title: Anspråk enligt frihetsberövandelagen - förbudet mot dubbel lagföring och dubbla straff (ne bis in idem)

text: Ersättning ska utgå för lidande med 45 000 kronor. Ersättning ska betalas ut av Justitiekanslern.

text: Bakgrund

text: AJ har av Skatteverket påförts skattetillägg och han har därefter åtalats och dömts för grovt skattebrott. Det utdömda fängelsestraffet har avtjänats genom intensivövervakning, IÖV. Efter att resning beviljats har brottmålsdomen undanröjts och åtalet avvisats (jfr

text: NJA 2013 s. 502

text: och

text: NJA 2013 s. 746

text: Justitiekanslern har den 31 mars 2015 meddelat ett principbeslut avseende möjlighet till ersättning enligt frihetsberövandelagen i ett fall som motsvarar detta (JK dnr

text: Anspråk m.m.

text: AJ har begärt ersättning för lidande enligt Justitiekanslerns praxis och upplyst om att ett beslut om näringsförbud har upphävts.

text: Justitiekanslern har tagit del av Vänersborgs tingsrätts dom den 14 maj 2009 i mål nr B 1731-08 samt beslut av Hovrätten för västra Sverige den 1 april 2014 i mål Ö 1775-14. Justitiekanslern har även tagit del av Kriminalvårdens beslut om intensivövervakning den 7 december 2009 och Kriminalvårdens strafftidsbeslut den 11 januari 2010.

text: Vid bestämmande av frihetsberövandets längd har Justitiekanslern utgått från Kriminalvårdens uppgift om tidigaste dag för villkorlig frigivning.

text: Justitiekanslerns bedömning

text: Lidande

text: AJ har verkställt fängelsestraff under tiden den 11 januari – 11 maj 2010. Domen som låg till grund för det fängelsestraff AJ har verkställt är undanröjd och åtalet mot honom har avvisats. AJ är berättigad till ersättning enligt frihetsberövandelagen.

text: Med utgångspunkt i att lidandeersättningen ska uppskattas efter omständigheterna i varje enskilt fall anser Justitiekanslern att AJ bör ersättas med 45 000 kr avseende frihetsberövandet under perioden 11 januari – 11 maj 2010. Vid bestämmande av ersättningsnivån har Justitiekanslern beaktat att AJ inte har avtjänat det utdömda fängelsestraffet på anstalt.

text: Övrigt

text: Näringsförbud är inte en sådan tvångsåtgärd vars följder kan ersättas enligt frihetsberövandelagen (jfr 4 §). AJ:s begäran om ersättning enligt den lagen för skada hänförlig till näringsförbudet ska således avslås.

text: För det fall AJ:s begäran ska tolkas på så sätt att den avser ersättning även på annan grund kan följande framhållas.

text: AJ har genom en utvidgad rätt till resning, som kommit till stånd med beaktande av Europakonventionen, fått tillgång till ett rättsmedel mot den ursprungliga domen. Detta – tillsammans med ersättningen som AJ får enligt frihetsberövandelagen – medför att en eventuell överträdelse av Europakonventionen i hans fall med god marginal har gottgjorts. Förutsättningar för någon ytterligare ersättning för lidande eller kränkning föreligger således inte. AJ har heller inte visat att han har orsakats någon ren förmögenhetsskada som kan knytas till en eventuell konventionsöverträdelse (jfr t.ex. Justitiekanslerns beslut den 31 mars 2015 i 6528-13-40).


publisher: Justitiekanslern

title: Ersättningen har inte jämkats när en person frikänts i tingsrätten men undandragit sig lagföring i hovrätten

org: jk

text: Ersättning skall utgå till MS med 38 500 kr för lidande, 12 721 kr för förlorad arbetsförtjänst och 3 750 kr för ombudskostnader.

type: stycke

text: Ärendet

type: rubrik

text: Bakgrund

text: MS har sin hemvist i Tyskland. Den 9 augusti 2002 greps han av svenska myndigheter och anhölls samma dag på grund av misstanke om grov varusmuggling. Han förklarades därefter häktad av Trelleborgs tingsrätt. Åklagaren väckte sedermera åtal mot MS för grov varusmuggling. I en dom den 14 oktober 2002 frikändes MS från ansvar för den åtalade gärningen. Han försattes också på fri fot.

text: Åklagaren överklagade tingsrättens dom och yrkade bifall till åtalet. Hovrätten över Skåne och Blekinge satte ut målet till huvudförhandling den 3 november 2003. Huvudförhandlingen kom att ställas in på grund av bristande delgivning med MS. Målet sattes därefter ut till en ny huvudförhandling den 24 maj 2004, till vilken MS delgavs kallelse. Sedan MS uteblivit från huvudförhandlingen begärde åklagaren att hovrätten skulle förklara MS häktad i sin frånvaro. Hovrätten lämnade yrkandet utan bifall med hänvisning till att några nya omständigheter inte hade kommit fram efter tingsrättens dom.

text: Åklagaren återkallade överklagandet den 1 juni 2004, varefter hovrätten avskrev målet från vidare handläggning. Tingsrättens frikännande dom vann därmed laga kraft.

text: Anspråket m.m.

text: MS har begärt ersättning för lidande i enlighet med Justitiekanslerns praxis samt för förlorad arbetsförtjänst med 1 435,14 euro. MS har vidare begärt ersättning för ombudskostnader med 3 750 kr.

text: Kammaråklagaren MSV vid 1:a åklagarkammaren i Malmö har avstyrkt bifall till MS:s ersättningsanspråk och anfört följande. I och med att MS undandrog sig fortsatt lagföring kunde någon överprövning av tingsrättens frikännande dom, som enligt hans uppfattning är felaktig, inte komma till stånd.

text: MS har tillbakavisat påståendet att han skulle ha undandragit sig lagföring och anfört. Skälet till att han inte inställde sig vid någon huvudförhandling i hovrätten var hans rädsla för att dömas till ansvar för brottet, vilket skulle medföra stora konsekvenser för honom. Det var inte hans avsikt att trilskas. Det föreligger i vart fall synnerliga skäl att bevilja honom ersättning.

text: Justitiekanslerns bedömning

text: Allmänna utgångspunkter

text: Enligt

text: 2 § lagen (1998:714)

text: om ersättning vid frihetsberövanden och andra tvångsåtgärder (frihetsberövandelagen) har den som varit anhållen och häktad på grund av misstanke om brott rätt till ersättning bl.a. när en frikännande dom meddelas. I detta fall har MS i enlighet med tingsrättens dom frikänts från ansvar för den gärning som låg till grund för beslutet om frihetsberövande. MS är således enligt denna bestämmelse i princip berättigad till ersättning.

text: Finns det stöd för att vägra eller sätta ned ersättningen?

text: Åklagaren har gjort gällande att MS har undandragit sig lagföring och att ersättning skall vägras denne av den anledningen. MS har motsatt sig detta.

text: Enligt 6 § andra stycket frihetsberövandelagen utgår ersättning endast när det finns synnerliga skäl, bl.a. om den skadelidande vid misstanke om brottet har försökt undandra sig lagföring. För att ersättning skall vägras enligt denna bestämmelse krävs att frihetsberövandet föranletts av den skadelidandes åtgärd att hålla sig undan. I detta fall har MS, sedan han frikänts av tingsrätten och blivit försatt på fri fot, undanhållit sig lagföringen i hovrätten. MS:s undanhållande ledde till att någon överprövning av tingsrättens frikännande dom inte kunde komma till stånd. Däremot står det klart att åtgärden inte föranledde det frihetsberövande som MS begär ersättning för. Det finns därför inte förutsättningar att vägra MS ersättning med stöd av den nämnda bestämmelsen, jfr prop. 1997-98:105 s. 54 f.

text: Justitiekanslern har även övervägt om ersättning bör vägras med tillämpning av 6 § tredje stycket frihetsberövandelagen som medger jämkning efter en allmän skälighetsprövning.

text: Bestämmelsen fick sin nuvarande lydelse i samband med att frihetsberövandelagen infördes den 1 januari 1999. I förarbetena har gjorts vissa uttalanden som tjänar till ledning för hur oskälighetsregeln är tänkt att tillämpas. Bl.a. nämns där det s.k. Lindomefallet där ersättning betalades till en misstänkt som hade varit på platsen och där gjort sig skyldig till brott, men där det inte ansågs styrkt att han begått det grövsta brottet (mord), se prop. 1997-98:105 s. 55 f. Numera kan alltså ersättning vägras i sådana fall. I förarbetena nämns också de fallen att det står klart att ett brott begåtts men att preskription har inträtt eller att åtalsunderlåtelse meddelas som exempel på sådana situationer där ersättning kan vägras.

text: Jämkning med stöd av oskälighetsregeln får emellertid inte ske enbart på den grunden att misstanke om brott kvarstår utan att skuldfrågan har blivit klarlagd. Detta är en rättsstatlig princip som har funnits sedan länge också i den lagstiftning som föregick den nuvarande frihetsberövandelagen, se 4 § andra stycket lagen (1974: 515) om ersättning vid frihetsinskränkning. I förarbetena till den bestämmelsen uttalades att det är en allmänt erkänd grundsats att den som inte har kunnat överbevisas om brott också skall betraktas som oskyldig (oskuldspresumtionen). Att vägra ersättning till den som frikänts på den grunden att misstanke om brott finns kvar står inte i överensstämmelse med vår rättsuppfattning. En tidigare regel i 1945 års lag som medgav jämkning togs därför bort, se

text: prop. 1974:97 s. 66

text: Även om det kan hävdas att det skulle framstå som stötande att utge ersättning i en situation som denna - där en person har frikänts i tingsrätten och sedan undanhållit sig lagföring i hovrätten - kan ersättning inte vägras eller sättas ned utan att man kommer i konflikt med den s.k. oskuldpresumtionen. Det nu anförda innebär enligt Justitiekanslerns mening att det inte heller med stöd av oskälighetsregeln i 6 § tredje stycket frihetsberövandelagen finns förutsättningar att vägra eller sätta ned ersättningen till MS.

