title: Inspektion av Länsrätten i Dalarnas län

text: Sammanfattande synpunkter

text: Justitiekanslerns granskning pågick under två dagar och omfattade en del av verksamheten vid Länsrätten i Dalarnas län. Det allmänna intrycket var att länsrätten är en synnerligen välskött domstol. Några påtagliga brister konstaterades inte. Justitiekanslern uttalar dock viss kritik mot länsrätten för långsam handläggning av de äldsta balanserade skattemålen samt tre socialförsäkringsmål rörande livränta enligt lagen om arbetsskadeförsäkring.

text: Bakgrund

text: Justitiekanslern har enligt lagen (

text: ) om justitiekanslerns tillsyn och förordningen (

text: ) med instruktion för Justitiekanslern tillsyn över att de som utövar offentlig verksamhet efterlever lagar och andra författningar samt i övrigt fullgör sina åligganden. Justitiekanslerns tillsyn omfattar bl.a. domstolarna.

text: Som ett led i sin tillsynsverksamhet beslutade Justitiekanslern att under hösten 2008 inspektera Länsrätten i Dalarnas län.

text: Justitiekanslern skrev till länsrätten den 22 september 2008, varvid akter i vissa ännu ej avslutade mål och akter i mål som hade avgjorts under vissa tider beställdes fram i förväg. Inspektionen genomfördes den 1 och 2 oktober 2008.

text: Inspektionen

text: Inspektionens syfte och inriktning

text: Det övergripande syftet med inspektionen var att kontrollera att kraven på rättssäkerhet, rimliga handläggningstider och medborgarperspektiv iakttas i länsrättens verksamhet. Utgångspunkten var vidare att slutsatserna av inspektionen ska kunna fungera som vägledning för framtiden.

text: Inspektionens genomförande

text: Granskningen genomfördes under två dagar och begränsades till akterna i dels de äldsta icke avslutade målen rörande skatt, socialförsäkring, lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade och offentlig upphandling, dels samtliga mål som hade avgjorts under tiden den 15 – 30 november 2007 och den 15 – 31 maj 2008. Vidare granskades ett antal slumpvis utvalda akter från åren 1999 – 2008.

text: Vid tidpunkten för inspektionen befann sig lagmannen JM och flertalet av de anställda på en studieresa i Luxemburg.

text: Inspektionen inleddes med ett möte med t.f. lagmannen IA, rådmännen PK och EKH, kammarrättsassessorn ML samt registratorn LEA. De närvarande berättade om verksamheten vid domstolen. Därefter granskades de i förväg beställda liksom de slumpvis utvalda akterna. Granskningen av akterna fortsatte under den andra inspektionsdagen.

text: Justitiekansler GL samtalade med EKH och IA under den andra inspektionsdagen.

text: Avslutningsvis hölls ett möte med samtliga vid inspektionen närvarande anställda på länsrätten, varvid de iakttagelser som Justitiekanslerns granskning hade lett fram till redovisades.

text: Iakttagelser och överväganden

text: Allmänt om länsrättens verksamhet

text: Organisation

text: Länsrätten är samlokaliserad med Falu tingsrätt i moderna lokaler. På länsrätten finns förutom lagmannen fem domare och en fiskal samt en t.f. fiskal. Länsrätten har viss domarförstärkning av en kammarrättsassessor som i nuläget tjänstgör på fiskalsroteln. På länsrätten tjänstgör också sex notarier och sju föredragande. Härutöver finns två notarier och en föredragande som för närvarande är föräldralediga. Några föredragande arbetar särskilt med socialförsäkringsmål och andra är specialiserade på skattemål, i syfte att effektivisera arbetet med dessa målkategorier. Det finns även fem rotelsekreterare, en registrator och en administratör på länsrätten. En del av de anställda har arbetat på domstolen alltsedan den inrättades år 1979.

text: Länsrätten har sex rotlar. Inkommande mål lottas på de olika rotlarna enligt ett särskilt lottningsschema, varvid vissa rotlar tilldelas särskilda måltyper i större eller mindre utsträckning, i syfte att uppnå viss specialisering. Varje rotelinnehavare styr ärendefördelningen inom sin rotel.

text: Arbetsklimat

text: Personaltätheten liksom stämningen bland personalen uppges vara mycket god och arbetsklimatet bedöms allmänt sett vara gott. De anställda upplever dock att de många måltyper som länsrätterna numera handlägger har gjort arbetet svårare. Vidare har den s.k. Länsrättsutredningens förslag om en eventuell omorganisation med förestående uppdelning och flytt av länsrätten till olika orter påverkat verksamheten på ett mycket negativt sätt. Den ovisshet som råder om länsrättens framtid har föranlett att man har avstått ifrån att vidta vissa organisatoriska förändringar (s.k. storrotlar) som möjligtvis hade kunnat nedbringa målbalanserna, och de anställda har börjat söka sig till andra anställningar.

text: Måltillströmning och balanser

text: Under år 2007 inkom 3 408 mål och 3 906 mål avgjordes. Motsvarande siffror år 2006 var 3 512 inkomna mål och 3 297 avgjorda.

text: Vid utgången av augusti månad 2008 hade länsrätten enligt uppgift 1 061 mål i balans, vilket ansågs godtagbart. Länsrätten har tidvis försökt att komma tillrätta med problemet med målbalanserna bl.a. genom att låta en rådman handlägga enbart skattemål under en längre tid. För närvarande vidtas inga särskilda åtgärder i detta hänseende.

text: Några av domarna uppger att det är svårt att hinna med att avgöra mål i den omfattning som Domstolsverket kräver och de upplever att arbetsläget på länsrätten tidvis är ansträngt. Det framhålls att kravet på att domarna snabbt ska avgöra mål och arbeta ner balanser ofrånkomligen leder till att det uppstår en konflikt med rättssäkerheten. Domarnas ambition uppges emellertid vara att upprätthålla en hög kvalitet i den dömande verksamheten.

text: Det uppges att det har skett en markant ökning av antalet inkomna socialförsäkringsmål avseende sjukpenning till länsrätten i och med att Försäkringskassan på senare tid har intagit en mer restriktiv inställning vid den rättsliga bedömningen. Det är också särskilt vissa typer av just socialförsäkrings- och skattemål som tenderar att få längre handläggningstider. Många övriga måltyper är s.k. förtursmål som kräver omedelbara åtgärder.

text: De s.k. psykiatrimålen, som är många, tar mycket tid. En dag i veckan håller en rådman, biträdd av en protokollförare, muntliga förhandlingar i sådana mål på Säters sjukhus. Är många mål utsatta till förhandling förekommer det att två rådmän och två protokollförare delar på arbetsbördan. Psykiatrimålen kräver också en hel del för- och efterarbete, varför det i stort sett saknas tid att parallellt handlägga övriga mål. Domarna tillämpar ett rullande schema och turas därigenom om att hålla förhandlingarna.

text: Samarbetet med allmänheten och andra myndigheter

text: Samarbetet med allmänheten och andra myndigheter uppges i huvudsak vara gott. Länsrätten, som eftersträvar stor öppenhet mot allmänheten, tar emot besök av allmänheten på särskilda expeditionstider, som är väl tilltagna.

text: Domarna uppger att vissa problem numera förekommer avseende samarbetet med Försäkringskassan. Det är svårt att få tillgång till Försäkringskassans akter och handlingar beroende på strukturella förändringar till följd av kassans omorganisation. Kassan begär också ofta anstånd med att komma med yttrande i målen vilket har lett till fördröjningar i länsrättens handläggning av socialförsäkringsmålen.

text: Sekretessfrågor

text: Sekretessprövningar görs av den rotelinnehavare på vars rotel målet i fråga handläggs. Om rotelinnehavaren finner att en handling inte ska lämnas ut på grund av sekretess lämnas ett muntligt besked härom till den som har begärt att få ta del av handlingen. I regel räcker det med ett dylikt muntligt besked. Endast vid något enstaka tillfälle har en begäran om att få ett skriftligt uppsatt beslut i frågan framställts (jfr 15 kap. 6 § sekretesslagen).

text: På särskild fråga uppges att sekretessbelagda handlingar normalt inte lämnas ut till tolkar före en muntlig förhandling. Det förutsätts nämligen från länsrättens sida att tolkning ska ske under förhandlingens gång varför tolken inte anses ha ett intresse av att före förhandlingen få tillgång till materialet. Justitiekanslern handlägger för närvarande ett tillsynsärende där frågan kommer att belysas (Justitiekanslerns dnr

text: Nämndemän

text: Samarbetet med nämndemännen uppges vara gott. Det har emellertid förekommit vissa problem med att nämndemän har befunnits vara obehöriga efter en viss tids tjänstgöring i länsrätten. En nämndeman har visat sig vara ledamot i en skattenämnd samtidigt som han har tjänstgjort som nämndeman i domstolen, vilket inte är tillåtet. Avgöranden i vilka obehöriga nämndemän har deltagit har undanröjts efter överklagande och återförvisats av kammarrätten till länsrätten för ny prövning. I icke överklagade mål, där länsrättens avgörande inte har vunnit laga kraft, har länsrätten i förekommande fall informerat berörda parter och kammarrätten om den berörde nämndemannens bristande behörighet. Länsrätten vidtar inte någon åtgärd beträffande sådana lagakraftvunna avgöranden i vilka en obehörig nämndeman har deltagit.

text: Nya nämndemän erhåller viss information från lagmannen om vilka regler som gäller för nämndemannauppdraget. Numera sänds också skriftlig information till nya nämndemän, och nämndemännen får också underteckna en försäkran att han eller hon inte innehar något uppdrag som är oförenligt med sysslan som nämndeman.

text: Här bör påpekas att Justitiekanslern för närvarande handlägger ett skadeståndsärende med anledning av en nämndemans bristande behörighet där ansvarsfrågorna kommer att belysas (Justitiekanslerns dnr

text: De äldsta målen

text: Justitiekanslern granskade de äldsta, icke avslutade målen rörande skatt, socialförsäkring, lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade och offentlig upphandling.

text: De äldsta skattemålen

text: Justitiekanslern hade begärt att få granska de fem äldsta inte avgjorda skattemålen. Dessa utgjordes dels av en serie mål (574 -- 580-05) avseende inkomsttaxeringar m.m. för en privatperson och flera av dennes bolag, dels av en serie mål avseende inkomsttaxering m.m. för två privatpersoner och ett till dem knutet bolag. Vid granskningen framkom följande.

text: Överklagandena i den första målserien inkom den 3 mars 2005 och har kommunicerats med Skatteverket. Klaganden har sökt rätthjälp och akterna har varit utlånade till kammarrätt och Regeringsrätten för handläggning av den frågan och en anståndsfråga. Från november 2005 till början av december 2007 förekom ingen aktivitet i målen. Den 3 december 2007 meddelade klaganden att han hade förlorat sitt ombud och den 31 januari 2008 inkom uppgift om att han hade skaffat sig ett nytt ombud. Länsrätten hade därefter upprepade kontakter med det nya ombudet som uppgav att han inte hade fått ut handlingarna i målet från det tidigare ombudet. Länsrätten erbjöd ombudet att komma upp på länsrätten och gå igenom akterna och ta kopior på aktuella handlingar men detta ägde inte rum. I början av september 2008 kontaktade ombudet länsrätten och uppgav att klaganden drabbats av allvarlig sjukdom och inte kunde kommunicera. Det bestämdes att ombudet ska kontakta länsrätten när klagandens hälsotillstånd har förbättrats.

text: Enligt Justitiekanslerns uppfattning förefaller de aktuella målen inte vara komplicerade till sitt sakliga innehåll. Skälet till den utdragna handläggningen synes mer vara inaktivitet från länsrättens sida och sedermera klagandens problem med att få ett nytt ombud som kunde sätta sig in i målen.

text: Överklagandena i den andra målserien kom in den 30 juni 2006. Muntlig förhandling är begärd. Målen var färdigberedda i september 2006. Därefter har inget hänt förrän målen skulle sättas ut och kontakt söktes med ombudet sommaren 2008. Det visade sig då att ombudet hade slutat på den revisionsbyrå där han hade arbetat och att ingen efterträdare var utsedd. Den 18 september 2008 meddelande klagandena att de hade anlitat ett nytt ombud. Målet är nu utsatt till muntlig förhandling som ska äga rum den 19 november 2008.

text: Inte heller dessa mål synes vara särskilt komplicerade. Den utdragna handläggningen beror mer på inaktivitet från länsrättens sida.

text: Justitiekanslern gör följande bedömning.

