text: Bankens ansvar för att försäkring med låneskydd upphörde. Avgörande 2011-02-24; 2010-5204

text: Dödsboet yrkade att det skulle befrias från skyldighet att betala den avlidnes (NN) skuld till banken och att skulden skulle omfattas av tecknat låneskydd. Försäkring avseende låneskydd hade tecknats med startdatum den 10 juni 2009. Banken meddelade dödsboet den 17 juni 2010 att det inte fanns något låneskydd. Försäkringen var dock inte uppsagd.

text: Banken motsatte sig yrkandet. I augusti 2009 ville NN låna ytterligare 30 000 kr samt lösa ett tidigare lån. Låneskyddet avseende det tidigare lånet upphörde automatiskt när det tidigare lånet löstes. NN valde att inte teckna något låneskydd för det nya lånet.

text: Nämnden gjorde följande bedömning.

text: Av handlingarna i ärendet framgår att det inte tecknats någon försäkring avseende det nya lånet. Någon försäkring föreligger därför inte och därmed kan någon ersättning ur försäkring inte erhållas. Nämnden har härefter att pröva om det föreligger någon annan grund för att dödsboet ska helt eller delvis befrias från skyldigheten att betala NN:s skuld till banken.

text: I ärendet är utrett att NN så sent som den 6 juni 2009 ansökt om bankens låneskydd för sitt ursprungliga lån med lånenummer XX om 70 000 kr och att bankens försäkringsbolag beviljade hans ansökan den 11 juni 2009. Försäkringens startdatum angavs till den 10 juni 2009. Det är vidare utrett att NN den 29 augusti 2009 ansökte om en höjning av sitt lån med 30 000 kr. Ansökan gjordes på en blankett som tillhandahölls av banken. I blanketten finns rutor med förtryckta texter.

text: I de två första rutorna angavs som förtryckt text ”Jag/vi vill höja mitt lån med” respektive ”Jag/vi vill lösa lån”. I NN:s fall är båda dessa rutor ifyllda. I den förstnämnda har fyllts i ”30 000” och i den andra ”lånenrXX”. Det går inte att både höja ett lån och att samtidigt lösa samma lån. Banken måste därför – när banken fått del av ansökan – genast ha insett att det fanns något fel i ansökan. Genom det sätt på vilket blanketten blivit ifylld är det otydligt om NN valt att endast höja ett befintligt lån eller att lösa det gamla lånet och uppta ett nytt. Detta har stor betydelse eftersom han strax innan begäran om höjning tecknat ett låneskydd för sitt lån. Detta låneskydd försvann i och med ”höjningen” eftersom ”höjningen” i praktiken innebar att det gamla lånet löstes och ett nytt lån på en högre summa tecknades. I den aktuella situationen anser nämnden att banken borde ha upplyst NN om att hans tidigare gällande låneskydd skulle komma att upphöra, särskilt med hänsyn till att låneskyddet tecknats endast en kort tid före ändringen. Att det längre ner på blanketten, i rutan för låneskydd, anges ”0” föranleder i den aktuella situationen inte nämnden att göra någon annan bedömning. Genom att inte ta kontakt med NN och klarlägga hans avsikt med ansökan har banken åtminstone varit medvållande till uppkomsten av den skada som det medfört för honom att låneskyddet upphörde. På grund härav finner nämnden att banken är skyldig att ersätta en del av skadan. Vid bedömningen av hur stor del banken bör ersätta beaktar nämnden också att den av banken tillhandhållna blanketten haft en olämplig utformning som är ägnad att medverka till att otydlighet uppkommer om innebörden i kreditsökandens ansökan. Nämnden finner att banken därför bör ersätta dödsboet med såsom skäligt ansedda 25 000 kr.


publisher: Allmänna reklamationsnämnden

org: arn

text: I ansvarsförsäkringen fanns undantag för skada på egendom som försäkringstagaren tagit mer än helt tillfällig befattning med, vilket inte enbart avsåg kortvarig befattning utan även att den varit av okvalificerad art. Att sätta in ett bilbatteri har inte ansetts vara av sådan okvalificerad art. Avgörande 2011-02-28; 2010-5845

type: rubrik

text: Anmälaren blev ombedd att hjälpa en ung kvinna han mötte på parkeringen att lyfta i ett tungt bilbatteri i en bilmotor. Han kunde inte placera batteriet korrekt vid första försöket och vände det om, varefter batteriet gled på plats. När han satte dit kablarna slog det gnistor och luktade bränt och det visade sig att han hade satt i batteriet med omvända poler. Det hela tog 20 sekunder och var helt okvalificerat. Han betalade bilens ägare, en ideell förening, för skadorna och ville därefter ha ersättning ur sin ansvarsförsäkring.

type: stycke

text: Försäkringsbolaget motsatte sig yrkandet på ersättning. Den uppkomna skadan omfattades inte av försäkringen då anmälaren hade reparerat, bearbetat eller på annat sätt tagit mer än tillfällig befattning med den skadade egendomen. Enligt bolaget hade anmälaren åtagit sig att reparera/bearbeta bilen och åtgärden var inte av okvalificerad art.

text: Nämnden gjorde följande bedömning.

text: Enligt försäkringsvillkoren gäller inte försäkringen för bl.a. skada på egendom som försäkringstagaren hyrt, lånat, reparerat, bearbetat eller på annat sätt tagit mer än helt tillfällig befattning med. Med helt tillfällig befattning avses här, enligt villkoren, inte enbart en kortvarig befattning utan även att den, för en privatperson, har varit av okvalificerad art.

text: Anmälaren har lämnat delvis olika versioner av omständigheterna före det att han satte in batteriet i bilen. Klarlagt i ärendet är dock att anmälaren åtog sig att lyfta i batteriet, att han vände det åt fel håll och att han satte dit kablarna med ”omvända poler” vilket orsakat skadan på bilen.

text: Nämnden anser att ett åtagande att sätta i ett bilbatteri inte kan anses vara av okvalificerad art för en privatperson. Anmälarens åtagande har därmed varit av så kvalificerad art att anmälaren, enligt villkorens mening, måste anses ha tagit mer än helt tillfällig befattning med bilen. Under dessa förhållanden saknar det betydelse i ärendet om anmälaren i förväg har åtagit sig att reparera bilen eller om han av ren tillfällighet erbjöd sin hjälp med att sätta i batteriet. Nämnden finner således att försäkringen inte gäller i den aktuella situationen då anmälaren måste anses ha tagit mer än helt tillfällig befattning med bilen. Anmälarens yrkande ska därför avslås. (Jämför även nämndens beslut Änr 2000-2735.)

type: avgorande


title: Fråga om ett lufttrafikföretag som inte har något avtalsförhållande med konsumenten är skyldigt att betala kompensation enligt förordning (EG) nr 261/2004 när flygningen ställts in till följd av flygarrangörens konkurs.

text: (EG) nr 261/2004

text: Avgörande 2012-04-03; 2010-6081.

text: På grund av flygarrangörens konkurs ställdes flygningen till Sverige in. D och hans medresenärer fick själva boka nya biljetter till en kostnad av 17 200 kr. D och hans medresenärer yrkande skadestånd med samma belopp.

text: Lufttrafikföretaget motsatte sig yrkandet eftersom det aldrig haft någon avtalsrelation med anmälaren eller bekräftat någon platsreservation för honom, utan anmälaren köpte resesällskapets biljetter av flygarrangören. Flygarrangören hyrde flygplan av lufttrafikföretaget. Anledningen till att den aktuella flygningen inte blev av var att flygarrangören försattes i konkurs. Lufttrafikföretaget fick inte någon betalning för flygningen eller någon passagerarlista före konkursen. Normalt skickade flygarrangören namnlista och betalning för respektive flygtur två dagar före avgång, och då endast för enkel resa, aldrig för returflyget. Flygarrangören hade inte heller någon annan kontakt med lufttrafikföretaget efter den 20 juli 2010 då lufttrafikföretaget hade sin sista flygavgång för flygarrangören. Lufttrafikföretaget hade inte heller någon s.k. bookinglink till flygarrangörens bokningssystem utan all information som flygarrangören hade blev kvar hos det företaget. Lufttrafikföretaget har inte kunnat göra mer än vad som gjorts.

text: Nämnden, i utökad sammansättning, gjorde följande bedömning

text: D bokade den 12 mars 2010 av flygarrangören flygtransport för sig själv och tre medresenärer. Transporten avsåg sträckan Göteborg – Beirut tur och retur. Av den elektroniska bokningen och av resebeviset D fick senare samma dag med e-post från flygarrangören angavs att båda flygningarna skulle utföras av lufttrafikföretaget. I resebeviset angavs bl.a. avgångs- och ankomsttider samt flightnummer.

text: Transporten Göteborg – Beirut genomfördes. Hemresan skulle enligt bokningen och resebeviset ske den 5 augusti 2010.

text: Flygarrangören hade chartrat plan av lufttrafikföretaget. Flygarrangören försattes den 28 juli 2010 i konkurs. Som en följd av att lufttrafikföretaget sedan den 20 juli 2010 varken fått betalningar eller passagerarlistor av flygarrangören ställde lufttrafikföretaget in de flygningar som det enligt avtal med flygarrangören skulle utföra för flygarrangörens räkning. En av dessa flygningar var den som skulle ha transporterat D och hans ressällskap från Beirut till Göteborg den 5 augusti 2010. Till följd av den uteblivna transporten med lufttrafikföretaget drabbades D och hans tre medresenärer av kostnader för inköp av nya flygbiljetter för att ta sig till Göteborg.

text: Såvitt framgår av utredningen finns det inget avtalsförhållande mellan D och lufttrafikföretaget. D kan därför inte grunda sitt ersättningsanspråk mot lufttrafikföretaget på något avtalsrättsligt förhållande.

text: Nämnden går därför över till att pröva om D kan ha någon rätt till ersättning med stöd av

text: Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 261/2004

text: Av

text: artikel 3

text: punkt 1 i förordningen framgår att förordningen är tillämplig när en flygning från ett tredje land till ett EU-land ställs in, under förutsättning att flygningen skulle ha skett med ett EGlufttrafikföretag. Lufttrafikföretaget har sin licens i Danmark och är således ett EG-lufttrafikföretag.

text: Enligt punkt 2 i samma artikel krävs dock för att förordningen ska tillämpas att passageraren har en bekräftad platsreservation på den berörda flygningen.

text: Begreppet platsreservation definieras i

text: artikel 2 g

text: (såvitt gäller resor av nu aktuellt slag) såsom att passageraren har en biljett eller annat bevis som visar att platsreservationen har godkänts och registrerats av lufttrafikföretaget.

text: Begreppet biljett definieras i

text: artikel 2 f

text: såsom ett giltigt färdbevis som berättigar till transport, eller något likvärdigt i papperslös form, inbegripet i elektronisk form, som utfärdats eller godkänts av lufttrafikföretaget eller av dess auktoriserade agent.

text: Såvitt framkommit i ärendet har flygarrangören i eget namn ingått avtal med resenärerna avseende den ifrågavarande flygresan. Flygarrangören har alltså inte ingått avtalet såsom auktoriserad agent för lufttrafikföretaget. Resebeviset har utfärdats av flygarrangören och inte av lufttrafikföretaget.

text: Nämnden konstaterar att den svenska texten i

text: artikel 2 g i förordningen

text: är flertydig. Det framgår emellertid vid en jämförelse med andra språkversioner (se särskilt den tyska) att bestämmelsen ska tolkas på så sätt att med platsreservation ska avses att passageraren har en biljett eller annat bevis och att den handling som passageraren har, oavsett om det är en biljett eller ett annat bevis, visar att platsreservationen har godkänts och registrerats av lufttrafikföretaget.

text: En förutsättning för att D och hans medresenärer ska ha rätt till ersättning är således enligt

text: artikel 2 g

text: att de kan bevisa att lufttrafikföretaget godkänt och registrerat deras platsreservation.

text: Lufttrafikföretaget har förnekat att det godkänt och registrerat platsreservationer för D och hans medresenärer på flygningen Beirut – Göteborg den 5 augusti 2010. Lufttrafikföretaget har åberopat att det inte fått någon information från flygarrangören om vilka personer som skulle vara passagerare på den flygningen.

text: D har givit in en kopia av bokningen samt resebevis, utfärdat av flygarrangören. Dessa handlingar utvisar att avsikten varit att lufttrafikföretaget skulle utföra flygningen. Handlingarna utvisar dock inte att lufttrafikföretaget godkänt och registrerat den platsreservation på den berörda flygningen som D gjort hos flygarrangören. I ärendet har inte heller framkommit några andra omständigheter som medför att platsreservationen får anses ha godkänts och registrerats av lufttrafikföretaget.

