nyckelord:
Beslutsmotivering, utformning av beslut
Sekretess

title: Fråga om utformningen av beslut om omedelbart omhändertagande enligt 6 § LVU

text: Den 1–3 oktober 2008 gjorde JO en inspektion av Social- och omsorgsnämnden i Gotlands kommun. Vid inspektionen gjordes vissa iakttagelser när det gällde utformningen av beslut om omedelbart omhändertagande enligt

text: 6 §

text: LVU. I inspektionsprotokollet uttalade JO André i denna del följande.

text: Utformning av beslut om omedelbart omhändertagande

text: Socialnämnden får med stöd av

text: 6 §

text: LVU besluta att den som är under 20 år omedelbart ska omhändertas, om det är sannolikt att den unge behöver beredas vård med stöd av LVU och rättens beslut om vård inte kan avvaktas med hänsyn till risken för den unges hälsa eller utveckling eller till att den fortsatta utredningen allvarligt kan försvåras eller vidare åtgärder hindras. Om socialnämndens beslut om omhändertagande inte kan avvaktas, får nämndens ordförande eller någon annan ledamot som nämnden har förordnat besluta om omhändertagande.

text: Det finns få bestämmelser om hur förvaltningsmyndigheter ska utforma sina beslut. Av

text: 20 § förvaltningslagen (1986:223)

text: framgår dock att ett beslut varigenom en myndighet avgör ett ärende ska innehålla de skäl som har bestämt utgången, om ärendet avser myndighetsutövning mot någon enskild. Från skyldigheten att motivera beslutet finns vissa undantag, bl.a. om ärendet är så brådskande att det inte finns tid att utforma skälen.

text: Bestämmelsen om skyldigheten att enligt

text: 20 § förvaltningslagen

text: motivera ett beslut gäller endast beslut varigenom en myndighet avgör ett ärende, dvs. slutliga beslut. Härmed avses beslut varigenom en myndighet avgör ett ärende i sak men också beslut genom vilka en myndighet avvisar eller skriver av ett ärende (se bl.a. Hellners/Malmqvist,

text: Förvaltningslagen

text: med kommentarer, 2 uppl. s. 225, och Bohlin/Warnling-Nerep, Förvaltningsrättens grunder, 2 uppl. s. 150 f.).

text: Ett beslut om omedelbart omhändertagande avser myndighetsutövning mot enskild. Beslutet utgör emellertid inte ett slutligt beslut och bestämmelsen i

text: 20 §

text: FL blir därför inte direkt tillämplig på ett sådant beslut. Detta innebär givetvis inte att inte

text: skälen för beslutet, särskilt som det har ingripande verkningar för den enskilde, ska klargöras.

text: Det finns inte i LVU någon bestämmelse om hur beslut om omedelbart omhändertagande ska utformas. Något krav kan knappast uppställas på att det i själva beslutshandlingen, som oftast är en blankett, lämnas en mer ingående motivering till varför nämnden har ansett att det är sannolikt att den unge bör beredas vård med stöd av LVU. Underlaget för omhändertagandebeslutet återfinns i stället som regel i en särskilt upprättad handling. I beslutshandlingen bör det däremot anges huruvida omhändertagandet har föranletts av sådana omständigheter som avses i 2 § och/eller

text: 3 §

text: LVU (jfr

text: prop. 1979/80:1

text: Del A s. 590). Om den unge efter omhändertagandebeslutet placeras i ett särskilt ungdomshem, ett s.k. §12hem, har hemmet särskilda befogenheter beträffande den som vårdas på grund av sådana omständigheter som avses i

text: 3 §

text: LVU. Hemmets befogenheter är däremot begränsade beträffande den som är intagen med stöd av

text: 2 §

text: LVU. Det är därför viktigt att det av ett beslut om omhändertagande framgår med stöd av vilken bestämmelse som den unge har omhändertagits.

text: I några av de beslut som jag tog del av under inspektionen angavs det inte alltid uttryckligt om beslutet om omhändertagande grundades på sådana omständigheter som avses i 2 § och/eller

text: 3 §

text: LVU. Som framgår av det nyss anförda bör besluten enligt min mening utformas så att det inte råder någon osäkerhet i den delen. I detta sammanhang vill jag upplysa om att jag i ett beslut den 3 juli 2008, JO:s dnr 4613- 2006, ifrågasatt om inte bestämmelsen i

text: 6 §

text: LVU borde förtydligas när det gäller huruvida nämnden bör ange vilken bestämmelse som beslutet grundas på. Jag sände därför kopia av det beslutet till Socialdepartementet för kännedom. Jag framhöll att det under alla förhållanden finns ett behov av råd till kommunerna om hur ett beslut om omedelbart omhändertagande bör utformas såvitt här är i fråga. En kopia av beslutet skickades därför även till Socialstyrelsen för kännedom.