text: När det gäller de äldsta skattemålen vill Justitiekanslern allmänt erinra om och understryka vikten av att det sker en aktiv processledning från domstolens sida för att påskynda måls handläggning och avgörande. Även om den utdragna handläggningen av de äldsta skattemålen har rimliga förklaringar kan länsrätten inte undgå viss kritik härför.

text: Justitiekanslern har i övrigt inga anmärkningar beträffande handläggningen av dessa mål.

text: De äldsta socialförsäkringsmålen

text: Justitiekanslern granskade de fem äldsta balanserade socialförsäkringsmålen. Vid granskningen framkom följande.

text: Mål nr 1032-07 avsåg livränta enligt lagen (

text: ) om arbetsskadeförsäkring. Överklagandet kom in till länsrätten den 29 mars 2007. Beredningen av målet var färdig den 31 juli 2007. Målet överlämnades den 16 september 2008 till en tillförordnad länsrättsfiskal för handläggning och avgörande. Målet har alltså legat under lång tid (över ett år) utan att bli avgjort. För handläggningen av detta mål kan länsrätten inte undgå kritik.

text: Mål nr 2174-06, som avsåg livränta enligt lagen (

text: ) om arbetsskadeförsäkring, har samband med mål nr 450-07, som avsåg livränta. Överklagandet i det första målet inkom till Länsrätten den 2 augusti 2006. Beredningen i målet var färdig den 7 maj 2008. Sambandsmålet kom in till Länsrätten den 15 februari 2007. Beredningen i målet var färdig den 22 februari 2007. Även dessa båda mål överlämnades till nämnda länsrättsfiskal den 16 september 2008 för avgörande. I det andra målet har det således rått en inaktivitet under drygt ett och ett halvt år. Med hänsyn till målsambandet föranleder handläggningen inte någon erinran från Justitiekanslerns sida.

text: Mål nr 718-07, som avsåg sjukersättning, har samband med mål nr 1985-07, som samma avsåg sak. Överklagandet i det första målet inkom till Länsrätten den 12 mars 2007 och överklagandet i det andra målet inkom den 6 juli 2007. Beredningen i båda målen var färdig den 30 november 2007. Av den sista aktbilagan framgår att klagandens ombud troligen avser att begära muntlig förhandling i båda målen. Som det påtalades vid inspektionen bör målen snarast sättas ut till förhandling.

text: De äldsta målen om stöd och service till vissa funktionshindrade

text: Justitiekanslern granskade de fem äldsta balanserade målen om stöd och service till vissa funktionshindrade. Vid granskningen framkom följande.

text: Inget av målen var äldre än ett år. I målen hade handlingar kommunicerats med parterna, vilket delvis förklarade varför de ännu ej var avgjorda. Justitiekanslern har inte funnit något att anmärka på beträffande handläggningen av dessa mål.

text: De äldsta målen om offentlig upphandling

text: Justitiekanslern avsåg att granska de fem äldsta balanserade målen om offentlig upphandling. Vid granskningen framkom följande.

text: Endast fyra mål var ännu ej avgjorda. Inget av målen var äldre än två månader. Justitiekanslern har inte funnit något att anmärka på beträffande handläggningen av dessa mål.

text: Övriga mål

text: Justitiekanslern granskade samtliga mål som hade avgjorts under tiden den 15 – 30 november 2007 resp. den 15 – 31 maj 2008. Vidare granskades ett antal slumpvis utvalda akter från åren 1999 – 2007. Granskningen beträffande dessa gällde främst om handlingarna i akterna hade diarieförts på ett riktigt sätt, om handlingarna hade kommunicerats i enlighet med uppställda krav, om domskälen hade angetts i enlighet med bestämmelserna i

text: 30 § förvaltningsprocesslagen

text: och om korrekt fullföljdshänvisning hade angetts.

text: Det allmänna intrycket är att de granskade akterna håller mycket god ordning och att handlingarna är diarieförda på ett korrekt sätt. Inget anmärkningsvärt har kunnat konstateras när det gäller kommunicering, redovisning av domskäl eller angivande av fullföljdshänvisning. Beträffande vissa mål och ärenden gjordes emellertid följande iakttagelser.

text: Kommunikation av handlingar samt utformningen av förelägganden och underrättelser

text: Av

text: 10 § första stycket förvaltningsprocesslagen

text: framgår att en ansöknings- eller besvärshandling eller en annan handling varigenom ett mål anhängiggörs, och det som hör till den, ska tillställas motparten eller annan mot vilken en åtgärd ifrågasätts. Mottagaren ska föreläggas att svara inom viss tid vid påföljd att målet ändå kan komma att avgöras. Av andra stycket i nämnda bestämmelse framgår under vilka omständigheter domstolen kan underlåta att kommunicera handlingar.

text: Förvaltningsprocesslagens

text: föreskrifter bygger på förutsättningen att det är domstolens uppgift att se till att en motpart eller annan mot vilken en åtgärd ifrågasätts får del av handlingarna och ges tillfälle att yttra sig.

text: I ett antal mål i länsrätten (exempelvis mål nr 295-08, 631-08, 718-08, 947-08, 1267-06, 1271-06, 1419-08 och 1424-08) har Justitiekanslern observerat att länsrätten har skickat underrättelser och förelägganden varvid en part har beretts tillfälle alternativt förelagts att yttra sig över ”vissa handlingar”. Det har emellertid inte framgått, vare sig av underrättelserna, föreläggandena eller dagboksbladet, vilka handlingar som hade skickats till parten.

text: Enligt Justitiekanslerns mening är det angeläget, särskilt ur ett rättssäkerhetsperspektiv, att det av domstolens underrättelser och förelägganden klart framgår vilka handlingar som tillställs en part. Detta kan ske exempelvis genom ett uttryckligt angivande av de bifogade handlingarnas aktbilagenummer. I annat fall går det inte att med säkerhet fastställa huruvida en part har fått del av handlingar i målet i enlighet med vad som föreskrivs i

text: 10 § förvaltningsprocesslagen

text: . Justitiekanslern har i övrigt inga anmärkningar mot handläggningen av nu nämnda mål.

text: Förvaltningsprocesslagens

text: regler om kommunikation av handlingar till en part innehåller inga tidsfrister. Det torde ligga i domstolens allmänna skyldighet att driva mål framåt för ett snabbt avgörande att kommunicera handlingar som inkommer i ett ärende med viss skyndsamhet. I två avgjorda mål om livränta enligt lagen om arbetsskadeförsäkring (mål nr 336-06 och 604-07) tog det emellertid drygt nio månader innan länsrätten kommunicerade en handling med en motpart. Skälet till denna tidsutdräkt framgår inte av akterna. Justitiekanslern konstaterar att en så pass lång handläggningstid som nio månader för kommunikation av handlingar inte är tillfredsställande.

text: Fullföljdshänvisning

text: Justitiekanslern har observerat att det i två mål enligt lagen (

text: ) om alkoholskatt (mål nr 793-07 och 1107-07) har lämnats fullföljdshänvisningar enligt vilka det fordras att prövningstillstånd meddelas för att överklaganden ska kunna tas upp i kammarrätten. Det kan konstateras att hänvisningarna är felaktiga då lagen om alkoholskatt inte uppställer något krav på prövningstillstånd i kammarrätten; se

text: och

text: 35 §§

text: lagen om alkoholskatt.

text: Förordnande av offentliga biträden

text: Enligt

text: 38 a § lagen (1991:1128)

text: om psykiatrisk tvångsvård ska i mål hos allmän förvaltningsdomstol om bl.a. medgivande till fortsatt tvångsvård offentligt biträde förordnas för den som åtgärden avser, om det inte måste antas att behov av biträde saknas. En motsvarande bestämmelse finns i

text: 22 a § lagen (1991:1129)

text: om rättspsykiatrisk vård angående bl.a. medgivande till fortsatt vård enligt 13 § och upphörande av sådan vård enligt 16 §.

text: Huvudregeln är således att offentliga biträden ska förordnas i dessa mål. Justitiekanslern har emellertid i ett antal mål i länsrätten observerat att offentliga biträden inte har förordnats. På särskild fråga härom uppges att benägenheten att förordna offentliga biträden har varierat över tiden. När den aktuella lagstiftningen var ny förordnades i princip alltid offentliga biträden i dessa mål. Antalet förordnanden minskade emellertid efter några år sedan flera biträden hade uppgett att de ofta upplevde att de inte kunde tillföra något i målen. Under senare år har andelen mål där offentliga biträden inte förordnas minskat. Länsrättens uppfattning är därför att man numera tillämpar lagstiftningen på ett bättre sätt.

text: Justitiekanslern vill framhålla att det från rättssäkerhetssynpunkt är viktigt att det sker en noggrann prövning i varje mål av om behov av biträde finns. I övrigt har Justitiekanslern inga anmärkningar beträffande handläggningen av dessa mål.

text: Brister i granskning av en besvärshandling; långsam handläggning

text: I mål nr 2498-05 avseende livränta enligt lagen (

text: ) om arbetsskadeersättning var besvärshandlingen, som inkom till länsrätten den 22 september 2005, undertecknad av klagandens ombud. En fullmakt var bifogad. Av fullmakten framgick dock att den inte avsåg det aktuella målet utan ett ärende avseende trafikskadeersättning vid Dalarnas försäkringsbolag. Länsrättens kansli uppmärksammade inte att fullmakten inte gällde det aktuella målet och skickade överklagandet till Försäkringskassan för yttrande.

text: Målet blev klart för avgörande den 10 mars 2006. Först den 22 januari 2007 uppmärksammades att fullmakten inte avsåg det aktuella målet. Klagandens ombud förelades att inkomma med en giltig fullmakt, vilket han gjorde den 31 januari 2007. Domen i målet meddelades först den 1 mars 2007.

text: Det är förstås angeläget att fel som detta i möjligaste mån undviks.

text: Övrigt

text: Justitiekanslerns allmänna intryck är att länsrätten är mycket välskött och att ordningen är väldigt god.

text: Avslutningsvis vill Justitiekanslern tacka länsrätten för en väl fungerande dialog och ett trevligt mottagande.


publisher: Justitiekanslern

title: Ersättning vid frihetsberövande när tiden för frihetsinskränkningen har avräknats helt vid verkställighet av ett fängelsestraff

org: jk

text: Justitiekanslern avslår AD:s begäran om ersättning.

type: stycke

text: Anspråk m.m.

type: rubrik

text: AD har varit berövad friheten som anhållen och häktad under tiden den 7 september – 2 november 2009 på grund av misstanke om grov våldtäkt. Han åtalades för denna brottslighet och grov misshandel. Tingsrätten ogillade åtalet för grov våldtäkt, men dömde honom för grov misshandel till fängelse ett år. Hovrätten fastställde domen i skulddelen. Högsta domstolen meddelade inte prövningstillstånd.

text: AD har begärt ersättning för lidande med ett så högt belopp som möjligt. Han har även begärt ersättning för ombudskostnader med 4 252 kr. Han har gjort gällande att det vid prövningen av hans rätt till ersättning inte ska beaktas att han har dömts till ett fängelsestraff. Om Justitiekanslern skulle anse att detta ska beaktas har han gjort gällande att han i varje fall ska tillerkännas ersättning för det ”extra lidande” som det har inneburit att vara frihetsberövad på grund av misstanke om ett så klandervärt brott som grov våldtäkt. Justitiekanslern har hämtat in ett strafftidsbeslut från Kriminalvården daterat den 12 november 2010.

text: Justitiekanslerns bedömning

text: Enligt

text: 2 § lagen (1998:714)

text: om ersättning vid frihetsberövanden och andra tvångsåtgärder (frihetsberövandelagen) har den som har varit frihetsberövad på grund av misstanke om brott rätt till ersättning bl.a. om frikännande dom meddelas.

text: AD har frikänts från ansvar för den brottsmisstanke som föranledde frihetsberövandet. Han är därmed i princip berättigad till ersättning enligt frihetsberövandelagen.

text: Av 6 § fjärde stycket frihetsberövandelagen följer att ersättningen kan sättas ned efter vad som är skäligt om tiden för frihetsinskränkningen har avräknats eller annars beaktats vid fastställande eller verkställighet av brottspåföljd. I Justitiekanslerns praxis har tillämpningen av denna regel normalt lett till att ersättningen helt har jämkats om frihetsinskränkningen till fullo har beaktats vid verkställigheten av ett fängelsestraff. Jämkningsregeln korresponderar därvid med bestämmelsen i

text: 19 a § lagen (1974:202)

text: om beräkning av strafftid m.m. Enligt denna bestämmelse ska tiden för ett frihetsberövande i form av anhållande och häktning anses som tid varunder den utdömda påföljden har verkställts, om den dömde med anledning av misstanke om brott som prövas genom dom i målet har varit berövad friheten som anhållen eller häktad under en sammanhängande tid av minst 24 timmar.

