nyckelord: Behörighet Jäv

title: Kritik mot Kungl. Tekniska högskolan (KTH) för dess befattning som remissorgan vid handläggningen av frågor om ensamrätt till bärgning av ett vrak. Fråga bl.a. om jäv för handläggande tjänsteman och om denne handlat i tjänsten eller ej.

text: Kritik mot Kungl. Tekniska högskolan (KTH) för dess befattning som remissorgan vid handläggningen av frågor om ensamrätt till bärgning av ett vrak. Fråga bl.a. om jäv för handläggande tjänsteman och om denne handlat i tjänsten eller ej. Även fråga om rektors ansvar för oklarheter vad gäller tjänstemannens ställning och agerande

text: Bakgrund

text: Den som vill bärga sjunket gods som har övergetts av ägaren kan efter ansökan hos länsstyrelsen erhålla ensamrätt till bärgning enligt lagen (

text: ) om ensamrätt till bärgning (

text: 1 §

text: Ensamrätt till bärgning innebär rätt för bärgaren att utan intrång av andra under viss tid och på närmare angiven plats bärga godset (2 §). Ansökan om ensamrätt till bärgning prövas av länsstyrelsen i det län där godset finns. Ensamrätt får ges bara till den som är lämplig med hänsyn till allmänna och enskilda intressen. Har flera ansökningar gjorts rörande samma område, skall länsstyrelsen pröva vilken av sökandena som från allmän synpunkt bör ha företräde (3 §).

text: I beslut om ensamrätt skall länsstyrelsen meddela sådana föreskrifter som krävs för att bärgningen inte skall medföra skada eller olägenhet för allmänna eller enskilda intressen. Om en meddelad föreskrift åsidosätts, får länsstyrelsen upphäva beslutet om ensamrätt. Detsamma gäller om bärgningen har avslutats innan den föreskrivna tiden har gått ut (4 §).

text: Länsstyrelsens beslut får överklagas hos Sjöfartsverket genom besvär. Sjöfartsverkets beslut får inte överklagas (5 §).

text: För vissa skeppsvrak och vissa föremål gäller bestämmelserna i lagen (

text: ) om kulturminnen m.m. (

text: 6 §

text: I en skrivelse, som inkom till Länsstyrelsen i Stockholms län den 17 augusti 2000, ansökte AA om att – för en tid av två år – ges ensamrätt till bärgning av vraket efter det danska lastfartyget S/S Karla, beläget åtta nautiska mil SSV Almagrundet. Länsstyrelsen mottog den 19 september 2000 ytterligare en skrivelse från AA i

text: vilken han påtalade att han den 29 augusti hade blivit uppringd av BB, som uppgav sig företräda KTH och agera som remissinstans i länsstyrelsens ärende om ensamrätt. AA anförde i sin skrivelse att BB ville veta i vad mån det hade gjorts någon efterforskning av den ursprunglige ägaren till vraket. I skrivelsen anförde AA vidare följande.

text: BB uppgav dessutom vid samtalet att han för någon stiftelses räkning har/håller på att köpa upp vrak som bedöms vara av intresse. Han uppgav dessutom att detta intresse var speciellt starkt vad avsåg fartyg från perioden kring första världskriget dvs. samma tidsperiod som S/S Karla. På min något förvånade fråga hur han mot bakgrund av detta ansåg att detta var förenligt med en roll som remissinstans åt länsstyrelsen i frågor angående Ensamrätt till bärgning erhölls undvikande svar. Det är väl känt att BB själv är verksam inom det område som berör Ensamrättsfrågor. Det är inom dykkretsar välbekant att BB både som privatperson och som företrädare för egna företag både inköpt vrak och innehaft bärgningsrätter i bärgningssyfte samt utfört skrotbärgning. Det tycks därför klart att det här måste föreligga ett sådant jävsförhållande att det inte kan vara lämpligt med BB som remissinstans i Ensamrättsfrågor. Det är för mig klart att om jag i framtiden efter att ha lagt ner ett omfattande arbete funnit ett vrak av intresse inte skulle uppskatta om denna information automatiskt delges BB med tanke på det uppenbara konkurrensförhållande som råder. Den 3 oktober 2000 inkom till länsstyrelsen ett remissvar undertecknat av BB. Remissvaret var utfärdat på KTH:s brevpapper. I brevhuvudet angavs vid sidan av KTH:s logotyp ”Vetenskap och konst”

text: KUNGL TEKNISKA HÖGSKOLAN

text: Institutionen för farkostteknik

text: Undervattensteknik

text: I remissvaret angavs bl.a. att ”min rekommendation är att sökande kontaktar ägaren till fartyget. Jag har på telefon underrättat AA om denna min rekommendation.” Vidare anfördes att ägare till S/S Karla troligen var Dampskipsselskabet Vesterhavet, Esbjerg, och att fartyget eventuellt var krigsförsäkrat varför det var troligt att fartyget ägdes av ett försäkringsbolag eller danska staten.

text: Länsstyrelsen i Stockholms län beslutade den 1 november 2000 – genom länsassessorn CC – att berättiga AA att utan intrång av andra bärga vraket efter det sjunkna ångfartyget Karla. Tillståndet gällde under en tid av två år räknat från dagen för beslutet. Beslutet grundade sig på 3 § lagen om ensamrätt till bärgning. För bärgningen meddelade länsstyrelsen vissa villkor.

text: I beslutet ställt till AA angavs att yttranden i ärendet ”avgivits av Polismyndigheten i Stockholms län (Sjöpolisenheten), Sjöfartsverket (Stockholms sjötrafikområde, Kustbevakningen (Region Ost), Sjöhistoriska museet, Kungl Tekniska Högskolan (KTH) och av Er”.

text: Länsstyrelsen angav som skäl för sitt ställningstagande följande.

text: Något försäkringsbolag benämnt Dampskipsselskapet Vesterhavet har vid Länsstyrelsens efterforskningar inte återfunnits i Danmark. Fartyget sjönk under första världskriget och en eventuell ägare har hittills inte bärgat fartyg eller last. Bärgningstillstånd har beviljats tidigare av Länsstyrelsen och vraket får uppfattas som övergivet. Omständigheter om att Ni skulle vara olämplig att få bärgningstillstånd har inte framkommit. Ansökan bör därmed bifallas. Den 8 november 2000 inkom till länsstyrelsen ett överklagande av beslutet. Överklagandet var undertecknat av BB och utfärdat på KTH:s brevpapper enligt vad som angetts ovan. Efter rättidsprövning överlämnade länsstyrelsen ”överklagande från KTH” till Sjöfartsverket.

text: I en skrivelse som inkom till Sjöfartsverket den 29 mars 2001 återkallade KTH genom rektorn DD överklagandet. Sjöfartsverket avskrev ärendet från vidare handläggning i ett beslut den 2 april 2001.

text: I en skrivelse som inkom till länsstyrelsen den 4 april 2001, undertecknad av BB och på KTH:s papper enligt ovan, angavs att stiftelsen Baltic Sea Foundation inom kort skulle komma att få äganderätten till S/S Karla. BB frågade i skrivelsen när länsstyrelsen tänkte återkalla tillståndet för bärgning av vraket.

text: BB skrev den 26 april 2001 till AA. I brevhuvudet angavs i logotyp BALTIC SEA FOUNDATION. POSTAL ADDRESS: ROYAL INSTITUTE OF TECHNOLOGY, NAVAL ARCHITECTURE, S-100 44 STOCKHOLM, SWEDEN.

text: I brevet anförde BB att stiftelsen genom hans hjälp hade lokaliserat ägarna till S/S Karla och att vraket därmed inte var att betrakta som övergivet.

text: AA ifrågasatte BB:s funktion som remissinstans i samband med handläggningen av ärendet rörande S/S Karla i ett brev som inkom till länsstyrelsen den 30 april 2001. Av brevet framgick att AA hade ringt till chefsjuristen EE vid Sjöfartsverket för att bl.a. få en förklaring till att KTH återkallat sitt överklagande. I brevet angavs härom följande.

text: EE uppgav vid telsamtal 2001-04-05 att bakgrunden till återkallandet från KTH:s sida var att hon begärt in uppgift från KTH om behörig firmatecknare. Detta räckte enligt henne för att KTH skulle dra tillbaka sitt överklagande. AA framförde i brevet synpunkter på BB:s agerande och bad länsstyrelsen svara på om länsstyrelsen skulle komma att undersöka med vilken rätt BB företrädde KTH i ärendet. Han ville också veta om ”BB/KTH” fortsättningsvis skulle komma att utgöra remissinstans i frågor rörande ensamrätt till bärgning.

text: Länsstyrelsen besvarade den 27 juni 2001, genom Juridiska enheten, CC, AA:s brev angående BB:s agerande. Länsstyrelsen framförde bl.a. följande. Under 1998 har KTH anmält intresse av att utgöra remissinstans i ärenden om ensamrätt till bärgning eftersom högskolan har ett bra register och resurser att i viss mån utreda vilka som är ägare till sjunkna vrak. Eftersom ett vrak skall vara övergivet av ägaren för att ensamrätt till bärgning skall få beviljas är Länsstyrelsen intresserad av om det går att fastställa vem ägaren till ett vrak är och, om så är fallet,

text: om han hävdar något intresse för vraket. Skäl finns alltså att utnyttja den sakkunskap som finns på området. Myndigheten väljer själv ut vem som skall beredas tillfälle till yttrande och kommer även i framtiden att från fall till fall avgöra vilka yttranden som bör inhämtas i ärendena. I Ert fall har under ärendets gång noterats att BB dels företrätt KTH, dels tecknat firman för Stiftelsen Baltic Sea Foundation. Senare har BB helt lämnat sina funktioner i Baltic Sea Foundation. Att BB haft rätt att företräda Institutionen för farkostteknik vid KTH, där han är anställd, har Länsstyrelsen inte haft anledning att ifrågasätta. Länsstyrelsen har genom tillståndsbeslutet till Er skilt sig från ärendet och har inte anledning att nu ta upp behörighetsfrågan.

text: Länsstyrelsen mottog den 9 maj 2001 en begäran om återkallande av tillståndet rörande ensamrätten till bärgning av vraket efter S/S Karla. Skrivelsen var undertecknad av BB och upprättad på KTH:s brevpapper enligt ovan. I skrivelsen anfördes att den ”juridiska dispositionen” för tillståndet inte längre förelåg då det fanns en juridisk ägare till vraket.

text: Till skrivelsen var fogat bl.a. en handling från J. Lauritzen A/S, med adress i Köpenhamn. Handlingen var ställd till Royal Institute of Technology, Naval Architecture, S-100 44 Stockholm, Sverige.

text: Kobenhavn 26. april, 2001 Vedr: S/S KARLA Rederiet J. Lauritzen A/S överlåter härmed äganderätten til S/S KARLA, förlist den 21/5 1916 på angefärlig position 59 o 3’ 45’’ N og 57’ 0’’ O, till stiftelsen, Baltic Sea Foundation, under förutsättning att fartyget är rederiet J. Lauritzens ägendom. Med venlig hilsen J. Lauritzen A/S FF

text: Stiftelsen Baltic Sea Foundation överklagade, genom HH, den 17 maj 2001 länsstyrelsens beslut om ensamrätt till bärgning av vraket efter S/S Karla. Stiftelsen begärde återkallande av tillståndet till bärgning under åberopande av att stiftelsen var ägare till vraket. Som stöd för detta hänvisade stiftelsen bl.a. till handlingen från J. Lauritzen A/S.

text: I ett beslut den 8 juni 2001 avvisade länsstyrelsen BB:s/KTH:s begäran om återkallande av beslutet rörande S/S Karla. Beslutet var ställt till Kungl Tekniska Högskolan, Institutionen för farkostteknik, Undervattensteknik, Stockholm. Beslutet var undertecknat av förste länsassessorn NN och länsassessorn CC och hade följande lydelse.

