nyckelord: Häkte Postgranskning

title: Brevgranskning och fråga om intagens innehav av ett privat klädesplagg

text: Anmälningar

text: I en anmälan, som kom in till JO den 19 januari 2007, mot Kriminalvården klagade AA på att personal i häktet Kronoberg hade öppnat ett brev från Linköpings tingsrätt till honom. Han uppgav att brevet inte hade försetts med någon granskningsstämpel och att han inte heller hade fått någon muntlig information om att granskning skett.

text: I en annan anmälan, som kom in samma dag, uppgav AA att personal i häktet hade nekat hans flickvän att lämna in ett skärp. Spännet till skärpet var försett med texten ”Bandidos MC”. Enligt AA hade han avsett att använda skärpet och diverse andra civila kläder vid rättegången mot honom. AA ifrågasatte om ett häkte får ”censurera en intagens klädsel vid hans rättegång baserat på hans kläders uttryck för hans medlemskap i en fullständigt laglig och tillåten förening”.

text: Utredning

text: AA:s behandlingsjournal begärdes in och granskades. Kriminalvården anmodades därefter att yttra sig över vad AA hade framfört i sina anmälningar.

text: I remissvaret anförde Kriminalvården (Region Stockholm), genom regionchefen BB, bl.a. följande. – – –

text: Brevgranskningen

text: Av Lag (

text: 9 §

text: framgår att brev från den häktade till svenska myndigheter, internationella organ som har av Sverige erkänd behörighet att ta emot klagomål från enskilda eller den häktades offentlige försvarare skall vidarebefordras utan föregående granskning. Utöver vad som gäller enligt

text: första stycket

text: får den häktade sända eller ta emot brev, om det kan ske utan fara från säkerhetssynpunkt och, för den som är häktad på grund av misstanke om brott, utan fara för att bevis undanröjs eller utredning om brott på annat sätt försvåras. Vägras den häktade att sända eller ta emot brev utan föregående granskning av dess innehåll, skall brevet hållas kvar men får inte öppnas utan den häktades medgivande.

text: Kopior och översättningar av brev som har granskats skall förstöras så snart de inte längre behövs. Bestämmelserna i paragrafen om brev gäller även andra skriftliga handlingar. 10 §: Bestämmelserna i 9 § andra, tredje och fjärde styckena gäller även försändelser av annat slag än brev eller andra skriftliga handlingar. Den häktade får dock inte ta emot en sådan försändelse om den kan äventyra ordningen eller annars medföra olägenhet. Om det behövs för att hindra att otillåtna varor förs in i en förvaringslokal, får regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer föreskriva att häktade inte utan särskilt medgivande får ta emot andra försändelser än brev eller andra meddelanden. Av Förordning (

text: 4 a §

text: framgår att egendom som tas om hand i samband med kroppsvisitation, kroppsbesiktning eller annan undersökning skall förtecknas. Förteckningen skall skrivas under av den intagne och den som har verkställt omhändertagandet av egendomen. Vägrar den intagne att skriva under skall, om det är möjligt, ytterligare en tjänsteman skriva under förteckningen. Den myndighet som svarar för omhändertagandet av egendomen skall, om inte något annat är särskilt föreskrivet, se till att den förvaras på ett betryggande sätt.

text: 8 §

text: : Kvarhålles enligt

text: 9 § tredje stycket

text: eller

text: 10 § första stycket

text: lagen (

text: ) om behandlingen av häktade och anhållna m.fl. brev eller annan försändelse, skall den intagne underrättas härom, om ej särskilda skäl föranleder annat. Medger den intagne att försändelsens innehåll granskas, får den intagne ej vägras att avsända eller mottaga försändelsen, om granskningen ger vid handen att det kan ske utan fara eller olägenhet som avses i

text: 9 § andra stycket

text: och

text: 10 § första stycket

text: samma lag. Innehåller ankommande försändelse delar som kan medföra fara eller olägenhet som nyss har nämnts, skall övriga delar eller upplysning om innehållet i dessa lämnas till den intagne. Första stycket har motsvarande tillämpning på försändelse som kvarhålles på grund av föreskrift enligt

text: 10 § andra stycket lagen (1976:371)

text: om behandlingen av häktade och anhållna m.fl., om annat ej följer av föreskriften. Av Kriminalvårdens häktesföreskrifter under rubriken Granskning av försändelser m.m. framgår att granskning till och från den intagne endast får utföras av därtill utsedd tjänsteman. I det enskilda fallet och om det bedöms nödvändigt får granskning av försändelse ske medelst genomlysning av försändelsen i oöppnat skick, öppnande utan genomläsning eller öppnande och genomläsning av innehållet. Har en försändelse öppnats enbart för att söka efter otillåtet föremål, får innehållet inte läsas. Efter granskning skall försändelsen förseglas och den intagne underrättas om åtgärden. Är den intagne inte närvarande vid granskningen, skall granskningen utföras av minst två tjänstemän. Den tjänsteman som har utfört granskningen skall underrätta den intagne därom. Kan en försändelse från den intagne skickas efter ändring, skall den intagne få tillbaka försändelsen med besked om detta. Bedöms innehållet i försändelse vara straffbart eller lämna upplysningar om brott, skall polis snarast underrättas. Innan en försändelse till en intagen som har meddelats restriktioner av åklagaren översänds för granskning skall den öppnas för eftersökande av föremål som inte omfattas av åklagarens granskning, om den intagne medger detta. Om en försändelse kvarhålls, skall den läggas i den intagnes akt och i förekommande fall förseglas. Anteckning om kvarhållningsbeslutet och dagen för beslutet skall fästas vid försändelsen. Beslut att en försändelse skall kvarhållas skall antecknas i en särskild handling där det skall framgå vem som meddelat beslutet, beslutets dag och innehåll samt uppgift om delgivning. Kvarhållen försändelse skall utlämnas till den intagne så snart det är möjligt och senast när den intagne friges.

text: Av utredningen framkommer att brevet till AA från tingsrätten i Linköping, av misstag öppnats. Det har inte gått att utreda om misstaget begåtts på kansliet eller på avdelningen. Vidare framgår ingenting som talar för att AA underrättats på sätt som föreskrivs. Häktet har inte följt gällande lagstiftning och de föreskrifter om brevgranskning som gäller inom kriminalvården.

text: Klädsel och tillhörigheter vid vistelse utanför häktet

text: Av Lag (

text: ) om behandling av häktade och anhållna m.fl., Förordning (

text: ) om behandling av häktade och anhållna m.fl., Kriminalvårdens Säkerhetshandbok 2000:5 och Kriminalvårdens föreskrifter och allmänna råd om transportverksamhet m.m. 2006:11 framgår hur transport av häktade utanför häktet skall hanteras. Av Lag (

text: 7 §

text: framgår att en häktad får inneha pengar, värdesaker och legitimationshandlingar i den mån det inte är olämpligt. Den häktade får inte inneha alkoholhaltiga drycker eller andra berusningsmedel. I övrigt får den häktade, i den mån inte annat följer av denna lag, inneha personliga tillhörigheter och skaffa sig varor eller annat enligt föreskrifter som meddelas av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. Närmare föreskrifter avseende innehav finns i Kriminalvårdens häktesföreskrifter

text: KVFS 2006:3

text: (numera 2007:1, JO:s anm.). Häktet Kronoberg har Instruktioner för inlämnande av tillhörigheter till häktade. Nuvarande instruktion är under omarbetning. Tillhörigheter, artiklar eller varor som uppenbarligen bedöms utgöra en säkerhetsrisk, bedöms försvåra visitation eller bedöms kunna utgöra en sanitär olägenhet får enligt instruktionerna inte införas i häktet. Det åligger alltid personal att försöka förhindra eller försvåra att en frihetsberövad person rymmer eller på annat sätt missköter sig. Detta gäller även när en intagen befinner sig med personal utanför anstalt eller häkte. Hur långt detta åliggande sträcker sig och hur medföljande personal skall agera i olika situationer måste anpassas efter situationen. En individuell säkerhetsbedömning skall föregå vistelse utanför häktet. Om utfallet av säkerhetsbedömningen visar att det föreligger hög eller extremt hög risk för fritagningsförsök, återfall i brott, allvarlig misskötsamhet eller hot om våld riktat mot den häktade, personal eller annan vidtas särskilda åtgärder som t.ex. bevakning av polis. Av utredningen framkommer att den säkerhetsbedömning som häktet Kronoberg gjorde med anledning av AA:s utevistelse i samband med rättegång föranledde häktet att vidtaga extraordinära säkerhetsåtgärder. När AA:s fästmö lämnade in de kläder som AA avsåg att bära vid en kommande rättegång upplystes hon av tjänstemannen i receptionen om att AA inte skulle få upp skärpet på sitt bostadsrum. Skärpet skulle, om det lämnades in, komma att läggas i AA:s förvaringsskåp. Häktade får inte innehava skärp på sina bostadsrum och tjänstemannen gjorde bedömningen att skärpet p.g.a. ett ”knytnävsstort” spänne i metall kunde användas som vapen. Skärpet lämnades inte in. Kriminalvården gör följande bedömning:

text: Brevgranskningen

text: Mot gällande lagstiftning och rutiner har p.g.a. av ett misstag AA:s brev från tingsrätten i Linköping öppnats. AA synes inte ha underrättats om åtgärden. Häktet Kronoberg bör säkerställa att gällande lagstiftning och rutiner avseende hantering av post följs. Region Stockholm avser att vid kommande rättsvårdsmöten vid häktet Kronoberg särskilt fokusera på frågor rörande hantering av häktades post. Kriminalvården ser allvarligt på det inträffade.

text: Region Stockholm ser inte skäl att ifrågasätta häktet Kronobergs bedömning av att AA:s skärp var utformat på ett sätt som gjorde att det skulle kunna användas som vapen. De säkerhetsåtgärder som vidtogs vid AA:s rättegång var extraordinära och häktet får därmed anses ha haft skäl att neka AA att bära skärpet vid rättegången. Enligt underlag till utredning framkommer att häktet Kronoberg vid säkerhetsbedömningen inte fäst avseende vid skärpets emblem; storleken och

text: materialet i skärpets spänne utgjorde grunden för häktets bedömning. En häktad kan alltid, genom att lämna in en anhållan om innehav, få frågan om att få innehava viss egendom prövad. Häktet Kronoberg bör i sina nya rutiner avseende Instruktioner för inlämnande av tillhörigheter särskilt uppmärksamma att skilja på säkerhetsbedömningar som innebär att tillhörigheter inte skall införas i häktet och säkerhetsbedömningar som innebär att den häktade inte i sitt bostadsrum får inneha vissa tillhörigheter. AA yttrade sig över remissvaret. Han tillbakavisade därvid bl.a. Kriminalvårdens påstående om att spännet på bältet var ”knytnävsstort”.