text: Eftersom förutsättningen i

text: artikel 3

text: punkt 2 därmed inte är uppfylld, är förordningen

text: (EG) nr 261/2004

text: inte tillämplig.

text: På grund av detta, och eftersom någon annan grund för ersättning inte har visats föreligga, ska D:s yrkande avslås.


text: Att konsumenten och näringsidkaren i ett köpeavtal avtalat bort garanti och reklamationsrätt fråntar inte näringsidkaren ansvaret för ursprungliga fel. Avgörande 2011-01-14; 2010-6188

text: M köpte en begagnad bil av bolaget. Vid köpet erbjöds hon en garanti som avsåg besiktningsfel vid besiktning för 4 500 kr, men tackade nej. Direkt efter köpet upptäckte hon att AC:n slutade fungera när bilen blev varm. Vidare framkom att ratten satt löst och var glapp, torkaren och vatten för bakrutan var ur funktion och det lät från framvagnen. Hon reklamerade felen omgående, men säljaren motsatte sig hennes krav. Hon yrkade att bolaget skulle åtgärda felen eftersom hon hade tre månaders garanti.

text: Bolaget motsatte sig yrkandet och gjorde gällande att köparen förhandlat bort garantin mot ett prisavdrag och inte heller reklamerat alla fel.

text: Nämnden gjorde följande bedömning.

text: Nämnden noterar att det i avtalet 27 juni 2010 om köp av den aktuella bilen uttryckligen anges ”ej garanti eller reklamationsrätt”.

text: I ärendet råder inte tvist om att de av M åberopade felen finns på bilen.

text: Enligt

text: 20 § konsumentköplagen (1990:932)

text: ska frågan om varan är felaktig bedömas med hänsyn till dess beskaffenhet när den avlämnas från säljaren till köparen. Säljaren ansvarar för fel som har funnits vid denna tidpunkt (s.k. ursprungliga fel), även om felen visar sig först senare.

text: Enligt

text: 20 a § samma lag

text: ska ett fel som visar sig inom sex månader efter det att säljaren avlämnat varan till köparen anses ha funnits vid avlämnandet, om inte antingen säljaren bevisar att felet inte fanns då eller antagandet att felet fanns då är oförenligt med varans eller felets art.

text: Det är enligt

text: konsumentköplagen

text: inte tillåtet att i ett avtal mellan säljare och köpare avtala bort säljarens ansvar för ursprungliga fel. Att parterna i avtalet om köp av bilen avtalat bort garanti och reklamationsrätt innebär således inte att säljaren befrias från sitt ansvar för ursprungliga fel (se

text: 3 § konsumentköplagen

text: Av utredningen framgår att felen avseende AC, torkare och vatten för bakrutan, ratt, spindelled och strålkastare upptäcktes kort tid efter köpet. Av ingivet besiktningsprotokoll, daterat den 7 september 2010, framgår att bilen underkänts vid kontrollbesiktning hos AB Svensk Bilprovning, varvid felen på ratten, spindelled och strålkastare angivits. I det svaromål som bolaget sänt in till nämnden den 16 september 2010 framgår att fel på AC, glapp i ratt, fel på torkare och spolare till bakrutan samt ”låter från framvagn” varit kända för bolaget vid den tidpunkten. Samtliga fel har således visat sig inom sex månader från avlämnandet. Bolaget har inte lagt fram någon bevisning om att felen inte skulle ha funnits vid avlämnandet. Varans eller felens art motsäger inte heller att felen funnits då. Enligt

text: 20 a § konsumentköplagen

text: ska felen därför anses ha funnits på bilen vid avlämnandet. Enligt

text: 20 § samma lag

text: ansvarar bolaget därmed för felen.

text: Bolaget har invänt att M personligen inte har ringt och reklamerat något förrän i början av augusti 2010. Nämnden prövar därför om reklamation skett för sent. Enligt 23 §

text: konsumentköplagen

text: får köparen inte åberopa att varan är felaktig, om köparen inte lämnar meddelande om felet (reklamation) inom skälig tid efter det att han märkt eller bort märka felet. En reklamation som sker inom två månader efter det att köparen märkt felet ska alltid anses ha lämnats i rätt tid.

text: Bolaget har uppgivit i sitt svaromål att M reklamerat i början av augusti 2010. Av ett i ärendet ingivet brev från bolaget till M framgår att hon då reklamerat felet på AC. På grund härav konstaterar nämnden att hon måste ha reklamerat detta fel inom två månader från det att hon märkt detta. Reklamationen av det felet ska därmed enligt

text: 23 § konsumentköplagen

text: anses ha skett i rätt tid. Beträffande övriga fel framgår av svaromålet att dessa kommit till bolagets kännedom senast den 16 september 2010. Med tanke på att AB Svensk Bilprovnings besiktning av bilen varit den 7 september 2010 finner nämnden att de fel som finns intagna i protokollet från den besiktningen också reklamerats i rätt tid. Vad gäller ”torkare och vatten för bakrutan” framgår av svaromålet att detta fel varit känt för bolaget senast den 16 september 2010. Inte heller i det fallet finner nämnden att reklamation skett för sent. Sammanfattningsvis finner nämnden att samtliga fel reklamerats till bolaget inom den lagstadgade tiden.

text: M:s yrkande om att samtliga ovannämnda fel ska avhjälpas ska följaktligen bifallas. Avhjälpandet ska enligt

text: 26 § konsumentköplagen

text: ske utan dröjsmål och utan kostnad eller väsentlig olägenhet för M. Om avhjälpandet innebär att bilen måste transporteras till bolaget eller en av bolaget anvisad verkstad ska bolaget betala transportkostnaden tur och retur. Om M själv ska transportera bilen fram och åter för avhjälpandet av felet har hon (eller den hon sätter i sitt ställe) också rätt till ersättning för andra kostnader som kan uppstå till följd härav, t.ex. förlorad arbetsförtjänst, resekostnader och hotellkostnader.

text: En annan möjlighet är förstås att parterna kommer överens om att felen avhjälps på bolagets bekostnad av en verkstad på den ort där bilen finns.


text: Felaktig information om bilens seviceförhållanden har bedömts vara ett väsentligt fel som ger konsumenten rätt att häva bilköpet. Bilförsäljaren hade innan köpet försäkrat konsumenten om att bilen var korrekt servad och att serviceboken var komplett ifylld. Det visade sig senare att bilen inte genomgått underhållsservice vid alla de tillfällen som föreskrivs av tillverkaren och att bilens servicebok inte var komplett ifylld. Avgörande 2011-01-14; 2010-6319

text: M köpte en begagnad bil av årsmodell 2000 i juli 2010. Inför köpet förhörde han sig om att bilen var korrekt servad och att serviceboken var ifylld. När han kom hem upptäckte han att serviceboken inte var så komplett som säljaren påstod. Då detta var en förutsättning för köpet ville han häva det.

text: Bolaget motsatte sig yrkandet med hänvisning till att serviceboken gicks igenom vid köpet och att det inte fanns någon anteckning om full servicebok i köpeavtalet.

text: Nämnden gjorde följande bedömning.

text: I ärendet är klarlagt att den bil som M köpt av bolaget inte genomgått underhållsservice vid alla de tillfällen som föreskrivs av tillverkaren och att bilens servicebok inte var komplett ifylld.

text: Av utredningen i ärendet framgår att frågan om en komplett ifylld servicebok var föremål för särskild diskussion mellan M och bolagets säljare i samband med köpeförhandlingarna. Nämnden finner att det därmed måste ha varit uppenbart för säljaren att M fäste särskilt avseende vid att föreskriven underhållsservice gjorts på bilen och att serviceboken var komplett ifylld. Bolaget har hävdat att bolagets säljare innan affären gjordes upp gått igenom serviceboken med M och visat denne exakt hur bilen var skött med service. M har bestritt det. Bolaget som har bevisbördan för sitt påstående har inte lagt fram någon utredning som bevisar att serviceboken gåtts igenom på det sätt som bolaget hävdat. Vid sin fortsatta bedömning utgår nämnden därför från att M inte inför köpet fått information om servicebokens innehåll.

text: Enligt

text: 16 § tredje stycket konsumentköplagen (1990:932)

text: ska en vara anses felaktig bl.a. om säljaren före köpet har underlåtit att upplysa köparen om ett sådant förhållande rörande varans egenskaper eller användning som säljaren kände till eller borde ha känt till och som köparen med fog kunde räkna med att bli upplyst om, under förutsättning att underlåtenheten kan antas ha inverkat på köpet.

text: Genom att det för bolagets säljare måste ha stått klart att M fäste särskilt avseende vid om bilen genomgått föreskriven underhållsservice och om serviceboken var komplett ifylld, har det ålegat bolaget att upplysa M om att så inte var fallet. Eftersom det inte skett och det – med hänsyn till att M fäste särskilt avseende vid bilens serviceförhållanden – kan antas att han inte skulle ha köpt bilen om han känt till de rätta förhållandena, är bilen därmed att anse som felaktig enligt

text: 16 § tredje stycket konsumentköplagen

text: Felet är av sådant slag att det inte kan avhjälpas. I sådant fall har köparen enligt

text: 28 § första stycket

text: och

text: 29 §

text: konsumentköplagen

text: rätt att häva köpet, om felet är av väsentlig betydelse för honom. Nämnden finner med hänsyn till vad som ovan anförts att felet är av sådan betydelse för M. Han har alltså rätt att häva köpet.

text: Vid hävning av köpet ska enligt

text: 43 § konsumentköplagen

text: köparen lämna tillbaka bilen och säljaren återbetala köpeskillingen. På det belopp som säljaren skall återbetala till köparen ska säljaren enligt

text: 44 § andra stycket samma lag

text: betala ränta från den dag säljaren ursprungligen tog emot betalningen. Från beloppet ska enligt

text: 44 § första stycket samma lag

text: göras ett avdrag för den nytta köparen trots felet har haft av bilen. Nämnden finner att räntan i detta fall kan kvittas mot den nytta M haft av bilen.


text: En köpare har inte ansetts bunden av ett avtal om bilköp och har därmed haft rätt att få tillbaka handpenningen när han inte beviljats lån och lånet varit en sådan förutsättning för köpet som säljaren varit medveten om (förutsättningsläran). Avgörande 2011-01-14; 2010-6353

text: E diskuterade köp av en bil med bolaget K. Tanken var att E skulle betala 120 000 kr kontant och resten på finans. Säljaren K hade kontakt med banken och meddelade E att banken godkänt lånet. E betalade en handpenning om 10 000 kr, men något köpekontrakt upprättades inte. När E sedan ansökte om lån fick han avslag. Han kände sig lurad av K och krävde handpenningen tillbaka, men nekades detta.

text: K motsatte sig kravet på återbetalning av handpenningen med motiveringen att bolaget haft kostnader i anledning av att bilköpet inte gått igenom.

text: Nämnden gjorde följande bedömning.

text: Nämnden finner att ett avtal om köp av bilen får anses ha ingåtts genom att handpenningen betalats.

text: Av utredningen i ärendet framgår att en förutsättning för köpet var att E beviljades ett lån för att kunna betala bilen och att K varit medveten om denna förutsättning i och med att bolaget kontaktat banken för att höra om lånet skulle beviljas. Låneförutsättningen har alltså varit känd för båda parter innan handpenningen betalades. Det visade sig senare att E inte beviljades lån. Den förutsättning som låg till grund för köpet av bilen brast således.

text: I svensk rätt tillämpas den s.k. förutsättningsläran. Den innebär bl.a. att om säljaren insett eller bort inse att konsumenten för avtalet hade en förutsättning som senare brast och att den förutsättningen varit avgörande för konsumentens vilja att ingå avtalet, så blir konsumenten inte bunden av köpeavtalet. Med hänsyn härtill finner nämnden att E inte är bunden av köpeavtalet. Han är därmed berättigad att återfå handpenningen. Hans yrkande ska följaktligen bifallas.


title: Fråga om transporten är en väsentlig del av en paketresa, 15 och 16 §§ paketreselagen (1992:1672).

text: och

text: 16 §§

text: paketreselagen (1992:1672)

text: Avgörande 2012-04-03; Änr 2010-7836.

