title: Skadeståndsanspråk mot staten med hänvisning till en inställd huvudförhandling

text: Ärendet

text: Bakgrund

text: Vid Falu tingsrätt påbörjades den 15 maj 2018 en huvudförhandling gällande vårdnad om barn m.m. mellan sökanden (AA) och BB. I målet gjorde BB gällande att AA hade utsatt henne för våld och hot om våld. Som skriftlig bevisning åberopades bl.a. en brottmålsdom som hade meddelats av Falu tingsrätt den 11 januari 2018 där AA dömdes för grov kvinnofridskränkning mot BB.

text: Huvudförhandlingen i vårdnadsmålet, som var planerad att pågå i tre dagar, ställdes in efter lunchpausen. Orsaken var att AA:s ombud påtalade att en av nämndemännen även hade medverkat som nämndeman i brottmålet. Det konstaterades att delikatessjäv enligt

text: 4 kap. 13 § 10 rättegångsbalken

text: (RB) förelåg och nämndemannen avträdde frivilligt. Tingsrätten försökte ordna fram en ersättare. AA uppgav dock att han mådde psykiskt dåligt och hade svårt att klara av en fortsatt förhandling. Efter överenskommelse med parterna ställde tingsrätten in huvudförhandlingen och en ny huvudförhandling sattes ut i oktober 2018.

text: Det skedde viss skriftväxling i målet och ett sammanträde för muntlig förberedelse hölls i september 2018 som pågick i drygt två timmar. Huvudförhandlingen hölls som planerat den 8 – 10 oktober 2018. Tingsrätten meddelade en dom den 26 oktober 2018 och förordnade bl.a. att vardera parten skulle stå sina rättegångskostnader. AA överklagade domen och hovrätten beslutade den 14 december 2018 att inte meddela prövningstillstånd.

text: Anspråket m.m.

text: AA har – som Justitiekanslern uppfattat det – begärt skadestånd av staten med sammanlagt 55 728 kr på den grunden att tingsrättens rättegångsfel (jäv) har orsakat honom merkostnader. Av beloppet avser 50 932 kr ökade ombudskostnader, 4 500 kr förlorad arbetsförtjänst och 296 kr resekostnader. Han har vidare begärt ersättning för sina ombudskostnader här med 5 175 kr motsvarande 3 timmars arbete.

text: Falu tingsrätt har yttrat sig över anspråket.

text: AA har lämnat synpunkter på yttrandet.

text: Justitiekanslern har inhämtat vissa handlingar från det aktuella tvistemålet.

text: Justitiekanslerns bedömning

text: Rättsliga utgångspunkter

text: Enligt

text: 3 kap. 2 § 1 skadeståndslagen

text: ska staten ersätta bl.a. ren förmögenhetsskada som vållas genom fel eller försummelse vid myndighetsutövning i sådan verksamhet som staten svarar för. Domstolarnas handläggning av och beslut i tvistemål är sådan verksamhet.

text: Staten bär inte något strikt skadeståndsansvar för ofullkomligheter i den statliga verksamheten. Liksom övriga regler i

text: skadeståndslagen

text: innebär

text: 3 kap. 2 §

text: ett ansvar för styrkt vållande. Bedömningen av om en myndighet har varit oaktsam ska vara objektiv. Vid den bedömningen är det av stor vikt vad för slags regel, norm eller princip som har åsidosatts, vad dess normskydd omfattar och vilka risker felet eller försummelsen innebär. Det är inte tillräckligt att en myndighet eller en domstol har gjort en bedömning av en rätts- eller bevisfråga som kan ifrågasättas eller kan kritiseras för sitt ställningstagande i en fråga där det har funnits utrymme för olika bedömningar. Endast rena förbiseenden av en bestämmelse eller uppenbart oriktiga bedömningar anses utgöra fel eller försummelse i den mening som avses i

text: 3 kap. 2 § skadeståndslagen

text: . (Jfr bl.a. rättsfallen

text: NJA 1994 s. 194

text: och 654,

text: NJA 2003 s. 285

text: NJA 2007 s. 862

text: samt

text: NJA 2013 s. 842

text: och 1210.)

text: Att det har förekommit något som i och för sig kan vara skadeståndsgrundande är inte tillräckligt för att ersättning ska ges ut. Det krävs också att det inträffade har orsakat skada för den enskilde. Det är den som begär ersätt-ning som ska styrka skadan och dess omfattning. Vidare är en skadelidande skyldig att göra vad han eller hon kan för att begränsa sin skada till följd av ett skadeståndsgrundande fel.

text: Enligt

text: 6 kap. 1 § andra stycket skadeståndslagen

text: gäller dessutom att skadestånd med anledning av ren förmögenhetsskada kan jämkas, om vållande på den skadelidandes sida har medverkat till skadan. Sådan jämkning sker enligt tredje stycket efter vad som är skäligt med hänsyn till graden av vållande på ömse sidor och omständigheterna i övrigt.

text: Bedömningen i detta fall

text: Bestämmelser om domarjäv finns i

text: 4 kap. 13 §

text: RB. Punkterna 1–9 innehåller en uppräkning av vissa faktiska omständigheter som medför att en domare är jävig att handlägga ett mål. Punkten 10 innehåller en allmänt hållen bestämmelse som anger att en domare är jävig om det annars föreligger någon särskild omständighet som är ägnad att rubba förtroendet till hans eller hennes opartiskhet i målet. Av betydelse är även

text: artikel 6 i Europakonventionen

text: om rätten till en rättvis rättegång (se även

text: 2 kap. 11 § regeringsformen

text: och

text: artikel 47 i EU:s stadga om de grundläggande rättigheterna

text: Prövningen av om jäv föreligger enligt

text: 4 kap. 13 § 10

text: RB avser inte bara domarens egen inställning till målet och parterna. Det räcker därför inte att domaren rent faktiskt är opartisk. För att jäv enligt generalklausulen ska föreligga är det dock inte tillräckligt att en part saknar förtroende för domaren. Det måste finnas en rimlig grund för partens åsikt att domaren inte är opartisk. Så kan vara fallet om det – med ett objektivt betraktelsesätt – föreligger någon särskilt omständighet som är ägnad att rubba förtroendet för domarens opartiskhet (se tex.

text: NJA 2014 s. 482

text: och

text: NJA 2019 s. 327

text: Av utredningen framgår att tingsrätten konstaterade att s.k. delikatessjäv förelåg. Det har dock inte påståtts eller framkommit att någon av rättens ledamöter faktiskt insåg att det var fråga om en jävssituation innan huvudförhandlingen hade påbörjats. Frågan är dock om underlåtenheten från tingsrätten att på förhand uppmärksamma jävssituationen utgör ett sådant fel eller en sådan försummelse som är skadeståndsgrundande för staten.

text: Det finns inte någon generell skyldighet för rätten att efterforska jävsanledningar eller garantera att jäv bland rättens ledamöter inte föreligger. En domare som vet att det finns en omständighet som kan antas grunda jäv mot honom eller henne är dock, enligt

text: 4 kap. 14 § första stycket

text: RB, skyldig att självmant ge det till känna. Bestämmelsen innebär att varje domare samvetsgrant måste pröva om det – såvitt är känt för honom eller henne – föreligger jäv. Denna skyldighet består under hela den tid som en domare tar befattning med ett mål eller ärende. Någon skyldighet för domaren att vidta några mer ingående efterforskningar för att utröna eventuella jävssituationer kan emellertid inte anses finnas om inte omständigheterna ger anledning till detta. Domarens skyldighet gäller alla kategorier av domare, dvs. även för nämndemän. (Se Fitger m.fl., kommentaren till

text: 4 kap. 14 §

text: RB publicerad i Zeteo 2019-06-27).

text: En domares förbiseende av en jävssituation som borde ha uppmärksammats tidigare kan vara skadeståndsgrundande, men det krävs då att omständigheterna är sådana att underlåtenheten utgör fel eller försummelse (jfr bl.a. Justitiekanslerns beslut den 13 maj 2019 med dnr 497-19-4.3).

text: Av utredningen framgår att påståenden om våld och hot om våld hade förts fram i vårdnadsmålet. Brottmålsdomen nämndes även vid ett sammanträde för muntlig förberedelse som hölls före huvudförhandlingen. Det kan vidare noteras att det var samma rådman som höll i det sammanträdet som senare var ordförande vid huvudförhandlingen. Brottmålsdomen åberopades även som skriftlig bevisning i målet och gavs in i god tid före huvudförhandlingen.

text: Mot denna bakgrund får omständigheterna anses ha varit sådana att det konstaterade jävet borde ha uppmärksammats tidigare och att denna underlåtenhet utgör ett sådant fel eller försummelse som medför skadeståndsskyldighet för staten.

text: Frågan är då vilken skada AA har visat att han har drabbats av till följd av tingsrättens felaktiga hantering.

text: Resekostnad

text: Det finns inte skäl att ifrågasätta att AA haft kostnader för resa till och från tingsrätten i samband med den inställda huvudförhandlingen. Ersättning ska därför utgå med begärt belopp, dvs. 296 kr (16 mil x 18,50 kr).

text: Förlorad arbetsförtjänst

text: AA har uppgett att han tog ledigt från sitt arbete i tre dagar för att närvara vid huvudförhandlingen i maj 2018 och att han gått miste om arbetsförtjänst med 4 500 kr. Till stöd för sin begäran har han gett in en skrivelse där det anges vad ett namngivet bolag debiterar per timme.

text: Förlorad semester kan enligt Justitiekanslerns praxis ersättas som förlorad arbetsförtjänst. Ersättning kan då utgå med ett belopp som motsvarar vad AA skulle ha förlorat om han hade varit tjänstledig samma tid utan lön.

