title: Allvarlig kritik mot en rådman vid Skaraborgs tingsrätt och kritik mot lagmannen vid tingsrätten för långsam handläggning av fyra tvistemål

sammanfattning: Vid JO:s inspektion av Skaraborgs tingsrätt i oktober 2013 upptäcktes fyra tvistemål som kom in till tingsrätten i augusti 2010 och som i princip inte hade handlagts av tingsrätten. Den rådman som hade ansvaret för målen får allvarlig kritik. Tingsrättens lagman får kritik för sin underlåtenhet att agera för att få målen handlagda och avgjorda.

text: Initiativet

text: Under min inspektion vid Skaraborgs tingsrätt den 15–17 oktober 2013 uppmärksammades handläggningen av fyra återförvisade tvistemål. Målen hade nummer T 3523-10–T 3526-10.

text: I protokollet från inspektionen antecknades följande: Den 15 januari 2010 avvisade tingsrätten kärandens talan i fyra tvistemål. Den 26 augusti samma år undanröjde Göta hovrätt tingsrättens beslut och återförvisade tvistemålen till tingsrätten för fortsatt behandling. Tingsrätten hade därefter inte vidtagit några åtgärder med anledning av hovrättens beslut. Vid inspektionen upplystes JO om att den numera tjänstlediga rådmannen AA varit ansvarig för målen enligt

text: 15 § förordningen (1996:381)

text: med tingsrättsinstruktion, TI, t.o.m. utgången av augusti 2013 och att lagmannen BB varit ansvarig sedan den 1 september 2013.

text: Jag beslutade att ta upp tingsrättens handläggning av de fyra tvistemålen till utredning i ett särskilt ärende.

text: Utredning

text: Dagboksblad och samtliga handlingar i de fyra återförvisade tvistemålen hämtades in och granskades.

text: På grund av vad som hade kommit fram fann jag därefter anledning att anta att tjänstefel enligt

text: 20 kap. 1 § brottsbalken

text: hade begåtts. Jag beslutade därför att inleda en förundersökning om sådant brott.

text: Under förundersökningen hölls förhör med rådmannen AA. Vid förhöret delgavs han misstanke om tjänstefel. Han bestred ansvar för brott. Det hölls även förhör enligt

text: 23 kap. 6 § rättegångsbalken

text: , RB, med lagmannen BB. Vidare hämtades vissa handlingar in från Skaraborgs tingsrätt.

text: AA uppgav under förhöret bl.a. följande om handläggningen av målen:

text: När de fyra målen kom in gjorde han en inledande granskning av handlingarna. Han kände till käranden sedan tidigare. Hon hade varit part i ett stort antal mål vid tingsrätten. Han noterade att några av målen verkade gälla samma sak eller åtminstone närliggande förhållanden. Något mål verkade lite enklare, men han bedömde det som mest lämpligt att handlägga målen gemensamt. Han gjorde vidare den preliminära bedömningen att målen sannolikt skulle kunna avvisas eller avgöras på handlingarna som uppenbart ogrundade. Han tror att han hade behövt ta fram och gå igenom de gamla målen, omkring 25 stycken, för att komma fram till hur han skulle gå vidare. Han gjorde dock inget mer med målen förrän under sommaren 2011 då han bad en notarie titta på målen och komma med ett åtgärdsförslag. Notarien gav honom senare en muntlig föredragning, men han ansåg inte att han fick något bra underlag för att gå vidare med handläggningen. Därefter vidtog han inte några åtgärder med målen förrän under sommaren 2013 inför det att han skulle sluta på tingsrätten. Då gick han igenom målen på nytt och upprättade i samband med det ett åtgärdsförslag för två av målen. Han överlämnade sedan målen till lagmannen i slutet av augusti 2013. Han är medveten om att målen blev liggande alldeles för länge.

text: AA uppgav vidare under förhöret följande om sitt arbete på tingsrätten och sina kontakter med lagmannen om målens handläggning:

text: Fram till den 1 mars 2011 var tingsrätten förlagd till tre orter. När målen kom in till tingsrätten arbetade han på den s.k. Skövdeenheten. Han var samordnare där och deltog även i en arbetsgrupp som planerade inför sammanslagningen av tingsrätten. När tingsrätten samlokaliserades den 1 mars 2011 blev han enhetschef. Han fick då personalansvaret för åtta domstolssekreterare och var i övrigt samordnare för domare och notarier på enheten. Han ingick även i tingsrättens ledningsgrupp. Utöver detta var han lärare på och senare även kursledare för en regional notariekurs som hölls tre gånger per år under tre dagar. En gång per år runt sommaren hade lagmannen ett möte med alla domare och gick igenom gamla tvistemål. Domarna fick då frågor om sina äldsta mål. Lagmannen frågade honom vid dessa möten vad som hände med målen. Sådana möten hölls 2011, 2012 och 2013. Vid alla tillfällen svarade han att han trodde att målen skulle kunna avgöras på handlingarna och att han ännu inte hade hunnit med dem men att han skulle försöka göra det. Lagmannen nöjde sig med dessa besked. Det kan också hända att hon frågade honom om målen någon gång mellan dessa möten. Det är dock inte något som han minns. Hon nöjde sig alltid med de besked som hon fick. Hon vidtog inte några andra åtgärder och hade inte något särskilt möte med honom om just dessa mål. Hans arbete som

text: enhetschef var periodvis mycket krävande och gjorde att han bl.a. hade svårt att hinna med sina gamla mål. Från mitten av 2012 och framåt var situationen oerhört ansträngd. Det blev konflikter på arbetsplatsen, och två domare på hans enhet blev långtidssjukskrivna under hösten 2012 samtidigt som de hade en vakans på domarsidan. Vid ett medarbetarsamtal under våren 2013 framförde han därför att han inte ville vara enhetschef längre. Han och lagmannen diskuterade då hans situation. De gick dock inte in särskilt på dessa mål. Lagmannen erbjöd sig att hjälpa honom att komma till rätta med situationen så att han kunde fortsätta som enhetschef. Hon sa att han kunde lämna mål och ärenden som var uppsatta av notarier till henne. Han lämnade dock aldrig över några mål till henne, och hon följde inte upp frågan ytterligare. Han bad inte heller om någon annan form av hjälp eller avlastning trots att han arbetade oerhört mycket.

text: BB uppgav under sitt förhör bl.a. följande:

text: Tingsrätten hade arbetsplatsträffar varannan onsdag. Domarmöten hölls en gång per månad, och det var då som hon gick igenom gamla mål med domarna. Inför dessa möten tog hon ut rotellistor och gav till domarna. Vid domarmötet fick domarna redogöra för varför ett mål var gammalt och vilka problem som fanns. Domstolen hade och har alltjämt ett s.k. rotelsystem för tvistemål och ärenden. Varannan vecka hade domstolen också ledningsgruppsmöten. Hon får inte ta ett mål från en domare som inte går med på det, eftersom det är den domarens mål. Hon kan alltså inte lotta om mål till någon annan domare. Hon och AA hade många diskussioner om de aktuella målen. Han var mycket väl medveten om att han hade en del gamla mål. De pratade aldrig om att ta in en pensionerad domare för att avverka dessa mål eftersom han ville ha dem kvar. I hans roll som samordnande enhetschef sågs de dagligen. Käranden i målen har inte hört av sig till henne och begärt förtur i handläggningen av målen. Hon hade tidigare avvisat två av de återförvisade tvistemålen, och hon visste därför vad målen handlade om. Domstolen hade inga målbalanser, så arbetssituationen var ganska bra. De hade en extra fiskal, och de använde pensionerade domare i stor utsträckning. AA ställde upp när det behövdes extra hjälp; han var oerhört lojal. Hon hade valt honom som enhetschef för att han var den klart bäste. Han gillade att ha förhandlingar, men man kunde få jaga på honom ibland om sådant som skulle avgöras på handlingarna. Den rotelansvarige har det fulla ansvaret för att alla beslut fattas i målen, att bereda målen och att målen sätts ut till förhandling. Lagmannen har det yttersta ansvaret för att målen får en bra och effektiv genomströmning på domstolen.

text: Under förundersökningen framkom att käranden i de fyra tvistemålen hade återkallat sin talan sedan tingsrätten återigen hade börjat handlägga målen efter JO:s inspektion. Tingsrätten skrev av målen från vidare handläggning genom ett beslut den 25 februari 2014.

text: Med hänsyn till vad som kom fram under utredningen fann jag inte längre någon anledning att fullfölja förundersökningen. Jag beslutade därför den 17 september 2014 att lägga ned den.

text: Ärendet remitterades därefter till tingsrätten för upplysningar och yttrande över följande frågeställningar:

text: 1. Vilken kännedom hade lagmannen BB haft om målens handläggning, och vilka åtgärder hade hon vidtagit för att skaffa sig kännedom om detta? 2. Vilka överväganden hade lagmannen gjort, och vilka åtgärder hade hon vidtagit med anledning av vad hon kände till om målens handläggning? 3. Tingsrättens bedömning av hur handläggningen av målen överensstämde med rättens skyldigheter enligt

text: 42 kap. 6 §

text: RB. 4. Tingsrättens bedömning av hur lagmannen hade uppfyllt sitt ansvar när det gällde handläggningen av målen.

text: Tingsrätten (lagmannen BB) gav in följande remissvar:

text: 1. Jag har haft god kännedom om målen då dessa kommit upp var gång det skett en genomgång av gamla mål. Genomgångar har skett regelbundet varje halvår. 2. Jag har åtskilliga gånger talat med ansvarig rådman om målen och han har lovat att ta tag i dem. Rådmannen har erbjudits att lämna över mål till mig eller annan domare men inte medgett detta. 3. Handläggningen stämmer givetvis inte med

text: rättegångsbalkens

text: regler. Det bör dock anmärkas att den aktuella parten drivit en stor mängd likartade mål vid tingsrätten där man svårligen kunnat reda ut vad som yrkats och på vilka grunder. 4. Så här i efterhand kan jag säga att jag borde ha agerat starkare antingen genom att ge rådmannen en viss tidsram inom vilken han skulle ha vidtagit åtgärder eller lottat om målen till annan domare.

text: Därefter remitterades ärendet till AA för upplysningar om handläggningen av målen och om de kontakter som han hade haft med lagmannen om målens handläggning.

text: AA gav in följande yttrande:

text: Jag har uppmanats att lämna upplysningar om handläggningen av fyra tvistemål och om de kontakter som jag hade med lagmannen om målens handläggning. Jag var tidigare misstänkt för tjänstefel avseende handläggningen av målen och förhördes den 14 maj 2014 av en utredare vid polisen och en chefsåklagare. Under detta förhör, som bifogats remissen, lämnade jag alla de uppgifter jag har om målens handläggning och om mina kontakter med lagmannen härom. Genom remissen har jag nu även fått ta del av ett förhör med lagmannen och lagmannens yttrande i detta ärende. Jag kan konstatera att vi har olika uppfattning om vissa saker, bl.a. om hur ofta frågan om målens handläggning kom upp oss emellan. Jag vidhåller dock de uppgifter jag redan har lämnat.

text: Bedömning

text: Rådmannens handläggning av målen Sedan den 1 januari 2011 finns i

text: regeringsformen

text: , RF, ett uttryckligt krav på att en rättegång ska genomföras inom skälig tid (

text: 2 kap. 11 § andra stycket

text: ). Sedan

text: tidigare föreskrivs det i

text: 42 kap. 6 § tredje stycket

text: RB att rätten ska driva förberedelsen av ett mål med inriktning på ett snabbt avgörande.

text: De fyra tvistemålen kom in till tingsrätten den 27 augusti 2010 sedan Göta hovrätt hade återförvisat dem för fortsatt behandling. Rådmannen AA blev då ansvarig för målen. Den 1 september 2013 tog lagmannen BB över ansvaret. Såvitt framgick av akterna och tingsrättens verksamhetsstöd Vera hade tingsrätten vid tidpunkten för JO:s inspektion i oktober 2013 inte vidtagit en enda handläggningsåtgärd i målen.

text: AA har under förundersökningen uppgett att målen efter en snabb inledande granskning blev liggande under nästan ett år innan han bad en notarie att titta på dem under sommaren 2011. När notarien redovisade resultatet av sitt arbete gjorde AA bedömningen att han fortfarande inte hade ett tillräckligt underlag för att gå vidare med handläggningen av målen. Målen blev då återigen liggande utan att några åtgärder vidtogs. Under sommaren 2013 gick AA igenom målen inför det att han skulle lämna sitt arbete på tingsrätten. Inte heller den genomgången ledde till att han vidtog någon konkret handläggningsåtgärd.