text: Avvisning av ansökan

text: ANSÖKAN M.M. Kungl Tekniska Högskolan (KTH) genom BB har den 8 maj 2001 begärt att Länsstyrelsen återkallar sitt beslut av den i november 2000 (/…/) gällande ensamrätt för AA att bärga vraket efter det sjunkna fartyget Carla. Som skäl har KTH anfört att det nu finns en juridisk ägare till vraket. KTH har tidigare inom besvärstiden överklagat beslutet av den 1 november 2000 till Sjöfartsverket. KTH har därefter återkallat sitt överklagande, varför Sjöfartsverket i beslut den 2 april 2001 (/…/) har avskrivit ärendet från vidare handläggning.

text: SKÄL TILL LÄNSSTYRELSENS STÄLLNINGSTAGANDE KTH är en statlig högskola med uppgifter inom utbildningens och forskningens område. Enligt Länsstyrelsens uppfattning kan det inte ligga inom KTH:s verksamhetsområde att uppträda som part i ett ärende om bärgningsrätt. Eftersom därmed saklegitimation saknas i ärendet skall Länsstyrelsen inte ta upp KTH:s ansökan till prövning. Att Länsstyrelsen kan utnyttja högskolan som remissinstans påverkar inte bedömningen om saklegitimation. BESLUT Länsstyrelsen tar inte upp ansökan till prövning.

text: Samma dag – den 8 juni 2001 – överlämnade länsstyrelsen efter rättidsprövning stiftelsen Baltic Sea Foundations överklagande till Sjöfartsverket. Vidare överlämnades en begäran från stiftelsen om inhibition av länsstyrelsens beslut.

text: Den 19 juni 2001 beslutade Sjöfartsverket att lämna stiftelsen Baltic Sea Foundations begäran om inhibition av länsstyrelsens beslut utan bifall. Som skäl angavs bl.a. följande.

text: Stiftelsen har till stöd för sin talan bifogat ett brev från det danska aktiebolaget J. Lauritzen a/s (nedan kallat aktiebolaget), i vilket fartyget överlåts till stiftelsen under förutsättning att fartyget är aktiebolagets egendom. Brevet från aktiebolaget visar inte i sig att stiftelsen är ägare till fartyget. Något ytterligare som gör sannolikt att länsstyrelsens bedömning är felaktig, vad avser att fartyget är övergivet, har inte heller framkommit. Stiftelsens begäran om inhibition skall således lämnas utan bifall.

text: Den 28 juni 2001 inkom till Sjöfartsverket en skrivelse undertecknad av BB, upprättad på KTH:s brevpapper på sätt som beskrivits ovan. I skrivelsen ifrågasattes länsstyrelsens beslut angående S/S Karla. Till skrivelsen var fogat vad som angavs vara en ”överlåtelsehandling från ägarna till S/S KARLA, J. Lauritzen A/S i Köpenhamn”. Handlingen hade följande lydelse.

text: Kobenhavn, 25. juni, 2001 Vedr: S/S Karla Rederiet J. Lauritzen A/S överlåter härmed äganderätten til S/S Karla, förlist den 21/5 1916 på angefärlig position 59 o 3’ 45’’ N og 18 o 57’ 0’’ O, til stiftelsen Baltic Sea Foundation. Med venlig hilsen J. Lauritzen A/S FF

text: Handlingen var på motsvarande sätt som den föregående ställd till Royal Institute of Technology, Naval Architecture, S-100 44 Stockholm, Sverige.

text: Stiftelsen Baltic Sea Foundation inkom – genom Advokatfirman Morssing & Nycander AB – den 2 juli 2001 till Sjöfartsverket med ytterligare ett överklagande av länsstyrelsens beslut den 1 november 2000 om ensamrätt till bärgning av vraket efter ångfartyget Karla. I överklagandet framställdes yrkanden om att Sjöfartsverket dels skulle upphäva länsstyrelsens beslut, dels bestämma att det överklagade beslutet tills vidare inte skulle gälla.

text: Till överklagandet var fogat ett antal bilagor, däribland ett protokoll från ett styrelsemöte i The Baltic Sea Foundation den 29 maj 2001. Närvarande var BB, GG och HH. Av punkten 3 framgick att BB avgick som ledamot och ersattes av HH. En ändringsanmälan till stiftelseregistret, daterad den 21 maj 2001, var också fogad till överklagandet. Förutom ändringen av styrelsens sammansättning framgick av handlingen att stiftelsens adress var KTH Skeppsteknik, 100 44 Stockholm.

text: BB skrev den 2 juli 2001 till AA. Brevet var upprättat på KTH:s brevpapper på sätt som beskrivits ovan. BB anförde bl.a.

text: Angående min rätt att använda KTHs brevpapper vill jag upplysa Dig om följande; Jag har arbetat här sedan 1964 och Du är inte den första att ta upp denna fråga, SSHM har tidigare gjort det. Likaså har Kalmar läns museum också ifrågasatt min rätt att skriva på KTH papper. Så Du är i gott sällskap. Tyvärr har det dock inte hindrat mig att fortsättningsvis göra detta som Du kanske kan se av detta brev. Den 6 juli 2001 fattade Sjöfartsverket ett beslut om inhibition av länsstyrelsens beslut den 1 november 2000 om ensamrätt till bärgning av vraket efter S/S Karla. Som skäl för beslutet angavs bl.a. att klaganden – genom kopian av överlåtelsehandlingen av den 25 juni 2001 utvisande att rederiet J. Lauritzen A/S överlåtit äganderätten till stiftelsen Baltic Sea Foundation – visat att det inte kunde uteslutas att fartyget inte var övergivet.

text: Den 20 augusti 2001 beslutade Sjöfartsverket att bifalla stiftelsen Baltic Sea Foundations yrkande och upphävde länsstyrelsens beslut om ensamrätt till bärgning avseende vraket efter S/S Karla.

text: I en skrivelse daterad den 29 juni 2001 och ställd till Rektor, KTH, anförde AA följande.

text: Undertecknad har under det senaste halvåret alltmer förvånats över agerandet från Er BB, vid institutionen för farkostteknik, i ett ärende avseende ensamrätt till bärgning för ett vrak i Stockholmsområdet. BB:s agerande framgår av bifogad sammanställning av skriftväxling i det aktuella ärendet. BB:s agerande i ärendet reser ett flertal frågor. Ett av frågetecknen som återkommer vid flera tillfällen är vem han egentligen företräder i sin skriftväxling. Baserat på innehållet i en del av BB:s skrivelser så känns det svårt att tro att KTH som statlig institution står bakom BB:s agerande i detta ärende. Vore därför mycket tacksam för svar på följande frågor: 1) Har de skrivelser (t ex brev 2) i ärendet där BB använder KTHs officiella brevpapper diarieförts vid KTH? 2) Står KTH som statlig institution bakom BB:s agerande i detta ärende? AA:s skrivelse till KTH besvarades den 17 september 2001 av JJ vid Rektors kansli. På uppdrag av rektor meddelade hon följande angående KTH:s roll i ärendet rörande Karla.

text: Till frågan om KTH:s engagemang i ärendet kan blott konstateras att KTH genom återkallande av överklagandet av tillståndsbeslutet inte funnit skäl att gå vidare i saken.

text: Anmälan m.m.

text: I en anmälan, som kom in till JO den 7 januari 2002, framförde KK och AA klagomål mot forskningsingenjören BB, verksam vid dåvarande Institutionen för farkostteknik, Undervattensteknik, Kungliga Tekniska högskolan (KTH) i Stockholm.

text: Anmälarnas klagomål mot BB rörde dennes agerande i det ovan beskrivna ärendet om ensamrätt till bärgning av vraket efter S/S Karla. De gjorde gällande att BB varit jävig och systematiskt – under flera år – missbrukat sin ställning vid KTH. Som anmälan får förstås gjorde KK och AA gällande att BB:s agerande i Karlaärendet sannolikt inte var en engångsföreteelse.

text: KK och AA hänvisade till – och gav även in till JO – KTH:s hemsida för Institutionen för farkostteknik, Undervattensteknik, i vilken angavs att Connected to the department is the Baltic Sea Foundation, which main interest is the legislation work in the Baltic states for protection of historical significant shipwrecks. One of the more important resources for the sections’ work is the researchvessel ALTAIR, purchased from Deutsches Hydrographisches Institut (DHI) in Germany 1987. KK och AA anförde att BB själv hade bett om att få fungera som remissinstans vid handläggning av ärenden rörande ensamrätt till bärgning vid Länsstyrelsen i Stockholms län. Han hade därefter – baserat på den kunskap som han erhållit som remissinstans vid handläggningen av Karlaärendet – ”agerat på ett allt annat än objektivt sätt och slutligen på ett helt oförblommerat sätt själv försökt att genom sin stiftelse Baltic Sea Foundation tillskansa sig vraket”. Enligt anmälarna hade BB i samband med detta ”utan att tveka och trots påpekanden använt sig av sin roll som tjänsteman vid KTH för att legitimera sitt agerande”. Anmälarna gjorde gällande att den omständigheten att BB själv var verksam inom det område som direkt berörs av ensamrättsfrågor borde göra honom direkt olämplig som remissinstans.

text: Anmälarna anförde vidare att det fick anses som troligt att BB:s sammankoppling av stiftelsen och KTH inte var någon tillfällighet utan ett medvetet sätt att legalisera stiftelsens verksamhet. De gjorde även gällande att BB under Karlaärendets handläggning hade avgått ur stiftelsens styrelse bestående av två personer bara för att i stället välja in sin hustru HH som ersättare. Anmälarna påpekade att i detta sammanhang har man valt att använda endast efternamnet och att det framgick av KTH:s hemsida att också hustrun var verksam vid institutionen i fråga.

text: Till anmälan var fogad en skrivelse från BB, daterad den 7 juli 1998, ställd till Statens krigsförsäkringsnämnd. I brevhuvudet angavs Altair Shipping Company, Sweden. Enligt skrivelsen önskade BB genom köp överta statens äganderätt till en rad namngivna fartyg.

text: KK och AA hemställde att JO också skulle bedöma om bristen på åtgärder från DD, rektor vid KTH, innebar att även denne var ”ansvarig för de rådande missförhållandena”.

text: Till anmälan fogades ett stort antal handlingar av vilka framgick det händelseförlopp som i korthet har beskrivits i bakgrundsavsnittet.

text: Utredning och förundersökning

text: Med anledning av klagomålen anmodades rektor för KTH att till JO lämna upplysningar angående vem eller vilka som företrädde (enligt instruktion och arbetsordning m.m.) KTH i remissförfarandet i länsstyrelsens ärende. Vidare skulle av upplysningarna framgå om KTH hade vidtagit några åtgärder med anledning av att anmälarna gjorde gällande brister i KTH:s handläggning av ärendet.

text: DD, rektor för KTH, lämnade följande upplysningar.

text: Om remissförfarande

text: Enligt

text: 2 kap. 3 § högskolelagen (1992:1434)

text: leder rektor verksamheten närmast under styrelsen. I

text: 2 kap. 2 § högskoleförordningen (1993:100)

text: anges de frågor i vilka styrelsen skall besluta. I samma kap. 3 § stadgas att rektor beslutar i andra frågor om inte annat är föreskrivet i lag eller förordning eller styrelsen har beslutat något annat. Därmed fattar rektor beslut också om svar på myndighetsremisser. I

text: 2 kap. 13 § högskoleförordningen

text: ges rektor dock rätt att delegera sina uppgifter, om inte annat är särskilt föreskrivet. Rektors delegationer kan vidaredelegeras. Rektors generella delegation av beslutanderätt ges i KTHs Organisation och Beslutsstruktur (KTHs interna föreskrift 15/99) efter principen att rätten anknyts till uppgiftens/delegationsmottagarens placering i organisationen. Utgångsspunkten för delegationerna är att befattningshavare och organ i KTH skall fatta alla nödvändiga beslut i den operativa verksamheten under administrativt och ekonomiskt ansvar samt inom tillgängliga resurser. Detta innebär att bl.a. institutionsprefekterna fattar beslut avseende respektive ansvarsområde enligt gällande lagar och andra författningar samt inom ramen för vad som anges i högskolegemensamma policies, handlingsprogram, riktlinjer och interna föreskrifter. I fråga om remisser tillämpas det nyss sagda så att yttranden som begärs av KTH i frågor som ligger inom en institutions ämnes- och verksamhetsmässiga ansvarsområde i normalfallet besvaras av institutionen. Vid tvekan och om remissämnet kan ha en vidare principiell betydelse eller långtgående konsekvenser för KTH skall saken underställas rektor. I förevarande fall har Länsstyrelsen i Stockholms län i blankremiss (med någon avvikelse) den 25 augusti 2000 begärt yttrande förutom av KTH av fyra andra myndigheter i anledning av en ansökan av förenämnde AA om ensamrätt till bärgning av visst vrak. Remissen var för KTH:s del ställd till Institutionen för farkostteknik, Undervattensteknik. (Länsstyrelsen förklarar det precisa valet av remissmottagare i bil. skrivelse den 27 juni 2001 till samme AA) Ärenden av detta slag överlämnas av institutionens prefekt för besvarande till Undervattensteknik, som alltså är en av institutionens underavdelningar. Här besvarades remissen av forskningsingenjören BB. KTH medger att det senare ledet i delegationsförfarandet besväras av viss otydlighet, men det är KTH:s uppfattning att det ändock inte står i strid med gällande interna föreskrifter.

