10-04 Efter kontroll i akten, handlingen avseende dnr. 7 som efterfrågats i original, finns i akten. Efter diskussion med CC och DD, ska vi kontakta Stf. och efterfråga om hon har någonting emot att handlingen lämnas ut, eller om hon vill ha den själv (alla originalhandlingar tillhör egentligen Stf.). Kontroll med Stf., hon vill ha handlingen själv, pga av att hon inte vet riktigt vilken handling jag menar.” ”2010-10-05 Skickar tillbaka originalhandlingen avseende dnr. 7, spar en kopia i akten, Se tjänsteanteckningarna, dnr. 25, 26 (EE:s diarium/dagboken). // BB”

text: Ärendet remitterades därefter till överförmyndarnämnden som anmodades att lämna upplysningar och yttrande dels om handläggningen av AA:s framställningar om att få ut handlingar och vad som förevarit i fråga om återsändande av handlingar ur akten i samband med dessa framställningar dels om handläggningen av AA:s överklagande.

text: Överförmyndarnämnden (genom ordförande EE) kom in med ett yttrande enligt följande.

text: Bakgrund

text: Gävle tingsrätt beslutade 2003 att anordna godmanskap och förordna god man för DD. Den 24 november 2008 avled DD varvid godmanskapet upphörde. I. Justitieombudsmannen har anmodat överförmyndarnämnden att lämna upplysningar om handläggningen av AA:s framställningar om att få ut handlingar. AA har av överförmyndarnämnden erhållit de handlingar som han efterfrågat samt haft tillgång till hela akten rörande DD. Mot AA:s uppgift att han skulle ha erhållit ett negativt besked per telefon må anföras att överförmyndarnämnden i Gävle inte meddelar beslut per telefon.

text: II. Justitieombudsmannen har anmodat överförmyndarnämnden att lämna upplysningar om handläggningen kring återsändande av handlingar ur akten i samband med AA:s framställningar om att få ut handlingar. Av handlingarna i ärendet framgår att AA hos överförmyndarnämnden har efterhört om originalet av ab 7 fanns i DD:s akt. Vid efterforskning av aktbilagan i fråga befanns att originalet fanns i akten samt att en revisor hade begärt att originalet ska återlämnas till god man. Överförmyndarnämnden återsände originalet enligt begäran samt lade en kopia av aktbilagan i akten. Generellt gäller att överförmyndarnämnden, förutom redovisningshandlingar, inte skall förvara originalhandlingar i akten. Originalhandling skall många gånger presenteras i original även för annan än överförmyndarnämnden. God man och tidigare god man har ansvar för att förvara räkenskaper och övriga handlingar i original till exempel verifikationer för att förete den enskilde eller efterträdande ställföreträdare. Detta utgör ytterligare skäl för överförmyndarnämnden att återlämna originalhandlingen. Hade utskick av akten skett tidigare hade hos överförmyndarnämnden endast funnits de handlingar som enligt gallringsbestämmelserna skall finnas kvar vid arkivering. Att även akten kom att överlämnas följer av

text: 16 kap. 8 § föräldrabalken

text: . III. Justitieombudsmannen har anmodat överförmyndarnämnden att lämna upplysningar om handläggningen av AA:s överklaganden. 1. Överförmyndarnämndens handläggning av AA:s första överklagan har redogjorts för ovan under I. Något överklagbart beslut föreligger inte. 2. AA ingav till överförmyndarnämnden en skrivelse med 7 frågor. Överförmyndarnämnden besvarade skrivelsen. AA överklagade överförmyndarnämndens svar. Överförmyndarnämnden avvisade överklagandet. AA överklagade överförmyndarnämndens avvisningsbeslut. Överförmyndarnämnden överlämnade med yttrande överklagandet till domstol.

text: Sammanfattning

text: Överförmyndarnämndens ovan beskrivna handläggningsåtgärder är en följd av att en avslutad akt kom att komma under handläggning. Den handläggning som därvid har följt är därför på intet sätt riktad mot AA utan en följd av interna handläggningsrutiner baserade på den lagstiftning som överförmyndarnämnden är skyldig att följa liksom.

text: AA kommenterade överförmyndarnämndens remissvar och kom in med ytterligare handlingar.