text: Det är naturligtvis helt oacceptabelt att en domare under en så lång tid som tre år i stort sett helt underlåter att handlägga ett mål som han eller hon har ansvaret för. I det här fallet är det särskilt allvarligt, eftersom det är fråga om mål som tingsrätten tidigare handlagt och som hovrätten återförvisat till domstolen för fortsatt behandling. AA borde därför ha prioriterat dessa mål och betraktat dem som förtursmål med krav på skyndsam handläggning. Om det var hans uppfattning att arbetssituationen var sådan att han inte kunde handlägga målen, har det varit hans skyldighet att tydligt påtala detta för lagmannen (se JO 2008/09 s. 42, dnr

text: ). Det har han inte gjort. AA förtjänar allvarlig kritik för sin bristfälliga – och under långa perioder obefintliga – handläggning av målen. Lagmannens ansvar En domstolschef har ett ansvar för tingsrättens verksamhet och ska se till att verksamheten bedrivs författningsenligt och effektivt (1 § TI). Grunderna för fördelningen av arbetsuppgifterna och de övriga bestämmelser som behövs för verksamheten i tingsrätten ska framgå av arbetsordningen (8 § TI). Enligt arbetsordningen för Skaraborgs tingsrätt ska lagmannen hålla sig underrättad om arbetsbelastningen på de olika enheterna bl.a. genom att regelbundet hämta in uppgifter om arbetsbalanserna på de olika rotlarna och i övrigt vidta de åtgärder som arbetsläget påkallar, exempelvis genom omfördelning av mål (avsnitt 4.1).

text: JO har i flera ärenden betonat vikten av att en tingsrätt har fungerande rutiner för kontroll av äldre mål och ärenden som inte är avgjorda och har konstaterat att ansvaret för att det finns ett sådant kontrollsystem ytterst vilar på lagmannen i egenskap av chef för domstolen (se t.ex. JO 1991/92 s. 35, JO 1992/93 s. 48 och JO 2008/09 s. 42). JO har uttalat att sådan kontroll som regel utövas genom

text: att lagmannen, eller i förekommande fall en chefsrådman, med viss regelbundenhet tillsammans med var och en av domarna i domstolen har s.k. rotelgenomgångar, då särskilt äldre mål och ärenden ska uppmärksammas.

text: En domstolschef som inte får en tillfredsställande förklaring till att ett mål eller ärende inte har avgjorts inom skälig tid kan, och bör, utöva sitt chefskap genom att diskutera den uppkomna situationen med den ansvariga domaren. Domstolschefen är skyldig att vidta nödvändiga åtgärder, t.ex. att erbjuda domaren en lättnad i arbetsbördan antingen genom en begränsning i tilldelningen av nya mål eller genom en möjlighet att lämna över mål till en annan domare. Som JO tidigare har uttalat kan domstolschefen i en sådan situation också omfördela ansvaret för tilldelade mål även utan den ansvariga domarens samtycke. Det bör dock självfallet föregås av förutsättningslösa och öppna diskussioner om hur den uppkomna situationen kan lösas (se JO 2008/09 s. 42).

text: BB och AA har lämnat lite olika uppgifter om de kontakter som de haft om handläggningen av de fyra tvistemålen och AA:s arbetssituation i övrigt. Jag finner det inte meningsfullt att vidta ytterligare utredningsåtgärder i den delen utan utgår i min fortsatta bedömning av BB:s agerande från de uppgifter som hon själv har lämnat i sitt förhör och i remissvaret till JO.

text: Av dessa uppgifter framgår att BB löpande och åtminstone varje halvår har hållit sig underrättad om de aktuella tvistemålens handläggning. Hon har under lång tid nöjt sig med AA:s besked om att han skulle ta tag i målen. När det visade sig att handläggningen av målen trots det inte gick framåt erbjöd hon honom att lämna över andra mål till henne eller till någon annan domare, men AA medgav inte detta. Om AA inte var villig att lämna ifrån sig några mål och de gamla tvistemålen alltjämt inte drevs framåt, borde BB ha vidtagit andra åtgärder för att se till att målen blev handlagda. Det hade kunnat ske genom att AA fick andra lättnader i arbetsbördan. Om det inte hade fått någon effekt eller inte hade godtagits av AA, borde BB ha lämnat över ansvaret för målen till en annan domare. BB vidtog inte några sådana åtgärder. Inte heller undersökte hon på ett tydligt sätt anledningen till att dessa återförvisade mål blev liggande. BB har alltså inte fullgjort sina skyldigheter att agera för att få målen handlagda och avgjorda. Hon förtjänar därför kritik.

text: Ärendet avslutas.


avgjordAv: Justitieombudsmannen Lilian Wiklund

nyckelord: Ombud/biträde/försvarare Umgänge

publisher: Justitieombudsmannen

title: Kritik mot en befattningshavare vid socialförvaltningen i Falköpings kommun för uttalanden i en skrivelse till den ena partens ombud i en vårdnadstvist

org: jo

sammanfattning: En advokat bad en tjänsteman vid socialförvaltningen att svara på om hon bedömde att ett barns umgänge med sin far var förenligt med barnets bästa. I ett svar till advokaten anförde tjänstemannen bl.a. att ”det i dagsläget (under rådande förhållanden) ej finns förutsättningar för umgänge”. Advokaten gav därefter in skrivelsen till hovrätten i ett mål om vårdnad, boende och umgänge avseende barnet. Socialnämnden har lagreglerade uppgifter när det gäller att lämna upplysningar till en domstol i mål och ärenden om vårdnad, boende och umgänge. Det är viktigt att stor försiktighet iakttas vid uppgiftslämnande som sker vid sidan av de bestämmelserna. Genom sitt agerande gav tjänstemannen fadern skäl att ifrågasätta socialförvaltningens objektivitet. Hon borde därför inte ha upprättat den aktuella skrivelsen.

text: Anmälan

type: rubrik

text: I en anmälan till JO framförde AA klagomål mot biträdande sektionschefen BB vid socialförvaltningen i Falköpings kommun för handläggningen av en s.k. barnavårdsutredning rörande hans dotter CC, född 2006. I en särskild skrivelse till JO utvecklade advokaten DD AA:s klagomål. DD anförde bl.a. att BB, i ett brev till moderns ombud advokaten EE, i en pågående vårdnadstvist avseende CC, tagit ställning i tvisten och yttrat sig i frågan om umgänge mellan AA och CC. Av BB:s brev till EE framgick bl.a. följande.

type: stycke

text: Undertecknads bedömning huruvida det finns förutsättningar för umgänge

text: Undertecknad bedömer utifrån vad som framkommit i samtal med konsultationspersonerna att det i dagsläget (under rådande förutsättningar) ej finns förutsättning för umgänge. Detta baserat på att man inte kan bortse från de skador ett umgänge bedöms innebära för CC känslomässigt, nu och framöver.

text: Utredning

text: Socialnämnden i Falköpings kommun uppmanades att inkomma med utredning och yttrande med anledning av vad som anförts rörande skrivelsen till ombudet.

text: Socialnämnden, arbetsutskottet, lämnade som sitt remissvar en skrivelse som hade upprättats av BB. I skrivelsen anfördes bl.a. följande.

text: Socialnämnden i Falköpings kommun beslutade den 8 september 2009 att inleda utredning enligt 11 kap 1 och 2 §§ SoL efter att man mottagit en anmälan som gjort gällande oro för CC. Under utredningens gång kom det in ytterligare en anmälan. Under utredningen kom det fram olika uppgifter som på olika sätt gjorde gällande att CC inte mådde bra och måendet kunde sättas i relation till när CC träffat sin pappa vid umgänge. För ställningstagande om hur man skulle se på detta konsulterade undertecknad sakkunniga. Syftet med konsultationerna var att erhålla information om hur man skulle förstå CC:s beteende, henne mående och om det fanns anledning till oro kopplat till hennes hälsa och utveckling. Utredaren var även intresserad av att få kunskap om hur man på bästa sätt skulle kunna tillgodose CC hennes eventuella behov. [---] Vid de tre konsultationstillfällena gav de [sakkunniga] undertecknad samstämmiga uppgifter, nämligen att det fanns all anledning att känna stor oro för CC, att rådande umgängessituation inte var tillräckligt trygg och att flickan for illa av situationen. De sakkunniga bedömde att flickans mående skulle ses som en trolig konsekvens av att hon kände av spänningen mellan sina föräldrar och att hon inte fått tillräcklig hjälp att känna trygghet och begriplighet i överlämningssituationer. Sakkunniga menade också att det fanns anledning att befara att rådande omständigheter skulle kunna innebära skador för CC, på såväl kort som lång sikt om inte situationen förändrades. De sakkunniga sa bland annat att CC behövde känna att föräldrarna gav ömsesidig acceptans gentemot den andre och att de stöttade henne vid överlämnandet. CC:s reaktion var adekvat utifrån de påfrestningar rådande situation innebar för henne. Undertecknad har, enligt min egen uppfattning klart och tydligt i utredningen redogjort för att utredningen inte kunde påvisa brister hos varken mamman eller pappan som kunnat stå som förklaringsmodell till varför CC uppvisade sina symptom. Syftet har heller inte varit att utröna vem av föräldrarna som bäst kunde tillgodose hennes behov eller ta ställning i den frågan då detta är en fråga som hör hemma i vårdnadsutredning och inte i den pågående barnavårdsutredningen. Enligt min uppfattning är detta mycket tydligt redovisat och avgränsat i den utredning som sammanställdes i december 2009. Utredningen har enligt undertecknads uppfattning lyft fram CC:s situation och levererat olika förklaringsmodeller på hur man kan se på situationen och vilka eventuella åtgärder som kan vara möjliga. Angående skrivelse daterad den 14 december 2009 var bakgrunden till denna att moderns juridiska ombud advokat EE begärde att undertecknad skulle svara på hennes fråga huruvida jag bedömde att umgänget, utifrån de rådande omständigheterna var förenligt med flickans bästa. Utifrån den information som jag tagit del av under utredningen och efter konsultationen med de sakkunniga redogjorde jag för min inställning i frågan. Undertecknad är väl förtrogen med att jag inte har mandat att villkora eller styra domstolens beslut, dock bedömde jag att ett svar på EE:s fråga inrymdes i det uppdrag som socialnämnden har i och med skyldigheten att utreda, nämligen att belysa barns behov, sätta barnet i fokus och ibland även träda in till skydd för barnet.

text: AA yttrade sig över remissvaret.

text: Bedömning

text: AA har i sin anmälan gjort gällande att handläggningen av utredningen rörande hans dotter CC varit bristfällig i flera avseenden. Jag har begränsat min utredning till att omfatta den skrivelse BB skickade till advokat EE.

text: Av utredningen framgår att Socialnämnden i Falköpings kommun den 8 september

text: 2009 beslutade att inleda utredning enligt

text: 11 kap.

text: 2 §§

text: socialtjänstlagen (2001:453)

text: , SoL, rörande CC. BB ansvarade för utredningen som avslutades i

text: december 2009. Den skrivelse, daterad den 14 december 2009, som BB skickade till advokat EE föranleddes av att advokaten begärde att BB skulle svara på om hon bedömde att CC:s umgänge med fadern, utifrån de rådande omständigheterna, var förenligt med CC:s bästa. Moderns ombud gav därefter in skrivelsen till hovrätten i ett mål om vårdnad, boende och umgänge avseende CC.

