nyckelord: Beslut Bistånd Rättelse

title: På grund av skrivfel angavs i ett beslut om bistånd i form av hemtjänst att beslutet skulle gälla till den 31 maj 2009 i stället för rätteligen den 31 maj 2008. Fråga om nämnden borde ha rättat beslutet med stöd av 26 § förvaltningslagen (1986:223)

text: Anmälan

text: AA framförde i en anmälan till JO klagomål mot Vård- och omsorgs-nämnden i Karlstads kommun rörande handläggningen av ett ärende om bistånd i form av hemtjänst för BB. Klagomålen gällde bl.a. att nämnden avsåg att begränsa BB:s hemtjänst från den 1 december 2008, att tjänstemän vid förvaltningen brutit mot tystnadsplikten och uttalat sig kränkande vid kontakter med BB, att beslut med anledning av BB:s ansökningar inte meddelats i tid samt att avslagsbesluten inte innehållit någon överklagandehänvisning.

text: Utredning

text: Inledningsvis inhämtades vård- och omsorgsförvaltningens journalanteckningar i ärendet rörande BB samt de beslut som meddelats i ärendet under 2008.

text: Det framkom vid granskningen av dessa handlingar att nämnden i ett beslut den 28 januari 2008 beviljat BB bistånd i form av hemtjänst med 67,12 timmar per vecka under perioden den 28 januari 2008–31 maj 2009 trots att beslutet rätteligen skulle gälla till den 31 maj 2008.

text: Upplysningar i frågan inhämtades per telefon från biståndschefen CC. Vidare inhämtades vissa handlingar från Länsrätten i Värmlands län.

text: Vård- och omsorgsnämnden anmodades därefter att inkomma med utredning och yttrande över handläggningen efter det att felet i beslutet den 28 januari 2008 hade uppmärksammats. Yttrandet skulle främst belysa om BB för sin del bekräftade att beslutet var felaktigt på grund av ett skrivfel, om nämnden (förvaltningen) rättat beslutet, hur den eventuella rättelsen i rent formellt hänseende handlagts och hur kontakter i saken med BB dokumenterats.

text: Nämnden beslutade att som remissvar till JO översända ett tjänsteutlåtande som hade upprättats av tf. förvaltningsdirektören DD och biståndschefen CC.

text: I tjänsteutlåtandet anfördes bl.a. följande. – – – Beslutet som fattades 2008-01-28 avsåg personligt utformad hemtjänst med 67,12 timmar per vecka. BB fick ett muntligt besked av den biståndsbedömare som handlade ärendet att beslutet skulle gälla till och med2008-05-31. Detta är dock inte dokumenterat i journalen då handläggaren inte upptäckte skrivfelet. Vård- och omsorgsnämnden uppmärksammade inte skrivfelet förrän i efterhand. Biståndsbehovet har förändrats och ombedömts vid flera tillfällen sedan ovan nämnda beslut. Felet har inte upptäckts av handläggaren och detta har inneburit att någon korrigering eller rättning av skrivfelet inte heller skett. Vård- och omsorgsnämnden är medveten om att detta innebär att beslutet som nämnden tagit 2008-01-28 gäller till och med 2009-05-31. Möjligheten att ompröva beslutet finns enligt det förbehåll som är inskrivet i beslutet, det vill säga om omständigheterna väsentligt förändras. Vård- och omsorgsnämnden kan dock konstatera att BB inte lidit rättsförlust, då vård- och omsorgsnämnden inte har minskat antalet beviljade hemtjänsttimmar. AA yttrade sig över remissvaret.

text: Det framkom under handläggningen att BB vänt sig till Länsstyrelsen i Värmlands län med klagomål mot nämnden. Jag har tagit del av länsstyrelsens beslut den 20 februari 2009 i det ärendet (dnr 701-13619-2008).

text: I ett beslut den 21 oktober 2009 anförde JO André följande.

text: Bedömning

text: JO:s huvuduppgift är att granska att myndigheter och andra som står under JO:s tillsyn följer lagar och andra författningar i sin verksamhet. Granskningen, som således är av rättslig art, är främst inriktad på en kontroll av att myndigheterna har följt de regler som gäller för förfarandet, dvs. agerat korrekt i formellt hänseende. JO brukar däremot inte uttala sig om myndigheters bedömningar i olika ärenden.

text: Mot den bakgrunden uttalar jag mig inte om de bedömningar som nämnden har gjort rörande BB:s behov av bistånd.

text: Jag har inriktat min granskning på hur den felaktiga tidsangivelsen i beslutet om bistånd den 28 januari 2008 hanterades från nämndens sida.

text: När en socialnämnd fattar ett beslut om bistånd i form av hemtjänst måste nämnden överväga om beslutet ska gälla tills vidare eller begränsas till en viss tidsperiod. Om beslutet begränsas till att avse en viss tidsperiod måste det av beslutet tydligt framgå vilken tidsperiod det omfattar. I det nu aktuella fallet kom beslutet på grund av ett skrivfel att omfatta en betydligt längre tidsperiod än vad som var nämndens avsikt. Enligt

text: 26 § förvaltningslagen (1986:223)

text: får ett beslut som innehåller en uppenbar oriktighet till följd av myndighetens skrivfel rättas av den myndighet som meddelat beslutet. Innan rättelse sker ska myndigheten ge den som är part tillfälle att yttra sig, om ärendet avser myndighetsutövning mot någon enskild och åtgärden inte är obehövlig. Enligt AA kontaktades BB. i början av februari 2008 av förvaltningen och informerades om att den tidsperiod som angivits i beslutet var

text: felaktig. Eftersom nämnden synes ha ansett att det var fråga om ett rent skrivfel borde nämnden även ha rättat beslutet i enlighet med vad som anges i

text: 26 §

text: FL. Så har emellertid inte skett. I stället har nya biståndsbeslut meddelats under den period som det första beslutet gällde. Att så blivit fallet är naturligtvis inte tillfredsställande. Nämnden förtjänar kritik för den bristfälliga handläggningen i denna del.

text: Vad AA i övrigt har anfört föranleder inte något uttalande från min sida.


avgjordAv: Stf justitieombudsmannen Hans Ragnemalm

nyckelord: Dokumentation Kommunicering

publisher: Justitieombudsmannen

title: Allvarlig kritik mot Försäkringskassan för att bl.a. ha avslagit en ansökan om aktivitetsersättning utan föregående kommunicering av uppgifter från en försäkringsmedicinsk rådgivare

org: jo

text: Anmälan

type: rubrik

text: I en anmälan, som kom in till JO den 18 augusti 2014, klagade AA på Försäkringskassans handläggning av ett ärende om aktivitetsersättning. Av anmälan framgick bl.a. följande:

type: stycke

text: AA:s son, BB, hade ansökt om aktivitetsersättning på grund av psykisk ohälsa. I sitt beslut att avslå ansökan hänvisade Försäkringskassan till uttalanden av en försäkringsmedicinsk rådgivare. Det framgick dock inte vad denne sagt eller vem han eller hon var. Först efter påtryckningar fick AA, som var ombud för BB, information om den försäkringsmedicinske rådgivarens namn och specialitet. Det visade sig att han var specialist i ortopedi.

text: Utredning

text: Anmälan remitterades till Försäkringskassan som i ett yttrande den 30 oktober

text: 2014 anförde följande:

text: Relevanta regler och handläggningsrutiner

text: De försäkringsmedicinska rådgivarna (FMR) hos Försäkringskassan hjälper handläggarna med medicinsk kunskap och har en rådgivande funktion. En FMR har särskild kompetens att vara rådgivare i försäkringsmedicinska frågor oavsett vilken specialitet han eller hon har i övrigt. Om en FMR inte kan svara på en frågeställning för att den kräver specialistkompetens på området så ska frågorna hänvisas till en annan rådgivare med sådan kompetens. År 2009 införde Försäkringskassan ett nytt arbetssätt för att stärka handläggarens roll och de försäkringsmedicinska rådgivarnas uppdrag. Det nya arbetssättet innebar att ärendena skulle föredras avidentifierat i en gruppkonsultation. Tanken med arbetssättet var att det skulle leda till ökad kompetens genom att handläggarna fick tillgång till ett kunskapsstöd i handläggningsprocessen. Handläggarna skulle anteckna i den försäkrades journal att en gruppkonsultation skulle ske och efteråt anteckna att ärendet hade föredragits vid en gruppkonsultation samt vad handläggaren hade beslutat sig för att göra i nästa steg. Det skulle inte göras någon notering om vilken medicinsk rådgivare som konsulterats. JO uttalade kritik mot Försäkringskassan för myndighetens tillvägagångssätt i samband med försäkringsmedicinska gruppkonsultationer (beslut den 27 februari

text: 2013, dnr 3726-2011). Av den anledningen utvecklade Försäkringskassan arbetsmetoden vid konsultationerna och den 20 juni 2013 publicerade Försäkringskassan ett informationsmeddelande på intranätet (IM 2013:070). Förändringarna innebar att konsultationerna renodlades och att rutinerna för dokumentationen av dessa ändrades. Av dokumentationen efter konsultationen skulle det bland annat framgå vilken FMR som uttalat sig och vilket underlag som legat till grund för uttalandet. Dokumentationen skulle även kommuniceras med den försäkrade i de fall uppgifterna hade betydelse för utgången i ärendet och handläggaren övervägde att fatta ett beslut som gick emot den försäkrade.