text: Ersättningen för lidande

text: Av det anförda följer att MS är berättigad till ersättning för det lidande som frihetsberövandet får antas ha inneburit för honom. Ersättning bör utgå med det belopp som normalt utgår vid frihetsberövanden av jämförbar längd. Ersättningen skall därför bestämmas till 38 500 kr.

text: Ersättningen för förlorad arbetsinkomst

text: MS är vidare berättigad till ersättning för förlorad arbetsförtjänst med anledning av frihetsberövandet. Av ett intyg från arbetsgivaren Spedition Dirk Sadowski framgår att den arbetsförtjänst som MS gick miste om under denna period uppgick till 1 435,14 Euro. Hans yrkande skall därför bifallas. MS har begärt motsvarande belopp i svenska kronor. Med hänsyn till gällande växelkurs bör ersättning i svensk valuta utgå med (avrundat) 12 721 kr.

text: Ersättningen för ombudsarvodet

text: Begärd ersättning för ombudskostnader är skälig och godtas.

type: avgorande


title: Inspektion vid Länsstyrelsen i Västerbottens län den 3 och 4 maj 2018

text: Sammanfattande synpunkter

text: Justitiekanslern inspekterade delar av verksamheten hos Länsstyrelsen i Västerbottens län under två dagar. Inspektionen hade inte föranletts av något enskilt ärende som förekommit hos Justitiekanslern.

text: Justitiekanslerns allmänna intryck är att länsstyrelsen fungerar mycket väl. Handläggningen sker i huvudsak effektivt och kompetent. Det råder en positiv atmosfär på myndigheten. Personalen är kunnig och mån om att myndighetens arbete håller en hög nivå. Under de senaste åren har antalet öppna ärenden minskat väsentligt. Länsstyrelsen har nu få gamla ärenden. Besluten i de ärenden Justitiekanslern granskat är genomgående pedagogiskt utformade och välmotiverade.

text: Granskningen ger dock Justitiekanslern anledning att kritisera länsstyrelsen för att det finns brister när det gäller diarieföring. Länsstyrelsen har emellertid med början i november 2017 infört en ambitiös utbildningsinsats i detta avseende. Resultatet av detta arbete är ännu inte utvärderat.

text: Vidare ger granskningen anledning till vissa påpekanden.

text: Inspektionen

text: Inspektionen innefattade möten med olika företrädare för länsstyrelsen samt granskning av akter inom olika ärendekategorier.

text: Länsstyrelsen har under hand fått ta del av och möjlighet att ge synpunkter på ett utkast till detta beslut.

text: Möte med företrädare för länsstyrelsen

text: Vid ett möte med länsledningen under den första inspektionsdagen deltog länsrådet samt företrädare för Enheten för verksamhetsstöd och Naturvårdsenheten.

text: Justitiekanslern redogjorde kort för bakgrunden till inspektionen och för inspektionens syfte och inriktning. Före inspektionen hade Justitiekanslern bett om svar på vissa frågor. Under mötet redogjorde länsstyrelsen för verksamheten och besvarade frågorna från Justitiekanslern. I korthet angavs följande.

text: Länsstyrelsen informerade närmare om vad som karaktäriserar länet och de utmaningar som detta innefattar. I länet finns 15 kommuner med sammanlagt ca 270 000 invånare. Av befolkningen bor 80 procent längs med kusten. Länet omfattar 1/8 av Sveriges yta. Antalet årsarbetskrafter på länsstyrelsen är ca 240.

text: Under såväl 2016 som 2017 meddelades ett stort antal beslut (52 resp. 40) i ärenden om naturreservatsbildningar. Efter en resursförstärkning på personalsidan arbetade åtta årsarbetskrafter med dessa ärenden under förra året. På så sätt kunde erfaren personal ta hand om gamla ärenden, medan nyanställda kunde ta tag i enklare ärenden. Värderingar och förhandlingar görs av via Naturvårdsverket upphandlade konsulter.

text: Förberedelserna inför att den nya

text: förvaltningslagen

text: träder i kraft sker gemensamt med övriga länsstyrelser. Chefsjuristnätverket har fått i uppdrag att ta sig an denna fråga. Bl.a. kommer funktioner i diarieföringssystemet Platina och nationella mallar att tillskapas. En obligatorisk utbildning kommer att hållas för alla.

text: Hos centraldiariet registreras alla nya ärenden. I övrigt är det handläggarna som sköter diarieföringen. Den intensifierade utbildningen i frågor som rör diarieföring ges en gång per månad och omfattar såväl nyanställda som tidigare anställda. Utbildningen innefattar bl.a. en introduktion om regelverket, offentlighetsprincipen, registrering av allmänna handlingar, avslut av ärenden samt gallring. En introduktion beträffande Platina erbjuds två gånger per månad. Utbildningen sker också genom punktinsatser när sådana efterfrågas eller när det visar sig finnas behov av det.

text: Länsstyrelsen arbetar kontinuerligt med värdegrundsfrågor. Bl.a. har en medarbetardag anordnats för alla med fokus på dessa frågor. Nyanställda får en introduktionsutbildning. Varje månad hålls ”dilemmadiskussioner” på enhetsmöten. Dessa kan exempelvis handla om mutor, upphandling eller bemötandefrågor. Under året arbetar man med att ta fram en etisk kod för myndigheten.

text: Granskningen av ärendeförteckningen

text: När granskningen av samtliga länsstyrelsers ärendeförteckningar för 2017 är slutförd kommer Justitiekanslern liksom tidigare att redovisa resultatet av denna i en särskild skrivelse som översänds till samtliga länsstyrelser.

text: Granskningen av akter m.m.

text: Justitiekanslern hade i förväg begärt att ett stort antal akter skulle tas fram. Akterna granskades under inspektionen. Justitiekanslern hämtade också in upplysningar från enskilda handläggare på länsstyrelsen. I det följande redovisas granskningen av olika ärendegrupper. De ärenden och ärendegrupper som har granskats och där det inte finns någon anledning till uttalanden eller liknande kommenteras inte alls eller endast översiktligt.

text: Begäran om utfående av allmänna handlingar

text: Justitiekanslern kunde konstatera att ärendena hade hanterats i enlighet med bestämmelserna i

text: tryckfrihetsförordningen

text: (TF) och offentlighets- och sekretesslagen (OSL).

text: Ett av de granskade ärendena rörde en begäran om att med stöd av

text: 2 kap. 12 §

text: TF ta del av ett mycket stort antal allmänna handlingar (dnr 7747-2017). Det kunde med hänsyn till omständigheterna i ärendet misstänkas att den enskildes syfte med begäran var något annat än att ta del av innehållet i handlingarna. I ett beslut anförde länsstyrelsen bl.a. att samtliga handlingar inte kunde lämnas ut vid ett och samma tillfälle och att den enskilde till en början skulle få ta del av en begränsad del av de begärda handlingarna. Begäran återkallades innan den enskilde tagit del av några handlingar. Justitiekanslern anser att länsstyrelsen hanterade det aktuella ärendet på ett tillfredställande sätt. I det följande anges vissa generella utgångspunkter för handläggningen av detta slag av framställningar.

text: Grundläggande regler om allmänna handlingars offentlighet finns i

text: 2 kap.

text: TF. Enligt dessa bestämmelser har var och en rätt att ta del av en handling som förvaras hos en myndighet om den är inkommen till myndigheten eller upprättad där, förutsatt att den inte omfattas av sekretess (offentlighetsprincipen). En allmän handling som får lämnas ut ska enligt

text: 2 kap. 12 §

text: TF tillhandahållas genast eller så snart det är möjligt. Det ska ske på stället och utan avgift.

text: Normalt bör besked i en fråga om utlämnande lämnas samma dag som begäran gjorts. Någon eller några dagars fördröjning kan dock godtas om det är nödvändigt för att ta ställning till om handlingen får lämnas ut. Om begäran avser eller fordrar genomgång av ett omfattande material kan det vara ofrånkomligt med ytterligare dröjsmål (se t.ex. JK:s beslut 2015-10-05, dnr

text: ). Den som begär att få ta del av ett omfattande material måste således tåla att sekretessprövningen tar viss tid och att avbrott i handläggningen kan behöva ske.

text: Det finns inte några begränsningar vad gäller antalet handlingar som en och samma person kan begära att få ta del av med stöd av TF. En myndighet måste dock kunna hantera omfattande framställningar från en enskild om att få ta del av allmänna handlingar på ett sätt som är rimligt med hänsyn till myndighetens verksamhet, utan att det ska anses inskränka offentlighetsprincipen. Detta gäller både om framställningen kan uppfattas som ett missbruk av rätten att ta del av allmänna handlingar och i andra fall.

text: När en begäran om handlingsutlämnande rör ett stort antal handlingar som är av skilda slag och som har olika omfattning och betydelse måste myndigheten kunna be sökanden att ange vilka handlingar eller ärenden han eller hon först vill ta del av och sedan ta fram handlingarna utifrån dessa prioriteringar. Detta gäller oavsett om det rör sig om att ta del av handlingar på plats eller att få kopior. I de fall sökanden inte gör några preciseringar får myndigheten själv avgöra hur begäran ska delas upp. Myndigheten måste även kunna bedöma hur omfattande material sökanden kan ta del av under den tid han eller hon har tillgång till handlingarna, och utifrån denna bedömning begränsa framtagandet av handlingar till det tillfället (jfr JO 2015/16 s. 653).

text: För att kunna uppfylla TF:s krav måste en myndighet se till att det finns en rimlig beredskap för att handlägga framställningar som avser ett omfattande material. Respektive myndighet bör därför överväga om det finns ett behov av att anta en skriftlig handlingsplan som beskriver myndighetens övergripande arbete med hanteringen av omfattande ärenden om handlingsutlämnande. Skriftliga riktlinjer som innehåller konkreta och praktiskt inriktade anvisningar kan utgöra ett betydelsefullt stöd för medarbetaren vid handläggningen i det enskilda ärendet.