text: 2012-09-11 A och B deltog i en paketresa till Agadir. När de skulle resa hem informerades de om att flyget var inställt till följd av ett vulkanutbrott på Island. De erbjöds efter ett par dagar hemresa med flyg till Grekland och därifrån med buss till Sverige. De accepterade inte erbjudandet av en rad olika skäl, bland annat på grund av att A var magsjuk. Bussresan var inte heller likvärdig med en flygresa. De reste istället hem med ett annat flygbolag och yrkade därför skadestånd med 16 201 kr för hotellkostnader, transport till flygplatsen, telefonsamtal, merkostnaden för den alternativa hemresan, nödvändiga inköp av nya väskor och för incheckning av en gitarr.

text: Researrangören motsatte sig kraven. På hemresedagen var det kaos i den internationella flygtrafiken. Den information som fanns att tillgå ändrades hela tiden. När flygtrafiken förutspåddes förbli inställd på obestämd tid fick researrangören söka andra transportvägar för att få hem sina resenärer. Det som gick att ordna från Marocko var en kombination av flyg till Thessaloniki och bussresa därifrån till Göteborg. Researrangören fullföljde sina skyldigheter enligt resevillkoren och

text: paketreselagen

text: genom att ordna en hemresa utan kostnad för resenärerna på det sätt som var möjligt. A och B var kritiska och krävde en annan, bekvämare transport hem än den som erbjöds. De valde att inte följa med. Researrangören fick kännedom om att A var sjuk först två dagar efter det att den erbjudna hemresan avgått. Om sjukdom hindrar hemresa är det inte researrangörens sak utan resenärens och resenärens försäkringsbolags ansvar. Skadestånd ska inte utgå eftersom följderna av askmolnet var utanför researrangörens kontroll och något som researrangören inte skäligen kunnat undvika eller övervinna följderna av. A har inte heller begränsat sina kostnader utan bott kvar på ett dyrt hotell och köpt nya resväskor. Kostnaderna för telefonsamtal har inte drabbat A utan ett aktiebolag.

text: Nämnden, i utökad sammansättning, gjorde följande bedömning.

text: Ostridiga förhållanden

text: Den flygning som skulle föra resenärerna tillbaka till Stockholm den 15 april 2010 ställdes in. Skälet till detta var att luftfartsmyndigheter utfärdat flygförbud till följd av det askmoln som spreds från den isländska vulkanen Eyjafjallajökull. Researrangören arrangerade en ny hemresa med flyg till Grekland och buss därifrån till Sverige. Resenärerna avböjde att följa med denna resa. Är transporten en väsentlig del i en paketresa?

text: Paketreselagen (1992:1672)

text: är tillämplig i ärendet.

text: Enligt

text: 15 § första stycket paketreselagen

text: ska arrangören, om en väsentlig del av en avtalad paketresa inte kan tillhandahållas, ordna lämpliga ersättningsarrangemang utan extra kostnad för resenären. Vad som avses med ”väsentlig del” ska enligt

text: prop. 1992/93:95

text: bedömas utifrån objektiva kriterier (se s. 90). Det är inte nödvändigt att transport ingår i ett arrangemang för att detta ska utgöra en paketresa

text: (se

text: 2 § paketreselagen

text: ), men om en paketresa innefattar en flygtransport måste denna enligt nämndens bedömning alltid anses utgöra en väsentlig del av det avtalade arrangemanget.

text: Den avtalade hemtransporten med flyg kunde inte genomföras. Nämnden finner att researrangören i enlighet med

text: 15 § första stycket paketreselagen

text: därför varit skyldigt att ordna ett lämpligt ersättningsarrangemang.

text: Researrangörens invändning att

text: 15 § paketreselagen

text: endast gäller för sådana delar i paketresan som inträffar före hemresan saknar stöd i både lagtexten, det bakom lagtexten liggande EU-direktivet och förarbetena till

text: paketreselagen

text: (se främst

text: prop. 1992/93:95

text: ). Nämnden bortser därför från den invändningen.

text: Har researrangören anordnat ett lämpligt ersättningsarrangemang?

text: Vid bedömningen av om det av researrangören anordnade ersättningsarrangemanget för hemresan var lämpligt måste hänsyn tas till de extraordinära omständigheter som rådde vid tillfället. Det var inte möjlighet att vid den tidpunkten ordna flygtransport från Agadir till Sverige. Eftersom ett stort antal resenärer från olika länder hade behov av ersättningstransporter, måste hänsyn också tas till vilken kapacitet som då fanns på transportmarknaden. Resenärerna verkar ha utgått från att

text: paketreselagens

text: bestämmelser innebär att ersättningsarrangemanget, dvs. ersättningshemresan, måste vara likvärdig med den avtalade hemresan, vilket skulle innebära att ersättningshemresan måste ske med flyg. Något stöd för den uppfattningen finns dock inte i

text: paketreselagen

text: . Det som sägs i

text: 15 § andra stycket paketreselagen

text: om likvärdig transport gäller inte ersättningsarrangemang utan enbart den hemresa som ska ordnas om ett ersättningsarrangemang inte kan ordnas eller om det avvisas av resenären på godtagbara grunder.

text: Vid en samlad bedömning av omständigheterna finner nämnden att det erbjudna ersättningsarrangemanget, flyg till Grekland och busstransport därifrån till Sverige, får anses ha varit lämpligt.

text: Har det någon betydelse att resenärerna avvisat det erbjudna ersättningsarrangemanget?

text: Om en resenär på godtagbara grunder avvisar ett ersättningsarrangemang, ska arrangören, om det är skäligt, utan extra kostnad för resenären tillhandahålla en likvärdig transport tillbaka till platsen för avresan eller till någon annan ort som resenären godkänner (se

text: 15 § andra stycket paketreselagen

text: Även om, vilket kan ifrågasättas i detta ärende, resenärerna skulle ha haft grund för att avvisa ersättningsarrangemanget, är arrangören skyldigt att tillhandahålla en likvärdig transport till platsen för avresan eller någon annan ort som resenären godkänner bara om det är skäligt. Med likvärdig transport måste i detta fall förstås flygtransport. Någon möjlighet för researrangören att tillhandahålla en sådan till Sverige fanns inte. På grund av de extraordinära omständigheter som förelåg finner nämnden att det inte kan anses skäligt att researrangören skulle ha haft skyldighet att tillhandhålla en likvärdig transport. Nämnden har därför ingen anledning att pröva om resenärerna har haft godtagbar grund för att avvisa ersättningsarrangemanget.

text: Har förändringen i paketresan inneburit en försämring för resenärerna?

text: Om en paketresa förändras på ett sådant sätt som anges i

text: 15 § första

text: eller

text: andra styckena

text: paketreselagen

text: och förändringen medför en försämring för resenären, är han eller hon, om det är skäligt, berättigad till prisavdrag och skadestånd (se

text: 15 § tredje stycket paketreselagen

text: Det bör observeras att bestämmelsen inte förutsätter att researrangören eller någon som researrangören svarar för är skyldig till försummelse. Däremot kan frågan om hur researrangören eller någon som researrangören svarar för har agerat få betydelse för skälighetsbedömningen.

text: För att prisavdrag och skadestånd ska komma i fråga krävs alltså som en första förutsättning att förändringen av paketresan medfört en försämring för resenären. Enligt förarbetena till

text: paketreselagen

text: (se

text: prop. 1992/93:95 s. 91

text: ) måste en försämring för resenären anses föreligga i de fall då han eller hon på grund av uteblivna tjänster inte fullföljer resan, liksom då ersättningsarrangemanget håller lägre kvalitet eller i övrigt inte på ett godtagbart sätt motsvarar de tjänster som skulle ha tillhandahållits enligt avtalet. Vad som ska prövas är således om ersättningshemresan som erbjudits inneburit en försämring för resenärerna jämfört med den avtalade hemresan. Så får klart anses vara fallet. Restiden har förlängts och skett genom en omväg och med lång busstransport i stället för med flyg. Detta gäller oavsett om resenärerna haft grund för att avvisa ersättningsarrangemanget eller inte.

text: Skälighetsbedömningen

text: För att resenärerna ska vara berättigade till prisavdrag och skadestånd krävs också att det kan anses vara skäligt. I förarbetena till

text: paketreselagen

text: (se nämnda prop. s. 90) sägs beträffande tillämpningen av

text: 15 § tredje stycket

text: att det ”i de flesta fall” får anses skäligt att resenärerna får ett prisavdrag. Nämnden konstaterar att resenärerna redan har fått ett prisavdrag. Nämnden bedömer det prisavdraget som tillräckligt med hänsyn till omständigheterna. När det gäller skadestånd anförs vidare i förarbetena (se s. 90 f) att resenären inte ska få skadestånd när bristen i arrangemangen inte alls kan tillskrivas arrangören eller någon som arrangören svarar för. Hänsyn ska också tas till om arrangören tillgodosett resenärens intressen på ett godtagbart sätt, bl.a. om arrangören gjort vad som borde göras för att ordna ett lämpligt ersättningsarrangemang.

text: Att hemresan inte kunnat genomföras på avtalat sätt har berott på omständigheter som inte researrangören eller någon som den svarar för har orsakat. Enligt nämndens uppfattning har researrangören erbjudit en med hänsyn till omständigheterna lämplig ersättningstransport. Om resenärerna hade följt med på denna, skulle de ekonomiska skador som uppstått för dem i form av kostnader för hotell och ersättningstransporter m.m. inte ha uppstått. Den omständigheten att resenärerna inte ansåg sig kunna följa med på det av researrangören tillhandahållna ersättningsarrangemanget eftersom A var för sjuk ska inte bedömas annorlunda än om A blivit för sjuk för att åka hem med den avtalade hemtransporten.

text: Vid en samlad bedömning av dessa omständigheter finner nämnden att det inte är skäligt att researrangören ska betala skadestånd för den försämring som den erbjudna hemresan skulle ha inneburit i förhållande till den ursprungliga hemresan.

text: Speciellt om telefonkostnaderna

text: En researrangör är på avtalsrättsliga grunder skyldig att ge resenären den hjälp som behövs när det uppstår en förändring i avtalade tjänster. Den regeln gäller även när det inte föreligger något skadeståndsgrundande fel i tjänsten. Denna skyldighet har kommit till uttryck i

text: 16 § fjärde stycket paketreselagen

text: , men får enligt

text: paketreselagens

text: förarbeten (jfr nämnda prop. s. 92) anses gälla även utanför denna paragrafs tillämpningsområde. Hjälpen ska ges genast när den behövs.

text: A har uppgett att researrangörens personal i Agadir i stället för att själva bistå A hänvisat A till researrangörens huvudkontor i Stockholm. Researrangören har inte invänt mot påståendet. Nämnden finner därför att researrangören brutit mot sin avtalsrättsligt grundade skyldighet att bistå A. Till följd av detta har A haft kostnader för telefonsamtal.

text: Researrangören har vidare motsatt sig att ersätta A för telefonsamtalen med hänvisning till att dessa ringts från en företagstelefon. Detta utesluter emellertid inte att A skulle vara berättigad att få ersättning för samtalen. Det får nämligen förutsättas att A haft skyldighet att i sin tur betala företaget ersättning för att A använt företagets telefon för privata samtal.

text: På grund av vad som nu har anförts finner nämnden att researrangören är skyldig att ersätta A för de telefonkostnader A drabbats av till följd av uteblivet bistånd. Storleken på beloppet som sådant har researrangören inte ifrågasatt. Researrangören har emellertid – som nämnden uppfattat det – gjort gällande att A försummat att begränsa sina kostnader. Researrangören har dock inte lagt fram någon bevisning som visar att A åsidosatt sin skyldighet att begränsa sina kostnader. På grund av detta finner nämnden att A är berättigade till ersättning av researrangören för hela telefonkostnaden, 4 787 kr.

text: Sammanfattning

text: A:s yrkanden om ersättning för kostnader för hotell, transport till flygplats, merkostnad för alternativ hemresa, inköp av nya väskor och incheckning av en gitarr ska avslås.

text: Researrangören ska rekommenderas att ersätta A med 4 787 kr för telefonkostnader.

text: Två ledamöter reserverade sig enligt följande.

text: Eniga med nämnden i övrigt reserverar vi oss mot beslutet i den del som rör A:s telefonkostnader. A har yrkat ersättning för telefonkostnader om 4 787 kronor. I ärendet har framkommit att det aktuella telefonabonnemanget tillhör ett företag. A har inte i ärendet anfört att A personligen drabbats av kostnaden, utan i stället angivit att företaget drabbats av kostnader som A vill få ersättning för. Mot bakgrund härav anser vi att yrkandet om ersättning för telefonkostnader ska avslås.