text: Utredning

text: Grundbeslutet BB ansökte om aktivitetsersättning den 14 maj 2013. Ett läkarutlåtande fanns då redan hos myndigheten. Den 28 juni gjorde handläggaren en utredning med BB, vid ett telefonsamtal. Utredningen gällde sociala förhållanden, utbildning, aktuellt hälsotillstånd, arbetsförhållanden och rehabilitering. Utredningen journalfördes den 2 juli och förslag till beslut lämnades till en beslutsfattare för kvalitetssäkring samma dag. Försäkringskassan skickade ett kommuniceringsbrev till BB den 15 juli 2013. Efter att ett kompletterande läkarutlåtande kommit in den 14 augusti konsulterades en FMR den 20 augusti. Den 23 augusti ringde handläggaren till den läkare som skrivit det senaste läkarutlåtandet och ställde frågor om BB:s besvärsbild. Den 26 augusti konsulterades FMR igen. I en journalanteckning den 10 september 2013 sammanfattade handläggaren sina slutsatser av konsultationen med FMR, utan att namnge denne och senare samma dag fattades ett beslut av beslutsfattaren. Därefter ringde BB:s far AA, i egenskap av ombud för BB, och ville veta vem FMR var och vilken specialistkompetens denna hade. Ombudet fick uppgifterna vid samtalet, men samtalet journalfördes inte.

text: Omprövningsbeslutet Den 28 oktober 2013 kom en begäran om omprövning av beslutet den 10 september in till Försäkringskassan. Då något nytt underlag inte kom in i samband med omprövningen gjordes ingen ny konsultation med FMR. Den 25 november fattade Försäkringskassan beslut om att inte ändra grundbeslutet.

text: Processföringen I överklagandet av Försäkringskassans beslut att avslå ansökan om aktivitetsersättning framförde BB:s ombud, AA, olika argument och bifogade ett nytt medicinskt underlag från överläkare CC. Eftersom en av invändningarna var att Försäkringskassan hade använt en FMR som inte hade tillräckligt djupa medicinska kunskaper i psykiatri begärde Försäkringskassan in ett yttrande från en specialist i psykiatri. Yttrandet gav stöd för att underlagen i ärendet styrkte rätten till aktivitetsersättning vilket gjorde att Försäkringskassan medgav bifall till överklagandet. Förvaltningsrätten gjorde samma bedömning av underlagen i sin dom och biföll alltså överklagandet. I samband med att domen skulle verkställas kom ombudet in med en begäran till Försäkringskassan om att få kopior av samtliga handlingar i ärendet. Efter att ombudet fått uppgifterna frågade han ytterligare en gång efter journalanteckningar från det samtal han haft med handläggaren efter beslutet men Försäkringskassan svarade då att han redan hade fått allt.

text: Försäkringskassans slutsatser

text: Handläggaren har haft personlig kontakt med BB i telefon enligt de rutiner som beskrivs i Försäkringskassans vägledning om aktivitetsersättning (2013:2 version 2,

text: kapitel 5.6.1). Handläggaren har sedan konsulterat en FMR gällande de medicinska underlagen. Det fanns en FMR med en specialistkompetens gällande barn och ungdomar med neuropsykiatriska funktionsnedsättningar att konsultera i ärendet vid den aktuella tidpunkten. Handläggaren konsulterade dock en annan FMR. I det aktuella ärendet framgår att handläggaren konsulterade en FMR vid två tillfällen efter att det nya arbetssättet kring gruppkonsultationer införts. Först i en journalanteckning den 10 september 2013 sammanfattade handläggaren de slutsatser som han dragit av konsultationerna med FMR. Uppgifterna som framkom vid konsultationerna kommunicerades inte den försäkrade. Tillvägagångssättet stämmer inte överens med de krav

text: förvaltningslagen

text: ställer och den aktuella handläggaren tycks inte heller ha tillgodogjort sig informationen om det nya arbetssättet. Sett i efterhand kan Försäkringskassan även ifrågasätta om inte handläggaren redan från början borde ha vänt sig till en FMR med specialistkunskap Av utredningen framgår att ombudet kontaktat Försäkringskassan för att få uppgift om FMRkonsultationerna. Samtalet har inte dokumenterats men då beslutet var fattat vid det tillfället fanns inte längre någon dokumentationsplikt. Vid utredningen har Försäkringskassan även noterat att beslutet skickades till den försäkrade istället för ombudet. Sammanfattningsvis konstaterar Försäkringskassan att ett flertal fel begåtts i handläggningen av AA:s ärende. Med anledning av det inträffade kommer Försäkringskassan att - genomföra informationsinsatser på den aktuella enheten gällande vikten av att följa gällande riktlinjer vid konsultationer med FMR - genomföra informationsinsatser på den aktuella enheten gällande vikten av att omgående dokumentera vad som sker i ärendet - föra en diskussion med FMR om vikten av att hjälpa handläggarna att identifiera ärenden och frågor som kan kräva specialistkunskap inom de olika medicinska områdena - påminna den berörda delen av Försäkringskassan om att beslut ska skickas till ombudet och inte direkt till den försäkrade. Försäkringskassan beklagar djupt det inträffade och de olägenheter som det medfört för BB och AA. Försäkringskassan har också varit i kontakt med AA för att förklara situationen som har uppstått.

text: AA kommenterade remissvaret och anförde bl.a. att det inte stämmer att han direkt vid sin förfrågan fick besked om vilken försäkringsmedicinsk rådgivare som hade konsulterats i BB:s ärende. Det krävdes flera skriftliga påminnelser och dröjde flera månader innan han fick svar på sina frågor.

text: I ett yttrande till JO den 18 december 2014 anförde Försäkringskassan att det vid en förnyad genomgång av ärendet hade kommit fram att det dröjde till den 13 januari 2014 innan AA skriftligen fick svar på sina frågor om den försäkringsmedicinske rådgivaren. Enligt Försäkringskassans uppfattning borde ärendet definitivt ha hanterats snabbare.

text: Bedömning Enligt

text: 15 § förvaltningslagen (1986:233)

text: , FL, ska uppgifter som en myndighet får på annat sätt än genom en handling och som kan ha betydelse för utgången i ärendet antecknas, om ärendet avser myndighetsutövning mot någon enskild.

text: Av

text: 17 §

text: FL följer att ett ärende inte får avgöras utan att den som är sökande, klagande eller annan part har underrättats om en uppgift som har tillförts ärendet genom någon annan än honom eller henne själv och han eller hon har fått tillfälle att yttra sig över den, om ärendet avser myndighetsutövning mot någon enskild. Myndigheten får dock i särskilt angivna undantagsfall avgöra ärendet utan att så har skett t.ex. om avgörandet inte går parten emot, om uppgiften saknar betydelse eller om åtgärderna av någon annan anledning är uppenbart obehövliga.

text: I JO:s beslut den 27 februari 2013 (dnr 3726-2011) om Försäkringskassans tillvägagångssätt vid försäkringsmedicinska gruppkonsultationer uttalade chefsJO Fura bl.a. följande om betydelsen av dokumentation och kommunicering.

text: Som framgår av

text: 15 §

text: FL är en myndighet skyldig att dokumentera uppgifter som kan ha betydelse för ärendets utgång.

text: Förvaltningslagens

text: krav utgör emellertid endast en minimistandard. Enligt praxis bör också uppgifter som rör ärendets gång t.ex. kontakter med parter, andra personer eller myndigheter antecknas. Att så är fallet har JO konstaterat ett flertal gånger, bl.a. i ett beslut den 3 mars 2005 (dnr 4922-2003) där JO fann att det vid ett sammanträffande mellan myndigheten och den enskilde inte hade avhandlats frågor av betydelse för den sakliga utgången men att myndigheten, trots att någon skyldighet enligt

text: 15 §

text: FL inte förelåg, lämpligen borde ha antecknat att sammanträffandet hade ägt rum och översiktligt redogjort för vad som avhandlats. JO har i andra sammanhang även uttalat att en god dokumentation också bör omfatta sådant som anger och förklarar myndighetens ställningstaganden (se t.ex. JO:s beslut den 10 november 2011, dnr

text: ). [ - - - ] Att dokumentationsskyldigheten efterlevs är också nödvändigt för att myndigheten ska kunna uppfylla den kommunikationsplikt som följer av

text: 17 §

text: FL. Kommuniceringsförfarandet ger den enskilde möjlighet att komplettera och kommentera utredningen, vilket minskar risken för felaktiga beslut. Kommunikationsplikten är av oerhört stor betydelse, både för att parten ska få komma till tals innan ärendet avgörs och för att myndigheten ska få ett tillförlitligt beslutsunderlag.