text: Av utredningen framgår inte om AA har förlorat arbetsförtjänst i en bestående anställning eller om det är ett aktiebolag som har gått miste om uppdrag till följd av AA:s semesteruttag. Justitiekanslern är inte beredd att på befintlig utredning godta yrkandet i denna del. Det står honom fritt att återkomma, men han måste då vara beredd att ge in utredning som visar den uppgivna inkomstförlusten, tex. lönespecifikationer eller liknande.

text: För det fall inkomstförlusten är hänförlig till ett aktiebolag kan tilläggas att ett aktiebolag är en självständig juridisk person. Den skada som aktiebolaget eventuellt har lidit är en indirekt skada som enligt skadeståndsrättsliga principer inte ger rätt till ersättning (se t.ex.

text: NJA 1975 s. 533

text: Ökade ombudskostnader

text: AA har begärt ersättning med sammanlagt 50 932 kr för de ökade ombudskostnader som han orsakats på grund av den inställda förhandlingen. Av beloppet avser 134 kr (4,4 mil x 30,50 kr) utlägg för en bilresa, 1 556 kr en timmes tidspillan och 49 242 kr arbete motsvarande 29 timmar.

text: AA har rätt till ersättning för de ombudskostnader som tingsrättens agerande har orsakat honom och som han annars inte skulle ha haft, under förutsättning att kostnaderna bedöms vara skäliga.

text: AA har anfört att det nedlagda arbetet avser 4 timmars arbete vid den inställda huvudförhandlingen, 15 timmars förberedelsearbete inför huvudförhandlingen i oktober och 10 timmars arbete som i övrigt har tillkommit efter den inställda huvudförhandlingen.

text: Med hänsyn till att ombudet rimligen redan hade utfört nödvändigt förberedelsearbete inför det första huvudförhandlingstillfället kan anspråket på ersättning för ytterligare 15 timmars förberedelsearbete inte godtas. Ersättningen i den delen bör begränsas till motsvarande sex timmars arbete (10 188 kr).

text: I övrigt finns det inte skäl att begränsa skadeståndet utan övriga begärda belopp avseende arbete (4 + 10 timmar = 23 772 kr), resa, (134 kr) och tidsspillan (1 556 kr) är skäliga och godtas därför.

text: Sammanfattningsvis ska AA tillerkännas ersättning för ökade ombudskostnader med 10 188 kr + 23 772 kr + 134 kr + 1 556 kr =) 35 650 kr

text: Ombudskostnader i ärendet här

text: Begärd ersättning för ombudskostnader är skälig och godtas.

text: Tillsyn

text: Rätten till en rättvis rättegång förutsätter att domarkåren är oberoende och opartisk. Det är vidare av stor vikt att rättskipningen omfattas av ett allmänt förtroende. I rättsfallet

text: NJA 2014 s. 482

text: uttalade Högsta domstolen att frågan om jäv föreligger inte kan besvaras på samma sätt idag som vid bestämmelsernas tillkomst. Samhällsutvecklingen har lett dels till att frågor om förtroendet för domstolars verksamhet samt domares oavhängighet och opartiskhet har fått ökad uppmärksamhet, dels till att skärpta krav riktas mot den dömande verksamheten i dessa hänseenden. Högsta domstolen angav att det innebär att fler förhållanden än tidigare konstituerar jäv.

text: Som tidigare nämnts uppmärksammade tingsrätten aldrig jävsfrågan. Så borde ha skett. Mot bakgrund av vad som anförts ovan finns det skäl att betona vikten av att det – när omständigheterna ger anledning till det – görs noggranna överväganden beträffande rättens sammansättning så att inte en förhandling behöver ställas in eller tas om på grund av jäv. Jag förutsätter att tingsrätten vidtar adekvata åtgärder så att liknande misstag kan undvikas i framtiden.


publisher: Justitiekanslern

title: Inspektion vid Kronofogdemyndigheten i Malmö, kontoret i Kristianstad

org: jk

text: Justitiekanslerns granskning pågick under två dagar och omfattade endast en liten del av verksamheten vid kronofogdemyndighetens kontor i Kristianstad. Det allmänna intrycket var att myndigheten är välskött. Några påtagliga brister konstaterades inte. Dock har Justitiekanslern inlett ett ärende för särskild granskning avseende förfarandet med s.k. spikning genom privat delgivningsman.

type: stycke

text: Justitiekanslern uttalar kritik i några avseenden, nämligen rörande delsunderlåtenhet att fatta beslut med anledning av en begäran om anstånd i ett löneutmätningsärende och dels redovisningen av en tillgångsundersökning. Vidare gör Justitiekanslern vissa uttalanden rörande dels dokumentationen i några av de ärendekategorier som granskats, dels myndigheters ansvar vid delgivning genom privata delgivningsmän, dels tillåtligheten av kvittning (avräkning) av EU-bidrag och dels genomförandet av en bostadsförrättning.

text: Justitiekanslern uttalar sig positivt rörande myndighetens handläggning av s.k. särskilda ärenden.

text: Bakgrund

type: rubrik

text: Justitiekanslern har enligt lagen (

text: ) om Justitiekanslerns tillsyn och förordningen (

text: ) med instruktion för Justitiekanslern tillsyn över att de som utövar offentlig verksamhet efterlever lagar och andra författningar samt i övrigt fullgör sina åligganden. Justitiekanslerns tillsyn omfattar bl.a. kronofogdemyndigheterna.

text: Som ett led i sin tillsynsverksamhet beslutade Justitiekanslern att under våren 2005 inspektera Kronofogdemyndighetens i Malmö kontor i Kristianstad.

text: Justitiekanslern skrev till kronofogdemyndigheten den 29 april 2005, varvid akterna i vissa avslutade och balanserade ärenden av olika kategorier beställdes fram i förväg. Inspektionen genomfördes den 9 och 10 maj 2005.

text: Inspektionen

text: Inspektionens syfte och inriktning

text: Det övergripande syftet med inspektionen var att kontrollera att kravet på rättssäkerhet iakttas i kronofogdemyndighetens verksamhet. En utgångspunkt var vidare att slutsatserna av inspektionen skall kunna fungera som vägledning inför framtiden snarare än som kritik mot eventuella fel.

text: Inspektionens genomförande

text: Granskningen genomfördes under två dagar och begränsades till de 20 äldsta pågående målen och de 20 senast avslutade målen i kategorierna betalningsföreläggande, utmätning i lön resp. utmätning i lös egendom (främst ärenden där egendom anvisats). Därutöver granskades de 20 äldsta balanserade målen totalt i övriga ärendekategorier. Vidare togs slumpmässigt två akter fram ur myndighetens arkiv.

text: Inspektionen inleddes med ett möte med företrädare för Kronofogdemyndigheten i Malmö, samtliga stationerade i Malmö. Dessa var regionkronodirektören LB, biträdande regionkronodirektörerna JJ och EN, administrative chefen SGJonsson, enhetscheferna AF och MO, controllern PP, personal- och utvecklingschefen IH och sekreteraren KJ. Företrädarna informerade om verksamheten.

text: Därefter granskades de i förväg beställda akterna.

text: Avslutningsvis hölls ett möte med EN och kronofogden KA, varvid de iakttagelser som Justitiekanslerns granskning lett fram till redovisades.

text: Iakttagelser och överväganden

text: Allmänt om verksamheten på kronofogdemyndigheten

text: Vid det inledande samtalet med myndigheten framkom följande.

text: Myndighetens verksamhet består av följande grenar; verkställighet av betalningsförpliktelser och andra förpliktelser (utsökning), summarisk process (betalningsföreläggande och handräckning), skuldsanering, tillsyn i konkurs och förebyggande kommunikation. På kontoret i Kristianstad handläggs emellertid inte ärenden om skuldsanering eller tillsyn i konkurs.

text: Verksamheten inom myndigheten fokuseras numera på resultat och målet är att få ner handläggningstiderna. Tidigare låg myndigheten bland de sämsta när det gäller omloppstiderna för mål i den summariska processen, men numera ligger den bra till. Även på skuldsaneringssidan ligger myndigheten bra till. På indrivningssidan har man också släpat efter men infört nya rutiner som ger förbättringar. Dels arbetar man för att gamla gäldenärer inte skall komma tillbaka, dels strävar man efter att nya gäldenärer, oavsett skuldens storlek och art, prioriteras och handläggs genast efter kravtidens utgång. Ambitionen är att ärendena skall handläggas både med kvalitet och snabbhet, helst inom två månader från kravtidens utgång. En viss kvalitetssäkring sker genom att vissa ärenden gås igenom på nytt. Vid granskningen har man inte kunnat märka att det skett någon försämring från rättssäkerhetssynpunkt. Tvärtom tyder genomgången på att man blivit försiktigare än tidigare.

text: Avhysningsärenden är myndighetens känsligaste ärenden där den enskilde utsätts för ingripande åtgärder. Här finns regionala skillnader. I hela regionen sker ca 300 avhysningar per år. Motsvarande siffra för Kristianstadskontoret är 42.

text: Löneutmätningsmålen, som är den största gruppen, är de materiellt svåraste men de effektivaste ur borgenärssynpunkt.

text: Från myndighetens sida är ambitionen att ta hand om människor på ett bra sätt. Myndighetens arbete är serviceinriktat med inslag av kurativt stöd. När det gäller människor som på något sätt har fastnat i sina relationer med myndigheter i allmänhet och kronofogdemyndigheten i synnerhet försöker man att hitta en lösning Dessa ärenden kallas ”särskilda ärenden” och det har skapats rutiner för en bättre hantering av dessa. Målet är att ärendena med god kvalitet skall kunna avslutas snabbare. En utsedd kontaktperson på staben kontaktas i sådana ärenden och denna handläggare går igenom ärendet från början. Finns det en särskild sakfråga som utlyst missnöjet med myndighetens hantering av ärendet skall denna belysas. Sakfrågan dokumenteras i en promemoria (rättsutredning) vilken kan delges klaganden vid första påföljande kontakt, då man också meddelar vem som skall kontaktas i ärendet fortsättningsvis. Den klagande erbjuds också att besöka myndigheten för en genomgång av vad som hänt i ärendet och vad som framkommit vid rättsutredningen. Alla berörda informeras om vem man vid nya kontakter i ärendet fortsättningsvis skall hänvisa till. I den vidare hanteringen handläggs ärendet av den särskilde kontaktpersonen och om något nytt inte tillkommer hänvisar myndigheten till den upprättade rättsutredningen.