text: Ärenden inkomna/upprättade under 2017 där det förflutit tio dagar eller längre tid mellan den dag då en handling i ärendet kom in/upprättades och den dag då handlingen registrerades

text: Justitiekanslerns iakttagelser i denna del ger inledningsvis anledning att redogöra något för den rättsliga regleringen avseende allmänna handlingar och diarieföring.

text: De grundläggande reglerna om allmänna handlingars offentlighet finns, som har nämnts, i

text: 2 kap.

text: TF. Regler om myndighetens skyldighet att anteckna uppgifter som den får på annat sätt än genom en handling finns i

text: 15 § förvaltningslagen

text: (FL).

text: Allmänna handlingar ska som huvudregel registreras så snart de har kommit in till eller upprättats hos en myndighet (se

text: 5 kap. 1 § första stycket

text: OSL). Bestämmelsen innehåller inte någon bestämd tidsgräns, men normalt bör handlingarna registreras senast påföljande vardag. Handlingar som inte omfattas av sekretess behöver inte registreras om de hålls ordnade så att det utan svårighet kan fastställas om de har kommit in eller upprättats. Om det är uppenbart att en allmän handling är av ringa betydelse för myndighetens verksamhet, behöver den varken registreras eller hållas ordnad. (Se

text: 5 kap. 1 § fjärde stycket

text: OSL.)

text: Undantaget för handlingar av ringa betydelse är mycket begränsat; det ska vara fråga om sådant som bara indirekt eller i ringa mån rör myndighetens verksamhet, t.ex. reklam. (Se Lenberg m.fl., Offentlighets- och sekretesslagen, En kommentar [1 april 2018, Zeteo], kommentaren till 5 kap. 1 §.)

text: Bestämmelsen i

text: 5 kap. 1 §

text: OSL ger en myndighet möjlighet att själv välja om den vill registrera handlingar eller hålla dem ordnade så att det utan svårighet går att fastställa om en handling har kommit in eller upprättats. När myndigheten väl har bestämt sig för ett av systemen i fråga om handlingar som tillhör ett visst ärendeslag måste detta dock tillämpas konsekvent (se om det sista t.ex. JO:s beslut den 12 februari 2015, dnr

text: Reglerna i

text: 2 kap.

text: TF och

text: 5 kap.

text: OSL har som syfte att säkerställa att allmänna handlingar ska hållas lätt tillgängliga och att det ska vara lätt för en enskild att informera sig om vilka handlingar som finns hos en myndighet. Reglerna är en del av offentlighetsprincipen och av grundläggande betydelse för att medborgarna ska ha full insyn i det allmännas verksamhet. Reglerna är också viktiga för möjligheten att utöva tillsyn över en myndighet.

text: Rent allmänt gäller att en myndighet ska organisera sina handlingar på ett sådant sätt att allmänna handlingar kan lämnas ut skyndsamt och genomgående ta hänsyn till offentlighetsprincipen i sin verksamhet (se

text: 4 kap. 1 §

text: OSL).

text: Justitiekanslern har granskat närmare 500 ärenden. Av dessa har det i drygt 200 ärenden förflutit mer än 25 dagar mellan den dag då en handling i ärendet kom in/upprättades och den dag då handlingen registrerades. I drygt 100 ärenden har det förflutit mer än 50 dagar. I ett par fall har det rört sig om dröjsmål på mer än 250 dagar. Såvitt Justitiekanslern kunnat notera har fördröjningen berört ärenden inom flera olika ärendegrupper, vilka handlagts av skilda enheter inom länsstyrelsen.

text: Att registrering och diarieföring sker på korrekt sätt är väsentligt för att offentlighetsprincipen ska kunna upprätthållas men också för att myndigheten ska kunna ha kontroll på sina ärenden.

text: Vad som framkommit innebär att det vid länsstyrelsen föreligger allvarliga brister i hanteringen av allmänna handlingar och diarieföringen av de-samma. Det står klart att länsstyrelsen härigenom inte uppfyller registreringskraven i OSL. Bristerna är av sådant allvar att länsstyrelsen ska kritiseras för dem.

text: Justitiekanslern erinrar om att information och utbildningsinsatser när det gäller diarieföring och hanteringen av allmänna handlingar är betydelsefulla. De åtgärder som länsstyrelsen har vidtagit – i form av bl.a. återkommande utbildningstillfällen – är således viktiga. Justitiekanslern utgår från att länsstyrelsen kommer att fortsätta med dessa samt liknande åtgärder och också följa upp arbetet, i syfte att höja kunskapsnivån om allmänna handlingar och skyldigheten att diarieföra dessa på vederbörligt sätt.

text: Tillämpning av 25 § länsstyrelseinstruktionen

text: En länsstyrelse får efter överenskommelse med en annan länsstyrelse mot ersättning ställa någon av sina anställda till den andra länsstyrelsens förfogande för att, som föredragande eller på något annat sätt, delta i beredningen av ett visst ärende eller en viss ärendegrupp. En länsstyrelse får även, efter en sådan överenskommelse, ställa någon av sina anställda till den andra länsstyrelsens förfogande för att där avgöra ett ärende som den senare länsstyrelsens anställda är förhindrade att avgöra på grund av jäv eller av andra synnerliga skäl (25 § länsstyrelseinstruktionen).

text: Justitiekanslern har i ett granskat ärende träffat på problemet att en länsstyrelse stundom uppträder både som sökande och beslutande i samma förvaltningsärende. I ärendet dnr 4346-2014 har länsstyrelsen både sökt och beslutat om strandskyddsdispens för en åtgärd. Beslutet fattades vid en annan av Länsstyrelsen i Västerbottens läns enheter än den enhet som upprättade ansökan. Länsstyrelsen har i sina riktlinjer för jävssituationer anfört att man i sådana situationer med stöd av 25 § länsstyrelseinstruktionen bör överlämna till befattningshavare vid annan länsstyrelse att handlägga och avgöra ärendet. I riktlinjerna anges dock att det även finns visst utrymme för att handlägga ansökan vid annan enhet än den enhet som ansökt om dispensen. Ovannämnda ärende om strandskyddsdispens avgjordes långt innan länsstyrelsen beslöt sina riktlinjer för jävssituationer. Det har vid inspektionen inte gått att utröna hur länsstyrelsen resonerat vid valet att i detta fall inte förordna befattningshavare vid annan länsstyrelse att handlägga ärendet. Justitiekanslern vill därför inte uttala annat än att det finns anledning för länsstyrelsen att fortsatt uppmärksamma frågan och att hålla de i riktlinjerna angivna principerna levande.

text: Överklaganden av länsstyrelsens beslut

text: Enligt

text: 23 §

text: FL ska en skrivelse med överklagande ges in till den myndighet som har meddelat det överklagade beslutet. När skrivelsen kommit in bör myndigheten först överväga om beslutet ska omprövas enligt

text: 27 §

text: FL. Denna prövning får emellertid inte medföra att ärendets handläggning onödigt fördröjs. Om beslutet inte ändras på det sätt klaganden begär ska myndigheten pröva om skrivelsen med överklagande har kommit in i rätt tid,

text: 24 §

text: FL. Har den kommit in för sent ska överklagandet enligt huvudregeln avvisas. Annars ska den, tillsammans med övriga handlingar i ärendet, överlämnas till överinstansen,

text: 25 §

text: FL. Det allmänna skyndsamhetskravet i

text: 7 §

text: FL gör sig gällande även här. JO har uttalat att som huvudregel gäller att överlämnandet bör ske inom en vecka från det att överklagandet kommit in till beslutsmyndigheten (se bl.a. JO:s beslut den 15 november 2004; dnr 4998-2003).

text: Länsstyrelsens handläggning i de granskade ärendena har generellt skett helt i överensstämmelse med detta skyndsamhetskrav. I ett ärende (dnr 4570-2017) kom emellertid överklagandet in till länsstyrelsen den 2 maj 2017. Vid tidpunkten för Justitiekanslerns inspektion hade inte någon åtgärd vidtagits överhuvudtaget i ärendet. Vid samtal med den ansvariga handläggaren framkom att anledningen var att Jordbruksverkets ärendehanteringssystem legat nere till följd av underhållsarbete, att detta arbete dragit ut på tiden och att det därför inte varit möjligt att vidta någon omprövning. Justitiekanslern konstaterar att det vid sådana förhållanden ålegat länsstyrelsen att lämna över ärendet till överinstansen. Det sätt på vilket länsstyrelsen valt att handlägga ärendet – att vänta ut Jordbruksverket – avviker uppenbart från skyndsamhetskravet och innebär en tydlig brist. Mot bakgrund av att det rör sig om ett ärende nöjer sig Justitiekanslern med detta påpekande.

text: Handläggningstider i ärenden om att bilda naturreservat

text: Åtskilliga ärenden vid länsstyrelsen om att bilda naturreservat har handlagts under lång tid. Dock har antalet äldre sådana ärenden numera minskat och de ärenden som granskats förefaller i regel kontinuerligt ha drivits framåt. Länsstyrelsen har vid inspektionen presenterat en nyligen antagen ”Intern vägledning för handläggning av reservatsärenden”. Justitiekanslern noterar med tillfredsställelse att vägledningen anger att länsstyrelsen ska vara mer aktiv under det skede av ärendena då marken värderas och den tid då förhandlingar om ersättningar pågår. Länsstyrelsen ska även vara mer aktiv i sin dialog med markägare. Justitiekanslern anser att vägledningen utgör en bra grund för det fortsätta arbetet med att förkorta handläggningstiderna.

