avgjordAv: Justitieombudsmannen Thomas Norling

nyckelord:
Beslutsmotivering, utformning av beslut
Serviceskyldighet

title: Försäkringskassan kritiseras för utformningen av fem beslut om utbetalning av assistansersättning. Myndigheten får även kritik för att inte ha uppfyllt sin serviceskyldighet

sammanfattning: Försäkringskassan har genom tre beslut för olika perioder avvisat den enskildes ansökningar om assistansersättning. Av motiveringarna till besluten framgår att Försäkringskassan trots allt prövat rätten till utbetalning för dessa perioder i sak. Det är av stor vikt att en myndighet är klar över skillnaden mellan att avslå och avvisa en ansökan och att en ansökan avvisas först när det inte är möjligt att pröva den i sak. Det framstår även som oklart vad som varit den egentliga motiveringen för besluten. Försäkringskassan har heller inte angett i beslutsmeningen vilken tidsperiod besluten rör. Det är särskilt viktigt att det är tydligt vad som omfattas av ett beslut när en myndighet under kort tid fattar flera beslut som rör olika tidsperioder. Försäkringskassan hade även kunnat formulera två beslut för andra tidsperioder på ett tydligare sätt. JO är sammantaget kritisk till den bristfälliga utformningen av samtliga fem beslut. I beslutet uttalar JO även att Försäkringskassan, inom ramen för sin serviceskyldighet, borde ha kontaktat assistansanordnaren under handläggningstiden och informerat om att ytterligare handlingar behövdes innan det var för sent att komplettera ansökningarna för respektive månad. Försäkringskassan får kritik för att ha underlåtit att göra det.

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO klagade AA på Försäkringskassan och förde fram bl.a. följande. BB beviljades ersättning för skäliga kostnader för personlig assistans av kommunen i augusti 2018. Han hade då redan ansökt om assistansersättning från Försäkringskassan och skickade löpande in tidsredovisningar, räkningar och uppgifter om de som anställts som personliga assistenter. Den 7 februari

text: 2019 beviljades han assistansersättning fr.o.m. augusti 2018. Försäkringskassan beslutade den 26 mars 2019 att avvisa BB:s ansökan om assistansersättning för september 2018 eftersom redovisningen inte var komplett. Samma dag beslutade Försäkringskassan att han inte fick assistansersättning för oktober

text: 2018 eftersom kommunen hade begärt ersättning med det belopp kommunen har betalat ut. Den 28 mars 2019 beslutade Försäkringskassan att avvisa ansökan om assistansersättning för november och december 2018 eftersom

text: kompletta handlingar inte hade skickats in i tid. Den 29 mars 2019 fick han ett brev från Försäkringskassan om att myndigheten övervägde att inte betala ut ersättning för januari 2019 eftersom de handlingar han hade skickat in inte var kompletta. Handlingarna skulle ha lämnats in senast den 5 mars 2019. Eftersom Försäkringskassan löpande hade fått in tidrapporter, räkningar och uppgifter om anställda assistenter borde myndigheten ha informerat om att handlingarna inte var kompletta innan sista dag för möjlig komplettering.

text: Utredning

text: JO begärde in och granskade handlingarna i ärendet. JO remitterade därefter anmälan till Försäkringskassan som uppmanades att särskilt yttra sig över utformningen av besluten om utbetalning av assistansersättning för september, oktober, november och december 2018 samt januari 2019. I sitt remissvar anförde Försäkringskassan följande.

text: Utredning

text: Den l augusti 2018 kom en ansökan om assistansersättning för BB in till Försäkringskassan. Samma dag kom även ett assistansavtal, en begäran om utbetalning samt en fullmakt in till myndigheten. Den 8 augusti skickades ett bekräftelsebrev till ombudet med ett förslag på tid för hembesök och information om att samtliga handlingar, inklusive räkningar, ska skickas in löpande senast den 5:e i andra månaden efter utförd assistans. Under tiden som Försäkringskassan utredde rätten till assistansersättning kom tidredovisningar, uppgifter om assistenter och två räkningar in från anordnaren. Den 13 december kom ett beslut om personlig assistans in från kommunen. Den 7 februari 2019 beslutade Försäkringskassan att bevilja BB assistansersättning. I beslutet angavs att rätten till assistansersättning fanns från och med augusti 2018. I beslutet fanns också information om att beloppet för assistansersättningen fastställs av regeringen varje år och vilket belopp som gällde för år 2018 och 2019. Den 18 februari ringde Försäkringskassans handläggare till ombudet för att fråga kring vissa oklarheter i de inlämnade underlagen. Ombudet skulle se över underlagen och handläggaren registrerade en bevakning i ärendet. I samtalet meddelade handläggaren också att det saknades räkningar för augusti, september, november, december 2018 samt januari 2019. Den 20 februari kom räkningar in för augusti och december. Samma dag kom även en begäran från kommunen in avseende ersättning för utförd personlig assistans för perioden augusti till och med december 2018. Den 21 februari tog handläggaren ställning till att registrera noll timmar för augusti 2018. Som anledning angavs att anordnaren inte kommit in med något underlag samt att kommunen begärt ersättning för en period som omfattar samma månad. Inget beslut skickades till anordnaren eller ombudet, men kommunen underrättades om att de skulle få hela den begärda ersättningen. Samma dag skickades ett kommuniceringsbrev till ombudet om att Försäkringskassan övervägde att betala ut ersättning till kommunen istället för till anordnaren för perioden september till och med december. Den 5 mars kom en räkning för januari in till Försäkringskassan och dagen efter bad handläggaren om en komplettering av underskriften. Den 11 mars ställde ombudet frågor via mejl om varför kommunen inte fått schablonbeloppet utbetalt. Handläggaren svarade per mejl den 13 mars och

text: förklarade att Försäkringskassan endast ersätter kommunen för de kostnader de redovisat. Den 14 mars kom räkningen med den kompletterade underskriften in till Försäkringskassan. Den 22 mars beslutade Försäkringskassan att inte bevilja ersättning för de timmar som redovisats för september 2018. Beslutsmeningen är formulerad som en avvisning och med information om att rätten till assistansersättning inte kommer att prövas. Beslutet är motiverat med att räkningen saknas men kommunens anspråk nämns i beskrivningen av ärendet. Den 26 mars beslutade Försäkringskassan att avslå samtliga yrkade timmar för oktober 2018. Beslutet motiverades med att det avser assistansersättning för retroaktiv tid och att kommunens begäran om ersättning därmed har företräde. Under beskrivningen av ärendet angavs att Försäkringskassan registrerat en utbetalning till kommunen i enlighet med inkomna fakturor. Den 28 mars beslutade Försäkringskassan att avvisa samtliga redovisade timmar för november och december 2018. Båda beslutsmeningarna är formulerade som avvisningar och besluten är motiverade med att redovisningarna är inkompletta eftersom det saknas en räkning. Kommunens anspråk omnämns i beskrivningen av ärendet. Den 29 mars skickade handläggaren ett kommuniceringsbrev till ombudet med anledning av att det saknades vissa uppgifter om assistenterna. Den 1–5 april kom de efterfrågade uppgifterna in till Försäkringskassan. Den 17 april beslutade Försäkringskassan att inte betala ut någon ersättning för januari 2019. Motiveringen till beslutet var att det saknades uppgifter som styrker assistentens anställning för den aktuella månaden och att dessa skulle ha varit Försäkringskassan tillhanda senast den 5 mars.

text: Försäkringskassans slutsatser

text: Försäkringskassan anser att beslutet för januari 2019 i sak är korrekt, eftersom handlingarna har kommit in för sent, men motiveringen att det saknas uppgifter är felaktig eftersom uppgifterna hade kommit in till Försäkringskassan vid beslutstillfället, men för sent för att kunna ligga till grund för utbetalning. Den troliga förklaringen till den felaktiga motiveringen är att handläggaren skrivit ett utkast i förhand, innan handlingarna kom in, och sedan glömt att ändra motiveringen när beslutet väl fattades. Detta är såklart inte acceptabelt. Beslutet för oktober 2018 är korrekt i sak men beslutsmotiveringen brister. Rätteligen borde beslutet ha motiverats med att ersättningen betalats ut till kommunen (jfr

text: 51 kap. 17 § socialförsäkringsbalken

text: ). De övriga besluten för 2018 är felaktigt utformade som avvisningar. Besluten borde i stället ha varit avslag med motiveringen att ersättningen betalats ut till kommunen (jfr ovan beträffande oktober månads beslut). Beslutsmeningarna innehöll inte heller information om vilken månad beslutet gällde, vilket också det utgör en brist. Sammanfattningsvis kan alltså sägas att besluten för månaderna september, oktober, november, december 2018 och januari 2019 uppvisat brister. Dock är effekterna av besluten är korrekta såtillvida att det inte skulle ha gjorts någon utbetalning till anordnaren för de aktuella månaderna. Försäkringskassan arbetar kontinuerligt med kvalitetsförbättringar på olika sätt, inte minst när det gäller kommunicerings- och beslutsbrev. Beslutsskrivning avseende utformning och innehåll diskuteras löpande flera gånger per år där vikten av att anpassa beslutsbreven till det enskilda ärendet diskuteras. Därutöver sker individuella återkopplingar till samtliga handläggare minst en gång per år där beslutsbreven är en viktig del. Alla handläggare genomgår en utbildning med fokus på beslutsbrevens utformning. I det aktuella fallet var beslutsbreven

text: bristfälliga, men de är inte representativa för beslutsbrev överlag. Samtal har ägt rum med den aktuella handläggaren. Andra brister i hanteringen är att handläggaren, vid samtalet den 18 februari 2019, borde ha förklarat att kommunen kommer få ersättning för alla månader under 2018 och även anledningen till det. Hen borde också vid samtalet ha varit tydlig med att alla handlingar för januari måste vara inne senast den 5 mars för att ersättning ska kunna betalas ut. Försäkringskassan beklagar den bristfälliga hanteringen av ärendet. AA gavs möjlighet att kommentera remissvaret.

text: Bedömning

text: Utformning av beslut

text: Rättslig reglering

text: I

text: 32 § första stycket förvaltningslagen (2017:900)

text: anges att ett beslut som kan antas påverka någons situation på ett inte obetydligt sätt ska innehålla en klargörande motivering, om det inte är uppenbart obehövligt. En sådan motivering ska innehålla uppgifter om vilka föreskrifter som har tillämpats och vilka omständigheter som har varit avgörande för myndighetens ställningstagande.

text: I uttrycket klargörande ligger att skälen måste presenteras på ett sådant sätt att de blir begripliga för den enskilde och så att hon eller han förstår hur myndigheten har resonerat i det enskilda fallet. Myndigheten ska alltså i motiveringen redovisa vilka omständigheter som den har tillmätt betydelse och hur den har värderat dessa (JO:s beslut den 17 februari 2020, dnr

text: För en enskild part är betydelsen av att myndigheten på ett öppet, tydligt och enkelt sätt klargör hur den har kommit fram till sitt beslut ofta avgörande för att parten ska kunna förstå beslutet. För den som har rätt att klaga på beslutet är en upplysande motivering av betydelse också för att de redovisade skälen antingen kan övertyga parten om att beslutet är korrekt eller ge underlag för ett överklagande. Myndigheternas skyldighet att motivera sina beslut är därmed ett centralt inslag i en förfarandereglering som syftar till att säkerställa grundläggande rättssäkerhetskrav för enskilda (

text: prop. 2016/17:180 s. 187

text: Av

text: 110 kap. 10 § socialförsäkringsbalken

text: (SFB) framgår att om en ansökan är så ofullständig att den inte kan läggas till grund för någon prövning i sak ska Försäkringskassan avvisa den.

text: Skyldigheten att avvisa en ansökan är begränsad till fall där det, trots vägledning från Försäkringskassans sida, inte går att få fram sådana uppgifter om de faktiska förhållandena att en meningsfull prövning över huvud taget är möjlig. Bestämmelsen ska tillämpas med viss försiktighet och endast då en ”saklig” prövning är meningslös. Med andra ord ska bestämmelsen om avvisning inte användas i de situationer en materiell prövning av ansökan är möjlig att göra. Om så är fallet ska ansökan inte avvisas utan avslås om

text: sökanden inte uppfyller kriterierna för att t.ex. beviljas den sökta förmånen (

text: prop. 2008/09:200 s. 553

text: Bedömning

text: Av utredningen framgår att Försäkringskassan under mars och april 2019 fattade fem beslut om utbetalning av assistansersättning för september, oktober, november och december 2018 samt januari 2019.