text: I beslut den 4 juli 2008 anförde JO Nordenfelt följande.

text: Bedömning

text: Brevgranskning Enligt

text: 2 kap. 6 § regeringsformen

text: (RF) är varje medborgare gentemot det allmänna skyddad mot bl.a. undersökning av brev eller annan förtrolig försändelse. Fri- och rättigheterna får under vissa förhållanden begränsas genom lag (

text: 2 kap. 12 § första stycket

text: RF). För häktade och anhållna finns sådana begränsningar i lagen (

text: ) om behandlingen av häktade och anhållna m.fl. (häkteslagen).

text: Enligt 9 § första stycket häkteslagen ska brev från den häktade till svenska myndigheter, internationella organ som har av Sverige erkänd behörighet att ta emot klagomål från enskilda eller den häktades offentlige försvarare vidarebefordras utan föregående granskning. Härutöver får den häktade sända eller ta emot brev, om det kan ske utan fara från säkerhetssynpunkt och, för den som är häktad på grund av misstanke om brott, utan fara för att bevis undanröjs eller utredning om brott på annat sätt försvåras. Vägras den häktade att sända eller ta emot brev utan föregående granskning av dess innehåll, ska brevet hållas kvar men får inte öppnas utan den häktades medgivande.

text: Häkteslagens reglering om brevgranskning kompletterades vid den aktuella tidpunkten av 38–44 §§ i Kriminalvårdens häktesföreskrifter (

text: KVFS 2006:3

text: ). Av 39 § framgick följande. I det enskilda fallet och om det bedöms nödvändigt får granskning av försändelse ske medelst genomlysning av försändelsen i oöppnat skick, öppnande utan genomläsning eller öppnande och genomläsning av innehållet. Har en försändelse öppnats enbart för att söka efter otillåtet föremål, får innehållet inte läsas. Efter granskning ska försändelsen förseglas och den intagne underrättas om åtgärden.

text: Sedan den 1 april 2007 gäller Kriminalvårdens föreskrifter och allmänna råd för behandling i häkte (

text: KVFS 2007:1

text: ). Bestämmelser och allmänna råd om brevgranskning, som i huvudsak motsvarar tidigare gällande bestämmelser, finns i 4 kap. 1–2 §§.

text: Till skillnad mot vad som gäller för intagna i kriminalvårdsanstalt finns det i häkteslagen inte något uttryckligt förbud mot att granska myndighetspost till den häktade. Av en vid häktet Kronoberg upprättad promemoria framgår dock att granskning av sådan post endast ska ske vid misstanke om att avsändaren inte är den angivna.

text: Av utredningen framgår att personal i häktet öppnade ett brev från Linköpings tingsrätt till AA. Vad som framkommit i ärendet ger inte stöd för något annat än att detta skedde av misstag. Trots detta är jag kritisk till det inträffade.

text: Innehav av skärp Jag har vid flera tidigare tillfällen påpekat att en häktad som huvudregel har rätt att bära egna kläder (se t.ex. mitt beslut den 19 februari 2007, dnr 3180-2006). Frågan om en häktad ska få bära egna kläder reglerades vid den aktuella tidpunkten ytterst genom 15 § häktesföreskrifterna (jfr 7 § andra stycket häkteslagen), numera 5 kap. 2 §. Dessa regler – som i sak är oförändrade – kan, efter en bedömning i ett enskilt fall, medföra att t.ex. ett skärp av säkerhetsskäl inte får bäras. Bestämmelserna gäller enligt ordalydelsen innehav i bostadsrummet i häktet, men kan enligt min mening tillämpas analogt i andra situationer, t.ex. vid transport till ett domstolssammanträde och vid närvaron där. Av

text: 5 kap. 9 § rättegångsbalken

text: framgår dock att det vid domstolssammanträdet ankommer på rättens ordförande att upprätthålla ordningen och att meddela de föreskrifter som behövs.

text: I det aktuella fallet var det egentligen inte fråga om innehav på nyss nämnda sätt utan om att AA:s flickvän ville lämna in vissa av dennes personliga tillhörigheter till förvaring i häktet. Även i dessa fall blir det emellertid fråga om en prövning av om innehav av tillhörigheterna kan tillåtas. Enligt 49 § i de tidigare gällande häktesföreskrifterna skulle nämligen personliga tillhörigheter som var tillåtna i häktet och som en besökande önskade lämna till en häktad tas emot och undersökas av häktets personal. Att det i sådana fall ska ske en innehavsprövning framgår än tydligare av nu gällande regler. I 4 kap. 10 §

text: KVFS 2007:1

text: anges således att personliga tillhörigheter, som en besökande önskar lämna till en häktad och som den häktade önskar inneha i häktet, ska överlämnas till häktets personal för prövning av om innehav kan medges. Om innehavet inte kan medges ska tillhörigheterna återlämnas till den besökande. Som jag ser det agerade häktet alltså inte felaktigt när man, med hänvisning till att innehav inte skulle komma att tilllåtas, nekade AA:s flickvän att lämna in skärpet. AA borde dock omgående ha underrättats om det inträffade och därmed givits möjlighet att få ett formligt beslut i frågan. Så synes inte ha skett.


avgjordAv: Mats Melin

nyckelord:
Förundersökning
Långsam handläggning

publisher: Justitieombudsmannen

title: Kritik mot Polismyndigheten i Västra Götaland för långsam handläggning av en förundersökning om olaga hot m.m.

org: jo

sammanfattning: I en polisledd förundersökning om olaga hot m.m. vidtogs inte några utredningsåtgärder alls innan förundersökningen, efter nästan två år, lades ned med motiveringen att utredning inte skulle kunna ske innan preskription inträtt. Polismyndigheten förtjänar allvarlig kritik.

text: Anmälan

type: rubrik

text: AA framförde i en anmälan klagomål mot Polismyndigheten i Västra Götaland för handläggningen av en förundersökning om olaga hot m.m. Han anförde bl.a. att de anmälda brotten inte hade utretts alls innan förundersökningen lades ned med motiveringen att utredning inte skulle kunna ske innan preskription inträtt.

type: stycke

text: Utredning

text: Handlingar i polismyndighetens ärende K15702-08 begärdes in och granskades. Av handlingarna framkom bl.a. följande. Den 29 januari 2008 gjorde AA en polisanmälan om olaga hot, ofredande och brott mot lagen (

text: ) om allmän kameraövervakning. Förundersökning inleddes samma dag. Brotten hade begåtts dagen innan anmälan gjordes. I oktober 2008 beslutade polismyndigheten att ärendet skulle läggas i balans och den 12 januari 2010 lades förundersökningen ned med motiveringen att brottet inte skulle kunna utredas innan preskription inträtt. Några utredningsåtgärder vidtogs aldrig.

text: Ärendet remitterades till polismyndigheten för upplysningar och yttrande om handläggningen av ärendet.

text: Polismyndigheten (biträdande länspolismästaren BB) kom in med ett remissvar av vilket framgick bl.a. följande.

text: Utredningen

text: Av utredningen i ärendet framgår att AA vid ett besök på polisstationen i Mölndal den 29 januari 2008 gjorde polisanmälan om olaga hot, ofredande och brott mot lagen (

text: ) om allmän kameraövervakning. Enligt polisanmälan hade brotten begåtts den 28 januari 2008 av en granne till AA. Polisanmälan upprättades av polisinspektören CC, som vid det aktuella tillfället tjänstgjorde som tillförordnat inre

text: befäl. Samma dag beslutade det inre befälet vid polisenheten, inspektören DD, att inleda förundersökning. Av utredningen i ärendet framgår vidare att utredningsbefälet vid polisenheten, kriminalinspektören EE, den 23 oktober 2008 registrerades som ny förundersökningsledare och samma dag beslutade att ärendet skulle läggas i balans. Den 12 januari 2010 beslutade dåvarande kriminalinspektören FF (numera pensionerad) att lägga ned förundersökningen med motiveringen ”brottet kommer ej att kunna utredas innan preskription inträtt”.

text: Chefen för polisområde Storgöteborg har uppgett att det av polisanmälningar som har gjorts sedan år 2007 kan utläsas att det förekommer stridigheter mellan två grannpar, å ena sidan AA och hans hustru och å andra sidan den utpekade gärningsmannen och dennes hustru. Vid ett flertal tillfällen har någon i det ena grannparet polisanmält någon i det andra grannparet. Anmälningarna har rört händelser som rubricerats som olaga hot eller ofredande. CC har uppgett att han inte kommer ihåg så mycket av det aktuella ärendet. Han gick bredvid det inre befälet vid det aktuella tillfället som tillförordnat inre befäl och skrev anmälan och en promemoria i ärendet. Han lämnade ärendet vidare samma dag som anmälan skrevs och har sedan dess inte arbetat med det. Vid den aktuella tidpunkten var det hög arbetsbelastning, vilket var ett skäl till att det inte skrevs förhör med målsägandena. Han prioriterade att målsägandena skulle få hjälp så fort som möjligt och att de i stället skulle kunna kallas senare av utrednings-avdelningen till kompletterande förhör. DD har uppgett att det var han som inledde förundersökning. En promemoria om själva anmälningsupptagandet och händelsen skrevs av CC. Därefter lades anmälan över till kriminalavdelningen på polisenhet Mölndal för handläggning. Detta skedde genom att ett arkivexemplar och pm togs ut och fysiskt lades i en särskild låda till kriminalavdelningen. Han har därefter inte haft någon befattning med ärendet. Detta är normal procedur. Meningen är att den som tar över ärendet ska skriva in sig som förundersökningsledare, hålla i ärendet samt skriva in handläggare m.m. Detta sker tyvärr dock inte alltid. EE har uppgett att arbetsbelastningen vid utredningsenheten på polisenheten var hög vid den aktuella tidpunkten. Mot bakgrund av detta och att hotet i det aktuella ärendet inte bedömdes som akut och några omedelbara åtgärder inte behövde göras, fick ärendet en låg prioritet. Chefen för polisområde Storgöteborg har vidare framfört i huvudsak följande synpunkter. Polisområdet genomgår f.n. en omfattande omorganisation, som bl.a. innebär en centralisering av utredningsverksamheten i de ärenden som har särskilda prioriteringskrav, d.v.s. förundersökningar med frihetsberövade, ärenden där målsäganden är under 18 år samt relationsbrott. Härigenom har man frigjort personal på polisenheterna i området och den utredande personalen i exempelvis polisenhet Syd har på så sätt fått bättre möjlighet att kunna slutföra förundersökningar i andra ärenden. Ett syfte med omorganisationen är att personalen inte ska tvingas till en prioritering som innebär att en förundersökning inte kan slutföras i tid.