text: Myndigheten pekade på följande problemställningar för verksamheten.

text: Näringsidkarindrivningen kan komma att påverkas av de ändringar som har genomförts i

text: förmånsrättslagen

text: från den 1 januari 2005. Ändringarna kan leda till ökat antal utmätningar och därför generera mer arbete.

text: Från myndighetens sida framhölls att avhysningslagstiftningen är gammalmodig. Man borde kunna lösa dessa problem på ett annat sätt. Det finns också luckor i lagstiftningen beträffande omhändertagande av egendom. På fast egendom som säljs exekutivt kan det vid tillträdet finnas kvar föremål som får betecknas som skrot och det är osäkert vem som då skall betala för bortforslingen.

text: Även vissa andra lagstiftningsfrågor hade myndigheten synpunkter på. Det påpekades att möjligheten att begära begränsad tillgångsutredning (BTU) jämlikt 4 kap. 9 d

text: utsökningsbalken

text: (UB) bör tas bort. Bestämmelsen kan utnyttjas för att få betala en lägre avgift i de fall en fullständig tillgångsundersökning ändå skall äga rum. Det påpekades vidare att reglerna om pantförskrivning bör tas bort vid pantbrevsutmätning (

text: 9 kap.

text: och

text: 15 §§

text: UB). Enligt nuvarande föreskrifter skall pantbrevet pantförskrivas till den borgenär som inte önskar fastigheten ianspråktagen vilket känns fel eftersom den naturliga följden av en utmätning bör vara en försäljning. Vidare är det inte helt klarlagt vilken plats i sakägarförteckningen en sådan pantförskrivning skall ha jämfört med ianspråktagandet efter utmätningen. Det påpekades också att den tid inom vilken en rättelse skall äga rum enligt

text: 4 kap. 34 §

text: UB är för kort med hänsyn till den tid som utredningar normalt sett tar. Det påpekades vidare att det föreligger skillnader mellan fysiska personer och juridiska personer när det gäller uppgiftslämnandet till kreditupplysningsföretag ur kronofogdemyndighetens olika databaser. Uppgifter om att fysiska personer är föremål för en ansökan om betalningsföreläggande eller handräckning lämnas först i och med att ett utslag meddelas. Däremot föranleder redan en sådan ansökan en rapport rörande juridiska personer.

text: Justitiekanslerns allmänna intryck är att myndigheten är välskött och att det rådde en god ordning i de granskade akterna. Några större balanser i någon ärendekategori kunde inte upptäckas. Granskningen försvårades till viss del genom det system med en blandning av registrering i databaser och pappershantering som äger rum i flera mål, framför allt i utsökningsmålen. Utdragen ur datasystemen är vidare till viss del ganska svårlästa. Vid granskningen hade vi tillgång till en handläggare som vänligt hjälpte oss med information. Trots detta var det ibland svårt att få ett helhetsgrepp på vissa ärenden.

text: Detta föranleder Justitiekanslern att peka på vikten av dokumentation i de hos myndigheten aktuella målen. Av policydokumentet för dokumentering för kronofogdemyndigheten framgår att dokumentationsrutinerna är till för att underlätta arbetet. Det skall, anförs det, vara enkelt att hitta information för den som har upprättat en akt, men även för andra som kan behöva söka efterinformation i akten. Justitiekanslern delar denna uppfattning. Nedan görs påpekanden om bristande dokumentation i några av ärendena.

text: Justitiekanslern vill ge myndigheten en eloge för arbetet i de s.k. särskilda ärendena. Myndighetens arbete med dessa ärenden torde kunna tas som förebild för hanteringen av liknande ärenden på flera andra myndigheter.

text: Mål om betalningsföreläggande

text: Granskningen avsåg ärenden om betalningsföreläggande enligt lagen (

text: ) om betalningsföreläggande och handräckning (betalningsföreläggandelagen). Samtliga beställda akter gicks igenom. Genomgången gav det allmänna intrycket att målen var välskötta. Delgivningsfrågor hade allmänt sett handlagts korrekt och myndighetens noteringar i akterna var tydliga och gjorde det möjligt att följa ärendets gång. Handläggningstiderna var normalt korta. Bland de 20 äldsta målen – i vilka problem att delge gäldenären förelåg i nästan samtliga – gjordes dock följande iakttagelser.

text: Delgivning med fel person

text: I ett mål hade ansökan lämnats till Svensk Delgivningsservice AB (SDS) för delgivning (dnr 12-101249-04). Uppdraget redovisades till kronofogdemyndigheten genom ett underskrivet delgivningskvitto. På kvittot angavs att försändelsen hade lämnats till den sökte personligen den 22 mars 2005. Det gick av namnteckningen på kvittot inte att utläsa vem som hade mottagit handlingarna. I ett faxmeddelande den 1 april 2005 till kronofogdemyndigheten från SDS angavs att fel person hade delgetts och att det begärdes nya handlingar för delgivning. Noteras kan att den i 25 § betalningsföreläggandelagen angivna svarstiden hade angetts till tio dagar från delgivningen. Beskedet om den felaktiga delgivningen nådde således kronofogdemyndigheten på den sista dagen av svarstiden.

text: Sedan frågan hade uppmärksammats av Justitiekanslern inhämtade kronofogdemyndigheten kompletterande information från SDS om det inträffade. Av SDS uppgifter framgår att delgivningsmannen hade förväxlat delgivningshandlingar och lämnat ut de aktuella handlingarna till en person som skulle delges i ett annat ärende. Misstaget upptäcktes av delgivningsmannen under den fortsatta handläggningen av de två delgivningsärendena.

text: Justitiekanslern vill påpeka att det är myndigheten som ansvarar för delgivningen även om enskilda företag anlitas för utförande av delgivningsuppdrag. Det är följaktligen viktigt att myndigheten granskar om delgivning har skett på rätt sätt och att det således finns tillräckligt bevis för att den sökte har fått del av handlingen, jfr Riksdagens ombudsmäns (JO) beslut den 4 februari 2005 i ärende nr 3112-03. Det finns skäl att här påpeka att bevisregeln i

text: 24 § delgivningslagen (1970:428)

text: om verkan av vissa där angivna tjänstemäns intyg om delgivning inte är tillämplig när delgivning utförs av en privat delgivningsman.

text: I det nu aktuella ärendet hade delgivningsmannens misstag kunnat leda till olyckliga konsekvenser för gäldenären. Händelsen framstår samtidigt som ett enstaka olycksfall i arbetet i en verksamhet som i övrigt tycks skötas med noggrannhet. Felet kunde dessutom upptäckas innan det ledde till något men för gäldenären. Omständigheterna var inte sådana att det kan hävdas att kronofogdemyndigheten borde ha upptäckt felet redan när delgivningskvittot kom in till myndigheten. Mot den här bakgrunden anser Justitiekanslern att saken kan bero med här gjorda uttalanden om myndigheters ansvar vid delgivning genom privata delgivningsmän.

text: Spikning genom privat delgivningsman

text: Det uppmärksammades att SDS, när handlingen inte har kunnat delges genom att den lämnas över, upprättar ett s.k. eftersökningsbevis till kronofogdemyndigheten som underlag för myndighetens kommande beslut i delgivningsfrågan (jfr

text: 10 a § delgivningslagen

text: som dock formellt endast är tillämplig vid delgivning genom stämningsman). I ett sådant mål hade myndigheten efter SDS redovisning meddelat beslut om s.k. spikning enligt 15 § andra stycket. Av SDS uppgifter i målet framgår att spikningen sedan utfördes av bolaget (se mål nr 12-79695-04).

text: I domstolspraxis har det ifrågasatts om det är lämpligt från rättssäkerhetssynpunkt att spikning och delgivning av vissa andra slag utförs av anställda vid delgivningsföretag. (Se främst

text: RH 1998:53

text: där ett intyg från en sådan delgivningsman inte godtogs som bevis om spikning vid partsdelgivning. Det lämpliga i ett sådant förfarande ifrågasattes även av JO i det ovan nämnda beslutet den 4 februari 2005 i ärende nr 3112-03.) Justitiekanslern anser för sin del att saken dessutom kan diskuteras med utgångspunkt i bestämmelsen i

text: 11 kap. 6 § tredje stycket regeringsformen

text: om att överlämnande till bolag eller enskilda individer av förvaltningsuppgifter som innefattar myndighetsutövning får ske endast med stöd av lag.

text: Justitiekanslern har haft kontakt med företrädare för Skatteverkets huvudkontor respektive Rikspolisstyrelsen (RPS) i den aktuella frågan. Det framgår att frågeställningen är föremål för interna diskussioner inom de båda myndigheterna. Både Skatteverket och RPS menar att det finns skäl att ifrågasätta riktigheten av att privata delgivningsmän utför t.ex. spikning.

text: Mot den här bakgrunden ser Justitiekanslern anledning att inleda ett särskilt ärende för att närmare belysa frågan om de rättsliga förutsättningarna för kronofogdemyndigheten att låta privata delgivningsmän utföra spikning. Saken kommer därför inte att beröras ytterligare i detta beslut.

text: Återkallelse av beslut

text: I ett mål hade sökanden själv övertagit uppgiften enligt 30 § betalningsföreläggandelagen att delge föreläggandet (dnr 12-83671-04). Genom ett beslut den 1 april 2004 skrev kronofogdemyndigheten av ärendet på den grunden att den angivna tiden för partsdelgivning hade löpt ut. Två dagar dessförinnan, den 30 mars, hade emellertid sökanden i en skrivelse till myndigheten begärt förlängd delgivningstid med sex veckor.