text: Genom besluten för september, november och december 2018 har Försäkringskassan avvisat BB:s ansökningar om assistansersättning. Av motiveringarna till besluten framgår att Försäkringskassan trots allt prövat rätten till utbetalning för dessa månader i sak eftersom det anges att redovisningen inte är komplett på grund av att vissa angivna handlingar saknas eller inte är underskrivna. Det är av stor vikt att en myndighet är klar över skillnaden mellan att avslå och avvisa en ansökan och att en ansökan avvisas först när det inte är möjligt att pröva den i sak, bl.a. eftersom processen vid ett överklagande av ett avvisningsbeslut bara rör rätten att få ansökan prövad i sak. I formuleringarna under rubriken ”Beskrivning av ärendet” anges att BB:s anordnare har ”valt att fakturera kommunen under tid före beslut vilket Försäkringskassan har ersatt kommunen för” och att BB därför inte kan få ersättning för assistanstimmarna som han har redovisat. Skrivningen utgör snarare en redogörelse för en avgörande omständighet än en beskrivning av ärendet. Det framstår även som oklart om den egentliga motiveringen för besluten är att redovisningen inte varit komplett eller att ersättningen har betalats ut till kommunen. Försäkringskassan har heller inte angett i beslutsmeningen vilken tidsperiod besluten rör, vilket är en brist. Det är särskilt viktigt att det är tydligt vad som omfattas av ett beslut när en myndighet under kort tid fattar flera beslut som rör olika tidsperioder. Besluten för september, november och december 2018 brister alltså i utformningen på flera sätt.

text: För oktober månad 2018 har Försäkringskassan prövat BB:s ansökan i sak. Jag instämmer dock i Försäkringskassans bedömning att motiveringen för beslutet hade kunnat formuleras tydligare och att det borde ha angetts att assistansersättningen hade betalats ut till kommunen.

text: Även ansökan för januari 2019 har prövats i sak. I beslutet anges som motivering att handlingar som styrker de personliga assistenternas anställning och dess omfattning inte har kommit in i tid till Försäkringskassan. Av beskrivningen framgår dock inte att de aktuella handlingarna hade kommit in till Försäkringskassan, låt vara för sent för att ligga till grund för ett beslut om att betala ut ersättning. Försäkringskassan borde ha angett i beskrivningen av ärendet vilka handlingar myndigheten hade tillgång till. Även detta beslut innehåller alltså brister i utformningen.

text: Sammantaget är jag kritisk till den bristfälliga utformningen av samtliga fem beslut. Det är även problematiskt att flera beslut som rör samma sakfråga och

text: som innehåller liknande omständigheter har formulerats på olika sätt. Jag har förståelse för om besluten har uppfattats som otydliga av BB och AA.

text: Serviceskyldighet

text: Rättslig reglering

text: En myndighet ska, enligt

text: 6 § andra stycket förvaltningslagen

text: , lämna den enskilde sådan hjälp att han eller hon kan ta till vara sina intressen. Hjälpen ska ges i den utsträckning som är lämplig med hänsyn till frågans art, den enskildes behov av hjälp och myndighetens verksamhet. I

text: 20 § första stycket förvaltningslagen

text: anges att om en framställning är ofullständig eller oklar ska en myndighet i första hand hjälpa den enskilde till rätta inom ramen för sin allmänna serviceskyldighet.

text: Assistansersättning som avser assistans som utförs innan beslut har fattats i ett ärende lämnas endast om den enskilde månadsvis under handläggningstiden redovisar till Försäkringskassan. Handlingar ska ha kommit in till Försäkringskassan senast den femte i andra månaden efter den månad som redovisats. Detta framgår av

text: 51 kap. 7 § socialförsäkringsbalken

text: och 8 § Försäkringskassans föreskrifter (

text: FKFS 2016:4

text: ) om assistansersättning.

text: Bedömning

text: Av handlingarna i ärendet framgår att assistansanordnaren i samband med att ansökan om assistansersättning lämnades in informerades om att samtliga handlingar skulle skickas in löpande och när de senast behövde skickas in. Anordnaren lämnade sedan in vissa handlingar, såsom räkningar och tidsredovisning, till Försäkringskassan under handläggningstiden. Det framgår inte att Försäkringskassan har haft några kontakter med assistansanordnaren eller sökanden under den aktuella perioden utöver ett telefonsamtal den 18 februari 2019 där handläggaren uppgav att räkningar saknades för augusti, september, november och december 2018 samt för januari 2019. I en journalanteckning anges att anordnaren skulle se över underlagen och en bevakning lades. Vid den tidpunkten var det dock för sent att lämna in kompletterande underlag för augusti till december 2018. Assistansanordnaren informerades inte heller om när handlingar för januari behövde vara inne för att ersättning skulle kunna betalas ut.

text: Enligt min mening borde Försäkringskassan, inom ramen för sin serviceskyldighet, ha kontaktat assistansanordnaren under handläggningstiden och informerat om att ytterligare handlingar behövdes innan det var för sent att komplettera för respektive månad. Försäkringskassan förtjänar kritik för att ha underlåtit att göra det.

text: Övrigt Vad AA har anfört i övrigt ger inte anledning till något uttalande från min sida. Ärendet avslutas.


publisher: Justitieombudsmannen

title: Uttalanden om Skatteverkets handläggningstider i två ärenden om återbetalning av mervärdesskatt och om vikten av att kunna följa ett ärende genom att ta del av dagboksblad eller liknande

org: jo

sammanfattning: Skatteverket beslutade att utreda ett bolags mervärdesskattedeklarationer och att skjuta upp återbetalningen av överskjutande ingående mervärdesskatt. När Skatteverket avslutade ärendena hade det gått två år och fyra månader respektive två år och tre månader sedan utredningarna inleddes. ChefsJO konstaterar att ärenden om sådan återbetalning är av förturskaraktär. Samtidigt har Skatteverket ett omfattande utredningsansvar, som i ärenden av aktuellt slag kan vara mycket tidskrävande. ChefsJO slår fast att det inte har förekommit några längre perioder av passivitet i handläggningen och att den utdragna processen till viss del har berott på att bolaget inte har tillhandahållit efterfrågat underlag. Vidare konstateras att Skatteverket har haft ett omfattande material att gå igenom. Trots det allmänna skyndsamhetskrav som gäller bedömer chefsJO att handläggningstiderna är godtagbara. ChefsJO vill också påminna om de uttalanden som han gjorde efter en inspektion av Skatteverket under våren 2023. Vid inspektionen uppmärksammades att de ärendehanteringssystem som Skatteverket använder är utformade på ett sätt som kan göra det svårt att överblicka vad som har hänt i ett enskilt ärende. ChefsJO framhåller vikten av att kunna följa ett ärende genom att ta del av ett dagboksblad eller liknande. Detta har betydelse dels för att den enskilde ska kunna ta till vara sin rätt, dels för att en tillsynsmyndighet ska kunna granska ärendets hantering i efterhand.

text: Anmälan

type: rubrik

text: I en anmälan som kom in till JO den 6 juli 2022 förde AA, i egenskap av ombud för Telecom care Nordic AB (bolaget), fram klagomål mot Skatteverket. Han anförde bl.a. följande.

type: stycke

text: Skatteverket utreder bolagets mervärdesskattedeklarationer för april, september och oktober 2020. Granskningen har pågått sedan september 2020 och är fortfarande inte avslutad. Av dagboksblad utskrivet i maj 2022 framgår att Skatteverket inte har vidtagit några handläggningsåtgärder sedan december 2021. Fördröjningen har fått stora negativa konsekvenser för bolaget, som nu

text: har över 27 miljoner kronor inlåsta på sitt skattekonto. Skatteverket har dröjt med att besvara en skrivelse som han skickade den 30 maj 2022.

text: AA bifogade bl.a. Skatteverkets förteckningar över diarieförda dokument respektive ej diarieförda dokument i två ärenden.

text: Utredning

text: Anmälan remitterades till Skatteverket som yttrade sig den 24 november 2022. Yttrandet finns tillgängligt hos JO.

text: Skatteverket anförde i huvudsak följande.

text: Skatteverket har haft skäl att kontrollera om de objektiva förutsättningarna enligt

text: mervärdesskattelagen

text: är uppfyllda, samt om det förekommit mervärdesskattebedrägerier i något led av de transaktionskedjor som bolaget redovisat att det deltagit i. Till följd av den pågående granskningen beslutade Skatteverket att skjuta upp återbetalningen av överskjutande ingående mervärdesskatt. Inledningsvis inriktades utredningen på att skicka förelägganden och förfrågningar till bolaget och att granska svaren och dokumentationen som bolaget lämnade in. Eftersom svaren var bristfälliga och svåra att tolka beslutade Skatteverket att genomföra en revision avseende 2020 för att komma vidare i utredningen. Redan när revisionen inleddes i juni 2021 begärde Skatteverket att få del av verifikationer och filer ur e-hanteringssystemet. Först i slutet av 2021 fick Skatteverket del av dessa.

text: Den aktuella typen av skatteutredning, som innefattar att utreda olika led i en affärskedja och begära handräckning från andra länder, tar i regel lång tid. Bolagets dokumentation har varit bristfällig, vilket avsevärt har fördröjt utredningsarbetet. Skatteverket har fortlöpande vidtagit handläggningsåtgärder för att få in nödvändigt underlag. Under perioden april till oktober 2020 sålde bolaget varor för 167 miljoner kronor. Underlaget har därför varit mycket omfattande. Utredningen har bedrivits så skyndsamt som har varit möjligt utifrån givna förutsättningar. Handläggningstiden är inte anmärkningsvärt lång i förhållande till ärendets komplexa karaktär. Det har inte heller varit möjligt att fatta delbeslut om den ingående överskjutande mervärdesskatten, eftersom dokumentationen genomgående har varit bristfällig.

text: När det gäller det e-postmeddelande som bolagets ombud skickade till en sektionschef den 30 maj 2022 har det framkommit att sektionschefen uppgav att han skulle försöka återkomma med ett skriftligt svar samma vecka men glömde att göra detta innan han gick på semester. Han svarade först den 19 juli 2022. Dröjsmålet beror på ett beklagligt förbiseende och hanteringen innebär en brist i handläggningen av ärendet.

text: AA fick tillfälle att kommentera Skatteverkets remissvar.

text: Därefter begärde JO in upplysningar från Skatteverket, varvid följande framkom. Den 9 december 2022 skickade Skatteverket ett förslag till beslut till bolaget. Sista dag för svar var den 2 januari 2023. Inga synpunkter inkom från bolaget. Den 2 februari 2023 meddelade Skatteverket sitt beslut.

text: JO begärde in Skatteverkets beslut om mervärdesskatt för perioderna januari till oktober 2020. Av beslutet framgår bl.a. att bolaget ska betala ca 37 miljoner kronor i mervärdesskatt.

text: Bedömning

text: Handläggningstiden I

text: 9 § förvaltningslagen (2017:900)

text: anges att ett ärende ska handläggas så enkelt, snabbt och kostnadseffektivt som möjligt utan att rättssäkerheten eftersätts. Ärenden som gäller återbetalning av överskjutande ingående mervärdesskatt är av förturskaraktär (se 14 kap. 5 § skatteförfarandeförordningen [2011:1261] och RÅ 85 2:77).

text: Av

text: 23 § förvaltningslagen

text: framgår att en myndighet ska se till att ett ärende blir utrett i den omfattning som dess beskaffenhet kräver. I fråga om skatteärenden anges i

text: 40 kap. 1 § skatteförfarandelagen (2011:1244)

text: att Skatteverket ska se till att ärendena blir tillräckligt utredda. En av grundprinciperna i taxeringsförfarandet är att ärendena ska utredas hos Skatteverket. Ett ärende ska i princip vara färdigutrett innan det når domstol (se

text: prop. 2010/11:165 s. 409

text: Eftersom förvaltningsärendens art och komplexitet varierar är det inte möjligt att ange en genomsnittlig normaltid för ärendehandläggning som kan tjäna som tumregel för alla typer av förvaltningsärenden. I flertalet fall bör dock handläggningstidens längd i första hand påverkas av hur komplicerade ärendena är att utreda, hur snabba parterna är med att tillhandahålla behövligt underlag för myndighetens prövning, hur många parter handläggningen involverar och liknande omständigheter som påverkar ärendets omfattning. Om beslutet i ett ärende har stor inverkan på den enskildes personliga eller ekonomiska förhållanden har den enskilde normalt anledning att ställa höga krav på snabb handläggning (se t.ex. JO 2018/19 s. 662, dnr

text: , samt mitt beslut den 25 mars 2022, dnr 998-2021 och 1610-2021).