text: Även om det skulle anses att ersättning för telefonsamtal ska utgå, kan, mot bakgrund av researrangörens invändning om att A haft en skyldighet att begränsa sina kostnader, inte det yrkade beloppet anses skäligt. Vi anser därför att det yrkade beloppet i sådant fall ska nedsättas till ett belopp som med hänsyn till relevanta omständigheter kan anses skäligt.


title: Fråga om konsumenten har haft rätt att avhjälpa fel på sin bil utan att först bereda säljbolaget tillfälle att avhjälpa felet, 27 § andra stycket konsumentköplagen (1990:932).

text: . Avgörande 2011-04-06; 2010-8313

text: V köpte en bil av bolaget. Två dagar efter köpet, en fredagskväll när V var på resa med bilen i en annan del av landet, gick kamremmen sönder. V lät en verkstad på den orten laga felet. Hon yrkade därför att bolaget skulle ersätta kostnaderna för bärgning och reparation.

text: Bolaget motsatte sig yrkandet. V valde att bärga bilen och att lämna den till en annan verkstad utan att bolaget fick en chans att laga bilen. Bolaget nekade aldrig V att få bilen lagad kostnadsfritt. Bolaget ansåg även att hänsyn borde tas till att bilen var nio år gammal och att V tagit del av servicehistoriken innan köpet.

text: Nämnden gjorde följande bedömning.

text: Felet på fläktremmen har visat sig inom sex månader från leveransen. Ett fel som visar sig inom sex månader från leveransen anses enligt

text: 20 a § konsumentköplagen (1990:932)

text: ha funnits redan vid leveransen om inte annat visas eller detta är oförenligt med varans eller felets art.

text: Bolaget har inte lagt fram någon utredning som bryter den i 20 a § uppställda presumtionen för ursprungligt fel och kan således inte undgå att svara köprättsligt för felet.

text: Bolaget har emellertid invänt att det aldrig fick möjlighet att laga kamremmen. Enligt

text: 27 § första stycket konsumentköplagen

text: har säljaren rätt att på egen bekostnad avhjälpa ett fel, om han efter det att reklamation har kommit honom tillhanda utan uppskov erbjuder sig att göra detta samt åtgärden kan ske inom skälig tid därefter och utan kostnad eller väsentlig olägenhet för köparen. Enligt

text: 27 § andra stycket samma lag

text: får säljaren dock inte åberopa att han inte har beretts tillfälle att avhjälpa felet, om köparen har avhjälpt felet och det med hänsyn till omständigheterna inte skäligen kunde krävas att köparen skulle avvakta avhjälpande från säljarens sida. I förarbetena till

text: konsumentköplagen

text: (se

text: prop. 1989/90:89 s. 124

text: ) nämns bl.a. att köparen då denne befinner sig med bilen på avlägsen ort, om det är nödvändigt för att sätta bilen i kördugligt skick, kan ha rätt att på egen hand avhjälpa ett fel, utan att först bereda säljaren tillfälle att göra det. I sammanhanget bör också beaktas dels att felet uppstod nära Strömstad på kvällen en fredag när V, som bor i Oskarshamn, var på väg till Norge, dels att bolaget skulle ha drabbats av väsentligt högre kostnader än yrkade 3 438 kr, om V skulle ha berett bolaget tillfälle att avhjälpa felet, nämligen kostnader för transport av bilen till verkstad, kostnader för V:s transport till och från verkstaden och eventuella kostnader för övernattningar och uppehälle som V skulle ha drabbats av i anledning härav. På grund av vad som nu har anförts finner nämnden att V haft rätt att låta en annan verkstad avhjälpa felet på kamremmen och att V har rätt till ersättning av bolaget för den kostnad som därvid uppstått, vilken uppgår till 3 438 kr. V:s yrkande ska därför bifallas.


text: Giltigheten av ett presentkort efter det att restaurangen bytt ägare. Avgörande 2011-03-22; 2010-8339.

text: A yrkade att få utnyttja det ettåriga presentkort som hon hade köpt för restaurangbesök på en restaurang som vid köpet ägdes av aktiebolaget M.

text: M motsatte sig yrkandet på den grunden att bolaget efter köpet hade överlåtit restaurangen till aktiebolaget E och att bolagen inte hade avtalat om att E skulle ta över ansvaret för utfärdade presentkort.

text: E motsatte sig yrkandet på den grunden att bolaget inte var skyldigt att lösa in presentkort som utfärdats av någon annan.

text: Nämnden gjorde följande bedömning

text: Frågan i ärendet är om anmälaren haft rätt att utnyttja presentkortet under den ettåriga giltighetstid som angetts på kortet trots att ägarbyte skett.

text: Det är klarlagt i ärendet att M tidigare drivit restaurangen. Det var under detta bolags innehav av restaurangen som det i ärendet aktuella presentkortet utfärdades. Därefter har M överlåtit restaurangen – i vart fall lokaler och namn – till E. Detta senare bolag har fortsatt att tillhandahålla presentkort, vilka ostridigt har samma utformning som de presentkort som utfärdades av restaurangen i M:s ägo. För den normale konsumenten är det omöjligt att bara vid betraktande av presentkortet få någon annan uppfattning än att det är restaurangen som utfärdat presentkortet och att det är på restaurangen som presentkortet kunnat göras gällande, oavsett hur ägarstrukturen sett ut.

text: Ett presentkort utgör enligt nämndens uppfattning en bärare av en fordran. Innehavaren har rätt att till det värde som anges på kortet ta del av utfärdarens utbud i enlighet med de för presentkortet gällande villkoren. I detta fall har presentkortet gett innehavaren rätt att tillgodogöra sig mat och dryck ur restaurangens utbud till ett värde av 500 kr.

text: Utredningen får anses ge stöd för att den överlåtelse som skett mellan M och E inte omfattat de skyldigheter – i vart fall med avseende på presentkort – som det första bolaget iklätt sig före överlåtelsen. Även om det senare bolagets agerande efter överlåtelsen ger intryck av att rörelsen fortsatt som tidigare godtar nämnden att E inte har att svara för de skyldigheter som det tidigare bolaget iklätt sig, låt vara att det skett med angivande av det restaurangnamn som fortfarande är aktuellt. Restaurangen har dock inte varit en självständig juridisk person som kunnat ikläda sig skyldigheter och inneha rättigheter.

text: Ett presentkort är alltså ett fordringsbevis med den innebörd som nämnden har angett ovan. Enligt detta fordringsbevis har en part åtagit sig att utföra en prestation, dvs. tillhandahålla mat eller dryck. Den parten är (natura)gäldenär i rättsförhållandet och innehavaren av presentkortet borgenär (fordringsägare). Det aktuella fordringsförhållandet har enligt fordringsavtalet varit tidsbegränsat – presentkortet har haft en giltighetstid på ett år. Det innebär att innehavaren av presentkortet haft rätt att när som helst under giltighetstiden kräva fullgörelse enligt fordringsbeviset.

text: Gäldenären – aktiebolaget M – har ensidigt förklarat sig inte ha för avsikt att prestera enligt fordringsbeviset före utgången av den ettåriga giltighetstiden. En gäldenär kan dock inte

text: ensidigt förklara sig avstå från att prestera enligt sitt åtagande. Det är lätt att inse vilka följder det skulle få om en sådan rätt fanns. Med mindre borgenären godtar en justering av fordringens giltighetstid (eller andra villkor) gäller alltså vad parterna ursprungligen kommit överens om. Det förhållandet att M kan ha tillkännagett ändrad giltighetstid inne på restaurangen och möjligen på sin webbplats ändrar inte detta förhållande. A:s uteblivna reaktion på meddelandet kan nämligen inte ges den rättsliga innebörden att hon godtagit den förändrade giltighetstiden. I själva verket är det sannolikt så att hon över huvud taget inte haft någon kännedom om informationen. Någon överenskommelse om en förkortad giltighetstid föreligger alltså inte. Följden av att M ensidigt avkortat giltighetstiden är att bolaget uppburit 500 kr utan att tillhandahålla någon motprestation, vilket inte är skäligt.

text: A har alltså haft rätt att under presentkortets ettåriga giltighetstid kräva att utfärdaren, M, presterat i enlighet med sitt åtagande. Det har bolaget inte gjort. Det förefaller inte nu möjligt att utnyttja presentkortet hos M, dvs. som betalning för mat eller dryck. A bör därför i stället vara berättigad att utfå presentkortets värde. Detta belopp bör därför M rekommenderas att betala.


title: En flygning har efter flygplansbyte blivit överbokad. Orsaken till flygplansbytet saknar betydelse för bedömningen av rätten till kompensation för nekad ombordstigning, förordningen (EG) 261/2004.

text: (EG) 261/2004

text: . Avgörande 2011-06-03; 2010-8592

text: Resenären var inbokad på en flygning från Göteborg till Teheran, men blev vägrad ombordstigning. Han blev ombokad till en flygning från Stockholm till Teheran tre dagar senare. Han fick därför kostnader för att ta sig till Stockholm. Flygbolaget lovade honom först ersättning med högst 1 000 kr, men ville sedan inte stå för detta. Resenären yrkade därför kompensation med 600 euro och den utlovade ersättningen med 1 000 kr.

text: Flygbolaget motsatte sig yrkandet. Dagen innan flyget skulle avgå genomgick flygplanet en säkerhetskontroll. Detta ledde till att flygningen blev överbokad, vilket var utanför flygbolagets kontroll. Flygbolaget kom överens med de passagerare som var överbokade att de skulle bokas om till första möjliga flygning till Teheran, som var från Stockholm, och att flygbolaget skulle stå för acceptabla kostnader för kost och övrig assistans. Flygbolaget har därför medgett att kompensera passageraren för kostnader under resan Göteborg – Stockholm.

text: Nämnden gjorde följande bedömning.

text: När ett flygbolag har rimlig anledning anta att ombordstigning vid en flygning måste nekas ska flygbolaget först och främst göra en förfrågan efter frivilliga som är beredda att avstå från sina platsreservationer i utbyte mot förmåner på villkor som den berörda passageraren och flygbolaget kommer överens om. Utöver dessa förmåner har de frivilliga rätt till assistans. Regler om detta finns i förordningen

text: (EG) 261/2004

text: , artikel

text: och

text: . Om det inte finns tillräckligt med frivilliga får ett flygbolag neka passagerare ombordstigning, se

text: artikel 4.2

text: När resenärer nekas ombordstigning mot sin vilja har de enligt artiklarna 4.3 och 7 i den aktuella förordningen rätt till kompensation. Storleken av kompensationen bestäms med hänsyn till den aktuella flygningens längd. Den är alltså inte beroende av att passageraren kan visa att han eller hon lidit någon skada av det inträffade.

text: Flygbolaget har vidgått att flygningen – efter det att en säkerhetskontroll behövt göras – blivit överbokad. Flygbolaget har uppgett att man kommit överens med de passagerare som drabbats av överbokningen. Flygbolaget har dock inte gett in någon bevisning i detta avseende. Flygbolaget har således inte bevisat att det finns en överenskommelse mellan resenären och flygbolaget.

text: Enligt flygbolaget har resenären inte rätt till kompensation eftersom det flygplan som ursprungligen skulle ha använts på flygningen har tagits ur trafik på grund av omständigheter utanför flygbolagets kontroll.

text: Nämnden konstaterar att fråga inte är om inställd flygning utan om nekad ombordstigning. enligt förordning

text: (EG) 261/2004

text: . Orsaken till flygplansbytet saknar därför betydelse för bedömningen av rätten till kompensation.

text: Nämnden anser att resenären har nekats ombordstigning mot sin vilja. Han har därför rätt till kompensation för den inställda flygningen. Dess längd har varit sådan att ersättningsbeloppet enligt

text: artikel 7.1 i förordning (EG) nr 261/2004

text: uppgår till 600 euro. Flygbolaget har medgett yrkandet om ersättning för kostnader. Resenärens yrkande bifölls således i sin helhet.


title: Beviskravet för ursprungligt fel på en båtmotor har sänkts med hänsyn till att backslagets hållbarhet inte motsvarat vad som normalt kan förväntas.

text: 001 backslagets hållbarhet inte motsvarat vad som normalt kan förväntas. Avgörande 2011-

text: 04-13; 2010-8943

text: C köpte en båtmotor av bolaget, som även installerade densamma. Sedan båten legat oanvänd 2010-8943 i ett par år, med motorn väl omhändertagen, sålde C båten till A. Samma dag när A körde

text: båten till Ven havererade backslaget efter 17,3 timmars total drift. A reklamerade och hävdade på C:s inrådan att bolaget var ansvarigt, något som även gjorda besiktningar talade för. Det verkade ha saknats olja i backslaget; detta skulle i vart fall knappast ha gått sönder så snabbt om det varit helt vid leverans och korrekt monterat och driftsatt. Eftersom bolaget förnekade ansvar köpte och monterade A ett nytt backslag. C begärde ersättning av bolaget motsvarande de krav A riktade mot C för det nya backslaget och för vissa ytterligare kostnader som A haft i anledning av felet.