text: Bedömning

text: Återsändande av handlingar avseende redovisning av förvaltning m.m. I

text: 17 § förmynderskapsförordningen (1995:379)

text: föreskrivs att samtliga handlingar som getts in till överförmyndaren och som avser bl.a. godmanskap ska bevaras och sammanföras till en akt. Detta gäller t.ex. förteckningar över egendom, års- och sluträkningar, redogörelser, uppgifter och ansökningar.

text: När ett godmansärende avslutats ska sluträkning, förteckningar och årsräkningar liksom redogörelser och årsuppgifter överlämnas till den som är behörig att ta emot redovisning för förvaltningen (

text: 16 kap. 8 § föräldrabalken

text: ). Behörig att ta emot redovisning för förvaltningen i de fall då huvudmannen avlidit är eventuella dödsbodelägare. Sedan överförmyndaren överlämnat handlingar till den som är

text: behörig att motta dem har överförmyndaren naturligtvis inte någon skyldighet att bevara handlingarna i akten.

text: Så länge som handlingar avseende redovisning för förvaltningen förvaras hos överförmyndarnämnden är dessa emellertid i enlighet med vad som föreskrivs i

text: 2 kap. 3 § tryckfrihetsförordningen

text: , TF, allmänna handlingar.

text: AA:s klagomål gäller huvudsakligen överförmyndarnämndens handläggning av flera olika framställningar om att få ta del av handlingar som han gjort. Utredningen har emellertid inte i alla delar kunnat klarlägga vad som förevarit. Jag har inte funnit det meningsfullt att vidta ytterligare utredningsåtgärder.

text: Jag kan därför inledningsvis konstatera det inte är helt klarlagt vilket besked AA fick när han den 23 augusti 2010 begärde att få ta del av handlingar. Han har själv uppgett att han felaktigt hänvisades till kommunarkivet. För det fallet att AA fick ett sådant besked var det givetvis inte korrekt.

text: AA har också uppgett att han i september 2010, när han begärde att få del av en tillgångsförteckning, fick uppgift att akten inte kunde återfinnas. Hur det förhåller sig med den saken har heller inte klarlagts. Jag finner därför inte skäl för kritik mot nämnden.

text: AA har vidare uppgett att handlingar som han efterfrågade visade sig vara överlämnade till den dödsbodelägare som tidigare hade varit förordnad som god man. Det framgår emellertid inte av utredningen om AA uppgav för överförmyndarnämnden att han önskade ta del av dessa handlingar före eller efter det att redovisningshandlingarna överlämnades till dödsbodelägaren. Eftersom jag inte funnit ytterligare utredningsåtgärder meningsfulla uttalar jag mig inte i den frågan.

text: När det sedan gäller AA:s uppgift om att han per telefon underrättats om att en jurist beslutat att inte lämna ut handlingar till honom har detta tillbakavisats av överförmyndarnämnden. I denna del synes det således vara fråga om ett missförstånd.

text: Den fortsatta bedömningen avser därför enbart överförmyndarnämndens hantering av originalet av aktbilaga 7 och AA:s överklagande av nämndens skrivelse.

text: Återsändande av ett original ur akten Av utredningen framgår att AA den 4 oktober 2010 begärde att få ta del av originalet av aktbilaga 7 och att handläggaren samma dag konstaterade att handlingen fanns i akten. Handlingen utgjorde således vid denna tidpunkt en allmän handling (

text: 2 kap. 3 §

text: TF). En framställan om att få ta del av allmänna handlingar ska behandlas genast (

text: 2 kap. 12 §

text: TF).

text: I stället för att underrätta AA om att det efterfrågade originalet fanns i akten och pröva hans begäran om att få ta del av det kontaktade handläggaren den tidigare gode mannen och frågade om hon ville ha tillbaka originalet. Först dagen därpå –

text: och efter det att originalet skickats till den tidigare gode mannen – kontaktade handläggaren AA och uppgav att originalet återsänts och inte längre fanns kvar i akten.