text: Innan rätten avgör ett mål eller ärende om vårdnad, boende eller umgänge ska socialnämnden ges tillfälle att lämna upplysningar. Har nämnden tillgång till upplysningar som kan vara av betydelse för frågans bedömning är nämnden skyldig att lämna rätten sådana upplysningar. Om det behövs ytterligare utredning får rätten uppdra åt socialnämnd eller något annat organ att utse någon att verkställa den (

text: 6 kap. 19 § föräldrabalken

text: I mål eller ärenden om vårdnad, boende eller umgänge får rätten, om det behövs, besluta om vårdnad, boende eller umgänge för tiden till dess att frågan har avgjorts genom en dom eller ett beslut som vunnit laga kraft eller föräldrarna har träffat ett avtal om frågan och avtalet har godkänts av socialnämnden. Rätten kan inhämta upplysningar från socialnämnden i frågan. Innan socialnämnden lämnar upplysningar ska den, om det är lämpligt, höra föräldrarna och barnet (

text: 6 kap. 20 § föräldrabalken

text: Upprättandet av aktuell skrivelse föregicks inte av någon begäran från rättens sida. BB skickade inte heller skrivelsen till domstolen utan till den ena förälderns ombud. Det finns i och för sig inte något formellt hinder mot att socialtjänsten på begäran av en förälder lämnar skriftlig information rörande ett barn. En annan sak är att vilka uppgifter som får lämnas ut kan vara begränsade av den sekretess som gäller för uppgifterna inom socialtjänsten. Det är vidare viktigt att den som avger ett eventuellt utlåtande endast uttalar sig om omständigheter som han eller hon har tillräcklig kännedom om. Ett utlåtande ska som regel endast redovisa faktiska förhållanden och inte innehålla några värderingar eller bedömningar.

text: Socialnämnden har lagreglerade uppgifter när det gäller att lämna upplysningar till domstolen i mål och ärenden om vårdnad, boende och umgänge. Det är därför viktigt att stor försiktighet iakttas vid uppgiftslämnande som sker vid sidan av de bestämmelserna. I nu aktuellt ärende var BB ansvarig för en s.k. barnavårdsutredning rörande CC. Genom sin roll hade hon därmed omfattande kännedom om förhållandena, vilket innebär att en part eller domstolen, om skrivelsen vidarebefordrades dit, skulle kunna fästa särskilt avseende vid hennes uppgifter och ställningstagande. Detta borde ha föranlett särskild aktsamhet från hennes sida med att lämna ut uppgifter. Hon tycks dock inte ens ha samrått med AA innan hon skickade brevet.

text: Jag har förståelse för att BB ville värna CC:s intressen utifrån den uppfattning om lämpligheten av umgänge som hon hade. Som redogjorts för ovan finns det en särskild ordning för hur socialtjänstens uppdrag utövas i den här typen av ärenden. Mot bakgrund av den viktiga roll som socialtjänsten har både när det gäller

text: barnavårdsutredningar och vårdnadstvister är det särskilt beklagligt att BB genom sitt agerande gett den ena föräldern skäl att ifrågasätta socialförvaltningens objektivitet. BB borde enligt min mening inte ha upprättat den aktuella skrivelsen. Hon ska kritiseras för sin handläggning i denna del.

text: Vad som i övrigt har förekommit ger inte anledning till något uttalande från min sida.

text: Ärendet avslutas med den kritik som uttalats.

type: avgorande


avgjordAv: Justitieombudsmannen Lars Lindström

title: Kritik mot en rådman vid Skaraborgs tingsrätt i ett initiativärende om handläggningen av ett ärende om adoption

sammanfattning: En rådman kritiseras för att han vid handläggningen av ett ärende om adoption 1. inte låtit de biologiska föräldrarna yttra sig över adoptionsansökan 2. inte upplyst de berörda om att ett adoptionsbeslut skulle innebära att adoptivbarnet inte längre – i rättsligt hänseende enligt föräldrabalken – skulle anses vara barn till sin biologiska mor.

text: Initiativet m.m.

text: I samband med JO:s inspektion av Skaraborgs tingsrätt den 15–17 oktober 2013 uppmärksammades handläggningen av ett adoptionsärende (Ä 4509-12). Av de granskade handlingarna framgick bl.a. följande:

text: Den 28 december 2012 gavs en adoptionsansökan in till Skaraborgs tingsrätt. Ansökan var undertecknad av AA, född 1951, och BB, född 1987. Enligt ansökan ville AA adoptera BB. I ansökan angavs bl.a. att AA hade haft ett långvarigt förhållande med BB:s mor, CC, samt att AA hade uppfostrat BB sedan denne var 3–4 år gammal.

text: Till ansökan bifogades personbevis med ändamålet ”hemortsbevis” för AA och BB. Personbevis med ändamålet ”adoption” saknades för dem båda, och därmed saknades i ärendet uppgifter om BB:s föräldrar och civilstånd samt uppgifter om AA:s civilstånd och eventuell make eller maka.

text: Den 31 januari 2013 meddelade tingsrätten, genom rådmannen DD, slutligt beslut i ärendet. Enligt beslutet gav tingsrätten AA tillstånd att adoptera BB. Av beslutet framgick vidare att BB därmed var att anse som AA:s adoptivbarn.

text: Beslutet fattades utan att tingsrätten hade hämtat in yttranden från CC och BB:s biologiska far. Det framgick inte heller att AA och BB hade upplysts om konsekvenserna av den aktuella adoptionen (dvs. konsekvenserna av att adoptivbarnets biologiska förälder inte var gift med adoptanten).

text: Jag beslutade att i ett särskilt ärende utreda tingsrättens handläggning av ärendet Ä 4509-12.

text: Utredning

text: Handlingar i tingsrättens ärende tillfördes JO:s akt.

text: Därefter uppmanades tingsrätten att lämna upplysningar om och yttra sig över handläggningen av och beslutet i ärendet. Av yttrandet skulle särskilt framgå hur handläggningen av ärendet överensstämmer med relevanta bestämmelser i

text: 4 kap.

text: föräldrabalken

text: , FB, och bestämmelsen i

text: 12 § lagen (1996:242)

text: om domstolsärenden, den s.k.

text: ärendelagen

text: . Domstolen skulle vidare redovisa sin bedömning av det som kommit fram.

text: Tingsrätten (lagmannen EE) gav in ett yttrande till vilket synpunkter från rådmannen DD fogades.

text: DD anförde följande:

text: Jag meddelade den 31 januari 2013 beslut där jag biföll en ansökan om adoption. Jag ska inledningsvis ange att jag idag saknar minne av handläggningen av ärendet i fråga och ej kunnat erinra mig något om detta då jag gått igenom handlingarna. Jag kan endast konstatera att det enligt mitt förmenande varit helt felaktigt av mig att meddela beslutet utan att ha berett den biologiske fadern samt modern tillfälle att yttra sig. Orsaken torde vara beroende av brist i kontroll och noggrannhet eftersom jag med all säkerhet trott att de beretts tillfälle att yttra sig men inte svarat. Det har jag inte kontrollerat i akten varför det blivit fel. EE anförde följande:

text: Tingsrätten kan konstatera att handläggningen av det aktuella ärendet samt beslutet inte överensstämmer med vare sig

text: 4 kap.

text: FB eller

text: 12 § ärendelagen

text: . Yttranden skulle ha inhämtats av CC samt BB:s biologiske far, men framförallt skulle parterna upplysts om konsekvensen av adoptionen då CC och AA inte var gifta. Fel har således uppstått vid handläggningen samt vid beslutets meddelande. Som berörd befattningshavare uppgett har felet uppstått då man brustit i kontroll och noggrannhet.

text: Rättslig reglering

text: Syftet med en adoption är att skapa ett rättsligt förhållande mellan adoptanten (den som adopterar) och adoptivbarnet. För att en adoption ska komma till stånd krävs ett beslut av domstol efter ansökan av den som vill adoptera. De grundläggande materiella reglerna om adoption finns i

text: 4 kap.

text: FB. I

text: 4 kap. 6 § första stycket

text: FB anges vissa allmänna förutsättningar för adoption. Enligt bestämmelsen ska rätten pröva om det är lämpligt att adoptionen äger rum.

text: Tillstånd till adoption kan ges åt en person eller åt makar. Enligt

text: 4 kap. 4 §

text: FB får andra än makar inte adoptera gemensamt. Enligt svensk rätt är det således inte tillåtet för sambor att adoptera gemensamt.

text: Av

text: 4 kap. 8 §

text: FB framgår att ett adoptivbarn i rättsligt hänseende betraktas som adoptantens barn och inte som barn till sina biologiska föräldrar. Om en make

text: har adopterat den andre makens barn eller adoptivbarn, ska barnet emellertid anses som makarnas gemensamma. Något motsvarande undantag för sambor finns inte. Det är alltså, enligt bestämmelserna i FB, inte möjligt för en person att adoptera sin sambos barn utan att släktskapet mellan den senare sambon och barnet upphör (jfr Europadomstolens dom den 13 december 2007 i målet Emonet m.fl. mot Schweiz, ansökan nr

text: och SvJT 2014 s. 832).

text: Av

text: 4 kap. 5 a §

text: FB följer att den som har fyllt 18 år får adopteras utan föräldrarnas samtycke. Enligt

text: 4 kap. 10 § tredje stycket

text: FB ska dock en förälder vars samtycke till adoption inte krävs ändå höras i adoptionsärendet, om det kan ske.

text: Ärenden om adoption är indispositiva. Detta innebär bl.a. att domstolen har en utredningsskyldighet i sådana ärenden. Domstolens utredningsskyldighet markeras i

text: 4 kap. 10 §

text: FB. Enligt första stycket i bestämmelsen ska domstolen inhämta upplysningar bl.a. om barnet och sökanden. Domstolen har alltså ett eget ansvar för att de omständigheter som kan ha betydelse för domstolens bedömning kommer fram.

text: Ärenden om adoption handläggs enligt

text: ärendelagen

text: . I

text: 12 § ärendelagen

text: regleras domstolens s.k. materiella processledning. I bestämmelsen föreskrivs att domstolen ska se till att ärendet blir så utrett som dess beskaffenhet kräver och att inget onödigt dras in i ärendet. Genom frågor och påpekanden ska domstolen försöka avhjälpa otydligheter och ofullständigheter i parternas framställningar.

text: Bedömning

text: Enligt

text: 4 kap. 10 §

text: FB var det rättens skyldighet att höra BB:s biologiska föräldrar om det kunde ske. Av utredningen framgår att rätten inte ens gjorde något försök att höra föräldrarna.

text: Adoptionsbeslutet ledde till att BB inte längre – i rättsligt hänseende enligt FB – var att anse som son till CC. Enligt min mening innebär bestämmelsen i

text: 12 § ärendelagen

text: att tingsrätten var skyldig att upplysa BB och AA om denna konsekvens av ett blivande adoptionsbeslut. Av utredningen framgår att rätten inte gjorde det.

text: DD fattade adoptionsbeslutet och ska kritiseras för de angivna bristerna i handläggningen.

text: Ärendet avslutas.


avgjordAv: Justitieombudsmannen Per Lennerbrant

nyckelord:
Allmänna handlingar
Avgift

title: Kritik mot Länsstyrelsen i Västmanlands län för att inte ha tillhandahållit allmänna handlingar på stället och utan avgift

sammanfattning: En person begärde att få ta del av allmänna handlingar på plats i länsstyrelsens lokaler utan avgift. Myndigheten uppgav att de saknade en dator för allmänheten och att handlingarna behövde skrivas ut vilket medförde en avgift. I beslutet uttalar JO att det är myndighetens ansvar att en allmän handling görs tillgänglig på ett lämpligt sätt om den enskilde begärt att få ta del av handlingen på plats hos myndigheten. Finns handlingen endast i digital form behöver myndigheten tillhandahålla en terminal som den enskilde kan använda, skriva ut en kopia eller på något annat sätt se till att handlingen kan uppfattas. Detta ska enligt JO ske utan avgift, även om arbetet med att ta fram handlingen är tidskrävande eller om en kopia skrivs ut. Det förhållandet att länsstyrelsen ansåg att det rörde sig om en omfattande beställning, medförde inte att myndigheten själv kunde välja en annan form för utlämnandet än den som följde av begäran. JO konstaterar att länsstyrelsen skulle ha sett till att anmälaren i myndighetens lokaler fick ta del av de begärda handlingarna skyndsamt och utan avgift. Länsstyrelsen kritiseras för hur begäran hanterades.

text: Anmälan

text: I en anmälan den 28 maj 2025 klagade AA på Länsstyrelsen i Västmanlands län för att myndigheten hade nekat honom att utan avgift ta del av allmänna handlingar i myndighetens lokaler. Av anmälan och bifogade mejl framgick bl.a. följande.

text: När AA besökte länsstyrelsen i april 2024 för att på plats hos myndigheten utan avgift ta del av beslut om tillstånd för hundverksamhet fick han inte det. En anställd uppgav att de inte hade tid att ta fram handlingarna och att han istället skulle boka ett besök. AA upplystes om att handlingarna behövde skrivas ut eftersom länsstyrelsen saknade dator för allmänheten, att en avgift skulle tas ut både för utskrifter och för arbetstid samt att han behövde betala i förskott.