text: Åtgärder i anledning av det inträffade

text: KTH har i anledning av den uppkomna situationen särskilt riktat förtydliganden av delegationsreglerna m.fl. föreskrifter till berörd institution. Allmänt kommer det inträffade att beaktas vid en förestående översyn av KTH:s Organisation och Beslutsordning samt i den fortlöpande utbildningen av ledande befattningshavare vid KTH.

text: Därefter granskade befattningshavare vid JO Länsstyrelsen i Stockholms läns handlingar i tolv ärenden avseende ensamrätt till bärgning.

text: Vad som dittills hade förekommit i ärendet gav mig anledning anta att befattningshavare som står under min tillsyn gjort sig skyldig till tjänstefel enligt

text: 20 kap. 1 § brottsbalken

text: . Jag beslutade därför den 13 maj 2002 att inleda förundersökning angående sådant brott och uppdrog åt överåklagaren LL vid Riksåklagarens enhet för speciella mål att låta verkställa utredningen.

text: Under förundersökningen inhämtades och sammanställdes handlingar i ärendet rörande S/S Karla samt skriftväxling i anledning av ärendet m.m.

text: Förhör enligt

text: 23 kap. 6 § rättegångsbalken

text: hölls med rektorn DD, f.d. chefsjuristen MM och forskningsingenjören BB, samtliga vid KTH. Vidare hölls förhör enligt

text: 23 kap. 6 § rättegångsbalken

text: med förste länsassessorn NN, länsassessorn CC och förste byråsekreteraren OO, samtliga vid Länsstyrelsen i Stockholms län, samt med chefsjuristen EE vid Sjöfartsverket. Jag beslutade den 16 maj 2003 att lägga ned förundersökningen med hänsyn till vad som hade kommit fram under utredningen.

text: Eftersom vissa frågor alltjämt kvarstod beslutade jag att inom ramen för JO:s granskningsverksamhet fortsätta utredningen i dessa delar. Ärendet remitterades därför till styrelsen för Kungl. Tekniska högskolan för utredning och yttrande i enlighet med vad som anfördes i en bilagd promemoria. I promemorian anfördes bl.a. följande.

text: /– – –/ Innan tillsynsärendet slutligt avgörs bör yttrande inhämtas från styrelsen för KTH angående vad som förevarit i ärendet. I yttrandet bör särskilt följande frågor belysas. 1. Vilken var/är Enhetens för undervattensteknik ställning i KTH:s organisation, dels i formellt hänseende, dels i praktiken? Vilken var/är enhetens bemanning och uppgifter? 2. Hade/har stiftelsen Baltic Sea Foundation och bolaget Altair Shipping company någon koppling till KTH? (Se t.ex. KTH:s hemsida under Institutioner, Farkost och flyg, Divisions and Research, Underwater Tech.) Har KTH – mot bakgrund av BB:s anställning vid högskolan – någon synpunkt på hans engagemang i stiftelsen och bolaget? 3. Hur ställer sig KTH till det i anmälan gjorda påståendet om jäv? 4. Vilken är KTH:s inställning till BB:s behörighet att utfärda remissutlåtanden till länsstyrelsen i ärenden om ensamrätt till bärgning? KTH:s svar angående BB:s eventuella behörighet bör även omfatta hans överklagande av länsstyrelsens beslut rörande ångfartyget Karla och hans senare talan om att tillståndet skulle återkallas.

text: 5. För det fall BB inte företrätt KTH – hur ser KTH på det förhållandet att BB utåt agerat som om han företrätt KTH genom att bl.a. använda sig av KTH:s brevpapper och adress? 6. Vad har KTH:s rektor och Institutionens för farkostteknik prefekt känt till angående BB:s agerande vid olika tidpunkter och – för det fall hans förfarande inte ansetts godtagbart – vilka åtgärder har vidtagits från KTH:s sida? 7. Har det från KTH:s sida vidtagits några åtgärder i anledning av vad som kommit fram under JO:s utredning?

text: Styrelsen för Kungl. Tekniska högskolan beslutade den 24 september 2003 att uppdra åt rektor att med styrelsens fullständiga förtroende fullgöra det av JO begärda och därmed avge ett yttrande som i allt väsentligt överensstämde med det av rektor framlagda förslaget och som beaktade av styrelsen då framförda synpunkter. Med anledning av det som hade framkommit under ärendets behandling uppdrog styrelsen vidare åt rektor att göra en översyn av regler och deras tillämpning i fråga om KTH-anställdas privata engagemang i företag m.m. utanför KTH.

text: I ett yttrande daterat den 17 november 2003 anförde rektor huvudsakligen följande.

text: Avdelningen för undervattensteknik

text: Avdelningen bildades i praktiken 1979 då professor PP, Vasas återfinnare, fick en tjänst vid KTH för att vidareutveckla sin marinhistoriska forskning. BB knöts 1983 till den verksamheten, som då ingick i Institutionen för skeppsteknik och numera är inordnad i Institutionen för farkost och flyg. Avdelningens uppgift är forskning och utveckling på undervattensteknikens område. Dess verksamhet innefattar också upptäckt och dokumentering av vrak och andra undervattensföremål i Östersjön. Vidare har bl.a. vissa regeringsuppdrag på senare år inneburit kvalificerade insatser i östra Östersjöns tidigare sovjetiska områden. Avdelningen har f.n. en anställd, BB.

text: Baltic Sea Foundation och Altair Rederi AB

text: Baltic Sea Foundation bildades på PP:s initiativ strax före hans bortgång 1993. Dess huvudsakliga uppgift är att skydda och bevara det fartygskulturella marina arvet, företrädesvis i Östersjön. Stiftelsen och KTH samverkar i angelägenheter av sammanfallande intresse, men den är en ifrån KTH fristående självständig juridisk person med egen förvaltning. Altair Rederi AB är ett likaledes självständigt företag utan bidrag från KTH. BB har i förhållande till KTH balanserat sina engagemang i stiftelsen och bolaget på sådant sätt att KTH inte har funnit anledning anta att de två organisationerna i något avseende otillbörligen gynnats på KTH:s bekostnad. Inte heller eljest har KTH kunnat finna att något som i sammanhanget inneburit oredlighet eller andra överträdelser av gällande bestämmelser.

text: Förment jäv

text: Verksamheten vid avdelningen för undervattensteknik har sedan den inrättades av professor PP innefattat marinarkeologisk forskning inbegripet att lägga grunden för sådan forskning. BB:s engagemang i frågor som rör vrak i Östersjön ligger i linje med detta val av forskningsproblem, ett val som enligt

text: 1 kap. 6 § högskolelagen (1992:1434)

text: får göras fritt. Omsorgen om potentiella forskningsobjekt kan måhända ha tagit sig ur strikt regelsynpunkt tveksamma uttryck, men det står för KTH klart att den inte syftar till direkt eller indirekt personlig nytta eller vinning för BB utan är avsedd att främja avdelningens måluppnåelse och visa en vilja att bevara en kulturhistorisk tillgång. KTH står också bakom ansträngningarna att för forskningen

text: bevara de undervattensföremål som nu är i fråga. I övrigt kan anmärkas att avdelningen inte förfogar över resurser som för dess del skulle möjliggöra vrakbärgning. Sammantaget innebär det sagda enligt KTH:s mening att jäv inte föreligger.

text: Remissvar och talan i ärende om vrakbärgning

text: I denna fråga hänvisar KTH i huvudsak till de av rektor den 25 mars 2002 till JO lämnade upplysningarna. Till detta kan fogas att KTH som kunskaps- och vetenskapscentrum årligen mottar tusentals remisser och begäran om yttranden, som i många fall förutsätter svar av någon enskild befattningshavare med särskild förtrogenhet med remissämnet. Remissvaret blir därmed ofta ett personligt expertyttrande som avges under KTH:s namn. Tilläggas skall vidare att rektor genom sitt återkallande av talan mot länsstyrelsens beslut gav uttryck för att KTH inte fann skäl att gå vidare i denna sak. Vidkommande BB:s försök att åstadkomma ändring i ett beslut om ensamrätt till bärgning är det heller inte tillkommet för att personligen tillskansa sig en bärgningsrätt utan för att värna om möjligheterna till framtida vetenskaplig forskning i intakta objekt på havets botten. Åter igen, formen för dessa ansträngningar är måhända inte invändningsfri, men KTH har inte funnit den möjliga avvikelsen så allvarlig att den skulle föranleda någon disciplinär åtgärd.

text: Användning av KTH:s brevpapper m.m.

text: Under hänvisning till det tidigare anförda – dvs. att BB:s agerande har sin grund i den omsorg om de potentiella forskningsobjekt som kan anses ligga i avdelningens forskningsområde och inte i något obehörigt egenintresse – kan det inte med säkerhet sägas att BB:s brukande av KTH:s brevpapper och adress i förekommande fall har varit behäftad med något fel.

text: Rektor och prefekt

text: Nyttan av att i detalj utreda vilken kännedom rektor och prefekt haft om de olika turerna i BB:s mellanhavande med det nätverk av vrakintresserade personer som växelvis agerat i detta sammanhang kan inte anses svara mot ett tänkbart sakligt resultat. Dock kan rent översiktligt konstateras att såväl rektor som prefekt löpande orienterats om sakens utveckling dels genom hänvändelser från nämnda nätverk och dels genom BB:s egna redovisningar. I den utsträckning BB:s åtgärder även med beaktande av ändamålet därvid inte befunnits helt invändningsfria har han ålagts att – om hans fortsatta strävanden att slå vakt om vrakbeståndet kan antas kräva yttre kontakter eller myndighetens beslut – ta kontakt med KTH:s jurister.

text: KTH:s åtgärder med anledning av ärendet

text: Som framgår av rektors upplysningar den 25 mars 2002 till JO har KTH m.a.a. den uppkomna situationen särskilt riktat förtydliganden av delegationsreglerna m.fl. föreskrifter till berörd institution. I det utkast till KTHs Organisation och Beslutsordning som förväntas komma att antagas under hösten har delegationsreglerna förtydligats i syfte bl.a. att undvika framtida ifrågasättanden av enskilda befattningshavares befogenheter. Kunskap om dessa regler kommer sedan att på lämpligt sätt delges KTH:s anställda.

text: BB inkom med handlingar med anknytning till ärendet.

text: Bedömning

text: I

text: 1 kap. 9 § regeringsformen

text: föreskrivs att domstolar samt förvaltningsmyndigheter och andra som fullgör uppgifter inom den offentliga förvaltningen skall i sin verksamhet beakta allas likhet inför lagen samt iakttaga saklighet och opartiskhet.

text: Bestämmelsen uppställer sålunda de grundläggande krav som ställs på den som fullgör uppgifter inom den offentliga förvaltningen.

text: Det är en viktig uppgift för JO att se till att domstolar och förvaltningsmyndigheter i sin verksamhet iakttar

text: regeringsformens

text: bud om saklighet och opartiskhet och att medborgarnas grundläggande fri- och rättigheter ej träds för när i den offentliga verksamheten (

text: 3 §

text: lagen [1986:765] med instruktion för Riksdagens ombudsmän).