text: Dokumentationen och kommuniceringen i ärendet

text: Utredningen visar att Försäkringskassan konsulterade en försäkringsmedicinsk rådgivare vid två tillfällen före grundbeslutet i BB:s ärende om aktivitetsersättning. Om det gjordes individuellt eller vid gruppkonsultation framgår inte men saknar betydelse för min bedömning. Konsultationerna skedde den 23 respektive den 26 augusti 2013 men dokumenterades inte förrän den 10 september 2013. För att dokumentationen i ett ärende ska fylla sin funktion bör den ske i så nära anslutning till det inträffade som möjligt. Det är inte acceptabelt att, som i det här fallet, dokumentationen skjuts upp i flera veckor. Dokumentationen i BB:s ärende var bristfällig även på det sättet att det inte framgick vilken försäkringsmedicinsk rådgivare som hade konsulterats. Om journalanteckningen innehöll uppgifter om vilket underlag som hade legat till grund för den försäkringsmedicinske rådgivarens bedömning framgår inte.

text: Beslut i ärendet fattades den 10 september 2013, dvs. samma dag som dokumentationen skedde och därmed utan att AA hade fått del av och möjlighet att

text: yttra sig över de uppgifter som hade tillförts ärendet. Att en myndighet på detta sätt fattar beslut i strid med

text: 17 §

text: FL är allvarligt.

text: Övrigt Efter att ha fått del av AA:s kommentar till yttrandet den 30 oktober 2014 utredde Försäkringskassan ärendet på nytt i den del som gällde AA:s begäran om upplysningar om vilken försäkringsmedicinsk rådgivare som konsulterats i ärendet. Det framkom då att AA i samband med sin begäran om omprövning den 28 oktober 2013, och därefter vid ytterligare tre tillfällen, skriftligen upprepade sin begäran innan han fick svar den 13 januari 2014. Försäkringskassan anser att AA:s frågor borde ha besvarats långt tidigare. Jag delar den uppfattningen.

text: Jag delar även Försäkringskassans uppfattning att det i detta ärende finns skäl att ifrågasätta valet av försäkringsmedicinsk rådgivare. Behovet av att den försäkringsmedicinske rådgivaren har en viss specialitet varierar dock beroende på frågeställningen. I de flesta fall får det antas att både handläggaren i ärendet och den försäkringsmedicinske rådgivare som tillfrågas kan bedöma om en konsultation är lämplig.

text: Utredningen i ärendet har slutligen visat att Försäkringskassan har brustit i sin handläggning genom att skicka beslutet direkt till BB trots att han hade ombud.

text: Sammantaget leder det som har framkommit om handläggningen av BB:s ärende om aktivitetsersättning till allvarlig kritik från min sida.

text: Ärendet avslutas.

type: avgorande


avgjordAv: Justitieombudsmannen Per Lennerbrant

title: En person har utan rättslig grund omhändertagits enligt LOB och en polis har vid ingripandet använt våld i form av OC-sprej som gick utöver vad som är tillåtet enligt 10 § polislagen

sammanfattning: Utanför en krog lade sig en man i en diskussion mellan polisen och en tredje person. En av poliserna sa till mannen att backa undan och att han skulle legitimera sig, vilket mannen inte ville göra. Efter en viss diskussion lades mannen ned på marken där han OC-sprejades (pepparsprej). Han belades med handfängsel och omhändertogs enligt lagen om omhändertagande av berusade personer (LOB). JO, som bl.a. haft tillgång till filmsekvenser av ingripandet, kommer till slutsatsen att det inte fanns grund för att omhänderta mannen enligt LOB och att polisens bedömning inte kan anses ligga inom ramen för vad som är godtagbart. I beslutet uttalar JO att OC-sprej innebär att ett betydande mått av våld utövas och att det i princip inte finns något rättsligt utrymme att använda OC-sprej för att förmå en enskild att följa en uppmaning från polisen när, som fallet var här, den enskilde inte riktar något våld eller hot om våld mot polisen eller någon annan. JO anser att det borde ha varit möjligt att genomföra omhändertagandet av mannen på något annat sätt och att det inte var försvarligt att använda OC-sprej. JO kritiserar den polis som beslutade att mannen skulle omhändertas enligt LOB och vid ingripandet använde våld i form av OC-sprej. JO kritiserar även den polis som utförde förmansprövningen på polisstationen för brister i prövningen av omhändertagandet och i den löpande prövningen av förutsättningarna för frigivande. Polismyndigheten kritiseras för brister i dokumentationen.

text: Bakgrund

text: Natten mellan den 21 och 22 juni 2019 omhändertogs AA av polisen utanför en krog i Uppsala. Av Polismyndighetens handlingar i ärendet framgår bl.a. följande.

text: I samband med att polisen pratade med en person som hade ställt sig i vägen för en polisbil lade AA sig i samtalet. Polisassistenten BB bad AA att backa men AA spjärnade emot, motsatte sig polisens uppmaningar och vägrade på begäran att identifiera sig. Fler personer lade sig i ingripandet, och AA lades ned på

text: marken och uppmanades att ta fram sina händer för att han skulle kunna beläggas med handfängsel. AA vägrade att göra detta trots flera uppmaningar. BB använde OC-sprej mot AA, vilket ledde till att AA slutade att göra motstånd och kunde beläggas med handfängsel.

text: AA upplevdes som påverkad av alkohol, och BB beslutade att han skulle omhändertas enligt lagen om omhändertagande av berusade personer m.m. (LOB). I protokollet över ingripandet anges att AA kunde antas utgöra en fara för sig själv eller för annan. På polisstationen förmansprövade stationsbefälet poliskommissarien CC omhändertagandet och beslutade att det skulle bestå. AA sattes in i arresten och frigavs cirka sex och en halv timmar efter ingripandet.

text: Anmälan

text: I en anmälan, som kom in till JO den 24 juni 2019, förde AA fram klagomål mot Polismyndigheten. Han var kritisk till polisens agerande och förde bl.a. fram att polisen omhändertagit honom trots att han inte var berusad och använt OC-sprej mot honom utan att det var befogat.

text: AA kompletterade sin anmälan med tre filmsekvenser från ingripandet. Av filmerna framgår i huvudsak följande.

text: Två poliser håller AA intill en vägg och begär att han ska identifiera sig. AA försöker komma ur greppet och ifrågasätter vilket lagligt stöd polisen har för att stoppa honom och kräva honom på legitimation. En polis tar fram OC-sprej och AA frågar om polisen ska spreja honom. Några andra poliser beordrar övriga personer på platsen att backa, och poliserna som håller i AA tvingar ned honom på marken. AA skriker bl.a. att polisen inte kan reglerna. Polisen tar på nytt fram OC-sprej, och kort därefter skriker AA, som sedan beläggs med handfängsel och förs bort i en polisbil.

text: Utredning

text: Polismyndigheten (juristen DD) yttrade sig över anmälan den 2 december 2019. Inför yttrandet hade berörda befattningshavare fått tillfälle att lämna upplysningar. Yttrandet finns tillgängligt hos JO.

text: Polismyndigheten redogjorde för följande rättsliga reglering.

text: Enligt

text: 1 § första stycket

text: LOB får den som anträffas så berusad av alkoholdrycker eller annat berusningsmedel att han inte kan ta hand om sig själv eller annars utgör en fara för sig själv eller för någon annan omhändertas av en polisman. Ett omhändertagande enligt

text: 1 §

text: LOB förutsätter en tämligen höggradig berusning. Om personen inte är vad man brukar kalla redlöst berusad – dvs. ur stånd att ta hand om sig själv – krävs det att han kan antas utgöra en fara för sig själv eller annan, t.ex. i trafiksammanhang. För att detta ska kunna konstateras måste berusningen framgå på ett påtagligt sätt såsom exempelvis genom att personen saknar förmåga att behärska sina kroppsrörelser. Att en berusad person är otrevlig eller uppträder provocerande mot polisen innebär inte i sig att denne inte kan ta hand om sig själv eller annars utgör en fara för sig själv eller för någon annan.