text: Det är naturligtvis inte godtagbart att en myndighet på detta sätt gör sig av med en allmän handling i anslutning till att den begärts utlämnad. Den omständigheten att det av en av överförmyndarnämnden ingiven handling framgår att den gode mannen, genom sin revisor, sju år tidigare begärt att få tillbaka originalet leder inte till någon annan bedömning. Överförmyndarnämnden förtjänar allvarlig kritik för sitt agerande i saken. Avvisning av överklagande När en myndighets beslut har överklagats och en eventuell omprövning inte gör att överklagandet förfaller, ska myndigheten pröva om överklagandet inkommit i rätt tid (

text: och

text: 28 §§

text: förvaltningslagen

text: [1986:223], FL). Uppgiften är enligt lagens ordalydelse begränsad till detta. De övriga förutsättningar som måste vara uppfyllda för att överklagandet ska kunna tas upp till prövning i sak, t.ex. att det är fråga om ett beslut som är överklagbart, prövas av den högre instansen och alltså inte av beslutsmyndigheten (se JO 1991/92 s. 316 och Hellners och Malmqvist,

text: Förvaltningslagen

text: med kommentarer, 3:e uppl., s. 286). Om överklagandet inte avvisas såsom för sent inkommet, ska beslutsmyndigheten överlämna detta och övriga handlingar i ärendet till den myndighet som ska pröva överklagandet (

text: 25 §

text: FL).

text: Av utredningen framgår att överförmyndarnämnden i ett beslut den 25 februari 2011 avvisade AA:s överklagan med hänvisning till att det beslut han överklagade inte var överklagbart. Det är emellertid, som ovan angetts, inte beslutsmyndigheten som har att ta ställning till om ett beslut är överklagbart, utan detta är en sak för den högre instansen att ta ställning till. Överförmyndarnämnden skulle således rätteligen ha prövat om överklagandet kommit i rätt tid och utan dröjsmål överlämnat detta till överinstansen. Överförmyndarnämnden kan inte undgå kritik för sin handläggning av AA:s överklagande.

text: Vad som i övrigt har framkommit ger inte anledning till någon åtgärd eller något uttalande från min sida.

text: Ärendet avslutas.


avgjordAv: Kerstin André

nyckelord: Barn/ungdom Vårdnad

title: Fråga om en elev kunde tas emot i en grundskola efter framställning från endast en av barnets båda vårdnadshavare

text: I skrivelser till JO framförde AA klagomål mot dels Skredsviks skola i Uddevalla kommun (JO:s dnr 1728-2000), dels Myggenäs skola i Tjörns kommun (JO:s dnr 1729-2000) angående att sonen hade kunnat byta skola efter en framställan endast från fadern. Hon anförde i huvudsak följande.

text: Hon och f.d. maken hade gemensam vårdnad om de tre gemensamma barnen. Efter äktenskapsskillnaden 1991 hade barnen bott och varit folkbokförda hos henne. – Hon och äldste sonen BB, som vid aktuell tidpunkt var 12 år och gick i årskurs 6, hade haft ”tonårskonflikter” under vilka BB uttalat att han ville flytta till fadern. När de två yngsta barnen den 16 april 2000 kom tillbaka efter helgumgänge med fadern hade de med sig ett brev från honom där han skrev att BB, vilken då vistats hos fadern sedan den 11 april 2000, hade beslutat sig för att byta skola och flytta till fadern omgående. Den 28 april 2000 berättade hennes f.d. make för henne att BB hade börjat i Myggenäs skola i Tjörns kommun. Varken BB:s tidigare skola, Skredsviks skola i Uddevalla kommun, eller Myggenäs skola informerade henne i saken. – Rektorn för Skredsviks skola skickade, efter begäran per telefon och sedan hon hört att BB ville flytta till fadern, pedagogisk information till Myggenäs skola utan att ifrågasätta flyttningen trots att hon tyckte att det var konstigt att någon ville byta skola när det var så kort tid kvar av vårterminen. – Kontakterna med Myggenäs skola sköttes av hennes f.d. makes nya hustru. – AA berättade vid ett telefonsamtal den 28 april 2000 för rektorn i Myggenäs skola att hon och hennes f.d. make hade gemensam vårdnad men att sonen var folkbokförd hos henne och att hon motsatte sig skolbytet. Rektorn lovade att tala med hennes f.d. make. Vid telefonsamtal med BB den 2 maj 2000 framkom emellertid att han varit i Myggenäs skola under dagen. Under veckan som följde försökte hon upprepade gånger att få kontakt med rektorn utan att lyckas.