text: Bolaget motsatte sig C:s krav med motiveringen att C inte reklamerat till bolaget och att det inte heller getts möjlighet att besiktiga och avhjälpa inom skälig tid – detta eftersom A felsökte och demonterade backslaget själv varefter A köpte och monterade ett nytt och sedan tog med sig det gamla till Stockholm, trots överenskommelse om att bolaget skulle få utreda haveriorsaken. Bolaget ifrågasatte vidare påståendet att det skulle ha saknats olja i backslaget och pekade även på skepparens kontrollskyldighet i detta avseende.

text: Nämnden gjorde följande bedömning.

text: Eftersom köpet av motorn/backslaget i förhållande till installationen och driftsättningen utgör den övervägande delen av köpet och tjänsten sammantaget, finner nämnden att

text: konsumentköplagen (1990:932)

text: är tillämplig i ärendet. Enligt

text: 16 § tredje stycket

text: i denna lag ska en vara anses felaktig om den i något avseende avviker från vad köparen med fog har kunnat förutsätta. Enligt

text: 20 § samma lag

text: krävs att felet har varit ursprungligt för att säljaren ska bli ansvarig. Utgångspunkten i de fall då felet visar sig efter det att en eventuell garantitid har gått ut och senare än sex månader från det att köparen tog emot varan, är att det är köparen som har bevisbördan för att felet varit ursprungligt. Köparen har enligt

text: 30 § konsumentköplagen

text: rätt till ersättning för den skada han eller hon lider genom att en vara är felaktig. Av

text: 27 §

text: framgår dock att säljaren, om köparen kräver annan påföljd, har rätt att avhjälpa fel eller företa omleverans förutsatt att han efter reklamation (jfr

text: 23 §

text: ) utan uppskov erbjuder sig att göra detta samt åtgärden kan ske inom skälig tid efter reklamationen och utan kostnad eller väsentlig olägenhet för köparen.

text: Av utredningen får det anses klarlagt att köparen A reklamerat backslaget å C:s vägnar. Bolagets invändning om att C inte reklamerat ska därför lämnas utan avseende.

text: Det är utrett att backslaget havererat. Parterna är dock inte överens om orsaken till detta. Då det inte framkommit att någon garanti fortfarande gällde för motorn när felet visade sig, är det köparen som har bevisbördan för att det rör sig om ett ursprungligt fel. Enligt anmälarens uppfattning talar de båda besiktningsintygen för att felet antingen beror på att det fyllts på för lite eller ingen olja alls i backslaget, eller att det rör sig om ett fabrikationsfel. Bolaget har uppgett att det fyllt på olja, men samtidigt poängterat att detta är något som är på skepparens ansvar att ombesörja. Bolaget har vidare invänt att det inte beretts möjlighet att besiktiga motorn för att få en egen bild av vad som inträffat.

text: Enligt nämndens uppfattning är det inte troligt att felet uppstått på grund av att det saknats olja i backslaget; om så varit fallet hade det med största sannolikhet skurit betydligt tidigare än som nu var fallet. Frågan är då om det funnits något ursprungligt fel i form av ett fabrikationsfel på backslaget. Enligt nämndens uppfattning finns det ingen bevisning som direkt utvisar något sådant. Oavsett detta finns det dock skäl som talar för att man som köpare har rätt att förvänta sig att en köpt vara ska hålla under den tid som är normal för varor av ifrågavarande slag; ett backslag ska således normalt ha en hållbarhet som väsentligt överstiger 17,3 timmar. När så inte är fallet bör beviskravet kunna ställas lägre än det normala kravet på att ursprungligt fel ska vara styrkt. Det bör vara tillräckligt att det, när all bevisning förebragts, framstår som övervägande sannolikt att försämringen beror på något som säljaren svarar för, för att ett ursprungligt fel ska anses föreligga (jfr Torgny Håstad, Den nya köprätten, 5 uppl., s. 93 f.). Den ovan redovisade bevisningen och utredningen i övrigt talar enligt nämndens uppfattning för att så är fallet här. Backslagshaveriet ska alltså anses ha orsakats av ett ursprungligt fel.

text: Därmed återstår frågan vilken påföljd som kan bli aktuell. Bolaget anser att det inte har beretts möjlighet att avhjälpa felet, varför anmälaren inte är berättigad till ersättning för avhjälpande. Nämnden finner dock inte skäl att ifrågasätta anmälarens uppgift att bolaget förnekade ansvar när köparen A på C:s inrådan framställde krav mot bolaget. C har då haft rätt att låta åtgärda felet på annat sätt än genom bolagets försorg samt att få ersättning för detta, liksom för de kostnader i övrigt som hon drabbats av genom bolagets agerande, i den mån dessa är skäliga. Kostnaderna, vilka motsvaras av de som köparen A påstår sig ha haft och i sin tur krävt C på, är enligt nämndens uppfattning ersättningsgilla i de delar som avser nytt backslag (30 250 kr), hyrbil (1 130 kr) och sjöassistans (2 700 kr). Vad gäller monteringskostnaderna (7 000 kr), vilka avser A:s eget arbete, anser nämnden honom skäligen tillgodosedd med 1 500 kr, vilket därmed är vad C ska tillerkännas. Bolaget ska således rekommenderas att betala 35 580 kr till C, medan C:s yrkande i övrigt ska avslås.


text: Fråga om skäligheten av ett avtalsvillkor där en konsument som hyresman ålagts strikt ansvar för skador på en hyrd bil. Avgörande 2011-04-06; 2010-9195

text: P hyrde en bil av bolaget. När P lämnade tillbaks bilen påstod bolaget att han orsakat en parkeringsskada på bilen och krävde honom på kostnaden för självrisken. När P hämtade ut bilen undersökte han den inte, den var kraftigt täckt av snö. Bolaget gjorde fel som lämnade ut en snötäckt bil. Bolaget borde ha en skyldighet att vid utlämnandet upplysa om att bilen var i gott skick och att det inte fanns några dolda fel. P yrkade därför prisavdrag för självriskkostnaden.

text: Bolaget motsatte sig yrkandet. P missade sin undersökningsplikt. Av det avtal P skrev under framgår det klart att kunden har en undersökningsplikt och att eventuella skador som uppstår under hyresperioden debiteras kunden. Att det snöar påverkar inte avtalets giltighet eller kundens undersökningsplikt.

text: Nämnden gjorde följande bedömning.

text: Det är i ärendet ostridigt att bilen hade vad som betecknats som parkeringsskador när den återlämnades. P har i ärendet inte kunnat bevisa att skadorna fanns på bilen redan då P hämtade ut den. Nämndens bedömning ska därför utgå från att skadorna uppstått under den tid som P haft bilen.

text: För förhyrningen av bilen gäller av bolaget tillhandahållna avtalsvillkor. Under p. 8 i villkoren anges hyresmannens ansvar och ersättningsskyldighet vid skada på fordonet. Där framgår att hyresmannen ansvarar gentemot uthyraren för att fordonet inte skadas under hyrestiden. Ansvaret enligt detta villkor är således strikt.

text: Det finns emellertid en möjlighet för hyresmannen att teckna en s.k. skadekostnadsförsäkring (skadekostnadsreducering). Enligt de ovannämnda villkoren medför det att hyresmannens ansvar begränsas till en självrisk om 3 000 kr. Tecknad skadekostnadsreducering friskriver enligt villkoren inte hyresmannen från ansvar för skador som uppstått genom vårdslöshet.

text: Nämnden har vid avgörandet av detta ärende haft tillgång till hyresvillkor som andra uthyrare av bilar använder. Dessa hyresvillkor, som antagits av Biluthyrningsbranschens Riksförbund (BURF) efter överläggningar med Konsumentverket/KO 1996, avviker på nu berörda punkter från de villkor som bolaget använder, framför allt genom att hyresmannen går fri från ansvar för skador som uppstått på bilen under hyrestiden, bl.a. om hyresmannen kan göra sannolikt att skadan inte vållats av hyresmannen genom oaktsamhet.

text: Frågan är då hur man ska se på det avtalsvillkor med strikt ansvar som gäller för den nu aktuella biluthyrningen.

text: Ett avtalsvillkor får enligt

text: 36 § avtalslagen

text: jämkas eller lämnas utan avseende, om villkoret är oskäligt med hänsyn till avtalets innehåll, omständigheterna vid avtalets tillkomst, senare inträffade förhållanden och omständigheterna i övrigt. Vid prövningen ska enligt samma paragraf särskild hänsyn tas till behovet av skydd för den som i egenskap av konsument intar en underlägsen ställning i avtalsförhållandet.

text: Att såsom skett i detta avtal ålägga hyresmannen ett strikt ansvar, omfattande även skador som orsakas av t.ex. en utomstående persons avsiktliga skadegörelse på fordonet eller skador

text: som uppstår genom att någon utomstående med eget fordon kör på det uthyrda fordonet och sedan smiter från trafikolyckan, kan enligt nämndens mening – särskilt mot bakgrund av de villkor som allmänt används inom biluthyrningsbranschen – inte anses vara skäligt mot en konsument som hyr en bil av en näringsidkare. Uthyraren bör i stället – liksom andra bilägare – ha en försäkring som täcker sådana skador och den självrisk som kan drabba uthyraren i det sammanhanget får ses som en affärsrisk som får beaktas vid prissättningen av uthyrningstjänsten. Nämnden finner således att det aktuella avtalsvillkoret om strikt ansvar bör jämkas på det sättet att hyresmannens ansvar – såsom är allmänt förekommande i branschen – inte omfattar skador på fordonet i sådana fall då hyresmannen kan göra sannolikt att skadan inte vållats av honom genom oaktsamhet.

text: Vad gäller de aktuella skadorna – betecknade som parkeringsskador – finner nämnden att skadornas art och omständigheterna i övrigt i ärendet gör det sannolikt att skadorna inte vållats av P genom oaktsamhet. P ansvarar därför inte för skadorna. P:s yrkande om återbetalning av 3 000 kr ska därför bifallas.


title: Analog tillämpning av 16 § tredje stycket konsumentköplagen (1990:932) vid bedömning av fel på cykelresa.

text: Analog tillämpning av

text: vid bedömning av fel på cykelresa. Avgörande 2011-03-07; 2010-9241

text: K fick inte någon information innan avresa om att det var någon speciell svårighetsgrad på cykelresan. De krav som uppställdes var god kondition och god hälsa. Hon har god kondition och har inga problem med att cykla upp till 60 km eftersom hon cyklar varje dag. Om hon hade fått information om de höjdskillnader som förelåg så skulle hon inte anmält sig till resan. Höjdskillnaderna gjorde det omöjligt för henne att delta i cykelutflykterna i den utsträckning hon önskade. Hon yrkade därför återbetalning av hela resans pris.

text: Bolaget motsatte sig yrkandet. Informationen inför avresan var tillräcklig för att deltagarna skulle kunna avgöra om resan var lämplig för dem eller inte. K har inte heller framfört sina klagomål under resan.

text: Nämnden gjorde följande bedömning

text: Nämnden konstaterar att bolaget har marknadsfört resan som en cykelresa.

text: Bolaget har, så som nämnden uppfattat det, gjort gällande att K inte reklamerat under resans gång utan först vid hemkomsten. Av utredningen i ärendet framgår dock att hon redan när cyklandet skulle påbörjas framfört reklamation till färdledaren. Hon får därför anses ha reklamerat inom skälig tid (jfr

text: 19 § paketreselagen

text: , 1992:1672).

text: Enligt

text: ska en vara anses felaktig bl.a. om säljaren före köpet har underlåtit att upplysa köparen om ett sådant förhållande rörande varans egenskaper eller användning som han kände till eller borde ha känt till och som köparen med fog kunde räkna med att bli upplyst om, under förutsättning att underlåtenheten kan antas ha inverkat på köpet. Bestämmelserna i den paragrafen ger uttryck för en allmän konsumentköprättslig princip och bör därför kunna användas analogt på andra köp som konsumenter gör och alltså inte bara vid köp av varor. Vid köp av en resa ska alltså fel i researrangemanget anses föreligga om säljaren underlåtit att upplysa köparen om sådant förhållande rörande arrangemanget som säljaren kände till eller borde ha känt till och som köparen med fog kunde räkna med att bli upplyst om, under förutsättning att underlåtenheten kan antas ha inverkat på köpet av resan.