text: Enligt

text: 5 §

text: LOB ska en polisman som har omhändertagit någon enligt denna lag så skyndsamt som möjligt anmäla åtgärden till sin förman. Har omhändertagandet inte redan upphört ska förmannen omedelbart pröva om åtgärden ska bestå. Syftet med förmansprövning är att säkerställa den enskildes rättssäkerhet genom att frågan om ett fortsatt omhändertagande alltid bedöms av någon annan än den som har verkställt åtgärden. Det finns inte någon uttrycklig bestämmelse som ger en polis en generell befogenhet att fråga en person om hans eller hennes identitet. Om det är nödvändigt för att fullgöra en tjänsteuppgift anses dock en polis få fråga en person om hans eller hennes namn eller hemvist. En skyldighet för en enskild att besvara en sådan fråga och rätt för polisen att använda tvångsmedel för att fastställa någons identitet finns endast i de fall som anges i lag. – – –

text: Av

text: 8 § polislagen

text: framgår att en polisman som har att verkställa en tjänsteuppgift skall under iakttagande av vad som föreskrivs i lag eller annan författning ingripa på ett sätt som är försvarligt med hänsyn till åtgärdens syfte och övriga omständigheter. Måste tvång tillgripas, skall detta ske endast i den form och den utsträckning som behövs för att det avsedda resultatet skall uppnås. I

text: 10 § polislagen

text: regleras polisens befogenhet att använda våld. Enligt bestämmelsen får en polis, i den mån andra medel är otillräckliga och det med hänsyn till omständigheterna är försvarligt, i vissa situationer använda våld för att genomföra en tjänsteåtgärd. Det gäller bl.a. om polisen möts med våld eller om någon som ska frihetsberövas gör motstånd eller försöker undkomma. Av

text: 10 a § polislagen

text: framgår att en polis som omhändertar eller på annat sätt inskränker någons rörelsefrihet får belägga honom eller henne med fängsel om han eller hon uppträder våldsamt och det är absolut nödvändigt med hänsyn till hans och hennes egen eller någon annans säkerhet till liv eller hälsa. Fängsel får också användas vid transport om det är nödvändigt av säkerhetsskäl. Av 5 § i Rikspolisstyrelsens föreskrifter och allmänna råd om dokumentation enligt

text: och

text: 28 §§

text: polislagen

text: RPSFS 2011:12

text: FAP 100-2) framgår att ett ingripande som innebär användning av fängsel ska dokumenteras på formulär Protokoll över fängselbeläggning (RPS 104.1). Av 14 § i Polismyndighetens föreskrifter och allmänna råd om OC-spray (pepparspray) (

text: PMFS 2016:6

text: , FAP 104-4) framgår bl.a. följande. OC-spray får användas bara om den polisiära uppgiften inte kan lösas på något annat, mindre ingripande, sätt och, bortsett från nöd- och nödvärnssituationer, aldrig utöver vad som stadgas om polismans rätt att använda våld enligt

text: 10 § polislagen

text: . Användandet ska ske med hänsyn tagen till den smärta och det obehag som åtgärden innebär för den som utsätts för sprayen.

text: Polismyndigheten redovisade följande bedömning.

text: Det som framkommer på filmerna i ärendet medger inte någon slutsats om hur AA agerade innan poliserna ingrep mot honom. AA:s agerande vid tillfället synes dock framför allt ha varit en reaktion på att polisen krävde att AA skulle identifiera sig. Det har emellertid genom utredningen inte framkommit att förhållandena var sådana att det med tillämpning av någon bestämmelse i författning har funnits förutsättningar att begära att AA skulle identifiera sig. Att någon har druckit alkohol och uppträder aggressivt innebär inte i sig att förutsättningarna för ett omhändertagande enligt LOB är uppfyllda. Det krävs att berusningsgraden är så framträdande att den enskilde behöver tas om hand av den anledningen. Poliserna har inte redovisat några konkreta uppgifter om AA:s berusningsgrad. Intrycket av filmerna från ingripandet är att AA inte förefaller vara särskilt berusad. Hans tal förefaller exempelvis inte ha varit påverkat av alkoholkonsumtion. Såvitt Polismyndigheten kan bedöma var AA inte påtagligt berusad.

text: Även med beaktande av det bedömningsutrymme som finns i dessa frågor anser myndigheten att utredningen inte visar att omständigheterna var sådana att de gav underlag för slutsatsen att AA på grund av berusning utgjorde en fara för sig själv eller för någon annan på det sätt som avses i

text: 1 §

text: LOB. Därmed saknades grund att omhänderta honom för berusning. […] Förmansprövning gjordes av poliskommissarie CC. Han har förklarat att han inte minns det aktuella omhändertagandet. Utredningen visar inte vilka överväganden som han gjorde vid bedömningen av om det var motiverat med ett fortsatt omhändertagande. Det framgår inte heller vilka fortlöpande överväganden som gjordes av förutsättningarna för frigivning av AA. Det har inte kommit fram något i utredningen som motiverar varför omhändertagandet pågick i över sex timmar, vilket är en allvarlig brist. Av utredningen framgår att poliserna använde våld i samband med omhändertagandet av AA. Det har framkommit att AA ifrågasatte polisens ingripande, vägrade att lyda polismans tillsägelse och till viss del spjärnade emot under ingripandet. Utredningen får tolkas på det sättet att poliserna har använt våld i syfte att verkställa ett omhändertagande enligt LOB och att AA fick flera tillfällen att efterkomma polisens tillsägelser innan våld i form av nedläggning på marken tillgreps. Polismyndigheten anser mot bakgrund av AA:s eget agerande vid ingripandet att det våld som användes, under de givna förutsättningarna, i allt väsentligt var förenligt med de lagstadgade krav och principer som gäller för polisens våldsanvändning. Denna uppfattning styrks av att åklagare har prövat de åtgärder som vidtogs och funnit att några brott inte begåtts. Det kan dock ifrågasättas om omständigheterna var sådana att det var försvarligt att använda OC-spray på det sätt som skett.

text: AA kommenterade Polismyndighetens yttrande i en skrivelse som kom in till JO den 30 december 2019.

text: Bedömning

text: Granskningens inriktning och rättslig reglering Jag har begränsat min granskning till omhändertagandet av AA enligt LOB och till användandet av OC-sprej vid ingripandet. Jag går därför inte in på några andra frågor.

text: Den rättsliga reglering som Polismyndigheten har redovisat är relevant i sammanhanget, och jag hänvisar till den. Jag vill dock även nämna följande.

text: Vid ett omhändertagande enligt LOB ska man se till att åtgärden inte orsakar den omhändertagne större olägenhet än som är oundviklig med hänsyn till åtgärdens syfte eller väcker onödig uppmärksamhet (se

text: 2 §

text: LOB). Den omhändertagne ska friges så snart det kan ske utan men för honom eller henne själv och det inte längre finns skäl för omhändertagande (se

text: 7 § tredje stycket

text: LOB).

text: I fråga om användning av OC-sprej har Polismyndigheten redogjort för första stycket av 14 § i myndighetens föreskrifter och allmänna råd om OC-spray. Det finns skäl att även nämna fjärde stycket i bestämmelsen. Där föreskrivs att OC-sprej ska användas med stor restriktivitet mot personer som utövar motstånd enbart genom att hålla sig fast i en annan person eller ett föremål eller spjärna emot med ben eller armar.

text: Omhändertagandet enligt LOB saknade rättslig grund När det gäller de uppgifter om omhändertagandet som de ingripande poliserna lämnat kan jag inledningsvis konstatera att ingen av dem redovisat några konkreta omständigheter som tyder på att AA var så berusad som ett omhändertagande enligt LOB förutsätter. Filmerna ger inte intrycket att AA var särskilt berusad. På vilket sätt som AA skulle kunna utgöra en fara för sig själv eller för någon annan har över huvud taget inte berörts. Det finns inte heller något i utredningen i övrigt som tyder på att det fanns en sådan fara.

text: Vid en bedömning i efterhand om det funnits förutsättningar för ett polisingripande finns det skäl att vara försiktig. Omständigheterna för den ingripande polisen kan i ingripandesituationen ha tett sig annorlunda än vad som kan anses framgå senare. Det finns normalt sett också ett utrymme att göra olika bedömningar utan att någon av dem kan sägas vara direkt fel.

text: Även när jag beaktar den försiktighet som således är påkallad är det min bedömning att det får anses klart att det inte fanns någon grund för att omhänderta AA enligt LOB. BB:s bedömning i fråga om förutsättningarna för omhändertagandet kan inte anses ligga inom ramen för vad som är godtagbart.

text: Förmansprövningen och längden av omhändertagandet Förmansprövningen fyller som Polismyndigheten uttalat en viktig rättssäkerhetsfunktion. Det är därför viktigt att förmannen är omsorgsfull och noggrann vid prövningen och ser till att skaffa sig ett fullgott underlag för sin bedömning. Självklart ska förmannen göra en egen bedömning av de omständigheter som lagts till grund för omhändertagandet och inte enbart förlita sig på de ingripande polisernas bedömningar och slutsatser. (Se JO:s beslut den 26 februari 2019, dnr

text: , och den 31 mars 2021, dnr 2592-2019 och 2593-2019.)

text: Förmansprövningen gjordes av stationsbefälet CC. Det finns ingen dokumentation över prövningen, och CC har inte kunnat erinra sig händelsen.

text: Med anledning av JO:s utredning har CC lämnat en generell beskrivning av hur förmansprövningar enligt LOB går till. Av denna beskrivning framgår bl.a. att man enligt CC:s uppfattning aldrig dokumenterar ett beslut om att ett omhändertagande ska bestå, de omständigheter som läggs till grund för ett sådant beslut och vilka fortlöpande överväganden som görs av förutsättningarna för frigivande. Han har även poängterat att ett omhändertagande kan bestå i åtta timmar men normalt varar i sex timmar.