text: Polismyndighetens bedömning

text: De brott som ska ha ägt rum enligt anmälan i det aktuella ärendet preskriberades i januari 2010. I ärendet har bl.a. framkommit att arbetsbelastningen vid polisenhetens utredningsenhet var hög under den aktuella tidsperioden och att det, i den prioritering som därför gjordes, bedömdes att några omedelbara åtgärder inte ansågs nödvändiga i ärendet. Dessa upplysningar innebär dock inte på något vis att ärendet har handlagts på ett sätt som kan accepteras. Polismyndigheten kan konstatera att det efter polisanmälan och beslutet att inleda förundersökning inte vidtogs några åtgärder i ärendet över huvud taget för att driva utredningen framåt. I stället lades förundersökningen fr.o.m. hösten 2008 i balans. Mot bakgrund av sådana förhållanden kan det givetvis aldrig vara acceptabelt att behöva konstatera att brottet inte kommer att kunna utredas innan preskription inträtt. Det är uppenbart att skyndsamhetskravet i 23 kap.

text: 4 § andra stycket rättegångsbalken

text: har åsidosatts och polismyndigheten ser mycket allvarligt på det sätt på vilket detta har skett. Som framgår av polisområdeschefens synpunkter ovan har det berörda polisområdet det senaste året genomgått stora förändringar i utredningsverksamheten, i syfte att bl.a. åstadkomma kortare handläggningstider. Genom centralisering av utredningen i vissa ärendetyper har det bl.a. på den berörda polisenheten frigjorts resurser för hanteringen av sådana ärendekategorier som det nu aktuella ärendet tillhör. I detta sammanhang är det naturligtvis också viktigt att det finns fungerande rutiner för bevakning av pågående ärenden vid polisenheten. Polismyndigheten fortsätter nu sitt arbete för att följa upp de effekter som polisområdets förändringsarbete har på handläggningstiderna. Polismyndigheten kommer också särskilt att bevaka vilka åtgärder som polisområdet vidtar för att förhindra att det nu inträffade inte ska upprepas. AA kommenterade remissvaren.

text: Bedömning

text: En förundersökning ska enligt

text: 23 kap. 4 § andra stycket rättegångsbalken

text: bedrivas så skyndsamt som omständigheterna medger. Finns inte längre skäl att fullfölja förundersökningen ska den läggas ned.

text: Av utredningen framgår att AA i slutet av januari 2008 gjorde en polisanmälan om bl.a. olaga hot och ofredande. Därefter vidtogs inga utredningsåtgärder innan polismyndigheten i januari 2010 beslutade att lägga ned förundersökningen eftersom ärendet inte skulle hinna utredas innan preskription inträtt.

text: Det aktuella ärendet kom alltså att ligga helt obearbetat under ett par års tid. Som förklaring till detta har i huvudsak hänvisats till hög arbetsbelastning och till att andra ärenden har prioriterats. Dessa förklaringar är inte godtagbara. Enligt min mening är det helt oacceptabelt att ett ärende ligger obearbetat under två års tid och sedan läggs ned på grund av preskription.

text: Polismyndigheten förtjänar därför allvarlig kritik för sin handläggning av ärendet.

text: Jag noterar att polisområde Storgöteborg det senaste året har genomfört förändringar i utredningsverksamheten som förhoppningsvis ska medföra att det frigörs resurser för hanteringen av de ärenden för vilka särskilda krav på prioritering inte gäller.

text: Vad som i övrigt kommit fram föranleder inte någon åtgärd eller något annat uttalande från min sida.

text: Ärendet avslutas.

type: avgorande


nyckelord:
Bild- och ljudupptagning
Frihetsberövande
Information
Tvångsmedel/tvångsåtgärder

title: Kritik mot Polismyndigheten i Örebro län, som utan erforderligt lagstöd avlägsnat fyra personer inför en högriskmatch och i samband med detta fotograferat dem

sammanfattning: Vid en insats i samband med en fotbollsmatch avlägsnade polisen fyra män från en butik och körde ut dem från centrala Örebro. Ett avlägsnande är en form av frihetsberövande som utgör ett betydande ingrepp mot den enskilde. För att det ska få ske krävs konkret fara för ordningsstörningar eller för att brott ska begås. Ingen av dessa förutsättningar var uppfyllda. Polismyndigheten kritiseras även för att som en del av tvångsingripandet ha fotograferat männen och för att ingripandet inte dokumenterats korrekt.

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO ifrågasatte AA Polismyndighetens i Örebro län beslut att avlägsna honom och tre andra personer från centrala Örebro med stöd av

text: 13 § polislagen

text: Av anmälan framgick bl.a. följande. AA, BB, CC och DD var den 23 oktober 2011 tillsammans inne i en skobutik i Örebro. De hade innan de gick in i butiken noterat att det fanns en hel del poliser i området och genom fönstret kunde de därefter se att några poliser utanför riktade uppmärksamheten mot dem. Ett antal poliser kom in i butiken och hämtade dem varefter de fick sina identiteter kontrollerade och blev visiterade. Var och en av dem fick också titta in i en kamera och samtidigt uppge sitt namn och personnummer. De fick veta att de var misstänkta för att ha deltagit i en misshandel i närheten. AA och DD kördes därefter av polis till en plats utanför Örebro där de informerades om att de skulle gripas om de visade sig i Örebro under de närmaste 24 timmarna. BB och CC kördes till en annan plats utanför Örebro.

text: Utredning

text: Polismyndigheten i Örebro län (länspolismästaren EE) yttrade sig och anförde därvid inledningsvis följande. Det aktuella ingripandet har skett inom ramen för en större fotbollskommendering i Örebro i samband med att Örebro SK (ÖSK) och Malmö FF (MFF) möttes i allsvenskan den 23 oktober 2011.

text: Matchen klassificerades som en s.k. högriskmatch. Utifrån tidigare historik av ordningsstörningar och sammandrabbningar mellan de två supporterlagen, bedömde polisen det vara av yttersta vikt att inför matchen hålla de båda grupperingarna åtskilda samt att beslagta och direktförverka pyrotekniska föremål och tillhyggen för att kunna trygga ordning och säkerhet. Under kommenderingen genomfördes totalt 93 ingripanden. Av dessa utgjorde sju avvisanden, fem avlägsnanden och tre omhändertaganden enligt

text: 13 § polislagen

text: samt 78 kroppsvisitationer enligt

text: 19 § andra stycket polislagen

text: . Sammanlagt togs cirka 30 pyrotekniska och andra föremål i beslag och direktförverkades. Fem anmälningar upprättades, varav en anmälan om misshandel, en anmälan om skadegörelse och tre anmälningar om brott mot

text: ordningslagen

text: (användande av pyroteknik på arenan). Den genomförda kommenderingen, vald strategi och verkställda ingripanden bedöms sammantaget ha bidragit till att matchen kunde genomföras på ett bra sätt samt att trygghet och säkerhet kunde upprätthållas, såväl utanför som inom arenaområdet.

text: Såvitt gällde det anmälda ingripandet upplyste myndigheten bl.a. att man strax före kl. 14.00 den aktuella dagen hade fått information om att MFF-supportrar attackerade ÖSK-supportrar vid restaurang Bells i Örebro. Innehållet i protokollen över ingripandet samt vissa andra skriftliga handlingar redovisades, liksom även de uppgifter som lämnats av sektorchefen FF, supporterpolisen GG samt polisassistenterna HH och JJ. Följande angavs.

text: Upprättad dokumentation

text: I anledning av ingripandena har fyra – i sak likalydande – protokoll upprättats, ett för var och en av de avlägsnade männen. I protokollen har angetts att avlägsnandena skett i syfte att avvärja straffbelagd handling. Som kompletterande uppgifter har angetts följande. ”I samband med att det varit bråk mellan supportergrupper (Örebro-Malmö) på Rest Bells på Nygatan görs India 453 uppmärksammade på att det finns ett antal anhängare till Malmö som skall finnas inne på en skoaffär intill Nygatan. Dessa personer pekas ut som delaktiga i bråket. Vidare skall det finnas ytterligare anhängare till Malmö på Burger King samt McDonald´s. Personerna på Nilsson skor tas ut ur butiken och India 453 genomför PL

text: 19 § 2 st.

text: visitation. Efter detta beslutas att personerna skall avlägsnas från platsen med anledning utav att avvärja straffbelagd handling d.v.s. ytterligare bråk på platsen. Den omhändertagne /--/avlägsnas till /--/ ”. Av protokollen framgår att AA och DD avlägsnats till Rejmes, medan CC och BB avlägsnats till Eurostop. Angivna platser ligger 3,7 km respektive 3,8 km utanför Örebro centrum. I minnesanteckning, daterad den 23 oktober 2011, anges att det inträffat en misshandel i anslutning till restaurang Bells och att India 453 – bestående av bland annat sektorchefen FF – påträffat fyra personer som ska ha deltagit i bråket. De fyra har enligt minnesanteckningen kroppsvisiterats och därefter avlägsnats från platsen. Enligt upprättad anteckning har inga tillhyggen eller liknande anträffats vid kroppsvisitationerna. I händelserapport T-20111023-0091 finns en notering, införd kl. 13:56, om att det varit bråkigt mellan supportrar på Bells på Nygatan. En person ska ha misshandlats och gärningsmannen ska enligt uppgift vara Malmösupporter. Ena supportergruppen finns enligt noteringen på Burger King.