text: I en notering i myndighetens akt den 4 april 2004 uppgavs att handläggaren hade saknat kännedom om anståndsbegäran när avskrivningsbeslutet meddelades. I noteringen angav handläggaren vidare att ”idag har jag återkallat avskrivningen och meddelat sökandens ombud om detta samt beviljat förlängning t.o.m. 2005-05-01”.

text: Kronofogdemyndighetens handläggning kan liknas vid att avskrivningsbeslutet har ändrats efter omprövning på det sätt som anges i

text: 27 § förvaltningslagen (1986:223)

text: . Det får emellertid anses tveksamt om

text: förvaltningslagens

text: bestämmelser om omprövning är tillämpliga i den aktuella situationen, se specialmotiveringen till 66 § betalningsföreläggandelagen i

text: prop. 1989/90:85 s. 145

text: . Justitiekanslern lutar för sin del åt att så inte är fallet. Med en formellt riktig tillämpning av regelverket hade beslutet i stället fått ändras efter överklagande enligt 56 och 58 §§ betalningsföreläggandelagen. Omständigheterna är likväl inte sådana att det finns anledning att rikta kritik mot kronofogdemyndighetens hantering av ärendet, detta särskilt mot bakgrund av att beslutet om återkallelse inte tycks ha lett till skada för någon enskild.

text: Mål om utmätning i lön

text: Begäran om anstånd

text: I ett pågående ärende (U 1287-95/1120) noterades att gäldenären skriftligen anhållit om att få slippa avdrag på sin pension under tre månader. Kronofogdemyndigheten besvarade begäran med en skrivelse rubricerad ”ang. anstånd med löneutmätning”. I skrivelsen underrättades gäldenären om att anstånd tyvärr inte kunde beviljas då en viss borgenär hade motsatt sig detta.

text: Enligt

text: 7 kap. 11 §

text: UB får kronofogdemyndigheten under vissa förutsättningar bevilja anstånd med utmätning. Av bestämmelserna om överklagande i 18 kap. 2, 5 och 6 §§ UB framgår att beslut i fråga om anstånd med utmätning får överklagas särskilt. Enligt

text: 18 kap. 7 § fjärde stycket

text: UB får sådana beslut överklagas inom tre veckor från det att beslutet delgavs klaganden. I

text: 2 kap. 18 § andra stycket

text: UB föreskrivs att beslut som får överklagas skall innehålla en upplysning om vad den som vill föra talan mot beslutet skall iaktta. Denna upplysning får dock utelämnas när den är uppenbart obehövlig, varmed främst avses fall när beslutet inte kan anses gå någon part emot.

text: Mot bakgrund av de nämnda bestämmelserna borde kronofogdemyndigheten med anledning av gäldenärens anhållan om anstånd ha fattat ett särskilt beslut i frågan. Beslutet borde ha delgetts gäldenären med upplysning om hur den som vill överklaga beslutet skall gå till väga. För denna underlåtenhet kan myndigheten inte undgå kritik.

text: I ytterligare ett pågående ärende (U 1190-96/1120) begärde gäldenären skriftligen anstånd med utmätningen under tre månader. Gäldenären angav bland annat att hon hade ringt till borgenärerna och därvid erfarit att de godkände att anstånd medgavs.

text: Kronofogdemyndigheten avslog begäran om anstånd med motiveringen att en av borgenärerna hade motsatt sig att anstånd medgavs samt att särskilda skäl inte förelåg. Det framgår dock varken av beslutet eller av akten i övrigt vilken borgenär som hade motsatt sig anstånd.

text: För det fall en borgenär motsätter sig att anstånd medges bör det dokumenteras i akten, antingen genom en skrift från borgenären eller genom en tjänsteanteckning av den handläggare hos kronofogdemyndigheten som har varit i kontakt med borgenären. Detta är särskilt angeläget i ett fall som det aktuella när gäldenären gör gällande att borgenärerna har godtagit att anstånd medges. Justitiekanslern nöjer sig med detta uttalande.

text: Mål om utmätning i lös egendom

text: Inriktning

text: Granskningen skulle avse de 20 äldsta pågående och de 20 senast avslutade ärendena rörande utmätning i lös egendom, och inriktas särskilt på handläggningstiderna i de fall där sökanden hade anvisat egendom till utmätning.

text: Vid inspektionen framkom att ärendena om utmätning hos kronofogdemyndigheten inte läggs upp på det sätt som Justitiekanslern hade utgått från vid sin beställning av akter. Indelningen sker i stället i ärenden som avser ansökningar om å ena sidan fullständig och å andra sidan begränsad tillgångsundersökning. De ärenden som hade tagits fram rörde därför ansökningar där borgenären hade ansökt om utmätning med fullständig tillgångsundersökning.

text: I detta sammanhang kan även nämnas att så fort en ansökan om verkställighet kommer in till kronofogdemyndigheten läggs en gäldenärsjournal upp som får samma beteckning som gäldenärens personnummer. I allmänna mål sker ansökningarna maskinellt. I enskilda mål får varje ansökan om verkställighet rörande en gäldenär ett målnummer. De ärenden som hade tagits fram av kronofogdemyndigheten avsåg således ansökningar om verkställighet i enskilda mål. I de allra flesta fall hade gäldenärerna även restförda skulder i allmänna mål.

text: Justitiekanslern hann inte gå igenom alla beställda akter utan endast de 20 senast avslutade ärendena och tre av de äldsta pågående ärendena. Redan här kan nämnas att inget av de granskade ärendena avsåg ansökningar om verkställighet där sökanden hade anvisat egendom till utmätning.

text: Underrättelse om sökt utmätning

text: Enligt

text: 4 kap. 12 §

text: UB skall en underrättelse skickas till gäldenären innan utmätning sker. Från denna skyldighet finns ett antal undantag angivna i bestämmelsen då kronofogdemyndigheten kan underlåta att skicka en sådan underrättelse. Underrättelsen kan skickas med posten eller lämnas på annat lämpligt sätt. Enligt

text: 6 kap. 1 §

text: UF är det i allmänhet tillräckligt att den sänds i vanligt brev.

text: Vid inspektionen kom det fram att denna underrättelse skickas maskinellt till gäldenären så fort målet har registrerats hos kronofogdemyndigheten. Någon kopia av underrättelsen förvaras inte i akten. Information om att en underrättelse har skickats och vilken dag som är sista betalningsdag kunde erhållas endast via myndighetens datasystem. Någon granskning av om kronofogdemyndigheten hade fullgjort sin underrättelseskyldighet kunde därför inte ske med mindre att man frågade en handläggare i varje granskningsärende om det hade skett. Av effektivitetsskäl avstod Justitiekanslern från att undersöka den saken. Det kan i och för sig tilläggas att det inte fanns några indikationer på att det skulle föreligga brister i detta hänseende.

text: Redovisning av tillgångsundersökningarna

text: Enligt

text: 4 kap. 9 c §

text: UB har kronofogdemyndigheten en skyldighet att undersöka om gäldenären har utmätningsbara tillgångar. Av Skatteverkets Kommentar till indrivningspolicy, SKV 115 utgåva 2, framgår vilken utredning som skall göras i detta hänseende samt vilka åtgärder som måste vidtas i varje ärende.

text: Denna s.k. tillgångsundersökning har hittills redovisats i en utredningsrapport, som lämnas på ett standardiserat formulär framtaget av dåvarande Riksskatteverket (formulär RSV 9482). Från och med den 15 januari 2005 skall dessa tillgångsundersökningar, enligt en skrivelse från Skatteverket den 15 december 2004 med rubriken Handläggningsrutiner för utredningsrapport och gäldenärsutredning, dokumenteras i det nya ADB-system – INIT – som kronofogdemyndigheten har börjat använda. Tillgångsundersökningarna skall då antecknas i den s.k. handläggarnoteringen under en egen rubrik, ”Tillgångsundersökning”. Skatteverket har också tagit fram Word-mallar som skall tjäna som underlag för den redovisning av undersökningen som skall göras i INIT. Av dessa mallar framgår att kronofogdemyndighetens beslut i saken skall antecknas med en motivering till det samt uppgift om den utredning som har gjorts.

text: I ett mål (U 4732-02/1240 och 4733-02/1240) där ett företag var gäldenär noterade handläggaren den 27 april 2005 i INIT att tillgångsundersökningen var avslutad eftersom gäldenären saknade kända utmätningsbara tillgångar till täckande av skulden. Några anteckningar om vilken utredning som hade gjorts i målet fanns inte. Under rubriken ”Verkställd utredning” antecknades i stället att bolaget saknade utmätningsbara tillgångar.

text: Anteckning om vilka åtgärder som vidtas i målet för att efterforska tillgångar hos gäldenären är av betydelse av flera anledningar. Informationen om vidtagna åtgärder utgör underlag för de bedömningar som kronofogdemyndigheten senare skall göra för att leta efter tillgångar hos gäldenären. Den tjänar också som vägledning för sökanden, som har att bevaka att hans fordran blir betald. Vidare har kronofogdemyndigheten en skyldighet att underrätta sökanden när myndigheten konstaterar att det inte finns några utmätningsbara tillgångar (se

text: 4 kap. 9 g §

text: UB och

text: 6 kap. 26 §

text: UF). Avsaknad av noteringar om vilken efterforskning som har gjorts försämrar kronofogdemyndighetens möjlighet att upplysa sökanden vilka ansträngningar som har gjorts för att få fram egendom för utmätning. Det går inte heller att i efterhand bedöma om kronofogdemyndigheten har fullgjort sin undersökningsplikt enligt

text: 4 kap. 9 c §

text: UB.

text: Redovisningen av tillgångsundersökningen i det nämnda fallet uppfyller inte de krav som ställs. Kronofogdemyndigheten kan inte undgå kritik för detta.