text: Av utredningen framgår att de två aktuella ärendena inleddes hos Skatteverket i september 2020 respektive november 2020. Skatteverket meddelade sitt beslut den 2 februari 2023. Handläggningstiderna var alltså ca två år och fyra månader respektive två år och tre månader.

text: Som framgår ovan är ärenden som gäller återbetalning av överskjutande ingående mervärdesskatt av förturskaraktär. Samtidigt har Skatteverket ett omfattande utredningsansvar, som i ärenden av detta slag kan vara mycket tidskrävande. Skatteverket har framhållit att det i detta fall har varit nödvändigt att kontrollera bl.a. om det förekommit mervärdesskattebedrägerier i något led av de transaktionskedjor som bolaget redovisat att det deltagit i.

text: Skatteverkets remissvar och de inlämnade förteckningarna visar att myndigheten, under den inledande handläggningen av ärendena, löpande har skickat förelägganden och frågor till bolaget i syfte att få in det underlag som krävts för bedömningen. Den 7 juni 2021 beslutade Skatteverket om revision av bolaget.

text: När det gäller den därefter följande handläggningen har det bl.a. framkommit att Skatteverket, i anslutning till beslutet om revision i juni 2021, uppmanade bolaget att ge in vissa filer ur e-hanteringssystemet. Därefter påminde myndigheten bolaget om filerna vid två tillfällen. Till slut inhämtades de efterfrågade filerna av Skatteverkets it-revisorer i december 2021.

text: Efter den 15 december 2021 finns det, som AA framhållit, inga anteckningar om vidtagna handläggningsåtgärder i de förteckningar som Skatteverket tillhandahållit sedan han begärt ut dagboksbladen. Skatteverket har dock i sitt remissvar uppgett att myndigheten, efter det att filerna inhämtades, bl.a. har skickat ett flertal framställningar om handräckning till skattemyndigheter i andra EU-länder. Det har framkommit att Skatteverket har inväntat svar från de utländska myndigheterna och att det sista svaret inkom i juni 2022. Vidare har Skatteverket framhållit att underlaget har varit mycket omfattande. Av remissvaret framgår att myndigheten har haft att gå igenom över 7 000 kundfakturor och kontrollera om dessa är bokförda och redovisade.

text: Jag kan konstatera att det inte har förekommit några längre perioder av passivitet i handläggningen. Vidare har det inte framkommit annat än att de åtgärder som vidtagits har varit nödvändiga av utredningsskäl. Den utdragna processen beror också till viss del på att bolaget inte har tillhandahållit det underlag som Skatteverket har efterfrågat. Det har visserligen gått ca fem månader från det att det sista svaret från en utlandsmyndighet kom in till Skatteverket till dess att myndigheten höll en preliminär slutgenomgång med bolaget. Skatteverket har emellertid haft ett omfattande material att gå igenom. Av betydelse är också att revisionen har avsett bolagets redovisning av mervärdesskatt för hela kalenderåret 2020 och att det, enligt Skatteverkets uppfattning, inte har varit möjligt att fatta delbeslut. Min bedömning är därför – trots det allmänna skyndsamhetskrav som gäller för återbetalning av mervärdesskatt – att handläggningstiderna är godtagbara i detta fall. Jag saknar därmed skäl att kritisera Skatteverket i denna del. Dröjsmål med att besvara bolagets skrivelse I

text: 6 § förvaltningslagen

text: anges följande. En myndighet ska se till att kontakterna med enskilda blir smidiga och enkla. Myndigheten ska lämna den enskilde sådan hjälp att han eller hon kan ta till vara sina intressen. Hjälpen ska ges i den utsträckning som är lämplig med hänsyn till frågans art, den enskildes behov av hjälp och myndighetens verksamhet. Den ska ges utan onödigt dröjsmål.

text: Av handlingarna framgår att AA den 30 maj 2022 lämnade in en skrivelse till en sektionschef vid Skatteverket. Han uppgav bl.a. att han förväntade sig svar om en planerad tid för beslutet. Den 8 juni skickade sektionschefen ett

text: e-postmeddelande till AA och uppgav att han skulle försöka återkomma med ett skriftligt svar på skrivelsen samma vecka. Så skedde emellertid inte utan sektionschefen svarade först den 19 juli.

text: Skatteverket har medgett att dröjsmålet med att besvara skrivelsen utgör en brist i handläggningen. Jag instämmer i den bedömningen. Skatteverket förtjänar viss kritik för sin hantering.

text: Avslutande synpunkter Avslutningsvis noterar jag att de förteckningar som Skatteverket tillhandahöll i april 2022, sedan AA begärt ut dagboksblad, gav intrycket av att myndigheten inte hade vidtagit några handläggningsåtgärder sedan den 15 december 2021. Det var först sedan JO beslutat att granska handläggningen av ärendena och remitterat anmälan till Skatteverket som det framkom att myndigheten hade vidtagit åtgärder även efter nämnda datum, bl.a. genom att skicka framställningar om handräckning till skattemyndigheter i andra EU-länder. Det har inte framkommit om, och i så fall var, Skatteverket har diariefört dessa framställningar och andra händelser eller åtgärder som vidtagits efter den 15 december 2021. Jag konstaterar att det beslut som Skatteverket meddelade i februari 2023 har ett annat ärendenummer än de förteckningar som AA har bifogat sin anmälan.

text: I detta sammanhang vill jag hänvisa till de uttalanden som jag gjorde efter en inspektion av Skatteverket, skatteavdelningen, skatteområde 5, i mars 2023. Vid inspektionen uppmärksammade jag att de olika ärendehanteringssystem som Skatteverket använder – ibland samtidigt – är utformade på ett sätt som kan göra det svårt att överblicka vad som har hänt i ett enskilt ärende. Jag uttalade att detta är bekymmersamt, eftersom det kan vara avgörande för att en enskild ska kunna ta till vara sin rätt att den enskilde kan förstå vad som sker i ärendet. En tydlig dokumentation som är lätt att följa är också en förutsättning för att myndighetens hantering i efterhand ska kunna granskas av en tillsynsmyndighet. Jag uttalade också att jag förutsätter att Skatteverket ser över vilka åtgärder som kan vidtas för att göra det lättare för utomstående att få insyn i myndighetens handläggning (se inspektionsprotokoll i ärende med dnr 2114-2023).

text: Jag vill påminna om de uttalanden som jag gjorde efter inspektionen. Att kunna följa ett ärende genom att ta del av ett dagboksblad eller liknande har betydelse inte bara för den enskilde och inte bara vid en närmare granskning av ett ärende. Överblicken av ett ärende är viktig också för att tillsynsmyndigheten över huvud taget ska kunna ta ställning till om handläggningen av ett ärende behöver granskas eller inte.

type: avgorande


avgjordAv: Mats Melin

nyckelord:
Förundersökning
Långsam handläggning

title: Kritik mot Polismyndigheten i Skåne och åklagare vid Åklagarmyndigheten, åklagarkammaren i Kristianstad, för långsam handläggning av en förundersökning

text: Anmälan

text: AA framförde i en anmälan till JO klagomål mot Polismyndigheten i Skåne med anledning bl.a. av handläggningen av ett ärende om misshandel m.m. Han var vidare missnöjd med Kristianstads tingsrätts handläggning av ett brottmål samt med domen i målet.

text: Utredningen

text: Kristianstads tingsrätts dom den 4 oktober 2006 i mål B 502-05, diarieblad i ärende 306A-399-05 vid åklagarkammaren i Kristianstad samt handlingar i polismyndighetens ärende K26337-05 infordrades och granskades. Muntliga upplysningar inhämtades också.

text: Av utredningen framgick bl.a. följande.

text: Den 26 februari 2005 gjordes en polisanmälan om bl.a. misshandel, ofredande och sexuellt utnyttjande av underårig. Förundersökning inleddes samma dag och AA antecknades som skäligen misstänkt. Målsäganden var under 18 år. Kammaråklagaren BB vid åklagarkammaren i Kristianstad var förundersökningsledare.

text: Under februari och mars 2005 hölls förhör med målsäganden, vittnen samt med AA som den 1 mars 2005 delgavs misstanke om misshandel, olaga hot, ofredande och sexuellt utnyttjande av underårig. Han anhölls samma dag och försattes på fri fot den 3 mars 2005. Den 2 mars 2005 verkställdes en husrannsakan i AA:s bostad, varvid bl.a. en dator och en mobiltelefon togs i beslag. Beslagen hävdes genom beslut den 7 februari 2006. Den 11 april 2006 beslutade BB att väcka åtal mot AA för misshandel.

text: Muntliga upplysningar inhämtades från BB som upplyste i huvudsak följande.

text: Ärendet har handlagts av personal vid polisens kriminaljour men det har tidvis inte varit utdelat till någon handläggare. Ärendet handlades fram till maj 2005 av två kvinnliga poliser som höll flera förhör. Dessa handläggare var därefter föräldra-

text: lediga och ärendet lottades på rotelchefen CC men det kom i praktiken att ligga i balans. Den 1 november 2005 övertogs ärendet av en polisman, DD, som tillfälligt arbetade på enheten. Under tiden maj-november 2005 skickade BB en skriftlig påminnelse till polisen för att ärendet skulle lämnas till en handläggare. Påminnelsen skickade hon i augusti 2005. Hon vet att hon även muntligt vid flera tillfällen påminde CC om ärendet – bl.a. i samband med att hon som ”dagåklagare” hade kontakt med CC i andra ärenden. När det gäller krimjouren har det förts en dialog med polisledningen eftersom det har varit ett allmänt problem med handläggningstider i ärenden i vilka det inte funnits frihetsberövade personer. Hon minns inte om hon tagit upp just detta ärende med sin chef på åklagarkammaren men det allmänna problemet har varit väl känt och det har nu skett en förbättring. Under november 2005 hade hon flera muntliga kontakter med DD angående ärendet. I december 2005 lottades ärendet åter igen på CC och den 1 februari 2006 lottades det till en handläggare. BB kontaktade handläggaren och efter ytterligare förhör slutredovisades ärendet den 26 februari 2006. BB fick förundersökningsprotokollet den 3 mars 2006. Hennes arbetsbelastning var då sådan att det dröjde till den 11 april 2006 innan hon väckte åtal. Eventuellt var hon under den tiden även i kontakt med målsägandebiträdet inför sitt beslut i åtalsfrågan.

text: I februari 2005 togs den misstänktes dator i beslag vid en husrannsakan. Avsikten med beslaget var att en genomgång av datorn skulle ske för att söka bevis. Hon har inte något skriftligt direktiv i akten men såvitt hon minns lämnades muntligt direktiv i anslutning till att datorn tagits i beslag. Hos polismyndigheten har det varit problem med långa väntetider för genomgång av datorer. Det har varit en stor tillströmning av beslagtagna datorer och få poliser som har kompetens att undersöka datorerna. Detta har orsakat stora problem. I november 2005 var datorn fortfarande inte undersökt och hon försökte då få förtur hos polisen. Den 7 februari 2006 hävde hon beslaget av datorn. Hon minns inte om den då var genomgången eller om hon hävde beslaget ändå på grund av att hon bedömde att den inte kunde vara beslagtagen längre. Hon har inte hittat någon notering i akten om vad genomgången möjligen resulterat i men det är möjligt att hon fått ett muntligt besked om att inget av intresse för utredningen hittats och att hon därefter hävde beslaget. Även frågan om långa väntetider för undersökning av datorer har varit aktuell på ledningsnivå och BB har för sin del tagit upp frågan med sin kammarchef. Från polisens sida har man förklarat att det varit en stor tillströmning av beslag av datorer och att det är få som har kompetens att arbeta med undersökningarna.

text: Ärendet remitterades därefter till polismyndigheten som anmodades att lämna upplysningar och yttrande över handläggningen av ärendet. Eftersom det framkommit att det vid polismyndigheten synes vara problem med långa handläggningstider för undersökningar av datorer skulle upplysningarna och yttrandet omfatta även denna fråga.

text: Polismyndigheten (biträdande länspolismästaren EE) kom in med ett remissvar och anförde i huvudsak följande.