text: Diarieföring i ärenden om naturreservat

text: Justitiekanslern har tidigare uttalat att de fastighetsvärderingar som gjorts inför en reservatsbildning utgör allmänna handlingar och att de måste diarieföras vid länsstyrelsen trots att de också finns i Naturvårdsverkets digitala handläggarstöd VIC Natur (se Justitiekanslerns protokoll från inspektion vid Länsstyrelsen i Hallands län 4–5 april 2017, dnr 1778-17-2.5). En länsstyrelsegemensam arbetsgrupp har numera instämt i Justitiekanslerns bedömning. Trots detta har Justitiekanslern vid inspektionen iakttagit att man i ett antal ärenden underlåtit att diarieföra inkomna värderingar. Det rör sig framför allt om värderingar som inkommit innan Justitiekanslern och den länsstyrelsegemensamma arbetsgruppen uppmärksammat frågan. Vid samtal med berörd enhet har anförts att man av resursskäl ännu inte hunnit diarieföra dessa äldre värderingar. Justitiekanslern konstaterar att man i flera – men långt ifrån alla – reservatsärenden diariefört även dessa äldre värderingar. Länsstyrelsen måste enligt Justitiekanslerns mening se till att alla värderingar diarieförs.

text: Länsstyrelsen presenterade vid inspektionen en checklista som anger vilka väsentliga steg som normalt ska diarieföras i naturreservatsärenden (”Diarieföring av reservatsärenden”). Checklistan innehåller enligt Justitiekanslern mycket rimliga och tydliga instruktioner för diarieföringen. I någon del som Justitiekanslern kommenterar i det följande kan dock checklistan behöva justeras. Som anges i checklistan måste beställningar av värderingar diarieföras, och det måste i länsstyrelsens diarium framgå när en värdering eller en överenskommelse om intrångsersättning godkänts av Naturvårdsverket. Justitiekanslern har i några ärenden noterat att dessa moment i handläggningen inte har diarieförts. Det kan i dessa fall vara fråga om att informationen finns i VIC Natur, men att diarieföring inte skett.

text: Vid mötet med Naturvårdsenheten och vid granskningen framkom följande gällande hanteringen av handlingar och information i VIC Natur. I vissa fall kan andra aktörer i ett reservatsärende lägga in information i VIC Natur som är ställd till länsstyrelsen, utan att det kommer någon avisering till länsstyrelsen. I ett av de granskade ärendena hade t.ex. Havs- och vattenmyndigheten i ärendeanteckningarna i VIC Natur godkänt ett samråd och lämnat besked om att remiss till myndigheten från länsstyrelsen inte krävdes. Beskedet var dock inte noterat i länsstyrelsens ärende (se handling nr 22 i dnr 8399-2011). Det framstår inte som tydligt om Havs- och vattenmyndighetens meddelande i denna situation ska anses ha kommit in till länsstyrelsen eller inte, men exemplet visar i alla fall att länsstyrelsen bör ha rutiner för att i VIC Natur eftersöka och därifrån inhämta information av betydelse för handläggningen av länsstyrelsens ärende.

text: I andra fall, bl.a. när det gäller fastighetsvärderingar, skickas en avisering till länsstyrelsen från VIC Natur dels när värderingen läggs in, dels när den har godkänts av Naturvårdsverket. Länsstyrelsen har uppgett att myndigheten i dessa fall betraktat värderingen som inkommen först när den godkänts och fram till denna tidpunkt ansett den utgöra arbetsmaterial. Checklistan anger också att diarieföring ska ske efter godkännande. Som Justitiekanslern tidigare uttalat bör värderingen i denna situation i stället anses inkommen redan när den läggs in i VIC Natur (se det ovan nämnda inspektionsprotokollet).

text: Vid inspektionen framkom också att de personer som utsetts till förhandlare vanligen plockar ut en värdering ur VIC Natur och skickar denna med ett följebrev till den aktuella fastighetsägaren som ett underlag för förhandlingen (jfr den interna vägledningen för handläggning av reservatsärenden, s. 5). I vissa fall förekommer det också uppenbarligen att det är förhandlaren som beställer en ny värdering av värderaren när detta blir aktuellt (se t.ex. handling nr 10 med förhandlarens anteckningar i ärende dnr 8398-2011, tidigare med dnr 8495-2006 i Diabas).

text: Det som nämnts i föregående stycke aktualiserar frågan om hur man ska se på förhandlarnas ställning i förhållande till länsstyrelsen, och vad denna ställning innebär för skyldigheten att diarieföra handlingar.

text: En uppdragstagare som anlitas av en myndighet kan antingen inta en självständig ställning eller vara att anse som en del av myndigheten. Högsta förvaltningsdomstolen har i flera rättsfall behandlat frågan om hur man ska se på olika typer av uppdragstagare (se

text: RÅ 1987 ref. 1

text: RÅ 2007 ref. 12

text: och

text: HFD 2016 ref. 1

text: ). Avgörande för om en uppdragstagare ska anses tillhöra den ena eller andra kategorin är enligt rättsfallen om uppdragstagaren anlitats för att göra en självständig, på sin särskilda sakkunskap grundad analys av vissa problem. En uppdragstagare med ett sådant uppdrag anses tillhöra den första kategorin, och intar alltså en fristående ställning i förhållande till myndigheten. Den andra kategorin består av uppdragstagare som inte agerar självständigt på något motsvarande sätt. Dessa uppdragstagare agerar i stället som en företrädare eller ett ombud för sin uppdragsgivare. Förhandlare kan inte sägas ha en sådan fristående ställning som nämns i avgörandena. De företräder länsstyrelsen i förhållande till respektive markägare i förhandlingssituationen, och intar således en ombudsliknande roll (jfr här länsstyrelsens uppgift enligt 34 § förordningen [1998:1252] om områdesskydd enligt

text: miljöbalken

text: m.m., som är att ”på statens vägnar söka träffa uppgörelse med sakägare som gör anspråk på ersättning eller fordrar inlösen av fastighet”). Förhandlarna hör alltså enligt Justitiekanslerns bedömning till den andra kategorin.

text: För diarieföringsskyldigheten innebär Justitiekanslerns bedömning följande. Om en förhandlare framställer handlingar, anses dessa framställda inom myndigheten. Sådana handlingar kan alltså per definition inte komma in till myndigheten. Istället blir de allmänna först om de upprättas enligt

text: 2 kap. 7 §

text: TF. Om en förhandlare t.ex. skriver ett brev och skickar värderingar till en markägare, ska dessa handlingar alltså diarieföras som upprättade/utgående handlingar vid myndigheten (se

text: 5 kap. 1 § första stycket

text: OSL). Så har uppenbarligen inte skett i de ärenden som granskats. Handlingar som en förhandlare tar emot av en markägare ska i konsekvens med detta diarieföras som inkomna till myndigheten. Arbetsmaterial som förhandlaren kan ha tagit fram under förhandlingen förblir däremot arbetsmaterial även om det skickas till länsstyrelsens medarbetare. Korrespondens mellan förhandlaren och länsstyrelsen blir inte heller inkommen eller upprättad. En förhandlare har avslutningsvis samma skyldighet som anställda vid myndigheten att upprätta tjänsteanteckningar när detta krävs enligt

text: 15 §

text: FL. Väsentliga händelser i förhandlingarna som kan ha betydelse för utgången i ärendet kan mot denna bakgrund behöva antecknas antingen av förhandlarna eller av länsstyrelsens personal och diarieföras som en tjänsteanteckning. De två tidigare nämnda, nya rutindokumenten som länsstyrelsen tagit fram för naturreservatsärendena anger att löpande avstämningar ska förekomma med förhandlaren. Dessa riktlinjer framstår som väl förenliga med de krav som ställs på dokumentation av uppgifter som kan ha betydelse för utgången i ärendet.

text: I regel har det rått god ordning i de granskade akterna och de tjänsteanteckningar som gjorts har varit tydliga och bra. I vissa akter över reservatsbildningar har Justitiekanslern dock påträffat upprättade handlingar som inte

text: diarieförts. Det rör sig bl.a. om tjänsteanteckningar angående länsstyrelsens kontakter med markägare, minnesanteckningar från möten och skrivelser till Naturvårdsverket. Det finns också exempel på inkomna handlingar som inte har diarieförts och inte heller inkomststämplats. Det är naturligtvis inte tillfredsställande att vissa handlingar i ärendena inte har diarieförts. Länsstyrelsen har uppgett att detta ska åtgärdas, vilket bör ske så snart som möjligt. I regel är de handlingar som inte har diarieförts några år gamla, vilket tyder på att diarieföringen i naturreservatsärendena blivit bättre på senare år. Detta är positivt. Ett annat problem med diarieföringen som noterats är att vissa handlingar som finns i diariet inte finns i akten. Handlingarna tycks i dessa fall ha förkommit. Det är angeläget att länsstyrelsen ser till att dessa handlingar rekonstrueras så långt det är möjligt. Slutligen går det också av annan dokumentation att se att vissa händelser som borde ha föranlett tjänsteanteckningar inte har blivit dokumenterade. Detta kan förhoppningsvis förbättras genom de nya rutindokument länsstyrelsen tagit fram.

text: Det föreligger således flera brister i diarieföringshänseende. Justitiekanslern utgår från att länsstyrelsen tar till sig de påpekanden som nu har gjorts.

text: Eftersom bristerna i flera avseenden emellertid gäller handlingar som kom in eller upprättades för flera år sedan finner Justitiekanslern inte tillräcklig anledning till kritik.

text: Angående utveckling av e-tjänster

text: Vid inspektionen redogjorde miljöenheten för att länsstyrelsen aktivt deltar i länsstyrelsegemensamma projekt för att skapa e-tjänster inom miljöområdet. Det rör sig om att förenkla för parter i till att börja med ärenden om tillstånd att sälja kemikalier, transport av miljöfarliga varor, mindre ändringar i tillstånd till miljöfarlig verksamhet, vattenverksamhet samt samråd enligt

text: 12 kap. 6 § miljöbalken

text: . Såvitt Justitiekanslern kan bedöma kommer både parter och myndighet i framtiden att ha stor nytta av dessa e-tjänster.

text: Stöd till boende

text: Handläggningen av ansökningarna om stöd till solceller drar ut på tiden – utan att länsstyrelsen kan lastas för detta – eftersom länsstyrelsen inte kan fatta beslut förrän det står klart vilka medel som står till buds. Länsstyrelsen informerar sökanden om detta och om att medelstilldelningen således avvaktas. Informationen är värdefull för sökanden som annars svävar i ovisshet om vad den långa handläggningstiden beror på.