text: Av strafftidsbeslutet framgår att AD har påbörjat verkställigheten av det fängelsestraff som han har ådömts. Strafftidsbeslutet utvisar också att det aktuella frihetsberövandet har tillgodoräknats honom vid strafftidsberäkningen genom att räknas av från det ådömda fängelsestraffet.

text: AD har argumenterat för att jämkningsregeln inte bör tillämpas på det sättet att ersättningen helt bortfaller, eftersom hans lidande såsom misstänkt för ett allvarligt brott då inte blir tillräckligt kompenserat genom avräkningen av häktningstiden mot straffet. En sådan tillämpning av jämkningsregeln har ibland förekommit när Justitiekanslern prövat ersättningsanspråk enligt frihetsberövandelagen. Detta har dock inte något uttryckligt stöd i förarbetena, jfr

text: prop. 1997/98:105 s. 56

text: eller i därpå byggd domstolspraxis. Enligt min mening är det inte möjligt att inom ramen för den frivilliga skadereglering som bedrivs här kunna göra en mera rättvis värdering av lidandet i det enskilda fallet än vad som sker genom en avräkning dag för dag. Det finns därför inte anledning att i detta fall frångå den tidigare nämnda huvudprincipen vid tillämpningen av 6 § fjärde stycket frihetsberövandelagen. AD:s anspråk på ersättning för lidande till följd av frihetsberövandet får anses tillräckligt kompenserat genom att han tillgodoräknats anhållande och häktningstiden som straffverkställighet. Någon ekonomisk ersättning därutöver ska därför inte utgå.

text: Vid denna utgång i huvudsaken kan AD inte få ersättning för ombudskostnader.

type: avgorande


title: Beskattning av medlemmar i ett trossamfund för fri bostad och fria måltider m.m. har ansetts inte komma i konflikt med Europakonventionens bestämmelser

text: Justitiekanslern avslår de anspråk som har framställts av de sökanden som framgår av bilaga A.

text: Ärendet

text: Bakgrund

text: Skatterättsnämndens förhandsbesked m.m.

text: Jehovas vittnen är ett registrerat trossamfund. Inom samfundet har inrättats en religiös orden, Den Världsvida Orden av Jehovas vittnen i särskild heltidstjänst (DVO). Medlemmar inom Jehovas vittnen som erbjuds att ingå i DVO bor och verkar tillsammans i en s.k. Betel. En sådan Betelanläggning finns i Arboga. DVO:s medlemmar i Betelanläggningen får fri bostad, fria måltider och ett månatligt kontantbelopp.

text: 2009 stod MA i begrepp att ansluta sig till DVO. I en ansökan om förhandsbesked hos Skatterättsnämnden ställde han bl.a. frågan om det understöd, i form av fri bostad och fria måltider samt ett månatligt kontantbelopp om högst 1 000 kr, som han skulle erhålla i egenskap av medlem i DVO, var att hänföra till inkomst av tjänst för honom enligt 10 kap. 1 § inkomst

text: skattelagen (1999:1229)

text: , IL.

text: Skatterättsnämnden fann i ett förhandsbesked den 24 november 2009 (dnr 21-09/D) att understödet skulle tas upp som inkomst av tjänst. En ledamot var skiljaktig och ansåg att understödet inte kunde hänföras till inkomstslaget tjänst och att det därför var skattefritt.

text: MA överklagade till Högsta förvaltningsdomstolen (dåvarande Regeringsrätten) som den 10 september 2010 beslutade att undanröja förhandsbeskedet och avvisa ansökan (

text: RÅ 2010 not. 79

text: ). Domstolen anförde följande.

text: Som framgår av Skatterättsnämndens förhandsbesked har inkomstslaget tjänst utformats så att det kommit att bli en allmän uppsamlingsplats för ersättningar som någon får på grund av egen prestation eller verksamhet och som inte hör till något annat inkomstslag. – Ett krav för att förhandsbesked ska lämnas är att de faktiska omständigheter som beskedet ska grundas på är tillräckligt klarlagda. A har i sin ansökan om förhandsbesked gett en allmän beskrivning av medlemskapet i DVO och även hänvisat till det löfte om lydnad och enkel livsföring som medlemskapet innebär. Det framgår bl.a. att medlemmarna vid Betelanläggningen inte väljer sina uppgifter som kan vara av olika slag och som kan ändras när som helst. Vad ett medlemskap i DVO närmare innebär för A själv i form av prestationer eller verksamhet kan emellertid inte utläsas av ansökningen eller andra handlingar i målet. Enligt Regeringsrättens mening saknas tillräckliga faktauppgifter för att ett förhandsbesked ska kunna lämnas.

text: MA ansökte på nytt hos Skatterättsnämnden om förhandsbesked för att få klarlagt om

text: 10 kap. 1 §

text: IL var tillämplig på understödet till honom från DVO (dnr 123-10/D).

text: I ansökan beskrev MA ingående sin tillvaro vid Beteln och vad medlemskapet innebar i fråga om religiöst levnadssätt samt arbetsuppgifter.

text: Han anförde i huvudsak följande; Genom det löfte om lydnad och enkel livsföring som han givit DVO för att kunna antas som medlem har han åtagit sig att på heltid stå till DVO:s förfogande för att utföra de arbets-uppgifter som han tilldelades, att avhålla sig från förvärvsarbete om han inte fått DVO:s tillåtelse till det samt att acceptera och ta emot understöd från DVO i form av t.ex. husrum, måltider och ersättning för täckande av personliga utgifter. Understöd utgår till samtliga medlemmar oavsett om de utför arbete inom DVO eller om de på grund av ålder eller sjukdom saknar förmåga att delta i det praktiska arbetet. Den allmänna utgångspunkten vid tilldelningen av arbetsuppgifter är att det vid varje tidpunkt rådande behovet på anläggningen, inte en medlems eventuella yrke eller utbildning, styr. En medlem kan inte själv välja arbetsuppgifter. Vid Beteln finns ett antal avdelningar med olika inriktningar. Han har juristexamen och arbetade vid tidpunkten för ansökan i huvudsak på den juridiska avdelningen. Hans arbete där, som pågår varje vardag mellan kl. 08.00 och 17.00, består bl.a. i att bistå samfundet i juridiska angelägenheter och att ta emot samtal i diskrimineringsfrågor från enskilda Jehovas vittnen ute i landet. Han kan även bli placerad på andra avdelningar. DVO har tilldelat honom en församling inom samfundet i Örebro. Det innebär att han regelbundet deltar i församlingens gudstjänster och att han därutöver ägnar viss tid åt att tillsammans med församlingens medlemmar gå ut och tala med andra om sin religiösa tro. Ingen del av den beskrivna verksamheten genererar några inkomster för samfundet eller DVO. Litteratur som han i egenskap av Jehovas vittne delar ut är kostnadsfri för mottagaren.

text: MA gjorde gällande att han inte skulle beskattas för understödet. Han hävdade att det var ett utflöde av den gemensamma religiösa livsstil som tillämpas i en Betel och nödvändigt för att han skulle kunna leva i den klosterliknande hushållsgemenskap som livsstilen innebär. Han anförde att det inte i något avseende fanns likheter med ett anställningsförhållande och hänvisade till att understöd i form av fri bostad och fria måltider som utgått till personer i en klosterliknande gemenskap var skattefritt enligt praxis, varvid han åberopade bl.a. Kungl. Majt:s och Rikets Kammarrätts utslag 355 den 10 december 1957 angående taxering av en medlem av Birgittinerorden.

text: I sitt yttrande till Skatterättsnämnden hänvisade Skatteverket till en inom verket lämnad kommentar till Högsta förvaltningsdomstolens avvisningsbeslut i det tidigare förhandsbeskedsärendet (verkets dnr

text: 131 50179-10/5938

text: ). I kommentaren förklarade Skatteverket sig inte finna anledning att gå ifrån en hittills tillämpad administrativ praxis som innebär att ersättningar och andra förmåner som ges till medlemmar i ett samfund för ett mer utåtriktat arbete för församlingens räkning beskattas. Däremot beskattas inte fritt vivre och fickpengar som uppbärs av personer som lever i klosterliknande förhållanden och som endast utför sådant arbete som klosterlivet för med sig. Den fråga som Skatterättsnämnden hade att ta ställning till var därmed enligt verkets mening om det fanns utrymme att undanta det aktuella understödet från beskattning. Med hänvisning till att det av ansökan framgick att MA bedrev visst utåtriktat arbete ansåg verket att det saknades förutsättningar för att medge sådant undantag.

text: Skatterättsnämnden meddelade förhandsbesked den 10 maj 2011 och fann härvid att MA skulle ta upp det understöd han fick i form av fri bostad och fria måltider samt kontant utbetalning som inkomst av tjänst. Skatterättsnämnden anförde bl.a. följande:

text: Skatterättsnämndens bedömning

text: De grundläggande bestämmelserna för inkomstslaget tjänst finns i

text: 10 kap.

text: IL. Enligt kapitlets 1 § första stycket räknas till det inkomstslaget inkomster och utgifter på grund av tjänst till den del de inte ska räknas till inkomstslaget näringsverksamhet eller kapital (sådana gränsdragningar är inte aktuella i ärendet). Med tjänst avses enligt paragrafens andra stycke anställning, uppdrag och annan inkomstgivande verksamhet av varaktig eller tillfällig natur.

text: Enligt

text: 11 kap. 1 § första stycket

text: IL gäller att löner, arvoden, kostnadsersättningar, pensioner, förmåner och alla andra inkomster som erhålls på grund av tjänst ska tas upp som intäkt, om inte något annat anges i det kapitlet eller i 8 kap. (några sådana undantag är inte aktuella här).

text: Definitionen av inkomst av tjänst i

text: 10 kap. 1 §

text: IL fick sin utformning genom 1990 års skattereform. Ett av huvudsyftena med reformen var att skapa en neutral beskattning av arbetsinkomster så att alla typer av ersättningar för arbetsinsatser beskattas på ett likformigt sätt utan undantag och undervärdering (

text: prop. 1989/90:110

text: del 1 s. 304 f.). Det behöver inte föreligga något påvisbart vinstsyfte för att en inkomst ska tas upp som inkomst av tjänst (

text: a. prop. s. 307

text: Avsikten var att inkomstslaget tjänst i än högre grad än vad som redan var fallet skulle fungera som en allmän uppsamlingsplats för vissa inkomster. I inkomstslaget skulle beskattning ske av alla ersättningar som någon får på grund av egen prestation eller verksamhet och som inte ska hänföras till inkomst av kapital eller näringsverksamhet (

text: a. prop. s. 308

text: Genom det löfte som MA gav när han blev medlem i DVO har han åtagit sig att på heltid stå till DVO:s förfogande för att utföra olika uppgifter samt att acceptera och ta emot understöd av aktuellt slag. Han är verksam på heltid på Betelanläggningen med arbetsuppgifter av juridisk eller annan karaktär. Därutöver deltar han regelbundet i verksamheten i den församling i Örebro som han tilldelats av DVO vilket inbegriper att sprida samfundets religiösa budskap bland allmänheten.

text: Med det mycket vida tillämpningsområde som begreppet tjänst numera har kan omständigheterna inte, enligt Skatterättsnämndens mening, bedömas på annat sätt än att de prestationer som MA utför i enlighet med det löfte han gett DVO omfattas av begreppet tjänst i

text: 10 kap. 1 § andra stycket

text: IL. De förmåner och den kontanta inkomst som han får från DVO ska därför tas upp som inkomst.

text: En ledamot var skiljaktig och ansåg att understödet skulle vara fritt från beskattning enligt följande.

text: Skiljaktig mening

text: P är skiljaktig och anför följande.

text: Jag anser att frågan borde ha besvarats så, att den fria bostad, de fria måltider samt den kontanta utbetalning som MA får är skattefri. Skälen är följande.

text: Det står klart att inkomstslaget tjänst är ett restinkomstslag. Högsta förvaltningsdomstolen framhåller i sitt avvisningsbeslut inkomstslagets karaktär av ”uppsamlingsplats”. Det är emellertid också klart att legaldefinitionen i

text: 10 kap. 1 §

text: IL är så vagt utformad, att den medger en tolkning där inkomster som följer av deltagande i kloster- eller hushållsgemenskaper är skattefria. Såväl MAs som Skatteverkets synsätt ryms sålunda inom den bestämmelse som är aktuell i ärendet.