text: Upplysningar från Polisområde Nordöstra Skåne

text: FF, född 1989, gjorde vid ett personligt besök på polisstationen i Kristianstad (Närpolisområde Kristianstad vid Polisområde Nordöstra Skåne) den 26 februari 2005 en anmälan mot AA. I samband med anmälan framkom sådana uppgifter att AA antecknades som skäligen misstänkt för sexuellt utnyttjande av underårig, misshandel, olaga hot, hemfridsbrott och ofredande. Vid anmälningstillfället ingav FF också en ansökan om besöksförbud gentemot AA. Efter anmälningsupptagning och målsägandeförhör kontaktades jouråklagaren som inträdde som förundersökningsledare. Enligt åklagarens direktiv genomfördes ett förnyat förhör med målsägaren. Den 27 februari 2005 tog utredaren en förnyad kontakt med jouråklagaren. Denne lämnade då direktiv om att ett vittne skulle höras och att beroende på vad som framkom under förhören skulle den misstänkte antingen kallas eller hämtas till förhör. Den 1 mars 2005 hämtades AA till förhör och delgavs misstanke om brott. Chefsåklagaren Pär Andersson beslutade att AA skulle anhållas och att en husrannsakan skulle genomföras i AA:s bostad i syfte att eftersöka dator och mobiltelefon. Den 2 mars 2005 verkställdes husrannsakan. Mobiltelefon och dator togs i beslag. Samma dag sändes det beslagtagna godset till Länskriminalavdelningen i Malmö med en begäran om teknisk undersökning. Den 3 mars 2005 försattes AA på fri fot av kammaråklagaren BB och han meddelades i samband därmed ett besöksförbud. Den 11 april 2005 tog utredningsmannen kontakt med Länskriminalavdelningen i Malmö för att kontrollera hur det gick med den tekniska undersökningen. Den 17 maj 2005 återkom GG vid Länskriminalavdelningen till polisområdet via epost, GG förklarade att situationen i Skåne var näst intill ohållbar och att det skulle dröja cirka sex månader, kanske mer, innan datorn och mobiltelefonen skulle kunna undersökas. Samtidigt upplyste GG om att såväl Polisområde Malmö som Polisområde Mellersta Skåne höll på att bygga upp en verksamhet för att kunna ta emot datorer och mobiltelefoner för teknisk undersökning. Huruvida någon kontakt togs från Polisområde Nordöstra Skånes sida med något av dessa polisområden framgår inte av handlingarna i ärendet. Den 23 augusti 2005 skickade kammaråklagaren BB en påminnelse i ärendet till polisområdet. Den 14 november 2005 skickades från polisområdet till Länskriminalavdelningen en förtursbegäran angående undersökning av datorn och mobiltelefonen. Den 5 januari 2006 redovisades resultatet av den tekniska undersökningen avseende datorn till polisområdet och den 9 januari 2006 redovisades även resultatet avseende mobiltelefonen. Den 7 februari 2006 beslutade kammaråklagare BB att lägga ned förundersökningen såvitt avsåg misstankarna om sexuellt utnyttjande av underårig, olaga hot och hemfridsbrott. Den 26 februari 2006 genomfördes ett förhör med AA då han också delgavs utredningen enligt

text: 23 kap 18 § rättegångsbalken

text: . Den 11 april 2006 väcktes åtal mot AA.

text: Upplysningar från Länskriminalavdelningen

text: Undersökningar av IT-media genomförs i första hand vid Länskriminalavdelningens tekniska rotel, men även till viss del vid polisområdena. Vid tekniska roteln prioriteras regelmässigt ärenden med frihetsberövade samt ungdomsärenden. Den som beställer en undersökning måste klargöra att det rör sig om ett förtursärende. Materialet hamnar annars bland de icke prioriterade ärendena. Volymerna har ökat kraftigt och undersökningarna har blivit allt mer komplicerade

text: och därmed mer tidskrävande. Även vad gäller förtursärenden kan därför uppstå väntetider. Materialet från Polisområde Nordöstra Skåne inkom till Länskriminalavdelningen den 3 mars 2005. Någon begäran om förtur registrerades inte vid tillfället. Ärendet behandlades med förtur först efter det att en sådan begäran kom in till Länskriminalavdelningen från polisområdet den 14 november 2005. Undersökningen påbörjades senast den 18 november 2005 och redovisades den 9 januari 2006. Snabbare än så är det knappast möjligt att genomföra den typen av undersökning. Ärendet öppnades åter den 15 februari 2006 för komplettering och redovisades samma dag.

text: Tillämpliga bestämmelser

text: Enligt

text: 23 kap. 4 § andra stycket rättegångsbalken

text: skall en förundersökning bedrivas så skyndsamt som omständigheterna medger. Enligt

text: 2 a § förundersökningskungörelsen (1947:948)

text: skall en förundersökning där målsägaren vid tiden för anmälan inte fyllt 18 år bedrivas särskilt skyndsamt om brottet riktats mot målsägarens liv, hälsa, frihet eller frid och det för brottet är föreskrivet fängelse i mer än sex månader. Förundersökningen skall vara avslutad och beslut fattat i åtalsfrågan så snart det kan ske och inom tre månader efter den tidpunkt då det finns någon som är skäligen misstänkt för brottet. Tidsfristen får överskridas endast om det är motiverat med hänsyn till utredningens beskaffenhet eller andra särskilda omständigheter.

text: Yttrande

text: Det kan konstateras att handläggningen av ärendet inte motsvarar de krav som ställs i

text: rättegångsbalken

text: och

text: förundersökningskungörelsen

text: med avseende på skyndsamhet. Polismyndigheten bedömer att ärendet initialt bedrevs med föreskriven skyndsamhet. Det saknas enligt polismyndigheten anledning att anmärka på handläggningen fram till dess att datorn och mobiltelefonen överlämnades till Länskriminalavdelningen för undersökning. Även de utredningsåtgärder som vidtogs efter redovisningen av den tekniska undersökningen har enligt polismyndigheten skett med föreskriven skyndsamhet. Det står klart att polisområdet i samband med att datorn och mobiltelefonen överlämnades till Länskriminalavdelningen inte begärde att ärendet skulle hanteras med förtur. Med hänsyn till att ärendet enligt

text: 2 a § förundersökningskungörelsen

text: skulle bedrivas med särskild skyndsamhet borde så naturligtvis ha skett. Det har ålegat polisområdet att i egenskap av ansvarig för utredningen bevaka de tidsfrister som följer av lag och annan författning. Även om en komplicerad teknisk undersökning skulle kunna utgöra skäl att överskrida den tidsfrist som följer av den nämnda bestämmelsen i

text: förundersökningskungörelsen

text: , kan den utredningstid som nu varit i fråga självfallet inte anses försvarlig. För det fall Länskriminalavdelningen inte har kunnat biträda vid utredningen med tillräcklig grad av skyndsamhet, har det ålegat polisområdet att undersöka förutsättningarna att få undersökningen genomförd på annat sätt. Vad gäller handläggningen av ärendet vid Länskriminalavdelningen kan konstateras att undersökningen, även med beaktande av att det inledningsvis inte hanterats som ett förtursärende, tagit oacceptabelt lång tid. Frågan om långa handläggningstider vid teknisk undersökning av bl.a. datorer vid Länskriminalavdelningen har uppmärksammats av myndigheten. Chefen för Länskriminalavdelningen har förklarat att han har för avsikt att förstärka den aktuella enheten med ytterligare handläggare. Polismyndigheten har därtill den 7 februari 2007 tillsatt en utredning som har i uppdrag att föreslå en ny handläggningsordning med avseende på de tekniska undersökningarna. Ett syfte med utredningen är att åstadkomma ett bättre samlat resursutnyttjande vid myndighetens fem polisområden och Länskriminalavdelningen. Uppdraget skall redovisas vid utgången av april 2007.

text: AA yttrade sig över remissvaret.

text: Rättslig reglering

text: Av

text: [FUK] framgår att en förundersökning i vilken målsäganden vid tiden för anmälan inte fyllt 18 år skall bedrivas särskilt skyndsamt, om brottet riktats mot målsägandens liv, hälsa, frihet eller frid och det för brottet är föreskrivet fängelse mer än sex månader. Förundersökningen skall vara avslutad och beslut fattat i åtalsfrågan så snart det kan ske och inom tre månader efter den tidpunkt då det finns någon som är skäligen misstänkt för brottet. Tidsfristen får överskridas endast om det är motiverat med hänsyn till utredningens beskaffenhet eller andra särskilda omständigheter. Bestämmelsen ger således ett utrymme för att i undantagsfall överskrida den föreskrivna tremånadersfristen.

text: Enligt 1 a § andra stycket FUK har undersökningsledaren ansvar för förundersökningen i dess helhet. Han skall se till att utredningen bedrivs effektivt och att den enskildes rättssäkerhetsintresse tas tillvara.

text: Bedömning

text: Med anledning av AA:s klagomål mot Kristianstads tingsrätts dom vill jag inledningsvis nämna att domstolarnas självständighet i den dömande verksamheten är fastslagen i grundlag och att JO därför är återhållsam med uttalanden om bedömningar i domar och andra domstolsavgöranden. Klagomålen i den delen ger inte anledning till någon ytterligare åtgärd eller något uttalande från min sida.

text: Förundersökningen avsåg misstankar om misshandel m.m. Målsäganden var under 18 år. Den 26 februari 2005 antecknades en person som skäligen misstänkt och den frist om tre månader som anges i 2 a § FUK började då att löpa. Åtal skulle således, om det inte funnits skäl att överskrida fristen, ha varit väckt i slutet av maj 2005.

text: Av utredningen framgår att det inledningsvis hölls förhör med målsäganden, vittnen och den misstänkte. Förhören hölls under februari-mars 2005. Därefter hölls inga förhör förrän den 26 februari 2006 när den misstänkte hördes och delgavs utredningen enligt

text: 23 kap. 18 § rättegångsbalken

text: . Åtal väcktes den 11 april 2006.

text: Förutom förhör skulle under utredningens gång en teknisk undersökning genomföras av den dator m.m. som tagits i beslag. Det beslagtagna godset sändes för undersökning till länskriminalavdelningen i mars 2005. Som polismyndigheten också anfört borde redan då ha angetts att ärendet skulle hanteras med förtur eftersom fristen i 2 a § FUK löpte. I maj 2005 fick utredaren information om att den tekniska undersökningen kunde dröja upp emot ett halvår. Det har inte framkommit om den informationen vidarebefordrades till BB. Det var emellertid först i november 2005 som hon begärde att undersökningen skulle ske med förtur. Undersökningen redovisades först i januari 2006. Det är oacceptabelt med en så lång handläggningstid, i synnerhet mot bakgrund av den tremånadersfrist som gällde för handläggningen – men även då dröjsmålet medförde att den miss-tänkte under lång tid inte kunnat disponera sin dator.

text: Polismyndigheten har upplyst att frågan om långa handläggningstider vid teknisk undersökning av bl.a. datorer vid länskriminalavdelningen har uppmärksammats inom myndigheten och att avsikten är att den aktuella enheten skall förstärkas med ytterligare en handläggare. Vidare har upplysts att det tillsatts en utredning som har i uppdrag att föreslå en ny handläggningsordning med avseende på de tekniska undersökningarna. Jag utgår från att de vidtagna åtgärderna medför att handläggningstiderna blir kortare och att ytterligare åtgärder annars vidtas.

text: När det sedan gäller BB:s handläggning konstaterar jag att det finns endast en dokumenterad påminnelse i ärendet och att det dröjde till november 2005 innan hon begärde förtur beträffande den tekniska utredningen. Hon borde ha varit mer aktiv i sina försök att driva utredningen framåt särskilt eftersom fristen i 2 a § FUK gällde för handläggningen.

text: Sammanfattningsvis anser jag att utredningen, även med beaktande av att det på grund av den tekniska utredningen kan ha funnits skäl att överskrida fristen något, tagit allt för lång tid. Polismyndigheten förtjänar kritik för sin långsamma handläggning av ärendet. BB kan heller inte undgå viss kritik för sin bristande aktivitet.

text: Vad AA anfört i övrigt motiverar inte något uttalande från min sida.

text: Ärendet avslutas.


avgjordAv: Hans-Gunnar Axberger

title: Kritik mot Migrationsverket som i flera fall förordnat offentligt biträde alltför sent

text: Anmälan

text: AA anmälde i en skrivelse Migrationsverket. I anmälan angavs i huvudsak följande.