text: Kommunala beslut enligt plan- och bygglagen och

text: miljöbalken

text: , tillstånd och dispenser avseende naturskydd, förprövning av djurstallar, jakt och viltvård samt rennäring och fjällförvaltning

text: Justitiekanslern granskade ärenden i dessa kategorier. Justitiekanslern kunde konstatera att ordningen i diarieföringen var mycket god och att handläggningstiderna var korta. Besluten var välskrivna och välmotiverade med en pedagogisk struktur.

text: Avslutande samtal

text: Inspektionen avslutades med ett möte med företrädare för länsstyrelsen. Vid mötet redovisades översiktligt de iakttagelser som hade gjorts i de granskade ärendena.

text: Inspektionen avslutades den 4 maj 2018 med ett tack till länsstyrelsens personal för det vänliga mottagandet, informativa möten och den hjälp som Justitiekanslern fått under inspektionen.


title: Remissyttrande över betänkandet Ny patentlag (SOU:2015:41)

text: Genomgången av de förslag som läggs fram i betänkandet och de överväganden som görs där har skett med de utgångspunkter som Justitiekanslern främst har att beakta. Justitiekanslern har därför begränsat sin granskning till de överväganden som gjorts avseende sekretessen hos Justitiekanslern i överträdelseärenden (avsnitt 11.3 i betänkandet).

text: Ärendets tidigare beredning

text: Justitiekanslern lämnade i remissyttrande den 24 september 2013 (dnr

text: , se bilaga) synpunkter på delbetänkandet

text: Patentlagen

text: och det enhetliga europeiska patentsystemet (

text: SOU 2013:48

text: ). I yttrandet pekade Justitiekanslern bl.a. på att det uttryckligen bör framgå av

text: 3 § i förordningen (1995:1301)

text: om handläggning av skadeståndsanspråk mot staten (skaderegleringsförordningen) att Justitiekanslern ska handlägga sådana skadeståndsanspråk som avses i

text: 17 kap. 4 §

text: i förslaget till ny patentlag. Justitiekanslern efterlyste även besked om vilket nationellt organ som är tänkt att bära betalningsansvaret för dessa skadestånd.

text: Regeringen anförde i

text: prop. 2013/14: 89

text: Ett enhetligt patentskydd i EU att den avsåg att återkomma i frågan om förändringar av skaderegleringsförordningen (

text: a. prop. s. 49

text: ) och att frågan om vilken myndighet som bör ansvara för att betala ut skadestånd är föremål för regeringens överväganden (

text: a. prop. s. 58

text: ). Såvitt Justitiekanslern känner till är dessa frågor alltjämt utestående.

text: Det förtjänar att understrykas att de klargöranden som Justitiekanslern efterlyser bör vara på plats när den föreslagna regleringen om statens skadeståndsansvar träder i kraft.

text: Sekretessen hos Justitiekanslern i överträdelseärenden

text: I betänkandet görs bedömningen att det inte krävs några författningsändringar i syfte att säkerställa att Justitiekanslern får tillgång till sådana uppgifter som finns hos den enhetliga patentdomstolen och som behövs för att kunna bevaka statens rätt i ett överträdelseärende. Justitiekanslern har inget att invända mot den bedömningen.

text: Frågan är emellertid hur Justitiekanslern i sekretesshänseende ska behandla sådana uppgifter som lämnas från den enhetliga patentdomstolen till Justitiekanslern inom ramen för ett överträdelseärende.

text: Såsom anförs i betänkandet kan Justitiekanslern knappast sekretessbelägga uppgifter från den enhetliga patentdomstolen med stöd av bestämmelsen i

text: 15 kap. 1 a § offentlighets- och sekretesslagen

text: . Den bestämmelse som Justitiekanslern i allmänhet har att tillämpa i sin skadereglerande verksamhet när det gäller uppgifter som ges in till Justitiekanslern av en myndighet är

text: . Enligt bestämmelsen blir den sekretessbestämmelse som är tillämplig på en sekretessreglerad uppgift hos den överlämnande myndigheten, tillämplig på uppgiften även hos Justitiekanslern. Det är knappast avsett att sekretessen enligt 42 kap. 4 § ska omfatta även uppgifter som ges in till Justitiekanslern från andra myndigheter än svenska. Hänvisningen i 42 kap. 4 § till sekretessbestämmelse som är tillämplig hos annan myndighet, avser dessutom rimligen annan sekretessbestämmelse i offentlighets- och sekretesslagen eller sådan bestämmelse som hänvisas till i offentlighets- och sekretesslagen (jfr

text: 2 kap. 1 § första stycket offentlighets- och sekretesslagen

text: Mycket talar alltså för att uppgifter som kan komma att överlämnas från den enhetliga patentdomstolen till Justitiekanslern inom ramen för ett överträdelseärende, inte i något fall kan sekretessbeläggas hos Justitiekanslern med stöd av bestämmelserna i offentlighets- och sekretesslagen. En sådan ordning måste betraktas som otillfredsställande, även om det i nuläget inte är helt enkelt att bedöma i vilken omfattning Justitiekanslern kommer ha behov av att ta del av uppgifter som det finns skäl att skydda, t.ex. uppgifter om enskildas affärsförhållanden (jfr betänkandet s. 235).

text: Det bör i detta sammanhang framhållas att den sekretess som gäller hos Justitiekanslern, enligt 42 kap. 4 § offentlighets- och sekretesslagen, är en överförd sekretess som vilar på antagandet att Justitiekanslern i sin skadereglerande verksamhet kan få del av uppgifter som omfattas av sekretess hos annan myndighet. Den intresseavvägning som på lagstiftningsnivå ska göras mellan behovet av insyn och enskildas intresse av att skydda känsliga uppgifter sker således i den primära sekretessbestämmelsen och med beaktande av de omständigheter som är relevanta för den primära myndighetsverksamheten. Enligt Justitiekanslern bör samma grundläggande synsätt anläggas vid en reglering av sekretessen avseende sådana uppgifter som Justitiekanslern kan komma att inhämta från den enhetliga patentdomstolen.

text: Mot bakgrund av det nu anförda är det Justitiekanslerns uppfattning att frågan om sekretessen hos Justitiekanslern i överträdelseärenden bör övervägas ytterligare av lagstiftaren.


title: Nedsättande uttalanden om romer i tidskriftsartikel - hets mot folkgrupp

text: Justitiekanslern beslutar att inte inleda förundersökning i ärendet.

text: Ärendet

text: Till Justitiekanslern har inkommit sju olika anmälningar mot en artikel på s. 60 f. i nummer 13/2001 av tidskriften Illustrerad Vetenskap. Artikeln har titeln "Europas bohemer". Enligt anmälningarna innehåller artikeln flera uttalanden om folkgruppen romer som är att bedöma som hets mot folkgrupp.

text: Anmälningarna avser bl.a. följande delar av artikeln:

text: "Kärnan i zigenarnas kultur och livsstil är protesten mot all slags registrering och alla regler - i alla fall de regler som gaje, det vill säga icke-zigenare, fastslår."

text: "För romer är det till exempel en sport att lura de vita att visa medlidande till exempel genom att tigga på kryckor och med ett hungrigt barn i famnen eller genom att framstå som ödmjuk och obemedlad inför eventuella socialarbetare för att sedan skratta högt åt de naiva gajerna som gått på föreställningen och pungat ut med sina allmosor."

text: "Graviditeten är äkta, men inget annat. När zigenarna tiggt ihop nog med pengar, kastar de kryckorna och lumpkläderna" (bildtext).

text: "De tidiga äktenskapen är ett medvetet försök att hindra flickornas skolgång - utbildning är nämligen det största hotet mot kärnan i zigenarkulturen, som många, särskilt ur den äldre generationen, kämpar för att bevara."

text: "Den rituella renheten har inte alltid med kroppshygien att göra - de traditionella kringresande zigenarna hade till exempel bara en uppsättning kläder, som de bar tills de var utslitna."

text: "Kvinnor utsätts till exempel inte för sexuella trakasserier, då det ju skulle göra förövaren oren."

text: "Inte alla grupper håller lika hårt på renhetsreglerna, men ertappas medlemmar av en grupp med att överträda reglerna, vilar en rituell orenhet - kanske till och med en förbannelse - över hela deras grupp, som blir utstött av de andra zigenargrupperna - även om alla enligt gajenormer lever i snusk. Detta är nämligen en av de stora orsakerna till klagomål från grannar till zigenare. Deras omgivningar ser ofta ut som soptippar, oavsett om de är permanentboende eller kringresande."

text: Justitiekanslern har tagit del av den aktuella artikeln.

text: Från Patent- och registreringsverket har inhämtats uppgiften att utgivningsbevis finns för tidskriften Illustrerad Vetenskap.

text: Justitiekanslerns bedömning

text: Enligt

text: 9 kap. 2 § tryckfrihetsförordningen

text: (TF) är Justitiekanslern ensam åklagare i fråga om tryckfrihetsbrott. För att ett ingripande skall kunna ske från min sida krävs att ett tryckfrihetsbrott kan antas ha blivit begånget. Vilka brott som är tryckfrihetsbrott anges i 7 kap. 4 och 5 §§ TF. Hets mot folkgrupp är ett sådant brott som kan utgöra tryckfrihetsbrott, om det begås genom tryckt skrift.

text: Tidskriften Illustrerad Vetenskap är att anse som en tryckt skrift i TF:s mening.

text: Det ankommer således i detta fall på mig att som åklagare på tryckfrihetens område ta ställning till frågan om förundersökning skall inledas.

text: För innehållet i en tidning svarar den ansvarige utgivaren. En journalist som författar en artikel är däremot i princip inte ansvarig för vad som skrivs i tidningen (1 kap. 1 § tredje stycket och 7 kap. 3 § TF). Justitiekanslern prövar anmälningarna med dessa utgångspunkter.