text: Enligt

text: 1 kap. 9 § regeringsformen

text: ska domstolar samt förvaltningsmyndigheter i sin verksamhet beakta allas likhet inför lagen samt iaktta saklighet och opartiskhet. Bestämmelsen är inte ett programstadgande utan en konkret handlingsregel riktad till rättstillämparen (

text: prop. 1973:90 s. 235

text: ). Den gäller dock motsatsvis inte lagstiftaren, eftersom ”särbehandlande lagstiftning” i Sverige traditionellt anses vara ett instrument för politisk maktutövning (

text: prop. 1975/76:209 s. 98

text: f.). Likformigheten är följdriktigt sedan lång tid en grund för den svenska skatteadministrationens verksamhet.

text: Likformighetskravet innebär att skattskyldiga som befinner sig i jämförbara situationer ska behandlas lika. Principen om att lika fall ska behandlas lika avser nämligen mycket sällan helt identiska fall. I stället handlar det vanligen om en jämförbarhet som är så påtaglig att den motiverar likabehandling.

text: I det aktuella ärendet måste först den frågan ställas, om det finns en administrativ praxis som medför att inkomster blir skattefria när de uppkommer till följd av deltagande i vad som kan betecknas som en klostergemenskap. Därefter måste undersökas om den sökandes situation och inkomster är jämförbar med de gemenskaper som i denna praxis betecknats som klostergemenskaper.

text: Det har i ärendet redan konstaterats att inkomst till följd av klostergemenskap enligt viss äldre praxis ansetts skattefri. Denna praxis är dock hänförlig till tid före införandet av

text: 10 kap. 1 §

text: IL. Av intresse är därför Skatteverkets yttrande i det nu aktuella ärendet. Verket anför här att fritt vivre och fickpengar är skattefria när de utgår till personer som lever i vad som kan karaktäriseras som klostergemenskap och är en följd av arbete som normalt är hänförligt till klostergemenskapen. Skatteverket framhåller också att man upprätthållit denna praxis ”åtminstone på så sätt att man inte verkar aktivt för beskattning av medlemmar i klostergemenskaper” (dnr

text: 131 50179-10/5938

text: Det står mot denna bakgrund klart att det finns en etablerad administrativ praxis med nämnda innehåll, samt att den alltjämt är aktuell. Eftersom denna praxis låter sig förenas med lagtextens ordalydelse […] ska MA, under förutsättning att hans situation och inkomster är jämförliga med dem som hittills omfattats av den administrativa praxisen, ha rätt till motsvarande skattemässiga behandling. Den omständigheten att uttalanden i förarbetena till

text: 10 kap. 1 §

text: IL, utan att behandla just klostergemenskaper, talar i en annan riktning bör inte föranleda en bedömning i strid med det grundlagsstadgade kravet på likformighet. För sådan olikformighet bör krävas lagstiftning.

text: Frågan är därför om MA verkar inom vad som kan betecknas som en klostergemenskap. Härvid står klart att en bedömning av jämförbarhet mellan exempelvis livet i en katolsk orden och livet i Den världsvida Orden av Jehovas vittnen (DVO) visserligen kan baseras på objektivt iakttagbara omständigheter. Det kan dock inte undvikas att valet av omständigheter som tillerkänns relevans har ett subjektivt, värderande inslag. Det går utan tvekan att hitta olikheter i livsbetingelserna inom ordnar, vilka kan åberopas som stöd för uppfattningen att de inte är jämförbara.

text: En trovärdig bedömning måste emellertid enligt min uppfattning baseras på en helhetssyn. Utredningen visar att livet inom den nu aktuella DVO i allt väsentligt uppvisar de karaktäristika som kännetecknar vad som kan anses som normalt för en klostergemenskap, i vad avser regelverk samt gemensamt och religiöst inriktat levnadssätt. De prestationer som utförs är av underordnad betydelse och de framstår som konsekvenser av den gemensamma och religiösa livsstilen. Till detta kommer den enligt min uppfattning väsentliga omständigheten att understödet utgår till samtliga ordensmedlemmar, oavsett om de utför något arbete eller om de på grund av sjukdom eller ålder saknar möjlighet till detta. Likheterna med andra skattefria gemenskaper är också uppenbara, som till exempel sådan hushållsgemenskap som leder till att medlemmarna i en familj normalt inte beskattas för värden som förs mellan familjemedlemmarna.

text: Det anförda leder till slutsatsen att det i ärendet aktuella understödet är skattefritt för MA. Jag anser att förhandsbesked borde ha lämnats i enlighet härmed.

text: MA överklagade och yrkade att Högsta förvaltningsdomstolen skulle ändra Skatterättsnämndens beslut i enlighet med hans yrkande i ansökan om förhandsbesked. Skatteverket ansåg att beslutet skulle fastställas och anförde följande i sitt yttrande över överklagandet.

text: Skatteverket, som anser att det finns förutsättningar att pröva ansökningen, håller fast vid sin tidigare inställning i ärendet. Skattereformen 1990 innebar att alla typer av ersättning för arbetsinsatser, t.ex. kontantlön och naturaförmåner, så långt som möjligt ska beskattas på ett likformigt sätt utan undantag och undervärdering av vissa ersättningar. Reformen innebar en viss utvidgning av inkomstslaget tjänst på så sätt att det skulle omfatta alla ersättningar som kunde anses hänförliga till eget arbete eller egen prestation. Detta kommer också till uttryck i förhandsbeskedet.

text: Skatteverket vill påpeka att det som i handläggningen i Skatterättsnämnden lanserats som ”administrativ praxis” fått alldeles för stort utrymme. Skatteverket har inte tillkännagett någon uppfattning på detta område i Handledning för beskattning av inkomst eller i något annat skriftligt stödmaterial. Självklart måste Skatteverket ta ställning i alla skattefrågor när de väl kommer på bordet. I vissa fall, såsom i denna fråga, finns endast gammal rättspraxis att tillgå. Skatteverket har därför fått bilda sig en uppfattning om hur denna fråga har bedömts tidigare och hur den borde bedömas idag. Så även i detta fall.

text: Skatteverket har alltså yttrat sig över inkommen ansökan om förhandsbesked. Därtill har Skatteverket med anledning av HFD:s avvisningsbeslut den 10 september 2010 gällande MAs tidigare ansökan, publicerat ett referat av Skatterättsnämndens första förhandsbesked och orsaken till HFD:s avvisningsbeslut, med en kommentar på Skatteverkets interna informationsnät. I kommentaren redovisas kort för Skatteverkets uppfattning om det aktuella rättsläget, avsett till ledning för Skatteverkets personal i avvaktan på att frågan skulle få sitt slutliga svar. Skatterättsnämndens första förhandsbesked skulle kunna komma att omprövas på nytt – vilket nu också skett.

text: Skatteverkets uppfattning om rättsläget bygger alltså på några äldre avgöranden som gällt klostermedlemmar som haft fria måltider och husrum (fritt vivre). Medlemmarna har inte beskattats eftersom förmånerna inte ansetts vara utgivna på grund av förvärvsarbete. Det arbete som klosterlivet fört med sig har i sådana fall ansetts vara utfört inom en hushållsgemenskap. Å andra sidan beskattas även enligt tidigare praxis ersättning för predikoverksamhet inom ett trossamfund som ersättning för arbete (

text: RÅ 1967 ref. 46

text: och RÅ 1972 Fi 500).

text: Allmänt kan sägas att arbete som utförs av medlemmar i och för ett hushåll inte ses som förvärvsarbete. Eventuella fickpengar till medlemmar i hushållet, t.ex. till egna barn som hjälpt till i hushållet, beskattas inte. Detta anses självklart och följer av det allmänna rättsmedvetandet utan att det är särskilt reglerat. Å andra sidan är det svårt att veta var gränsen för denna privata sfär går. Samma synsätt har i tidigare praxis godtagits i fråga om arbete inom en sådan hushållsgemenskap som kan finnas i ett slutet kloster. Sökanden tycks ha missförstått innebörden av det senare. Det är alls inte fråga om att vissa – men inte alla – kyrkliga samfund fredas från beskattning. Någon diskriminering mellan olika samfund är det inte alls fråga om. Inom trossamfund kan det förekomma en del utåtriktad affärsverksamhet som genererar inkomster till samfundet. Det kan t.ex. handla om rumsuthyrning, försäljning av egna produkter eller undervisningsverksamhet. Om sådan verksamhet drivs med personal ur de egna leden mot viss ersättning, för arbete såsom städning av rum i uthyrningsverksamheten, trädgårdsarbete eller lärararbete gäller vanliga regler för beskattning av arbetsersättningar. Någon verksamhet av detta slag är inte aktuell för sökanden.

text: Frågan nu är om det i dagens skattesystem finns utrymme för att undanta förmåner av kost, husrum och fickpengar från beskattning hos sökanden på den grunden att arbete som han utför som medlem i DVO anses utfört inom ramen för en hushållsgemenskap och därför kan sägas sakna förvärvssyfte. Bland annat då det av ansökningen framgår att Betelanläggningen i Arboga är öppen och driver en utåtriktad verksamhet, och då sökanden själv också bedriver visst utåtriktat arbete mot andra församlingar anser Skatteverket att det saknas rättsliga förutsättningar för att undanta ersättningen från beskattning.

text: I dom den 30 april 2012 gjorde Högsta förvaltningsdomstolen samma bedömning som Skatterättsnämnden och fastställde förhandsbeskedet (mål nr 3330-11).

text: Med anledning av Högsta förvaltningsdomstolens dom har MA vänt sig till Europadomstolen och har gjort gällande att hans rättigheter enligt artikel

text: och

text: i Europakonventionen har kränkts (Alnashi v. Sweden, Application no. 77019/12). Europadomstolen har ännu inte tagit ställning till klagomålet.

text: Skatteverkets taxeringsbeslut och förvaltningsdomstolarnas avgöranden

text: I september 2011 beslutade Skatteverket att för vissa inkomstår ändra det grundläggande beslutet om årlig taxering beträffande var och en av 115 medlemmar i DVO (se förteckningen i bilaga A; fortsättningsvis sökandena). Således beslutade Skatteverket att sökandena skulle beskattas för understöd i form av kontant ersättning samt förmåner av fri bostad och fria måltider som de enligt kontrolluppgift hade erhållit från DVO. Skatteverket anförde bl.a. följande i ett av dessa ärenden.

text: Dina synpunkter

text: Du har kommit in med svar på övervägandet. I ditt svar framför du att Skatterättsnämnden fattat beslut i ett liknande ärende som har betydelse för bedömningen av ditt ärende. Kopia av beslutet har bifogats. Du anser att skälen för Skatterättsnämndens beslut skall tillmätas större betydelse än själva domslutet. Det är enligt din uppfattning uppenbart att Skatterättsnämnden förstått att livet inom DVO är att jämställa med livet i ett katolskt kloster eller andra liknande kloster. De begränsade sakförhållandena i det fall som prövats finns inte i ditt fall. Du anser därför att du skall få samma bedömning som nunnorna i Vadstena och som andra fått och undantas från beskattning.

text: Du anför vidare att livet inom en klosterliknande hushållsgemenskap kräver att dess medlemmar utför olika former av verksamhet för att klosterlivet skall upprätthållas. Därför har typen av arbete inte någon betydelse. Som det framgår av den skiljaktiga meningen ska prestationer som utförs inom klostergemenskapen endast vara av underordnad betydelse då de är konsekvenserna av den gemensamma religiösa livsstilen som är den avgörande faktorn.

text: Den klosterliknande anläggningen där du har tjänat har inte bedrivit någon som helst verksamhet som kan betraktas som utåtriktat. I denna gemenskap, till skillnad från andra kloster, säljs inga souvenirer och inte heller bedrivs någon övernattningsverksamhet som genererar inkomster för varken DVO eller dig själv. Ditt arbete, precis som för andra medlemmar av DVO har bestått i att utföra olika arbeten inom anläggningen till förmån för alla medlemmar. Ditt uppdrag har bland annat inkluderat tvätt, matlagning, diskning, städning, vård av äldre mm. Ibland har du inte kunnat utföra någon form av arbetsuppgift. Du har ändå åtnjutit samma förmåner som andra medlemmar av DVO. Detta visar tydligt att grunden för dessa förmåner inte är de tjänster som medlemmarna utför, utan det är själva medlemskapet i den klosterliknande gemenskapen.

text: Inkomstskattelagens

text: bestämmelser är inte tillämpliga eftersom ditt fall kan jämställas med familjemedlemmar som hjälper varandra i ett hemförhållande.

text: Du anför också att svenska myndigheter är skyldiga att enligt

text: Regeringsformen

text: beakta allas likhet inför lagen. Du skall därför beviljas skattefrihet då din livsstil liknar andra medlemmar inom andra ordnar som är skattebefriade. Du anser att du diskrimineras bara för att du fått din kallelse från ett annat trossamfund.