text: I ett mejl den 24 april 2024 frågade AA efter klartecken om att ta del av handlingar i myndighetens lokaler utan avgift. Länsstyrelsen svarade att kopiorna behövde skrivas ut vilket medförde en avgift.

text: I en mejlkonversation den 28 juni 2024 upprepade länsstyrelsen att det var förenat med en kostnad att ta del av besluten på plats och uppgav att begäran omfattade ca 200 handlingar om ca fyra sidor per handling. Den 1 juli 2024 skrev länsstyrelsen att avgiften skulle uppgå till ca 4 000 kr, att han kunde betala när han hämtade handlingarna och att handlingarna inte skulle skrivas ut förrän man fått återkoppling att avgiften skulle betalas. I mejlet angavs även att om AA inte ville betala en avgift kunde han få nio digitala handlingar alternativt lika många utskrivna sidor. AA svarade ”Toppen!”, men att han endast ville fota av och att de kunde kassera de fysiska kopiorna.

text: Utredning

text: JO begärde att Länsstyrelsen i Västmanlands län med utgångspunkt i 2 kap.

text: 15 § tryckfrihetsförordningen

text: (TF) skulle yttra sig över det som fördes fram i anmälan.

text: Länsstyrelsen (landshövdingen BB) uppgav i ett yttrande daterat den 18 juni

text: 2025 i huvudsak följande.

text: Länsstyrelsen dokumenterar inte begäran om allmän handling eller hanteringen av dessa. Den aktuella begäran gjordes för ungefär ett år sedan. Av den anledningen har Länsstyrelsen inte längre kvar någon e-post eller annan dokumentation som berör det ärende som JO nu begär att Länsstyrelsen yttrar sig om. Länsstyrelsens utredning i frågan baseras främst på vad berörda tjänstemän kommer ihåg.

text: Beskrivning av ärendet

text: Som framgår av klagandes beskrivning inkom en begäran till Länsstyrelsen gällande samtliga beslut om tillstånd för hundverksamhet. Begäran gjordes av en anonym besökare i Länsstyrelsens reception. Begäran omfattade runt 200 beslut om ca 4 sidor per beslut. Länsstyrelsen har inte någon allmänhetens dator/terminal och vid tidpunkten för begäran bedrevs ett flyttprojekt inom myndighetens lokaler vilket innebar att myndighetens anställda i stor utsträckning behövde arbeta hemifrån. De aktuella besluten som efterfrågats finns inte i pappersform utan de finns enbart tillgängliga digitalt i Länsstyrelsens ärendehanteringssystem. Det finns inte heller en sökning som kan göras för att få fram en färdig och komplett lista över besluten som begärts utlämnande, utan en manuell genomgång av ärendena i träfflistan behöver göras för att konstatera vilka beslut som omfattas av begäran. Dessa behöver sedan skrivas ut och sekretessprövas. Det förekommer exempelvis personer med skyddade personuppgifter i några av de aktuella handlingarna. Att skyndsamt hantera en begäran om allmän handling av den storlek som klagan gäller och dessutom göra det vid ett obokat besök på myndigheten, anser inte Länsstyrelsen som möjligt. Länsstyrelsen bör därför inte lastas för den delen i klagomålet. Sökande har upprepade gånger framfört att denne vill vara anonym och ta del av handlingarna avgiftsfritt. Länsstyrelsen har bedömt att begäran varit av det slag så att det föreligger betydande hinder för att tillhandahålla handlingarna avgiftsfritt på stället på det sätt som sökande önskat. Enligt Länsstyrelsens riktlinje för utlämnande och avgiftsuttag vid utlämnande av allmän handling … får detta anses vara en så kallad ”omfattande beställning”. Länsstyrelsen har enligt riktlinjen möjlighet att ta betalt utifrån vilket arbete som beställningen faktiskt medför. Denna del av riktlinjen stödjer sig på 16 § 3 st Avgiftsförordningen. Sökande fick därför information om att begäran inte skulle kunna hanteras omedelbart och fick information om hur myndigheten ansåg sig

text: bäst kunna hantera den omfattande begäran om allmän handling som gjorts. Det vill säga med ett nytt tidsbokat besök där kopior av handlingarna lämnas över. Eftersom sökanden hade önskemål om att vara anonym ville denne inte lämna några person- eller kontaktuppgifter vid sitt besök. Sökanden återkom per e-post enligt det som bifogats anmälan. Länsstyrelsen och sökanden har därefter haft flertalet kontakter om begäran i syfte att vara tydlig och få en så god hantering av detta som möjligt. Sökanden har också blivit informerad om möjligheten att ta del av en begränsad mängd handlingar kostnadsfritt. Sökanden har fått entydig information om hur Länsstyrelsen bedömer att handlingarna ska lämnas ut och om avgiften. Länsstyrelsen är av uppfattningen att en överenskommelse träffades mellan sökanden och myndigheten om att handlingarna skulle lämnas ut mot en avgift samt när detta skulle ske. Detta framkommer i den e-postkonversation som klaganden har bifogat sin anmälan till JO. Handlingarna hämtades aldrig och sökande återkom aldrig. Handlingarna fanns tillgängliga fram tills nästa del av länsstyrelsens flyttprojekt påbörjades i mars 2025. – – –

text: Sammanfattning

text: Sammanfattningsvis anser Länsstyrelsen att den begäran av allmän handling som gjordes var omfattande på så sätt att det rörde sig om ett stort antal beslut. Länsstyrelsen bedömde att det skulle kräva mer än sex timmars arbetstid att ta fram och tillgängliggöra handlingarna. Lägg där till den tid det skulle ta i anspråk att närvara vid sökandes genomgång av samtliga beslut för att föra av de uppgifter som eftersöktes. Detta i samband med att Länsstyrelsens lokaler var under ombyggnation och det fanns praktiska svårigheter med att låta sökande ta del av handlingarna på plats enligt önskemålet. Länsstyrelsen anser att sökande har fått entydig information om hur handlingarna kunde lämnas ut. Länsstyrelsen kunde ha varit ännu tydligare i sin bedömning om att det förelåg betydande hinder för att tillhandahålla de begärda handlingarna avgiftsfritt på stället så som sökande önskade. Länsstyrelsen bedömer ändå att begäran har hanterats skyndsamt och i enlighet med den information som sökande uppgett. Länsstyrelsen har under sin hantering av begäran visat stor respekt för sökandes önskan om anonymitet och försökt hantera begäran så skyndsamt som möjligt med upprätthållet sekretesskydd där så krävts.

text: AA kommenterade länsstyrelsens yttrande och uppgav därefter den 5 november

text: 2025 bl.a. att han återigen inte tillåtits ta del av handlingar i länsstyrelsens lokaler utan kostnad.

text: Rättslig reglering

text: Rätt att ta del av en handling på stället Den som begär ut en allmän handling som får lämnas ut ska genast eller så snart det är möjligt och utan avgift få ta del av handlingen på stället på ett sådant sätt att den kan läsas eller avlyssnas eller uppfattas på annat sätt. Kan en handling inte tillhandahållas utan att en sådan del av handlingen som inte får lämnas ut röjs, ska den i övriga delar göras tillgänglig för sökanden i avskrift eller kopia. (

text: 2 kap. 15 § första stycket

text: TF)

text: En myndighet är inte skyldig att tillhandahålla en handling på stället, om det möter betydande hinder (

text: 2 kap. 15 § andra stycket

text: TF).

text: Ett betydande hinder kan vara att handlingen just då den begärs utlämnad används i myndighetens arbete eller att den är utlånad till en annan myndighet (

text: prop. 1975/76:160 s. 181

text: ). Det kan också vara att handlingen är i ett sådant skick att ett utlämnande skulle leda till att den förstörs (

text: HFD 2019 ref. 1

text: ). Även om en myndighet med hänvisning till betydande hinder ibland kan vägra att genast lämna ut en handling, måste myndigheten i så stor utsträckning som möjligt verka för att undanröja hindret (JO 2022/23 s. 241, dnr

text: ). Rätt att få en kopia av handlingen Den som önskar ta del av en allmän handling har även rätt att mot en fastställd avgift få en avskrift eller kopia av handlingen till den del handlingen får lämnas ut (

text: 2 kap. 16 § första stycket

text: TF).

text: Möjligheten att begära myndighetens prövning Om en begäran om att få ta del av en handling helt eller delvis inte kan tillmötesgås ska den som har gjort framställningen underrättas om detta. Den enskilde ska då också informeras om möjligheten att begära myndighetens prövning av frågan och att det krävs ett skriftligt beslut av myndigheten för att beslutet ska kunna överklagas (

text: 6 kap. 3 § tredje stycket offentlighets- och sekretesslagen

text: ). Skyldigheten att på begäran fatta ett skriftligt beslut som kan överklagas gäller även om någon har begärt att få ta del av handlingar på stället vid en viss tidpunkt och myndigheten bedömer att ett utlämnande vid den tidpunkten möter betydande hinder (JO 2022/23 s. 241).

text: Bedömning

text: AA:s anmälan handlar i huvudsak om att han inte fick ta del av begärda handlingar på plats i länsstyrelsens lokaler och utan att betala någon avgift. Utifrån vad länsstyrelsen har uppgett utgår jag från att handlingarna kunde identifieras och att de var allmänna.

text: Bestämmelserna i

text: 2 kap.

text: TF anvisar två sätt för en enskild att ta del av en allmän handling, antingen på stället i myndighetens lokaler vilket ska ske utan avgift (15 §) eller genom att begära en avskrift eller en kopia av handlingen (16 §). I det senare fallet får en avgift tas ut. Myndigheten har att utgå från den enskildes begäran om hur han eller hon vill ta del av handlingen och kan inte ensidigt bestämma att den ska tillgängliggöras på något annat sätt.

text: Om den enskilde begärt att få ta del av en allmän handling på plats hos myndigheten, är det myndighetens ansvar att handlingen görs tillgänglig på ett lämpligt sätt. Finns handlingen endast i digital form behöver myndigheten tillhandahålla en terminal som den enskilde kan använda, skriva ut en kopia eller på något annat sätt se till att handlingen kan uppfattas. Detta ska ske utan avgift, även om arbetet med att ta fram handlingen är tidskrävande eller om en kopia skrivs ut (se t.ex. JO 1989/90 s. 392, dnr

text: , JO:s beslut den 27 april 2023, dnr

text: , och RÅ 85 2:9). En annan sak är att en avgift kan

text: bli aktuell om den enskilde vill ta med sig kopian av handlingen från myndigheten.

text: AA begärde att få ta del av de aktuella handlingarna på plats hos länsstyrelsen och att det skulle ske utan avgift. Enligt myndigheten fanns dock en överenskommelse med AA om formerna för utlämnandet. Styrelsen har därvid hänvisat till den ingivna mejlkonversationen men inte lämnat någon närmare precisering. Av den dokumentation som gjorts tillgänglig i JO:s ärende kan jag inte läsa ut att någon överenskommelse har träffats med innebörden att AA justerat sin begäran om hur handlingarna skulle tillhandahållas. Det förhållandet att länsstyrelsen ansåg att det rörde sig om en omfattande beställning, medförde inte att myndigheten själv kunde välja en annan form för utlämnandet än den som följde av AA:s begäran.

text: Länsstyrelsen har också fört fram att det fanns ett betydande hinder mot att tillhandahålla handlingarna på stället. Jag har mycket svårt att se att de omständigheter som länsstyrelsen pekat på skulle utgöra ett sådant hinder mot att tillmötesgå AA:s begäran. Detta är inte heller något som länsstyrelsen gjort gällande i mejlkonversationerna med AA. Om länsstyrelsen ansåg att det förelåg ett betydande hinder skulle AA ha upplysts om det och om möjligheten att begära myndighetens prövning i den delen (se

text: ). Såvitt framgår av utredningen har det inte gjorts.

text: Sammanfattningsvis skulle länsstyrelsen således ha sett till att de begärda handlingarna, i de delar sekretess inte hindrade att AA tog del av dem, gjordes tillgängliga för honom i myndighetens lokaler enligt

text: 2 kap. 15 §

text: TF. Det skulle ha skett utan avgift och med den skyndsamhet som följer av bestämmelsen. Det är anmärkningsvärt att länsstyrelsen inte ens i yttrandet till JO har identifierat bristerna i handläggningen.