text: En ombudsman får som särskild åklagare väcka åtal mot befattningshavare som genom att åsidosätta vad som åligger honom i tjänsten eller uppdraget har begått annan brottslig gärning än tryckfrihetsbrott eller yttrandefrihetsbrott. Ger utredningen i ärende ombudsman anledning anta att sådan brottslig gärning begåtts, tillämpas vad som föreskrivs i lag om förundersökning, åtal och åtalsunderlåtelse samt om allmän åklagares befogenheter i övrigt i fråga om brott under allmänt åtal (6 § lagen med instruktion för Riksdagens ombudsmän).

text: Det är mot bakgrund av dessa bestämmelser som jag har företagit min granskning i detta ärende.

text: Av utredningen har framkommit bl.a. följande.

text: Avdelningen för undervattensteknik bildades år 1979 då professor PP, Vasas återfinnare, fick en tjänst vid KTH för att vidareutveckla sin marinhistoriska forskning. BB knöts år 1983 till den verksamheten, som då ingick i Institutionen för skeppsteknik och numera är inordnad i Institutionen för farkost och flyg. Avdelningens uppgift är forskning och utveckling på undervattensteknikens område. Avdelningens verksamhet innefattar även upptäckt och dokumentering av vrak och andra undervattensföremål i Östersjön. Avdelningen har för närvarande en anställd, forskningsingenjören BB. Han har inte några forskningsuppgifter och inte heller någon undervisningsskyldighet utan har i huvudsak arbetat med uppdragsverksamhet. Enligt BB är även hans hustru HH verksam vid avdelningen för undervattensteknik. Hon uppbär dock inte någon lön från KTH. På KTH:s webbplats anges att kontaktpersoner vid avdelningen för undervattensteknik är forskningsingenjören BB eller HH, QQ.

text: Stiftelsen Baltic Sea Foundation registrerades under 1994 och firmatecknare var BB och GG. Angiven utdelningsadress var KTH, Skeppsteknik, 104 44 STOCKHOLM. Den 29 maj 2001 avgick BB som styrelseledamot och till ny ledamot utsågs HH. I ändringsanmälan till stiftelseregistret var addressen oförändrad. På KTH:s webbplats anges att ”connected to the department is the Baltic Sea Foundation, which main interest is the legislation work in the Baltic States for protection of historical significant shipwrecks”. Enligt uppgift från KTH är stiftelsens huvudsakliga uppgift att skydda och bevara det fartygskulturella marina arvet, företrädesvis i Östersjön. Stiftelsen och KTH ”samverkar i angelägenheter av sammanfallande intresse, men den är en från KTH fristående självständig juridisk person med egen förvaltning”.

text: KTH:s webbplats hänvisar även till forskningsfartyget Altair som ”one of the more important resources for the sections’ work”. Aktieägare i Altair Rederi AB är enligt BB han själv och HH. Fartyget används för att genomföra uppdrag som tilldelats bolaget av KTH. Altair Rederi AB är enligt KTH ett självständigt företag utan bidrag från KTH.

text: Enligt vad som har framkommit vid förundersökningen är det BB som själv har tagit initiativet till att fungera som remissinstans åt länsstyrelsen i ärenden av nu aktuellt slag.

text: Nu redovisade omständigheter skall ses som en bakgrund till vad som har förevarit i ärendet om ensamrätt till bärgning av vraket efter S/S Karla (för tidsangivelser och mer detaljerade uppgifter hänvisas till bakgrundsavsnittet). Sammanfattningsvis och i kronologisk ordning kan ärendets gång beskrivas enligt följande. Av betydelse i sammanhanget är att samtliga skrivelser betecknade som KTH/BB var undertecknade av BB och utfärdade på brevpapper med KTH:s logotyp.

text: 1. AA ansöker hos länsstyrelsen om ensamrätt till bärgning av vraket efter S/S Karla.

text: 2. KTH/BB inkommer med ett remissvar till länsstyrelsen.

text: 3. Länsstyrelsen beslutar att berättiga AA att utan intrång av andra bärga vraket. I beslutet anges att KTH har avgivit yttrande i ärendet.

text: 4. KTH/BB överklagar länsstyrelsens beslut.

text: 5. Länsstyrelsen överlämnar efter rättidsprövning ”överklagande från KTH” till Sjöfartsverket.

text: 6. Efter att Sjöfartsverket kontaktat en jurist på rektorsämbetet vid KTH för att kontrollera BB:s behörighet återkallar KTH genom rektorn DD överklagandet.

text: 7. Sjöfartsverket avskriver ärendet från vidare handläggning.

text: 8. KTH/BB anger i en skrivelse till länsstyrelsen att stiftelsen Baltic Sea Foundation inom kort kommer att erhålla äganderätten till S/S Karla och undrar när länsstyrelsen avser att återkalla AA:s tillstånd.

text: 9. KTH/BB begär att länsstyrelsen skall återkalla tillståndet då det fanns en juridisk ägare till vraket. Till skrivelsen fogades en handling från det danska rederiet J. Lauritzen A/S i vilken angavs att rederiet överlät äganderätten till vraket ”under förutsättning att fartyget är rederiet J. Lauritzens egendom”.

text: 10. Stiftelsen Baltic Sea Foundation överklagar genom HH länsstyrelsens beslut om ensamrätt. Stiftelsen begär, med hänvisning till handlingen från det danska rederiet, att tillståndet till bärgning skall återkallas då stiftelsen är ägare till vraket.

text: 11. Länsstyrelsen avvisar KTH:s/BB:s begäran om återkallelse på den grunden att KTH saknar saklegitimation i ärendet.

text: 12. Stiftelsen Baltic Sea Foundation begär inhibition av länsstyrelsens beslut under punkten 3.

text: 13. Sjöfartsverket lämnar stiftelsens begäran om inhibition utan bifall, bl.a. med hänvisning till att brevet från J. Lauritzen inte i sig visar att stiftelsen är ägare till fartyget.

text: 14. KTH/BB inkommer till Sjöfartsverket med en ny överlåtelsehandling från J. Lauritzen A/S. Handlingen är identisk med den föregående, förutom datum samt att förbehållet om eventuell äganderätt hade tagits bort.

text: 15. Stiftelsen Baltic Sea Foundation inkommer med ytterligare ett överklagande av länsstyrelsens beslut till Sjöfartsverket. Överklagandet innehöll även ett yrkande om inhibition.

text: 16. Sjöfartsverket fattar ett beslut om inhibition av länsstyrelsens beslut och anger med hänvisning till överlåtelsehandling nummer två att det inte kunde uteslutas att fartyget inte var övergivet.

text: 17. Sjöfartsverket beslutar att bifalla stiftelsens yrkande och upphäver länsstyrelsens beslut om ensamrätt till bärgning avseende vraket efter S/S Karla.

text: Det är självfallet av största vikt att en tjänsteman vid en statlig förvaltningsmyndighet noga skiljer på vad som görs i tjänsten och vad han gör som privatperson. BB:s agerande i det aktuella ärendet har väckt frågor om jäv, behörighet m.m.

text: Omständigheter som typiskt sett undergräver förmågan att vara saklig och opartisk medför inom den offentliga förvaltningen obehörighet för en handläggare eller beslutsfattare att befatta sig med den sak det gäller. Regler om jäv i den offentliga förvaltningen finns i

text: förvaltningslagen (1986:223)

text: för den statliga verksamheten och i

text: kommunallagen (1991:900)

text: för den kommunala verksamheten. Reglerna om jäv är ett uttryck för den grundlagsfästa objektivitetsprincip som jag har redogjort för ovan, och som innebär att myndigheterna skall iaktta saklighet och opartiskhet och beakta allas likhet inför lagen (

text: 1 kap. 9 § regeringsformen

text: ). Bestämmelserna om jäv syftar till att undvika att myndighetsföreträdares objektivitet kan ifrågasättas. När den som skall handlägga att ärende ställs inför en intressekonflikt som utgör jäv får han eller hon inte delta i handläggningen eller avgörandet av ärendet. Jävsreglerna är en viktig del i det preventiva rättsskyddet och betydelsefulla för allmänhetens förtroende för myndigheterna.

text: Förvaltningslagens

text: bestämmelser om jäv finns i

text: och

text: 12 §§

text: . I

text: 11 § första stycket

text: har under punkterna 1–4 angetts vissa preciserade situationer när den som skall handlägga ett ärende är jävig. I punkten 5 finns en allmänt avfattad bestämmelse, vilken avser vissa speciella situationer som inte täcks av övriga jävsgrunder (s.k.

text: delikatessjäv). Den som har att handlägga ett ärende är enligt denna punkt jävig, om det i övrigt finns någon särskild omständighet som är ägnad att rubba förtroendet till hans opartiskhet i ärendet. Enligt 11 § andra stycket bortses från jäv när frågan om opartiskhet uppenbarligen saknar betydelse. Den typ av ärenden som åsyftas med undantagsbestämmelsen är sådana som inte kräver några överväganden av den art att fråga om partiskhet eller opartiskhet kan uppkomma.

text: I ärendet om ensamrätt till bärgning av vraket efter S/S Karla inhämtade Länsstyrelsen i Stockholms län yttranden från bl.a. Kungl. Tekniska högskolan (KTH). Ett sådant remissförfarande är en sådan hjälp myndigheterna emellan som anges i

text: 6 § förvaltningslagen

text: . Varje myndighet skall lämna andra myndigheter hjälp inom ramen för den egna verksamheten. Av bestämmelsen följer att myndigheter är skyldiga att svara på remisser från andra myndigheter som de kan besvara inom ramen för sin verksamhet i övrigt. Genom remissförfarandet inhämtar myndigheten relevanta uppgifter och omdömen till ledning för sitt beslutsfattande.

text: Genom länsstyrelsens remiss uppkom ett ärende hos KTH som någon befattningshavare vid myndigheten hade att handlägga. Alldeles oavsett om det remissvar som KTH/BB kom att avlämna var ett yttrande av myndigheten eller ett ”personligt expertyttrande som avges under KTH:s namn” var jävsreglerna tillämpliga på handläggningen hos KTH. BB var den tjänsteman vid KTH som faktiskt kom att handlägga remissärendet.

text: Vid tidpunkten för remissvaret – det inkom till länsstyrelsen den 3 oktober 2000 – var BB styrelseledamot i stiftelsen Baltic Sea Foundation. Stiftelsen har enligt sina stadgar till ändamål att främja vetenskaplig forskning avseende Östersjöstaternas maritima historia. Stiftelsen skall inom ramen för detta ändamål bl.a. bedriva maritim forskning i syfte att möjliggöra identifiering och dokumentation av historiska minnesmärken på Östersjöns botten.

text: BB:s engagemang i stiftelsen behövde inte i sig ha inneburit att hans befattning med remissärendet var ägnat att rubba förtroendet för hans opartiskhet i ärendet. Så som ärendet rörande S/S Karla kom att utvecklas står det dock klart att BB:s intresse i saken gjorde honom olämplig att handlägga ärendet vid KTH.

text: Genom länsstyrelsens remiss fick BB kännedom om att AA önskade erhålla ensamrätt till bärgning av vraket efter S/S Karla. I remissvaret till länsstyrelsen gjorde KTH/BB gällande att det fanns en trolig ägare till vraket. Efter det att länsstyrelsen beslutat att ge AA ensamrätt vidtog BB efterforskningsåtgärder som kom att leda till att det danska rederiet J. Lauritzen A/S, även om rederiet synes ha varit något osäkert på sin äganderätt till vraket, ändå slutligen kom att överlåta äganderätten till stiftelsen Baltic Sea Foundation. Då det därigenom inte kunde uteslutas att fartyget inte var övergivet upphävde Sjöfartsverket länsstyrelsens beslut om ensamrätt till bärgning avseende vraket efter S/S Karla. AA förlorade därmed ensamrätten att bärga vraket.