text: Jag har redan konstaterat att det får anses klart att det saknades grund för att omhänderta AA. Det är min bedömning att en omsorgsfullt och noggrant utförd förmansprövning borde ha lett till att AA släpptes. Jag kan därför inte komma till någon annan slutsats än att CC inte levde upp till kraven på hur en förmansprövning ska utföras. Det är vidare mycket anmärkningsvärt att omhändertagandet fortsatte i över sex timmar.

text: CC:s beskrivning av hur förmansprövningar och fortlöpande överväganden om frigivande hanteras och att de inte dokumenteras är oroväckande och ger intryck av att det på vissa håll inom Polismyndigheten inte finns tillräcklig kunskap om innehållet i gällande rätt.

text: Jag utreder för närvarande frågor om förmansprövningar enligt LOB inom ramen för ett initiativärende mot Polismyndigheten (dnr 1748-2020). Mot den bakgrunden lämnar jag frågan om vad som krävs av förmannen med ett konstaterande att förmannens iakttagelser och de bedömningar som görs av ett omhändertagande och om det ska bestå, självfallet ska dokumenteras (se

text: 27 § polislagen

text: och mitt protokoll i ärendet med dnr 7079-2019).

text: Användningen av OC-sprej hade inte stöd i

text: 10 § polislagen

text: BB har med anledning av utredningen i JO:s ärende uppgett att han flera gånger bad AA slappna av och ta fram sin legitimation och att han, när AA inte gjorde det, tog fram sin OC-sprej och höll den framför AA. BB har vidare förklarat att han, efter ytterligare diskussion, drog ned AA på marken och uppmanade honom att ta fram armarna. När AA inte gjorde det har BB uppgett att han använde OC-sprej mot AA, vilket ledde till att AA slappnade av i sina armar och kunde beläggas med handfängsel.

text: BB:s redogörelse för ingripandet mot AA kan uppfattas som att det var det förhållandet att AA inte ville uppge sin identitet som ledde till att BB bestämde sig för att ingripa mot AA med den händelseutveckling och våldsanvändning som därefter följde. Jag vill i denna del säga att jag instämmer med Polismyndigheten om att det inte fanns förutsättningar för BB att kräva att AA skulle identifiera sig. Jag noterar också att BB i sin redogörelse uppgett att AA omhändertogs på polisstationen. Detta kan uppfattas som att beslutet att AA skulle omhändertas fattades först efter ingripandet.

text: Mot den redovisade bakgrunden kan man få intrycket att BB till en början inte hade helt klart för sig på vilken grund ingripandet gjordes och vilken tjänsteåtgärd han skulle verkställa genom sin våldsanvändning. Om det var på det sättet är det naturligtvis oacceptabelt.

text: Mina fortsatta överväganden gör jag dock med utgångspunkt i att BB avsåg att omhänderta AA med stöd av LOB.

text: Det kan i och för sig vara tillåtet för en polis att använda våld i samband med ett omhändertagande enligt LOB. En förutsättning är dock att andra medel är otillräckliga och våldet med hänsyn till omständigheterna är försvarligt samt att den som ska omhändertas försöker undkomma eller att polisen möts av motstånd (se

text: 10 § första stycket 2 polislagen

text: ). Med motstånd avses här även s.k. passivt motstånd när någon spjärnar emot eller förhåller sig helt passiv och med sin kroppstyngd försvårar ett omhändertagande.

text: Även enligt de allmänna principerna för ett polisingripande gäller att ingripandet ska göras på ett sätt som är försvarligt med hänsyn till åtgärdens syfte och övriga omständigheter. Om tvång måste tillgripas, ska det ske endast i den utsträckning som behövs för att uppnå det avsedda resultatet. (Se

text: 8 § första stycket polislagen

text: .) Både

text: och

text: 10 §§

text: polislagen

text: ger uttryck för behovs- och proportionalitetsprinciperna.

text: Av utredningen framgår att BB och en kollega till honom höll fast AA på marken när OC-sprejen användes. Även om AA ifrågasatte polisens agerande och inte var medgörlig framstår det inte som att han uppträdde särskilt aggressivt eller utåtagerande. Det fanns även ytterligare poliser på platsen som hade kunnat bistå BB och hans kollega.

text: Användning av OC-sprej innebär att ett betydande mått av våld utövas. I en sådan situation som är aktuell här, där den enskilde inte riktar något våld eller hot om våld mot polisen eller någon annan, finns det enligt min mening i princip inget rättsligt utrymme att använda OC-sprej för att förmå den enskilde att följa en uppmaning från polisen.

text: Polisen hade kontroll över AA, och det motstånd som han uppvisade var inte av något våldsamt slag. Det borde därmed ha varit fullt möjligt att genomföra omhändertagandet på något annat sätt än att använda OC-sprej. Andra medel att åstadkomma det avsedda resultatet hade alltså varit tillräckliga. I den situationen var det självfallet inte heller försvarligt att använda OC-sprej mot AA.

text: BB:s våldsanvändning gick alltså utöver vad som är tillåtet enligt

text: 10 § polislagen

text: Kritik BB kritiseras för att han utan grund omhändertog AA enligt LOB. BB kritiseras också för att han i samband med ingripandet använde våld i form av OC-sprej som gick utöver vad som är tillåtet enligt

text: 10 § polislagen

text: . Jag ser allvarligt på det inträffade.

text: CC kritiseras för bristerna vid sin förmansprövning av omhändertagandet och bristerna i den löpande prövningen av förutsättningarna för frigivning av AA. När det gäller bristerna i dokumentationen av prövningarna framstår dessa mer som ett strukturellt problem. I den delen riktar jag därför min kritik mot Polismyndigheten.

text: Ärendet avslutas.


avgjordAv: Justitieombudsmannen Cecilia Renfors

title: Kritik mot Kultur- och fritidsnämnden i Falköpings kommun för handläggningen av en lånebegäran vid Falköpings bibliotek och för riktlinjer som står i strid med bibliotekslagen och 1 kap. 9 § regeringsformen

sammanfattning: En person begärde att få låna boken Världsmästarna: när Sverige blev mångkulturellt vid Falköpings bibliotek. Biblioteket beslutade att varken köpa in eller fjärrlåna boken med hänvisning till att den är främlingsfientlig och brister i vederhäftighet. Personen vände sig till Kultur- och fritidsnämnden i Falköpings kommun. Nämnden hänvisade till bibliotekets medieplan och förklarade att personalen på biblioteket har nämndens förtroende att besluta om inköp och fjärrlån. I medieplanen anges bl.a. att värderingar är den viktigaste faktorn vid kvalitetsbedömningen av en bok. I yttrandet till JO anförde nämnden att anledningen till att värderingar tillmäts sådan vikt i riktlinjerna är att man vill säkerställa att en låntagare inte får sina mänskliga rättigheter kränkta genom att läsa lånad litteratur. JO konstaterar att ett folkbibliotek varken kan eller ska tillhandahålla alla böcker och att ett urval måste göras. Urvalet ska ske med utgångspunkt i det demokratiuppdrag som folkbiblioteken har och som innebär att de genom ett allsidigt och kvalitativt utbud ska bidra till kunskapsförmedling och fri åsiktsbildning utan inskränkningar utifrån ideologiska, politiska eller religiösa utgångspunkter. JO uttalar att biblioteken i sitt urval självklart inte behöver förhålla sig neutrala till brister i den vetenskapliga kvaliteten eller rena sakfel i en bok. Så länge ett yttrande inte är brottsligt finns det däremot inte något utrymme för ett folkbibliotek att ta hänsyn till de värderingar och åsikter som förs fram. Ett urval som sker på sådan grund står i direkt strid med bibliotekslagens krav på allsidighet och fri åsiktsbildning och är inte heller förenligt med objektivitetsprincipen i 1 kap. 9 § regeringsformen. JO uttalar vidare att yttrandefriheten innebär att det får föras fram åsikter och påståenden som inte är i enlighet med principen om alla människors lika värde eller andra grundläggande principer för en demokrati, så länge uttalandena inte är brottsliga. Att ett bibliotek tillhandahåller en bok med sådant innehåll kan inte i rättslig mening anses kränka låntagarnas eller andras mänskliga rättigheter. Grundtanken i en demokrati är att uttalandena kan bemötas av dem som har en annan uppfattning. JO konstaterar att beslutet att avslå lånebegäran med hänvisning till bl.a. värderingar samt det som sägs i riktlinjerna om att värderingar ska beaktas vid kvalitetsbedömningen inte är förenligt med bibliotekslagens och regeringsformens krav på objektivitet. Nämnden kritiseras för detta.