text: Länsstyrelsen förtjänar kritik för hur AA:s begäran hanterades.

text: Ärendet avslutas.

text: Beslutet har fattats av JO Per Lennerbrant. Dokumentet har fastställts digitalt och har ingen underskrift.

text: Rättssakkunniga Johanna Cervin-Ellqvist har föredragit ärendet och tf. byråchefen Charlotte Håkansson har deltagit i beredningen.


avgjordAv: Chefsjustitieombudsmannen Elisabet Fura

nyckelord: Dokumentation Häkte Journalföring

title: Kritik mot Kriminalvårdens transporttjänst för transport av en person som var omhändertagen enligt lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall, LVM. Kritik mot Kriminalvården, häktena Norrköping och Växjö för bristande dokumentation

sammanfattning: En person som var omhändertagen enligt lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall, LVM, transporterades av Kriminalvårdens transporttjänst från ett behandlingshem i Rosersberg till Förvaltningsrätten i Växjö och tillbaka. Transporten tog fyra dygn i anspråk och medförde fyra övernattningar i häkte för den omhändertagna personen. Kriminalvården kritiseras för det sätt på vilket transporten planerades och genomfördes. Kriminalvården kritiseras även för bristande dokumentation i samband med den omhändertagna personens vistelse i häkte. Beslutet innehåller vidare uttalanden om att det är olämpligt att personer som transporteras enligt de olika lagarna om tvångsvård, exempelvis LVM, samtransporteras med andra klientgrupper.

text: ) om vård av missbrukare i vissa fall, LVM. Kritik mot Kriminalvården, häktena Norrköping och Växjö för bristande dokumentation.

text: Anmälan

text: I en anmälan, som kom in till JO den 29 november 2011, klagade AA på Kriminalvårdens behandling av henne i samband med att hon transporterades från Ekebylunds behandlingshem till Förvaltningsrätten i Växjö och tillbaka. Av anmälan och av en till anmälan bifogad skrift från institutionschefen BB, Ekebylunds behandlingshem, framgick i huvudsak följande.

text: AA togs in på Ekebylunds behandlingshem i Rosersberg den 16 februari 2010 på grund av ett omedelbart omhändertagande enligt

text: 13 § lagen (1988:870)

text: om vård av missbrukare i vissa fall, LVM. Den 25 februari 2010 hölls en förhandling i Förvaltningsrätten i Växjö med anledning av omhändertagandet. Den 23 februari 2010 kl. 9.00 hämtades AA på behandlingshemmet för transport till förhandlingen. Hon återkom till behandlingshemmet den 27 februari 2010. Under denna period tillbringade AA två nätter i häktet Växjö, en natt i häktet Norrköping och en natt i häktet Kronoberg. Hon kände sig kriminell eftersom hon transporterades tillsammans med kriminella personer med handbojor. Hon fick inte något att dricka, fick inte uträtta sina behov eller röka. I häktet Växjö ringde hon för endast 20 av de 70 kronor som hon fick, men hon inte fick tillbaka resterande 50 kronor som hon hade lämnat till en vårdare. I häktet Kronoberg blev hon tillsagd att dra ner sina underbyxor.

text: AA begärde även ersättning för de fyra dygnen i häkte.

text: Utredning

text: Från Kriminalvården begärdes all dokumentation gällande AA:s vistelse i de ovan angivna häktena och transporterna av henne under den aktuella tidsperioden. Kriminalvården översände transportunderlag och sammandrag ur kriminalvårdens klientadministrativa system (KLAS) avseende AA – utskrivet den 30 december 2011 – och meddelade att det inte fanns någon annan information i KLAS.

text: Av transportunderlaget framgår i huvudsak följande. AA skulle hämtas från behandlingshemmet den 23 februari 2010 kl. 8.55 och lämnas i häktet Norrköping kl. 11.19 samma dag. Hon skulle hämtas från häktet Norrköping den 24 februari 2010 kl. 8.20 och lämnas i häktet Växjö kl. 14.29 samma dag. Den 25 februari 2010 skulle hon hämtas kl. 12.37 för att köras till Förvaltningsrätten i Växjö och efter förhandlingens slut lämnas i häktet Växjö kl. 14.13. Den 26 februari 2010 skulle AA hämtas från häktet Växjö kl. 10.15 och lämnas i häktet Kronoberg kl. 18.45 samma dag. Hon skulle hämtas från häktet Kronoberg den 26 februari 2010 kl. 9.06 och lämnas på behandlingshemmet kl. 09.39 samma dag.

text: I KLAS-utdraget finns två anteckningar från häktet Kronoberg, daterade den 26 februari 2010, varav en avser inskrivning av AA i häktet.

text: Efter remiss anförde Kriminalvården, genom generaldirektörens ställföreträdare enhetschefen CC, följande. - - -

text: Anmälan

text: AA har i en anmälan till JO framfört klagomål mot Kriminalvårdens transporttjänst (TPT) med anledning av att hon i februari 2010 fick tillbringa fyra dygn i sträck på olika häkten och att hon blev transporterad tillsammans med kriminella med handbojor och till olika fängelser. Vidare har AA klagat på att när hon var på häktet Växjö ringde hon för endast 20 av de 70 kronor som hon fick, men att hon inte fick tillbaka resterande 50 kronor som hon hade kvar och som hon hade lämnat till häktespersonal. AA har vidare klagat på att hon på häktet Kronoberg fick dra ner sina underbyxor.

text: Sakförhållanden

text: Uppgifter om sakförhållandena har hämtats in från TPT, region Stockholm och region Öst. Av utredningen har följande kommit fram. Bakgrund Vid i ärendet aktuell tid var AA föremål för tvångsvård enligt lagen (

text: ) om vård av missbrukare i vissa fall, LVM. Hon var vid den tiden placerad på behandlingshemmet Ekebylund, Rosersberg. AA blev kallad av Förvaltningsrätten i Växjö att personligen inställa sig vid en muntlig förhandling den 25 februari 2010. Transporten av AA från behandlingshemmet till Växjö och tillbaka utfördes av TPT. TPT TPT utför 40 000 – 45 000 inrikesresor per år. De transporter som TPT utför ska genomföras så säkert och kostnadseffektivt som möjligt. Verksamheten är uppbyggd på så sätt att TPT:s bilar utgår från sina hemdestinationer och möts på olika ställen i

text: landet, där de byter klienter med varandra. Det är vanligt att en klient måste åka med flera bilar för att nå sin slutdestination. I vissa fall kan endast en del av resan utföras under en dag och resan måste fortsätta nästkommande dag. Det kan exempelvis inträffa att när en klient transporterats till mötesplatsen att det inte finns någon bil som kan ta emot klienten och köra honom eller henne i riktning mot hans eller hennes slutdestination. Av kostnadseffektivitetsskäl får olika klienter samåka under en och samma transport. När en längre resa ska utföras för en klient som är placerad på ett behandlingshem kan klienten övernatta på behandlingshem eller, om det inte är möjligt, på häkte eller polisarrest. För att TPT ska kunna köra en klient till ett behandlingshem för övernattning krävs till att börja med att det finns en av beställaren ordnad nattplats för klienten på behandlingshemmet och att transporten till behandlingshemmet är möjlig att utföra tidsmässigt. Vid i ärendet aktuell tid krävdes därutöver att klienten inte samåkte med andra klienter belagda med fängsel. Enligt Kriminalvårdens säkerhetshandbok, i dess version vid den aktuella tiden, kunde användning av handfängsel utan koppling till personal endast ske inom skalskyddade områden. TPT:s bilar fick därför inte stanna på ett verksamhetsställe utan skalskydd, som t.ex. behandlingshem, om i bilen fanns med en klient belagd med fängsel. Ett sådant uppehåll kan numera göras om sammankoppling av handfängslet sker till midjefängsel. Om dessa förutsättningar inte är uppfyllda återstår alternativet att nyttja häkten och polisarrester. TPT hämtade AA den 23 februari 2010 från behandlingshemmet Ekebylund för att påbörja hennes resa till Växjö. Någon möjlighet att genomföra hela transporten samma dag eller dagen innan förhandlingen fanns inte. Det var därför nödvändigt att påbörja resan två dagar innan förhandlingen. Bilen som AA åkte med den 23 februari skulle till häktet Norrköping och där fanns inte någon mötande bil som skulle åt det håll som hon skulle. Det fanns inte heller något LVM-hem i närheten. AA åkte den 24 februari från häktet Norrköping till häktet Växjö, dit hon skulle enligt beställningen. Den muntliga förhandlingen som hölls den 25 februari pågick till kl. 14. Det var då för sent att påbörja en returtransport eftersom alla andra bilar redan hade haft ”möte” och bytt klienter. AA kom den 26 februari till häktet Kronoberg kl. 18.45 och då var det inte möjligt för personalen att inom arbetstidsreglerna köra tur och retur till behandlingshemmet Ekebylund. Den 27 februari blev AA transporterad från häktet Kronoberg till behandlingshemmet. I det aktuella fallet fanns det ingen möjlighet att köra AA till något behandlingshem på grund av att det fanns andra klienter med i bilen som var belagda med fängsel och då det tidsmässigt inte hade varit möjligt.

text: Häktet Växjö AA skrevs in vid häktet Växjö den 24 februari 2010. Vid inskrivningen upprättades en avvisiteringsrapport. Av den rapporten framgår inte att AA skulle ha haft med sig några kontanta medel, vilket annars skulle ha noterats. AA ansökte den 25 februari 2010 om att beviljas häktesbidrag om 90 kronor. Sökt häktesbidrag beviljades och utbetalades till AA samma dag. Vad AA i övrigt framfört i sin anmälan till JO avseende sin vistelse på häktet Växjö finns det ingen dokumentation om. Efter det att AA fått beviljat häktesbidrag har hon själv ansvarat och disponerat över det. Huruvida AA skulle ha köpt ett telefonkort till INTIK-systemet framgår inte av de handlingar som finns idag. Någon dokumentation som stödjer att AA skulle ha överlämnat pengar till kriminalvårdspersonal finns inte.

text: Häktet Kronoberg Häktet Kronoberg tar årligen in 9 000 – 10 000 personer i häktet. Då AA endast tillbringat en natt på häktet för över två år sedan har personalen inte kunnat erinra sig om de faktiska omständigheterna kring hennes vistelse på häktet. Av vad AA uppgett i sin anmälan till JO får antas att häktet vid hennes ankomst dit bedömt att en ytlig kroppsbesiktning av henne var påkallad för att säkerställa att bl.a. vapen och narkotika inte förs med in på häktet. Häktets rutiner beträffande hur ytliga kroppsbesiktningar ska genomföras är desamma allt sedan i ärendet aktuell tid. Den ytliga kroppsbesiktningen utförs i ett avskilt

text: utrymme där endast den som ska tas in i häkte och kriminalvårdspersonal närvarar. Kroppsvisitation och kroppsbesiktning av kvinnor utförs endast av kvinnlig personal. Innan den ytliga kroppsbesiktningen genomförs informeras personen som ska genomgå denna om varför den görs och hur den kommer att gå till. Den ytliga kroppsbesiktningen genomförs på sådant sätt att den som ska genomgå denna ombeds att ta av sig sina klädesplagg så att dessa kan genomsökas var för sig. När klädesplagg på överkroppen är genomsökta erbjuds personen att återigen sätta på sig dessa innan klädesplaggen på underkroppen genomsöks. För att så långt som möjligt kunna säkerställa att inget otillåtet föremål medförs ombeds personen att även dra ner sina underkläder, utan att dessa tas av, för att sedan dra upp dessa igen.

text: Författningsbestämmelser m.m.