text: Bostadsförrättningar

text: Av Kommentaren till indrivningspolicy framgår att en bostadsförrättning skall göras i mål med fullständig tillgångsundersökning när det finns anledning att tro att gäldenären har utmätningsbar egendom i bostaden. En sådan förrättning skall även göras om det bedöms nödvändigt för att utredningen skall bli av den kvalitet som sökanden har rätt att kräva. I Riksskatteverkets handbok Utsökning & Indrivning, 1996 s. 67, anges ett antal faktorer som enligt verket utgör skäl att utgå ifrån att det inte finns utmätningsbara tillgångar i bostaden och därmed anledning att underlåta att göra en bostadsförrättning. Bland dessa faktorer nämns den omständigheten att de register som kronofogdemyndigheten har tillgång till utvisar att gäldenären lever under knappa ekonomiska förhållanden.

text: I ett antal utsökningsmål (U 83122-03/1250, U 83366-03/1250, 83369-03/1250 och 83422-03/1250) som avsåg en och samma gäldenär gjorde kronofogdemyndigheten en förrättning i gäldenärens bostad den 20 november 2003. Vid förrättningen konstaterade kronofogdemyndigheten att gäldenären saknade utmätningsbara tillgångar i hemmet. Före förrättningen hade myndigheten information om att gäldenären var ensamstående med ett barn och att hon saknade känd arbetsgivare. Hon uppbar varken arbetslöshetsersättning eller sjukpenning, och var inte heller aktuell hos arbetsförmedlingen. Hennes skuld i enskilda mål hade ökat avsevärt före förrättningen.

text: Mot den angivna bakgrunden synes det kunna diskuteras om kronofogdemyndigheten borde ha gjort en bostadsförrättning i detta fall. Det fanns enligt vad som framgår av handlingarna i akten ingen indikation på att det skulle finnas några utmätningsbara tillgångar hos gäldenären. En hastig ökning av skulder i enskilda mål kan dock ibland – som myndigheten har framhållit – vara en indikation på att gäldenären har köpt kapitalvaror. Om detta var fallet i det granskade ärendet har inte utretts.

text: Kronofogdemyndighetens bedömning av behovet av en bostadsförrättning i det granskade ärendet förtjänar mot den angivna bakgrunden inte någon kritik. Jag vill dock framhålla att en förrättning i gäldenärens bostad är en från integritetssynpunkt ingripande åtgärd och att sådana förrättningar inte bör ske rutinmässigt. Behovet bör noga övervägas i varje enskilt fall. Numera är det också – som framhålls av dåvarande Riksskatteverket (se Utsökning & Indrivning, s. 80) – väldigt sällan utmätning kan ske efter en bostadsförrättning, eftersom gällande beneficieregler gör att det sällan kan bli fråga om utmätning i hem av normal standard och storlek. Kronofogdemyndigheten bör sålunda vara återhållsam med sådana förrättningar, något som myndigheten för övrigt har förklarat sig helt införstådd med. Jag nöjer mig med detta uttalande.

text: Kvittning eller utmätning av EU-bidrag?

text: Vid en genomgång av ett utsökningsmål där en person JEJ var gäldenär noterade Justitiekanslern att kronofogdemyndigheten vid fyra tillfällen under tiden den 19 februari 1999 – 29 november 2000 hade avräknat gäldenärens fordringar hos Jordbruksverket på utbetalning av EU-bidrag mot restförda skulder till staten. Det belopp som kronofogdemyndigheten tog i anspråk på detta vis uppgick till sammanlagt 78 417 kr.

text: Högsta domstolen har nyligen i ett avgörande den 3 januari 2005 konstaterat att lagen (

text: ) om avräkning vid återbetalning av skatter och avgifter inte är tillämplig i förhållande till utbetalningar av EU-bidrag (se Högsta domstolens beslut i mål

text: Ö 2354-01

text: ). Den kvittning som kronofogdemyndigheten hade genomfört i målet hade enligt Högsta domstolen inte heller stöd i någon annan författning. Skatteverkets överklagande lämnades därför utan bifall.

text: Högsta domstolens avgörande innebär att ett EU-bidrag kan tas i anspråk för restförda skulder endast med stöd av reglerna om utmätning. Den fråga som då inställer sig är om undantaget från utmätning i 5 kap. 6 § första UB gäller för EU-bidrag som utbetalas av Jordbruksverket. I denna bestämmelse undantas från utmätning medel som för särskilt ändamål har anvisats gäldenären av bl.a. staten, om det skulle strida mot det angivna ändamålet. Högsta domstolen hade med den valda utgången i det nämnda målet inte anledning att gå in på den frågan.

text: Rättsläget beträffande ianspråktagande av EU-bidrag har alltså klarlagts såtillvida att avräkningsinstitutet inte får tillämpas. Däremot är det fortfarande en öppen fråga om utmätning får ske av dessa bidrag med hänsyn till förbudet i

text: 5 kap. 6 § första stycket

text: UB. Justitiekanslern noterar i och för sig att Hovrätten för Västra Sverige i ett avgörande den 19 oktober 2004, dvs. före Högsta domstolens beslut, ansett att bestämmelsen inte utgör hinder mot utmätning (se mål nr ÖÄ 3883-04).

text: Mot bakgrund av Högsta domstolens avgörande konstaterar Justitiekanslern att kronofogdemyndighetens rättstillämpning i JEJ:s fall inte har varit riktig. Den är dock i linje med den tolkning av gällande rätt som dåvarande Riksskatteverket gjorde i denna fråga den 2 november 1998 (se Meddelanden och information för exekutionsväsendet, MEX 1998:17). Det finns därför inte anledning att kritisera kronofogdemyndigheten för dess rättstillämpning i det nämnda ärendet.

text: Övriga granskade mål

text: De äldsta balanserade målen visade sig till största delen vara avhysningsmål enligt 3 § betalningsföreläggandelagen. Målen var dock inte äldre än att samtliga hade inkommit under senare delen av 2004 och i början av år 2005. Avseende dessa mål gjordes följande noteringar.

text: I flera av målen hade delgivning ägt rum genom s.k. spikning. I några av dessa angavs dock inte några skäl för att denna delgivningsform hade använts. Justitiekanslern vill här erinra om betydelsen av att dokumentation sker i alla ärenden.

text: Ett mål om avhysning (U-89980-04/1250) hade inte avslutats trots att förvaringstiden för godset hade gått ut (tre månader efter omhändertagandet) och tillgångsundersökningen hade avslutats. Anledning var att det till myndigheten hade inkommit en skadeståndsbegäran från gäldenären. I avvaktan på utgången av skadeståndsbegäran hölls målet öppet. Numera är målet avslutat eftersom myndigheten fått besked om utgången i skadeståndsärendet.

text: Justitiekanslerns uppfattning är att begäran om skadestånd inte har med själva saken i målet att göra. Avhysningsmålet borde därför ha avslutats utan hänsyn till skadeståndsanspråket, som får läggas upp som ett särskilt ärende.

text: När det gäller de två slumpmässigt utvalda akterna från arkivet gjordes följande iakttagelser rörande dokumentation av omhändertaget gods i ett av målen. Båda akterna gällde avhysningsmål.

text: I den ena akten (U-2266-02/1240) observerades att två vapen fanns dokumenterade på bild men inte på en inventarielista.

text: I ett infordrat yttrande har kronofogdemyndigheten anfört att allt inte antecknas på en inventarielista utan att det ibland tas fotografier för att komplettera listan. Enligt myndighetens uppfattning har med all säkerhet vapnen varit luftgevär och de har dokumenterats enbart genom fotografering. Hade det varit fråga om riktiga vapen hade de tagits om hand särskilt, och detta hade då dokumenterats.

text: Justitiekanslern ifrågasätter om det inte i samband med omhändertagande av vapen alltid borde dokumenteras vilken typ av vapen det handlar om och vad som har hänt med vapnen efter avhysningen.

text: Övrigt

text: Justitiekanslern vill tacka kronofogdemyndigheten för en väl fungerande dialog och ett mycket trevligt mottagande vid inspektionen.

text: I inspektionen deltog justitiekanslern GL (del av dag 1), byråchefen GLC, hovrättsassessorerna DG, FM och PF samt expeditionsförmannen JOS.

type: avgorande


title: Skadestånd med anledning av att en tingsrätt röjt sekretesskyddade uppgifter

text: Justitiekanslern tillerkänner sökanden ersättning med 20 000 kr och uppdrar åt Domstolsverket att betala ut ersättningen till henne.

text: Ärendet

text: Bakgrund

text: Skatteverket beslutade 2008 om skyddade personuppgifter (sekretessmarkering) för sökanden (NN) enligt bestämmelsen motsvarande nu gällande

text: 22 kap. 1 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400)

text: , OSL.

text: NN:s f.d. partner (BS) ansökte den 16 oktober 2014 om stämning mot NN angående umgänge med barn. Eftersom NN:s adressuppgifter var sekretesskyddade gavs stämningsansökan in till Norrköpings tingsrätt, där BS var folkbokförd. Tingsrätten tog kontakt med Skatteverket och fick då uppgift om att NN var folkbokförd inom Umeå tingsrätts domsaga. Tingsrätten kommunicerade denna uppgift med BS:s ombud som inte hade någon invändning mot att målet lämnades över till Umeå tingsrätt. Den 22 oktober 2014 fattade Norrköpings tingsrätt beslut om att överlämna målet till Umeå tingsrätt.

text: Anspråket m.m.

text: NN har begärt skadestånd av staten med 150 000 kr avseende psykiskt lidande, i enlighet med

text: 3 kap. 2 § 1 skadeståndslagen

text: . Alternativt har hon begärt skäligt belopp. Hon har som grund anfört i huvudsak följande.