text: Barn- och utbildningsnämnden i Uddevalla kommun samt Barn- och utbildningsnämnden i Tjörns kommun anmodades att inkomma med utredning och yttrande i fråga om Skredsviks skolas respektive Myggenäs skolas handläggning av aktuellt ärende.

text: I sitt remissvar anförde Barn- och utbildningsnämnden i Uddevalla kommun bl.a. följande.

text: Bestämmelserna om barns skolgång regleras i

text: skollagen

text: . I

text: skollagens

text: 3 kap. 15 §

text: står ”den som har vårdnaden om ett skolpliktigt barn skall se till att barnet fullgör sin skolplikt”. I de allra flesta fall brukar barnen även vara folkbokförda hos den/de som har vårdnaden. Arbetsgången i Uddevalla kommun när barn skall fullgöra sin skolplikt är att tjänstemän för skolornas expeditioner utifrån skolornas upptagningsområden och barnens folkbokföringsadresser kallar barnen till skolgång till berörd skola. I de fall förälder önskar annan skola än den till vilken barnet hör anmäler föräldern detta. Beslut fattas av rektor enligt

text: skollagens

text: bestämmelser

text: 4 kap. 6 §

text: . I lagen finns inget reglerat att båda föräldrarnas uttryckliga samtycke skall föreligga vid en sådan begäran. Normalt är att rektor litar på att den förälder som framför önskemålet har mandat att tala för båda föräldrarna. Vid förflyttning till annan skola i kommunen föreligger oftast en skriftlig begäran. När det gäller förflyttning till skola på annan ort är det emellertid vanligt att detta meddelas muntligt. I det aktuella ärendet har rektor känt till att barnens föräldrar levt skilda åt och att det hade varit en vårdnadsutredning. Rektor har även förutsatt att föräldrarna har gemensam vårdnad eftersom inget annat har uttalats från någon av föräldrarna. Båda föräldrarna har visat intresse för barnens skolgång där fadern har besökt skolan vid ett flertal tillfällen. Den 20 april fick rektor vid Skredsviks skola meddelande av fadern att äldste sonen skulle flytta hem till honom och att familjerätten var inkopplad. Det senare hade fadern nämnt vid tidigare tillfälle till rektorn. Fadern berättade också att sonen skulle byta skola. Rektorn talade om för fadern att det var synd eftersom det var så kort tid kvar på terminen. Fadern undrade även om rektorn kunde ringa rektorn vid den mottagande skolan men fick svaret att vederbörande fick ta kontakt, vilket skedde samma dag. Rektorn vid Skredsviks skola upplyste då om att det inte fanns några skolmässiga problem och att något pedagogiskt utlåtande ej var gjort samt att övrig information får inhämtas från målsmän. Genomgång av ärendet visar inte att rektorn vid Skredsviks skola har brustit i hanteringen. Även om hon var medveten om att det förelåg en vårdnadstvist kan det inte vara rektors uppgift i detta fall att ifrågasätta faderns upplysning om att pojken skulle flytta till honom genom att ta kontakt. Möjligen skulle hon ha kunnat ställa frågan om föräldrarna var överens om detta. Rektors uppgift måste alltid vara att behandla båda föräldrarna lika och att förutsätta att dessa löser uppkomna problem med barnens bästa för ögonen. Upplysningsvis kan sägas att pojken fortfarande är folkbokförd hos mamman.

text: Barn- och utbildningsnämnden i Tjörns kommun lämnade som sitt remissvar ett av CC, rektor för Myggenäs och Hjälteby skolor, i samråd med förvaltningschefen DD upprättat yttrande. I yttrandet anfördes följande.

text: Elev BB född 1987-, kom till Myggenäs skola den 25 april, för de 7 sista veckorna läsåret 99/00, på pappa EE:s begäran. Som rektor blev jag informerad 17 april, att BB var boende hos sin biologiska pappa i Myggenäs villaområde och att en vårdnadstvist pågick. Jag informerades om att BB inte mådde bra och ville bo hos pappa, samt att DD efter att ha rådfrågat familjerätten beslutat låta BB få bo hemma hos sig. Jag blev också informerad om att föräldrarna har gemensam vårdnad om BB. För att få mer information om BB:s skolsituation tar jag kontakt med rektor FF, Skredsviks skola.