text: I utredningen har framkomit att BB värnar om det maritima arvet och anser sig vara expert i de frågorna. Han synes även vara av uppfattningen att personer som önskar erhålla ensamrätt till bärgning av vrak enligt den i ärendet tillämpliga lagen ägnar sig åt vrakplundring. Han har vidare – liksom KTH:s ledning – framfört att han inte har något ekonomiskt intresse i saken. KTH har i sitt andra yttrande till JO i jävsfrågan uttalat att ”omsorgen om potentiella forskningsobjekt kan måhända ha tagit sig ur strikt regelsynpunkt tveksamma uttryck, men det står för KTH klart att den inte syftar till direkt eller indirekt personlig nytta eller vinning för BB utan är avsedd att främja avdelningens måluppnåelse och visa en vilja att bevara en kulturhistorisk tillgång”. Enligt KTH:s mening förelåg inte jäv.

text: Jag delar inte den uppfattningen. Enligt min mening torde det stå klart att

text: 11 § 5 förvaltningslagen

text: var tillämplig på BB:s handläggning av remissärendet. Enligt bestämmelsen är som framgått den som skall handlägga ett ärende jävig om det i övrigt finns någon särskild omständighet som är ägnad att rubba förtroendet till hans opartiskhet i ärendet. För att bestämmelsen skall bli tillämplig fordras inte någon personlig nytta eller ekonomisk vinning för att jäv skall uppkomma. Med facit i hand går det inte att göra någon annan bedömning än att BB befann sig i en sådan intressekonflikt att han inte kunde – eller ville – handlägga remissärendet hos KTH på ett sakligt och framför allt opartiskt sätt.

text: Jag vill i sammanhanget påpeka att behovet av garantier för att förvaltningens handlande präglas av objektivitet och opartiskhet gör sig särskilt starkt gällande i ärenden som avser myndighetsutövning mot någon enskild. Länsstyrelsens beslut i ärenden om ensamrätt till bärgning utgör myndighetsutövning mot enskild. KTH:s/BB:s avgivande av remissvar till länsstyrelsen i ett sådant ärende har utgjort ett led i länsstyrelsens myndighetsutövning.

text: Fel och försummelser vid myndighetsutövning kan enligt bestämmelserna i

text: 20 kap. 1 § brottsbalken

text: medföra straffrättsligt ansvar för tjänstefel. Straffansvaret omfattar inte bara åtgärder som i sig utgör myndighetsutövning, t.ex. visst beslutsfattande, utan även såväl förberedande som efterföljande åtgärder. Åtgärder som ingår som ett led i myndighetsutövningen, men också annat handlande som står i nära och funktionellt samband med myndighetsutövningen, faller inom det straffbara området (prop. 1988/89 s. 23). Som exempel kan nämnas att ett beslut får ett felaktigt innehåll genom någon försummelse vid handläggningen eller på grund av att ett yttrande är felaktigt eller annan utredning är vilseledande.

text: Det var bl.a. mot den bakgrunden som jag fattade mitt beslut om att inleda förundersökning i ärendet. Den omständigheten att jag senare beslutade att lägga ned förundersökningen innebär inte att BB:s agerande i remissärendet har varit fritt från invändningar. Som framgått ovan har han varit uppenbart jävig och fick därmed i enlighet med

text: 12 § förvaltningslagen

text: inte handlägga remissärendet. Det torde stå klart att syftet med länsstyrelsens remissförfarande i ärendet rörande S/S Karla inte var att biträda BB i hans – om än möjligen vällovliga – kamp för bevarande av intakta vrak i Östersjön.

text: BB förtjänar allvarlig kritik för att han handlade länsstyrelsens remiss i ärendet rörande S/S Karla.

text: En ytterligare fråga att ta ställning till vad gäller KTH:s/BB:s remissvar till länsstyrelsen är huruvida BB över huvud taget ens haft behörighet att utfärda remissutlåtanden till länsstyrelsen i ärenden om ensamrätt till bärgning.

text: Som tidigare har framkommit var det av BB utfärdade remissvaret utskrivet på KTH:s brevpapper. Yttrandet avslutades med ”Vänliga hälsningar BB”.

text: Av förhören med befattningshavarna vid länsstyrelsen har framgått att deras uppfattning var att styrelsen använt sig av KTH som remissinstans och inte av BB personligen. Länsstyrelsen har inte som rutin att begära in behörighetshandlingar i sitt remissförfarande, utan förutsätter att den som svarar på myndighetens vägnar eller på dess brevpapper också har behörighet att företräda myndigheten.

text: KTH:s uppfattning i saken kan framställas som något undanglidande. Av KTH:s första yttrande framgår att det är rektor som beslutar om svar på myndighetsremisser. Rektor har rätt att delegera denna uppgift och rektors delegationer kan också vidaredelegeras. Delegationsreglerna innebär att institutionsprefekterna fattar beslut inom respektive ansvarsområde, vilket i fråga om remisser innebär att yttranden som begärs av KTH i frågor som ligger inom en institutions ämnes- och verksamhetsmässiga ansvarsområde i normalfallet besvaras av institutionen. Vid tvekan och om remissämnet kan ha en vidare principiell betydelse eller långtgående konsekvenser för KTH skall saken underställas rektor. KTH angav vidare.

text: Remissen var för KTH:s del ställd till Institutionen för farkostteknik, Undervattensteknik. /…/ Ärenden av detta slag överlämnas till institutionens prefekt för besvarande till Undervattensteknik, som alltså är en av institutionens underavdelningar. Här besvaras remissen av forskningsingenjören BB. KTH medger att det senare ledet i delegationsförfarandet besväras av en viss otydlighet, men det är KTH:s uppfattning att det ändock inte står i strid med gällande interna föreskrifter. KTH:s rektor DD uppgav i förhöret med honom att det förekommer att företag och myndigheter skickar ”förfrågningar” direkt till institutioner vid KTH. Han visste inte om BB fick sin förfrågan via institutionen eller direkt som ”person vid KTH”. Om en förfrågan kommer till institutionen avgör prefekten om remissen har en större principiell betydelse. Om prefekten anser att så är fallet skall rektors uppfattning inhämtas. Institutionens yttranden undertecknas i så fall regelmässigt av prefekten. BB:s remissvar är endast undertecknat av honom och är att se som ”ett expertsvar från en KTH-anställd men inte något mer”. Rektorn ansåg inte att den omständigheten att BB för sina expertutlåtanden använde sig av KTH:s brevpapper gav anledning för länsstyrelsen att dra slutsatsen att BB företrädde KTH. Rektorn fick kännedom om att länsstyrelsen använde KTH som remissinstans först i samband med JO-anmälan.

text: I sitt andra yttrande till JO angav KTH att KTH årligen mottar tusentals remisser och begäran om yttranden som i många fall förutsätter svar av någon enskild befattningshavare med särskild förtrogenhet med remissämnet. ”Remissvaret blir därmed ofta ett personligt expertyttrande som avges under KTH:s namn.”

text: BB anförde i förhöret med honom att det var han som var remissinstans i egenskap av expert och tjänsteman på KTH. Inga andra personer på KTH var inblandade i utformningen av de yttranden som han skrev till länsstyrelsen i ärenden om ensamrätt till bärgning.

text: De flesta remisser går till myndigheter. Det är emellertid inte något som hindrar att remisser överlämnas till andra organ, enskilda sammanslutningar eller personer. Det är den remitterande myndigheten som har att avgöra om det finns behov av ett remissförfarande och i så fall till vem remissen skall skickas.

text: Länsstyrelsen har varit av uppfattningen att styrelsen har använt sig av KTH som remissinstans i ärendet rörande S/S Karla. Det kan möjligen invändas – på sätt som KTH även har gjort – att detta motsägs av att remissen var ställd till KTH, Institutionen för farkostteknik, Undervattensteknik, och inte till KTH ”centralt”. Jag anser också att den formlösa utformningen av yttrandet möjligen borde ha medfört vissa betänkligheter angående remissvarets status. Länsstyrelsens handläggning faller dock utanför ramen för min tillsyn i detta ärende.

text: KTH:s rektor har som framgått ovan gjort gällande att han inte har känt till att länsstyrelsen använt sig av KTH/BB som remissinstans i ärenden rörande ensamrätt till bärgning. Jag har inte någon anledning att ifrågasätta den uppgiften.

text: Däremot borde BB ha insett att han saknade behörighet att yttra sig på KTH:s vägnar. Hans uppfattning var dock att det var honom som remissen riktades till i egenskap av den ende som behärskade dessa frågor på KTH. BB borde i så fall ha stämt av den saken med sin närmaste chef som enligt uppgift är prefekten för Institutionen för farkostteknik (numera Institutionen för farkost och flyg). Prefekten har enligt KTH:s delegationsbestämmelser rätt att avgöra om en remiss skall besvaras av institutionen eller har sådan principiell betydelse att den skall underställas rektor. För det fall prefekten inte hade funnit det uteslutet att länsstyrelsen endast var intresserad av BB:s personliga uppfattning i frågor om ensamrätt till bärgning hade han haft möjlighet att kontrollera den saken med länsstyrelsen.

text: BB borde följaktligen inte heller av nu angivna skäl på egen hand ha besvarat länsstyrelsens remiss.

text: KTH:s inställning till BB:s besvarande av länsstyrelsens remisser synes vara att BB inte kan anses ha gjort något fel och att hans förfarande inte står i strid med KTH:s interna föreskrifter. KTH har dock i sina remissvar anfört att delegationsreglerna kommer att förtydligas i syfte bl.a. att undvika ”framtida ifrågasättanden av

text: enskilda befattningshavares befogenheter”. Av vad som framkommit i detta ärende finner jag den åtgärden vara välbehövlig.

text: Jag går nu över till att behandla BB:s fortsatta agerande i ärendet rörande ensamrätt till bärgning av vraket efter S/S Karla. Jag avser då hans överklagande av länsstyrelsens beslut och hans senare talan om att tillståndet skulle återkallas.

text: Utredningen i ärendet har utvisat att KTH inte har haft talerätt i ärendet rörande ensamrätt till bärgning av vraket efter S/S Karla. Detta talar för att BB inte kan ha vidtagit dessa åtgärder på myndighetens vägnar, och hans skrivelser – återigen på KTH:s brevpapper – kan därmed inte anses ha tillkommit i tjänsten, låt vara att överklagandet återkallades av KTH.

text: JO:s tillsyn över offentliga tjänstemän omfattar endast verksamhet som är direkt förenad med tjänsten. BB:s agerande i denna del står därför inte under tillsyn av JO. Jag kan emellertid inte undgå att konstatera att de åtgärder som BB har vidtagit – i ljuset av vad som tidigare förevarit – ytterligare belyser hans oförmåga och/eller ovilja att göra åtskillnad på vad han företar sig i sin egenskap av 1) tjänsteman vid KTH, som 2) företrädare för stiftelsen Baltic Sea Foundation samt 3) som privatperson.

text: Min tillsynskompetens omfattar däremot KTH:s ledning och dess förhållningssätt till de olika åtgärder som BB har funnit skäl att vidta.

text: Av utredningen har framkommit att Länsstyrelsen i Stockholms län sedan år 1998 använt sig av KTH som remissinstans i ärenden rörande ensamrätt till bärgning. I dessa ärenden har ”KTH:s remissvar” uteslutande utfärdats av BB.

text: BB har fram till slutet av maj 2001 varit styrelseledamot i stiftelsen Baltic Sea Foundation. Han ersattes då av sin hustru HH. Stiftelsen anger KTH:s adress som sin både till stiftelseregistret och på sitt brevpapper. BB och HH äger tillsammans bolaget Altair Shipping Company. KTH:s webbplats innehåller alltjämt vid tidpunkten för JO:s beslut uppgifter om stiftelsen och om forskningsfartyget Altair på ett sätt som klart antyder en relation till KTH. Webbplatsen anger den av KTH icke anställda HH som kontaktperson vid avdelningen för undervattensteknik vid sidan av BB.

text: I ärendet om ensamrätt till bärgning av vraket efter S/S Karla har BB på KTH:s brevpapper bl.a. överklagat länsstyrelsens beslut samt fört talan om att tillståndet skulle återkallas. BB har genom den information som han erhållit från länsstyrelsen genom att KTH utgjort remissinstans letat upp en möjlig ägare till vraket och förmått denne att överlåta äganderätten till stiftelsen Baltic Sea Foundation. Sjöfartsverket biföll därigenom stiftelsens överklagande och AA förlorade ensamrätten att bärga vraket.