text: Bolaget har känt till vilka höjdskillnader som fanns på den aktuella cykelresan. Dessa höjdskillnader var betydande. För den som ska bedöma om han eller hon ska åka på en cykelresa är bl.a. information om höjdskillnader längs cykelvägen av stor betydelse. En köpare av en sådan resa har därför befogad anledning att utgå från att upplysning om höjdskillnad lämnas om cykelfärden innehåller annat än obetydliga höjdskillnader.

text: I det marknadsförings- och informationsmaterial som K fått före avresan framgår avståndsuppgifter för cykelturerna men inte höjdskillnader. I marknadsföringen av andra cykelresor har bolaget däremot angivit även höjdskillnader. På grund härav har K efter läsning av detta material haft befogad anledning att utgå från att den cykelresa som hon anmälde sig till inte skulle innehålla nämnvärda höjdskillnader.

text: Bolaget har inte heller visat att det på annat sätt före köpet upplyst K om höjdskillnaderna.

text: På grund av vad som nu har anförts och med hänsyn till att det måste anses klarlagt att K aldrig skulle ha köpt den aktuella resan om hon fått information om höjdskillnaderna finner nämnden, med en analog tillämpning av bestämmelserna i

text: 16 § tredje stycket konsumentköplagen

text: , att ett fel föreligger i researrangemanget. För detta fel är K berättigad till ett prisavdrag.

text: Vid bestämmandet av prisavdragets storlek beaktar nämnden dels att resan marknadsförts som en cykelresa och att alltså cyklandet varit ett huvudmoment i resan, dels att K kunnat utnyttja andra delar i researrangemanget. Med tanke på att cyklandet varit ett huvudmoment finner nämnden dock att K är berättigad till ett betydande prisavdrag. Mot bakgrund härav finner nämnden att prisavdraget skäligen kan bestämmas till hälften av resans pris, dvs. ett prisavdrag om 7 400 kr.


title: Fråga om förälders betalningsansvar för underårigs köp av digitala varor. Den underårige sonen har olovligen kommit åt förälderns kontokortsuppgifter och köpen var därför ogiltiga. Eftersom det rört sig om nöjesprodukter har sonen inte ansetts haft någon nytta av dem och företaget har inte bevisat att avtalet medfört några kostnader för det; företaget har därför inte rätt till ersättning. (9 kap. 7 § föräldrabalken)

text: CE begärde återbetalning av 2 980 kr. Hennes femtonårige son köpte nedladdade program via Sonys onlinetjänst Playstation Network för totalt 2 980 kr genom att använda hennes kontokort. Hennes son har inte haft rätt att utföra köpen.

text: Sony motsatte sig kravet. CE:s son skapade ett konto hos Playstation Network. Han angav att han var över 18 år och att han accepterade tjänstens användarvillkor. Med bakgrund av de lämnade uppgifterna skapade bolaget ett konto och tillhandahöll begärda tjänster, inklusive köp, som sonen kunde disponera omedelbart och som inte kan lämnas tillbaka till bolaget. Om en underårig har vilselett en näringsidkare och lämnat oriktiga uppgifter ska den underårige lämna tillbaka produkterna eller, om detta inte går, sätta näringsidkaren i samma situation som om köpet aldrig genomförts. Det är inte tekniskt möjligt att lämna tillbaka digitala produkter som sålts via Playstation Network eller att avlägsna dem från kundens spelkonsol. Till dess ersättning betalats för produkterna kan köpeskillingen inte återbetalas.

text: Allmänna reklamationsnämnden, i utökad sammansättning, gjorde följande bedömning.

text: Parterna är överens om att CE:s son vid ett flertal tillfällen har köpt program via Sonys Playstation Network för ett sammanlagt belopp om 2 980 kr och att han felaktigt uppgett att han inte är underårig.

text: Bestämmelserna om underårigs omyndighet finns i

text: 9 kap.

text: föräldrabalken

text: . Den som är under 18 år är omyndig, vilket innebär att han eller hon som huvudregel inte har någon rättslig handlingsförmåga. Syftet med begränsningen är att skydda den underårige mot följderna av ekonomiskt ofördelaktiga rättshandlingar, och avtal som en underårig ingår på egen hand är i princip ogiltiga. En underårig kan dock träffa avtal med bindande verkan om rätthandlingen görs med förmyndares samtycke. Vid bedömningen av underårigs rättshandlingsförmåga har man i praxis vid vissa kontantköp tolkat in ett underförstått samtycke (jfr t.ex.

text: RH 1988:82

text: och Allmänna reklamationsnämndens beslut i ärende 1999-1495, 1999-4143 och 2003-7431). I dessa fall har det inte krävts ett verkligt och uttryckligt samtycke från förmyndarens sida, utan det har räckt med att förmyndaren har gjort det möjligt för den underårige att uppträda så att det ser ut som om han eller hon har haft tillåtelse att ingå avtal.

text: För att ett underförstått samtycke ska antas finnas krävs det att den underårige inte olovligen fått tillgång till kontanter eller något annat betalningsmedel. Om en underårig olovligen tagit pengar från sina föräldrar kan ett samtycke aldrig presumeras, oavsett omständigheterna runt köpet i övrigt, se t.ex.

text: Ds 2012:31 s. 145

text: . Eftersom CE:s son genomfört köpen av nedladdade

text: program genom att olovligen ha skaffat tillgång till och använt sig av uppgifter om hennes kontokort är köpen ogiltiga.

text: När ett avtal blir ogiltigt på grund av att den ena parten är underårig ska parternas respektive prestationer återgå (

text: 9 kap. 7 § första stycket föräldrabalken

text: ). De produkter som CE:s son köpt är dock av sådant slag att de inte kan återlämnas. I sådana fall ska den underårige betala ersättning för värdet på vad han eller hon mottagit. Detta gäller dock endast om det som den underårige tagit emot använts till skäligt underhåll eller på något annat sätt medfört nytta för honom eller henne. Nämnden konstaterar att de köpta produkterna inte har använts för skäligt underhåll. Frågan är då om CE:s son haft nytta av produkterna. I praxis har synen på vad som är att se som nytta för en underårig varit restriktiv. Rena nöjesprodukter, som spel och musikspelare, har inte ansetts vara av nytta för underåriga. Det har inte framkommit något annat än att det som CE:s son köpt är rena nöjesprodukter. Han kan därför inte anses ha haft nytta av de köpta produkterna.

text: En underårig som vilselett en säljare är skyldig att betala ersättning för den förlust som orsakats av avtalet (

text: 9 kap. 7 § andra stycket föräldrabalken

text: ). De produkter som CE:s son har köpt är nedladdade program, en varutyp som i praktiken är oändligt duplicerbar och med försumbara distributionskostnader. Det går därför inte att, som vid köp av fysiska varor, anta att det inneburit någon faktisk förlust, exempelvis i form av återanskaffningskostnader, för Sony att CE:s son laddat ned produkter som inte kan återlämnas. Sony har inte gett in någon utredning som redovisar vilka faktiska kostnader avtalet medfört för bolaget. Eftersom det inte är bevisat att avtalet medfört kostnader för Sony kan CE:s son inte anses vara ersättningsskyldig gentemot bolaget. CE:s yrkande ska därför bifallas och Sony rekommenderas att betala tillbaka 2 980 kr till henne.


title: Fråga om förälders betalningsansvar för underårigs köp av digitala varor. Föräldern har registrerat kortinformation till ett användarkonto som hans elvaårige son har tillgång till. Varje köp har inte överstigit belopp som en elvaåring normalt kan antas ha rätt att disponera och köpen har skett under en längre tidsperiod. Avtalen har ansetts vara giltiga. (9 kap. föräldrabalken)

text: NH begärde återbetalning av 2 654 kr.

text: Han hjälpte sin elvaårige son att köpa spel via sonens Playstation 3 och Sony Playstation Network. Han var mycket noga med att ange att ingen information skulle sparas. Hans son har därefter laddat ned fler spel i tron att spelen var gratis. Sonen behövde då bara klicka på en knapp med ordet ”Download”. Det dök aldrig upp någon information som angav att det då rörde sig om ett köp. Han tycker att det är orimligt att en underårig ska kunna beställa spel utan att bli informerad om att det rör sig om ett köp. Sammanlagt handlar det om tolv köp för totalt 2 654 kr.

text: Sony motsatte sig kravet.

text: NH:s son har skapat ett konto hos Playstation Network där han angett att han var över 18 år och att han accepterade användarvillkoren. Med bakgrund av de lämnade uppgifterna skapade bolaget ett konto och tillhandahöll begärda tjänster, inklusive köp, som sonen kunnat disponera omedelbart och inte kan lämnas tillbaka till bolaget. Detta är tydligt för en kund när ett köp utförs via Playstation Network. När en användare köper en produkt via Playstation Network klickar kunden på knappen ”Buy Now” vid varan, som då läggs i en varukorg. Därefter förs kunden till en sida benämnd ”purchase confirmation”. Den sidan visar den valda produkten och dess pris. På skärmen visas ett meddelande som anger att Playstation Networks användarvillkor accepteras vid bekräftelse av köpet. Efter att köpet godkänts, vilket sker genom att man klickar på en knapp benämnd ”Confirm Purchase”, sänds en bekräftelse på köpet till kunden per mejl. Bekräftelsen är utformad på ett sådant vis att risken för att den ska misstas för skräppost minimeras.

text: Bolagets sekretesspolicy förklarar att kredit- och bankkortsinformation, med undantag för säkerhetskoden, lagras för framtida köp när ett köp genomförs, om inte kunden själv tar bort uppgifterna.

text: Playstation Network erbjuder inte återbetalning vid köp av digitala tjänster som är direkt tillgängliga för kunden. Nämnden bör vidare ta hänsyn till att NH:s son har genomfört flera köp under en period av flera månader.

text: Parterna är överens om att köpen gjorts av NH:s underårige son.

text: NH har hävdat att det inte varit tydligt för hans son att det var fråga om köp när programvaran laddades ned. Sony har gett in en redogörelse av vilken det framgår att det normalt är tydligt för en kund att en nedladdning av programvara är ett köp förenat med en kostnad. NH har inte gett in någon bevisning som talar för att de köp som hans son gjort inte följt den normala inköpsproceduren. Nämnden utgår därför från att avtal kommit till stånd mellan Sony och NH:s son och nämnden har därmed enbart att ta ställning till konsekvenserna av att en underårig ingått avtalen.

text: 9 kap.

text: föräldrabalken

text: . Den som är under 18 år är omyndig, vilket innebär att han eller hon som huvudregel inte har någon rättslig handlingsförmåga. Syftet med begränsningen är att skydda den underårige mot följderna av ekonomiskt ofördelaktiga rättshandlingar, och avtal som en underårig ingår på egen hand är i princip ogiltiga. En underårig kan dock träffa avtal med bindande verkan, om rätthandlingen görs med förmyndares samtycke. Vid bedömningen av underårigas rättshandlingsförmåga har man i praxis vid vissa kontantköp tolkat in ett underförstått samtycke (jfr t.ex.

text: RH 1988:82

text: NH har kopplat sin kontokortsinformation till ett användarkonto som hans son har haft tillgång till. Av användarvillkoren, som måste accepteras av en användare av tjänsten, framgår att kortinformation lagras efter att den registrerats och att det därefter krävs en aktiv handling från kontoinnehavaren för att avregistrera informationen. Informationen är tillräckligt tydlig för att NH måste anses ha godkänt att hans kortinformation varit kopplad till användarkontot. NH har inte gett in någon utredning som bevisar att han i efterhand begärt att kortinformationen skulle tas bort från kontot.

text: Att kortinformation kopplas till ett användarkonto av aktuellt slag innebär att personer med tillgång till användarkontot får möjlighet att använda bank- eller kreditkortet för att utföra köp, vilket nämnden anser måste ha stått klart för NH. Att en förmyndare registrerar kortinformation till ett användarkonto som förmyndarens underåriga barn har tillgång till kan därför jämställas med att förmyndaren gett den underårige tillgång till kontanter som den underårige sedan haft möjlighet att använda för att köpa varor eller tjänster i en fysisk butik.