text: Därefter träffar jag BB och GG (EE:s fru) tisdag 25 april för samtal. Vi diskuterar även problematiken med att byta skola/klass i slutet av år 6. De är helt medvetna om detta och hade gärna väntat till höststarten som avsikten varit, men i den nya situation som uppstått vill de och BB ändå byta skola. GG har barn på vår skola och sköter familjens kontakter med skolan. Vi tar då emot BB i vår skola och försöker göra det bästa av situationen. Efter 4 skoldagar, 28 april, ringer AA, mycket upprörd och protesterar mot BB:s skolgång på Myggenäs skola. Jag tar då kontakt med EE och framför budskapet. EE framhärdar dock att detta är det bästa för BB. Jag rådfrågar även förvaltningschef DD och får stöd i mitt handlande. Från det juridiska ombudet på familjerätten i Tjörns kommun får jag bedömandet att vi handlat rätt pga den gemensamma vårdnaden, samt rådet att tala med EE:s handläggare på familjerätten i Uddevalla, för att informera dem om situationen. Får därefter namn och telefonnummer av EE till handläggare HH, Uddevalla kommun, som jag tar kontakt med. Tar kontakt med AA och informerar henne. BB har under tiden fullföljt sin skolgång på Myggenäs skola, varit på besök i sin gamla klass och även deltagit i planerad skolresa med dem. BB har framfört att han önskar fortsätta sin skolgång på Tjörn. AA kommenterade remissvaren.

text: I ett beslut den 26 juni 2002 anförde JO André följande.

text: Grundläggande bestämmelser om vårdnadshavares ansvar finns i

text: 6 kap. 2 § andra stycket föräldrabalken

text: . Närmare regler om vårdnadens utövande finns i

text: 6 kap.

text: 13 §§

text: föräldrabalken

text: . Barnets vårdnadshavare har rätt och skyldighet att bestämma i frågor som rör barnets personliga angelägenheter. Om barnet har två vårdnadshavare skall de enligt

text: 6 kap. 13 § föräldrabalken

text: tillsammans utöva bestämmanderätten. Det krävs alltså normalt gemensamma beslut i frågor som rör vårdnaden. Bestämmanderätten utövas dock av den ena vårdnadshavaren ensam när den andra till följd av frånvaro, sjukdom eller annan orsak är förhindrad att ta del i beslut rörande vårdnaden och beslutet inte kan skjutas upp utan olägenhet. Beslut som är av ingripande betydelse för barnets framtid får dock inte fattas av den ena vårdnadshavaren ensam, om inte barnets bästa uppenbarligen kräver det.

text: Bestämmelsen i

text: 6 kap. 13 § föräldrabalken

text: skall inte tolkas så att båda föräldrarna, även om ingen är direkt förhindrad, skall behöva delta i alla vardagliga avgöranden. Om föräldrarna inte sammanbor måste med nödvändighet den förälder som har barnet hos sig fatta de flesta beslut som rör den dagliga omsorgen. I förarbetena till lagstiftningen uttalades att till den dagliga omsorgen hör frågor om bl.a. barnets mat, kläder, sovtider och hur barnet skall tillbringa sin fritid. Däremot undantogs beslut av mer ingripande betydelse för barnets framtid, t.ex. frågor som rör barnets skolgång och bosättning (

text: prop. 1975/76:170

text: Någon förändring såvitt avser kravet på gemensamma beslut i frågor som rör barnets skolgång och bosättning har inte skett. Enligt gällande rätt krävs alltså att vårdnadshavarna är överens om att deras barn skall byta skola. Om vårdnadshavarna inte kan enas i en sådan fråga kan detta ytterst leda till att den gemensamma vårdnaden måste upplösas.