text: Genom sin handläggning har Skatteverket och Norrköpings tingsrätt röjt inom vilken domsaga hon är folkbokförd. Händelsen har resulterat i stora konsekvenser för henne och hennes familj. BS:s brottsliga gärningar och hot är anledningen till att hon lever med sekretesskyddade uppgifter. När BS fick veta att hon bodde i Umeås domsaga flyttade han genast till Umeå. Hon och hennes familj har inte vågat röra sig ute på gatorna av rädsla för att bli hittade. De känner sig otrygga och känner en stark oro för sina liv. BS har dömts för bl.a. grov kvinnofridskränkning och han har hotat att föra bort dottern.

text: Hon har hittills orsakats 28 månaders psykiskt lidande och beloppet är beräknat utifrån Trafikskadenämndens rekommendation, dock med ett påslag eftersom detta är ett extraordinärt fall.

text: Enligt

text: 21 kap. 3 §

text: OSL gäller sekretess för uppgift om en enskilds bostadsadress eller annan jämförbar uppgift om det av särskild anledning kan antas att den enskilde kan komma att utsättas för våld eller hot eller lida annat allvarligt men om uppgiften röjs. Med annan jämförbar uppgift kan avses domsaga eftersom detta är en uppgift som kan användas för att komma i kontakt med den enskilde. Någon sekretessbrytande bestämmelse har inte funnits.

text: Det var vidare fel av tingsrätten att pröva sin egen behörighet utan att svarandeparten delgivits eller givits möjlighet att invända mot talan.

text: Norrköpings tingsrätts yttrande

text: Norrköpings tingsrätt har yttrat sig och anfört i huvudsak följande.

text: En grundläggande utgångspunkt för överlämnande av mål är att domstolen saknar behörighet. När det gäller familjemål av det aktuella slaget saknas s.k. exklusivt forum vilket innebär att tingsrätten först efter invändning om forum kan överlämna ett mål. I det aktuella målet fanns ingen invändning om forum och tingsrätten hade därför inte rätt att fatta beslut om att överlämna målet till Umeå tingsrätt. Tingsrätten anser dock inte att den brutit mot bestämmelserna i

text: 21 kap. 3 § offentlighets- och sekretesslagen

text: (OSL). Tingsrätten har inte lämnat ut eller ens erhållit uppgift som gjort det möjligt att ta del av var NN var bosatt. Det förhållandet att motparten fått del av i vilken landsända som NN var bosatt är inte skadeståndsgrundande, särskilt eftersom domsagan såväl geografiskt som till antal invånare är omfattande. Det har därför inte varit fråga om ett otillbörligt röjande som krävs för skadeståndsskyldighet enligt

text: 3 kap. 2 § skadeståndslagen

text: Skatteverkets yttrande

text: Skatteverket har yttrat sig och anfört i huvudsak följande.

text: En sekretessmarkering har som syfte att fungera som en varningssignal och en påminnelse om att en noggrann sekretessprövning ska göras innan uppgiften eventuellt lämnas ut. Andra myndigheter ansvarar självständigt för att göra en sekretessprövning av de uppgifter som de har i sin verksamhet när uppgifterna begärs utlämnande. Sekretess gäller för uppgift om enskilds personliga förhållanden om det av särskild anledning kan antas att den enskilde eller dennes närstående lider men om uppgiften lämnas ut. Normalt kan det inte anses innebära att någon lider men av att Skatteverket lämnar ut uppgifter till en annan myndighet.

text: Norrköpings tingsrätt kontaktade Skatteverket per telefon och efterfrågade inom vilken ort NN var folkbokförd. Skatteverket har efter sekretessprövning och motringning lämnat ut uppgiften till Norrköpings tingsrätt. Skatteverket har därigenom inte gjort sig skyldig till något skadeståndsgrundande fel. Inte heller har något integritetskränkande brott begåtts. Skatteverket har följt gällande bestämmelser och rutiner.

text: Justitiekanslerns bedömning

text: Skadeståndsrättsliga utgångspunkter

text: Enligt

text: 3 kap. 2 § 1 skadeståndslagen

text: ska staten ersätta personskada, sak-skada eller ren förmögenhetsskada som vållas genom fel eller försummelse vid myndighetsutövning i sådan verksamhet som staten svarar för.

text: Enligt

text: 3 kap. 2 § 2 skadeståndslagen

text: ska staten ersätta skada på grund av att någon kränks på sätt som anges i

text: 2 kap. 3 § samma lag

text: genom fel eller försummelse vid myndighetsutövning. Ersättning för sådan ideell skada kan utgå endast när den skadelidande har utsatts för en allvarlig kränkning genom vissa typiskt sett integritetskränkande brott. I vissa fall kan skadestånd för ideell skada även utgå på den grunden att den skadelidandes fri- eller rättigheter enligt Europakonventionen har överträtts.

text: Staten bär inte något strikt skadeståndsansvar för ofullkomligheter i den statliga verksamheten. Liksom övriga regler i

text: skadeståndslagen

text: innebär

text: 3 kap. 2 §

text: ett ansvar för styrkt vållande. Bedömningen av om en myndighet har varit oaktsam ska vara objektiv. Vid den bedömningen är det av stor vikt vad för slags regel, norm eller princip som har åsidosatts, vad dess normskydd omfattar och vilka risker felet eller försummelsen innebär. Det är inte tillräckligt att en myndighet eller en domstol har gjort en bedömning av en rätts- eller bevisfråga som kan ifrågasättas eller kan kritiseras för sitt ställningstagande i en fråga där det har funnits utrymme för olika bedömningar. Endast rena förbiseenden av en bestämmelse eller uppenbart oriktiga bedömningar anses utgöra fel eller försummelse i den mening som avses i

text: 3 kap. 2 §

text: skadeståndslagen. (Jfr bl.a. rättsfallen

text: NJA 1994 s. 194

text: och 654,

text: NJA 2003 s. 285

text: NJA 2007 s. 862

text: samt

text: NJA 2013 s. 842

text: och 1210.)

text: Att det har förekommit något som i och för sig kan vara skadeståndsgrundande är inte tillräckligt för att ersättning ska utges. Det krävs också att det inträffade har orsakat skada för den enskilde. Det är den som begär ersättning som ska styrka skadan och dess omfattning.

text: Bedömning

text: Uppgift om NN:s personliga förhållanden omfattas av sekretess i folkbokföringen, enligt

text: 22 kap. 1 §

text: OSL. Skatteverket har försett NN:s uppgifter där med sekretessmarkering.

text: Enligt

text: 22 kap. 1 §

text: OSL gäller sekretess för uppgift om en enskilds personliga förhållanden om det av särskild anledning kan antas att den enskilde eller någon närstående till denne lider men om uppgiften röjs och uppgiften förekommer i bl.a. verksamhet som avser folkbokföringen. Tingsrätten har hämtat in adressuppgiften från folkbokföringen och

text: 22 kap. 1 §

text: OSL har därför blivit tillämplig på uppgiften även hos tingsrätten (se

text: 43 kap. 2 §

text: OSL).

text: När det gäller förföljda personer finns det en särskild sekretessregel för uppgift om enskilds personliga förhållanden i

text: 21 kap. 3 §

text: OSL. Bestämmelsen, som är tillämplig hos alla myndigheter och andra organ som tillämpar OSL, innebär att sekretess gäller för uppgift om enskilds bostadsadress eller annan jämförbar uppgift som kan lämna upplysning om var den enskilde bor stadigvarande eller tillfälligt, den enskildes telefonnummer, e-postadress eller annan jämförbar uppgift som kan användas för att komma i kontakt med denne eller någon närstående till denne samt för motsvarande uppgifter om den enskildes anhöriga, om det av särskild anledning kan antas att den enskilde eller någon närstående till denne kan komma att utsättas för hot eller våld eller lida annat allvarligt men om uppgiften röjs.

text: Skatteverket har efter en sekretessprövning lämnat ut uppgift om NN:s boendeort till Norrköpings tingsrätt. Eftersom sekretess gäller även hos tingsrätten kan Skatteverkets utlämnande av uppgiften till tingsrätten inte anses utgöra ett röjande av NN:s uppgifter i strid med OSL. Någon skadeståndsskyldighet på grund av Skatteverkets agerande finns därför inte.

text: Av utredningen framgår att tingsrätten efter att ha fått uppgift om var NN bodde har lämnat över målet till Umeå tingsrätt. Även om NN:s exakta adress inte har lämnats ut anser Justitiekanslern att en uppgift om i vilken domsaga en person bor är en sådan uppgift om personliga förhållanden som avses i

text: 22 kap. 1 §

text: OSL. Tingsrätten har därigenom offentliggjort uppgift om NN:s personliga förhållanden utan att dessförinnan ha gjort något övervägande i fråga om sekretess. Med hänsyn till den sekretessmarkering som fanns när uppgiften hämtades från folkbokföringen borde ett sådant övervägande ha gjorts. Det får anses klart att för det fall en sekretessprövning hade gjorts hade den resulterat i att NN:s adressuppgifter omfattats av sekretess. Vid en korrekt handläggning skulle NN:s boendeort alltså ha hemlighållits.

text: När det gäller ett indispositivt mål angående umgänge med barn saknas s.k. exklusivt forum vilket innebär att tingsrätten först efter invändning kan överlämna ett sådant mål till en annan domstol (se

text: 10 kap.

text: 18 §§

text: rättegångsbalken

text: ). Vid en korrekt handläggning skulle Norrköpings tingsrätt således inte heller ex officio lämnat över målet till en annan tingsrätt.

text: Tingsrättens handläggning att lämna över målet till Umeå tingsrätt och därigenom röja NN:s boendeort utgör fel eller försummelse vid myndighetsutövning.

text: NN har begärt ersättning för personskada bestående i psykiskt lidande. Justitiekanslern ifrågasätter inte att NN har mått dåligt av det inträffade. NN har dock inte gett in någon utredning som styrker att hon har lidit någon ersättningsgill personskada.