text: Inhämtade uppgifter från berörda befattningshavare

text: Supporterpolisen GG och ansvarige troppchefen/sektorchefen FF […] kom båda till restaurang Bells bara några minuter efter larmet om att MFF-supportar attackerat ÖSK-supportrar på restaurangen. Det låg en omkullvält stol och syntes ett mindre blodspår/stänk på marken utanför lokalen, men ingen av de som bråkat tycktes vara kvar på platsen. Det var tydligt att någon form av bråk eller slagsmål ägt rum på platsen, men ingen av de kvarvarande ville lämna några närmare uppgifter. Det gick inte heller i övrigt att få klarhet i vad som hänt på platsen. I direkt anslutning till händelsen på Bells inkom uppgifter om att ett antal MFFsupportrar befann sig inne på Burger King på Drottninggatan, ett 50-tal meter från Bells. GG, som då befann sig i korsningen Drottninggatan/Nygatan, fick samtidigt se några män som kom gående norrut på Drottninggatan, i riktning mot Burger King. GG kände inte igen dem som supportrar, men han noterade att de snabbt vek av in i en skoaffär på Drottninggatan och att de väl inne i butiken tycktes rikta mer uppmärksamhet på det som hände utanför affären än mot skohyllorna. GG informerade FF om att det fanns ett antal MFF-supportrar inne på Burger King och att det inne i skoaffären fanns några personer som betedde sig konstigt och som kunde ha varit inblandade i bråket på Bells. FF gav en patrull i uppdrag att identifiera de supportrar som fanns på Burger King, medan en annan patrull begav sig till McDonald´s längre söderut på Drottninggatan, där det enligt uppgift fanns ytterligare MFF-supportrar. FF själv begav sig därefter till skoaffären. Allt detta hände mycket snabbt. På plats utanför skoaffären noterade FF hur fyra män stod och tittade ut genom fönstren på affären. Då de upptäckte att de var iakttagna av polisen försvann de snabbt längre in i affären, som om de ville gömma sig. FF beslutade att de fyra skulle kontrolleras närmare, för att se om de kunde sättas i samband med slagsmålet på Bells. De fyra visade sig samtliga vara hemmahörande i Örebro. Tre av personerna var inte tidigare kända av polisen, men den fjärde var en person som sedan tidigare var känd för att kunna ta till våld och med kopplingar till en av ÖSK:s risksupportrar. FF beslutade om kroppsvisitation enligt

text: 19 § andra stycket polislagen

text: , för att söka efter vapen/knogjärn m.m. Visitationen och identifieringen skedde utanför affären, då det bedömdes lämpligare att genomföra uppgiften där än inne i affären. Enligt FF var det rörigt på platsen. Han hade radiotrafik i örat, samtidigt som han diskuterade med sin grupp och gav direktiv i radion till andra. Under det att FF pratade i radion kom en medelålders man fram och sa att de fyra männen varit inblandade i det nyligen inträffade slagsmålet på Bells. Mannen gick snabbt från platsen innan ytterligare uppgifter kunde tas upp. Enligt FF fattades beslutet att avlägsna AA och de tre andra utifrån en sammantagen bedömning av de uppgifter som fanns tillgängliga; dels supporterpolisens uppgifter och iakttagelserna av männens beteende i skoaffären, dels att den ena personen var känd sedan tidigare som våldsam och med kopplingar till en av ÖSK:s risksupportrar och slutligen att en förbipasserande man uppgett att de fyra varit inblandade i bråket på Bells. Syftet med ingripandet var dels att säkerställa den allmänna ordningen, dels att avvärja straffbelagd handling i form av misshandel eller liknande. Att det i ingripandeprotokollen endast angetts en grund – avvärjande av brottslig handling – beror enligt FF på ett rent förbiseende. Det rådde vid tidpunkten för avlägsnandet inte några tvivel om att de fyra männen var hemmahörande i Örebro. Uppgiften i protokollen om att de fyra männen skulle varit MFF-supportrar avser enligt sektorchefen FF endast den information man haft initialt. Efter att männen identifierats stod dock klart att så inte var fallet. Anledningen till att de fyra avlägsnades i stället för att avvisas från platsen var enligt FF att det i fotbollssammanhang sällan är verkningsfullt att endast avvisa personer eftersom de oftast kommer tillbaka. Det befann sig också ett större antal MFFsupportrar på Burger King och McDonald´s som skulle kroppsvisiteras. Med hänsyn till detta och att det kunde antas att de fyra nyligen varit inblandade i bråk mellan supportergrupperna, bedömdes det finnas en uppenbar risk med att ha dem kvar i närheten av platsen. Innan männen avlägsnades fotograferades de.

text: Enligt FF informerades AA och de andra noggrant om anledningen till avlägsnandet och ingen av dem verkade särskilt förvånad över åtgärden. Anledningen till att de fyra avlägsnades till två olika platser var att de, utifrån den information som fanns tillgänglig, bedömdes utgöra en fara tillsammans. FF var själv med vid avlägsnandet av CC och BB till Eurostop. Något förbud mot att återvända till centrum inom viss tid har enligt FF aldrig uttalats i samband med avlägsnandet.

text: Det angavs därefter att polisassistenterna HH och JJ hade verkställt avlägsnandet av AA och DD, att JJ inte kunnat minnas vad som sades vid avlägsnandet men att HH uppgett att AA och DD informerats om att de var avlägsnade från centrala Örebro och att de inte fick gå tillbaks dit direkt.

text: I sin bedömning beträffande avlägsnandena hänvisade myndigheten till de skäl för besluten som redovisats av FF. Myndigheten framhöll också att AA, BB, CC och DD anträffades mycket nära den lokal där det nyligen inträffade bråket mellan supportergrupperna ägt rum och anförde därefter följande.

text: Enligt polismyndighetens uppfattning får det utifrån de särskilda omständigheter som förelegat anses ha funnits fog för bedömningen att de fyra männen på ett eller annat sätt varit inblandade i det aktuella slagsmålet, även om händelsen inte utmynnat i någon anmälan om brott. Mot bakgrund härav och då supportergrupperna vid tillfället befunnit sig på en mycket begränsad yta i centrala Örebro, får det vidare anses ha funnits skäl för bedömningen av omedelbar fara för nya ordningsstörningar eller brottslig handling. Enligt polismyndighetens bedömning kan det ingripandebeslut som fattats därför – vid en helhetsbedömning av vad som förevarit – inte anses felaktigt. Polismyndigheten anser därvid också att det utifrån de särskilda omständigheter som förelegat funnits fog för beslutet att avlägsna de fyra utan att först försöka avvisa dem från platsen. […] Däremot finns enligt polismyndighetens uppfattning vissa tveksamheter kring den information som lämnats till AA och DD i samband med avlägsnandet till Rejmes. Polismyndigheten konstaterar i denna del att ett avlägsnande enligt

text: 13 § polislagen

text: inte innebär någon befogenhet att inskränka en persons rörelsefrihet utöver vad som följer av själva avlägsnandet.

text: Angående den upprättade dokumentationen gjordes följande bedömning.

text: I upprättade ingripandeprotokoll anges att syftet med avlägsnandena varit att avvärja straffbelagd gärning. Enligt notering på protokollen har de fyra personerna utpekats som delaktiga i bråk på restaurang Bells och avsikten med ingripandena ska ha varit att avvärja ytterligare bråk på platsen. Trots att ingripandena även ska ha grundats på att det bedömts föreligga en omedelbar fara för att den allmänna ordningen skulle störas, så har detta av förbiseende inte kommit att antecknas i protokollen. På det sätt som den kompletterande informationen i protokollen utformats får man också uppfattningen att de fyra männen varit anhängare till MFF, trots att det efter identifiering ansetts klarlagt att så inte var fallet. Polismyndigheten konstaterar i denna del, i likhet med de uttalanden som gjorts av JO i tidigare ärenden, att det såväl ur kontroll- som rättssäkerhetssynpunkt är viktigt att ett ingripandeprotokoll på ett korrekt sätt återger samtliga de omständigheter som i det enskilda fallet lagts till grund för ett ingripande. Det får vidare anses vara av vikt att den information som lämnas i ett protokoll inte utformas på ett sådant sätt att det föreligger risk för missförstånd.

text: Polismyndigheten konstaterade att AA, BB, CC och DD synes ha filmats i samband med identifieringen och att filmningen inte kunde anses ha skett genom

text: frivilligt deltagande. Myndigheten bedömde att det sätt männen filmats på saknade rättsligt stöd, vilket man såg allvarligt på.

text: Avslutningsvis framhöll polismyndigheten att man – med anledning av vad som framkommit i fråga om brister i dokumentation, tveksamheter kring lämnad information samt den aktuella filmningen – underrättat berörda befattningshavare samt vidtagit åtgärder för att förhindra att liknande brister och felaktigheter upprepas.

text: Rättslig reglering

text: Om en person genom sitt uppträdande stör den allmänna ordningen eller utgör en omedelbar fara för denna får polisen, när det är nödvändigt för att ordningen ska kunna upprätthållas, avvisa eller avlägsna personen från visst område eller utrymme. Detsamma gäller om en sådan åtgärd behövs för att en straffbelagd handling ska kunna avvärjas. Är en sådan åtgärd otillräcklig för att det avsedda resultatet ska uppnås, får personen tillfälligt omhändertas (

text: 13 § polislagen

text: Att en person genom sitt uppträdande stör den allmänna ordningen innebär att personens uppträdande innefattar ett angrepp på ett ordningsintresse av betydelse för allmänheten. Frågan om ett visst uppträdande stör den allmänna ordningen får inte avgöras från den begränsade synpunkten av vad som för den enskilde polismannen framstår som obekvämt eller olämpligt. En förutsättning för ett ingripande på grund av att någon genom sitt uppträdande utgör en omedelbar fara för den allmänna ordningen anses vara att faran är konkret, dvs. att den är bestämd till tid och rum. Ett omhändertagande får inte ske för att abstrakta, ännu inte konkretiserade faror ska avvärjas. Faran ska vidare ha uppkommit genom ett särskilt uppträdande från den som omhändertas. Som konkret fara kan knappast bedömas en persons blotta närvaro på en plats, även om det är känt att han brukar bråka och uppträda ordningsstörande. (Se Berggren-Munck,

text: Polislagen

text: , Zeteo 1 april 2012, kommentaren till

text: 13 §

text: Ett ingripande enligt

text: 13 § polislagen

text: i syfte att avvärja en straffbelagd handling kan göras även i de fall då någon ännu inte gjort sig skyldig till brott. I förarbetena har det uttalats att det i sådana fall, för att en så kraftig åtgärd som ett omhändertagande ska få vidtas, bör vara en absolut förutsättning att det föreligger en omedelbar fara för brott (a.a.).

text: Protokoll ska föras över ingripande som innebär att någon avvisas, avlägsnas, omhändertas eller grips. Av protokollet ska bl.a. grunden för beslutet framgå (

text: 27 § polislagen

text: Bestämmelser om kameraövervakning med fast eller fjärrstyrd kamera finns bl.a. i lagen (

text: ) om allmän kameraövervakning och

text: 27 kap.

text: 20 a-c §§

text: rättegångsbalken

text: . I

text: 28 kap. 14 § rättegångsbalken

text: finns bestämmelser om fotografering med vanlig, "handhållen" kamera i en förundersökning. I övrigt saknas det uttryckliga bestämmelser om fotografering med kameror av det slaget.

text: Sådan fotografering måste dock överensstämma med de allmänna bestämmelserna om polisens uppgifter i

text: 2 § polislagen

text: samt vara förenliga med allmänt gällande krav på behov och proportionalitet (jfr

text: 8 § polislagen

text: Bedömning

text: Det är uppenbart att de personer som avlägsnades inte själva genom sitt uppträdande störde den allmänna ordningen eller utgjorde någon fara för denna. Det fanns inte heller någon omedelbar fara för brott som kunde avvärjas genom ett avlägsnande av dem.

text: Av polismyndighetens yttrande framgår att avlägsnandebesluten i stället baserades på en helhetsbedömning av tillgänglig information, där ett antal faktorer spelade in (männens konstiga uppträdande, polisens kännedom om en av dem, platsen de befann sig på och den förbipasserande mannens uppgifter).