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO förde AA fram klagomål mot Kultur- och fritidsnämnden i Falköpings kommun (nämnden). Han var kritisk till handläggningen av hans begäran hos Falköpings bibliotek om att få låna boken Världsmästarna: när Sverige blev mångkulturellt (nedan kallad Världsmästarna), utgiven under pseudonymen Julia Caesar. Han ansåg att biblioteket och nämnden brutit mot

text: regeringsformens

text: krav på saklighet och opartiskhet när de inte tillhandahöll boken, som fanns på många andra bibliotek i Sverige.

text: Bakgrund

text: Falköpings bibliotek har sedan 2004 en medieplan, som har godkänts av nämnden. I medieplanen (som senast uppdaterades 2009) anges bl.a. följande.

text: 4.2 Kvalitet

text: Biblioteket ska tillhandahålla ett urval av både den populära, mycket efterfrågade litteraturen, och den smalare, mindre efterfrågade litteraturen. I inköpsarbetet kan kvalitet bedömas ur olika aspekter. Litterär kvalitet handlar om personskildring, miljö, språk m.m. Värderingar kan handla om könsroller, främlingsfientlighet, rasism och liknande. Vederhäftighet handlar t.ex. om tillförlitlighet och aktualitet. Bland dessa faktorer anser vi värderingar vara viktigast.

text: Folkbiblioteket kan inte tillhandahålla medier som glorifierar eller propagerar för våld, rasism, sexism eller annat som strider mot FN:s deklaration om de mänskliga rättigheterna.

text: Vi kan avslå inköpsförslag om de inte motsvarar våra kvalitetskrav. – – –

text: 5.4 Fjärrlån

text: Fjärrlån är till för att komplettera det egna beståndet med material som efterfrågas en enstaka gång eller som inte längre går att köpa. Varje fjärrlån ska betraktas som ett inköpsförslag i synnerhet om  det är en ny bok  boken fjärrlånats en gång tidigare (talböcker kan lånas in oftare)  om det är en svensk skönlitterär bok (vi lånar endast in äldre och/eller smal skönlitteratur)  om boken kan anses vara av allmänt intresse.

text: Vi fjärrlånar inte böcker som vi har valt bort av kvalitetsskäl (undantag talböcker). [– – –]

text: Falköpings bibliotek beslutade 2011 att inte köpa in eller fjärrlåna Världsmästarna, med hänvisning till att boken inte uppfyllde de kvalitetskrav som framgår av medieplanen.

text: I januari 2016 bad AA Falköpings bibliotek att köpa in eller fjärrlåna Världsmästarna. Biblioteket, genom dess bibliotekschef, gjorde en omprövning

text: av beslutet från 2011 och avslog AA:s begäran med motiveringen att boken inte lever upp till de kvalitetskriterier som fastställts i medieplanen för anskaffande av litteratur till biblioteket.

text: AA begärde att nämnden skulle ändra beslutet. I februari 2016 förklarade nämnden att avdelningschefen och personalen på Falköpings bibliotek har nämndens förtroende att besluta om inköp och fjärrlån och avslog AA:s begäran. Som skäl för avslagsbeslutet hänvisade nämnden till sitt tidigare beslut från 2011 och bibliotekets medieplan, särskilt avsnittet om kvalitet.

text: Utredning

text: JO anmodade Kultur- och fritidsnämnden i Falköpings kommun att yttra sig. Yttrandet skulle innehålla en redogörelse för handläggningen och en bedömning av denna, särskilt i förhållande till bestämmelserna i

text: 1 kap. 9 § regeringsformen

text: samt

text: och

text: 6 §§

text: bibliotekslagen

text: . Nämnden skulle även redovisa sin bedömning av hur medieplanen förhåller sig till dessa bestämmelser.

text: Nämnden har förtydligat att skälen för bibliotekets avslagsbeslut var att boken varken ansågs uppfylla kriteriet i medieplanen om värderingar, eftersom den bedömdes vara främlingsfientlig, eller kravet på vederhäftighet, då den saknade källhänvisningar till olika påståenden som inte presenterats som författarens antaganden utan som vedertagna sanningar.

text: Nämnden redovisade följande bedömning.

text: Kultur- och fritidsnämndens inköp av litteratur och annan media sker utifrån

text: bibliotekslagen

text: , en politiskt beslutad biblioteksplan och medieplan. Medieplanen gäller sedan 2004 som stöd och hjälp när det gäller inköp, gallring, magasinering, kvalitet, exponering m.m. vid mediehantering. Medieplanen är godkänd av kultur- och fritidsnämnden den 11 november 2003 (diarienummer 2003/81 880). Biblioteken ska enligt

text: 2 § bibliotekslagen

text: ”verka för det demokratiska samhällets utveckling genom att bidra till kunskapsförmedling och fri åsiktsbildning. Biblioteken ska vidare främja litteraturens ställning och intresset för bildning, upplysning, utbildning och forskning samt kulturell verksamhet i övrigt. Biblioteksverksamhet ska finnas tillgänglig för alla.” Kultur- och fritidsnämnden har vid bedrivandet av sin verksamhet att förhålla sig till den budget som kommunfullmäktige fastställt för dess verksamhet. Av

text: 6 § bibliotekslagen

text: framgår att biblioteket ska vara tillgängligt för alla och anpassade till användarnas behov. Bibliotekets utbud av medier och tjänster ska präglas av allsidighet och kvalitet. Enligt förarbeten till lagen framgår att begreppet kvalitet innebär bland annat att folkbiblioteken ska göra ett aktivt urval baserat på kvalitetskriterier när de planerar bland annat inköp. Detta görs av kultur- och fritidsnämnden och kvalitetskriterierna har nämnden fastställt i sin medieplan. Genom att följa dessa kvalitetskriterier säkerställer nämnden förutom att

text: bibliotekslagen

text: följs även att

text: regeringsformens

text: krav på att iaktta allas likhet inför lagen samt den saklighet och opartiskhet som framgår av

text: 1 kap. 9 § regeringsformen

text: . Nämnden kan inte tillhandahålla all den litteratur som finns tillgänglig på marknaden, det ryms inte inom nämndens budget. Nämnden prioriterar dessutom vissa målgrupper, exempelvis barn och ungdomar, men nämndens bedömning är att detta inte står i strid med ovan nämnda lagar.

text: När ett inköpsförslag kommer in läggs det i bibliotekssystemet för ställningstagande till om litteraturen ska köpas in eller fjärrlånas. Som

text: bibliotekslagen

text: anger krävs att litteraturen håller en viss kvalitet för att nämnden ska köpa in den. En kvalitetsbedömning görs då utifrån de kriterier som framgår av medieplanen. Personalen på biblioteket har inte möjlighet att själv läsa all litteratur som finns på marknaden. Därför används i första hand en nationell prenumerationstjänst, BTJ Inköpsvägledning, som hjälp vid bedömningen av kvalitetskraven. Deras tjänst bygger på 1000 oberoende lektörer som skriver recensioner för dem. Lektörernas recensioner faktagranskas av redaktörerna på BTJ innan de publiceras. Personalen på biblioteket använder sig av dessa recensioner men även av andra källor och recensioner för att få ett brett underlag för bedömningen. Att använda sig av recensioner är ett vedertaget sätt att kvalitetspröva som används av biblioteken i allmänhet. Nämnden vill påstå att genom att använda andras recensioner säkerställs i högre grad att prövningen sker på ett opartiskt och sakligt sätt. Vid prövningen bedöms kvalitet enligt olika kriterier, dels litterär kvalitet vilket handlar om personskildring, miljö och språk m.m., dels värderingar vilken handlar om könsroller, främlingsfientlighet, rasism och liknande, dels vederhäftighet vilket handlar om exempelvis tillförlitlighet och aktualitet. Bland dessa kvalitetsfaktorer framgår i medieplanen att värderingar är viktigast. Vidare framgår att folkbiblioteket inte kan tillhandahålla medier som glorifierar eller propagerar för våld, rasism, sexism eller annat som strider mot FN:s deklaration om de mänskliga rättigheterna. Anledningen till att kultur- och fritidsnämnden i medieplanen fastställt att värderingar är det viktigaste kvalitetskriteriet är att nämnden vill vara säker på att en låntagare kan känna sig trygg med att när hen lånar litteratur inte få sina mänskliga rättigheter kränkta genom att läsa den. Detta gäller oavsett om litteraturen är skönlitterär eller en ren faktabok. Det anser nämnden överensstämmer med grundlagen. Det finns undantag för både yttrandefrihet och tryckfrihet exempelvis vad gäller som hets mot folkgrupp och förtal. Kultur- och fritidsnämnden anser inte att kriteriet värderingar innebär att utbudet inskränks ur ideologiska, politiska eller religiösa utgångspunkter. Dock måste denna litteratur, som all övrig litteratur som köps in, uppfylla kravet på kvalitet. Censur innebär att en myndighet ställer upp hinder för tillverkning och distribution. Det är inte något nämnden gör, varken i aktuellt fall eller annars. Medieplanen skrevs dock år 2004 och reviderades år 2009 och den rådande samhällsuppfattningen och debatten kring vad som ska anses vara kränkningar och vad människor ska tåla på många sätt har ändrats sedan dess. Av medieplanen framgår i punkten 5.4 att biblioteket inte fjärrlånar böcker som har valts bort av kvalitetsskäl. Enligt nämndens uppfattning framgår det inte av

text: bibliotekslagen

text: att låntagare ska ha en absolut rättighet att fjärrlåna all litteratur. Det ska ses som en tjänst som biblioteket tillhandahåller. Av

text: 6 § bibliotekslagen

text: framgår att utbudet ska präglas av kvalitet och detta menar nämnden är oavsett om litteraturen finns fysiskt på plats i biblioteket eller tillhandahålls genom tjänsten fjärrlån.