text: Frågan om skattefrihet är av stor betydelse och i andra länder i Europa har denna fråga varit föremål för behandling i olika sammanhang i Europadomstolen för de mänskliga rättigheterna. Europadomstolen har i dessa beslutat att olika behandling av trossamfund innebär en diskriminering som står i strid med artiklarna 9 (religionsfrihet) och 14 (förbud mot diskriminering) i den Europeiska konventionen. Dessa beslut anser du relevanta för ditt fall och bör tas med vid bedömningen.

text: Skatteverkets bedömning

text: Enligt uppgifter som inhämtats från Wikipedia har Jehovas vittne[n] sitt avdelningskontor för Sverige i Arboga på den anläggning där du bor. Tidningen Vakthornet [rätteligen Vakttornet] översätts i Arboga. Enligt artikel i tidningen ”Dagen” 2009-10-08 är det ca 85 personer som efter ansökan lever, bor och arbetar i Arboga. Högkvarteret har lager, packningssalar, utrymme för idrott samt kontor. Enligt uppgift sker all översättning av litteratur på anläggningen i Arboga. Styrelsen för Jehovas vittnen är bosatt där och likaså de tillsyningsmän som har kontroll över församlingarna ute i landet. Av Jehovas vittnens officiella hemsida framgår också att det är möjligt för alla, även icke medlemmar, att beställa litteratur. Som kontaktadress för detta anges antingen den lokala församlingen men också avdelningskontoret i Arboga. Avdelningskontoret anges också som kontaktadress i det fall någon önskar en gratis bibelkurs. Detta innebär att avdelningskontoret i Arboga även har administrativa uppgifter för Jehovas vittnen i hela Sverige.

text: Du uppger att alla medlemmar lever på lika villkor oberoende av arbetsuppgifter. Skatteverket har vid sin utredning kunnat konstatera att så inte är fallet. Den kontanta ersättningen som utgått är olika person för person och växlar också mellan åren. I något fall har någon kontant ersättning överhuvudtaget inte utgått medan det i något annat fall överstigit 45 000 kr för ett år. Förmånsvärdena för kost och bostad skiljer sig också mellan personerna och åren. Vidare har olika förmåner utgått till olika personer. Vissa medlemmar har erhållit förmåner i form av garage samt förmåner för service av bilar medan andra inte alls haft denna förmån. Till vissa medlemmar har också resekostnadsersättning utgått.

text: Med ledning av de uppgifter som framkommit gör Skatteverket den bedömningen att församlingen även bedriver utåtriktat arbete och inte bara sådant arbete som är begränsat till anläggningen i Arboga. Den ersättning som utgått förefaller också vara prestationsbaserad. Den församling som du tillhör kan därför inte jämställas med en klosterliknande gemenskap.

text: Enligt Skatteverkets uppfattning utgör den kontanta ersättningen samt förmånerna inkomst av tjänst för dig. Du står till DVO:s förfogande för olika uppgifter. Av detta följer att du får anses utföra prestationer för DVO:s räkning som för dig är att hänföra till sådan inkomstgivande verksamhet av varaktig natur som räknas till tjänst enligt 10 kap. 1 § andra stycket IL. Den praxis som gällt klostermedlemmar i äldre underrättsavgörande som du åberopat föranleder inte Skatteverket att göra en annan bedömning. Som framgår ovan yrkar du också i din deklaration att du inte skall beskattas för den kontanta ersättningen samt kost- och bostadsförmån. Det är enligt Skatteverkets mening inte rimligt att anse att endast vissa ersättningar skall beskattas och därmed utgöra inkomst av tjänst medan andra inte.

text: Vid inkomsttaxeringen får, som framgår ovan, det schablonmässigt beräknade kostförmånsvärdet justeras uppåt eller nedåt om det finns synnerliga skäl. Justering nedåt kan bli aktuellt om en måltid erbjuds som avsevärt avviker från en normal måltid. Den omständigheten att man själv väljer att avstå från en del av måltiden utgör inte skäl för reducering.

text: Bostadsförmån värderas efter marknadsvärdet dvs. vad det normalt hade kostat att själv hyra sin bostad.

text: Av dina lämnade uppgifter har inte några sådana omständigheter framkommit som utgör skäl för reducering av redovisade förmånsvärden.

text: Skatteverket vidhåller därför sitt tidigare ställningstagande även i denna del.

text: När det gäller påståendet att beslut om beskattning kan stå i strid med artiklarna 9 (religionsfrihet) och 14 (förbud mot diskriminering) i den Europeiska konventionen, gör Skatteverket bedömningen att så inte är fallet. Skatteverket gör en bedömning med utgångspunkt från de faktiska omständigheterna i varje enskilt fall oberoende av trostillhörighet.

text: Sökandena begärde omprövning. Skatteverket ändrade inte besluten efter omprövning.

text: Sökandena överklagade Skatteverkets beslut till Förvaltningsrätten i Uppsala (se bl.a. mål nr 6219 – 6221-11, 6223 – 6225-11 och 6227-11).

text: I överklagandena yrkades i första hand skattefrihet avseende understödet och i andra hand jämkning av förmånsvärdena till noll kronor. Vidare yrkades muntlig förhandling i målen. Till stöd för talan anförde sökandena bl.a. följande. DVO betraktar sig som ett hushåll. Skälet till att ersättningen skiljer sig åt är att den skatt som betalas är olika för olika åldrar. Den ersättning som utbetalas är beroende av individens behov och inte av prestation. Sökandenas prestationer är en handling av tillbedjan som grundar sig på en stark tro. Ersättningen är inte prestationsbaserad. En del personer väljer av olika skäl att inte äta den serverade maten. Bostadsförmånen skiljer sig bara åt på grund av den storlek som rummet har vilket beror på saker som den boendes ålder eller särskilda behov. Vad gäller andrahandsyrkandet talar mycket för att man inte kan använda sig av samma bedömning för kost och logi som gäller för vanliga anställda. Livet som medlem kräver att man får de förmåner som finns. Det faktum att det klosterliknande hushållet bedöms på ett annat sätt än andra kloster och liknande utgör en direkt religiös diskriminering i strid med Europakonventionen.

text: I dom den 12 juni 2012 avslog Förvaltningsrätten i Uppsala sökandenas yrkande om muntlig förhandling och deras överklaganden. Förvaltningsrätten konstaterade att muntlig förhandling var obehövlig med hänsyn till att beskattningsfrågan var klarlagd genom Högsta förvaltningsdomstolens dom den 30 april 2012 i mål nr 3330-11 och till att sakomständigheterna i målen var i stort sett identiska med de som förekom i den domen. I frågan om inkomstskatt anförde förvaltningsrätten bl.a. följande.

text: Skatterättsnämnden har i ett förhandsbesked den 10 maj 2011 (dnr 123-10/D) bedömt frågan om understöd från det samfund som är i fråga i förevarande mål i form av kontant utbetalning samt fri bostad och fria måltider ska tas upp som inkomst av tjänst. Skatterättsnämnden uttalade bl.a. att genom det löfte som lämnats har medlemmen åtagit sig att på heltid stå till samfundets förfogande för att utföra olika uppgifter samt att acceptera och ta emot understöd av nu aktuellt slag. Den i förhandsbeskedet aktuella medlemmen var verksam på heltid med olika arbetsuppgifter och deltog regelbundet i verksamheten. Enligt Skatterättsnämnden ska understödet i form av kontant utbetalning samt fri bostad och fria måltider tas upp som inkomst av tjänst. I ovan angivna dom gjorde Högsta förvaltningsdomstolen samma bedömning som Skatterättsnämnden och fastställde förhandsbeskedet.

text: Omständigheterna i förhandsbeskedet är i stort sett identiska med omständigheterna i förevarande mål. Frågan om beskattningen av understödet är härigenom helt klargjord genom förhandsbeskedet. Förvaltningsrätten finner med anledning härav att det i målen aktuella understödet i form av kontant ersättning samt fri bostad och fria måltider ska tas upp som inkomst av tjänst enligt

text: 11 kap. 1 § första stycket

text: IL. Det har inte framkommit några synnerliga skäl som enligt

text: 61 kap. 18 §

text: IL kan föranleda att värdet av förmånerna ska justeras nedåt.

text: Den klagande hävdar att det föreligger diskriminering eftersom samfundet inte bedöms som katolska kloster eller liknande ordnar och att en medlem av samfundets inte kan jämställas med en anställd av vinstdrivande organisationer eller företag. Sverige har inom det europeiska samarbetets ram i Europarådet anslutit sig till Europakonventionen. Europakonventionen inkorporerades 1995 i svensk rätt genom lagen (

text: ) om den europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna. Europakonventionen gäller således som svensk lag. Religions- och trosfriheten räknas som en av de mänskliga rättigheterna och finns uttryckt i konventionens artikel 9. Religions- och trosfrihet innebär en rättighet för medborgare att fritt utöva en religion eller övertygelse. Diskriminering på grund av tro eller övertygelse är förbjuden. Förvaltningsrätten konstaterar att en beskattning enligt den i målen aktuella inte kan anses innebära att det föreligger en religiös diskriminering av samfundets medlem som är i strid med Europakonventionen. Sammantaget innebär förvaltningsrättens ovan gjorda bedömningar att överklagandet ska avslås.

text: Sökandena överklagade till Kammarrätten i Stockholm, som i dom den 12 december 2012 fann att det inte hade framkommit skäl för att göra en annan bedömning än den som förvaltningsrätten hade gjort och avslog överklagandena (se bl.a. mål nr 5875 – 5881-12).

text: Sökandena överklagade till Högsta förvaltningsdomstolen som den 25 juni 2013 beslutade att inte meddela prövningstillstånd (se bl.a. mål nr 1104 –1110-13).

text: Beskattningen av sökandena medförde även att Skatteverket beslutade att påföra Trossamfundet Jehovas vittnen arbetsgivaravgifter på utbetalade understöd i form av kontanta ersättningar samt förmåner av fri bostad och fria måltider som enligt kontrolluppgift hade lämnats för församlingens medlemmar. Trossamfundet överklagade Skatteverkets beslut. I dom den 12 juni 2012 avslog Förvaltningsrätten i Uppsala trossamfundets överklaganden och hänvisade i huvudsak till domstolens bedömning i målen rörande församlingens medlemmar (mål nr 5701 – 5706-12). Kammarrätten i Stockholm fann i dom den 12 december 2012 att det inte hade framkommit skäl för att göra en annan bedömning än den som förvaltningsrätten hade gjort och avslog trossamfundets överklaganden (se bl.a. mål nr 5875 – 5881-12). Sedan trossamfundet överklagat till Högsta förvaltningsdomstolen beslutade domstolen i dom den 25 juni 2013 att inte meddela prövnings-tillstånd (mål nr 960 – 965-13).

text: Anspråket

text: Sökandena – inbegripet Trossamfundet Jehovas vittnen – har, genom ombudet jur. kand. MA, var för sig men i en gemensam skrivelse hit begärt att Justitiekanslern ska förklara att Skatteverkets och förvaltningsdomstolarnas beslut utgör en kränkning av deras rättigheter enligt artikel

text: och

text: i Europakonventionen samt artikel 1 i det första tilläggsprotokollet till konventionen. Vidare har sökandena begärt, som det får förstås, ersättning av staten motsvarande dels påförd inkomstskatt respektive arbetsgivaravgifter för utgivet understöd från DVO jämte ränta, dels kostnader för juridiskt arbete som har utförts i ärendet. Sökandena har också begärt att Justitiekanslern ska besluta ”om vilka andra åtgärder och lättnader som anses vara lämpliga i det aktuella fallet”.

text: Till stöd för sina anspråk har sökandena åberopat ett antal handlingar, vad de tidigare har anfört vid de rättsliga prövningarna samt tillagt i huvudsak följande.

text: Religiösa ordnar i Sverige är enligt praxis befriade från beskattning. Sökandena bor och verkar i en sammanslutning som enligt praxis från Europadomstolen är att jämställa med en klosterliknande gemenskap (se Association Les Témoins de Jéhovah v. France , Requête n° 8916/05 och Jehovah’s Witnesses of Moscow v. Russia , Application no. 302/02). De är att anse som obetalda volontärer och borde således rätteligen ha befriats från inkomstskatt för erhållen fri kost och logi samt månatlig ersättning från DVO. Sökandena har diskriminerats skatterättsligt jämfört med andra likvärdiga klostergemenskap i Sverige.