text: Jag har förståelse för att avlägsnanden av det slag som här användes för polisen framstår som ändamålsenliga i samband med högriskmatcher och att det kan te sig försvarligt att grunda dem på helhetsbedömningar. Ett avlägsnande – inte minst det som här förekom – är emellertid en form av frihetsberövande som utgör ett betydande ingrepp mot den enskilde. Varken lagtexten i

text: 13 § polislagen

text: eller rättskällorna i övrigt ger stöd för att sådana åtgärder får företas i andra situationer än de i lagtexten direkt beskrivna. Något utrymme för helhetsbedömningar av det slag som polismyndigheten hänvisat till finns alltså inte vid tillämpningen av denna bestämmelse. Bestämmelsen förutsätter vidare – till skillnad från vad som gäller vid avlägsnande av en folksamling enligt

text: 13 c § polislagen

text: (jfr JO:s beslut den 5 oktober 2012, dnr

text: ) – en individuell bedömning beträffande var och en som utsätts för ingripandet. I detta fall synes de fyra i stället ha bedömts som grupp. – Avlägsnandet har alltså skett utan erforderligt lagstöd.

text: I linje med vad polismyndigheten själv anfört är det från kontroll- och rättssäkerhetssynpunkt av grundläggande betydelse att åtgärder av det slag som här förekommit dokumenteras och att samtliga omständigheter som lagts till grund för ingripandet därvid återges korrekt. Den information som de upprättade ingripandeprotokollen i detta fall innehåller uppfyller inte dessa krav.

text: Det ligger i princip inom ramen för polisens allmänna befogenheter att ta bilder på människor som befinner sig på allmänna platser. Om en enskild person fotograferas som ett led i ett tvångsingripande mot vederbörande, krävs dock uttryckligt stöd i lag (se JO:s beslut den 25 september 2012, dnr

text: ). Något sådant stöd fanns inte.

text: Polismyndigheten i Örebro län ska sammanfattningsvis kritiseras för att utan rättslig grund avlägsnat och fotograferat de fyra männen. Polismyndigheten ska därutöver kritiseras för att de protokoll som upprättats varit bristfälliga.

text: Det som anmälts utgör ett ytterligare exempel på de problem som uppkommer i samband med högriskmatcher och på att dessa tenderar leda till att polisen känner

text: sig tvingad att tänja på sina rättsliga befogenheter (jfr det nyss nämnda beslutet och JO:s beslut den 22 februari 2013, dnr

text: ). Även detta beslut sänds därför till den nationelle samordnaren mot brottslighet i samband med idrottsevenemang, för kännedom.


nyckelord:
Bild- och ljudupptagning
Samtycke
Sekretess

title: Kritik mot ett sjukhus som tillåtit filminspelning av patienter i akutmedicinska situationer för användning i tv-serien "Sjukhuset" utan att samtycke från patienter dessförinnan inhämtats

text: Kritik mot ett sjukhus som tillåtit filminspelning av patienter i akutmedicinska situationer för användning i tv-serien ”Sjukhuset” utan att samtycke från patienter dessförinnan inhämtats

text: Bakgrund

text: I en anmälan, som kom in till JO den 23 april 2009, framförde AA klagomål mot Akademiska sjukhuset i Uppsala (JO:s dnr 2295-2009). Klagomålen rörde att sjukhuset hade tillåtit filmning av patienter i akutmedicinska situationer för användning i tv-serien ”Sjukhuset” utan att samtycke från patienterna dessförinnan hade inhämtats.

text: I ärendet framkom att Socialstyrelsen, dåvarande regionala tillsynsenheten i Örebro, hade handlagt ett ärende som rörde frågor om hur sekretess och integritet för patienter och närstående hade säkerställts i samband med inspelningen av det aktuella tv-programmet. Socialstyrelsen meddelade beslut i ärendet den 12 december 2008 (dnr 44-11397/07). Utifrån den redovisning som företrädare för sjukhuset lämnat fann Socialstyrelsen inte skäl att vidta några ytterligare åtgärder. Av Socialstyrelsens beslut framgick att sjukhuset skulle genomföra en uppföljning/utvärdering av patienternas upplevelse av tv-inspelningen. Socialstyrelsen såg det som mycket viktigt att en sådan uppföljning/utvärdering genomfördes och begärde att få ta del av resultatet.

text: Mot bakgrund av vad som framkommit fann JO i ett beslut den 20 maj 2009 inte skäl att vidta några ytterligare åtgärder med anledning av AA:s anmälan.

text: Anmälan

text: AA inkom den 17 juni 2009 med en ny anmälan till JO rörande saken. Till sin anmälan hade han fogat bl.a. det avtal om filminspelning som träffats mellan sjukhuset och produktionsbolaget Titan Television AB samt en redovisning av 37 akutmedicinska ingripanden som visats i den aktuella tv-serien.

text: Utredning

text: Landstingsstyrelsen, Landstinget i Uppsala län, anmodades att göra en utredning och inkomma med yttrande över vad AA hade framfört i sin anmälan till JO.

text: Yttrandet skulle särskilt belysa när och på vilket sätt samtycke hade lämnats i de 37 fall som beskrivits i bilagan till anmälan.

text: Landstingsstyrelsen yttrade följande.

text: Sammanfattning

text: Anmälan har inkommit till Justitieombudsmannen (JO) i fråga om tv-inspelningar på Akademiska sjukhusets område i Uppsala. Landstingsstyrelsen i Uppsala län har utrett ärendet jämte JO:s frågeställningar. Sammanfattningsvis finner Landstingsstyrelsen i Uppsala län inte att den administrativa eller övriga handläggningen av ärendet kan kritiseras. Vi avvaktar nu JO:s inställning.

text: Överväganden

text: Landstingsstyrelsen i Uppsala län (landstinget) har noterat redogörelsen för bakgrunden som gjorts gällande ärendet, jämte JO:s tillägg i brev av den 23 oktober 2009.

text: Semioffentlig plats

text: Landstingets lokaler är tillgängliga för allmänheten. I vissa fall krävs tillstånd för att röra sig på landstingsytor, som då är avstängda för allmänheten av medicinska eller andra skäl. Den av landstinget bedrivna sjukvårdsverksamheten är dock av stort allmänintresse, varför media eller annan samhällsbevakare kan ha ett välavvägt intresse av tillträde. Landstingets grundinställning är att medias förfrågningar prövas nogsamt. Med befogat och allmänt intresse kan tillträde ske under kontrollerade former.

text: Förhållandet till offentlighets- och sekretesslagen

text: Landstinget har som utgångspunkt att patienter skall kunna vända sig till vården med förtroende, där deras integritetsfrågor skall hanteras med varsam hand (och allra minst i enlighet med gällande lagstiftning). Vården är normalt en fristad från allmän media, vilket landstinget upplever respekteras. Allmänintresset av insyn i vårdverksamheten som bedrivs med landstingsmedel är även detta en hänsyn, som vägs mot integritetsfrågor. Det understryks att det i aktuellt ärende inte är patienter eller personal som är i fokus för mediaintresset, utan verksamheten i stort. Detta allmänintresse är befogat, då landstingets verksamhet är central i samhället.

text: Landstingets hantering av nu aktuellt ärende

text: Landstinget har tillsett att ett grundavtal (Avtal om filmning av dokumentärserie på sjukhuset) upprättats mellan landstinget och produktionsbolaget, där landstinget reglerat att alla intressen hanterats etiskt och juridiskt korrekt. Detta var en förutsättning för tillåtandet. En annan viktig förutsättning för att tillåta inspelning var dels att verksamheten inte skulle störas dels att all personal som medverkat givit sitt samtycke till att delta. Det är Akademiska sjukhusets bedömning att arbetet inte störts. Dock har instruktionen inte varit att anteckning om patientsamtycke till bevakning skall ske i journal som JO föreslagit i tidigare liknande fråga – journalen är till för medicinska anteckningar, och en sådan rutin skulle utgöra just ett sådant störande moment som JO tidigare önskat säkerställa frånvaron av. Landstinget har vidare säkerställt att produktionsbolaget arbetat med patienternas samtycke, samt i övrigt haft en seriös och dokumentärt samhällsupplysande

text: inriktning. Produktionsbolagets rutiner har kontrollerats i syfte att säkerställa att inte övertramp skett. Det bör dock vara en rimlig slutsats att landstinget svårligen kan ansvara för medias samtliga göranden, utan svarar för egna låtanden. Anmälarens syn att personal beordrats att delta i filmupptagning tillbakavisas som grundlöst – det är landstingets samlade bild att inspelningarna uppfattats som en uppskattning av personalens viktiga arbete. Att filma på allmän plats (som t.ex. precis utanför sjukhuset) är enligt landstingets bedömning inte olagligt, varför Akademiska sjukhusets handläggning snarare säkerställt än stjälpt patientsekretessen.

text: Samtyckets säkerställande

text: Att inhämta samtycke från en hjälplös patient är en allmän omöjlighet. Detta gäller även samtycket till vård, som landstinget har att hantera oavsett mediabevakning. I fråga om media säkerställs doc samtycket i detta fall genom ”Godkännande av medverkan i tv-inspelning”, där en i media identifierbar patient eller landstingsanställd (eller snarare medborgare i dessa fall) har möjlighet att själva godkänna sitt medverkande i efterhand (efter tillfrisknande i patientfallet). En tillräknelig medverkandes samtycke synes inte vara ifrågasatt i JO:s skrivelse. Att samtliga medverkande lämnat sitt samtycke är säkerställt genom landstingets avtal, jämte de kontakter som vi kontinuerligt fört med inspelningsbolaget i det aktuella fallet. Det är även reglerat att samtycke är ett krav för att material får sändas överhuvudtaget. Landstinget har inte uppmärksammats om något övertramp i dessa delar, varför JO:s fråga gällande uppräknande medverkandes samtycke besvaras med att samtycke har funnits. Landstingets ytterligare säkerställande genom att åter kontakta dessa medverkanden har bedömts som ett onödigt intrång i deras privata sfär från vårdgivarens sida, samt även i förhållandet till medverkanden visavi Titan television. Slutligen har representanter från Akademiska sjukhuset granskat varje avsnitt innan sändning, i syfte att säkerställa integritetsfrågor.

text: Slutsatser

text: Medborgarnas integritetsintresse har varit i förgrunden vid landstingets bedömning om medias dokumentärfilmande varit tillbörligt. Landstingets vårdande funktion har inte påverkats genom medias bevakning. Det blir snarare landstingets bedömning att nu anmärkta medieinslag ökat allmänhetens förståelse för Akademiska sjukhusets verksamhet, till fromma för allmänhetens bild av vårdens villkor och krav. Vi ställer oss därför och sammantaget frågande till anmälarens synpunkter, och avvaktar nu JO:s bedömning.