text: För att avtalet ska bli bindande är det emellertid inte tillräckligt att den underårige fått tillgång till ett betalningsmedel. Det krävs även att det som köps är en vara eller tjänst som en underårig av en viss ålder normalt kan antas ha tillåtelse att köpa. I detta fall har varje köp inte överstigit belopp som en elvaåring normalt kan antas ha rätt att disponera och köpen har skett under en längre tidsperiod. Hade köp av liknande produkter gjorts i en fysisk butik hade en

text: näringsidkare inte haft skäl att anta att samtycke saknats, varken på grund av varje enskilt köps värde eller på grund av antalet köp. De köpta produkterna i sig är av sådant slag som normalt konsumeras av barn i NH:s sons ålder. Sony har därför inte haft skäl att anta att ett samtycke till köpen inte har funnits och avtalen måste anses som bindande. NH:s yrkande ska därför avslås.


title: SJ har ansetts skadeståndsskyldigt när det inte aktivt informerat om att en väsentlig begränsning av årskortets användbarhet skulle inträffa någon månad efter köpet.

text: 2012-07-16 Avgörande 2011-12-13; Änr 2011-2466.

text: H köpte ett årskort av SJ med särskilt resplustillägg för läns- och tätortstrafik med giltighet 27 november 2010 - 27 november 2011. Avsikten var att använda kortet för länsgränsöverskridande resor. Den 1 januari 2011 upphörde rätten att göra länsgränsöverskridande resor med kortet. H fick ingen information om detta vid köpet utan först i mitten av december av personal från länstrafikbolaget. H yrkande därför skadestånd av SJ med 19 481 kr på grund av fel i tjänsten.

text: SJ motsatte sig yrkandet. Sedan december 2009 har SJ informerat på sin hemsida om att resplustillägget från årsskiftet 2010/2011 endast skulle gälla för resa inom länet och inte för länsöverskridande resor. Informationen har funnits i SJ:s broschyr för årskort och skickades också med brev till samtliga innehavare av årskort med resplustillägg. SJ kan inte ta ansvar för att H inte tagit till sig informationen innan han köpte årskortet.

text: Nämnden gjorde följande bedömning

text: Av utredningen i ärendet framgår att H inte i samband med att han köpte årskortet fick någon information av SJ om att kortet efter årsskiftet 2010/2011 inte längre skulle kunna användas för länsgränsöverskridande resor. I det informationsmaterial som H fått i samband med köpet finns inte någon uppgift härom. Inte heller i katalogen ”Tågtider för perioden 22 augusti – 11 december 2010” under avsnittet Resplus/Resplus Årskortstillägg fanns någon sådan uppgift. Där angavs i stället att man till SJ:s årskort ”numera” kunde köpa ett Resplustillägg, som gav möjlighet att resa obegränsat på den samhällsbetalda läns- och tätortstrafiken som ingår i Resplus. Denna uppgift följdes i katalogen av uppgiften ”För mer information se www.resplus.se/arskort”.

text: SJ har invänt att H om denne tagit del av uppgifterna på Internet på den länk som angavs i katalogen hade kunnat få information om den begränsning beträffande länsgränsöverskridande resor som gällde från årsskiftet 2010/2011. SJ har vidare invänt att det under 2010 till alla innehavare av kort med Resplustillägg skickat ut information om att kortet från den 1 januari 2011 inte skulle gälla för resa på länsgränsöverskridande resor med tåg i Bergslagen. SJ har dessutom sedan dess haft denna information på sin webbsida och i tågbolagets broschyr för årskort. SJ har vidare anfört att det inte kan ta ansvar för att H underlåtit att ta till sig den information som fanns att tillgå innan han i november 2010 förvärvade sitt årskort med Resplustillägg.

text: Det är en allmän princip inom konsumenträtten att köparen av en vara eller en tjänst ska kunna räkna med att säljaren upplyser köparen före köpet om väsentliga förhållanden som kan påverka köpet. I

text: 16 § tredje stycket 2 konsumentköplagen (1990:932)

text: anges exempelvis att en vara ska anses felaktig om säljaren före köpet har underlåtit att upplysa köparen om ett sådant förhållande rörande varans egenskaper eller användning som säljaren kände till eller borde ha känt till och som köparen med fog kunde räkna med att bli upplyst om, under förutsättning att underlåtenheten kan antas ha inverkat på

text: köpet. Denna bestämmelse får anses analogt tillämplig även på köp som inte omfattas av

text: konsumentköplagen

text: . I den rättsliga litteraturen har anförts att det är av särskild betydelse för köparen att bli upplyst om eventuella begränsningar i varans eller tjänstens användbarhet (se Anders Eriksson m. fl., Konsumentköp, En kommentar till

text: konsumentköplagen

text: , Karnov Group, 2011, s. 127).

text: SJ har långt innan H förvärvat årskortet känt till att det vid årsskiftet 2010/2011 skulle bli en väsentlig begränsning av årskortets användbarhet. Nämnden finner att det förelegat en skyldighet för SJ att i samband med försäljningen av årskortet aktivt upplysa H om begränsningen (jfr

text: 16 § tredje stycket 2 konsumentköplagen

text: ). Det räcker således inte med att sådan information funnits tillgänglig på t.ex. SJ:s hemsida eller på någon länk på Internet eller i någon broschyr. Eftersom SJ inte visat att det aktivt lämnat någon sådan information till H före köpet eller att han på annat sätt före köpet tagit del av sådan information och eftersom det får anses helt klart att H inte skulle ha köpt årskortet om H fått information om begränsningen, ska årskortet anses behäftat med ett köprättsligt relevant fel. SJ är ansvarigt för felet.

text: Vid fel i en vara eller en tjänst kan köparen göra gällande påföljder. En sådan påföljd är skadestånd.

text: En förutsättning för skadestånd är att köparen kan visa att han drabbats av en skada till följd av felet. I detta fall består skadan i att H har drabbats av kostnader för att kunna resa länsgränsöverskridande mellan Falun och Gävle även efter den 1 januari 2011 fram till den 27 november 2011. Det har i ärendet inte framkommit några omständigheter som tyder på att H skulle ha kunnat göra dessa resor till en lägre kostnad än det belopp som han yrkat som ersättning av SJ.

text: På grund av vad som nu har anförts ska H:s yrkande bifallas.


title: Om ett avtal formulerats på ett sådant sätt att det är svårt att förstå vad som överenskommits eller om det kan tolkas på olika sätt, ska det tolkas på det sätt som är mest förmånligt för konsumenten. Också fråga om analog tillämpning av bestämmelsen om avbeställning i 42 § konsumenttjänstlagen (1985:716).

text: 2012-11-19 avbeställning i

text: 42 § konsumenttjänstlagen (1985:716)

text: Avgörande 2012-04-03; 2011-3195.

text: S har yrkat att få tillbaka 3 500 kr samt ersättning för nedlagt arbete med anledning av tvisten. Han var inskriven hos bolaget för att lämna urin- och blodprover som Transportstyrelsen krävt att han skulle lämna svar på inom sex månader. Han var på ett första besök den 31 mars 2011 då fick han lämna urinprov, boka nya tider och göra en förskottsbetalning på 3 500 kr. Parterna hade avtalat ett pris om 6 500 kr för sex prover och ett läkarbesök. Eftersom han inte fick boka om nästa inplanerade besök den 19 april, trots att han hörde av sig redan den 12 april, valde han att byta klinik. Han har varken fått den betalningsinformation som bolaget hänvisar till eller sett på hemsidan att det endast är bolaget som får avboka tider.

text: Bolaget motsatte sig yrkandet. S påbörjade en uppföljningsperiod för alkohol och narkotika enligt beslut från Transportstyrelsen. Vid första besöket betalas minst häften av det avtalade priset. Betalningen, som avser analyskostnader och arbetskostnader, är en förutsättning för att kunden ska få påbörja sina provtagningar. Kunderna informeras om detta villkor när det första besöket bokas in. Betalningsinformationen finns även på bolagets hemsida. Transportstyrelsens föreläggande att lämna läkarintyg för körkortstillstånd ska genomföras enligt gällande regler och föreskrifter. Provtagningarna ska genomföras oannonserat. S fick preliminära provtagningstider som kunde ändras av bolaget med kort varsel. Om kunden inte infinner sig för provtagning har bolaget en skyldighet att meddela detta till Transportstyrelsen. Vid ändring av datum och tider på grund av sjukdom eller annan anledning krävs läkarintyg. S har inte avbokat sina uteblivna besök. Bolaget vill därför ha full betalning av S.

text: Nämnden gjorde följande bedömning

text: Nämnden konstaterar att parterna är överens om följande. S avtalade med bolaget om att för 6 500 kr dels få lämna prover för analys, dels göra ett läkarbesök. S har gjort en provtagning, betalat 3 500 kr och därefter meddelat bolaget att han vill avbryta provtagningarna.

text: Nämnden ska ta ställning till om S har rätt att få tillbaka vad han betalat.

text: Bolaget har gjort gällande att avtalet ingåtts både muntligen och skriftligen och att S fått information om villkoren för betalning och avbokning. S har å sin sida påstått att han inte fått information om avtalsvillkoren.

text: När en konsument ingår ett avtal med en näringsidkare är det näringsidkaren som ska se till att avtalet är så klart och tydligt formulerat att det är lätt för båda parter att förstå vad man kommit överens om. Om avtalstexten formuleras på ett sådant sätt att det är svårt att förstå vad som överenskommits eller om det kan tolkas på olika sätt, är det näringsidkaren som står risken för detta. Detta innebär att avtalet ska tolkas på det sätt som är mest förmånligt för konsumenten. Nämnden konstaterar att det av utredningen framgår att det är oklart vad parterna kommit överens om och att detta är något som bolaget får ansvara för.

text: Mot denna bakgrund anser nämnden att bedömningen ska göras utifrån vad som gäller om avtalet saknar särskild reglering om vad som gäller vid avbeställning.

text: Även om

text: konsumenttjänstlagen (1985:716)

text: enligt sin ordalydelse inte är direkt tillämplig anser nämnden att lagen kan tillämpas analogt i ett fall som detta. Enligt

text: 42 §

text: ska en konsument som avbeställer en tjänst innan den har slutförts, om han eller hon inte haft något godtagbart skäl för avbeställningen, betala kostnaderna för den del av tjänsten som redan har utförts och även ersätta näringsidkaren för dennes förlust med anledning av avbeställningen.

text: Av utredningen framgår inte att S haft ett godtagbart skäl för att avbryta provtagningarna. Han ska därför betala för den del av tjänsten han tillgodogjort sig samt ersätta bolagets eventuella förlust. S har gjort en provtagning och uppgett att kostnaden för denna är 800 kr, vilket bolaget inte invänt mot. Nämnden anser att S är betalningsskyldig för denna provtagning. Eftersom det inte framkommit att bolaget lidit någon förlust med anledning av att S inte fullföljt avtalet anser nämnden att bolaget ska rekommenderas att betala tillbaka 2 700 kr.

text: S har också begärt ersättning för det arbete han lagt ned med anledning av tvisten. Eftersom handläggningen hos nämnden är kostnadsfri för parterna har ingendera av dem rätt till sådan ersättning. Yrkandet ska därför avslås.


title: Säljarens ansvar för varan i förhållande till uppgifter i en säljbroschyr. En husbil som inte går att använda för vintercamping har en sådan funktionsbegränsning som det åligger säljaren att upplysa köparen om, såvida det inte vid köpet framgår att köparen inte ska använda den för vintercamping.

text: 116 att använda för vintercamping har en sådan funktionsbegränsning som det åligger säljaren att

text: upplysa köparen om, såvida det inte vid köpet framgår att köparen inte ska använda den för vintercamping. Avgörande 2011-11-16; 2011-3416

text: 2011-3416 Anmälaren köpte en husbil som inte blev godkänd vid besiktningen p.g.a. för hög bakaxelbelastning. 2012-05-09 Vidare är det fel på husbilens bakfjädring och det saknades Air-Plus trots att det i listan över husbilens standardutrustning anges att sådan ska finnas. Anmälaren har också märkt att det vid vintercamping är mycket dålig värme vid sittgruppen och att gråvattentanken och vattenlåset fryser och att det inte går att tappa av vattnet. Anmälaren yrkar i första hand avhjälpande av felen, i andra hand omleverans och i sista hand hävning.

text: Bolaget motsatte sig yrkandena. Anmälaren har, efter att ha tagit del av säljbroschyrer och tekniska data om husbilen, undertecknat ett offertunderlag med utrustning etc. som lämnats till bolagets säljare. Lasten ska fördelas i fordonet så att bakaxeltrycket inte överskrids. Det finns Air-Plus i husbilen, dock inte som anges i säljbroschyren i aktre delen av husbilen. Tillverkaren har emellertid förbehållit sig rätten att utan föregående meddelande ändra i konstruktion och utrustning. Bolaget lät kontrollbesiktiga husbilen utan några anmärkningar. När det gäller systemet med vinterpaket är det att se som ett stöd till bättre vinterkomfort men det har självklart sina begränsningar vid sträng kyla.