text: Skatteverket och förvaltningsdomstolarna har fattat felaktiga avgöranden i sökandenas ärenden. Avgörandena strider mot två kammarrättsavgöranden (Kungl. Majt:s och Rikets Kammarrätts utslag 355 den 10 december 1957 angående taxering av en medlem i Birgittinerorden och Kammarrättens i Stockholm dom den 29 augusti 1986 i mål nr 2548-1984 angående underlag för arbetsgivaravgifter för anhängare av Krishnarörelsen) och mot Skatteverkets interna, administrativa praxis. Avgörandena är dessutom oförenliga med det synsätt som råder i vissa andra europeiska länder beträffande frågan om skattebefrielse för religiösa ordnar.

text: Myndigheten och domstolarna har inte heller beaktat sökandenas argumentation och har grundat sina avgöranden enbart på Skatterättsnämndens förhandsbesked, som dock inte var bindande eftersom den enskilde som hade utverkat förhandsbeskedet inte hade yrkat detta (jfr 16 § lagen [1998:189] om förhandsbesked i skattefrågor).

text: De felaktiga avgörandena om inkomstkatt innebär en kränkning av sökandenas rätt till religionsfrihet enligt

text: artikel 9 i Europakonventionen

text: eftersom de därigenom åläggs en ekonomisk börda som äventyrar deras möjligheter att ansluta sig till och/eller kvarbli i DVO. Besluten får också en direkt effekt för Jehovas vittnens organisation i Sverige och påverkar de frivilliga bidragsgivare som, beskattningen förutan, hade gett ekonomiskt stöd till DVO (jfr Hasan and Chaush v. Bulgaria [GC] , Application no. 30985/96, § 62). Kränkningen är inte berättigad eftersom åtgärden inte är föreskriven i lag och inte är nödvändig i ett demokratiskt samhälle. Bestämmelsen i

text: 10 kap. 1 §

text: IL uppfyller inte grundläggande krav på tydlighet enligt Europadomstolens praxis (se Hasan and Chaush v. Bulgaria [GC] , § 84 och Wingrove v. the United Kingdom , Application no. 17419/90, § 40) och den ger upphov till godtyckliga bedömningar. Skatteverkets felaktiga beslut om beskattning av sökandena har fattats under påstående att vid DVO bedrivs ”utåtriktad verksamhet”. Detta odefinierade begrepp, som inte styrks med någon dokumentation, saknar stöd i

text: inkomstskattelagen

text: och dess förarbeten. Inte desto mindre har domstolarna felaktigt godtagit verkets argumentation på grundval av detta ”påhittade kriterium”. Under alla förhållanden är det inte nödvändigt i ett demokratiskt samhälle, som medger skattebefrielse för andra religiösa ordnar än DVO, att beskatta sökandena.

text: De felaktiga avgörandena om inkomstkatt innebär också en kränkning av sökandenas rättigheter enligt artikel 14 i förening med artikel 9 i Europakonventionen. Sökandena behandlas annorlunda än personer i liknande situationer som tillhör andra kloster och är skattebefriade. Vidare har sökandena, trots att deras situation är påtagligt annorlunda, felaktigt jämställts med personer som är anställda eller inbegripna i en inkomstbringande verksamhet. Olikheten i behandlingen beror väsentligen på sökandenas religiösa tillhörighet. Diskrimineringen är inte grundad på något objektivt eller rimligt rättfärdigande (jfr t.ex. Paulík v. Slovakia , Application no. 10699/05, § 51 och Hoffmann v. Austria , Application no. 12875/87, § 33).

text: Genom de felaktiga avgörandena har även sökandenas rätt till egendomsskydd enligt artikel 1 i första tilläggsprotokollet till Europakonventionen, ensamt och i förening med artikel 14 i konventionen, åsidosatts. Beslut om skatt omfattas av artikelns tillämpningsområde (se Darby v. Sweden , Application no. 11581/85, § 30). Sökandena saknar medel att betala den påförda inkomstskatten. Den ekonomiska förpliktelse som följer av således påförd skatt inkräktar därför på sökandenas egendomsskydd eftersom den ålägger dem en alltför stor börda och i grunden stör deras ekonomiska situation (jfr Buffalo S.r.l. en liquidation v. Italy , Application no. 38746/97, § 32 och Travers and Others v. Italy , Application no. 15117/89, § 4).

text: Enligt Europadomstolens praxis innebär rätten till rättvis rättegång enligt artikel 6.1 i Europakonventionen bl.a. att domstolarna måste göra en ordentlig bedömning av fakta, argument och bevis i målet samt att avgörandena ska vara tillbörligt motiverade (se t.ex. Van de Hurk v. the Netherlands , Application no. 16034/90, § 59, Ruiz Torija v. Spain , Application no. 18390/91, § 30, Hiro Balani v. Spain , Application no. 18064/91, § 28, Higgins and Others v. France , Application no. 20124/92, § 42, Gradinar v. Moldova , Application no. 7170/02, §§ 107 and 108 och Kuznetsov and Others v. Russia , Application no. 164/02, § 83). Skatteverket och förvaltningsdomstolarna har i sina avgöranden underlåtit att på tillbörligt vis undersöka sökandenas argument, inklusive argumenten hänförliga till bestämmelser i konventionen, och har därigenom kränkt sökandenas rätt till en rättvis rättegång enligt artikel 6.1 i konventionen.

text: Justitiekanslerns bedömning

text: Rättsliga utgångspunkter

text: Enligt

text: 3 kap. 2 § 1 skadeståndslagen (1972:207)

text: ska staten ersätta person-skada, sakskada eller ren förmögenhetsskada som vållas genom fel eller försummelse vid myndighetsutövning i sådan verksamhet som staten svarar för. Enligt

text: 3 kap. 2 § 2 skadeståndslagen

text: ska staten också ersätta skada på grund av att någon kränks på sätt som anges i

text: 2 kap. 3 § samma lag

text: genom fel eller försummelse vid sådan myndighetsutövning. Ersättning för sådan ideell skada kan utgå med stöd av

text: 2 kap. 3 § skadeståndslagen

text: endast när den skadelidande har utsatts för en allvarlig kränkning genom vissa typiskt sett integritetskränkande brott. Tjänstefel kan enligt praxis endast under vissa begränsade omständigheter anses utgöra ett sådant brott. Regleringen i

text: skadeståndslagen

text: innebär att staten normalt inte är skyldig att ersätta ideell skada som uppkommer vid myndighetsutövning.

text: Av praxis framgår att det för skadeståndsansvar inte är tillräckligt att en myndighet eller en domstol har gjort en felaktig bedömning av en rätts- eller bevisfråga eller kan kritiseras för sitt ställningstagande i en fråga där det har funnits utrymme för en skönsmässig bedömning. Endast rena förbiseenden av en bestämmelse eller uppenbart oriktiga bedömningar anses utgöra fel eller försummelse i den mening som avses i

text: 3 kap. 2 § skadeståndslagen

text: . (Se bl.a.

text: NJA 1994 s. 654

text: NJA 2003 s. 285

text: och

text: NJA 2007 s. 862

text: Enligt Högsta domstolens praxis på senare tid (se främst

text: NJA 2005 s. 462

text: och

text: NJA 2007 s. 584

text: ) kan staten också bli ersättningsskyldig vid överträdel-ser av Europakonventionens bestämmelser. I den mån Sverige har en förpliktelse att gottgöra en överträdelse av konventionen genom en rätt till skadestånd ska skadestånd i första hand utgå med stöd av 3 kap. 2 § skade-ståndslagen. Vid prövningen enligt

text: 3 kap. 2 § skadeståndslagen

text: ska bestämmelsen tolkas konformt med konventionen. Detta har ansetts innebära att den nyss nämnda begränsningen att endast uppenbart oriktiga bedömningar medför skadeståndsskyldighet inte ska tillämpas om ett konstaterat fel eller en försummelse också innefattar en överträdelse av konventionen. När det gäller ersättning för ideell skada kan enligt Högsta domstolen de begränsningar som följer av

text: 2 kap. 3 § skadeståndslagen

text: inte bortfalla ens vid en konventionskonform tolkning. Ersättning för ideell skada vid överträdelser av konventionen kan därmed i regel inte grundas på

text: skadeståndslagens

text: regler, men kan utgå utan särskilt lagstöd om det krävs för att uppfylla Sveriges åtaganden enligt konventionen.

text: I

text: 3 kap. 7 § skadeståndslagen

text: stadgas att en talan om ersättning enligt 3 kap. 2 § i lagen inte får föras med anledning av ett beslut av bl.a. riksdagen, regeringen eller Högsta förvaltningsdomstolen, om inte beslutet upphävts eller ändrats. Justitiekanslern har i sin skadereglerande verksamhet avvisat anspråk med hänvisning till taleförbudsregeln.

text: Justitiekanslern uppfattar emellertid att sökandenas nu framställda anspråk grundas på den konkreta prövningen i respektive taxeringsärende. En sådan talan omfattas inte av taleförbudet enligt

text: 3 kap. 7 § skadeståndslagen

text: då ärendena inte prövats i sak av Högsta förvaltningsdomstolen. Justitiekanslern anser sig därmed vara oförhindrad att pröva anspråken.

text: Överväganden

text: Varken Skatteverkets eller förvaltningsdomstolarnas beslut har varit bristfälligt motiverade

text: Sökandena har anfört att Skatteverkets och förvaltningsdomstolarnas beslutsmotiveringar har varit bristfälliga och att verket och domstolarna därmed inte kan anses ha beaktat och bemött alla de fakta och argument som sökandena presenterade under processens gång vilket– som det får förstås – fått till följd att bedömningen av frågan om inkomstskatt blivit oriktig. Sökandena har bl.a. hänfört sig till rätten till en rättvis rättegång enligt

text: artikel 6.1 i Europakonventionen

text: Enligt

text: 30 § förvaltningsprocesslagen (1971:291)

text: ska rättens avgörande av mål grundas på vad handlingarna innehåller och vad i övrigt förekommit i målet. I andra stycket anges att av beslutet ska framgå de skäl som bestämt utgången. På motsvarande sätt stadgas i 20 § första stycket förvaltningslagen (

text: ) att ett beslut varigenom en myndighet avgör ett ärende ska innehålla de skäl som har bestämt utgången, om ärendet avser myndighetsutövning mot någon enskild. Beslutsmotiveringar fyller flera viktiga funktioner. Motiveringskravet bidrar till att prövningen blir omsorgsfull samt saklig och objektiv. Till detta kommer att väl motiverade avgöranden gynnar en enhetlig praxis. Skälen fyller vidare den viktiga funktionen att den som överväger att överklaga ett beslut har möjlighet att avgöra om det finns möjlighet till framgång och hur talan i så fall bör läggas upp samt vad den bör inriktas på. Dessutom är motiveringen viktig vid överinstansens prövning. På ett mer allmänt plan är motiveringskravet viktigt för allmänhetens förtroende för rättskipningen. Det är naturligtvis inte möjligt att med någon precision ange hur långt kravet på motivering ska sträckas i det enskilda fallet och vad den mer i detalj bör innehålla. Som allmänt riktmärke kan anges att beslutet ska vara så skrivet att det på ett så lättfattligt och språkligt ändamålsenligt sätt klargör för läsaren vad det är för frågor som prövats och varför de bedömts på sätt som skett.

text: Skatteverket och förvaltningsrätten har i sina avgöranden redogjort för sökandenas argument, såväl rättsligt som faktiskt. I avgörandena redovisas de överväganden och slutsatser som har dragits avseende de faktiska omständigheterna. Rättsfrågan liksom den argumentation som även sökandena har framfört i saken har ingående utretts och utförligt belysts vid prövningen av frågan om förhandsbesked i Skatterättsnämnden. Av utredningen framgår att sökandena har gett in beslutet om förhandsbesked till Skatteverket i verkets ärende om inkomsttaxering samt att sökandena vid sina överklaganden upprepat och argumenterat emot Skatterättsnämndens, Skatteverkets och förvaltningsrättens ställningstaganden. Kammarrätten har inte funnit skäl att göra en annan bedömning än den som förvaltningsrätten hade gjort och Högsta förvaltningsdomstolen har inte meddelat prövningstillstånd i målen. Något väsentligen nytt har inte framkommit i detta ärende. Den omständigheten att Skatteverket och domstolarna i sina avgöranden inte uttryckligen har upprepat de överväganden som framgår av förhandsbeskedet innebär inte att beslutsmotiveringarna har varit bristfälliga. Beslutsmotiveringarna uppfyller kraven i förvaltningslagstiftningen. I motsats till vad sökandena har gjort gällande anser Justitiekanslern att beslutsmotiveringarna visar att sökandenas argument har beaktats och bedömts i processen. En annan sak är att Skatteverket och domstolarna inte har delat sökandenas uppfattning.