text: AA yttrade sig över remissvaret. Han gav i sitt yttrande fler exempel på akutmedicinska ingripanden som visats i den aktuella tv-serien och beträffande vilka det enligt hans mening saknats samtycke från patienten.

text: I ett beslut den 30 mars 2011 anförde JO Wiklund följande.

text: Bedömning

text: Sekretesslagen (1980:100)

text: har den 30 juni 2009 ersatts av offentlighets- och

text: sekretesslagen (2009:400)

text: , OSL. I det följande hänför jag mig till den nya lagen som i berörda hänseenden inte har inneburit några ändringar i sak.

text: Enligt

text: 2 a § hälso- och sjukvårdslagen (1982:763)

text: ska hälso- och sjukvården bedrivas så att den uppfyller kraven på en god vård. Detta innebär bl.a. att den

text: särskilt ska bygga på respekt för patientens självbestämmande och integritet. I

text: 6 kap. l §

text: patientsäkerhetslagen (2010:659)

text: anges bl.a. att vården så långt som möjligt ska utformas och genomföras i samråd med patienten och att patienten ska visas omtanke och respekt. En motsvarande bestämmelse fanns före den l januari

text: 2011 i 2 kap. l § lagen (

text: ) om yrkesverksamhet på hälso- och sjukvårdens område.

text: Enligt 25 kap. l § OSL gäller sekretess inom hälso- och sjukvården för uppgift om en enskilds hälsotillstånd eller andra personliga förhållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon närstående till denne lider men. Begreppet ”personliga förhållanden” ska i detta sammanhang tolkas mycket vidsträckt och avser i princip alla uppgifter som kan härledas till en identifierbar person. Om det av bilder som visas i ett tv-program framgår att en person vårdas på sjukhus är detta således i princip ett röjande av enskilds personliga förhållanden, dvs. av sekretesskyddade uppgifter.

text: Sekretessen enligt 25 kap. l § OSL är dock inte absolut. En enskild kan samtycka till att sekretessen helt eller delvis hävs (

text: 12 kap. 2 §

text: OSL). Den enskilde kan således själv förfoga över sekretessen.

text: I förevarande fall har filmning av patienter skett huvudsakligen på olycksplatser och på olika avdelningar inom sjukhuset. Förutsättningarna för att filmning ska få ske skiljer sig åt beroende på var den äger rum.

text: JO har i ett tidigare beslut gjort uttalanden om filminspelning på ett sjukhus akutmottagning (se JO:s ämbetsberättelse 1998/99 s. 458). I beslutet anfördes bl.a. följande.

text: Det får i och för sig anses vara av värde att genom en TV-inspelning på ett objektivt och sakligt sätt återspegla vad som händer i akutsjukvården med syfte att sprida kunskap om vården och förståelse för personalens arbetssituation. På så sätt kan allmänheten också förberedas på hur sjukvården tar emot en patient som av olika skäl måste besöka en akutmottagning. Om en TV-inspelning med patienter avses att genomföras är det emellertid ett absolut krav att inspelningen inte får påverka den enskildes och då framför allt patienternas personliga integritet vid den vård eller behandling som ges åt patienterna. Det är en självklarhet att ett sjukhus skall prioritera det som verksamheten är inriktad på nämligen vård och behandling av patienter. En patient som uppsöker ett sjukhus för akut vård skall tryggt kunna förvänta sig att det är vårdbehovet som är styrande för de insatser som görs och att aktiviteter som kan tänkas påverka verksamheten negativt eller som i övrigt upplevs som ovidkommande i största möjliga mån inte förekommer. Det är den enskilde patienten som råder över frågan om fotografering av honom eller henne skall tillåtas eller ej. Patientens hälsotillstånd gör emellertid att det som regel inte rör sig om två jämställda parter när patienten genom sjukhusets förmedling ställs inför detta avgörande. De enskilda som kommer till en akutmottagning har ofta drabbats av sjukdomar eller skador som kräver omedelbara åtgärder från sjukvårdens sida. De närstående som ledsagar dessa patienter kan också sägas befinna sig i ett utsatt tillstånd med all den oro och osäkerhet som för det mesta följer i anledning av det inträffade akutfallet. Enligt min uppfattning kan det allmänt ifrågasättas om de personer som intagits på en akutmottagning alltid har möjlighet

text: att på ett adekvat sätt ta till sig lämnad information i sekretessfrågan och som en följd härav utöva sin själv bestämmanderätt rörande eftergift av sekretessen. Ofta torde omständigheterna vid intagning på en akutmottagning också vara sådana att många av patienterna har små möjligheter att bedöma verkan av ett samtycke. Bestämmelsen om eftergift av sekretess kan ge upphov till en rad problem, beträffande vem som kan lämna eftergiften och verkan av densamma. Har t.ex. den till vars förmån sekretessen är uppställd en legal ställföreträdare kan denne lämna ett samtycke enligt bestämmelsen. Då det gäller mindre barn kan endast barnens vårdnadshavare lämna ett eventuellt samtycke. Är båda föräldrarna vårdnadshavare måste bådas samtycke inhämtas. Gäller det barn som uppnått sådan ålder och mognad att det själv kan ta ställning till frågan om samtycke, skall såväl barnets som vårdnadshavarnas inställning till frågan om eftergift inhämtas. Kan samtycke inte inhämtas t.ex. på grund av att patienten är medvetslös, påverkad av smärta, medicin eller något annat eller är förvirrad gäller dock sekretessen enligt 7 kap. l § SekrL. Även om ett samtycke i vissa av dessa fall lämnas, återstår att bedöma om samtycket är relevant. Det bör då uppmärksammas att man inte kan ta hänsyn till ett samtycke som efter vad som framgår saknar giltighet som rättshandling enligt allmänna regler. Närvaron av filmfotografer och reportrar på akutmottagningen kan självfallet också påverka patienten vid ställningstagandet om samtycke skall ges eller vägras. Det ligger nära till hands att anta att patienten kan känna sig tvingad att medverka vid inspelningen. Patienten vill inte ställa till besvär och vill heller inte utsätta sig för risken av mer eller mindre långt gående övertalningsförsök. Sjukvården framstår i sammanhanget som någon slags ”garant” för att en TV-inspelning på en akutmottagning är något acceptabelt. Patienten kan vidare förledas tro att medverkan i ett sådant TV-program kan ge fördelar i form av snabbare och bättre vård. Ett medgivande lämnat i ett akut sjukdoms- eller skadetillstånd kan också i ett senare skede framstå som förhastat. Att förlita sig på den ångermöjlighet som det aktuella avtalet innehållit kan vara tveksamt. Som Socialstyrelsen understrukit kan ”ångerrätten” i förhållande till TV-bolagets rätt att sända det inspelade materialet medföra problem av grundlagskaraktär. Enligt min mening måste det stå fullt klart för patienterna att sjukhuspersonalen inte ger tillstånd till att upplåta sjukhusets lokaler för inspelning med mindre det är klart att en sådan inte står i strid med patientens intresse. Det får därför inte förekomma ens en misstanke om att patienten utsätts för påtryckningar i någon form. Det måste ankomma på sjukvårdens personal att lämna fullgod information till berörda patienter så att dessa kan utöva sin självbestämmanderätt om eftergift av sekretessen. Det får också krävas av sjukvårdspersonalen att den övervakar att inspelningarna praktiskt genomförs på ett sätt som inte kränker de enskilda. Sjukvårdspersonalen skall självklart också tillse att de enskilda som befinner sig på mottagningen och som inte deltar i inspelningen i minsta möjliga mån störs eller oroas av t.ex. personal från TV-bolaget. Det måste också ankomma på personalen att noga kontrollera att alla som filmas och som omfattas av sjukvårdssekretessen dessförinnan har lämnat sitt samtycke och att samtycket avgivits korrekt och med klar insikt om att man därmed efterger sitt sekretesskydd. Det skulle kunna vara lämpligt att en anteckning om samtycke görs i patientens journal. Som jag redan anfört är jag införstådd med att det av olika skäl kan vara av värde att genom en filminspelning sprida en bild av verksamheten på en akutmottagning som också korrekt återger rent medicinska förhållanden inom vården. Om integritetsfrågorna går att lösa har jag i och för sig inget att invända mot att en TVinspelning äger rum. Jag utgår då ifrån att den rent medicinska vården inte på något sätt påverkas negativt av inspelningen. En förutsättning för att en inspelning skall få komma till stånd måste under alla förhållanden vara att inspelningen skall användas i ett strikt sakligt sammanhang som ett led i en dokumentär skildring eller som inslag i ett seriöst debattprogram eller liknande. Att inspelningen – efter mönster av utländska tv inspelningar i sjukhusmiljö – skall kunna helt eller delvis användas i program av underhållningskaraktär får anses uteslutet.

text: Socialstyrelsen har i ett antal beslut anslutit sig till den bedömning JO gjorde i det ovan redovisade beslutet, se styrelsens beslut den 31 augusti 2005 (dnr 40- 11439/04 och 40-4283/05), den 28 november 2005 (dnr 44-4857/05) och den 30 maj 2006 (dnr 40-5818/2005).

text: Jag finner inte skäl att göra någon annan bedömning beträffande kravet på samtycke än den som gjordes i det ovan redovisade JO-beslutet. För att filmning ska tillåtas på en akutmottagning anser jag således att det måste krävas att de personer som filmas och som omfattas av hälso- och sjukvårdssekretessen dessförinnan lämnat sitt samtycke samt att samtycket inhämtats på sådant sätt att det inte råder någon tvekan om att personen i fråga är fullt medveten om vad samtycket innebär. Samma sak gäller naturligtvis när filmning sker på någon annan plats i sjukhusets lokaler eller vid transport av patienter till och från sjukhuset i landstingets fordon.

text: I det avtal som träffats mellan Akademiska sjukhuset och produktionsbolaget har angetts bl.a. följande. – – – Filminspelningen skall ske med största möjliga hänsyn till patienternas integritet och på ett sådant sätt att inte sjukvårdsverksamheten störs/äventyras. Innan patienten filmas skall i möjligaste mån patienten informeras om filminspelningens syfte. Patienten skall lämna sitt skriftliga samtycke till att den genomförs. I den mån samtycke inte kan inhämtas vid inspelningstillfället är det Titans och/eller TV3s ansvar att samtycke/medgivande inhämtas från patienten före det att dokumentärserien sänds i television (eller annan media). Detsamma skall gälla om någon närstående filmas och patienten av någon anledning ej kan ge sitt skriftliga medgivande i efterhand. I samtliga fall är det Sjukhusets egen personal som skall redovisa filminspelnings syfte och inhämta patientens samtycke när inspelning påbörjas av den aktuella patienten. – – – Titan skall tillse att sjukhuset i rimlig tid kan se och godkänna programmen löpande ur medicinsk samt ur patient integritets hänseende. – – – Som framgår av citatet lämnar det aktuella avtalet utrymme för att filmning av patienter kan ske utan att samtycke dessförinnan har inhämtats. När det gäller ett antal av de episoder som visats i tv-serien är det dessutom uppenbart att något samtycke inte kan ha inhämtats från patienten innan filmning påbörjats. Det har bl.a. förekommit filmning av personer som varit medvetslösa och av barn utan att föräldrarna har känt till det. I de fall där filmning skett på sjukhuset har redan det förhållandet att tv-teamet tillåtits närvara och filma patienten inneburit ett otillåtet röjande av sekretesskyddade uppgifter.