text: Bibliotekslagens

text: krav på kvalitet ska vara uppfyllt. Nämnden anser därmed att den har fog för att neka fjärrlån som inte uppfyller kvalitetsskälen. Kultur- och fritidsnämnden vill slutligen påpeka att den håller på med ett arbete att se över medieplanen.

text: Rättsliga utgångspunkter

text: Yttrande- och informationsfrihet samt censurförbud Det svenska statsskicket vilar på principen att den offentliga makten utgår från folket, vilken i sin tur bygger på fri åsiktsbildning samt allmän och lika rösträtt (se

text: 1 kap. 1 § regeringsformen

text: , RF).

text: Var och en är gentemot det allmänna tillförsäkrad bl.a. yttrandefrihet och informationsfrihet. Med yttrandefrihet avses frihet att i bl.a. skrift meddela

text: upplysningar samt uttrycka tankar, åsikter och känslor. Informationsfriheten innebär en rätt att inhämta och ta emot upplysningar samt i övrigt ta del av andras yttranden. (Se 2 kap. 1 § första stycket 1 och 2 RF.) Däremot innefattar informationsfriheten ingen skyldighet för det allmänna att lämna information. Den innebär alltså inte något åliggande för det allmänna biblioteksväsendet att köpa eller låna in begärd litteratur. (Se JO:s beslut den 9 januari 1998, dnr

text: .) Yttrandefriheten och informationsfriheten får begränsas genom lag, bl.a. med hänsyn till allmän ordning och säkerhet, enskildas anseende eller förebyggandet och beivrandet av brott. Begränsningen får aldrig gå utöver vad som är nödvändigt med hänsyn till det ändamål som har föranlett den och inte heller sträcka sig så långt att den utgör ett hot mot den fria åsiktsbildningen. (Se 2 kap. 20–21 och 23 §§ RF.)

text: Det är förbjudet för en myndighet att på grund av en skrifts innehåll, genom åtgärder som inte är tillåtna enligt

text: tryckfrihetsförordningen

text: (TF), hindra tryckning eller utgivning av skriften eller dess spridning bland allmänheten (se

text: 1 kap. 2 § andra stycket

text: TF). Ett motsvarande förbud som gäller tekniska upptagningar finns i

text: 1 kap. 3 § yttrandefrihetsgrundlagen

text: . Censurförbudet innebär dock inte att en institution som drivs och bekostas av det allmänna är tvungen att tillhandahålla redan spritt material. Förbudet träffar därför i princip inte bibliotekens verksamhet (se Justitiekanslerns, JK, beslut den 28 november 2002, dnr

text: , och den 20 mars 2003, dnr

text: Objektivitetsprincipen Förvaltningsmyndigheter ska beakta allas likhet inför lagen samt iaktta saklighet och opartiskhet i sin verksamhet (se

text: 1 kap. 9 §

text: RF). Bestämmelsen ger uttryck för en allmängiltig offentligrättslig objektivitetsprincip som innebär att myndigheter inte får låta sig vägledas av andra intressen än de som myndigheten ska tillgodose, eller ta hänsyn till ovidkommande omständigheter. Det är inte tillräckligt att myndigheter rent faktiskt iakttar saklighet och opartiskhet i sin verksamhet. De bör även agera på ett sätt som inte ger intryck av att de är osakliga eller partiska (se JO 2016/17 s. 671, dnr

text: , samt Bull och Sterzel,

text: Regeringsformen

text: – en kommentar, tredje upplagan, s. 54).

text: Av JK:s och JO:s praxis framgår att det som utgångspunkt inte är förenligt med

text: 1 kap. 9 §

text: RF att en myndighet grundar ett beslut på de åsikter som den eller det som är föremål för myndighetens bedömning ger – eller förväntas ge – uttryck för. JK har t.ex. ansett det strida mot

text: regeringsformens

text: krav på saklighet och opartiskhet samt mot grunderna för yttrandefriheten att utestänga en konstnär från att delta i en utställning med hänvisning till innehållet i det konstverk som han ville ställa ut (se JK:s beslut den 5 maj 2008, dnr

text: ). Regler om vilka budskap som får spridas i lokaler där det allmänna svarar för verksamheten får inte diskriminera mellan olika enskilda framställningar på grund av budskapets innehåll (se JO 2010/11 s. 619 I, dnr 1248-2008). Ett bibliotek får inte låta det förväntade innehållet i en föreläsning ligga till grund för ett beslut att inte upplåta bibliotekets lokaler för ändamålet (se JO 2016/17

text: s. 671). JO har vidare uttalat att en bedömning av om ett politiskt parti ska ges tillträde till en skola inte får göras beroende av vilka åsikter som partiet kan förväntas föra fram (se t.ex. JO 2016/17 s. 610, dnr

text: , och JO 2013/14 s. 546, dnr

text: När det gäller utlåning vid bibliotek har JO tidigare, med hänvisning till

text: 1 kap. 9 §

text: RF, uttalat att principerna om objektivitet och likabehandling är tillämpliga då ett folkbibliotek eller ett annat allmänt bibliotek tar ställning till en begäran från en enskild om att få ta del av en skrift som ingår i bibliotekets bokbestånd eller begär att få ett fjärrlån förmedlat. Det är inte acceptabelt att i en sådan situation göra åtskillnad på vuxna låntagare genom att viss i och för sig tillgänglig litteratur endast tillhandahålls eller fjärrlånas åt personer som kan visa att de har ”rätt” åsikter eller tillräckliga kunskaper i ett visst ämne (se JO 1998/99 s. 534, dnr

text: , se också JO:s beslut den 9 januari 1998, dnr

text: Folkbibliotekens uppgift m.m. År 2014 trädde en ny bibliotekslag i kraft. Enligt

text: 2 § bibliotekslagen

text: ska biblioteken i det allmänna biblioteksväsendet verka för det demokratiska samhällets utveckling genom att bidra till kunskapsförmedling och fri åsiktsbildning.

text: I förarbetena till bestämmelsen anges att grunden för det allmännas stöd till biblioteksväsendet finns i övertygelsen att demokratin fördjupas genom att välinformerade individer får bättre möjligheter till insyn, inflytande och deltagande i den demokratiska processen. Demokratin befästs och fördjupas genom att individer får ökad kunskap och goda förutsättningar för ett fritt åsiktsutbyte och diskussioner om gemensamma angelägenheter. I propositionen framhålls att uppgiften att bidra till fri åsiktsbildning understryker betydelsen av att biblioteken intar en neutral hållning i förhållande till den information som tillhandahålls. Vidare anges att bestämmelsen innebär att verksamheten ska präglas av öppenhet för olika perspektiv och stå fri från censur och andra hindrande åtgärder samt att yttrandefriheten är den grund som den fria åsiktsbildningen vilar på. (Se

text: prop. 2012/13:147 s. 13

text: I

text: bibliotekslagen

text: anges att varje kommun ska ha folkbibliotek och att dessa ska vara tillgängliga för alla och anpassade efter användarnas behov. Utbudet av medier och tjänster ska präglas av allsidighet och kvalitet. (Se

text: 6 § bibliotekslagen

text: .) I förarbetena konstateras att bestämmelsen i någon mån inskränker den kommunala självstyrelsen, vilket dock bedömdes som godtagbart (

text: a. prop. s. 51

text: f.).

text: Begreppet kvalitet innebär enligt förarbetena bl.a. att folkbiblioteken ska göra ett aktivt urval baserat på kvalitetskriterier, t.ex. när de planerar inköp. Innebörden av kravet på allsidighet är bl.a. att utbudet ska vara allsidigt sammansatt och inte inskränkas utifrån ideologiska, politiska eller religiösa utgångspunkter. Det framhålls att frågan om utbud är betydelsefull av flera skäl,

text: inte minst eftersom den rör förutsättningarna för det offentliga samtalet och allas möjlighet att få tillgång till information. Att olika åsikter och framställningar ges utrymme i det informationsutbud som biblioteken tillhandahåller ger användarna möjlighet att på egen hand bilda sig en informerad uppfattning i omdiskuterade frågor. (A. prop. s. 21–22 och 56.)

text: Bedömning

text: Utgångspunkter Ett folkbibliotek kan inte – och ska inte – tillhandahålla alla böcker. Det är förutsatt i

text: bibliotekslagen

text: att ett urval måste göras. Av förarbetena till lagen framgår att urvalet ska göras med utgångspunkt i det demokratiuppdrag folkbiblioteken har och som syftar till att bidra till kunskapsförmedling och fri åsiktsbildning genom ett allsidigt och kvalitativt utbud. Det framhålls särskilt att de allmänna biblioteken ska förhålla sig neutrala till den information de tillhandahåller och att folkbiblioteken som utgångspunkt inte får inskränka sitt medieutbud utifrån ideologiska, politiska eller religiösa utgångspunkter.