text: Vad sökandena har anfört i fråga om rätten till en rättvis rättegång enligt artikel 6.1 i Europakonventionen förändrar inte denna bedömning. Kraven enligt bl.a.

text: 30 § förvaltningsprocesslagen

text: är inte lägre ställda än vad som följer av artikel 6.1 i konventionen och beslutsmotiveringarna och prövningen uppfyller också artikelns krav. Det ska dock understrykas att artikel 6.1 i konventionen är tillämplig på skatteprocessen endast om och i den utsträckning processen också innefattar en prövning av frågan om skattetillägg, som är att anse som en anklagelse om brott i artikelns mening. Så har inte varit fallet här och artikeln har således inte varit tillämplig vid prövningen.

text: Varken religionsfriheten eller förbudet mot diskriminering har åsidosatts

text: Enligt

text: artikel 9.1 i Europakonventionen

text: har var och en rätt till tankefrihet, samvetsfrihet och religionsfrihet. Denna rätt innefattar frihet att byta religion eller tro och frihet att ensam eller i gemenskap med andra, offentligt eller enskilt, utöva sin religion eller tro genom gudstjänst, undervisning, sedvänjor och ritualer. Friheten att utöva sin religion eller tro får endast underkastas sådana inskränkningar som är föreskrivna i lag och som i ett demokratiskt samhälle är nödvändiga med hänsyn till den allmänna säkerheten eller till skydd för allmän ordning, hälsa eller moral eller till skydd för andra personers fri- och rättigheter (artikel 9.2). Begreppet religionsfrihet måste tolkas med viss försiktighet. Syftet med artikel 9 kan inte sträcka sig längre än till att ge skydd mot ingrepp i vad som framstår som det centrala innehållet i en övertygelse eller en religion (se Danelius, Mänskliga rättigheter i europeisk praxis, 2012, fjärde upplagan, s. 417 f.). Genom artikel 9 skyddas enskildas och kyrkors rätt till religionsutövning. Om kyrkan vid sidan därav bedriver annan verksamhet, t.ex. av kommersiell art, föreligger inte något hinder mot att denna verksamhet underkastas samma villkor och föreskrifter som annan näringsverksamhet (se Danelius, a.a., s. 417). Artikel 9 ger inte heller rätt till befrielse från skatt på religiösa grunder. I religionsfriheten ingår också en principiell skyldighet för staten att inte främja ett religiöst samfund framför ett annat (se Danelius, a.a., s. 423). Staten ska alltså vara neutral och opartisk i förhållande till olika trosinriktningar.

text: Enligt

text: artikel 14 i Europakonventionen

text: ska åtnjutandet av de fri- och rättigheter som anges i konventionen säkerställas utan någon åtskillnad såsom på grund av kön, ras, hudfärg, språk, religion, politisk eller annan åskådning, nationellt eller socialt ursprung, tillhörighet till nationell minoritet, förmögenhet, börd eller ställning i övrigt (förbud mot diskriminering). Förbudet mot diskriminering är inte generellt, utan gäller endast med avseende på de rättigheter som upptas i konventionen och dess tilläggsprotokoll. För att omfattas av förbudet mot diskriminering i artikel 14 i konventionen behöver en handling inte samtidigt innefatta en fristående kränkning av en annan artikel i konventionen eller något av protokollen, men handlingen måste vara att hänföra till det område som behandlas i någon annan artikel (se Danelius, a.a., s. 517). För att en skillnad i behandlingen av jämförbara fall ska vara diskriminerande förutsätts att skillnaden inte har en objektiv och godtagbar grund (se Danelius, a.a., s. 520).

text: Sökandena har gjort gällande bl.a. att beskattningsbesluten fattades utan stöd i lag eller att besluten i vart fall har innefattat en oproportionerlig inskränkning av deras religionsfrihet. Justitiekanslern delar inte denna uppfattning.

text: Inkomstskattelagen

text: innehåller bestämmelser om beskattning av inkomst av tjänst. Bestämmelserna är neutrala och utgångspunkten är att lika fall ska behandlas lika. En annan sak är, såvitt nu är av intresse, att bedömningen av om visst understöd som en enskild erhåller för verksamhet i en religiös orden ska anses utgöra inkomst av tjänst kan falla olika ut beroende på om utformningen av verksamheten vid den aktuella orden i det enskilda fallet bedöms innebära att vederbörande utför en tjänst i inkomstskattelagens mening. Inget i utredningen ger emellertid stöd för att beslutet att beskatta sökandena för understödet från DVO varit godtyckligt och att det har grundats på en särbehandling av sökandena just på grund av deras religiösa övertygelse eller att staten, genom att främja en religiös grupp framför en annan, skulle ha brustit i neutralitet. Det finns skäl att i detta avseende särskilt understryka att det inte finns något belägg för att Skatteverket efter inkomst

text: skattelagens

text: ikraftträdande konkret har prövat frågan om beskattning av andra religiösa grupper i motsvarande situation som DVO. Någon administrativ praxis knuten till

text: inkomstskattelagens

text: bestämmelse som avviker från hur beskattningsfrågan har bedömts i DVO:s fall kan således inte sägas föreligga. Någon skyldighet för Skatteverket att, utan att frågan har aktualiserats inom ramen för ett specifikt beskattningsärende eller med anledning av en begäran om förhandsbesked, tillkännage sin inställning i saken kan inte anses föreligga. Att saken enligt tidigare gällande lagstiftning har bedömts på ett visst sätt innebär inte att Skatteverket har avvikit från fast administrativ praxis när saken bedöms på ett annat sätt efter att ny lagstiftning har trätt i kraft.

text: Det nyss sagda innebär inte att Justitiekanslern ifrågasätter att tillämpningen av skatteregler och beskattning av religiösa samfund under särskilda omständigheten kan komma i konflikt med rätten till religionsfrihet enligt Europakonventionen (jfr Europadomstolens avgörande i Association Les Témoins de Jéhovah v. France ). Det ska emellertid understrykas att avgöranden från Europadomstolen som gäller andra medlemsstater och därmed i regel inte avser omedelbart jämförbara situationer måste bedömas med försiktighet (jfr t.e.x.

text: SOU 2010:87 s. 416

text: ff.). De avgöranden från Europadomstolen som sökandena har hänfört sig till i ärendet här kan enligt Justitiekanslerns mening inte tas till intäkt för bedömningen att de aktuella beskattningsbesluten har inneburit att sökandenas rätt till religionsfrihet enligt konventionen har åsidosatts.

text: Mot bakgrund av det nu sagda anser Justitiekanslern att besluten om inkomstbeskattning av sökandena varken inskränker deras religionsfrihet eller är diskriminerande. Någon överträdelse av dessa bestämmelser i Europakonventionen kan därför inte anses ha förekommit.

text: Egendomsskyddet har inte åsidosatts

text: Enligt artikel 1 i första tilläggsprotokollet till Europakonventionen ska varje fysisk eller juridisk person ha rätt till respekt för sin egendom. Ingen får berövas sin egendom annat än i det allmännas intresse och under de förutsättningar som anges i lag och i folkrättens allmänna grundsatser. Bestämmelsen inskränker dock inte en stats rätt att genomföra sådan lagstiftning som staten finner nödvändig för att reglera nyttjandet av egendom i överensstämmelse med det allmännas intresse eller för att säkerställa betalning av skatter eller andra pålagor eller av böter och viten.

text: Genom avgörandet Darby v. Sweden har Europadomstolen visserligen slagit fast att uttaxering av skatter, som uttryckligen hör till de i artikel 1 medgivna undantagen från rätten till skydd för egendom, kan komma i konflikt med denna artikel i förening med artikel 14 i konventionen om skatten debiteras på diskriminerande grunder (se Danelius, a.a., s. 518).

text: Som Justitiekanslern redan har konstaterat ger utredningen emellertid inte stöd för påståendet att beskattningen av sökandena har skett på diskriminerande grunder. Inkomstbeskattningen har därmed inte stått i strid med sökandenas egendomsskydd.

text: Övrigt

text: Sökandenas begäran att Justitiekanslern ska besluta ”om vilka andra åtgärder och lättnader som anses vara lämpliga i det aktuella fallet” föranleder inte någon åtgärd hos Justitiekanslern. Det bör därvid anmärkas att Justitiekanslern inte kan ompröva domar eller beslut och som har konstaterats i det tidigare har något sådant fel eller någon sådan försummelse eller konventionsöverträdelse som grundar skadeståndsskyldighet för staten inte förekommit i ärendet.

text: Sammanfattningsvis innebär det som nu redovisats att staten varken på konventionsrättslig eller annan grund är skadeståndsskyldig gentemot sökandena med anledning av besluten om inkomstbeskattning.


title: Kammarkollegiets åtgärder med anledning av en tolks medverkan i ett grundlagsskyddat medium har inte ansetts utgöra brott mot repressalieförbudet

text: Justitiekanslern inleder inte förundersökning avseende brott mot repressalieförbudet.

text: Justitiekanslern vidtar inte heller i övrigt någon åtgärd i ärendet.

text: Ärendet

text: Bakgrund

text: YT var fram till den 30 juni 2012 auktoriserad tolk i arabiska med speciell kompetens som rättstolk. Den 2 februari 2012 tjänstgjorde han som tolk i tv-programmet ”Debatt” i SVT. Under programmets första halva diskuterades den dåvarande situationen i Malmö och under programmets senare del diskuterades s.k. ”överklass-safari”. Den 15 februari 2012 inledde Kammarkollegiet ett tillsynsärende (dnr 513-486-12) i syfte att utreda om YT brutit mot 14-16 §§ i Kammarkollegiets tolkföreskrifter (

text: KAMFS 2004:1

text: ) i sitt tolkuppdrag i det nämnda tv-programmet.

text: Den 11 maj 2012 ansökte YT hos Kammarkollegiet om förnyelse av sin auktorisation som tolk med bevis om speciell kompetens som rättstolk. I skrivelse den 4 juni 2012 kallade Kammarkollegiet YT till kunskapsprov den 15 juni 2012. YT lämnade återbud till provet och åberopade personliga skäl. I skrivelse den 12 juni 2012 begärde han att auktorisationen skulle förlängas utan extraordinära villkor.

text: I skrivelse den 21 juni 2012 beredde Kammarkollegiet YT tillfälle att själv inkomma med förslag på datum för kunskapsprov, varvid hans auktorisation skulle förlängas fram till datumet för kunskapsprovet. Samtidigt informerades YT om att hans auktorisation annars skulle löpa ut den 30 juni 2012.

text: I skrivelse den 28 juni 2012 begärde YT att hans auktorisation skulle förlängas på sedvanligt sätt utan ytterligare åtgärder och om så inte skedde, att skrivelsen skulle ses som ett överklagande ställt till Förvaltningsrätten i Stockholm.

text: I beslut den 29 juni 2012 (dnr 510-1386-12) avslog Kammarkollegiet YT:s ansökan om förnyelse av auktorisation som tolk med speciell kompetens som rättstolk. Samtidigt överlämnades ärendet till Förvaltningsrätten i Stockholm för prövning.

text: I beslut den 3 juli 2012 skrev Kammarkollegiet av det ovan nämnda tillsynsärendet från vidare handläggning med hänvisning till att Kammarkollegiet utövar tillsyn över auktoriserade tolkar och YT:s auktorisation hade löpt ut.

text: Enligt uppgift från Kammarkollegiet har YT överklagat Kammarkollegiets beslut den 29 juni 2012 i ärende nr 510-1386-12 och den 3 juli 2012 i dnr 513-486-12.

text: Anmälan m.m.

text: YT har i en anmälan hit begärt att Justitiekanslern ska granska Kammarkollegiets handläggning av det ovan nämnda tillsynsärendet. Han har härvid gjort gällande att Kammarkollegiet, genom att inleda ett tillsynsärende på grund av hans deltagande i ett tv-program, har brutit mot repressalieförbudet i

text: yttrandefrihetsgrundlagen

text: (YGL). YT:s uppfattning synes vara att han deltagit i tv-programmets första del som tolk och sedan, i programmets andra del, övergått till att vara publik. Han har uppgett att Kammarkollegiet har hävdat att han 40 minuter in i programmet har frångått sin tolkroll och engagerat sig i programmets andra debattämne och därvid brutit mot sina åligganden.

text: YT har också begärt att Kammarkollegiets beslut ska upphävas och hans auktorisation som rättstolk i arabiska återinsättas och förlängas utan att muntligt kunskapsprov måste utföras.

text: Justitiekanslern har tagit del av Kammarkollegiets beslut den 29 juni och den 3 juli 2012.