text: Migrationsverket har i ett antal ärenden förordnat AA som offentligt biträde först då all utredning i ärendet var genomförd. Han har flera gånger påtalat det felaktiga i att Migrationsverket inte i ett tidigare skede förordnar offentligt biträde, men har inte fått någon förståelse för denna synpunkt. Enligt AA har de upprättade ansökningsprotokollen i de aktuella ärendena varit av sådan standard att frågan om behovet av offentligt biträde hade kunnat avgöras redan efter den utredningen.

text: Utredning

text: Anmälan remitterades till Migrationsverket för utredning och yttrande. I sitt remissvar anförde Migrationsverket genom generaldirektören BB i huvudsak följande.

text: Tidpunkten för förordnande av offentligt biträde m.m.

text: Ett offentligt biträde bör förordnas för sökanden så snart det är utrett att det föreligger förutsättningar härför enligt

text: 18 kap. 1 § utlänningslagen

text: . Det krävs emellertid viss utredning innan ett sådant ställningstagande låter sig göras. Företas muntlig utredning sedan ett offentligt biträde förordnats bör denne självfallet beredas möjlighet att närvara vid utredningen. I vissa ärenden är det dock inte nödvändigt att företa ytterligare muntlig utredning sedan offentligt biträde förordnats. Så kan exempelvis vara fallet då kravet på muntlighet redan är uppfyllt då det offentliga biträdet förordnas och det är fråga om ett s.k. tillräcklighetsärende; dvs. ett ärende som inte innefattar trovärdighetsaspekter och där sökandens berättelse kan läggas till grund för Migrationsverkets avgörande. Jag övergår nu till att kommentera Migrationsverkets handläggning av de ärenden som den aktuella JO-anmälan avser.

text: Ärende nr 9-219475 m.fl.

text: Ärendet rör en familj hemmahörande i Ryssland och kan inte betecknas som ett s.k. trovärdighetsärende. Migrationsverket har inte ifrågasatt den redogörelse som familjen lämnat till stöd för sitt åberopade skyddsbehov och har lagt deras berättelse till grund för beslutet. Det offentliga biträdet har i inlagan som föregick beslutet inte

text: åberopat några nya omständigheter och har inte heller yrkat ytterligare muntlig handläggning eller begärt anstånd med att inkomma med skriftlig bevisning. Med hänvisning till vad jag anfört ovan anser jag att detta ärende har handlagts korrekt även om det offentliga biträdet förordnades först efter den muntliga utredningen och följaktligen inte närvarat vid densamma.

text: Ärende nr 10-957222 och 10-957229

text: Ärendet rör en man och dennes 12-årige son, båda hemmahörande i Yemen. Ärendet får anses vara ett s.k. trovärdighetsärende, varför en muntlig utredning lämpligen borde ha hållits med ett offentligt biträde närvarande. – – –

text: Ärende nr 10-989734 m.fl.

text: Ärendet rör en familj hemmahörande i Azerbajdzjan. Även detta ärende får anses vara ett s.k. trovärdighetsärende. En muntlig utredning med ett offentligt biträde närvarande borde således ha hållits.

text: Ärende nr 11-012809

text: Ärendet rör en ensamstående man hemmahörande i Libyen. Ärendet får anses vara ett s.k. trovärdighetsärende. En muntlig utredning med ett offentligt biträde närvarande borde därför ha hållits även i detta ärende.

text: Ärende nr 11-021061

text: Ärendet rör en ensamstående man hemmahörande på Västbanken. Ärendet kan inte anses vara ett rent s.k. trovärdighetsärende. Med beaktande av de brister i asylberättelsen som påtalas i Migrationsverkets beslut, borde ändock en muntlig utredning med ett offentligt biträde närvarande ha hållits. Jag medger således att Migrationsverket i fyra av de anmälda ärendena lämpligen borde ha förordnat offentligt biträde för sökandena tidigare än vad som varit fallet, alternativt föranstaltat om ytterligare muntlig utredning sedan offentligt biträde förordnats. Samtliga ärenden är nu föremål för överprövning i migrationsdomstol. Såvitt jag kan bedöma har de brister i handläggningen som sålunda framkommit inte påverkat utgången i ärendena vid verket. Det förtjänar också att nämnas att verket inte i något av de anmälda ärendena har avslagit något yrkande om ytterligare muntlig utredning eller om ytterligare tid för att inge kompletterande bevisning. Enligt min mening är det inte tillfredsställande att i asylärenden med trovärdighetsaspekter underlåta att hålla en muntlig utredning med ett offentligt biträde närvarande som kan ta tillvara den sökandes intressen, exempelvis genom att hjälpa sökanden att förklara de oklarheter och tveksamheter som verket påtalar. Den form av beredning som skett i de anmälda ärendena är emellertid inte ... kännetecknande för Migrationsverkets handläggning av sådana ärenden. Jag har bett berörd verksamhetschef att överväga om en anmälan till personalansvarsnämnden skall göras med anledning av det inträffade.

text: Migrationsverket redogjorde också för den översyn som verket har genomfört av asylprocessen, vilken resulterade i ett förslag till nytt arbetssätt inom verket.

text: AA yttrade sig över Migrationsverkets remissvar. Han uppgav härvid i huvudsak att Migrationsverket även i ärendet med dnr.

text: borde ha förordnat offentligt biträde innan verket genomförde asylutredningen. Även i detta ärende hade familjen behov av stöd och hjälp av ett offentligt biträde inför och under asylutredningen. Att detta behov förelåg gick enkelt att avgöra efter att ha tagit del av innehållet i de omfattande ansökningsprotokollen.

text: JO har med anledning av Migrationsverkets och AAs uppgifter infordrat och granskat Migrationsverkets handlingar i ärendet med dnr.

text: Bedömning

text: När ska offentligt biträde förordnas? Enligt

text: 2 § lagen (1996:1620)

text: om offentligt biträde beslutar den myndighet som handlägger ärendet i frågan om förordnande av offentligt biträde. I här aktuella ärenden är det således Migrationsverket som har att fatta beslut. Enligt

text: 3 § samma lag

text: förordnas offentligt biträde efter ansökan eller när det annars finns anledning till det. Enligt

text: 18 kap. 1 § utlänningslagen (2005:716)

text: , UtlL, ska offentligt biträde förordnas i bl.a. vissa angivna ärenden om avvisning och utvisning, om det inte måste antas att behov av biträde saknas. Bestämmelsen innebär att det föreligger en presumtion för att offentligt biträde ska förordnas. Denna presumtionsregel infördes redan den 1 juli 1978 (SFS 1978:363). I bestämmelsens förarbeten anges.

text: ... få saker är bättre ägnade att öka utlänningens rättssäkerhet än att han på ett tidigt stadium får ett kunnigt biträde. Av särskild vikt är att biträdet finns med redan vid polisutredningen. Den omständigheten att utlänningen biträds av en med utlänningslagstiftningen förtrogen person torde i hög grad bidra till att göra utredningen fullständig. – – – ... huvudprincipen bör vara att ingen – utom såvitt gäller de avvisningar som utan längre frihetsberövanden beslutas av polisen – skall kunna avlägsnas ur riket utan att ha erbjudits bistånd av ett offentligt biträde. Erbjudandet bör ske så snart man börjar sätta i fråga att utlänningen skall avlägsnas. Görs den bedömningen, som oftast är fallet, av polismyndigheten, bör utlänningen redan på detta stadium erbjudas offentligt biträde. Offentligt biträde skall självfallet också vid behov förordnas på initiativ av polismyndigheten. Framstår det som klart att utlänningen skall få stanna bör biträde inte utses. Förhållandena kan även annars undantagsvis vara sådana att något behov av biträde inte föreligger. I sådana fall skall biträde inte heller förordnas. Så kan vara fallet om det är uppenbart att någon grund för uppehållstillstånd inte föreligger och att hinder inte finns mot förpassning till hemlandet. (

text: prop. 1977/78:90 s. 67

text: ) De förändringar i utlänningslagstiftningen som härefter genomförts har inte inneburit någon ändring av rätten till offentligt biträde (se

text: prop. 2004/05:170 s 239

text: ff.,

text: prop. 1996/97:9 s. 190

text: f. och 1988/89:86 s. 132 ff.).

text: Sammantaget gäller att offentligt biträde enligt huvudregeln i

text: 18 kap. 1 §

text: UtlL och 3 § lagen om offentligt biträde ska förordnas så snart det föreligger omständigheter som medför att utlänningen kan komma att avvisas eller utvisas. Denna bedömning torde dock som regel kräva viss utredning (se

text: prop. 1988/89:86 s. 135

text: ). Det centrala är att biträdet förordnas i ett tidigt skede.

text: Förordnande av offentligt biträde i de här aktuella ärendena Migrationsverket har i sitt yttrande till JO vidgått att offentligt biträde borde ha förordnats tidigare än vad som nu skett i fyra av de anmälda ärendena. I ett ärende, dnr.

text: m.fl., har Migrationsverket däremot gjort gällande att verket har agerat korrekt.

text: Av Migrationsverkets handlingar i ärende med dnr.

text: framgår att ett ansökningsprotokoll upprättades den 25 april 2008, att utredningsprotokoll

text: upprättades den 6 augusti 2008, vilket angavs avsluta Migrationsverkets utredning i ärendet, och att ett offentligt biträde förordnades den 8 september 2008. Den 9 oktober 2008 avslog Migrationsverket asylansökan och beslutade att den sökande skulle utvisas.

text: Av det relativt detaljerade ansökningsprotokollet framgick de omständigheter som åberopades till stöd för ansökan. Uppgifterna utvecklades något i utredningsprotokollet, men ändrades inte i sak. I sitt beslut lade Migrationsverket den sökandes under utredningen lämnade uppgifter till grund för bedömningen. Mycket talar för att det redan efter upprättandet av ansökningsprotokollet stått klart att frågan om utvisning skulle uppkomma i ärendet och att offentligt biträde borde ha förordnats då. I stället dröjde det mer än fyra månader efter att ansökningsprotokollet hade upprättats och mer än en månad efter att Migrationsverkets utredning hade slutförts. Det är inte förenligt med de regler som gäller.

text: JO har tidigare riktat kritik mot dåvarande Statens Invandrarverks handläggning av förordnanden av offentliga biträden. I JO 1995/96 s. 185 anfördes att det är av väsentlig betydelse för den enskilde att ha tillgång till rättshjälp under utredningen och att det i högsta grad är otillfredsställande om ett ställningstagande i denna fråga görs först när asylutredningen är klar. En sådan ordning uppgavs, förutom tidsförluster, medföra risker för att den sökandes trovärdighet kunde komma att sättas i fråga om denne genom sitt biträde inkom med ändringar eller tillägg som inte tidigare åberopats i myndighetens utredning. I beslutet angavs också att stor hänsyn bör tas till det behov av stöd och hjälp som de flesta asylsökande torde ha inför och under en asylutredning.

text: Dessa uttalanden äger alltjämt aktualitet. Det finns därför anledning att se allvarligt på de brister som AA påtalat.


avgjordAv: Hans Ragnemalm

title: Kritik mot Migrationsverket för långsam handläggning av ett återvändandeärende

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO den 28 september 2009 klagade AA på Migrationsverket för långsam handläggning av ett återvändandeärende m.m. Han uppgav bl.a. följande. I september 2008 kallades han till Migrationsverkets kontor i Trollhättan för ett utvisningssamtal. Han fick besked om att han troligen skulle utvisas från Sverige inom en vecka och ombads packa. Han är dock alltjämt kvar i Sverige och har inte fått någon information om vad som händer i hans ärende. Ovissheten beträffande om och när han ska utvisas från Sverige är påfrestande för honom.

text: Utredning

text: Handlingar i det aktuella ärendet infordrades från Migrationsverket. Vissa muntliga upplysningar inhämtades också. Handläggaren BB vid Migrationsverkets kontor i Karlstad uppgav därvid bl.a. följande.