text: Tryckfrihetsbrottet hets mot folkgrupp innefattar att någon i en tryckt skrift hotar eller uttrycker missaktning för folkgrupp eller annan sådan grupp av personer med anspelning på ras, hudfärg, nationellt eller etniskt ursprung eller trosbekännelse (

text: 7 kap. 4 § 11

text: TF och

text: 16 kap. 8 § brottsbalken

text: Begreppet missaktning måste tolkas med viss försiktighet. Inte alla uttalanden av nedsättande eller förnedrande natur innefattas under begreppet, utan för straffbarhet bör krävas att det är fullt klart att uttalandet överskrider gränsen för en saklig och vederhäftig diskussion rörande folkgruppen i fråga (se Holmqvist m.fl.,

text: Brottsbalken

text: s. 16:36 f.).

text: Enligt den s.k. instruktionen i

text: 1 kap. 4 § första stycket

text: TF bör envar, vilken blivit förtrott att döma över missbruk av tryckfriheten eller eljest vaka över TF:s efterlevnad, därvid alltid ha i åtanke att tryckfriheten utgör grundval för ett fritt samhällsskick, alltid fästa sin uppmärksamhet mera på ämnets och tankens än på uttryckets lagstridighet, på syftet än på framställningssättet, samt i tvivelsmål hellre fria än fälla.

text: Vid bedömningen av om delar av artikeln har sådan karaktär att de skall anses utgöra hets mot folkgrupp måste alltså en jämförelse med vad som sägs i övrigt i artikeln göras. De ifrågasatt brottsliga yttrandena måste bedömas i det sammanhang de förekommit, och inte lösryckta ur sitt sammanhang. Syftet med framställningen skall beaktas särskilt.

text: Enligt min uppfattning är vissa av de ovan angivna citaten sådana att de, sedda för sig, måste anses uttrycka missaktning för en folkgrupp, nämligen romerna. Detta gäller framför allt de avsnitt där det görs gällande att det för romer är "en sport att lura de vita att visa medlidande" och där det beskrivs hur romerna genom tidiga äktenskap medvetet försöker hindra flickornas skolgång.

text: Artikeln förmedlar emellertid även en helt annan bild av romerna. Den beskriver hur makthavare i Europa genom tiderna försökt förändra eller utrota romerna samt hur romernas traditioner, språk och kultur överlevt trots århundraden av förföljelse och förödmjukelse. Artikelförfattaren skriver vidare att en stor del av det förakt som många icke-romer hyser för romer paradoxalt nog hänger samman med avundsjuka. Flera passager innehåller även klart positiva omdömen om romerna. Dessa beskrivs där som "exotiska", "fria", "färgstarka", "självständiga", "givmilda" och "gästfria".

text: Detta, att tydligt positiva omdömen om romerna redovisas vid sidan av andra, som i sig är klart nedsättande, gör artikeln något svårbedömd. De anmälda passagerna bryter av mot det övriga sammanhanget, vilket gör det svårt att bedöma hur de skall läsas. Till detta kommer att artikelförfattaren blandar beskrivningar av förhärskande fördomar om romer med passager som närmast utger sig för att uttrycka "sanningar" samt på ett otydligt sätt växlar mellan redogörelser av förhållanden i dag och förhållanden längre tillbaka i tiden.

text: Artikeln är skriven på ett ganska naivt och i vissa delar omdömeslöst sätt. Vid en samlad bedömning förefaller emellertid avsikten inte ha varit att uttrycka missaktning mot romerna, utan snarare att påvisa deras egenart och att förmedla en romantiserad bild av deras sätt att leva. Satta i sitt rätta sammanhang och jämförda med vad som sägs i övrigt i artikeln kan enligt min mening de anmälda avsnitten, om än högst olämpligt formulerade, inte anses vara sådana att det överskrider vad som kan anses godtagbart åtminstone vid en straffrättslig bedömning.

text: Med hänsyn till det anförda har jag kommit fram till att det inte finns förutsättningar att med framgång beivra någon del av innehållet i artikeln som hets mot folkgrupp. På grund härav vidtar jag ingen åtgärd med anledning av de hit ingivna anmälningarna.

text: Ärendet avslutas.


title: Inspektion av Varbergs tingsrätt

text: Beslutets huvudsakliga innehåll

text: Varbergs tingsrätt är enligt Justitiekanslerns mening en mycket väl fungerande domstol. Såvitt granskningen har visat är tingsrättens handläggning av mål och ärenden i allt väsentligt rättssäker och effektiv.

text: Justitiekanslern riktar dock kritik mot tingsrätten för långsam handläggning av ett antal äldre tvistemål. Justitiekanslern konstaterar samtidigt att tingsrätten är medveten om de brister som föreligger i nämnt avseende och att tingsrätten sedan tidigare har vidtagit adekvata åtgärder för att åtgärda dessa brister.

text: Bakgrund

text: Justitiekanslern har enligt lagen (

text: ) om Justitiekanslerns tillsyn och förordningen (

text: ) med instruktion för Justitiekanslern tillsyn över att de som utövar offentlig verksamhet efterlever lagar och andra författningar samt i övrigt fullgör sina åligganden. Justitiekanslerns tillsyn omfattar bl.a. domstolarna.

text: Under vintern 2005/06 beslutade Justitiekanslern att som ett led i sin tillsynsverksamhet inspektera bl.a. en tingsrätt. Valet föll på Varbergs tingsrätt. Justitiekanslern skrev till tingsrätten angående inspektionen den 13 april 2006. Den 25 och 26 april 2006 inspekterade Justitiekanslern tingsrätten. Inspektionen började kl. 09.15 den 25 april och avslutades kl. 13.40 den 26 april.

text: Varbergs tingsrätt har såväl kansli som tingsställe i Varbergs kommun. Utöver Varbergs kommun omfattar domsagan även Kungsbacka och Falkenbergs kommuner. Antal inkomna mål och ärenden under de tre senaste åren har varit i genomsnitt ca 3 000 per år. Den utgående balansen av mål och ärenden under åren 2003-2005 har ökat från 1 333 år 2003 till 1 423 år 2005.

text: Inspektionen

text: Inspektionens syfte och inriktning

text: Det övergripande syftet med inspektionen var att kontrollera att kraven på lagenlighet, rättssäkerhet och likhet inför lagen iakttas vid tingsrätten. Inspektionen omfattade i huvudsak följande frågor.

text: 1. Granskning av tingsrättens handläggning i brottmål, tvistemål och ärenden.

text: 2. Granskning av ordningen i tingsrättens akter samt tingsrättens sätt att sköta kommunicering av handlingar och delgivningsförfarande.

text: 3. Hantering av offentlighets- och sekretessfrågor i bl.a. sexualbrottmål både under själva handläggningen och i rättens avgöranden.

text: 4. Utformningen av domskälen i tvistemål och brottmål.

text: 5. Formerna för att utse offentliga försvarare.

text: 6. Hanteringen av konkursärenden.

text: 7. Hanteringen av hemliga tvångsmedel.

text: Inspektionens genomförande

text: Under sitt besök på tingsrätten gick Justitiekanslern igenom delar av tingsrättens avgöranden i tvistemål och brottmål under åren 2004 och 2005. Vidare granskade Justitiekanslern de akter från åren 2004 och 2005 där det hade väckts åtal för något sexualbrott eller där den tilltalade var under 18 år när åtal väcktes. Justitiekanslern granskade även akterna i de tio äldsta brottmålen, tvistemålen respektive ärendena. Slutligen granskades akterna i samtliga brottmål, tvistemål och tvistiga ärenden som hade inletts i september 2005.

text: Justitiekanslern höll ett inledande samtal med lagmannen, en administratör och en domstolssekreterare. Därutöver samtalade Justitiekanslern med rådmän, tingsnotarier och domstolssekreterare. Inspektionen avslutades med att Justitiekanslern redogjorde för sina iakttagelser inför lagmannen och representanter för övriga personalkategorier.

text: Samtal med lagmannen HN

text: Inspektionen inleddes med ett samtal med lagmannen HN. Vid samtalet deltog även administratören ACC och domstolssekreteraren UW. Vid samtalet framkom bl.a. följande beträffande tingsrätten och dess verksamhet.

text: HN har varit lagman vid tingsrätten sedan år 2001. Det finns ett 30-tal anställda, varav sex ordinarie domare, två tingsfiskaler och åtta tingsnotarier. Varje domare har sin egen rotel och tingsrätten är indelad i rotelgrupper; främst för att underlätta utsättningen av s.k. tresitsar. Tingsfiskalerna har 60 procent lottning av inkommande mål och ärenden jämfört med rådmännen. Tingsrätten tillämpar de riktlinjer som Svea hovrätt har lämnat beträffande vilka mål som tingsfiskalerna lämpligen bör handlägga. Det innebär att fiskalerna inte handlägger s.k. ekomål, ungdomsmål, mål med enskilt åtal och brottmål med ett förväntat straffvärde som överstiger fängelse två år. Tingsfiskalerna har en rådman som handledare.

text: Tingsrätten har en notarierotel på vilken en notarie under lagmannens tillsyn handlägger mål och ärenden som enligt tingsrättsinstruktionen får handläggas av en tingsnotarie. Ungefär hälften av domstolssekreterarna har genomgått en beredningssekreterarkurs. Dessa domstolssekreterare har fått delegation att handlägga och bereda brottmålen fram till huvudförhandling, dock med vissa undantag såsom att häktade mål alltid skall granskas av domaren.

text: HN anser att tingsrätten har för höga balanser såvitt gäller tvistemål, vilket bl.a. har sin grund i att en rådmanstjänst drogs in år 2002 och att en rådman under de senaste åren har varit sjukskriven från och till. Detta, i kombination med en kraftig ökning av antalet inkomna brottmål, har lett till att tingsrätten har tvingats prioritera brottmål med särskilda tidsfrister på bl.a. tvistemålens bekostnad.