text: Justitiekanslerns bedömning

text: Rättsliga utgångspunkter

text: Enligt

text: 1 § förordningen (1985:613)

text: om auktorisation av tolkar och översättare prövas frågor om auktorisation av tolkar av Kammarkollegiet. Enligt

text: 6 § samma förordning

text: kan en auktoriserad tolk efter särskild prövning och i den ordning Kammarkollegiet bestämmer få bevis om speciell kompetens för tolkning inom ett visst verksamhetsområde. Om en auktoriserad tolk ansöker om förnyelse av en auktorisation eller ett bevis enligt 6 § ska Kammarkollegiet enligt

text: 7 § samma förordning

text: pröva om det behövs något kunskapsprov. Den som i mer än ringa omfattning varit verksam som tolk eller i övrigt ägnat sig åt sådan språklig verksamhet som befäster kunskaperna i det språk som auktorisationen avser, behöver genomgå prov endast om det finns särskilda skäl. Kammarkollegiet ska, enligt

text: 10 § samma förordning

text: , utöva tillsyn över auktoriserade tolkars verksamhet. Kammarkollegiet har inom ramen för tillsynen möjlighet att meddela en tolk som åsidosätter sina plikter enligt den nämnda förordningen eller andra författningar varning och i synnerligen försvårande fall upphäva auktorisationen (14 §). Kammarkollegiets beslut enligt förordningen får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol (

text: 17 §

text: samt

text: 22 a §

text: förvaltningslagen (1986:223)

text: Kammarkollegiets tolkföreskrifter (

text: KAMFS 2004:1

text: ) innehåller bestämmelser angående tolkars verksamhet. Enligt 14 § ska en auktoriserad tolk under tolkningen återge all information så exakt som möjligt. När en auktoriserad tolk utför ett tolkuppdrag får han enligt 15 § inte ge uttryck för sina åsikter och värderingar eller på annat sätt låta dessa påverka tolkningen. Enligt 16 § får en auktoriserad tolk när han utför ett tolkuppdrag inte företräda den ena parten inför den andra och får under tolkningen inte utföra någon annan uppgift än att tolka.

text: Justitiekanslern är ensam åklagare i mål om yttrandefrihetsbrott, andra yttrandefrihetsmål och i mål som eljest avser brott mot YGL. Brott mot repressalieförbudet i

text: 2 kap. 4 § tredje stycket

text: YGL är ett sådant brott.

text: Sedan den 1 januari 2011 är i

text: 2 kap. 4 § tredje stycket

text: YGL uttryckligen stadgat att en myndighet eller ett allmänt organ inte får ingripa mot någon för att han eller hon i ett medium som omfattas av YGL har brukat sin yttrandefrihet eller medverkat till ett sådant bruk. Uppsåtligt ingripande i strid med bestämmelsen är numera också straffsanktionerat direkt genom bestämmelsen i 2 kap. 5 § tredje stycket YGL. Till ansvar för uppsåtligt ingripande i strid med 2 kap. 4 § tredje stycket YGL döms, enligt 2 kap. 5 § tredje stycket YGL, om åtgärden utgör avskedande, uppsägning, meddelande av disciplinpåföljd eller en liknande åtgärd. De åtgärder som faller utanför den angivna bestämmelsen är följaktligen straffria.

text: Om en repressalieåtgärd är av annat slag än vad som nyss sagts kan den – liksom tidigare – föranleda kritik från Riksdagens ombudsmän eller Justitiekanslern inom ramen för dessa tillsynsorgans s.k. erinringspraxis.

text: Repressalieförbudet anses innefatta att varje åtgärd som medför negativa konsekvenser för en offentligt anställd person och som grundar sig på dennes medverkan i ett grundlagsskyddat medium i princip är otillåten. Myndigheter och chefer hos myndigheter får således inte vidta några för en enskild negativa tjänsteåtgärder på grund av den enskildes bruk av yttrande- eller meddelarfriheten (se t.ex. JO 1975/76 s. 314 och 1987/88 s. 193 samt

text: SOU 1990:12 s. 63

text: Förbudet förutsätter för sin tillämpning i princip att det finns någon form av lydnads- eller beroendeförhållande mellan meddelaren och företrädaren för myndigheten eller det allmänna. I typfallet rör det sig om en person med överordnad tjänsteställning som tillrättavisar en underordnad, alltså någon med en reell möjlighet att utsätta den andre för någon form av negativa verkningar.

text: Av förarbetena till de nya bestämmelserna framgår att det inte är uteslutet att en myndighet skulle kunna vidta en åtgärd som träffas av repressalieförbudet mot någon annan än de anställda vid myndigheten. När det gäller det straffbara området anges straffansvar för åtgärder mot andra än anställda dock vara uteslutet på grund av karaktären av de repressalier som enligt straffbestämmelsen kan föranleda ansvar (

text: prop. 2009/10:81 s. 43

text: Föreligger en överträdelse av repressalieförbudet?

text: Det står till en början klart att YT vid sin medverkan i programmet ”Debatt” i SVT har yttrat sig i ett medium som omfattas av YGL. Han har alltså i det avseendet omfattats av tillämpningsområdet för repressalieförbudet i

text: 2 kap. 4 §

text: YGL.

text: YT har i sin egenskap av auktoriserad tolk inte varit arbetstagare i förhållande till Kammarkollegiet. Mot bakgrund av de befogenheter som enligt ovan angivna bestämmelser tillkommer Kammarkollegiet på området och den betydelse som kollegiets auktorisation har för en tolks möjlighet att utöva sitt yrke anser Justitiekanslern emellertid att det är fråga om en sådan situation där repressalieförbudet, och då även det straffbara området, kan aktualiseras.

text: Det tillsynsärende som Kammarkollegiet inledde har skrivits av utan att leda till någon åtgärd för YT:s del. Kammarkollegiets beslut i ärendet har alltså inte medfört någon negativ konsekvens för YT. Den fråga Justitiekanslern har att bedöma är istället om redan inledandet av tillsynsärendet kan utgöra en sådan negativ åtgärd som omfattas av repressalieförbudet.

text: Enligt Justitiekanslerns uppfattning är så inte fallet. Ärendet i fråga inleddes i syfte att utreda om YT brutit mot tolkföreskrifterna. Någon bedömning av den frågan kom emellertid aldrig att göras i tillsynsärendet. När ärendet inleddes kunde det inte förutses vilken slutsats Kammarkollegiet skulle komma till eller om slutsatsen skulle leda till någon åtgärd. Endast inledandet av ärendet kan inte anses ha innefattat något ställningstagande från Kammarkollegiet i frågan. Redan av detta skäl har inledandet av tillsynsärendet inte utgjort någon överträdelse av repressalieförbudet.

text: Av handlingarna i ärendet framgår att skälet till att Kammarkollegiet begärt att YT skulle avlägga kunskapsprov för att få sin auktorisation förlängd var att hans tolkning i det aktuella tv-programmet var av sådant slag att särskilda skäl förelåg för att hans tolkningsförmåga skulle testas på nytt. Det framstår alltså som om Kammarkollegiets beslut att inte förlänga YT:s auktorisation i vart fall hade ett visst samband med vad som förekom i det aktuella tv-programmet. Det finns därför anledning att ställa frågan om Kammarkollegiets krav på kunskapsprov eller den uteblivna förlängningen av auktorisationen kan utgöra repressalier i repressalieförbudets mening.

text: För att så ska vara fallet är det inte tillräckligt att Kammarkollegiets åtgärder har inneburit negativa konsekvenser för YT. En första fråga att ställa är nämligen i vilket syfte Kammarkollegiet vidtagit de aktuella åtgärderna. Repressalieförbudet innebär att en myndighet eller ett allmänt organ inte får ingripa mot någon för att han eller hon i ett medium som omfattas av YGL har brukat sin yttrandefrihet eller medverkat till ett sådant bruk. I ärendet har inte framkommit något som tyder på att Kammarkollegiet har ingripit på grund av vad YT har sagt. Ingripandet har istället skett på grund av hur YT skött sitt tolkuppdrag. Innehållet i YT:s yttranden har såvitt framkommit härvid saknat betydelse.

text: Repressalieförbudet härleddes före den 1 januari 2011 ur den s.k. exklusivitetsprincipen i

text: 1 kap. 4 §

text: YGL. Enligt detta stadgande får myndigheter och andra allmänna organ inte utan stöd i YGL ingripa mot någon på grund av att han i ett av YGL skyddat medium har missbrukat yttrandefriheten eller medverkat till sådant missbruk. Vad som är ”missbruk” bestäms utifrån innebörden av och syftet med yttrandefriheten såsom detta framgår av 1 kap. 1 § första och andra styckena YGL. Där anges att grundlagen tillförsäkrar medborgarna rätt att i de skyddade medierna offentligen uttrycka tankar, åsikter och känslor och att i övrigt lämna uppgifter i vilket ämne som helst till säkrande av ett fritt meningsutbyte, en fri och allsidig upplysning och ett fritt konstnärligt skapande. Det är alltså dessa intressen som YGL avser att värna.

text: Formuleringen av yttrandefrihetens innebörd och syfte anses innebära vissa begränsningar i grundlagens tillämpningsområde. All användning av de grundlagsskyddade medierna omfattas alltså inte av YGL:s skydd som exklusiv straff- och processlag. Den användning som omfattas av grundlagsskydd brukar sägas falla inom grundlagens materiella tillämpningsområde. Detta till skillnad från det formella tillämpningsområdet som anger vilka medier som omfattas av grundlagarna med bortseende från innehållet. Den användning av de grundlagsskyddade medierna som faller inom YGL:s materiella tillämpningsområde men som är otillåten upptas som yttrandefrihetsbrott i YGL. Övrig användning som faller inom det materiella tillämpningsområdet kan alltså inte bestraffas eftersom bestraffning enligt exklusivitetsprincipen endast får ske i de fall som anges i grundlagen. Beträffande den användning av de i och för sig grundlagsskyddade medierna som inte omfattas av grundlagens materiella tillämpningsområde kan lagföring däremot ske enligt allmän lag. YGL:s räckvidd ska således inte uppfattas så att varje förfarande där ett yttrande som framförs i ett grundlagsskyddat medium ingår som ett led skyddas av YGL.

text: Motsvarande synsätt kan enligt Justitiekanslerns uppfattning anläggas på repressalieförbudets räckvidd. YT har befunnit sig i tv-studion i syfte att utföra ett tolkuppdrag. Att tolkuppdraget dessutom utförts i ett grundlagsskyddat medium är av underordnad betydelse. YGL skyddar YT:s rätt att fritt uttrycka sina åsikter. Rätten till yttrandefrihet kan emellertid inte befria YT från hans skyldighet att utföra sitt tolkuppdrag i enlighet med de regler som gäller för detta. Ett motsatt synsätt skulle leda till konsekvensen att någon tillsyn över hur tolkar utför sina uppdrag inte kan utföras när tolkningen sker i ett grundlagsskyddat medium. Det framstår inte som rimligt.

text: Det sagda leder till slutsatsen att det förhållandet att YT utfört sitt tolkuppdrag i ett grundlagsskyddat medium inte innebär att Kammarkollegiet varit förhindrat att lägga hans agerande till grund för åtgärder inom ramen för sin tillsyns- och auktorisationsverksamhet. Kammarkollegiets åtgärder har nämligen inte vidtagits för att YT har brukat sin yttrandefrihet i den mening som avses i repressalieförbudet i YGL.

text: Någon förundersökning ska mot bakgrund av det anförda inte inledas. Det finns inte heller skäl att vidta någon åtgärd inom ramen för Justitiekanslerns tillsynsverksamhet.

text: Anmälan i övrigt

text: YT har begärt att Kammarkollegiets beslut ska upphävas och att hans auktorisation ska förlängas utan kunskapsprov.

text: Justitiekanslern har inte någon behörighet att upphäva eller ändra beslut som fattats av Kammarkollegiet. Kammarkollegiets beslut kan istället överklagas till allmän förvaltningsdomstol, vilket YT enligt uppgift har gjort.

text: Den granskning Justitiekanslern kan göra inom ramen för sin tillsynsverksamhet är begränsad. Justitiekanslern uttalar sig i princip aldrig om bedömningsfrågor, eftersom domstolar och myndigheter ska göra sina bedömningar självständigt. Granskningen är vidare inte avsedd att föregripa eller ersätta den prövning som kan ske i ordinarie ordning, t.ex. genom ett överklagande till en högre instans. Justitiekanslern kan inte heller ingripa i prövningen av ett enskilt ärende hos domstol och kan inte ge någon anvisning till domstolen om hur den bör agera i ett visst fall.

text: Justitiekanslern kommer mot denna bakgrund inte att vidta någon åtgärd inom ramen för sin tillsynsverksamhet med anledning av vad YT har anfört.