text: Hon fick ärendet på sitt bord i augusti 2009. Dessförinnan hade det handlagts av Migrationsverkets kontor i Kållered och Trollhättan där AA bott tidigare. Hon kan av journalanteckningarna inte utläsa att något återvändandesamtal hölls med AA i september 2008, men så kan ändå ha skett. Hon träffade själv AA första gången den 2 september 2009 och därefter återigen den 25 september 2009. Vid det senare mötet informerade hon AA om de åtgärder verket vidtagit för att påskynda ärendets slutförande. Den 7 oktober 2009 besökte AA henne på nytt och lämnade in vissa intyg, vilka hon vidarebefordrade till operativa stödenheten. UNMIK (United Nations Interim Administration Mission in Kosovo) ska nu ha gett klartecken för AA:s återresa till Kosovo och nödvändiga resehandlingar ska ha utfärdats. AA kommer att få återvända till Kosovo inom kort. Migrationsverket anmodades därefter att göra en utredning och yttra sig över AA:s anmälan. I Migrationsverkets yttrande, vilket undertecknats av generaldirektören CC, angavs bl.a. följande.

text: Bakgrund

text: Migrationsverket avslog AA:s ansökan om uppehållstillstånd den 2 april 2007 och beslutade att han skulle utvisas till Kosovo. Migrationsdomstolen fastställde verkets beslut den 12 juli 2007 och beslutet vann laga kraft den 18 september 2007.

text: Återvändandeärenden Den som har fått ett lagakraftvunnet beslut om avvisning eller utvisning är skyldig att lämna landet. Skyldigheten att lämna landet åvilar i första hand den som omfattas av beslutet och det förväntas att vederbörande respekterar detta. Migrationsverkets planering för ett återvändande börjar tidigt i asylprocessen så att sökanden ska känna till vad som sker när ett lagakraftvunnet beslut om avvisning eller utvisning föreligger för att på så sätt kunna förbereda sig inför ett möjligt återvändande. För att kunna återvända måste personen vanligtvis ha giltiga resehandlingar och det är dennes ansvar att skaffa nödvändiga handlingar. Migrationsverket kan vara behjälpligt med att ordna resehandlingar om vederbörande inte själv kan göra detta och även hjälpa till med att t.ex. kontakta myndigheter för att möjliggöra återvändandet. Sverige har tecknat avtal med ett antal länder för att ett återvändande ska kunna genomföras bl.a. till Kosovo där det krävs en accept av Inrikesministeriet i vissa situationer för att sökanden som är hemmahörande i Kosovo ska kunna återvända. Är personen under 18 år och utan vårdnadshavare vid tidpunkten för återresan ska Migrationsverket säkerställa att barnet blir mottaget vid återvändandet. Migrationsverkets handbok om utlänningsärenden innehåller bl.a. rutiner för hur återvändandeärenden ska behandlas och information om tillämpliga författningar och styrdokument. Handboken ger vidare stöd i handläggningen med bl.a. en beskrivning av återtagandeavtal och andra projekt inom området.

text: Utredning

text: Av Migrationsverkets utredning och verkets handlingar i ärendet har i huvudsak följande framkommit. Migrationsverket kallade AA till ett återvändandesamtal den 12 december 2007. Eftersom han inte uppvisat några resehandlingar eller identitetshandling som styrker att han är hemmahörande i Kosovo har Migrationsverket vänt sig till berörd myndighet i Kosovo för att möjliggöra hans hemresa. Den 29 maj 2008 påbörjade Migrationsverket arbetet med att förbereda de handlingar som krävdes för att han skulle kunna återvända till Kosovo. Efter att Migrationsverket gjort vissa nödvändiga kompletteringar i ärendet skickade verket en begäran om återtagande till United Nations Interim Administration Mission in Kosovo, UNMIK, den 17 oktober 2008. Migrationsverket har därefter påmint UNMIK och Kosovos inrikesministerium, Department for Border Asylum and Migration, DBAM, som numera ansvarar för återvändandet till Kosovo. Den 9 oktober 2009 skickade verket en ny begäran om återtagande och Inrikesministeriet i Kosovo accepterade verkets begäran den 23 oktober 2009. Den 29 oktober 2009 beviljade Migrationsverket AA ett EU laissez passer och han lämnade Sverige den 17 november 2009. Verksamhetsområde mottagning medger att handläggningstiden bitvis varit lång, t.ex. fram till att Migrationsverket kontaktat behörig myndighet i Kosovo och till att en ny begäran om återtagande skickats till Inrikesministeriet.

text: Bedömning

text: Av Migrationsverkets utredning i ärendet framkommer att AA saknat sådana handlingar som krävts för att han skulle kunna återvända till Kosovo. Migrationsverket har därför gjort en framställan om återtagande till berörda myndigheter för att säkerställa hans återvändande. Den omständigheten att AA inte företett tillräckliga handlingar för att själv kunna återvända till hemlandet har inneburit att handläggningen av återvändandeärendet dragit ut på tiden. Vidare har Migrationsverkets agerande genom att t.ex. skicka en begäran om återtagande först omkring ett år efter att beslutet om utvisning vunnit laga kraft fördröjt handläggningen av ärendet. Migrationsverket beklagar att verkets handläggningstid i vissa avsnitt av hanteringen varit obefogat lång och att detta inneburit att AA levt i ovisshet om när han kunde återvända. De rättsliga förutsättningarna för hur ett återvändande till Kosovo kan genomföras har förändrats sedan handläggningen av AA:s ärende. Detta innebär att liknande situationer inte längre kan uppkomma. Härutöver har myndigheten skjutit till resurser för att säkerställa en effektivare hantering av återvändandearbetet.

text: Samarbetet med andra berörda myndigheter som polis- och kriminalvårdsmyndigheterna har också utökats vilket sammantaget innebär att riskerna för att handläggningen av återvändandeärenden ska dra ut på tiden framöver har väsentligt begränsats. AA kommenterade inte remissvaret.

text: Rättslig reglering

text: I 12 kap. 15 § första - tredje stycket

text: utlänningslagen (2005:716)

text: stadgas följande. En polismyndighets beslut om avvisning, Migrationsverkets beslut om avvisning enligt

text: 8 kap. 4 § andra stycket

text: , Migrationsverkets beslut om avvisning med omedelbar verkställighet och en allmän domstols lagakraftvunna dom eller beslut om utvisning på grund av brott skall verkställas snarast möjligt. I andra fall skall en utlänning som avvisas lämna landet inom två veckor och en utlänning som utvisas lämna landet inom fyra veckor efter det att beslutet vann laga kraft, om inte annat bestämts i beslutet. Om utlänningen inte lämnar landet inom den föreskrivna tiden eller det måste antas att utlänningen inte har för avsikt att frivilligt lämna landet inom denna tid, skall beslutet verkställas snarast möjligt av den myndighet som enligt

text: 14 §

text: är ansvarig för verkställigheten. Vad som avses med att ett beslut enligt

text: tredje stycket

text: ska verkställas ”snarast möjligt” är inte närmare preciserat i

text: utlänningslagen

text: . I förarbetena till regleringen anges att en avvisning eller utvisning bör ske ”utan onödigt dröjsmål” och att det ur humanitär aspekt är angeläget att tiden mellan det att utlänningen får avslag på sin ansökan om uppehållstillstånd och återvändandet blir kort (

text: prop. 1997/98:173 s. 19

text: .). Vidare anges att det är viktigt att tillämpningen av utlänningslagstiftningen är konsekvent och att den som har nekats uppehållstillstånd får ett tydligt besked om att det lagakraftvunna beslutet om avvisning eller utvisning är slutgiltigt (a. prop. s. s.). I samma proposition uttalas också att återvändandet så långt som möjligt bör planeras tillsammans med utlänningen samt att ärenden där barn är inblandande särskilt bör uppmärksammas (

text: a. prop. s. 37

text: ff.).

text: Bedömning

text: Utvisningsbeslutet beträffande AA vann laga kraft den 18 september 2007. AA var vid tidpunkten 17 år gammal. Han lämnade Sverige drygt två år senare. Av utredningen framgår att det dröjde mer än ett år från det att utvisningsbeslutet vann laga kraft till dess att Migrationsverket kontaktade behörig myndighet i Kosovo och tillställde denna en begäran om återtagande. Därefter tog det ytterligare knappt ett år innan en ny begäran tillställdes myndigheten. Huruvida AA redan i september 2008 uppmanades av Migrationsverket att förbereda sig på att lämna Sverige, och i vilken utsträckning han involverats i eller informerats om handläggningen av ärendet, har inte kunnat klarläggas. Utredningen ger upphov till ett antal frågor om hur återvändandearbetet har genomförts och om vidtagna åtgärder har dokumenteras. Oklarheterna ger dock inte anledning till några ytterligare utredningsåtgärder från JO:s sida. Det kan på befintligt underlag konstateras att handläggningstiden har varit oacceptabelt lång. För detta förtjänar Migrationsverket kritik.


avgjordAv: Chefsjustitieombudsmannen Elisabet Fura

title: Kritik mot Kriminalvården, frivården Södertörn, för handläggningen av en personutredning enligt lagen (1991:2041) om särskild personutredning i brottmål, m.m.

sammanfattning: På begäran av tingsrätten genomfördes en personutredning gällande en person som stod åtalad för brott, i syfte att utreda förutsättningarna för s.k. kontraktsvård. I frivårdens yttrande anfördes bl.a. att den misstänkte inte hade behov av en så ingripande behandling som placering på behandlingshem. Den misstänktes försvarare uppmärksammade tingsrätten på att det fanns en rad allvarliga fel i yttrandet. Tingsrätten begärde då att frivården skulle göra en ny bedömning i påföljdsfrågan efter nya kontakter med den misstänktes hemkommun. Det andra yttrandet skrevs av samma handläggare som det första. I JO:s beslut konstateras att det finns motstridiga uppgifter i det första yttrandet och att yttrandet i viss utsträckning är missvisande. Det uttalas att det, mot bakgrund av förhållandena i det aktuella fallet, hade varit lämpligare att låta någon annan tjänsteman göra den kompletterande utredningen och skriva det nya yttrandet. Det uttalas även att det är anmärkningsvärt att möjligheten att få den misstänktes hemkommun att bekosta en behandling för spelmissbruk inte utreddes uttömmande. Frivården kritiseras även för brister i dokumentationen av utredningsåtgärder som vidtagits under personutredningen.

text: Anmälan

text: Inledning I en anmälan som kom in till JO den 1 oktober 2013 klagade AA främst på hur frivårdsinspektören BB agerat när hon gjort en personutredning och lämnat yttranden till Solna tingsrätt enligt lagen (

text: ) om särskild personutredning i brottmål, m.m. Till sin anmälan bifogade AA två yttranden från frivården, en skrift från hans advokat till Solna tingsrätt, utskrift av en e-postkonversation mellan honom och anställda i Nacka kommun, utskrift av en e-postkonversation mellan honom och BB samt en aktanteckning av socialsekreteraren CC. Av AA:s anmälan och övriga handlingar framgår i huvudsak följande.

text: Bakgrund I februari 2013 inledde frivårdsinspektören BB vid frivården Södertörn på begäran av Solna tingsrätt en personutredning gällande AA. Utredningen skulle syfta till att utreda förutsättningarna för s.k. kontraktsvård. Den 27 mars 2013 lämnade BB ett yttrande till tingsrätten. I yttrandet anfördes bl.a. att frivården bedömer att AA inte

text: har behov av en så ingripande behandling som placering på behandlingshem. AA:s försvarare uppmärksammade tingsrätten på att det – enligt AA:s mening – fanns en rad allvarliga fel i yttrandet. Den planerade huvudförhandlingen ställdes in och tingsrätten begärde ett kompletterande yttrande från frivården. Tingsrätten begärde då att frivården efter nya kontakter med Nacka kommun skulle göra en ny bedömning i påföljdsfrågan. Det kompletterande yttrandet skrevs av BB och lämnades till tingsrätten den 13 juni 2013. AA:s klagomål

text: Systemfel

text: AA ifrågasätter lämpligheten i att BB skrev även det andra yttrandet. Det är enligt hans mening svårt att få till stånd ett nytt, opartiskt yttrande när det är samma person som lämnar det senare yttrandet och utifrån samma förutsättningar som tidigare. BB hämtade inte in nya referenser och höll heller inget nytt möte med AA.