text: Nämnden gjorde följande bedömning

text: Nämnden anser att anmälaren inte bevisat varken att den höga bakaxelbelastningen vid besiktningen eller bakfjädringen orsakats av något köprättsligt fel på husbilen och anmälarens yrkanden i dessa delar ska därför avslås.

text: Vad gäller Air-Plus har det i ärendet framkommit att det i den säljbroschyr som bolaget haft tillgänglig inför avtalsförhandlingarna angetts att husbilen skulle vara utrustad med Air-Plus i den bakre delen. Enligt

text: 19 § konsumentköplagen (1990:932)

text: föreligger det ett fel i varan när den inte stämmer överens med sådana uppgifter som lämnats i säljbroschyren, om inte bolaget visar att uppgifterna rättats i rätt tid (dvs. innan avtalet ingicks) på ett tydligt sätt eller att uppgifterna inte inverkat på köpet. Någon bevisning om det har bolaget inte lagt fram.

text: Bolaget har dock invänt att tillverkaren i säljbroschyren förbehållit sig rätten att utan föregående meddelande ändra i konstruktion och utrustning. En sådan uppgift i t.ex. säljbroschyren fritar inte bolaget från att före avtalets ingående informera köparen på ett tydligt sätt om vilka förändringar som gjorts i förhållande till vad som anges i säljbroschyren. Bestämmelserna i

text: 19 § konsumentköplagen

text: är nämligen tvingande till konsumentens förmån.

text: På grund av vad som nu anförts finner nämnden att den i förhållande till uppgifterna i säljbroschyren annorlunda placeringen av Air-Plus utgör ett köprättsligt fel för vilket bolaget är ansvarigt gentemot anmälaren. Yrkandet om avhjälpande ska därför bifallas.

text: Anmälaren har vidare yrkat avhjälpande av ett fel som består i att värmen i husbilen vid vintercamping är otillräcklig vilket medfört att det är otillräcklig värme vid sittgruppen, att gråvattentanken och vattenlåset fryser och att det inte går att tappa av vattnet. Vid försäljning av husbilar och husvagnar i Sverige har en säljare anledning att räkna med att kunden ska kunna använda vagnen för vintercamping, om inget annat sägs vid förhandlingarna med kunden inför köpet. I den mån husbilen eller husvagnen har sådana konstruktioner att den inte lämpar sig för vintercamping åligger det enligt

text: 16 § tredje stycket andra punkten konsumentköplagen

text: säljaren att upplysa köparen om det. Gör

text: säljaren inte det, ska fordonet anses vara behäftat med ett köprättsligt fel, under förutsättning att underlåtenheten kan antas ha inverkat på köpet.

text: I det aktuella fallet har köpeavtalet omfattat att den köpta husbilen skulle såsom ett tillägg erhålla ett särskilt ”vinterpaket”. Härigenom får det anses klarlagt att säljaren måste ha insett att det var köparens avsikt att använda bilen för vintercamping. Det har i ärendet inte visats att bolaget före köpet upplyst anmälaren om att husbilen hade begränsningar i värmen som medförde att den inte klarade vintercamping i Sverige. Det får med hänsyn till att anmälaren beställt vinterpaketet anses klarlagt att han inte skulle ha köpt den ifrågavarande bilen – i vart fall inte på samma villkor som skett- om han känt till dessa begränsningar. På grund härav får säljarens underlåtenhet att upplysa om begränsningarna anses ha inverkat på köpet. Enligt

text: finns det på grund härav fel i husbilen såvitt avser möjligheten att använda den för vintercamping. Felen avser att det är otillräcklig värme vid sittgruppen, att gråvattentanken och vattenlåset fryser och att det inte går att tappa av vattnet. Bolaget är ansvarigt för dessa fel. Anmälarens yrkande om att dessa fel ska avhjälpas ska därför bifallas.


title: Näringsidkaren har ansetts ha rätt till pristillägg när fördyring av flyttjänsten kan hänföras till att konsumenten inte lämnat rättvisande uppgifter om vilken volym flyttgodset hade och näringsidkaren inte heller har kunnat förutse att de verkliga förhållandena inte motsvarat de lämnade uppgifterna. Även fråga om pristilläggets storlek.

text: 2012-07-17 förhållandena inte motsvarat de lämnade uppgifterna. Även fråga

text: om pristilläggets storlek.

text: Avgörande 2012-04-18, 2011-4610.

text: A beställde en flyttjänst från bolaget. A informerade bolaget om vad som skulle flyttas och hur stor lägenheten var. Ingen representant från bolaget besökte lägenheten före flytten. A fick en offert på 64 500 kr exklusive försäkring. Flytten utfördes i december 2011, men allt gods togs inte med utan vissa föremål magasinerades. I februari 2012 blev A fakturerad ytterligare 32 306 kr. Bolaget uppgav att det uppskattade priset var beräknat på 40 kubikmeter gods men att det flyttade godset uppgick till 60 kubikmeter. Enligt avtalet skulle flytten vara klar i december 2011 men det sista lasset anlände i mitten av januari 2012. A begärde prisavdrag med det belopp som bolaget begärt utöver vad som offererats samt skadestånd avseende förseningen.

text: Bolaget motsatte sig yrkandet. Företaget utförde flytten på ett fackmannamässigt sätt. Kunden hade bokat en flytt av 40 kubikmeter, vilket är standard för en trerumslägenhet. Bolagets fordon hade kapacitet för denna mängd. Under flytten fyllde A på med gods, och den faktiska volymen blev 60 kubikmeter. Bolaget löste transporten med det ytterligare godset genom att lagra godset lokalt och sedan anlita en underleverantör för leveransen.

text: Nämnden gjorde följande bedömning.

text: Även om

text: konsumenttjänstlagen (1985:716)

text: enligt sin ordalydelse inte är direkt tillämplig på flyttjänster anser nämnden att lagen kan tillämpas analogt på sådana fall. Enligt

text: 38 §

text: har en näringsidkare rätt till pristillägg, om tjänsten har fördyrats på grund av omständigheter som beror på konsumenten och som näringsidkaren inte bort förutse när avtalet träffades. Nämnden anser att fördyringen av tjänsten i detta fall kan hänföras till den omständigheten att A i samband med avtalets ingående inte lämnat rättvisande uppgifter om vilken volym flyttgodset hade. Bolaget har inte heller kunnat förutse att de verkliga förhållandena inte motsvarat de uppgifter som hon lämnat. Bolaget har därför, utöver avtalat pris, rätt till ett pristillägg.

text: I fråga om pristilläggets storlek gäller enligt

text: 36 § konsumenttjänstlagen

text: att i den mån priset inte följer av avtalet, ska konsumenten betala vad som är skäligt med hänsyn till tjänstens art, omfattning och utförande, gängse pris eller prisberäkningssätt för motsvarande tjänster vid avtalstillfället samt omständigheterna i övrigt. Av utredningen kan nämnden inte finna annat än att det debiterade priset är skäligt. A:s yrkande om prisavdrag ska därför avslås. Eftersom anledningen till förseningen var att volymen flyttgods var större än som avtalats ska även yrkandet om skadestånd avslås.


title: En biltillverkare som utan att ha samrått med bilens ägare omprogrammerat bilens styrenhet har ansetts skyldig att ersätta bilens ägare för kostnaden för att återställa borttagen programvara, 4 § konsumenttjänstlagen (1985:716).

text: 4 § konsumenttjänstlagen (1985:716)

text: Avgörande 2012-01-02; Änr 2011-4739.

text: P lämnade in sin Volvo V70 till Bolaget för en mindre plåtreparation. Utöver att reparera plåtskadan laddade Bolaget ned en ny motorprogramvara för styrenheten, vilket ledde till att ett eftermarknadsprogram som P låtit installera försvann. Eftersom P inte godkänt att Bolaget programmerade om styrenheten och Bolaget vägrat att återställa denna, yrkade P ersättning för kostnaden han haft för att själv åtgärda felet samt skadestånd för den långa väntetiden.

text: Bolaget motsatte sig yrkandet. Det finns anvisningar från tillverkaren om att man ska programmera om styrenheten för att säkerställa att vissa funktioner optimeras. Bilarna kontrolleras rutinmässigt med hjälp av det centrala bilregistret, eftersom det enligt lag måste genomföras en registreringsbesiktning om man höjer effekten på en bil som är typgodkänd som helbil. Volvon var fortfarande registrerad med den effekt den hade när den lämnade fabriken och därför misstänkte Bolaget inte att den var manipulerad.

text: Nämnden gjorde följande bedömning.

text: Det är ostridigt att P lämnade in sin bil till Bolaget för plåtreparation och att Bolaget i samband med reparationen omprogrammerade styrenheten utan att först tillfråga P om detta. Nämnden konstaterar att det inte är tillåtet att göra ingrepp på någon annans egendom utan att först få tillstånd till det.

text: Bolaget har invänt att åtgärden avseende styrenheten utfördes i enlighet med riktlinjer från tillverkaren. En tillverkare kan i och för sig ha vissa uppfattningar om vilka åtgärder som bör vidtas med en bil. Tillverkaren är dock inte ägare till bilen sedan den sålts till en konsument. Tillverkarens uppfattning saknar därför betydelse för frågan om vilka åtgärder som ska eller får vidtas på en bil. Endast ägaren (eller dennes representant) kan bestämma vad som ska eller får göras med bilen.

text: Genom att, utan sådant samråd som krävs enligt

text: 4 § konsumenttjänstlagen (1985:716)

text: , utföra en åtgärd på bilen som inte beställts eller medgetts av P har Bolaget förfarit felaktigt vid utförandet av reparationstjänsten. Det föreligger således fel i tjänsten.

text: Av utredningen i ärendet är det visat att en programvara togs bort i samband med omprogrammeringen. Eftersom Bolaget inte velat återställa felet har P haft rätt att själv ombesörja detta. Kostnaden för att återställa felet har ostridigt uppgått till 3 210 kr. Bolaget är enligt

text: 31 § konsumenttjänstlagen

text: skyldigt att ersätta P för den kostnaden.

text: P har inte visat någon rättslig grund för sitt yrkande om ersättning med 1 000 kr avseende lång väntetid. Hans yrkande i den delen kan därför inte bifallas.

text: En ledamot hade en annan uppfattning och anförde.

text: Enligt min mening kan en tjänst som faller inom ramen för

text: konsumenttjänstlagens

text: bestämmelser bestå av flera olika moment som en näringsidkare – givetvis under förutsättning att den är fackmässig – inte har en skyldighet att informera konsumenten om i förväg. Det ligger med andra ord i sakens natur att en verkstad vid en bilreparation utför en hel del arbetsmoment som en kund i egenskap av lekman inte alltid kunnat förvänta sig.

text: I förevarande fall har det varit fråga om en skadereparation till följd av en mindre kollision. Vid alla skadereparationer ligger det inom ramen för fackmässigheten att kontrollera bilens styrenhet och i förekommande fall göra justeringar och omprogrammeringar av denna. Det beror på att bilens styrenheter utgör en del av bilens aktiva krocksystem (krockkuddar, bältessträckare, fönsterhissar m.m.) som kan ha påverkats även vid en mindre kollision. I aktuellt fall var det även så att tillverkaren centralt (förmodligen via sitt IT-system) hade skickat ut information om att den aktuella bilmodellens styrenhet var i behov av omprogrammering. Sådana uppdateringar av mjukvara sker idag regelmässigt på auktoriserade verkstäder i syfte att bibehålla bilars kvalitet, säkerhet och miljöpåverkan. Med andra ord åtgärder som gagnar ägaren. Att i samband med en reparation utföra åtgärder enligt tillverkarens anvisningar ligger därför enligt min mening inom ramen för vad som krävs för att reparationen ska anses fackmässig.

text: Av utredningen framgår att Bolaget i samband med reparationen vid kontroll varken fick någon information av bilens styrenhet eller av trafikregistret att bilen var trimmad. En ändring av en bils effekt kräver som bekant en förnyad registreringsbesiktning. Med hänsyn till vad som ovan anförts och särskilt med beaktande av att Bolaget inte på något sätt fick någon information om att bilen var trimmad anser jag att Bolagets agerande inte varit försumligt utan fackmässigt.