text: Röjandet får även objektivt sett anses ha innefattat ett sådant brott mot tystnadsplikt som kan ge rätt till ersättning för kränkning. Med hänsyn till det är sökanden berättigad till ersättning för den kränkning som röjandet av de sekretesskyddade uppgifterna har orsakat henne. Justitiekanslern anser att skälig ersättning för kränkning bör bestämmas till 20 000 kr, vilket ligger i linje med vad som tidigare utgått i jämförbara fall (se t.ex. Justitiekanslerns beslut den 16 december 2016 i ärende nr

text: och beslut den 16 november 2016 i ärende nr


title: Inspektion av Polisområde Nordöstra Skåne

text: Justitiekanslern har enligt lagen (

text: ) om Justitiekanslerns tillsyn och förordningen (

text: ) med instruktion för Justitiekanslern tillsyn över att de som utövar offentlig verksamhet efterlever lagar och andra författningar samt i övrigt fullgör sina åligganden.

text: Under våren 2005 beslutade Justitiekanslern att inspektera Polismyndigheten i Skåne (Polisområde Nordöstra Skåne / Polisstationen i Kristianstad) som ett led i sin tillsynsverksamhet.

text: Justitiekanslern underrättade polismyndigheten om inspektionen den 29 april 2005 och lämnade vissa direktiv angående inspektionens inriktning. En del av de akter och protokoll som avsågs bli granskade beställdes samtidigt fram.

text: Allmänt om inspektionens genomförande

text: Inspektionen genomfördes den 9 – 10 maj 2005. Från Justitiekanslerns sida närvarade byråchefen HR, hovrättsassessorerna SN och OW, utredningssekreteraren JV, notarien TC och byråassistenten EL. Justitiekanslern GL deltog under förmiddagen den 10 maj.

text: Justitiekanslerns medarbetare togs emot av polisområdeschefen MA samt biträdande polisområdeschefen TN, chefen för kriminalsektionen TR, biträdande chefen för kriminalsektionen POS, stabschefen RG, polisinspektören BW samt kommissarien AN från länspolismästarens stab.

text: MA och TN presenterade organisationen och fördelningen av det strukturella funktionsansvaret i Polisområde Nordöstra Skåne. De olika företrädarna uppmärksammade även Justitiekanslerns medarbetare på de resursbrister och andra problem som man anser finns inom polisområdet.

text: Under inspektionen gick Justitiekanslern igenom 20 av de äldsta öppna kriminalärendena. Utöver dessa granskades de tio äldsta öppna ungdomsärendena. Även ett större antal avslutade kriminalärenden från år 2003 och år 2004 gicks igenom. Omhändertagandeblad för år 2005 enligt lagen (

text: ) om omhändertagande av berusade personer (LOB) och

text: polislagen (1984:387)

text: granskades. Likaså granskades handfängselprotokoll och arrestantblad för år 2005. Ungefär en tredjedel av de beslagsprotokoll som hittills hade upprättats under år 2005 granskades också.

text: Inspektionen avslutades med att Justitiekanslern muntligen redovisade sina övergripande intryck från inspektionen. I samband därmed redogjordes för vissa iakttagelser som bedömdes utgöra brister i handläggningen av ärenden.I några fall lämnades sådana förklaringar att Justitiekanslern inte såg anledning att driva frågorna vidare. I andra fall beslöt Justitiekanslern att fortsätta granskningen genom ett remissförfarande (jfr nedan).

text: Samtalet avslutades med att Justitiekanslern tackade för ett mycket trevligt bemötande under inspektionen.

text: Öppna kriminalärenden

text: Vid det inledande samtalet upplystes Justitiekanslern om att det fanns problem med tidsutdräkter i förundersökningar som rörde bedrägeri eller förskingring. Det hade därför tillsatts en grupp den 1 mars 2005 bestående av en åklagare och tre utredare som särskilt skulle arbeta med detta.

text: TR upplyste vid ett senare samtal att han ungefär en gång i halvåret begärde redovisning av de ärenden där anmälan upprättats för mer än 550 dagar sedan. Av redovisningen skall bl.a. framgå att kontroll gjorts av om det föreligger förutsättningar att lägga ned förundersökningen med hänsyn till att den misstänkte gjort sig skyldig till annan brottslighet (jfr

text: 23 kap. 4 a § första stycket 2 rättegångsbalken

text: Vid granskningen av några av de äldsta öppna kriminalärendena fanns det ett förhållandevis stort antal ärenden där väntetiderna varit mycket långa. I ett ärende (K 95751-00) hade över huvud taget inte några åtgärder vidtagits trots att det hade gått nästan fem år sedan förundersökningen inleddes. Och i ett ärende där förundersökningen inleddes i december 2000 (K 157128-00) var den enda utredningsåtgärd som hittills tycks ha vidtagits att tre telefonsamtal hade ringts i augusti 2002. I flera ärenden hade det gått mer än två år utan att någon utredningsåtgärd hade vidtagits (se t.ex. K 111968-00, K 60679-01, K 60762-01). Gemensamt för ärendena var att de framstod som ganska okomplicerade att utreda. Bland annat fanns det i flera fall en namngiven misstänkt i anmälan.

text: Också beträffande vissa andra brott var väntetiderna i några fall mycket långa. I ett ärende rörande grovt tjänstefel hade inga utredningsåtgärder vidtagits alls trots att mer än två och ett halvt år hade gått sedan förundersökningen inleddes (K 139086-02). Detsamma gällde ett ärende om ofredande (K 113542-02). Justitiekanslern noterade också ett ärende om bl.a. urkundsförfalskning där det gick mer än två år innan någon utredningsåtgärd vidtogs (K 133905-02).

text: En förundersökning skall bedrivas så skyndsamt som omständigheterna medger. Finns det inte längre skäl att fullfölja en förundersökning skall den läggas ned. Justitiekanslern är väl medveten om att arbetsbelastningen i vissa fall kan vara sådan att förundersökningar inte alltid kan bedrivas med den skyndsamhet som skulle vara önskvärd. Tidsutdräkter av det slag som förekommit i de ovan angivna ärendena är dock under alla förhållanden inte godtagbara.

text: Justitiekanslern kommer att överväga att vid en senare tidpunkt följa upp om de ovan nämnda åtgärderna har varit tillräckliga.

text: Ungdomsärenden

text: De tio äldsta öppna ungdomsärendena i vilka fanns en skäligen misstänkt person mellan 15 och 18 år gicks igenom. Granskningen inriktades huvudsakligen på handläggningstiden.

text: Den tidsfrist som uppställs i

text: 4 § lagen (1964:167)

text: med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare (LUL) hade inte i något av de granskade ärendena överskridits. Inte heller i övrigt fanns någonting att anmärka avseende skyndsamheten vid de granskade ärendenas handläggning.

text: I samtliga granskade ärenden har vårdnadshavare och socialnämnden skyndsamt underrättats. Granskningen har dock visat att det av den underrättelse som skickas till socialnämnden inte framgår om den misstänkte har tillfrågats om han eller hon vill delta i medling eller hur den misstänkte ställt sig till deltagande, såsom föreskrivs i 6 § LUL. MA upplyste att nya underrättelser är under utarbetning.

text: Avslutade kriminalärenden

text: Granskningen av avgjorda kriminalärenden skedde stickprovsvis. Den gav upphov till en del frågor när det gäller polismyndighetens rutiner m.m. vid handläggningen av anmälningar om olaga hot i vissa fall.

text: Justitiekanslern uppmärksammade bl.a. två ärenden där förundersökningarna lades ned med motiveringen ”brott kan ej styrkas” sedan målsägandena hade tagit tillbaka sina anmälningar (K 12473-04 och K 13554-04). I båda fallen fanns det en misstänkt person namngiven i anmälan. Några utredningsåtgärder synes inte ha vidtagits innan förundersökningarna lades ned. Det senare ärendet förefaller också ha varit av det slaget att förundersökningen borde ha letts av en åklagare och inte av polisen.

text: Ett annat ärende lades ned samma dag som förundersökningen inleddes med motiveringen ”ej spaningsresultat” och med tillägget att fortsatt förundersökning inte förväntades leda till att brott skulle kunna styrkas (K 13651-04). I anmälan angavs både ett förnamn och ett efternamn på den misstänkte. Vidare hade anmälaren lämnat ett förhållandevis utförligt signalement på gärningsmannen. Enligt handlingarna i ärendet synes polismyndigheten inte ha vidtagit några utredningsåtgärder innan förundersökningen lades ned.

text: Justitiekanslern uppmärksammade också två ärenden där allvarliga hot hade framförts på telefon (K 13773-04 och K 13846-04). I det första ärendet lämnade anmälaren uppgifter om två personer som kunde ligga bakom hoten. I det andra ärendet var gärningsmannen helt okänd.

text: I ärende K 13773-04 höll polismyndigheten förhör med anmälaren men beslutade därefter att inte inleda förundersökning. Som skäl härför angavs att spaningsuppslag saknades och att brottet uppenbart ej gick att utreda.

text: I K 13846-04 fattade polismyndigheten beslut att lägga ned förundersökningen med motiveringen ”spaningsuppslag saknas”. Något beslut om att inleda förundersökning finns inte dokumenterat i ärendet.

text: De nu redovisade ärendena väcker bl.a. frågan hur polismyndigheten handlägger ärenden som faller under allmänt åtal när målsäganden återkallar sin anmälan. Redovisningen reser också frågor om vilka egentliga utredningsåtgärder som myndigheten normalt vidtar innan en förundersökning läggs ned med motiveringen ”brott kan ej styrkas” och vilka överväganden som myndigheten normalt gör i ett ärende innan en förundersökning läggs ned med motiveringen ”spaningsuppslag saknas”.

text: De frågor som Justitiekanslern nu har pekat på och övriga brister som har uppmärksammats vid granskningen av de angivna ärendena kommer Justitiekanslern att utreda i ett särskilt ärende.