text: Enligt

text: 4 kap. 5 § skollagen (1985:1100)

text: skall hemkommunen – folkbokföringskommunen – sörja för att utbildning kommer till stånd för var och en som enligt lagen har rätt att gå i grundskolan. I

text: skollagen

text: finns det bestämmelser som tillåter avsteg från denna huvudregel. I

text: 4 kap. 8 § skollagen

text: stadgas sålunda att en kommun i sin grundskola även skall ta emot en elev för vars grundskoleutbildning kommunen inte är skyldig att sörja, om eleven med hänsyn till sina personliga förhållanden har särskilda skäl att få gå i den kommunens grundskola. Enligt

text: 4 kap. 8 a § skollagen

text: har en kommun också rätt att, efter önskemål av vårdnadshavare, i sin grundskola ta emot en elev från en annan kommun. I båda fallen har kommunen rätt till ersättning för sina kostnader för elevens utbildning från elevens hemkommun, låt vara att ersättningens storlek är beroende av om eleven tas emot på grund av särskilda skäl eller vårdnadshavarens önskemål.

text: Såvitt framgår av utredningen kontaktade BB:s far den 17 april 2000 rektor CC vid Myggenäs skola i Tjörns kommun angående önskemål om att skolan omgående skulle motta BB som elev. Faderns bostad låg inom Myggenäs skolas upptagningsområde. CC informerades bl.a. om att föräldrarna hade gemensam vårdnad om BB, att BB numera bodde hos sin far och att han ville bo där även fortsättningsvis. Därigenom förelåg det i och för sig skäl som motiverade att BB skulle tas emot som elev vid skolan, även om han ännu inte var folkbokförd i Tjörns kommun. Som ovan anförts är dock beslut i frågan om barns skolgång ett sådant beslut som vårdnadshavarna har att fatta gemensamt. Några särskilda omständigheter som visar att det i förevarande fall skulle ha varit fråga om en sådan placering som avses i

text: 4 kap. 8 § skollagen

text: har inte framkommit.

text: Skolan måste känna till och kunna belägga de förhållanden som ligger till grund för att barnet skall tas emot i skolan. Detta innebär bl.a. att en skola, genom att inhämta besked från folkbokföringen, måste kontrollera uppgifterna om vem eller vilka som är vårdnadshavare för barnet. Vidare måste vårdnadshavarens respektive vårdnadshavarnas inställning till inskrivning i viss skola klarläggas (se JO:s ämbetsberättelse 2001/02 s. 397 och JO:s beslut den 12 april 2002, dnr

text: ). Om det finns två vårdnadshavare sker detta enklast genom att båda undertecknar en ansökan om placering av barnet i den aktuella skolan.

text: När BB mottogs i Myggenäs skola kände skolan till att föräldrarna hade gemensam vårdnad och att det pågick en vårdnadstvist. Det får också förutsättas att skolan underrättades om att AA var den andre av barnets vårdnadshavare. Skolan vidtog emellertid inte några åtgärder för att efterhöra hennes inställning. I enlighet med vad som anförts ovan anser jag att skolledningen vid Myggenäs skola, inför beslutet om BB skulle skrivas in i skolan eller inte, borde ha kontaktat AA och klargjort vilken uppfattning hon hade i frågan.

text: Det kan här tilläggas att det, även när det är fråga om en placering enligt

text: 4 kap. 8 § skollagen

text: , självfallet krävs att skolan har kännedom om de närmare omständigheterna i ärendet. Det är visserligen inte en formell förutsättning för tillämpning av den bestämmelsen att det finns en ansökan från barnets vårdnadshavare eller ens någon utredning om dennes önskemål i placeringsfrågan.

text: Enligt min uppfattning bör skolan emellertid som regel också i dessa fall informera sig om vem eller vilka som är vårdnadshavare och efterhöra deras respektive inställning till inskrivning i skolan. En annan sak är att det är kommunen som självständigt har att ta ställning till om det i en uppkommen situation föreligger sådana särskilda skäl som kan föranleda en placering med stöd av

text: 4 kap. 8 § skollagen

text: Vad gäller Skredsviks skola ger utredningen inte underlag för att rikta kritik mot handläggningen i förevarande fall. Med hänsyn till vad Barn- och utbildningsnämnden i Uddevalla kommun har anfört om att rektor normalt ”litar på att den förälder som framför önskemålet har mandat att tala för båda föräldrarna” vill jag dock allmänt erinra om den utredningsskyldighet som måste anses föreligga vad avser förutsättningarna för mottagande av en elev i skolan.

text: Det som AA i övrigt framfört föranleder inte någon ytterligare åtgärd eller något uttalande från min sida.