text: Som svar på JO:s fråga rörande vad KTH:s rektor och Institutionens för farkostteknik prefekt känt till angående BB:s agerande vid olika tidpunkter anförde KTH i sitt andra remissvar följande. Nyttan av att i detalj utreda vilken kännedom rektor och prefekt haft om de olika turerna i BB:s mellanhavande med det nätverk av vrakintresserade personer som växelvis agerat i detta sammanhang kan inte anses svara mot ett tänkbart sakligt resultat. Dock kan rent översiktligt konstateras att såväl rektor som prefekt löpande orienterats om sakens utveckling dels genom hänvändelser från nämnda nätverk och dels genom BB:s egna redovisningar. KTH har i sina yttranden till JO underlåtit att uttala någon egentlig uppfattning rörande det förhållandet att BB på KTH:s brevpapper överklagat länsstyrelsens beslut och senare även fört talan om att tillståndet skulle återkallas. KTH har nöjt sig med att hänvisa till att BB:s försök att åstadkomma ändring av beslutet var för att ”värna om möjligheterna till framtida forskning i intakta objekt på havets botten”.

text: På min fråga hur KTH ser på att BB utåt agerat som om han företrätt KTH genom att bl.a. använda sig av KTH:s brevpapper och adress har KTH i sitt andra remissvar framfört följande.

text: Under hänvisning till det tidigare anförda – dvs. att BB:s agerande har sin grund i den omsorg om de potentiella forskningsobjekt som kan anses ligga i avdelningens forskningsområde och inte i något obehörigt egenintresse – kan det inte med säkerhet sägas att BB:s brukande av KTH:s brevpapper och adress i förekommande fall varit behäftad med något fel. Vad gäller BB:s engagemang i stiftelsen och i bolaget konstaterar KTH att dessa rättsobjekt är fristående från KTH och att BB i förhållande till KTH har balanserat sina engagemang i stiftelsen och bolaget på ett sådant sätt att ”KTH inte har funnit anledning anta att de två organisationerna i något avseende otillbörligen gynnats på KTH:s bekostnad”.

text: Jag finner dessa uttalanden från KTH:s rektor närmast häpnadsväckande. Jag noterar dock att styrelsen för KTH, enligt protokollsutdraget från det sammanträde vid vilket JO:s remiss behandlades, förutom att uppdra åt rektor att svara på JO:s remiss även fann skäl att uppdra åt rektor att göra en översyn av regler och deras rättstillämpning i fråga om KTH-anställdas privata engagemang i företag m.m. utanför KTH.

text: Som framgått har jag i beslutet valt att i endast ringa omfattning hänvisa till de förhör som har hållits med bl.a. rektor, den f.d. chefsjuristen vid KTH och BB. Sammanfattningsvis kan dock konstateras att förhören ger vid handen att KTH:s ledning har haft en mycket begränsad insyn i – och kontroll över – vilka åtgärder som BB, som den ende anställde vid avdelningen för undervattensteknik, har vidtagit över tiden i olika sammanhang och om den verksamhet som bedrivits vid avdelningen är i alla delar förenlig med KTH:s ställning som statlig högskola med uppgifter inom utbildningens och forskningens område.

text: För det fall någon slutsats kan dras av de ovan redovisade uttalandena av KTH är denna att KTH:s rektor inte synes ha några egentliga invändningar mot BB:s agerande. Jag erinrar mig i sammanhanget även det svar från rektors kansli som skickades till AA som svar på hans fråga om KTH som statlig institution stod bakom BB:s agerande: ”Till frågan om KTH:s engagemang i ärendet kan blott konstateras att KTH genom återkallande av överklagandet av tillståndsbeslutet inte funnit skäl att gå vidare i saken.”

text: För egen del vill jag framhålla det självklara, nämligen att även personer utanför KTH, däribland handläggare och beslutsfattare vid andra myndigheter, har ett berättigat intresse av att kunna ta ställning till för vems räkning BB vidtar olika åtgärder. Tjänstemän vid statliga och kommunala myndigheter har att efterleva den tidigare angivna objektivitetsregeln i

text: regeringsformen

text: liksom andra rättsregler. BB:s omsorg om potentiella forskningsobjekt i Östersjön saknar i det avseendet all betydelse.

text: Det kan sammanfattningsvis konstateras att BB:s agerande i så hög grad måste sättas i fråga att det framstår som anmärkningsvärt att KTH:s ledning inte har vidtagit åtgärder för att bringa reda i saken.

text: Det kan i sammanhanget nämnas att jag denna dag har fattat beslut i ytterligare två ärenden i vilka anmälningar riktats mot BB och KTH (dnr 461-2003 och 4817- 2003). Av handlingarna i det först nämnda ärendet framgår bl.a. att BB/KTH utgjort remissinstans i ett ärende rörande ensamrätt till bärgning vid Länsstyrelsen i Hallands län.

text: Med den allvarliga kritik som innefattas i det ovan anförda avslutas ärendet.

text: Jag finner skäl att för kännedom översända kopia av detta beslut till – förutom Sjöfartsverket och Länsstyrelsen i Stockholms län – Riksrevisionen och Länsstyrelsen i Hallands län.


avgjordAv: Stf justitieombudsmannen Lilian Wiklund

nyckelord:
Allmänna handlingar
Anonymitet

publisher: Justitieombudsmannen

title: Kritik mot Utbildningsnämnden och Kommunstyrelsen i Höganäs kommun för att framställningar om att få ta del av allmänna handlingar handlades i strid med det s.k. efterforskningsförbudet

org: jo

text: Anmälan

type: rubrik

text: AA anmälde två kommunala skolor inom Utbildningsnämnden i Höganäs kommuns verksamhetsområde samt en befattningshavare hos Kommunstyrelsen i Höganäs kommun för handläggningen av framställningar om att få ta del av allmänna handlingar i form av klasslistor. Han framförde bl.a. följande: Efter det att han hade återkallat sina framställningar, hade hans telefonnummer lämnats över till kommunens säkerhetsansvariga. Hon hade ringt till honom och, utan att hon hade till uppgift att sekretesspröva några handlingar, frågat efter hans identitet och syftet med hans framställningar.

type: stycke

text: Utredning

text: JO uppmanade utbildningsnämnden att yttra sig över det som framfördes i anmälan.

text: Utbildningsnämnden (utbildningschefen BB) lämnade följande remissvar (en bilaga och hänvisningar till bilagan här utelämnade):

text: 1. Redogörelse för handläggningen

text: Den 6 december 2017 blev två av kommunens grundskolor, Bruksskolan och Jonstorpsskolan, uppringda av en man som begärde ut klasslistor med adress och telefonnummer för åk 6 läsåret 2016/2017. Personen uppgav inte sitt namn, men däremot en e-postadress dit han ville ha uppgifterna skickade. Då han erbjöds att ta del av handlingarna i pappersform per post, om han angav en adress dit handlingarna kunde skickas, så drog han tillbaka sin begäran. Skolorna erbjöd mannen att få ta del av handlingarna i pappersform kostnadsfritt och att skicka dem per post utan avgift, så att han inte skulle behöva åka runt och ta del av uppgifterna på plats. I samtliga fall återkallade mannen sin begäran om att få ta del av handlingarna. På Bruksskolan mottogs samtalet av skoladministratören […] som kontaktade nämndsekreteraren för rådgivning. Nämndsekreteraren svarade att det gick bra att lämna ut handlingarna via vanlig post, men att utbildningsförvaltningen har som policy att inte lämna ut personuppgifter elektroniskt.

text: På Jonstorpsskolan mottogs samtalet av rektor […], som blev frågande till om detta kunde medföra en säkerhetsrisk för barn med skyddad identitet, eftersom mannen inte ville uppge sitt namn eller syfte med begäran. Vid misstanke om säkerhetsrisk har kommunens rektorer som rutin att kontakta kommunens säkerhetsansvarige […]. [Rektorn] kontaktade därför henne och uppgav under samtalet med henne telefonnumret till den person som hade hört av sig.

text: 2. Utbildningsnämndens bedömning av handläggningen

text: Utbildningsnämnden anser att nämnden […] inte kan yttra sig över eller i övrigt bemöta kommunens säkerhetsansvarige[s] […] redogörelse för och faktiska handlande i aktuellt ärende, eftersom [hon] inte tillhör utbildningsnämndens förvaltning. Utbildningsnämnden har gett rektor[s] […] chef, verksamhetsledare grundskola […], i uppdrag att yttra sig över [rektorns] handläggning av ärendet. Verksamhetsledaren gör bedömningen att rektor […] har agerat i enlighet med de rutiner och beslutade riktlinjer som finns i Höganäs kommun. Utbildningsnämnden finner – mot bakgrund härav – att rektor inte har agerat fel eller på annat sätt handlat klandervärt i det här ärendet. JO uppmanade därefter kommunstyrelsen att lämna upplysningar om handläggningen av AA:s framställningar utifrån hans klagomål på kommunens säkerhetsansvariga.

text: Kommunstyrelsen (kommunchefen CC) lämnade ett remissvar och bifogade ett underyttrande från kommunens säkerhetsansvariga. Enligt remissvaret var kommunstyrelsens bedömning att den aktuella handläggningen inte hade varit förenligt med

text: 2 kap. 14 § tryckfrihetsförordningen

text: , TF. Kommunstyrelsen underströk även att den såg kolliderande intressen mellan den aktuella lagstiftningen och kommunens ansvar att skapa en trygg skolmiljö.

text: AA kommenterade remissvaren.

text: Bedömning

text: Var och en har rätt att ta del av allmänna handlingar i de delar som inte omfattas av sekretess (2 kap. 1 och 2 §§ TF). När en myndighet handlägger framställningar om att få ta del av allmänna handlingar gäller ett s.k. efterforskningsförbud och anonymitetsskydd. Myndigheten får alltså inte efterforska vem som har framställt en begäran eller vilket syfte han eller hon har med sin begäran i större utsträckning än som behövs för att myndigheten ska kunna pröva om det finns hinder mot att handlingarna lämnas ut (

text: 2 kap. 14 § tredje stycket

text: TF). Grundtanken bakom anonymitetsskyddet innebär också att myndigheten, om den får reda på uppgifter om sökanden, inte utan vidare bör föra dessa vidare (se t.ex. JO 2011/12 s. 580, dnr

text: Utbildningsnämnden AA vände sig till två kommunala grundskolor, Bruksskolan och Jonstorpsskolan, med framställningar om att få ta del av allmänna handlingar i form av klasslistor. Efter det att han hade återkallat sina framställningar kontaktade rektorn för Jonstorpsskolan kommunens säkerhetsansvariga och lämnade under samtalet AA:s telefonnummer till henne. Enligt remissvaret tog rektorn den kontakten på grund av tveksamhet ”om detta kunde medföra en

text: säkerhetsrisk för barn med skyddad identitet”. Inget hindrade givetvis att rektorn tog kontakt med den säkerhetsansvariga för att diskutera eventuella säkerhetsrisker med ett utlämnande av klasslistorna. AA hade dock redan återkallat sin begäran och jag kan inte se att det var sakligt motiverat att lämna ut hans telefonnummer till henne. Jag är kritisk till rektorns agerande, som inte kan anses förenligt med grundtanken bakom efterforskningsförbudet.

text: Utbildningsnämnden ansvarar för befattningshavarna inom sitt verksamhetsområde. Nämnden kan därför inte undgå kritik för det inträffade. Eftersom nämnden enligt sitt remissvar bedömt att rektorn agerat enligt gällande riktlinjer och rutiner utgår jag från att nämnden ser över dessa och säkerställer att de stämmer överens med den rättsliga regleringen på området. Kommunstyrelsen Efter det att rektorn lämnat över AA:s telefonnummer till den säkerhetsansvariga ringde hon till honom. I deras telefonkontakter frågade hon vem han var och vilket syfte han hade med sina framställningar. Eftersom han återkallat framställningarna och det därmed var uppenbart att den efterfrågade informationen inte behövdes för att kunna pröva om det fanns hinder mot att lämna ut handlingarna, stred detta mot efterforskningsförbudet.

text: Kommunstyrelsen ansvarar för befattningshavarna inom sitt verksamhetsområde. Styrelsen ska därför kritiseras för det inträffade. Jag utgår från att styrelsen vidtar de åtgärder som krävs för att det inte ska upprepas.

text: Det som i övrigt har förekommit i ärendet ger inte anledning till några ytterligare åtgärder eller uttalanden från min sida.

text: Ärendet avslutas.

type: avgorande


avgjordAv: Stf justitieombudsmannen Stefan Holgersson

nyckelord:
Dokumentation
Tolk/ översättning
Tvångsmedel/tvångsåtgärder

title: Kritik mot Polismyndigheten för bristande dokumentation av åtgärder i samband med en inresekontroll

sammanfattning: Vid en inresekontroll av två tredjelandsmedborgare på Arlanda flygplats genomförde Polismyndigheten en intervju med vardera resenären utan tolk. Övriga intervjuer och efterföljande delgivning av beslut genomfördes däremot med tolk. När tjänstemän kontrollerade resenärernas bagage tog de vidare del av innehåll i mobiltelefoner i form av installerade appar och skärmbilder. JO konstaterar att Polismyndigheten inte har dokumenterat vare sig skälen för att tolk inte användes vid vissa intervjuer eller de närmare detaljerna kring undersökningen av de medhavda mobiltelefonerna och är kritisk till det. JO uttalar att Polismyndigheten, om myndigheten vid något tillfälle under en inresekontroll bedömer att tolk inte behövs trots att den kontrollerade personen inte behärskar svenska, bör dokumentera sin bedömning. JO uttalar vidare att det är tveksamt om det fanns något lagstöd för en undersökning av innehållet i de medhavda mobiltelefonerna men att det är svårt att göra några närmare uttalanden om det mot bakgrund av den bristande dokumentationen.