text: Tingsrätten har under en längre tid fört en s.k. verksamhetsdialog med Domstolsverket, vilket ledde fram till att Domstolsverket i november 2005 frigjorde medel till ett s.k. balansavverkningsprojekt. Detta projekt drivs med hjälp av Domstolsverkets utvecklingsgrupp. Projektet har hittills fokuserat på följande fyra delaktiviteter.

text: 1. Alla fallna tresitsförhandlingar har satts ut under år 2006.

text: 2. Två pensionerade rådmän och en beredningsjurist har knutits till tingsrätten för att föra fram s.k. surdegar till ett slutligt avgörande.

text: 3. Tingsrätten har tilldelats resurser för att kunna tidigareanställa en efterträdare till en av rådmännen som har gått i deltidspension och som kommer att gå i pension år 2008. Det innebär att tingsrätten kommer att ha möjlighet att ha en beredningschef som ansvarar för all skriftväxling i tvistemålen fram till muntlig förberedelse. Tingsfiskalerna skall dock på grund av utbildningsvärdet sköta skriftväxlingen på sina rotlar.

text: 4. En arbetsgrupp kommer inom kort att tillsättas för att se över rutinerna när det gäller beredningen av brottmål. Ambitionen är bl.a. att fler domstolssekreterare skall handlägga och bereda brottmål.

text: När det gäller förordnanden av offentliga försvarare försöker tingsrätten sprida dessa uppdrag bland de i domsagan verksamma advokaterna. När det särskilt begärs förordnas även advokater från Göteborgsområdet. De flesta rotlar tillämpar ett system med en lista på hur många förordnanden advokaterna har fått.

text: Iakttagelser vid inspektionen

text: Vid inspektionen av tingsrätten noterade Justitiekanslern följande.

text: De äldsta målen och ärendena

text: a) De tio äldsta tvistemålen

text: I enlighet med vad HN hade berättat kunde Justitiekanslern konstatera att tingsrätten har ett flertal äldre ännu inte avgjorda tvistemål. De tio äldsta tvistemålen anhängiggjordes vid tingsrätten under åren 1995-2001.

text: Det äldsta tvistemålet – en tvist angående en panninstallation m.m. (mål nr T 562-95) – anhängiggjordes i maj 1995, dvs. för nu närmare elva år sedan. Justitiekanslern hade inte möjlighet att granska handläggningen eftersom akten för tillfället fanns hos en särskilt utsedd medlare. Likväl anser Justitiekanslern att tingsrätten inte kan undgå kritik för den utdragna handläggningen av målet. När ett mål har handlagts under elva år utan att ett slutligt avgörande har nåtts kan bestämmelsen i

text: 42 kap. 6 § tredje stycket rättegångsbalken

text: om att rätten skall driva förberedelsen med inriktning på ett snabbt avgörande av målet inte rimligen anses vara uppfylld.

text: Ett annat mål som Justitiekanslern särskilt noterade vid sin granskning var T 1595-00. Målet avser en tvist angående skadestånd enligt lagen (

text: ) om offentlig upphandling. Målet får i och för sig anses vara av vidlyftigt slag och innehåller ett flertal inte okomplicerade rättsfrågor. Vid granskningen framkom vidare att det under åren 2002-2005 hade anhängiggjorts ytterligare tre mål mellan samma parter med anknytning till den aktuella tvisten och att frågan om kumulation av dessa mål hade uppkommit. I målet har även frågan väckts om tingsrätten med stöd av

text: 14 kap. 7 a § rättegångsbalken

text: skall göra en anmälan till Högsta domstolen om förening av målen vid Varbergs tingsrätt med ett antal mål vid Uppsala tingsrätt med samma kärande.

text: HN förklarade att anledningen till att handläggningen i mål nr T 1595-00 inte har kunnat slutföras bl.a. är att målet är lottat på en rotel där rådmannen tidigare har varit sjukskriven och numera arbetar deltid. Sedan rådmannen anmält att han med hänsyn till sin deltidstjänst inte har den tid som behövs för att på ett fullgott sätt läsa in målet har HN åtagit sig att frigöra den aktuella rådmannen från handläggningen. En domare kommer snart att få målet lottat på sig. Därefter kommer ställning att tas till den fortsatta handläggningen av målet. En dialog har även förts med Uppsala tingsrätt i fråga om en eventuell anmälan till Högsta domstolen enligt

text: 14 kap. 7 a § rättegångsbalken

text: . Som Varbergs tingsrätt har uppfattat saken stödjer sig målen vid de båda tingsrätterna på väsentligen samma grund. Något slutligt besked om Uppsala tingsrätts inställning i denna fråga har han dock ännu inte fått.

text: Även om de nu nämnda omständigheterna till viss del kan förklara den långa handläggningstiden är det Justitiekanslerns uppfattning att förberedelsen inte har drivits med inriktning på ett snabbt avgörande av målet. I detta sammanhang bör särskilt påpekas att kärandens ombud vid ett flertal tillfällen under tiden oktober 2004 – februari 2006 har begärt att få besked om tingsrättens planering för den fortsatta handläggningen av målet. Käranden har även begärt att målet skall sättas ut till muntlig förberedelse. Trots det har tingsrätten ännu inte upprättat någon tidsplan eller på annat sätt fört målet mot ett snabbt avgörande.

text: Vad gäller övriga äldre tvistemål som Justitiekanslern har granskat kan konstateras att skriftväxlingen många gånger har pågått under lång tid utan att tingsrätten har vidtagit någon adekvat åtgärd för att föra målen fram till huvudförhandling. Tingsrätten synes inte heller fullt ut ha utnyttjat de möjligheter som

text: rättegångsbalken

text: erbjuder för att korta ned handläggningstiden genom bl.a. utfärdande av s.k. stupstocksförelägganden enligt

text: 42 kap. 15 § rättegångsbalken

text: eller upprättande av en tidsplan enligt

text: . Justitiekanslern vill särskilt påpeka att huvudregeln enligt det sistnämnda lagrummet är att en tidsplan skall upprättas. I samtliga de äldre tvistemål som Justitiekanslern har granskat torde det ha funnits skäl för tingsrätten att upprätta en sådan plan.

text: Vid granskningen framgick också att tingsrätten i några fall inte hade fullgjort sin skyldighet att enligt

text: 42 kap. 8 § andra stycket rättegångsbalken

text: verka för att tvistefrågorna blir klarlagda. Justitiekanslern konstaterar också att det i vissa av målen hade varit till fördel för utredningen om tingsrätten hade upprättat en sådan förteckning som avses i

text: 42 kap. 14 § första stycket rättegångsbalken

text: Justitiekanslern noterar dock att tingsrätten på eget initiativ har fört en dialog med Domstolsverket som har mynnat ut i en särskild handlingsplan för att minska målbalanserna vid tingsrätten. Det är positivt att tingsrätten nu har vidtagit åtgärder för att komma till rätta med problematiken kring de äldre tvistemålen.

text: b) De tio äldsta brottmålen

text: De tio äldsta brottmålen anhängiggjordes vid tingsrätten under åren 2000-2003. I allt väsentligt synes tidsutdräkten kunna förklaras av delgivningsproblem.

text: Efter genomgången av akterna i dessa mål kan Justitiekanslern konstatera att tingsrätten har fullgoda rutiner för delgivning av stämningar och kallelser till huvudförhandling. Sålunda har tingsrätten i flera av de aktuella målen beslutat om hämtning till huvudförhandling och personefterlysning. Tingsrätten kan inte lastas för att de aktuella brottmålen ännu inte har avgjorts.

text: Sammanfattningsvis föranleder Justitiekanslerns granskning av de aktuella målen inte några anmärkningar eller andra synpunkter.

text: c) De tio äldsta ärendena

text: Samtliga de tio äldsta ännu inte avslutade ärendena är från år 2005. Åtta av dessa ärenden avser dödande av förkommen handling. De övriga två ärendena avser adoptioner.

text: Justitiekanslerns granskning av dessa ärenden föranleder inte några anmärkningar eller andra synpunkter än att handläggningen synes vara rättssäker och föredömligt snabb.

text: Sexualbrottmålen

text: Justitiekanslern granskade de akter från åren 2004 och 2005 där det hade väckts åtal för något sexualbrott. Justitiekanslern konstaterar att tingsrätten har hanterat sekretessfrågorna i dessa mål på ett i alla avseenden tillfredsställande sätt. Såvitt framkom har tingsrätten förordnat om sekretess i domen när det har varit befogat. Sekretessförordnandena har även utformats i enlighet med gällande lagstiftning.

text: Justitiekanslern gör dock den randanmärkningen att det av anteckningarna respektive protokollen från huvudförhandlingen i ett antal mål som hade hållits inom stängda dörrar inte framgick om förhandlingen åter hade förklarats offentlig innan den hade avslutats (mål nr B 729-04, B 2147-04, B 2096-04, B 1159-05 och B 1287-05).

text: Ungdomsmålen

text: Justitiekanslern granskade även s.k. ungdomsmål som hade kommit in till tingsrätten åren 2004 och 2005 där den tilltalade var under 18 år när åtal väcktes.

text: Justitiekanslern kunde vid sin granskning av dessa mål konstatera att tingsrätten håller de tidsfrister som gäller för denna typ av mål. Många av målen hade avgjorts inom en vecka från det att stämningsansökan hade kommit in till tingsrätten, vilket får anses som en mycket snabb handläggningstid.

text: Justitiekanslern kunde inte heller i övrigt finna något fall där tingsrätten hade handlagt denna typ av mål i strid med bestämmelserna i lagen (

text: ) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare,

text: rättegångsbalken

text: eller sekretesslagen.

text: Sammantaget konstaterar Justitiekanslern att ungdomsmålen vid tingsrätten synes handläggas på ett föredömligt sätt.