text: Vad beträffar de fall där filmning skett på olycksplatser vill jag anföra följande.

text: Det finns inte något förbud mot att filma på allmän plats. Hälso- och sjukvårdspersonal råder inte över enskilda som filmar på allmän plats. Det

text: ankommer dock på hälso- och sjukvårdspersonal att i alla situationer där de agerar som sådan personal tillse att patientens integritet inte kränks. Detta innebär bl.a. att personalen måste se till att det inte sker något obehörigt röjande av sekretesskyddade uppgifter. När hälso- och sjukvårdspersonal, som i nu aktuella fall, samarbetar med ett tv-team innebär samarbetet i praktiken att personalen lämnar ut information till utomstående. Om samtycke då inte inhämtats från patienten finns det en uppenbar risk för att sekretesskyddade uppgifter röjs. När filmning sker i patientens bostad tillkommer dessutom den omständigheten att ett tv-team över huvud taget inte har rätt att gå in i en enskilds bostad utan dennes samtycke.

text: Sammanfattningsvis vill jag anföra följande. Det är i högsta grad anmärkningsvärt att Akademiska sjukhuset genom ett avtal har godkänt att gällande sekretessregler kan åsidosättas. Det står dessutom klart att sjukhuset i många fall underlåtit att inhämta samtycke från patienten innan filmning skett. Jag är mycket kritisk till sjukhusets agerande.

text: Jag noterar avslutningsvis att Akademiska sjukhuset, enligt uppgift i remissvaret, har granskat varje avsnitt före sändning ”i syfte att säkerställa integritetsfrågor”. Efter att ha tagit del av några avsnitt ur tv-serien förvånas jag särskilt över uppgiften att landstinget ”säkerställt att produktionsbolaget arbetat med patienternas samtycke, samt i övrigt haft en seriös och dokumentärt samhällsupplysande inriktning”. Det är förvisso så att de uttalanden i det hänseendet som JO gjorde i det ovan redovisade beslutet ligger långt tillbaka i tiden och tv-mediet har genomgått stora förändringar sedan dess. Det innebär dock inte att behovet av hänsyn till den personliga integriteten minskat. Landstingets uppfattning att medborgarnas integritetsintresse stått i förgrunden vid bedömningen om filmandet varit tillbörligt kan ifrågasättas.

text: Vad AA i övrigt har anfört föranleder inte något uttalande från min sida.


nyckelord:
Långsam handläggning
Omprövning

title: Anmälan mot dåvarande Skattemyndigheten i Göteborg, skattekontoret Östra Göteborg, om dröjsmål med att meddela ett omprövningsbeslut

text: Anmälan

text: AA anförde i en anmälan, som kom in till JO den 24 januari 2003, i huvudsak följande. Skattemyndigheten beslutade efter omprövning den 24 mars 1999 att höja hans taxerade inkomst för år 1998. Han överklagade beslutet i en skrivelse som kom in till myndigheten den 14 juni 1999. Myndigheten meddelade sitt obligatoriska omprövningsbeslut först den 14 oktober 2002.

text: Utredning

text: Skattemyndigheten anmodades att yttra sig över det som AA framfört i sin anmälan. I sitt remissvar anförde skattemyndigheten den 25 februari 2003, genom t. f. regionskattechefen BB, i huvudsak följande. – – – Den företagna utredningen visar att AA:s uppgifter är riktiga. Skattemyndigheten hade vid den tid då överklagandet kom in som policy att obligatoriska omprövningsbeslut skulle fattas inom tre månader från det att överklagandet kom in. Att som i förevarande fall beslut fattas först efter tre år och fyra månader kan givetvis inte accepteras. Såvitt kunnat utredas har dröjsmålet sin grund i dels vissa inre organisatoriska problem dels i resursbrist vad avser personal. Genom att nya rutiner införts inom skatteförvaltningen med anledning av domar i Europadomstolen torde dröjsmål av liknande slag inte inträffa i framtiden. Skattemyndigheten, som konstaterar att den allvarligt brustit mot det skyndsamhetskrav som uppställs i

text: 6 kap. 6 § taxeringslagen

text: , beklagar de olägenheter tidsutdräkten kan ha medfört för AA. AA gavs tillfälle att kommentera remissvaret men hördes inte av.

text: Bedömning

text: I

text: 6 kap.

text: 7 §§

text: taxeringslagen (1990:324)

text: finns bestämmelser om hur ett överklagande från en skattskyldig skall hanteras. Där framgår bl.a. följande.

text: Skattemyndigheten skall pröva om överklagandet har kommit in i rätt tid och om så är fallet snarast ompröva det överklagade beslutet. Om skattemyndigheten ändrar sitt beslut i enlighet med den skattskyldiges yrkande förfaller överklagandet. I andra fall skall skattemyndigheten överlämna överklagandet, omprövningsbeslutet

text: och övriga handlingar i ärendet till länsrätten för vidare handläggning. Om det föreligger särskilda skäl får skattemyndigheten överlämna handlingarna utan föregående omprövning.

text: Som framgår har skattemyndigheten i princip en obligatorisk skyldighet att ompröva det överklagade beslutet. Denna omprövning skall enligt lagtexten ske snarast (6 kap. 6 §). Detta kan inte uppfattas på annat sätt än att skattemyndigheten skall behandla dessa ärenden med förtur. Endast i undantagsfall bör ett överlämnande ske senare än någon eller några månader från det att överklagandet kom in till skattemyndigheten (jämför t.ex. JO:s beslut den 23 mars 2000, dnr 600- 1999).

text: Även med beaktande av vad myndigheten har anfört om organisatoriska problem och personalbrist är det utomordentligt anmärkningsvärt att det i detta fall dröjde tre år och fyra månader innan myndigheten meddelade sitt obligatoriska omprövningsbeslut.

text: Ärendet avslutas med den här uttalade mycket allvarliga kritiken


nyckelord:
Långsam handläggning
Processledning

title: Anmälan mot Helsingborgs tingsrätt (tidigare Ängelholms tingsrätt) med anledning av handläggningen av ett s.k. FT-mål

text: Anmälan

text: I en anmälan som kom in till JO den 27 januari 2004 riktade AA och BB kritik mot en rådman vid Helsingborgs tingsrätt, Ängelholmsavdelningen, med anledning av handläggningen av ett s.k. FT-mål. De uppgav bl.a. att målet, som inleddes i augusti 2000, fortfarande inte var avgjort, att målet hos tingsrätten hade haft en mycket låg prioritet och att bristen på effektiv processledning i målet var uppenbar.

text: Utredning

text: Dagboksblad i Ängelholms tingsrätts mål FT 921-00 och Helsingborgs tingsrätts mål FT 3904-01 inhämtades och granskades. Av handlingarna kunde bl.a. utläsas att stämningsansökan i mål FT 921-00 kom in till Ängelholms tingsrätt den 10 augusti 2000, att målet överflyttades till Helsingborgs tingsrätt den 1 oktober 2001 och fick målnummer FT 3904-01 och att målet inte var avgjort. Muntliga upplysningar inhämtades från rådmannen CC som bl.a. uppgav att målet av olika anledningar hade dragit ut på tiden men att det var utsatt till huvudförhandling den 24 februari 2004.

text: Anmälan remitterades till Helsingborgs tingsrätt för upplysningar och yttrande över handläggningstiden i målet.

text: Tingsrätten (lagmannen DD) inkom med yttrande. Till yttrandet fogades en redovisning från CC av vilken bl.a. följande framgick.

text: Den 10 augusti 2000 inkom stämningsansökan till dåvarande Ängelholms tingsrätt och lades upp som mål FT 921-00. Svaromål inkom den 19 september 2000. Den 9 januari 2001 hölls ett sammanträde för muntlig förberedelse. Vid detta förelades svaranden bl.a. att inom viss tid inkomma med slutlig bevisuppgift. Svaranden medgavs därefter vid ett flertal tillfällen, under åberopande bl.a. av kvitton från läkarbesök, anstånd med att utveckla sin talan. I slutet av februari 2001 ifrågasatte kärandens ombud om inte tingsrätten borde meddela föreläggande enligt

text: 42 kap. 15 § rättegångsbalken

text: (RB) men överlät dock, med beaktande av svarandens sjukdomstillstånd, till tingsrätten besluta om skälig tidsfrist för svarandens anstånd.

text: Den 20 mars 2001 gjorde svaranden, under åberopande av att käranden inte var rätt part i målet, en framställan om att tingsrätten skulle meddela mellandom i frågan om saklegitimation, vilken tingsrätten avslog genom beslut den 8 juni 2001. I överklagande hemställde svaranden att målet skulle vilandeförklaras, vilket tingsrätten avslog. Hovrätten över Skåne och Blekinge beslutade den 24 oktober 2001 att inte meddela prövningstillstånd.

text: Den 30 september 2001 överflyttades målet till Helsingborgs tingsrätt och fick mål nr FT 3904-01.

text: Den 19 november 2001 förelades svaranden på nytt att inkomma med bevisuppgift. Svaranden medgavs därefter flera anstånd med att inkomma med bevisuppgift. Till varje begäran fanns läkarintyg bifogat.

text: Den 19 mars 2002 begärde kärandeombudet i en skrivelse att svaranden skulle meddelas föreläggande enligt

text: 42 kap. 15 §

text: RB. Med hänsyn till att CC med stöd av de ingivna läkarintygen hade beviljat begärda anstånd, ansåg han inte att det vid den tidpunkten förelåg förutsättningar för ett sådant omedelbart föreläggande. Svaranden förelades i stället att inom 14 dagar från delfåendet av föreläggandet inkomma med yttrande samt slutlig bevisuppgift. Den 22 april 2002 inkom från svaranden ett delgivningskvitto till vilket var fogat ett nytt läkarintyg. Av intyget framgick att läkaren förlängt svarandens sjukskrivning till den 11 maj 2002.