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO förde AA fram klagomål mot Polismyndigheten och uppgav bl.a. följande. Den 9 juli 2025 anlände han och BB, som båda är tredjelandsmedborgare, till Arlanda flygplats från ett annat EU-land. De stoppades då av polis för vad som beskrevs som en rutinkontroll. Kontrollen slutade bl.a. med att han och BB avvisades från Sverige och att de fick sina Schengenviseringar upphävda. Polismyndighetens behandling av honom och BB under kontrollen var diskriminerande och bristfällig. De hölls kvar i flera timmar och fick ingen ordentlig förklaring till varför de skulle kontrolleras. Både han och BB intervjuades dessutom utan tolk vid ett varsitt tillfälle, trots att han vid sin första intervju varit tydlig med att hans språkkunskaper inte var tillräckliga för den typen av samtal på engelska. Detta ledde till att viktiga uppgifter om hans arbete kom att missuppfattas av Polismyndigheten. Vidare genomsöktes hans bagage och telefoner utan att han fick närvara och utan att det dokumenterades på ett ordentligt sätt.

text: Utredning

text: JO begärde att Polismyndigheten skulle yttra sig över det som fördes fram av AA. Polismyndigheten (juristen CC) yttrade sig efter att berörda befattningshavare (däribland polismannen DD) lämnat upplysningar och redogjorde för bl.a. följande händelseförlopp.

text: AA och BB blev den 9 juli 2025 utvalda för en fördjupad gränskontroll. Polismyndigheten höll tre utredningssamtal med AA och två med BB. Av samtalsprotokollen framgår att de två första samtalen med AA och det första med BB genomfördes med tolk. Vid det tredje samtalet med AA närvarade endast en handläggare och en polisman. Vid det andra samtalet med BB närvarade endast en handläggare.

text: Efter samtalen beslutade Polismyndigheten om avvisning av både AA och BB. Besluten delgavs muntligt med hjälp av tolk och verkställdes sedan den 10 juli 2025 kl. 12.05, då flyget till hemlandet avgick.

text: Av en tjänsteanteckning den 10 juli 2025 framgår att AA:s och BB:s bagage kontrollerades och genomsöktes av Tullverket. I en av väskorna hittades ett flertal telefoner. De påträffade telefonerna var i flygplansläge och det gick att komma in i telefonerna, som innehöll appar som skyddar internetanslutning genom kryptering (s.k. VPN-appar) och skärmbilder på koordinater i USA.

text: DD lämnade i yttrandet bl.a. följande upplysningar. Tullen röntgade AA:s och BB:s bagage och reagerade direkt på all elektronik som fanns i väskorna. Därefter öppnade tullen väskorna för att kontrollera innehållet mer djupgående. Mobiltelefonerna togs ut och var enkla att öppna. Det behövdes ingen kod för att komma in i dem, utan det räckte att komma åt skärmarna eller sidoknapparna för att de skulle lysa upp och apparna bli synliga.

text: Polismyndigheten redogjorde för rättslig reglering och redovisade därefter följande bedömning.

text: Kontroll av bagage och mobiltelefoner

text: – – – … Tullverket utförde kontroll av [AA:s] och [BB:s] bagage. Vid kontrollen togs [AA:s] mobiltelefoner ur väskan och skärmarna aktiverades via sidoknapp/skärm, varvid installerade appar kunde ses. Ingen kod angavs, inga appar öppnades och inget innehåll granskades eller dokumenterades. Polismyndigheten konstaterar att uppgifterna i utredningen om syftet med kontrollen i detta fall är knapphändiga, vilket försvårar en efterhandsbedömning. […] I efterhand kan det därför ifrågasättas om undersökningen av bagage och mobiltelefoner hade stöd i lag, vilket är beklagligt. Det är vidare oklart om kontrollen av mobiltelefonerna var tillåten utan föregående beslut om beslag. Någon närmare genomgång av innehållet i telefonerna gjordes visserligen inte. Information som kan observeras utan kod via skärm eller knapp på sidan av en mobiltelefon kan dock vara integritetskänslig. Utredningen ger emellertid inte underlag för en säker bedömning av om åtgärden i detta fall var så begränsad att den ryms inom

text: ändamålet med en bagagekontroll eller om den utgjorde en sådan närmare undersökning som kräver beslut om beslag. – – –

text: Avsaknad av tolk under de sista samtalen

text: Polismyndigheten konstaterar att utredningen visar att tolk inte varit närvarande under de sista samtalen med [AA] respektive [BB]. Därefter har tolk närvarat igen vid delgivning av Polismyndighetens beslut om avvisning. – – – Av utredningen framgår att [AA] och [BB] ansågs prata flytande engelska. Polismyndigheten konstaterar att verksamheten bedömt att behov av tolk funnits både i de inledande samtalen, men även senare vid delgivning av avvisningsbesluten. Därmed utgör det en brist att Polismyndigheten inte använt tolk under hela ärendets gång. Bristen får anses anmärkningsvärd då uppgifter som framkommit under samtalet på engelska lagts till grund för avvisningsbeslutet. Utredningen ger dock inte svar på om bristen påverkat de beslut som fattats.

text: AA kommenterade Polismyndighetens yttrande.

text: Rättslig reglering m.m.

text: Myndigheters dokumentationsskyldighet En myndighet som får uppgifter på något annat sätt än genom en handling ska snarast dokumentera dem, om de kan ha betydelse för ett beslut i ärendet. Det ska framgå av dokumentationen när den har gjorts och av vem. (

text: 27 § förvaltningslagen

text: De krav som kommit till uttryck genom JO:s granskningsuttalanden innebär att en myndighet, utöver alla uppgifter som kan komma att ligga till grund för olika slags beslut, även bör dokumentera allt som krävs för att man ska kunna följa gången i ett ärende. Sådana anteckningar kan gälla t.ex. särskilda händelser som har förekommit under handläggningen och eventuella klagomål från den enskilde i fråga om handläggningen och hur dessa har hanterats av myndigheten. Anteckningarna kan ha särskild betydelse i vissa ärenden, t.ex. sådana som är särskilt ingripande mot enskilda. Saknas dokumentation blir det svårt, och i vissa fall till och med omöjligt, att överblicka vad som har hänt i ett enskilt ärende. (Se

text: prop. 2016/17:180 s. 176

text: f. och JO 2014/15 s. 330, dnr 3972- 2012.)

text: Användning av tolk En myndighet ska använda tolk om det behövs för att den enskilde ska kunna ta till vara sin rätt när myndigheten har kontakt med någon som inte behärskar svenska (se

text: 13 § första stycket förvaltningslagen

text: Det ställs alltså enligt

text: 13 § förvaltningslagen

text: ett uttryckligt krav på tolkning och översättning för fall då den enskilde behöver sådan hjälp för att kunna ta till vara sin rätt, t.ex. för att kunna förstå ärendets innehåll och själv göra sig förstådd. Tolkning eller översättning kan också vara en förutsättning för att relevant material ska kunna beaktas vid prövningen av ärendet, oavsett om

text: materialet tillförs av den enskilde själv eller av någon annan. Bestämmelsens behovskriterium skapar dock ett utrymme för myndigheten att pröva behovet utifrån bl.a. ärendets art och sakens betydelse för den enskilde. (Se

text: prop. 2016/17:180 s. 299

text: och Lundmark och Säfsten,

text: Förvaltningslagen

text: – En kommentar [12 december 2025, version 2, JUNO], kommentaren till

text: 13 §

text: .) Utrymmet att undersöka mobiltelefoners innehåll Var och en är gentemot det allmänna skyddad mot kroppsvisitation, husrannsakan och liknande intrång. Skyddet får endast begränsas genom lag. (Se

text: 2 kap.

text: och

text: 20 §§

text: regeringsformen

text: Med kroppsvisitation avses en undersökning av kläder och annat som någon bär på sig samt av väskor, paket och andra föremål som någon har med sig. En kroppsvisitation som genomförs med stöd av

text: rättegångsbalken

text: kräver att det finns en misstanke om brott. Om det finns avvikande bestämmelser i annan lag ska dock dessa tillämpas. (Se

text: 28 kap.

text: och

text: 15 §§

text: rättegångsbalken

text: I samband med inresekontroll enligt kodexen om Schengengränserna får en polisman med stöd av bestämmelserna i

text: utlänningslagen

text: bl.a. undersöka en utlännings bagage, handresgods, handväskor och liknande, i den utsträckning som det är nödvändigt för att ta reda på utlänningens identitet. Sådana undersökningar får också göras för att ta reda på en utlännings resväg till Sverige, om den är av betydelse för bedömningen av rätten att resa in i och vistas här i landet. När inresekontrollen sköts av tulltjänstemän har de samma befogenheter som en polisman i detta avseende (se

text: 9 kap.

text: 2 § första

text: och

text: andra styckena

text: utlänningslagen

text: Vid inresa från ett annat EU-land får en tulltjänsteman även kontrollera att en resenär bl.a. har iakttagit förbud eller villkor för införsel av vissa varor. Vid en sådan kontroll får tulltjänstemannen undersöka bagage, handväskor och liknande som medförs av den resande. För polisman som medverkar i denna kontroll gäller det som sägs om tulltjänsteman. (Se 4 kap. 4 § första stycket och 6 kap. 32 § tullbefogenhetslagen).

text: Ett beslut om kroppsvisitation enligt

text: rättegångsbalken

text: har inte ansetts kunna ge någon rätt att undersöka innehållet i en telefon utan att telefonen först tas i beslag. JO har tidigare uttalat att den praxis som utbildats i förhållande till tvångsmedel som regleras i

text: rättegångsbalken

text: som utgångspunkt bör gälla för samma tvångsmedel när det genomförs med stöd av en annan lag, om det inte finns några särskilda avvikande bestämmelser där eller det mot bakgrund av tvångsmedlets ändamål finns anledning att göra en annan bedömning. (Se Lindberg, Straffprocessuella tvångsmedel [2022, version 5, JUNO], s. 793 och JO 2019/20 s. 416, dnr

text: Bedömning

text: Granskningens inriktning Min granskning har avsett Polismyndighetens användning av tolk och undersökningen av AA:s mobiltelefoner.

text: Användning av tolk Av utredningen framgår att Polismyndigheten använde tolk vid majoriteten av de samtal som genomfördes med AA och BB. Endast den tredje intervjun med AA och den andra intervjun med BB genomfördes utan tolk.