text: Följande lagbestämmelser var gällande vid den tid som är aktuell i detta ärende. Av

text: 1 § lagen (1976:371)

text: om behandlingen av häktade och anhållna m.fl. framgår att den som är häktad på grund av misstanke om brott eller av någon annan anledning inte får underkastas mera omfattande inskränkningar i sin frihet än som ändamålet med häktningen samt ordning och säkerhet kräver. Den häktade skall behandlas så att skadliga följder av frihetsberövandet motverkas. I den utsträckning det är lämpligt, skall åtgärder vidtas för att ge den häktade det personliga stöd och annan hjälp som han eller hon behöver. Sådana åtgärder får dock vidtas endast om den häktade samtycker till detta. I 2 § nämnd lag anges följande. Om det inte är uppenbart onödigt, skall den häktade senast vid ankomsten till förvaringslokalen kroppsvisiteras för eftersökande av föremål som han eller hon enligt vad som följer av denna lag inte får inneha. I övrigt får den häktade kroppsvisiteras för eftersökande av sådana föremål när 1. det finns anledning att anta att ett sådant föremål skall anträffas på den häktade, 2. det sker stickprovsvis eller också i anslutning till en större undersökning som av säkerhetsskäl görs av utrymmen inom förvaringslokalen och den häktade har eller har haft särskild anknytning till det utrymme som berörs av undersökningen, 3. den häktade skall ta emot eller har haft obevakat besök, eller 4. den häktade efter vistelse utanför förvaringslokalen återvänder dit. Vad som har sagts i andra stycket hindrar inte att det i annat fall görs sådan ytlig kroppsvisitation som bedöms nödvändig av säkerhetsskäl och som endast avser eftersökande av vapen eller annat farligt föremål. I den mån det anses påkallat får, enligt

text: 2 a § samma lag

text: , även kroppsbesiktning företas i de fall som avses i 2 § första och andra styckena. Av 2 b § nämnd lag framgår bl.a. följande. Kroppsvisitation eller kroppsbesiktning får inte göras mer ingående än vad ändamålet med åtgärden kräver. All den hänsyn som omständigheterna medger skall iakttas. Om möjligt skall ett vittne närvara. En häktad får hållas avskild från andra häktade, om det är nödvändigt för att verkställa ett beslut om kroppsbesiktning. Kroppsvisitation eller kroppsbesiktning av en kvinna får inte verkställas eller bevittnas av annan än en kvinna, en läkare eller en legitimerad sjuksköterska. Följande åtgärder får emellertid verkställas och bevittnas av en man, nämligen, 1. kroppsvisitation som avses i 2 § tredje stycket, och 2. kroppsvisitation som sker med metalldetektor eller liknande teknisk anordning. I

text: 25 § samma lag

text: framgår att när någon i annat fall än som avses i 1 och 23 §§ tas in i kriminalvårdsanstalt eller häkte för annat ändamål än verkställighet av påföljd för brott eller tas i förvar i polisarrest, skall denna lag, med särskilt beaktande av anled-

text: ningen till intagningen och dennas varaktighet, gälla i tillämpliga delar, om inte annat föreskrivs i lag eller annan författning. Enligt 2 § första stycket e) i Kriminalvårdens föreskrifter och allmänna råd om transportverksamhet m.m. (

text: KVFS 2006:11

text: ), transportföreskrifterna, vilka fortfarande är gällande, ska transporttjänsten på uppdrag planera och utföra bl.a. inrikes transporter som ankommer på Kriminalvården när en polismyndighet har beslutat om handräckning. Enligt 7 § i transportföreskrifterna ska transporttjänsten hos polismyndigheten hämta in sådana uppgifter om den som skall transporteras som kan vara av betydelse för genomförandet av transporten. Av 13 § första stycket i transportföreskrifterna framgår bl.a. att uppehåll för måltider, övernattningar eller andra avbrott i transporten med transporterade personer som omhändertagits enligt LVM får, om uppehåll inte kan förläggas till lokaler eller institutioner som är förknippade med det aktuella omhändertagandet, endast göras i häkten eller polisarrester. I de allmänna råden till 13 § i transportföreskrifterna anges följande. I transporttjänstens uppdrag att utföra transporter grundade på polismyndigheters beslut om handräckning enligt de i 13 § angivna lagarna ligger att vidmakthålla frihetsberövandet. Det är därför nödvändigt att det finns möjlighet att tillfälligt placera en sådan omhändertagen i häkte eller polisarrest. Emellertid är sådana omhändertagna personer i vissa fall frihetsberövade p.g.a. vårdbehov av olika slag och den omständigheten måste beaktas i samband med transportplaneringen bl.a. vad gäller lämplig plats för uppehåll under transporten. Omständigheterna kring den transporterades person kan leda till olika bedömningar av det lämpliga i att göra uppehåll med denne i häkte eller polisarrest. Bedömningen kan variera från att det kan anses lämpligt till att det får anses som helt oacceptabelt. Sålunda kan det, t.ex. vid transporter av svårt sjuka personer eller av barn under femton år, framstå som i högsta grad olämpligt med ett sådant uppehåll. Man måste dock även beakta längden av uppehållet. En förvaring i häkte eller polisarrest får i allmänhet anses bli allt mer olämplig ju längre den varar. Dessa omständigheter medför att det måste göras en bedömning i varje enskilt fall om möjligheterna till uppehåll i häkte eller polisarrest varvid man också måste beakta och göra en avvägning mot de transportekonomiska konsekvenser som kan uppkomma för det fall häkte eller polisarrest inte utnyttjas. I de fall den transporterade personens förhållanden är sådana att placering i häkte eller polisarrest kan ifrågasättas kan sådana överväganden som ovan sägs resultera i bedömningen att uppehåll i häkte eller polisarrest inte bör göras alls eller att i vart fall längre sådant uppehåll – övernattning eller dylikt – inte bör göras under det att kortare uppehåll för t.ex. måltider kan accepteras. I samband med planeringen av en transport kan det, med hänsyn till de bedömningar som måste göras, vara lämpligt att kontakt tas med den som beställt handräckningen hos polisen och/eller med andra hem eller institutioner som är förknippade med det aktuella frihetsberövandet för samråd om transporten. I 2 kap. 12 § i Kriminalvårdens föreskrifter och allmänna råd för behandling i häkte (

text: KVFS 2007:1

text: ), som gällde vid i ärendet aktuell tid, anges att en häktad får beviljas bidrag till fickpengar om han eller hon under tiden i häkte saknar eller i häktet har begränsad tillgång till ekonomiska medel vid dagen för utbetalningstillfället. Bidraget får, tillsammans med de medel han eller hon själv eventuellt innehar, uppgå till högst 0,2 % av gällande prisbasbelopp, avrundat till närmast högre tiotal kronor och betalas ut en gång per vecka. Enligt 4 kap. 13 § i

text: KVFS 2007:1

text: skall vid behov den som skall kroppsvisiteras, genomgå ytlig kroppsbesiktning eller kroppsbesiktning, få ombyteskläder eller annat att ta på sig. Vid kroppsvisitation skall, enligt 4 kap. 15 § i

text: KVFS 2007:1

text: , den som skall visiteras ta av sig ytterkläder och överlämna dessa samt andra tillhörigheter för undersökning.

text: Om övriga kläder behöver undersökas, skall även dessa överlämnas för undersökning. Av 4 kap. 16 § i

text: KVFS 2007:1

text: framgår följande. Vid ytlig kroppsbesiktning skall den som skall undersökas uppmanas att helt klä av sig och därefter ställa sig upp. Därefter skall den nakna kroppen inklusive förekommande proteser undersökas. Det är inte tillåtet att vidröra andra delar av kroppen än huvudhår och eventuell peruk. Den som undersöks får uppmanas att visa upp fotsulorna, handflatorna samt lyfta upp armarna så att armhålorna kan kontrolleras. Han får inte anmodas att inta andra speciella ställningar så att andra delar av kroppen skall kunna granskas. I 5 kap. 1 § i

text: KVFS 2007:1

text: anges bl.a. att en häktad får i sitt bostadsrum inneha högst 1 500 kronor och att pengar som den häktade inte själv önskar inneha skall sättas in på kontot för Egna Medel i Kriminalvårdens bokföring. Enligt 5 kap. 2 § andra stycket i

text: KVFS 2007:1

text: ansvarar den häktade själv för de tillhörigheter som han får inneha i bostadsrummet. Av 5 kap. 5 § i

text: KVFS 2007:1

text: framgår att till förvaring i häktet får normalt endast tas emot personliga tillhörigheter som kan anses nödvändiga under den häktades vistelse i häktet, såsom kläder för utevistelser, värdehandlingar, värdesaker och pengar, och som utan olägenhet kan förvaras av häktet. Värdeföremål skall förvaras i säkerhetsskåp. I 5 kap. 6 § i

text: KVFS 2007:1

text: anges följande. En förteckning med beskrivning skall upprättas över alla tillhörigheter som förvaras av häktet och egendom med stort ekonomiskt värde skall även fotograferas. Förteckningen skall skrivas under av den häktade och den tjänsteman som upprättat förteckningen. Om den häktade vägrar att skriva under skall ytterligare en tjänsteman kontrollera förtecknade föremål och skriva under förteckningen. Förteckningen skall löpande uppdateras avseende inlämning och uttag av tillhörigheter, vilka skall vara kvitterade av den häktade. En inventering av den häktades tillhörigheter skall äga rum vid behov och anteckning om att sådan inventering gjorts skall göras på det dokument där egendomen finns förtecknad. Den häktade skall erbjudas att närvara vid sådan inventering. Häktet ansvarar enbart för egendom som tagits emot för förvaring och förtecknats. Sådan egendom skall förvaras så att den inte kan åtkommas av obehörig. Häktet skall ha rutiner som garanterar att häktads egendom hanteras på ett säkert sätt. Häktet ansvarar inte för personlig egendom som den häktade innehar hos sig.

text: Kriminalvårdens bedömning

text: Inledningsvis kan konstateras att Kriminalvårdens transporttjänst varje år utför ett stort antal transporter av personer för annan myndighets räkning. Personer som är omhändertagna enligt LVM har ett vårdbehov. Det är därför givetvis önskvärt att sådana personer inte vistas längre tid än nödvändigt i häkte. I förevarande fall har ett antal faktorer gjort att AA fått vistas i häkte under en längre tid, vilket är beklagligt. Med hänsyn till de förutsättningar som förelegat anser Kriminalvården emellertid att transporten av AA har genomförts på ett så skyndsamt sätt som varit möjligt i detta fall. I Kriminalvårdens klientadministrativa system KLAS Häkte finns inte längre några uppgifter om AA registrerade på grund av att uppgifterna gallras två år efter att en person skrivits ut. Av den dokumentation som finns kvar har kommit fram att AA inte hade några kontanta medel med sig vid sin ankomst till häktet Växjö och att häktet beviljade och utbetalade till AA 90 kronor i häktesbidrag. AA ansvarade därefter själv för pengarna. Inlämning av tillhörigheter för förvaring av häktet skulle enligt då gällande föreskrifter dokumenteras av häktespersonal och kvitteras av den häktade. Någon dokumentation om att AA överlämnat pengar till

text: kriminalvårdspersonal för förvaring finns inte. Vidare utredningsåtgärder i denna del bedöms inte meningsfulla. Omständigheterna kring AA:s klagomål mot häktet Kronoberg har, med hänsyn till den tid som förflutit sedan hon var placerad på häktet och till det mycket stora antal klienter som häktet sedan dess har skrivit in, inte kunnat utredas. Av AA:s egna uppgifter att döma är det rimligt att anta att häktet vid hennes ankomst dit bedömt att en ytlig kroppsbesiktning av henne var påkallad för att säkerställa att bl.a. vapen och narkotika inte förs med in på häktet. Utifrån vad som framkommit om hur ytliga kroppsbesiktningar genomförs på häktet Kronoberg och av vad AA anfört avseende detta finner Kriminalvården att det inte framkommit något som tyder på att AA skulle ha behandlats felaktigt. - - - AA gavs tillfälle att yttra sig över remissvaret.

text: Bedömning

text: Rättslig reglering De bestämmelser som Kriminalvården har redogjort för i remissvaret har numera upphört att gälla. Den 1 april 2011 trädde nya regler på kriminalvårdsområdet i kraft:

text: häkteslagen (2010:611)

text: häktesförordningen (2010:2011)

text: och Kriminalvårdens föreskrifter och allmänna råd för häkte,

text: KVFS 2011:2

text: , (häktesföreskrifterna). Sedan den 1 juli 2012 gäller nya föreskrifter för transportverksamheten; Kriminalvårdens föreskrifter och allmänna råd om transportverksamheten (

text: KVFS 2012:6

text: ). Som Kriminalvården angett är de äldre bestämmelserna tillämpliga i detta ärende.