text: Den 29 maj 2002 gjorde svaranden en framställan om editionsföreläggande enligt

text: 38 kap. 2 §

text: RB. Kärandeombudet anförde den 25 juni 2002 bl.a. att käranden inte kunde se betydelsen av de i editionsyrkandet begärda uppgifterna och handlingarna, men framförde samtidigt att, om tingsrätten var av annan uppfattning, käranden givetvis var beredd att inge viss handling. Samtidigt ingavs handlingar av vilka kunde utläsas att svaranden gav uttryck för att man borde arbeta för en samförståndslösning. Tingsrätten kontaktade kärandeombudet per telefon efter sommaren 2002 och fick besked att denne var positivt inställd till en eventuell frivillig uppgörelse. Den 11 september 2002 tillskrev tingsrätten svaranden och bad denne kontakta kärandeombudet för att söka nå en samförståndslösning. Den 27 september 2002 uppgav kärandeombudet att målet omgående borde sättas ut till huvudförhandling.

text: Den 31 oktober 2002 inkom svaranden med en skrivelse enligt vilken han skulle komma att inge ett förlikningsförslag. Han påminde samtidigt om de tidigare framställda editionsyrkandena. Den 5 och 6 november 2002 inkom svaranden med skrivelser innefattande bl.a. frågor till käranden och processuella yrkanden. I ett beslut den 9 december 2002 tog tingsrätten ställning till de processuella frågor m.m. som svaranden hade framställt. Beslutet, som delgavs parterna vid ett sammanträde för muntlig förberedelse den 10 december 2002, överklagades till hovrätten. Vid sammanträdet förelades svaranden att inkomma med slutlig bevisuppgift senast den 13 januari 2003. Den 13 januari 2003 och den 17 januari 2003 ingav svaranden viss skriftlig bevisning.

text: Den 15 januari 2003 anmälde svaranden jäv mot CC. I ett beslut den 27 januari 2003 ogillade DD svarandens invändning om jäv. Svaranden anmälde missnöje mot beslutet. Den 20 februari 2003 beslutade DD att beslutet fick överklagas endast i samband med talan mot dom eller slutligt beslut.

text: Den 28 mars 2003 meddelade Hovrätten över Skåne och Blekinge beslut bl.a. beträffande svarandens överklagande av tingsrättens beslut den 9 december 2002. Svaranden överklagade i viss del hovrättens beslut till Högsta Domstolen, som den 30 juni 2003 ej fann skäl att meddela prövningstillstånd.

text: Under tiden jävsfrågan prövades ansåg sig CC vara förhindrad att handlägga målet. Han ansåg också att målet inte borde utsättas till huvudförhandling innan Högsta domstolens beslut meddelats.

text: Från slutet av juli och under hösten 2003 vidtog tingsrätten åtgärder för att sätta ut målet till huvudförhandling. En planerad huvudförhandling den 6 oktober 2003 ställdes in. Den 23 oktober 2003 kallades till huvudförhandling att äga rum den 18 november 2003. Till huvudförhandlingen kallades bl.a. svarandens hustru att höras som vittne. Svaranden hade emellertid uppgett en felaktig adress till sin hustru. I en skrivelse som kom in till tingsrätten den 11 november 2003 uppgav svarandens hustru att hon, eftersom hon inte hade fått någon kallelse, hade utgått från att det inte skulle bli någon förhandling. Hon skulle i veckan därpå bege sig på en resa som hon hade skjutit upp just därför att hon skulle vittna.

text: Den 26 november 2003 förelades svaranden att snarast och skriftligen till tingsrätten ange de dagar under december 2003 som han var förhindrad att inställa sig och ange anledningen därtill.

text: Målet sattes ut på nytt till den 22 december 2003, men inställdes på grund av laga förfall för svaranden. Målet sattes ut på nytt till den 13 januari 2004. På delgivningskvitto till kallelsen till kärandens hustru kunde utläsas att hon vara förhindrad att komma just den dagen. Huvudförhandlingen fick därför åter ställas in.

text: Den 3 februari 2004 kallade tingsrätten parter och vittnen till huvudförhandling den 24 februari 2004 och vid denna avkunnades tredskodom mot svaranden.

text: DD anförde bl.a. följande. En utgångspunkt för förberedelsen i tvistemål är att rätten skall driva denna med inriktning på ett snabbt avgörande. Handläggningstiden i det aktuella målet har onekligen dragit ut på tiden. Såvitt kan bedömas beror detta främst på att tingsrätten tvingats hantera en mängd invändningar och påståenden av i första hand processuell natur. En följd härav har bl.a. varit att förberedelsen i stor omfattning har fått ske genom skriftväxling, vilket givetvis har förlängt handläggningstiden. Även sjukdom hos ena parten liksom svårigheter för parterna att enas om förhandlingsdagar har föranlett tidsutdräkt. Sammantaget har det alltså varit förenat med betydande svårigheter för tingsrätten att driva handläggningen framåt med önskvärt tempo. Den långa handläggningstiden synes inte bero på någon försumlighet eller passivitet från tingsrättens sida. AA och BB kommenterade remissvaret.

text: Rättslig reglering

text: Rätten ska driva förberedelsen med inriktning på ett snabbt avgörande av målet (

text: 42 kap. 6 § tredje stycket

text: RB). Bestämmelsen är en kodifiering av en redan tidigare gällande princip om att ansvaret för att målets handläggning fortskrider ligger på rätten. Rätten fullgör sina förpliktelser i detta hänseende genom formell processledning som består i olika åtgärder för att styra processens yttre förlopp. Det är av stor vikt att en domare agerar med fasthet vid utövandet av den formella processledningen och att han eller hon hela tiden är aktiv under förberedelsen (Fitger,

text: Rättegångsbalken

text: , del 3, s. 42:22).

text: Rätten ska, allt efter målets beskaffenhet, vid förberedelsen verka för att tvistefrågorna blir klarlagda och att parterna anger allt som de vill åberopa i målet (

text: 42 kap. 8 § andra stycket

text: RB).

text: Är saken sådan att förlikning därom är tillåten, får en part föreläggas att slutligt bestämma sin talan och uppge de bevis han åberopar, om det är påkallat med hänsyn till hur parten utfört sin talan tidigare under målets handläggning. Efter det att tiden för ett sådant yttrande har gått ut, får parten inte åberopa någon ny omständighet eller något nytt bevis, om han inte gör sannolikt att han har haft giltig ursäkt för sin underlåtenhet att åberopa omständigheten eller beviset tidigare (

text: 42 kap. 15 §

text: RB).

text: I mål där förlikning om saken är tillåten får tingsrätten meddela parterna att förberedelsen vid en viss senare tidpunkt skall anses vara avslutad. I sådant fall får efter den tidpunkten en part åberopa en ny omständighet eller ett nytt bevis endast om

text: 1. parten gör sannolikt att han har haft en giltig ursäkt att inte åberopa omständligheten eller beviset tidigare, eller

text: 2. målets prövning inte fördröjs i någon väsentlig mån, om åberopandet tillåts. I meddelandet skall parterna upplysas om den verkan som meddelandet har (

text: 42 kap. 15 a §

text: RB).

text: I

text: 49 kap. 11 §

text: RB finns regler om vilandeförklaring av mål när en tingsrätts beslut under rättegången överklagas. Har en part som enligt

text: 49 kap. 4 §

text: RB anmält missnöje med tingsrättens beslut under rättegången hänvisats att överklaga beslutet särskilt, skall målet vila till dess att överklagandet prövats. Rätten får dock bestämma att förberedelsen i målet skall fortsätta. Anmäler någon missnöje enligt

text: 49 kap. 6 §

text: RB, får rätten förklara målet vilande till dess att överklagandet har prövats, om det finns särskilda skäl. I andra fall får ett överklagande av en tingsrätts beslut under rättegången emellertid inte leda till att målets behandling skjuts upp.

text: För att det skall vara möjligt att fortsätta handläggningen av ett mål när ett beslut under rättegången överklagas krävs att tingsrätten har tillgång till erforderliga handlingar i målet. I

text: 35 § förordningen (1996:271)

text: om mål och ärenden i allmän domstol stadgas att domstolen skall, om ett avgörande överklagas, utan dröjsmål

text: sända sin akt till den högre domstolen. När avgörandet inte innebär att målet har prövats slutligt, är det dock tillräckligt att domstolen i original eller kopior sänder de handlingar som hänför sig till överklagandet.

text: Bedömning

text: Av utredningen framgår att det dröjde tre och ett halvt år från det att målet anhängiggjordes i augusti 2000 till dess att tredskodom meddelades i februari 2004, vilket i sig är en lång handläggningstid. Därtill kommer att den grundläggande tanken med att handlägga vissa dispositiva tvistemål som s.k. FT-mål, alltsedan den tidigare gällande lagen om rättegången i tvistemål om mindre värden infördes i mitten av 1970-talet, varit att dessa mål inte ska vara lika kostsamma och tidskrävande för den enskilde som ordinära tvistemål (se NJA II 1973 s. 737 ff).

text: Tingsrätten har i sitt yttrande uppgett att den långa handläggningstiden, såvitt kan bedömas, främst berott på sjukdom hos ena parten, svårigheter för parterna att enas om förhandlingsdagar och att tingsrätten tvingats att hantera en mängd invändningar och påståenden av i första hand processuell natur och att handläggningen som en följd därav i stor omfattning fått ske genom skriftväxling.

text: Av utredningen framgår även att svarandens processföring i målet har bidragit till den utdragna handläggningstiden. Vidare har handläggningen fördröjts till följd av att svaranden har överklagat vissa av tingsrättens beslut och att flera sammanträden och huvudförhandlingar av olika anledningar har ställts in.

text: Handläggningen av ett mål kan självfallet dra ut på tiden på grund av sådana omständigheter som nyss har berörts. Jag vill emellertid särskilt uppmärksamma tingsrätten på bestämmelsen i

text: 49 kap. 11 § tredje stycket

text: RB av vilken följer att ett överklagande av en tingsrätts beslut under rättegång – i andra fall än de som avses i de föregående styckena – inte får leda till att målets behandling skjuts upp. Tingsrätten borde således inte under våren 2003 ha avvaktat högre domstols beslut utan tidigare ha satt ut målet till huvudförhandling.

text: I mål där handläggningstiden tenderar att bli lång på grund av parts processföring är det också särskilt viktigt att rätten utnyttjar de möjligheter som

text: rättegångsbalken

text: erbjuder för att driva målet framåt, t.ex. genom förelägganden enligt

text: 42 kap. 15 §

text: RB eller meddelanden enligt

text: 42 kap. 15 a §

text: RB och att rätten i övrigt agerar med fasthet i sin processledning.

text: Tingsrätten, som i ett tidigt skede borde ha vidtagit åtgärder för driva målet mot ett snabbt avgörande, kan således inte undgå kritik för sin handläggning av målet.

text: Vad som framkommit i övrigt motiverar inte någon ytterligare åtgärd eller något annat uttalande från min sida.

text: Ärendet avslutas.