text: Promemoriepärmen

text: Vid inspektionen granskades också den pärm där de promemorior samlas som upprättas av polismyndigheten med anledning av allmänhetens telefonsamtal m.m. till myndigheten och myndighetens egna iakttagelser i samband med ingripanden m.m. Granskningen gav inte anledning till några anmärkningar.

text: Omhändertagandeblad enligt lagen om omhändertagande av berusade personer (LOB)

text: Det allmänna intrycket av granskningen av s.k. LOB-protokoll var att de tidsfrister som uppställs i LOB respekteras. Vissa brister framkom dock beträffande förfarandet då anmälningar görs till socialnämnden respektive centrala körkortsregistret (CKR). Exempelvis hade en sådan anmälan gjorts i ett ärende (löpnummer 116/05) trots att motstridiga uppgifter förekom beträffande den aktuella personens identitet. En anmälan till socialnämnden hade gjorts i ärende 45/05 när det inte framgick av protokollet hur eller av vem identiteten hade fastställts. Likaså var identiteten inte fastställd på ett tillfredsställande sätt i ärende 25/05. Anmälan hade ändå gjorts till både socialnämnden och CKR.

text: Om den omhändertagnes identitet inte kan fastställas på ett betryggande sätt bör anmälan till socialnämnden och körkortsregistret enligt Justitiekanslerns mening inte göras. Lämnar den omhändertagne fel uppgifter om sin identitet kan en sådan anmälan medföra besvärande konsekvenser för den vars namn han eller hon har uppgett.

text: Omhändertagandeblad enligt

text: polislagen

text: Vid granskningen framkom vissa brister i dokumentationen avseende de tidsangivelser som hade gjorts i samband med omhändertagandet (se ärendena 24/05 och 27/05 där inte tidpunkterna för ingripandet finns angivna). I ärendena 11/05 respektive 27/05 angavs inte hur eller av vem identitetskontrollen hade företagits.

text: I några fall (ärendena 02/05 och 41/05) hade arrestantbladsformuläret använts som dokumentationsunderlag i stället för den för ändamålet avsedda blanketten. I ärende 02/05 hade den förtryckta rubriken strukits över och anteckningen ”omhändertagandeblad” gjorts i dess ställe. Ett liknande tillvägagångssätt användes i ärende 41/05 där det hade antecknats ”omhä” i det fält där skälet för arresteringen skall anges.

text: Protokoll över handfängselbeläggning

text: I ett flertal protokoll (bl.a. ärendena 46/05, 58/05 och 74/05) angavs det inte vilka konkreta omständigheter som hade föranlett handfängselbeläggningen. Som skäl för respektive åtgärd fanns endast de på dokumentationsblanketten förtryckta anledningarna redovisade. I ett ärende (löpnummer 87/05) angavs som enda skäl till handfängselbeläggningen att en polisman ingrep ensam. I två fall (löpnummer 75/05 respektive 80/05) saknades tillräckliga tidsangivelser för att kunna klarlägga handfängselbeläggningens varaktighet.

text: Vid en första anblick var överskådligheten över handfängselprotokollen tillfredsställande. Något enstaka ärende saknade dock löpnummer. Det framkom sedermera att två handfängselprotokoll förekom i anslutning till ett av arrestantbladen (löpnummer 14/05) utan att dessa fanns noterade i handfängselförteckningen. Likaså återfanns ett annat handfängselprotokoll i anslutning till ett av LOB-protokollen (löpnummer 70/05) utan att dess förekomst framgick av handfängselförteckningen.

text: För att säkerställa en effektiv kontroll av användningen av tvångsmedel är det av stor vikt att en noggrann dokumentation sker hos polismyndigheten. Dessutom är det viktigt att dokumentationen är ordnad på ett tillfredställande sätt. Detta är av betydelse för den enskildes rättssäkerhet och för en tillsynsmyndighet som i efterhand granskar saken men också för polismyndighetens egen kontroll av användningen av fängsel. Även för polismän som i efterhand kritiseras för en felaktig tjänsteåtgärd är det av intresse att kunna hänvisa till en korrekt dokumentation och att de i

text: polislagen

text: angivna kriterierna för fängselanvändning har varit uppfyllda.

text: Arrestantblad

text: Ett fåtal felskrivningar i fråga om datum och klockslag noterades. I övrigt föranledde inte granskningen någon anteckning i protokollet.

text: Beslagsärenden

text: På länspolismästaren AD:s uppdrag hade s.k. egenkontroll genomförts i polisområdet den 14 – 16 april 2004. Kontrollgruppen granskade därvid bl.a. handläggningen av beslag. I ett beslut den 4 mars 2005 framhöll länspolismästaren vikten av att beslagsprotokollen är fullständigt ifyllda, att behörig person (dvs. förundersökningsledaren) fastställt beslagen och att den beslagtagna egendomen förvaras på ett lämpligt sätt. I samtliga dessa avseenden hade vissa brister konstaterats vid granskningen. Polisområdeschefen fick därför i uppdrag att senast den 1 juni 2005 redovisa vilka åtgärder som vidtagits med anledning av den genomförda egenkontrollen och vilka åtgärder som återstår.

text: Mot denna bakgrund riktades Justitiekanslerns granskning inte in på de omnämnda frågorna.

text: Granskningen gav i övrigt intrycket att myndigheten väl lever upp till de krav som ställs i

text: 27 kap. 13 § första stycket rättegångsbalken

text: , nämligen att det i beslagsprotokollet skall anges bl.a. ändamålet med beslaget och vad som därvid har förekommit samt att de beslagtagna föremålen skall beskrivas noggrant.

text: Särskilt beskrivningen av de beslagtagna föremålen var genomgående noggrant utförd. I en del fall hade dock inte ändamålet med beslaget angetts. Även om ändamålet i dessa fall var uppenbart bör vikten av noggrannhet vid dokumentationen av användningen av ett tvångsmedel framhållas.

text: I några ärenden väcktes dock frågan om egendom hade hanterats korrekt i samband med att beslagen hävdes.

text: I ett ärende hade två registreringsskyltar påträffats på fel bil. Förundersökning avseende stöld inleddes och registreringsskyltarna togs i beslag (K 25873-05, beslagsliggare [blg] nr 347-05). Genom ett beslut den 6 maj 2005 lades förundersökningen ned med motiveringen att brott inte kunde styrkas. Samma dag fattades beslut om att beslaget skulle hävas och att skyltarna skulle förstöras. Av handlingarna i ärendet framgick inte att ägaren till skyltarna hade underrättats om beslaget.

text: I ett annat ärende (K 4994-05) hade en person kontaktat polisen den 11 januari 2005 och uppgett att han hade påträffat sin stulna cykel. Cykeln var fastkedjad vid en annan cykel. Enligt anmälan kunde även denna cykel misstänkas vara stulen. Den cykeln togs därför i beslag (blg 71-2005). Som ändamål med beslaget angavs att säkerställa målsägandens rätt (jfr

text: 26 kap. 3 § rättegångsbalken

text: ). Den genom beslaget inledda förundersökningen avseende stöld lades ned den 20 januari 2005 med motiveringen att det inte förelåg något spaningsresultat. Samma dag hävdes beslaget, varvid samtidigt förordnades att cykeln skulle lämnas till försäljning. Enligt en på beslagsprotokollet gjord anteckning såldes cykeln den 9 februari 2005.

text: I en förundersökning med anledning av misstanke om stöld togs en byggsåg med ett tillhörande bord i beslag hemma hos den misstänkte (K 25198-05, blg 340-05). Den misstänkte förnekade i förhör att han hade stulit byggsågen och uppgav att det var en bekant som han inte ville namnge som hade ställt den i hans lägenhet för ett par dagar sedan. Den misstänkte uppgav vidare att han inte gjorde anspråk på sågen utan medgav ”att den utlämnas om det finns en ägare”. I samband med att förundersökningen lades ned den 29 mars 2005 hävdes beslaget. Det förordnades samma dag att byggsågen skulle säljas.

text: Justitiekanslern avser att fortsätta granskningen av hanteringen av egendom vid beslag i ett särskilt ärende.

text: Samtal mellan justitiekanslern och polisledningen

text: Justitiekansler GL samtalade i ungefär en timme med MA, TN och AN. Därvid diskuterades ett JK-ärende med koppling till polismyndigheten (dnr

text: ). Vidare avhandlades särskilt

text: – uppklaringsfrekvensen, bl.a. dna-teknikens betydelse

text: – det generationsgap som polishögskolans stängning i tre år orsakat

text: – användningen av tekniska hjälpmedel vid tidiga förhör

text: – frågan i vad mån ärenden skrivs av trots att det finns en misstänkt

text: – resursbrister, och

text: – frågan i vad mån det finns en ”subkultur” hos polisen.

text: Polisledningen underströk vikten av att socialtjänsten tar sitt ansvar när det gäller att ta beslut om omhändertagande av vissa personer och nödvändigheten – när det gäller narkotikabrottsligheten – av att ”slå mot efterfrågan”, dvs. satsa på att ingripa mot den narkotika som finns ”på gatan”. Det betonades att de flesta poliser arbetar mycket bra över generationsgränserna.

text: Det framkom att tekniska hjälpmedel används i endast begränsad utsträckning vid förhör. Justitiekanslern framhöll vikten av en säker dokumentation särskilt i de inledande förhören för tillförlitlighetens skull.

text: Polisledningen framhöll att fler brott skulle klaras upp om polisen hade större resurser men att resursknappheten också har tvingat fram ett rationellt arbetssätt med bättre metoder.

text: Vad gäller frågan om en ”subkultur” uttalade ledningen att de allra flesta poliser har en genuin vilja och ambition att göra ett alltigenom gott och hederligt jobb men att det finns personer som faller ur ramen. Ledningen försöker vara väldigt tydlig i kraven på ett renhårigt och i övrigt oklanderligt beteende inte minst när det gäller bemötandet av enskilda. Justitiekanslern uttalade sitt starka stöd för att sådana tydliga krav ställs.