text: Mål och ärenden som kom in till tingsrätten i september 2005

text: Justitiekanslern granskade de mål och tvistiga ärenden – även konkursärenden – som anhängiggjordes vid tingsrätten i september 2005. Ordningen i de granskade akterna var mycket god och tingsrätten hade utfärdat stämning utan dröjsmål i brottmålen och i tvistemålen. Flertalet av målen och ärendena var slutligt avgjorda vid inspektionstillfället. De mål i vilka det skulle hållas förhandling var med något enstaka undantag redan utsatta till muntlig förberedelse eller till huvudförhandling.

text: Handläggningen av de granskade målen och ärendena uppfyller väl de krav som kan ställas på verksamheten.

text: Förordnande av offentliga försvarare

text: Utöver de upplysningar som HN lämnade vid det inledande samtalet kunde Justitiekanslern genom samtal med domstolssekreteraren UW konstatera att förordnandet av offentliga försvarare sköts på ett tillfredsställande sätt vid tingsrätten.

text: Hanteringen av konkursärenden

text: Vid samtal med rådmannen DDJ framkom bl.a. följande. Alla konkursansökningar lämnas in till en domare för kontroll av att de formella bestämmelserna i

text: konkurslagen

text: är uppfyllda. Tingsnotarierna prövar konkursansökningar som gäldenären har gjort själv och sådana där staten är sökande. Övriga konkursansökningar prövas av DDJ och de två tingsfiskalerna, varvid han själv är ordförande vid hälften av konkursförhandlingarna medan tingsfiskalerna delar på övriga förhandlingar. Tingsnotarierna är ordförande vid edgångssammanträdena, men det händer att DDJ eller någon av tingsfiskalerna är ordförande vid sådana sammanträden som bedöms vara komplicerade. Tingsnotarierna har informerats om att de bör rådfråga en ordinarie domare eller en tingsfiskal om de är det minsta tveksamma till hur de skall handlägga ett konkursärende. Förslag på beslut om fastställande av utdelning i en konkurs och bestämmande av arvodet till konkursförvaltaren upprättas av en domstolssekreterare och i mera komplicerade fall av en tingsnotarie.

text: Fördelning av förvaltarförordnandena sker efter samråd med tillsynsmyndigheten i varje enskilt fall, varvid tingsrätten håller sig till en lista över konkursförvaltarna i domsagan. Om det inte särskilt begärs förordnar tingsrätten inte konkursförvaltare som är verksamma utanför domsagan.

text: Genom vad som framkom vid inspektionen bedömer Justitiekanslern att tingsrätten synes handlägga konkursärenden väl.

text: Utformningen av domskälen i brottmål och tvistemål

text: Justitiekanslern studerade utformningen av domskälen i ett antal tvistemåls- och brottmålsdomar som hade meddelats under åren 2004 och 2005. Domarna är välmotiverade och klara.

text: Hemliga tvångsmedel

text: Justitiekanslern granskade ärenden angående s.k. hemliga tvångsmedel från åren 2004 och 2005. Tingsrättens handläggning av dessa ärenden föranleder inte några synpunkter från Justitiekanslerns sida.

text: Övriga iakttagelser

text: Tingsnotarierna och domstolssekreterarna erbjuds goda möjligheter att delta i externa utbildningar. Det är särskilt positivt att tingsrätten uppmuntrar domstolssekreterarna att vidareutveckla sig genom att bl.a. erbjuda möjligheter att delta i beredningssekreterarutbildning.

text: Vad gäller utbildningen av tingsnotarierna synes denna ske på ett i alla avseenden mycket bra sätt. Såvitt framkom vid inspektionen får tingsnotarierna successivt under tjänstgöringen möjlighet att prova på att skriva utkast till domar, vara ordförande vid muntliga förberedelser och själva fatta beslut i enklare mål och ärenden. Handledningen av tingsnotarierna och tingsfiskalerna tycks fungera väl.

text: Vid inspektionen kunde Justitiekanslern konstatera att vittnesstödet är väl utvecklat och väl fungerande.

text: Slutligen noterar Justitiekanslern att stämningen på arbetsplatsen synes vara mycket god.

text: Avslutande synpunkter

text: Det övergripande intrycket efter inspektionen är att Varbergs tingsrätt är en mycket väl fungerande domstol. Generellt kan sägas att tingsrättens handläggning av mål och ärenden – med vissa undantag beträffande de äldre tvistemålen – sker rättssäkert, snabbt och i övriga avseenden på ett mycket gott sätt. Justitiekanslern vill också framhålla att ordningen i tingsrättens akter är föredömlig, att tingsrättens domskäl i brottmål och tvistemål är välmotiverade samt att stämning i brottmål och tvistemål konsekvent utfärdas utan dröjsmål.

text: Justitiekanslern vill slutligen uttrycka sin uppskattning för ett mycket gott och vänligt bemötande från tingsrättens personal under inspektionen.


title: Betänkandet ny dataskyddslag (SOU 2017:39)

text: Justitiekanslern ska vaka över tryck- och yttrandefriheten samt värna integriteten och rättssäkerheten i den offentliga verksamheten. I Justitiekanslerns uppdrag ingår även att bevaka statens rätt och att medverka till att rättstillämpningen är effektiv och av hög kvalitet.

text: Genomgången av de förslag som läggs fram i betänkandet samt promemorian och de överväganden som görs där har skett med de utgångspunkter som Justitiekanslern, utifrån sitt uppdrag, främst har att beakta.

text: Med dessa utgångspunkter har Justitiekanslern endast ett fåtal synpunkter på förslagen.

text: Dröjsmålstalan

text: I

text: 6 kap. 5 §

text: och

text: 8 kap. 3 §

text: dataskyddslagen

text: finns bestämmelser om besked angående handläggningen av ett klagomål hos tillsynsmyndigheten samt om dröjsmålstalan. I utredningen anförs att dessa bestämmelser behövs för att uppfylla dataskyddsförordningens krav på effektivt rättsmedel i artikel 78.2.

text: De föreslagna bestämmelserna om dröjsmålstalan framstår som komplicerade, tidsödande och kostnadskrävande i förhållande till vad som rimligen går att uppnå med en sådan talan. I utredningen anförs även att det idag, såvitt känt, inte förekommer någon utebliven eller långsam handläggning av klagomål hos den svenska tillsynsmyndigheten och att det praktiska värdet av bestämmelserna rörande besked om handläggningen av ett klagomål och dröjsmålstalan därför kan ifrågasättas (s. 328 f.). Mot bakgrund av detta bör det enligt Justitiekanslerns uppfattning övervägas om inte tillgången till ett effektivt rättsmedel kan säkerställas på något annat sätt. Detta resonemang har Justitiekanslern utvecklat närmare i remissyttrandet över förslag till Brottsdatalag (

text: SOU 2017:29

text: Skadestånd

text: Utredningen föreslår i

text: 8 kap. 1 § dataskyddslagen

text: en skrivning om att skadeståndsansvaret enligt artikel 82 i dataskyddsförordningen ska gälla även vid överträdelser av författningar som kompletterar dataskyddsförordningen. Av betänkandet framgår att paragrafen endast är tänkt att innehålla en upplysning. I skäl 146 till dataskyddsförordningen används dock formuleringen att personuppgiftsbehandling som strider mot nationell rätt med närmare specifikation av förordningens bestämmelser ska ses som en behandling som strider mot förordningen. Det framstår inte som helt givet att kompletteringar av en EU-förordnings bestämmelser nödvändigtvis i alla delar är detsamma som en närmare specifikation av förordningens bestämmelser. Möjligen utvidgar den föreslagna lagtexten genom sin ordalydelse skadeståndsansvaret i förhållande till vad som krävs enligt dataskyddsförordningen. I det fortsatta lagstiftningsarbetet kan det finnas skäl att överväga om detta blir effekten och om det i sådant fall är önskvärt.

text: Det är av stor vikt att lagstiftaren gör vad som är möjligt för att gränserna för skadeståndsansvaret ska bli så tydliga som möjligt. Det bör således klart framgå vilka författningar som träffas av

text: 8 kap. 1 § dataskyddslagen

text: , särskilt eftersom vissa författningar reglerar både personuppgiftsbehandling som faller inom dataskyddsförordningens tillämpningsområde och sådant som faller utanför. Ett sätt att uppnå detta är att i respektive lag/förordning ange att dess bestämmelser (eller en viss del av författningen) kompletterar dataskyddsförordningen (sådana förslag lämnas avseende vissa författningar i

text: SOU 2017:49

text: ). En sådan angivelse kan också undanröja den eventuella problematik som nämnts i föregående stycke.

text: Justitiekanslern har vid genomgången av förslagen även uppmärksammat att det finns ett behov av en ändring i förordningen (

text: ) om handläggning av skadeståndsanspråk mot staten (handläggningsförordningen). Justitiekanslern har dock nu fått även departementspromemorian En anpassning till dataskyddsförordningen –

text: kreditupplysningslagen

text: och några andra författningar (

text: Ds 2017:26

text: ) på remiss, i vilken bl.a. förslag om ändring i handläggningsförordningen lämnas. Justitiekanslern lämnar därför synpunkter angående dessa frågor i besvarandet av den remissen.

text: Avslutande synpunkt

text: Justitiekanslern vill avslutningsvis särskilt betona att det är mycket angeläget att samma allmänna utgångspunkter tillämpas och likartade lagtekniska lösningar väljs för alla de författningar som nu tillkommer eller ses över med anledning av EU:s dataskyddsreform. Det gäller t.ex. en sådan fråga som i vilken mån det behövs upplysningsparagrafer som hänvisar till dataskyddsförordningens bestämmelser och hur sådana ska utformas. Vid en jämförelse mellan de promemorior och betänkanden som hittills remitterats till Justitiekanslern från olika departement, förefaller några enhetliga principer inte ha tillämpats, vare sig när det gäller struktur eller språk. I den fortsatta beredningen av lagstiftningsärendena är det enligt Justitiekanslern viktigt att så långt det är möjligt eftersträva en likartad systematik i alla de lagar och förordningar som reglerar personuppgiftsbehandling. Den reglering som nu skapas kommer ändå att vara komplicerad och svår att tillämpa. De problem som kan förutses bör dock kunna minska om det sker en noggrann samordning under beredningen.