text: Enligt

text: 6 § förordningen (2007:1172)

text: med instruktion för Kriminalvården får Kriminalvården bistå andra myndigheter med inrikes- och utrikestransporter av personer som är berövade friheten. För varje person som transporteras av Kriminalvården ska det föras journal.

text: Av 1a § förordningen (

text: ) om behandlingen av häktade och anhållna m.fl. följer att det ska föras journal för varje person som är intagen i häkte enligt

text: 1 §

text: förordningen. Av

text: 1 § andra stycket nämnda förordning

text: framgår att den bl.a. gäller den som har tagits in i häkte för något annat ändamål än verkställighet av påföljd för brott.

text: Planering och genomförande av transporten Av utredningen i ärendet framgår att transporten av AA från Rosersberg till Växjö och tillbaka – en resa om cirka 980 kilometer (tur och retur) – kom att ske etappvis under fyra dygn och medförde att AA vistades fyra nätter i häkte. Kriminalvården har bekräftat att personer som var belagda med fängsel medföljde under transporten av AA.

text: Kriminalvårdens transporttjänst utför – förutom transporter av häktade och intagna i anstalt – transporter av personer som berövats friheten med stöd av en mängd olika lagar, bl.a. lagen (

text: ) om vård av missbrukare i vissa fall (LVM), lagen (

text: ) med särskilda bestämmelser om vård av unga (LVU) och lagen (

text: ) om verkställighet av sluten ungdomsvård (LSU). Lämpligheten av att personer som berövats friheten på olika grunder transporteras tillsammans har be-

text: handlats b.la. i betänkandet Transporter av frihetsberövade (

text: SOU 2011:7

text: ). I betänkandet redovisas att samtransporter med andra klientgrupper förekommer vid transporttjänstens transporter av bl.a. tvångsvårdade personer (

text: SOU 2011:7 s. 230

text: ). Enligt utredaren eftersträvas i dag att personer som transporteras åt andra myndigheter inte ska transporteras tillsammans med personer som är föremål för kriminalvård. Utredaren föreslår att det utformas tydliga föreskrifter och riktlinjer på myndighetsnivå när det gäller bl.a. lämpligheten av samtransporter. Utgångspunkten bör därvid – enligt utredaren – vara att personer som transporteras enligt de olika lagarna om tvångsvård inte samtransporteras med andra klientgrupper (se

text: SOU 2011:7

text: ss. 234-238). Jag vill framhålla att min uppfattning är att det allmänt sett framstår som olämpligt att personer som transporteras enligt de olika lagarna om tvångsvård, exempelvis LVM, samtransporteras med andra klientgrupper.

text: Som Kriminalvården konstaterat har personer som är omhändertagna enligt LVM ett vårdbehov. Ett häkte är från medicinsk och humanitär synpunkt en olämplig förvaringsplats för personer som frihetsberövats på grund av ett vårdbehov. Häkten bör därför inte annat än under mycket begränsad tid användas för tillfällig förvaring av personer med ett sådant behov.

text: Av utredningen att döma berodde uppdelningen av resan i etapper och de många övernattningarna i häkte inte på att någon oförutsedd händelse inträffade under transporten. Tvärtom ger utredningen intrycket att transporten från början var planerad att genomföras på detta sätt. Jag inser att uppdraget att planera och utföra transporter av människor, som av olika anledningar är berövade friheten, på ett kostnadseffektivt och säkert sätt inte är enkelt. Enligt min uppfattning är det dock inte acceptabelt att transporten av AA tog fyra dygn i anspråk och medförde fyra övernattningar i häkte. Jag är mycket kritisk till Transporttjänstens sätt att planera och genomföra transporten av AA.

text: Brister i dokumentation Kriminalvården har i sitt yttrande anfört att orsaken till att det inte finns några uppgifter om AA i kriminalvårdens klientadministrativa system, KLAS Häkte, är att uppgifterna gallras två år efter att en person skrivits ut. När dokumentation gällande AA:s vistelse i häkte under den aktuella tidsperioden inhämtades av JO hade det dock inte gått två år sedan AA skrevs ut. Som framgår av redogörelsen för innehållet i den inhämtade dokumentationen fanns det då inte några anteckningar alls avseende AA:s vistelse i häktena Norrköping och Växjö. Detta kan inte tolkas på annat sätt än att häktena Norrköping och Växjö brustit i sin skyldighet att föra journal. Jag är kritisk till detta.

text: Övriga frågor Vad som framkommit genom utredningen ger inte stöd för att AA under vistelserna i häkte behandlats i strid med bestämmelserna i lagen (

text: Det ankommer inte på JO att pröva frågor om skadestånd.

text: Med anledning av den pågående översynen av regleringen kring transporter av frihetsberövade finner jag skäl att skicka en kopia av mitt beslut till Justitiedepartementet för kännedom. Ärendet avslutas.


nyckelord:
Bemötande
Bild- och ljudupptagning
Förhandling/ sammanträde

title: Kritik mot en domare vid Gällivare tingsrätt för bristfällig handläggning av en fråga om s.k. medhörning inför ett vittnesförhör

sammanfattning: Ett vittne i ett brottmål uppgav till tingsrätten att hon ville vittna via videolänk för att hon var rädd att se den tilltalade och ville slippa det. Tingsrätten svarade henne att rättens ordförande hade bestämt att den tilltalade skulle lämna rättssalen vid vittnesförhöret och att hon inte skulle se den tilltalade vid förhandlingen (s.k. medhörning). När vittnet ropades in vid huvudförhandlingen befann sig den tilltalade ändå i salen. I beslutet kritiseras den ansvariga rådmannen för att inte ha behandlat frågorna om videolänk och medhörning med tillräcklig tydlighet, omsorg och noggrannhet, vilket resulterade i att vittnet överrumplades av den tilltalades närvaro i rättssalen. Enligt chefsJO är det av stor vikt att tingsrätten hanterar frågor om videolänk och medhörning med omsorg och noggrannhet och lämnar korrekta upplysningar om vad den berörda personen kan förvänta sig vid en förhandling.

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO framförde AA klagomål mot Gällivare tingsrätt. Av anmälan med bilagor framgick följande. Hon var kallad som vittne i ett brottmål vid tingsrätten. En tid före huvudförhandlingen mejlade hon tingsrätten och begärde att få vittna via videolänk från Kiruna. I mejlet uppgav hon att hon ville slippa se den tilltalade för att hon var rädd för att se honom och hade lidit av mardrömmar sedan den åtalade händelsen. Tingsrätten svarade inledningsvis att det inte gick att höras från Kiruna, men att det kunde ordnas ett videorum på plats på tingsrätten alternativt att den tilltalade skulle lämna salen vid vittnesförhöret. Därefter fick hon ett nytt meddelande från tingsrätten där bl.a. följande angavs.

text: Ordföranden har bestämt att den tilltalade får lämna salen när du ska höras så du kommer inte att se honom vid förhandlingen. Hon blev lättad över tingsrättens besked. När hon ropades in vid huvudförhandlingen befann sig den tilltalade ändå i rättssalen. Efter att hon avlagt vittneseden frågade hon varför den tilltalade var där. Det blev en paus i förhandlingen och till slut fick den tilltalade lämna salen.

text: Utredning

text: Gällivare tingsrätt, genom lagmannen BB, svarade på anmälan och anförde följande.

text: Tingsrättens handläggning

text: Inför yttrandet har ordföranden i målet rådmannen CC, handläggaren … och tingsnotarien … yttrat sig till tingsrätten. De har även fått ta del av detta svar. Av tingsrättens målhanteringssystem Vera och sparad e-post framgår följande i frågan. Tingsrättens mål avsåg övergrepp i rättssak, misshandel och olaga hot. Stämningsansökan ingavs den 18 december 2024. Den tilltalade var häktad. Samma dag som stämningsansökan inkom kallade tingsrätten till huvudförhandling i Gällivare den 2 och 3 januari 2025. Vittnet AA kallades att närvara personligen den 3 januari kl. 10.15. AA bekräftade att hon mottagit kallelsen den 20 december 2024. Den 23 december 2024 skrev AA en e-post till tingsrätten som diariefördes i tingsrättens målhanteringssystem Vera där hon bad om att få vittna från Kiruna då hon var rädd och ville slippa se den tilltalade. Den 27 december 2024 skickade domstolshandläggaren … ett svar till AA där hon angav att det inte var möjligt att närvara från Kiruna och ”Du kan få sitta i ett videorum här i Gällivare så slipper du vara i salen, alternativt är att tilltalad får lämna salen när du hörs, så kallad medhörning.” och strax efteråt en ny e-post som bl.a. innehöll ”Ordföranden har bestämt att den tilltalade får lämna salen när du ska höras så du kommer inte att se honom vid förhandlingen”. De två meddelandena diariefördes inte i Vera utan sparades i tingsrättens e-post-inbox. Handläggaren gjorde dock en notering i Vera genom att göra en händelsebevakning på aktbilagan med AA:s första e-postmeddelande med en anteckning till den som förberedde målet att AA var rädd och skulle höras via medlyssning. Av protokoll från tingsrättens huvudförhandling framgår att vittnesförhör med AA påbörjades och att paus togs varefter tingsrätten på åklagarens begäran beslutade att förhöret med AA skulle hållas med den tilltalade närvarande via ljud- och bildöverföring på grund av att det finns anledning att anta att vittnet av rädsla eller annan orsak inte fritt berättar sanningen på grund av den tilltalades närvaro. Förhöret genomfördes sedan med den tilltalade placerad i annat rum med medhörning. Ordföranden, handläggaren och notarien har yttrat sig över handläggningen varvid följande framkommit [notariens redogörelse utelämnas här, JO:s anm].

text: Handläggaren …: Hon frågade ordföranden med anledning av mejlet den 23 december 2024 om hon skulle boka videorummet här i Gällivare till vittnet men fick till svar att hon skulle meddela att AA ska inställa sig personligen och att vittnet skulle få vittna genom medhörning då tilltalad får lämna salen när hon ska höras. Hon svarade AA i mejl att så skulle ske. Hon gjorde därefter en händelsebevakning i målet på aktbilagan med AA:s mejl med anteckning till den som förberedde målet att AA var rädd och skulle höras via medlyssning. Hon var ledig vid tiden för huvudförhandlingen och har inte kännedom om vad som hände där.

text: Ordföranden CC: Den 27 december 2024 kom domstolshandläggaren … och pratade med honom. Han har inga klara minnesbilder över vad som sades vid det samtalet. Vad han vill minnas är att det handlade om att ett vittne, som var kallat till huvudförhandlingen, hört av sig till tingsrätten och frågat om hon kunde höras