text: Oriktiga uppgifter i yttrandena

text: Det finns flera oriktiga uppgifter i BB:s yttranden till tingsrätten. Av det första yttrandet, daterat den 27 mars 2013 (JO:s aktbilaga 4), framgår bl.a. följande: Samråd har ändå skett med socialtjänsten i Nacka, som meddelar att de inte beviljar bistånd till behandling för spelmissbruk. Kriterierna för kontraktsvård är därför inte uppfyllda. Vidare anges följande:

text: I november (2012, JO:s anm.) besökte han (AA, JO:s anm.) Kolmårdens behandlingshem och ansökte om bistånd till behandling där, men socialtjänsten avslog. Av yttrandet framgår även följande:

text: Nacka meddelar att [AA] inte förekommer i deras register. Utredaren kontaktade dem för samråd avseende eventuell kontraktsvård. Socialsekreterare DD meddelar att Nacka inte beviljar bistånd till behandling av spelmissbruk. F ö instämmer hon i bedömningen att [AA] inte kan anses ha behov av så ingripande vård som placering på behandlingshem. Av en e-postkonversation som AA haft med Nacka kommun (JO:s aktbilaga 6) framgår att kommunen bekräftat att det inte registrerades något ärende som gällde honom förrän han själv – under sommaren 2013 – lämnade in en ansökan. Av en epostkonversation han haft med BB den 20 februari 2013 (JO:s aktbilaga 7) framgår att BB kände till att kommunen inte hade registrerat någon kontakt med honom. Vidare framgår att BB pratat med DD på missbruksenheten som meddelar att de inte betalar behandling för spelmissbruk, utan hänvisar till ekonomienheten.

text: I sitt andra yttrande (JO:s aktbilaga 5) skrev BB bl.a. följande.

text: Efter begäran om komplettering kontaktade frivården åter missbruksenheten i Nacka och fick veta att det där är enheten för försörjningsstöd som handlägger just spelmissbruk. Detta framkom inte vid den första kontakten.

text: BB ringde AA och läste upp delar av det första yttrandet för honom. BB sade att yttrandet skulle skickas till honom, men så skedde inte. Han fick del av yttrandet först när han träffade sin advokat.

text: Ifrågasatt brott mot tystnadsplikten

text: BB har diskuterat AA:s ärende med DD i Nacka kommun, trots att denna inte arbetar med den aktuella typen av ärenden. Han har fått veta att BB är bekant med DD.

text: Bristande samverkan mellan myndigheterna

text: AA ifrågasätter om frivården i hans ärende samverkat med socialtjänsten på det sätt som förutsätts av lagstiftaren. Socialtjänstens generella vård- och kostnadsansvar för bl.a. missbrukare gör det angeläget att vårdbehov, behandlingsinsatser och kostnader bedöms i samråd myndigheterna emellan.

text: Utredning

text: Mot bakgrund av att det i frivårdens andra yttrande anges att vissa uppgifter ”bokförts” i minnesnoteringar begärdes dessa minnesnoteringar in. Frivården svarade då att handläggarens noteringar som görs som stöd för minnet gallras när utredningen expedieras.

text: Solna tingsrätts begäran om kompletterande yttrande inhämtades och granskades.

text: Därefter uppmanades Kriminalvården att yttra sig över AA:s anmälan. I sitt remissvar anförde Kriminalvården, region Stockholm, genom regionchefen EE, följande.

text: Kriminalvården, region Stockholm har inhämtat uppgifter från kriminalvårdsinspektör FF och frivårdsinspektör BB. Även domen den 18 oktober 2013 från Solna TR (tingsrätt, JO:s anm.), i vilken AA döms till fängelse två år och tre månader, har inhämtats. Frivården Södertörn har i ett yttrande den 27 mars 2013 tagit fasta på att AA vid sitt besök hos frivården redan hade varit nykter och spelfri i ett år efter att ha genomgått flera typer av behandlingsprogram och terapi. Frivården gjorde därför bedömningen att han inte hade behov av en så ingripande åtgärd som placering på behandlingshem. I yttrandet har risken för återfall i brott ansetts svårbedömd men om straffvärdet skulle tillåta en frivårdspåföljd har frivården rekommenderat en behandling för spelmissbruk som omfattar åtta tillfällen om ca två timmar vardera. Frivården har påpekat dock att han redan genomgått ett liknande program. AA bedömdes som lämplig för samhällstjänst. Ovanstående bedömning har diskuterats i ett behandlingskollegium. Trots ovanstående bedömning har uppgiften om att socialtjänsten i Nacka inte beviljar bistånd till behandling av spelmissbruk, angetts i yttrandet. Detta påpekande, som inte hade någon betydelse för frivårdens bedömning, har inte tagits upp i ovannämnda dom. BB har i enlighet med 5 § i Kriminalvårdens föreskrifter och allmänna råd (

text: KVFS 2011:4

text: ) om personutredning och yttrande i brottmål, FARK PU, läst upp förslaget till yttrandet för AA innan det expedierats till rätten. Han hade då inga invändningar gentemot innehållet. Då det var Tingsrätten som begärde yttrandet så ankom det på

text: dem att sända en kopia av yttrandet till den misstänkte, se

text: 7 § 2 stycket förordningen (1992:289)

text: om särskild personutredning i brottmål, m.m. När begäran om ett förnyat yttrande inkom från TR så samrådde BB med FF huruvida hon skulle hantera det nya yttrandet. De kom överens om att så skulle ske med det tillägget att yttrandet även skulle skrivas under (godkännas) av kriminalvårdsinspektören. Frivården i Stockholm har en överenskommelse med Stockholm stad kring samverkan avseende rutiner för handläggning av ärenden rörande skyddstillsyn med särskild behandlingsplan. Det saknas liknande överenskommelser med övriga kommuner i länet. Sveriges kommuner menar generellt att spelmissbruk inte är kommunernas ansvar och att de har stöd i domstolspraxis för denna hållning. Det är således inte enbart Nacka kommun som har denna inställning. Som en följd av detta så har Kolmårdens behandlingshem för spelmissbruk lagt ner sin verksamhet.

text: Kriminalvårdens bedömning

text: Även om det saknar betydelse för bedömningen av frivårdens hantering, så kan det ändå vara av intresse att det inte finns anledning att ifrågasätta bedömningen av att AA inte hade behov av en så ingripande åtgärd som placering på behandlingshem. Att kontakt ändå togs med socialtjänsten och att deras inställning till bekostande av vård för spelmissbruk angavs i yttrandet ska ses som att frivården för AA försökte beskriva vad som hade gällt i det fall frivården hade kommit fram till motsatt ställningstagande, d.v.s. att AA var i behov av placering på behandlingshem. Inställningen hos landets kommuner i fråga om ansvar för behandling av spelmissbruk är väl känt hos personal i frivården. Kommunernas inställning har också lett till att Kolmårdens behandlingshem har lagt ned sin verksamhet. En annan fråga är huruvida det var lämpligt att BB hanterade även begäran från Solna TR om en förnyad bedömning angående förutsättningarna för s.k. kontraktsvård. Normalt hanterar alltid samma handläggare en dylik begäran, detta av kvalitet- och effektivitetsskäl. I detta fall har även kriminalvårdsinspektören skrivit under yttrandet, som en kvalitetsgarant. Det kompletterande yttrandet kunde dock ha varit betydligt kortare och i stället enbart fokuserat på frågan om behovet av placering i behandlingshem. Med facit i hand kunde även frågan om socialtjänstens inställning till ansvarsförbindelse undvikits i yttrandet. Det kan dock inte anses vara felaktigt att ta med den upplysningen.

text: AA kommenterade remissvaret. Han anförde då bland annat följande. Påståendet att han inte hade några invändningar mot innehållet i BB:s yttrande stämmer inte. BB lovade att hon skulle skicka det skriftliga yttrandet till honom. Han hade svårt att ta in all information och dess innebörd och bad därför att få det skriftligt. Till sitt yttrande bifogade AA flera bilagor, bl.a. en utskrift av e-postkonversationer mellan honom och BB (JO:s aktbilaga 45). I ett e-postmeddelande från AA till BB den 4 april 2013 frågar AA om han kommer att få yttrandet den här veckan eller nästa. I ett meddelande daterat den 8 april 2013 svarar BB bl.a. följande.

text: ”Skickade jag inte yttrandet? Vill minnas att jag gjorde det samtidigt som jag skickade det till domstolen. Vid det här laget har domstolen skickat ett ex till din advokat, så du kan be om en egen kopia när du är där.”

text: Av ett e-postmeddelande från AA till BB den 15 april 2013 framgår att AA träffat sin offentliga försvarare och att AA blev ”helt bestört” när de gick igenom BB:s yttrande.

text: Solna tingsrätts dom den 18 oktober 2013 i mål B 7517-12 beställdes in och granskades.

text: Jag har också fått veta att tingsrättens dom överklagats av AA och att Svea hovrätt (mål nr B 10336-13) begärt ett kompletterande yttrande från frivården. Det kompletterande yttrandet ska enligt hovrättens begäran avse förutsättningarna för kontraktsvård.

text: Bedömning

text: Rättslig reglering I

text: 30 kap.

text: brottsbalken

text: , BrB, finns bestämmelser om val av påföljd. Enligt

text: 30 kap. 9 §

text: BrB ska rätten vid val av påföljd som skäl för skyddstillsyn beakta om det finns anledning att anta att denna påföljd kan bidra till att den tilltalade avhåller sig från fortsatt brottslighet.

text: Som särskilda skäl för skyddstillsyn i stället för fängelse kan rätten enligt andra stycket punkten 3 samma bestämmelse beakta om missbruk av beroendeframkallande medel eller något annat särskilt förhållande som kräver vård eller annan behandling i väsentlig grad har bidragit till att brottet har begåtts och den tilltalade förklarar sig villig att gå igenom lämplig behandling som enligt en för honom uppgjord plan kan anordnas i samband med verkställigheten.

text: I

text: 28 kap. 6 a §

text: BrB ges anvisningar till rätten för de fall som avses i 30 kap. 9 § andra stycket 3. Om den planerade behandlingen är av avgörande betydelse för att döma till skyddstillsyn, ska rätten – enligt

text: 28 kap. 6 a §

text: BrB – i domslutet ange hur långt fängelsestraff som skulle ha dömts ut, om rätten istället hade valt fängelse som påföljd. I sådant fall ska domen också alltid innehålla en föreskrift om den behandlingsplan som den dömde har åtagit sig att följa. I samband med en sådan behandlingsplan får rätten föreskriva att den som ansvarar för behandlingen ska anmäla till Kriminalvården och åklagaren, om den dömde allvarligt åsidosätter sina åligganden enligt planen.

text: Bestämmelser om personutredning finns i lagen (

text: ) om särskild personutredning i brottmål, m.m., LPu. Enligt

text: 1 §

text: LPu ska ett yttrande hämtas in från Kriminalvården när det för att avgöra påföljdsfrågan eller annars i ett brottmål behövs en särskild utredning om en misstänkts personliga förhållanden eller om åtgärder som kan antas bidra till att han eller hon avhåller sig från fortsatt brottslighet.

text: Den utredning som behövs för yttrandet ska enligt 3 § LPu ombesörjas av Kriminalvården.

text: Av 6 § LPu följer att socialnämnden har en skyldighet att på begäran av rätten, åklagaren eller Kriminalvården lämna upplysningar om den misstänkte och föreslå de åtgärder som nämnden anser behövs för att främja hans anpassning i samhället.

text: Närmare bestämmelser om personutredning i brottmål finns i förordningen (

text: ) om särskild personutredning i brottmål, m.m., FPu. Enligt

text: 2 §

text: FPu ska Kriminalvårdens yttrande och den utredning som behövs för yttrandet anpassas efter rättens behov av beslutsunderlag i varje enskilt fall.

text: Av 5 § FPu följer att om skyddstillsyn kan komma i fråga, ska utredningen även avse behovet av övervakning och innehållet i övervakningen i det enskilda fallet.

text: I 6 § FPu föreskrivs att om det finns behov av särskilda föreskrifter enligt vissa bestämmelser – bl.a.

text: 28 kap. 6 a §

text: BrB – ska dessa förberedas i samverkan med den misstänkte och andra som berörs. Förslag till en sådan behandlingsplan som avses i

text: 28 kap. 6 a §

text: BrB ska utredas och upprättas av Kriminalvården genom det frivårdskontor inom vars verksamhetsområde den misstänkte är bosatt eller uppehåller sig. Förslaget ska alltid utformas i samverkan med socialtjänsten och den som ska svara för behandlingen. Det ska innehålla en utredning om den misstänktes missbruk och andra förhållanden som är av betydelse för behovet av vård eller annan behandling. Förslaget ska finnas som en bilaga till yttrandet. Det ska framgå om den misstänkte har godkänt planen.