text: En inresekontroll som den som AA och BB blev föremål för är av ingripande karaktär och kan få långtgående konsekvenser för den enskilde. Vid en sådan kontroll ska Polismyndigheten naturligtvis anlita tolk i samband med intervjuer, när den enskildes språkkunskaper kräver det. Om Polismyndigheten vid något tillfälle under en kontroll bedömer att tolk inte behövs trots att den kontrollerade personen inte behärskar svenska, bör myndighetens bedömning därför dokumenteras. Sådan dokumentation framstår som särskilt viktig om den enskilde själv har gett uttryck för att han eller hon behöver tolk.

text: Polismyndigheten har i sitt remissvar fört fram att AA och BB vid kontrollen bedömdes tala flytande engelska. I de handlingar som JO tagit del av från kontrollen finns dock ingen dokumentation av hur Polismyndigheten bedömde deras språkkunskaper. Det framkommer inte heller vilka överväganden som ledde till att tolk inte användes vid vissa intervjuer, eller vad som föranledde att tolk därefter kom att anlitas på nytt.

text: Avsaknaden av dokumentation av tjänstemännens överväganden är otillfredsställande och gör att jag saknar underlag för att bedöma om Polismyndigheten borde ha använt tolk vid den tredje intervjun med AA och den andra intervjun med BB. Myndighetens bristande dokumentation omöjliggör således en effektiv granskning av ärendet i efterhand, vilket inte är acceptabelt. Polismyndigheten förtjänar kritik för det. Undersökning av AA:s mobiltelefoner I samband med kontrollen av AA:s och BB:s bagage tog tjänstemännen del av innehåll i form av installerade appar och skärmbilder i de mobiltelefoner som hittades i AA:s väska. Även om innehållet var lättåtkomligt och det inte var fråga om en teknisk undersökning måste ingreppet betraktas som en undersökning av elektroniskt lagrad information inuti telefonerna. Detta särskilt med hänsyn till den integritetskänsliga information som kan finnas tillgänglig redan genom en telefons hemskärm i upplåst läge (se JO:s beslut den 20 januari 2020, dnr

text: ). Undersökningen har därmed gått utöver vad som kan anses som enbart en yttre kontroll av telefonerna.

text: Det har inte gått att klarlägga vad syftet med den närmare undersökningen av telefonernas innehåll var och med stöd av vilket regelverk den gjordes. Undersökningen skedde dock i samband med en bagagekontroll som, såvitt

text: framkommit, genomfördes med stöd av reglerna i

text: utlänningslagen

text: eller tullbefogenhetslagen.

text: En bagagekontroll har inget brottsutredande ändamål, utan syftar i huvudsak till att kontrollera efterlevnaden av införselregler för vissa varor samt utreda någons identitet eller resväg. Kontrollen är inte tänkt att gå utöver vad som kan betraktas som en ytlig kroppsvisitation (se

text: prop. 1988/89:86 s. 171

text: ). Den begränsade kontroll som det därmed är fråga om kan enligt min uppfattning inte omfatta någon utökad möjlighet att undersöka påträffade mobiltelefoner än vad som är fallet vid en kroppsvisitation enligt

text: rättegångsbalken

text: . Jag noterar i det avseendet att regeringen i en lagrådsremiss med förslag om en stärkt återvändandeverksamhet nyligen har föreslagit att de nuvarande reglerna i

text: 9 kap.

text: utlänningslagen

text: ska kompletteras med en möjlighet att i vissa särskilt angivna situationer omhänderta och undersöka innehållet i just mobiltelefoner.

text: Mot denna bakgrund är jag, i likhet med Polismyndigheten, tveksam till om det fanns något lagstöd för undersökningen av innehållet i AA:s mobiltelefoner inom ramen för den aktuella bagagekontrollen. Eftersom syftet med undersökningen inte tydligt framkommit är det emellertid svårt för mig att uttala mig närmare i den frågan. Det går inte heller att dra några säkra slutsatser om Polismyndighetens ansvar för de åtgärder som vidtogs vid bagagekontrollen, eftersom kontrollen formellt genomfördes av Tullverket. Utredningen ger inget tydligt svar på om polismännen som närvarade vid kontrollen deltog i undersökningen av AA:s mobiltelefoner eller på vilken myndighets initiativ undersökningen genomfördes.

text: Jag kan dock konstatera att Polismyndigheten, trots den betydelse som mobiltelefonerna och deras innehåll fick för myndighetens fortsatta utredning och bedömning i inresefrågan, inte har kunnat visa någon dokumentation över syftet med undersökningen och vilket lagstöd den grundades på. Även i detta avseende brister alltså dokumentationen på ett sätt som gjort det svårt för mig att granska det som hänt. Det är givetvis inte godtagbart att uppgifter som kan ha betydelse för ett beslut i ett ärende inte dokumenteras på ett tillfredsställande sätt. Polismyndigheten ska kritiseras även för detta. Jag förutsätter att myndigheten ser över sina rutiner för dokumentation vid inresekontroller och säkerställer att uppgifter om t.ex. syftet och lagstödet för en viss undersökning dokumenteras så att handläggningen kan följas i efterhand.

text: Vad som i övrigt har kommit fram i ärendet föranleder inget uttalande från min sida.

text: Ärendet avslutas.

text: Beslutet har fattats av stf JO Stefan Holgersson. Dokumentet har fastställts digitalt och har ingen underskrift.


avgjordAv: Mats Melin

nyckelord: Förundersökning Åtal

title: Fråga om förutsättningar för att utfärda ett strafföreläggande förelegat samt synpunkter på en åklagarens beslut att inte väcka åtal när den misstänkte bestred föreläggandet

text: Anmälan

text: AA framförde i en anmälan till JO klagomål mot en åklagare vid Åklagarmyndigheten, internationella åklagarkammaren i Stockholm, och Kustbevakningen. Han var missnöjd bl.a. med att åklagaren utfärdat ett strafföreläggande avseende brott mot

text: miljöbalken

text: och en dryg månad senare, sedan han bestritt strafföreläggandet, beslutade att inte väcka åtal.

text: Utredning

text: Handlingar i åklagarkammarens ärende 109-663-05 infordrades. Muntliga upplysningar inhämtades också från kammaråklagaren BB.

text: Av utredningen framgick följande. Den 8 juli 2005 påträffades AA av Kustbevakningen på ön Skötskär i Värmdö kommun. Kustbevakningen rapporterade honom för att ha förtöjt och landstigit inom fågelskyddsområde. Förundersökning inleddes av Polismyndigheten i Stockholms län, och BB övertog i oktober 2005 förundersökningsledarskapet.

text: Vid ett förhör den 1 november 2005 förnekade AA brott mot

text: miljöbalken

text: , eftersom han varken handlat uppsåtligt eller oaktsamt. Han uppgav att han inte hade sett några skyltar om att han befann sig i ett fågelskyddsområde. Den 7 november 2005 kontrollerade en patrull från sjöpolisen skyltningen utmed den väg som AA angett att han färdats och vid den plats där han stigit iland. Det konstaterades att det inte fanns någon skyltning på Skötskär och inte heller några bojar eller läsbara skyltar efter färdvägen. På en kobbe mitt emot Skötskär fanns en stolpe utan skylt. Den 6 december 2005 utfärdade BB ett strafföreläggande avseende brott mot

text: miljöbalken

text: . Sedan AA bestritt strafföreläggandet beslutade BB att inte väcka åtal.

text: Ärendet remitterades till Åklagarmyndigheten för upplysningar och yttrande över vad som framförts i anmälan om åklagarens handläggning av ärendet.

text: Åklagarmyndigheten (vice riksåklagaren CC) inkom med ett remissvar, till vilket var fogat yttranden av chefsåklagaren DD och BB.

text: I ett beslut den 28 september 2007 anförde chefsJO Melin följande.

text: Bedömning

text: Enligt

text: 48 kap. 5 § rättegångsbalken

text: får strafföreläggande inte utfärdas om förutsättningar för allmänt åtal inte föreligger.

text: Den omständigheten att förutsättningar för allmänt åtal föreligger är emellertid inte tillräckligt för att strafföreläggande skall få utfärdas. I förarbetena till

text: rättegångsbalken

text: framhölls att om saken är tvivelaktig bör åklagaren inte använda sig av strafföreläggande i förhoppning att den misstänkte skall godkänna detta (NJA II 1943 s. 604). Det finns dock inget formellt krav på att den misstänkte skall ha erkänt gärningen för att strafföreläggande skall få utfärdas.

text: JO har i ett tidigare ärende, som handlade om giltigheten av ett utländskt körkort och utländsk bilregistrering, ansett att det måste krävas att den misstänkte i huvudsak har vitsordat de faktiska omständigheterna som konstituerar brott för att ett strafföreläggande skall få utfärdas (JO 1981/82 s. 98). Omständigheterna i det ärendet var dock särpräglade bl.a. på det sättet att rekvisiten var svårtolkade. Det nämnda JO-uttalandet har av Peter Fitger ansetts kunna leda till en alltför restriktiv tillämpning av reglerna om strafföreläggande (

text: Rättegångsbalken

text: , del 3, s. 48:16). Peter Fitger menar att utgångspunkten i stället borde vara att strafföreläggande inte skall användas, om det finns osäkerhetsmoment beträffande den eventuella utgången av en alternativ domstolsprocess vilka är så betydande att de inte kan godtas med hänsyn till brottets art och påföljdens storlek. Särskilt beträffande skuldfrågan anges att något osäkerhetsmoment knappast torde få förekomma.

text: JO har i ett senare ärende modifierat den tidigare ståndpunkten något (JO 1990/91 s. 61) och har därvid bl.a. uttalat att ett blankt förnekande i ett rutinartat mål om t.ex. hastighetsöverträdelse inte i sig bör utgöra något hinder mot att strafföreläggande utfärdas, om bevismaterialet är sådant att man kan utgå från att en domstolsprövning leder till en fällande dom. Om den misstänkte emellertid anfört omständigheter som enligt hans egen uppfattning talar för att han inte begått gärningen bör åklagaren, förutom att pröva bärkraften av de argument som den misstänkte fört fram, även beakta att sannolikheten i dessa fall torde vara stor att strafföreläggandet inte kommer att godkännas med åtföljande fördröjning av lagföringen.

text: Jag har inte någon annan uppfattning än den som kom till uttryck i det sistnämnda beslutet och anser även att den utgångspunkt som Peter Fitger formulerat väl beskriver den avvägning som åklagaren har att göra vid ställningstagandet i ett enskilt fall om ett strafföreläggande bör utfärdas eller inte. Jag noterar också att det i Riksåklagarens handbok för handläggning av strafföreläggande, 1998-07-01, ges uttryck för en liknande uppfattning (avsnitt 1.3.1).

text: BB har inte närmare redogjort för vilka överväganden han gjorde vid utfärdandet av strafföreläggandet utöver att han fann de faktiska omständigheterna klarlagda och därför utfärdade ett strafföreläggande.

text: Enligt min mening fanns det redan vid tiden för utfärdandet av strafföreläggandet betydande osäkerhetsmoment beträffande utgången av en alternativ domstolsprocess. Sannolikheten för att AA skulle godkänna ett strafföreläggande måste också ha framstått som liten. BB borde därför inte ha utfärdat något strafföreläggande.

text: Sedan AA bestritt föreläggandet beslutade BB, efter att ha varit i kontakt med en tjänsteman vid Kustbevakningen, att inte väcka åtal. Detta kan inte uppfattas på annat sätt än att han omprövade sitt tidigare beslut av innebörd att förutsättningar för att väcka allmänt åtal förelåg.

text: Som Åklagarmyndigheten angett kan en åklagare inte själv ändra ett av honom fattat beslut utan att det har tillkommit någon ny omständighet. En förnyad rättslig analys eller en ny analys av bevisläget anses inte utgöra en sådan ny omständighet. Jag instämmer i myndighetens bedömning, att det förelåg huvudsakligen samma underlag vad avser skyltningen på platsen när strafföreläggandet utfärdades som när BB beslutade att inte väcka åtal. Det har således inte varit fråga om att nya omständigheter tillkommit som kunnat motivera en annan bedömning. Förutsättningar har därför saknats för BB att ompröva sitt beslut.

text: Ärendet avslutas med den kritik som ligger i vad jag ovan har anfört.