text: från annan angiven ort än på tingsstället i Gällivare och att vittnet var rädd för den tilltalade. Eftersom det saknades möjlighet till att höra vittnet från angiven ort, gav han beskedet att kallelsen för vittnet att inställa sig personligen fortfarande skulle gälla. Det var också tal om hur en medhörning skulle kunna praktiskt anordnas. Han är frågande till uppgiften i e-postmeddelandet från registrator … om att han bestämt att det skulle bli s.k. medhörning. Han har heller inte varit i kontakt med den tilltalades försvarare eller annars antecknat något beslut om medhörning i dagboksbladet eller på annat sätt dokumenterat ett sådant beslut, vilket han skulle ha gjort. Det normala är dock att han fattar sådana beslut under huvudförhandlingar och [att de] dokumenteras i tingsrättens anteckningar eller protokoll. Han brukar – om sådan fråga om medhörning uppkommer – säga till handläggaren i fråga att tala om för vederbörande att det finns en möjlighet till medhörning. Han minns dock inte exakt hur orden föll sig under aktuellt samtal med domstolshandläggaren. Han kan inte utesluta att han uttryckt sig på ett sådant sätt som gjort att domstolshandläggaren kan ha uppfattat på det sätt som hon skrivit till vittnet. Han är dock säker på att han inte sa till domstolshandläggaren under vilka förutsättningar som sådana förhör kan ske, att försvaret bör få möjlighet att yttra sig innan beslutet fattas och att det därefter kan fattas beslut om medhörning ska ske eller inte. Det faller på hans ansvar att ge tydliga, konkreta och ej missvisande besked om förutsättningarna för att sådant beslut ska fattas till domstolshandläggaren för att denne i sin tur ska kunna ge korrekt information till vittnet. Det är tydligt att han inte har gett sådant besked till domstolshandläggaren och får därför acceptera den kritik som detta kan föranleda. Den 30 december 2024 eller någon gång innan förhandlingsstarten, tog han del av vittnets e-postmeddelande …, som inkom till tingsrätten den 23 december 202[4] och var diariserat. Vid diariseringen förekom en tjänsteanteckning av domstolshandläggaren om att vittnet är informerad via e-post att hon ska inställa sig i Gällivare. Han har däremot inte innan JO:s remiss tagit del av registratorns e-postmeddelande(n) till vittnet ... Vid huvudförhandlingen som ägde rum den 2–3 januari 2025 var han ordförande i målet. Vittnet var kallat att inställa sig den 3 januari 2025, vilket hon gjorde. Eftersom han inte hade vittnets e-postmeddelande färskt i minnet, frågade han, innan vittnet kallades in i tingssalen sin protokollförare tingsnotarien … om det var fråga om att vittnet hade begärt medhörning och fick till svar att vittnet inte hade begärt detta. Han borde naturligtvis själv ha kontrollerat detta och får acceptera kritik för det. När hon trädde in i tingssalen var den tilltalade, försvararen och åklagaren närvarande i salen, medan målsäganden och målsägandebiträdet befann sig i ett medhörningsrum. Vittnet tillfrågades i vederbörlig ordning om sitt namn, släktskap eller om det förelåg något annat hinder för att hon skulle avlägga vittnesed, vilket hon besvarade nekande. Hon informerades därefter om sanningsplikten. Hon avlade vittnesed och påmindes sedan om vikten av eden. I direkt samband med att förhöret inleddes frågade vittnet varför den tilltalade var i salen och sa att hon var rädd för denne. Förhöret avbröts genast och det togs en paus i förhandlingen varpå alla utom rätten avträdde från tingssalen. Efter pausen anmälde åklagaren att vittnet begärde att förhöret med vittnet skulle hållas utan att den tilltalade var närvarande i salen eftersom hon var rädd för den tilltalade och att hon inte kunde fritt berätta sanningen på grund av den tilltalades närvaro. Den tilltalades försvarare förklarade att den tilltalade inte hade någon erinran mot begäran. Härefter överlade rätten enskilt och avkunnade sedan beslut i parternas närvaro om att vittnet skulle höras utan att den tilltalade var närvarande i salen eftersom det kunde antas att vittnet av rädsla inte fritt berättade sanningen på grund av den

text: tilltalades närvaro. Han har konstaterat i efterhand att ordföranden är ensam behörig att fatta sådant beslut. Den tilltalade avträdde från salen och bereddes möjlighet att följa förhöret via videoöverföring. Vittnet trädde in i salen och avlade sitt vittnesmål varvid den tilltalade fick tillfälle att innan förhöret avslutades samråda med sin försvarare om det fanns ytterligare frågor att ställa till vittnet. Därefter avslutades vittnesförhöret och vittnet lämnade tingssalen.

text: Efter att ha redogjort för den rättsliga regleringen redovisade tingsrätten följande bedömning.

text: Rättens ordförande har möjlighet att med stöd av

text: 36 kap 18 § rättegångsbalken

text: besluta att ett förhör med ett vittne … [får ske utan en part närvarande] i rättssalen och om det är möjligt ska parten … få följa sammanträdet genom ljudöverföring eller ljud- och bildöverföring. Ett sådant beslut bör föregås av att parterna får lämna sin inställning till saken. Vid behov kan ordföranden redan före sammanträdet – efter hörande av parterna – besluta om en tillämpning av paragrafen. I allmänhet tas dock ett sådan beslut vid förhandlingen då vittnet får möjlighet att redogöra för orsaken till att det önskar höras utan att den tilltalade närvarar i salen och parterna får möjlighet att framföra sin åsikt innan ordföranden fattar sitt beslut. I det nu aktuella fallet har ordföranden inte före förhandlingen fattat något beslut om att vittnet AA skulle höras utan att den tilltalade närvarade i rättssalen. Den e-post som tingsrätten skickade till AA om att ordföranden bestämt att den tilltalade får lämna salen när hon skulle höras var då missvisande. Detta har sannolikt berott på att ordföranden – som han själv angett – varit otydlig i sina instruktioner till handläggaren vilket fått till följd att handläggaren skickat den felaktiga uppgiften. Det är vidare olyckligt att varken ordföranden eller prokollföraren när det var dags för vittnet AA att höras kommit ihåg eller noterat att vittnet i den e-post som aktbilagerats meddelat att hon var rädd och ville slippa se den tilltalade eller sett den händelsebevakning som gjorts vid handlingen om att AA skulle höras via medlyssning. Även om inget beslut var fattat hade detta varit en signal om att ta upp frågan innan AA kallades in i salen. Tingsrätten har gjort fel dels genom att skicka det felaktiga meddelandet till AA om att den tilltalade skulle få lämna salen och att AA inte skulle se honom vid förhandlingen, dels, som en följd därav, genom att kalla in AA i salen när den tilltalade var närvarande. Frågan om AA:s hörande utan att den tilltalade skulle närvara borde ha lösts innan hon ombads komma in i salen och för det fall tingsrätten beslutat att hon skulle komma in i salen när den tilltalade var närvarande borde hon i förväg ha fått veta detta. Ordföranden borde ha varit tydligare i sin kommunikation med handläggaren. Vidare borde ordföranden och protokollföraren ha uppmärksammat händelsebevakningen i Vera om att AA var rädd och inte ville se den tilltalade. Något som ger viss förståelse för de fel som begåtts är att åtalet har ingetts kort tid före jul- och nyårshelgerna, vilket gjort att det endast varit fem arbetsdagar från det att åtalet ingavs tills förhandlingen startade. Tingsrätten har haft minimibemanning under jul- och nyårshelgen och ordföranden och protokollföraren bl.a. varit upptagna i förhandling även den 30 december. Tingsrättens akt har varit förhållandevis omfattande, förhandlingen har pågått i två dagar och det aktuella vittnesförhöret har hållits en bit in på dag två. Det har varit mycket för ordföranden och prokollföraren att hålla reda på och det har varit en pressad arbetssituation.

text: Oavsett detta borde AA inte ha fått möta den tilltalade i rättssalen på sätt som skedde.

text: Rättslig reglering

text: Av 5 kap. 10 § första–tredje stycket

text: rättegångsbalken

text: framgår följande. Den som ska delta i ett sammanträde inför rätten ska infinna sig i rättssalen eller där sammanträdet annars hålls. Om det finns skäl för det, får rätten besluta att den som ska delta i ett sammanträde ska delta genom ljudöverföring eller ljud- och bildöverföring, dvs. via telefon eller på videolänk. Rättens ordförande får besluta i frågan om den uppkommer under ett sammanträde. Vid bedömningen av om det finns skäl för ett deltagande genom ljudöverföring eller ljud- och bildöverföring ska rätten, eller rättens ordförande, särskilt beakta bl.a. om någon som ska delta i sammanträdet känner rädsla för att vara närvarande i rättssalen.

text: Bestämmelserna omfattar alla som på något sätt deltar vid ett sammanträde i domstolen.

text: När det gäller ett vittne får rättens ordförande enligt

text: 36 kap. 18 § första stycket rättegångsbalken

text: besluta att en part eller en åhörare inte får närvara i rättssalen bl.a. om det kan antas att ett vittne av rädsla eller någon annan orsak inte fritt berättar sanningen på grund av partens eller åhörarens närvaro. I tredje stycket regleras s.k. medhörning. Där anges att när ett sammanträde hålls i en parts frånvaro ska parten om möjligt få följa sammanträdet genom ljudöverföring eller ljud- och bildöverföring.

text: Av

text: 5 § förordningen (1996:271)

text: om mål och ärenden i allmän domstol framgår bl.a. att domstolen under handläggningen av ett mål fortlöpande ska registrera vilka handlingar som kommer in till domstolen, vilka åtgärder som utförs i målet och vad som i övrigt förekommer i det.

text: Enligt

text: 13 § första stycket förordningen (2003:234)

text: om tiden för tillhandahållande av domar och beslut, m.m. ska domstolar i lämplig utsträckning lämna upplysningar till enskilda i frågor som rör den del av domstolens verksamhet som inte omfattas av

text: förvaltningslagen (2017:900)

text: och den serviceskyldighet som föreskrivs där.

text: Bedömning

text: Det är utrett att AA inför att hon skulle vittna i ett brottmål vid Gällivare tingsrätt fick beskedet att den tilltalade skulle lämna salen vid hennes vittnesförhör och att hon inte skulle behöva se honom vid förhandlingen. Trots detta befann sig den tilltalade i salen när AA ropades in till sitt vittnesförhör.

text: Enligt vad rättens ordförande, rådmannen CC, uppgett hade han inte beslutat om s.k. medhörning vid tidpunkten för när tingsrätten informerade AA om att hon inte skulle behöva träffa den tilltalade vid förhandlingen. Det står dock klart att den domstolshandläggare som lämnade denna information hade uppfattat CC som att det var detta som gällde. Redan av CC:s egna uppgifter får det också

text: anses stå klart att han inte lämnade tillräckligt tydliga besked till domstolshandläggaren i frågan.

text: Enligt vad som framkommit fanns det en intern anteckning i målet om AA:s inställelse. Uppgifterna går isär om vad den anteckningen närmare innehöll. Enligt domstolshandläggaren antecknade hon att AA var rädd och skulle höras via medlyssning. Enligt CC stod det att AA var informerad via e-post att hon skulle inställa sig i Gällivare. Oavsett hur det var med den saken tog CC en tid före förhandlingen del av AA:s mejl, där hon uttryckligen angett att hon var rädd att se den tilltalade och att hon därför ville höras på videolänk. Genom uppgifterna i mejlet måste det ha stått klart för CC att det inför huvudförhandlingen krävdes särskilda överväganden från hans sida i fråga om hur förhöret med AA skulle genomföras, både avseende de rättsliga och praktiska förutsättningarna för ett eventuellt förhör med medhörning. Några sådana överväganden gjorde han inte. Hade han gjort det är det möjligt att det hade uppmärksammats att AA redan hade fått beskedet att hennes förhör skulle genomföras utan den tilltalade närvarande i rättssalen.

text: Det är naturligtvis oacceptabelt att resultatet av tingsrättens bristfälliga handläggning blev att AA överrumplades av den tilltalades närvaro i rättssalen. Ansvaret för frågor om videolänk och medhörning är ytterst den ansvariga domarens. CC kritiseras för att han inte behandlade de frågor som uppkom i AA:s fall med den tydlighet, omsorg och noggrannhet som krävdes.

text: Det är också en brist att tingsrätten inte diarieförde den information som lämnades till AA om videolänk och medhörning.

text: Avslutningsvis vill jag även säga följande.

text: När ett vittne eller någon annan som ska delta i en rättegång uttrycker rädsla för att se en part och inte vill höras i dennes närvaro har tingsrätten att ta ställning till om det finns rättsliga förutsättningar för att tillgodose det önskemålet. En prövning enligt såväl bestämmelserna om medhörning som bestämmelserna om deltagande via videolänk enligt

text: 5 kap. 10 § rättegångsbalken

text: kan då aktualiseras. När frågan uppkommer är det av stor vikt att tingsrätten hanterar den med omsorg och noggrannhet och lämnar korrekta upplysningar om vad den berörda personen kan förvänta sig vid en förhandling. Detta gäller givetvis oavsett om tingsrätten har bifallit eller avslagit en begäran om att delta via videolänk eller att ett förhör ska genomföras med medhörning. Även i det fallet att tingsrätten avser att avvakta till förhandlingen med att ta ställning till begäran är det angeläget att den berörda personen får tydlig information om vad det innebär.

text: Det är ett grundläggande krav att tingsrättens personal är tydlig i sin interna kommunikation så att missförstånd eller oklarhet inte uppstår om vilka beslut som har fattats och vilka besked som ska lämnas. En enskild måste kunna lita på

text: de besked som en domstol lämnar. Händelser som den som inträffat i det här ärendet riskerar att skada allmänhetens förtroende för domstolen. Vad som i övrigt kommit fram i ärendet ger inte anledning till några åtgärder eller uttalanden från min sida. Ärendet avslutas.

text: Beslutet har fattats av chefsJO Erik Nymansson. Dokumentet har fastställts digitalt och har ingen underskrift. Rättssakkunniga Beatrice Norin har föredragit ärendet och byråchefen Stefan Nyman har deltagit i beredningen.