text: Av 7 § FPu följer att ett yttrande enligt LPu ska lämnas i tre exemplar till rätten, om det är rätten som har begärt yttrandet. Rätten ska därefter genast sända en kopia av yttrandet till åklagaren och till den misstänkte.

text: I 5 § Kriminalvårdens föreskrifter och allmänna råd (

text: KVFS 2011:4

text: ) om personutredning och yttrande i brottmål föreskrivs att den misstänkte om möjligt ska informeras om Kriminalvårdens yttrande och ges tillfälle att uttrycka sin mening om det före den slutliga utformningen. I de allmänna råden till bestämmelsen anges att Kriminalvården kan låta bli att informera om yttrandet endast om den misstänkte är oanträffbar eller om tiden inte medger det. Var det lämpligt att BB skrev det nya yttrandet? Kriminalvården har i sitt yttrande anfört att samma handläggare normalt alltid hanterar en begäran om kompletterande personutredning och yttrande.

text: Jag har förståelse för att det av effektivitetsskäl i många fall kan vara lämpligt att låta samma handläggare göra den kompletterande utredningen. Samtidigt är det viktigt att den enskilde inte får uppfattningen att tjänstemannen redan har sin uppfattning klar och att kompletteringen är meningslös. Frivårdens utredning och yttrande kan få stor betydelse för domstolens överväganden i påföljdsdelen och kan därigenom få mycket stor betydelse för den enskilde. Särskilt när det kan komma i fråga att döma till skyddstillsyn med särskild behandlingsplan – s.k. kontraktsvård – i stället för till fängelse är frivårdens utredning av avgörande betydelse. Detta eftersom tingsrätten i praktiken inte kan döma till kontraktsvård om det inte utarbetats någon behandlingsplan. Det måste också vara utrett vem som ska ansvara för kostnaderna för behandlingen efter tidpunkten för en tänkt villkorlig frigivning måste också vara utredd (s.k. ansvarsförbindelse).

text: Av utredningen framgår att skriften där AA:s försvarare begärde att tingsrätten skulle inhämta en kompletterande personutredning fanns som en bilaga till den begäran som tingsrätten skickade till frivården. I skriften anförde AA:s försvarare bl.a. att AA hade blivit upprörd över innehållet i yttrandet. Försvararen påtalade också att yttrandet innehöll felaktiga uppgifter om bl.a. kontakterna med socialtjänsten om AA:s problematik. Frivården visste alltså att AA menade att BB:s första yttrande inte korrekt återgav de faktiska förhållandena. Tingsrätten hade dessutom uttryckligen begärt förnyade kontakter med Nacka kommun och en ny bedömning i påföljdsfrågan. Mot bakgrund av dessa förhållanden hade det, enligt min mening, varit lämpligare att låta någon annan tjänsteman göra den kompletterande utredningen och skriva det nya yttrandet. Innehållet i personutredningarna och yttrandena AA har hävdat att flera uppgifter i BB:s personutredning och yttrande inte är korrekta. Kriminalvården har inte i sitt remissvar kommenterat AA:s påståenden. Det kan dock konstateras att det första yttrandet ger motstridiga uppgifter om AA:s kontakter med Nacka kommun. På ett ställe anges att AA ansökt om bistånd till behandling på behandlingshem men att socialtjänsten avslagit hans ansökan. På ett annat ställe i yttrandet anges att AA inte förekommer i kommunens register. Det kan vidare konstateras att den e-postkonversation som AA bifogat till sin anmälan tyder på att BB redan när det första yttrandet lämnades kände till att det är enheten för försörjningsstöd som handlägger behandling för spelmissbruk. När det första yttrandet lämnades hade – såvitt framgår av utredningen – BB inte samrått med den enhet inom kommunen som handlägger bistånd för behandling av spelmissbruk. Slutsatsen att Nacka kommun inte beviljar bistånd till behandling för spelmissbruk framstår därför som felaktig.

text: När man läser frivårdens första utredning och yttrande får man sammanfattningsvis intrycket att det inte finns förutsättningar att få Nacka kommun att bekosta behandling för AA:s spelmissbruk. Detta är enligt min uppfattning missvisande. Det måste ställas höga krav på att tjänstemän uttrycker sig sakligt och korrekt. Jag är kritisk till hur BB uttryckt sig i utredningen och yttrandet.

text: En annan fråga är om BB under den första utredningen gjort det som kan förväntas av henne. Som redovisats ovan ska Kriminalvårdens yttrande och den utredning som behövs för yttrandet anpassas efter rättens behov av beslutsunderlag i varje enskilt fall. I AA:s fall har tingsrätten uttryckligen angett att utredningen skulle inriktas på att utreda förutsättningarna för s.k. kontraktsvård. BB har visserligen haft vissa kontakter med socialtjänsten i Nacka kommun om AA. Som konstaterats ovan verkar hon dock inte ha samrått med den enhet som handlägger bistånd för behandling av spelmissbruk när det gäller AA:s behov och kommunens vilja att bekosta en behandling. BB har i stället stannat vid att redovisa bedömningen att AA inte har behov av en så ingripande behandling som placering på behandlingshem.

text: Jag har ingen invändning mot att BB redovisat frivårdens bedömning av AA:s behov av behandling. Eftersom tingsrätten uttryckligen angett att utredningen skulle inriktas på att utreda förutsättningarna för s.k. kontraktsvård, är det anmärkningsvärt att möjligheten att få Nacka kommun att bekosta en behandling för spelmissbruk inte utreddes uttömmande. Som anförts ovan kan domstolen inte döma till skyddstillsyn med särskild behandlingsplan om inte frivården utarbetat ett underlag för denna påföljd. I domstolens bedömning i påföljdsdelen ligger inte bara straffmätning, bedömning av straffvärde och om en icke frihetsberövande påföljd blir tillräckligt ingripande. Domstolen måste också självständigt kunna bedöma bl.a. den tilltalades behov av insatser och motivation att tillgodogöra sig behandling. I AA:s fall har detta inte gått att göra eftersom frivården inte tillfredsställande utrett möjligheterna att utforma en sådan särskild behandlingsplan som är en förutsättning för att döma till s.k. kontraktsvård. Underlåtenhet att skicka yttrandet till AA Som redovisats ovan är det rättens uppgift att sända en kopia av yttrandet till den misstänkte när det är rätten som begärt yttrandet. Även om lagen säger att det är domstolen som ska skicka yttrandet till den misstänkte, ska frivården naturligtvis tillmötesgå en begäran från den misstänkte om att få en kopia av det färdiga yttrandet. Kriminalvården har inte i sitt yttrande kommenterat om BB blivit ombedd av AA att skicka yttrandet till honom eller om hon åtagit sig att göra det. Det kan dock noteras att den e-postkonversation mellan AA och BB som AA lämnat in till JO ger intryck av att BB var medveten om AA:s önskemål om att få yttrandet skickat till sig.

text: Ifrågasatt brott mot tystnadsplikten Kriminalvården har i sitt remissvar inte kommenterat AA:s påstående att BB är bekant med DD. Jag konstaterar att vad som framkommit genom utredningen inte ger mig anledning att rikta någon kritik mot frivården eller att göra några andra uttalanden när det gäller detta.

text: Brister i dokumentationen Av utredningen framgår att noteringar som frivårdens handläggare gör som stöd för minnet gallras när en personutredning expedieras. Den enda redogörelse för de externa kontakter som handläggaren haft och vad som framkommit vid dessa finns alltså i utredningen/yttrandet som skickas till domstolen.

text: Av frivårdens första personutredning framgår bl.a. att BB kontaktat socialsekreteraren DD i Nacka kommun för samråd om eventuell kontraktsvård. Det finns dock ingen uppgift om tidpunkten för denna kontakt. Det finns inte heller någon närmare beskrivning av vilken information om AA:s situation som lämnats av BB eller vad DD uppgett. Av utredningen framgår också att AA har ifrågasatt BB:s uppgifter om vad som framkommit vid kontakterna med Nacka kommun och att uppgifterna inte varit alltigenom korrekta. Enligt min uppfattning visar det som hänt i AA:s ärende på behovet av att utredningsåtgärder dokumenteras på ett tydligt sätt. Jag är kritisk till de brister i dokumentationen som förekommer i

text: personutredningen gällande AA. Det framstår dessutom som märkligt att BB i sitt andra yttrande hänvisar till att vissa uppgifter ”bokförts” i minnesnoteringar, när dessa noteringar inte finns kvar.

text: Att utredningsåtgärder dokumenteras korrekt är viktigt av flera orsaker. Det underlättar om någon annan tjänsteman ska ta över ansvaret för utredningen. Det är också av stor betydelse vid JO:s granskning av hur myndigheterna fullgör sina uppgifter och möjliggör över huvud taget en kontroll i efterhand av vad som hänt i en utredning.

text: Övrigt Det som AA anfört i övrigt ger inte anledning till någon kommentar.

text: Ärendet avslutas.


nyckelord: Beslut Expediering

title: Kritik mot Svea hovrätt med anledning av brister i samband med expediering av ett beslut

text: AA framförde i en anmälan kritik mot bl.a. Svea hovrätt och anförde bl.a. att hovrätten hade expedierat ett beslut att inte meddela prövningstillstånd till fel adress.

text: Handlingar i Södertörns tingsrätts mål B 14377-07 och hovrättens mål B 2288-08 infordrades och granskades. Vidare inhämtades muntliga upplysningar från domstolssekreteraren BB och hovrättsrådet CC.

text: I huvudsak följande framkom. Den 19 mars 2008 inkom ett överklagande från AA av domen i det tidigare nämnda målet vid Södertörns tingsrätt till hovrätten. I överklagandet angav AA dels en ny adress, dels två telefonnummer. Den 9 juni beslutade hovrätten att inte meddela prövningstillstånd. I beslutet, som expedierades samma dag, antecknades den nya adressen. Den 13 juni kom kuvertet med beslutet i retur till hovrätten med anteckning att adressaten hade avflyttat och eftersändning saknades. Vilken adress som hade antecknats på kuvertet har inte kunnat utredas eftersom kuvertet inte sparades. Såvitt framgått gjordes därefter inte något ytterligare försök att expediera beslutet till AA förrän den 1 september då han själv kontaktade hovrätten med anledning av att han hade fått ett inbetalningskort från Rikspolisstyrelsen.

text: Enligt

text: 2 § förordningen (2003:234)

text: om tiden för tillhandahållande av domar och beslut, m.m. ska en dom eller ett beslut i ett mål eller ärende hos en allmän domstol skickas till parterna samma dag som avgörandet har meddelats. Tidsfristen för överklagande av domar och slutliga beslut börjar löpa samma dag som domen eller beslutet meddelas. Det är bl.a. därför av stor vikt att ovan nämnda expeditionsbestämmelse efterlevs och att domstolarna vinnlägger sig om att se till att parterna får del av domar och beslut.

text: Som ovan angetts expedierades hovrättens beslut till AA samma dag som beslutet meddelades, dvs. i enlighet med ovan nämnda förordning. Det har inte kunnat klarläggas till vilken adress beslutet skickades, men i och med att kuvertet kom i retur från posten får det anses osannolikt att det sändes till AA:s nya adress, dit det givetvis borde ha skickats. När kuvertet kom i retur borde hovrätten självfallet

text: omedelbart ha kontrollerat adressuppgiften och för det fall att den inte överensstämde med den nya adressen genast ha skickat beslutet dit. Om kuvertet kom i retur trots att den nya adressen hade angetts borde hovrätten ha vidtagit någon av de övriga åtgärder som hovrätten själv har angett att den rutinmässigt utför i liknande fall, dvs. kontroll i akten, telefonkontakt eller registersökningar, i syfte att AA skulle få del av beslutet. Med all sannolikhet har emellertid ingen av de nämnda åtgärderna vidtagits i det aktuella ärendet. Detta är naturligtvis beklagligt men eftersom det synes bero på ett enstaka förbiseende är någon ytterligare åtgärd från min sida med anledning av det inträffade inte påkallad.

text: Jag vill dock avslutningsvis nämna följande. Att handlingar som domstolar skickar till parter kommer i retur är inte ovanligt. När så sker bör domstolen enligt min uppfattning – åtminstone fram till dess att viss tid förflutit från det att handlingen skickats till en ny adress – antingen spara kuvertet i akten eller i akten anteckna vilken adress som angetts på det.

text: Vad AA i övrigt har anfört ger inte anledning till någon ytterligare åtgärd eller något uttalande från min sida.

text: Ärendet avslutas med den kritik som ligger i det ovan sagda.