text: De principer för urvalet av böcker och andra medier som slås fast i

text: bibliotekslagen

text: får ses som ett utflöde av de krav på det allmännas agerande som följer av objektivitetsprincipen i

text: 1 kap. 9 §

text: RF och principerna om yttrande- och informationsfrihet i

text: regeringsformen

text: Det är inte en uppgift för JO att bedöma kvaliteten på böcker. Min utredning har alltså inte avsett frågan om Världsmästarna borde ha köpts in eller fjärrlånats, utan granskningen har avsett dels frågan om Falköpings bibliotek hanterade AA:s lånebegäran med iakttagande av de krav på objektivitet som gäller i verksamheten, dels bibliotekets riktlinjer för inköp. Jag vill också framhålla att jag inte ser det som min uppgift att ha synpunkter på det utbud ett enskilt bibliotek väljer att tillhandahålla, om inte alldeles särskilda omständigheter skulle ge anledning till det.

text: Som framgått ovan grundas det allmänna biblioteksväsendet på övertygelsen att demokratin fördjupas genom att människor får ökad kunskap och därmed goda förutsättningar för ett fritt åsiktsutbyte. Den närmare innebörden av folkbibliotekens uppdrag att förmedla kunskap ser säkerligen olika ut beroende på vilken slags litteratur det är fråga om. Det framstår som naturligt att olika krav måste ställas på skönlitteratur och annan litteratur. När det gäller annan litteratur än skönlitteratur är den granskning av en boks vederhäftighet som görs vid biblioteken viktig för att fullgöra uppdraget att bidra till kunskapsförmedling. Det är enligt min mening självklart att bibliotekens uppgift att bidra till fri åsiktsbildning inte betyder att de ska förhålla sig neutrala till brister i den vetenskapliga kvaliteten hos en faktabok eller till rena sakfel. I

text: bibliotekslagen

text: och förarbetena till den framhålls tvärtom särskilt att utbudet ska präglas av kvalitet.

text: Bibliotekslagen

text: ger emellertid, med det undantag som anges nedan, inte något utrymme för ett folkbibliotek att i det urval som måste göras vid bokinköp beakta de värderingar och åsikter som kommer till uttryck i en bok. Det får därför inte förekomma att biblioteket avstår från att köpa in en bok med hänvisning till att den t.ex. förespråkar minskad invandring, ojämlik lönebildning eller avskaffande av den enskilda äganderätten. Ett urval som sker på sådan grund står i direkt strid med

text: bibliotekslagens

text: krav på fri åsiktsbildning och allsidighet. En sådan urvalsgrund är inte heller förenlig med objektivitetsprincipen i

text: 1 kap. 9 §

text: RF.

text: När det gäller debattböcker och liknande böcker kan det i många fall vara svårt att avgöra vad som är en uppgift om ett sakförhållande – som kan vara korrekt eller felaktig – respektive en åsiktsyttring. Bedömningen försvåras ytterligare om författaren i en framställning har vävt ihop sakuppgifter med sina egna åsikter. I sådana fall, när innehållet i en text framstår som en redogörelse för ett sakförhållande, måste det enligt min mening vara möjligt för ett bibliotek att bedöma textens kvalitet med utgångspunkten att det är en faktatext, även om det i själva verket är författarens åsikter som förs fram i texten.

text: En bok kan innehålla yttranden som är brottsliga (t.ex. hets mot folkgrupp, förtal eller uppvigling, se

text: 5 kap. 1 §

text: och

text: 16 kap.

text: och

text: 8 §§

text: brottsbalken

text: och

text: 7 kap. 4 §

text: TF). Ett sådant yttrande kan uttryckas som en åsikt. Att avstå från att köpa in en bok för att den innehåller brottsliga yttranden står inte i strid med objektivitetsprincipen, även om de uttrycks som åsikter (se t.ex. JO 2016/17 s. 661, dnr

text: och

text: , och JO 2010/11 s. 619 I).

text: Min bedömning ovan tar endast sikte på folkbibliotek och inte t.ex. skolbibliotek. Jag behandlar alltså inte den betydelse skolans demokratiska uppdrag och värdegrund (se särskilt

text: 1 kap.

text: 5 §§

text: skollagen

text: ) kan ha för vilka hänsynstaganden som är förenliga med objektivitetsprincipen i skolbibliotekens verksamhet. Handläggningen av AA:s lånebegäran Kultur- och fritidsnämnden i Falköpings kommun har förklarat att beslutet att inte köpa in eller fjärrlåna Världsmästarna grundade sig på att boken inte lever upp till de kvalitetskriterier som fastställts i bibliotekets medieplan. Enligt nämnden uppfyller boken inte kriteriet om värderingar eftersom den bedöms vara främlingsfientlig. Den anses inte heller uppfylla kravet på vederhäftighet då den saknar källhänvisningar till olika påståenden som inte presenteras som författarens antaganden utan som vedertagna sanningar.

text: Som framgått ovan har jag inga synpunkter på att ett folkbibliotek avstår från att köpa in en bok som gör anspråk på eller ger intryck av att förmedla fakta med hänvisning till att den brister i vederhäftighet. Detta gäller givetvis endast under förutsättning att bristerna inte är svepskäl för att välja bort en bok på grund av de åsikter som kommer till uttryck i den (se JO 2016/17 s. 671). Jag kan dock

text: konstatera att biblioteket som skäl för att inte köpa in eller fjärrlåna Världsmästarna även har hänvisat till att boken inte uppfyller det kriterium om värderingar som man ställt upp. Biblioteket har därmed inte levt upp till

text: bibliotekslagens

text: och

text: regeringsformens

text: krav på objektivitet. Kultur- och fritidsnämnden i Falköpings kommun, som svarar för verksamheten vid biblioteket och som dessutom har godkänt det aktuella beslutet, ska kritiseras för detta. Riktlinjerna för inköp För att urvalet vid inköp av böcker och andra medier inte ska komma i konflikt med

text: bibliotekslagens

text: objektivitetskrav är det en fördel om det finns fastställda riktlinjer för hur urvalet ska ske. Sådana riktlinjer innebär också att det blir tydligt för allmänheten och anställda på folkbiblioteken vad som gäller. Riktlinjerna måste vara generella till sin karaktär och får inte – med det undantag som jag har redogjort för ovan – vara ägnade att leda till att enskilda verk väljs bort på grund av de åsikter som kommer till uttryck i dem. (Se JO 2016/17 s. 671 och där gjorda hänvisningar.)

text: Av de riktlinjer som Falköpings bibliotek har i sin medieplan framgår att litterär kvalitet, värderingar och vederhäftighet ska beaktas i kvalitetsbedömningen samt att värderingar är den viktigaste faktorn vid bedömningen. Som exempel på sådana värderingar som ska beaktas anges könsroller, rasism och främlingsfientlighet. Vidare anges, som jag uppfattat det i syfte att utveckla värderingsaspekten, att biblioteket inte kan tillhandahålla medier som glorifierar eller propagerar för sådant som strider mot FN:s deklaration om de mänskliga rättigheterna.

text: Nämnden har anfört att anledningen till att värderingar tillmäts en sådan vikt i riktlinjerna är att man vill vara säker på att en låntagare kan känna sig trygg med att inte få sina mänskliga rättigheter kränkta genom att läsa lånad litteratur.

text: Jag kan i och för sig ha viss förståelse för att ett folkbibliotek som företrädare för det allmänna inte vill förmedla böcker med ett innehåll som uppfattas som kränkande. Ett sådant förhållningssätt är emellertid inte förenligt med uppdraget att bidra till en fri åsiktsbildning och att inte begränsa utbudet av böcker och andra medier utifrån ideologiska, politiska eller religiösa utgångspunkter. Det innebär också att biblioteket sträcker ut sitt ansvar för vad människor bör läsa eller ta del av på annat sätt långt utanför vad som kan anses rimligt.

text: Den grundlagsfästa principen om yttrandefrihet innebär att det i böcker, tidningar och andra medier får föras fram åsikter och påståenden som inte är i enlighet med principen om alla människors lika värde eller med andra principer som är grundläggande för en demokrati, så länge uttalandena inte är brottsliga. Att ta del av sådana uttalanden kan självklart vara sårande för enskilda personer, men innebär inte i rättslig mening en kränkning av några mänskliga rättigheter. Att böcker och andra medier med ett sådant innehåll tillhandahålls på ett folkbibliotek kan inte heller anses kränka låntagarnas eller andras mänskliga

text: rättigheter. Grundtanken i en demokrati är att sådana uttalanden kan bemötas av dem som har en annan uppfattning.

text: Det som anges i medieplanen om att värderingar ska beaktas vid kvalitetsbedömningen är alltså inte förenligt med

text: bibliotekslagens

text: och

text: regeringsformens

text: krav på objektivitet. Kultur- och fritidsnämnden i Falköpings kommun ska kritiseras även för riktlinjernas innehåll.