text: Huruvida besluten om omhändertagande grundades på sådana omständigheter som anges i 2 § och/eller

text: 3 §

text: LVU framgick som regel av det som anfördes i beslutshandlingen under rubriken ”Utredning”. Där fanns i flera fall en mycket ingående redogörelse för nämndens kontakter med den unge och hans eller hennes familj och de omständigheter som hade föranlett omhändertagandet. Detta föranleder mig att kommentera frågan om huruvida den redovisningen omfattats av sekretess eller inte; detta får betydelse om någon begär att få ta del av beslutet hos nämnden eller hos en allmän förvaltningsdomstol.

text: Vid det avslutande mötet uppgav förvaltningen att vissa av de uppgifter som hade tagits in i omhändertagandebeslut under rubriken ”Utredning” omfattas av sekretess och därför inte skulle lämnas ut vid en utlämnandeframställning.

text: Enligt

text: 7 kap. 4 § första stycket sekretesslagen (1980:100)

text: gäller sekretess inom socialtjänsten för uppgift om enskilds personliga förhållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon honom eller henne närstående lider men. Sekretessen gäller dock inte beslut om omhändertagande,

text: beslut om vård utan samtycke och beslut om sluten ungdomsvård. Beslut om omedelbart omhändertagande enligt

text: 6 §

text: LVU är alltså alltid offentliga.

text: I propositionen till

text: sekretesslagen

text: anfördes att alla beslut om omhändertagande eller vård av någon utan samtycke är offentliga. Någon närmare kommentar om vad som avsågs med ett beslut gjordes inte (

text: prop. 1979/80:2

text: Del A s. 182). I kommentaren till

text: sekretesslagen

text: anförs att det endast är beslutet och skälen för beslutet som är offentliga. För uppgifter i det bakomliggande materialet kan sekretess gälla (Regner m.fl.,

text: Sekretesslagen

text: – En kommentar, s. 7:25).

text: Det kan diskuteras om uppgifter, som normalt omfattas av sekretess hos socialnämnden, blir offentliga genom att de tas in i själva beslutshandlingen. Jag skulle därför för egen del förorda att man är återhållsam med att i beslutshandlingen redovisa uppgifter som rör bl.a. den unges personliga förhållanden. De omständigheter som ligger till grund för nämndens omhändertagandebeslut bör i stället redovisas till länsrätten i en särskild promemoria.

text: När det gäller utformningen av besluten om omedelbart omhändertagande vill jag avslutningsvis tillägga att det i ett fall inte hade angetts vilken dag som beslutet fattades. Det ligger i sakens natur att den uppgiften ska finnas med i ett omhändertagandebeslut. Om uppgiften inte finns i beslutet kan det vara svårt för länsrätten att avgöra om beslutet har underställts i rätt tid (se

text: 7 §

text: LVU).


avgjordAv: Hans-Gunnar Axberger

nyckelord:
Långsam handläggning
Överklagande

publisher: Justitieombudsmannen

title: Kritik mot Migrationsverket för dröjsmål med att till kammarrätten överlämna överklaganden av beslut om handlingsutlämnande

org: jo

text: Anmälan

type: rubrik

text: AA klagade i en anmälan till JO på Migrationsverket. Klagomålen avsåg dröjsmål med att till kammarrätten överlämna överklaganden av beslut om handlingsutlämnande. Av anmälan framgick bl.a. följande. Den 18 och 19 oktober 2007 klagade AA på två beslut från Migrationsverket att på grund av sekretess inte lämna ut uppgifter om hyreskostnaderna i tre hyresavtal. I enlighet med den hänvisning som gavs ställde han överklagandena till Migrationsverket, Rättsenheten, Norrköping, för vidare befordran till Kammarrätten i Jönköping. När han den 13 november 2007 hörde sig för om ärendet hos kammarrätten visade det sig att något överklagande inte hade kommit in. Denna handläggningstid i ett ärende som Migrationsverket mycket väl vet ska hanteras skyndsamt är oacceptabel.

type: stycke

text: Utredning

text: Migrationsverket anmodades att göra en utredning och yttra sig över vad som framförts i AA:s anmälan till JO.

text: Generaldirektör BB gav in Migrationsverkets svar av vilket i huvudsak framgick följande.

text: Verkets utredning

text: Genom beslut den 17 och 19 oktober 2007 avslog verksamhetsområde Förvaltning och Administration AA:s begäran om att få ta del av verkets hyresavtal med Skrea Hotell, Skrea Vandrarhem samt Getinge Hotell. Enligt besvärshänvisningarna skulle ett eventuellt överklagande sändas till rättsenheten i Norrköping. Enligt verkets arbetsordning har verksamhetsområdena rätt att fatta såväl myndighetsbeslut enligt sekretesslagen som att handlägga överklaganden i dessa ärenden. När AA:s överklaganden inkom till rättsenheten i de aktuella ärendena överlämnades dessa därför för handläggning till det verksamhetsområde som fattat de aktuella besluten, Förvaltning och Administration, upphandlings- och lokalförsörjningsenheten i Sundsvall. Av misstag återsändes dock överklagandehandlingarna till rättsenheten i Norrköping där internpostförsändelsen inte uppmärksammades på grund av semester förrän AA kontaktade verket efter ca fyra veckor. Överklagandena översändes då omedelbart till kammarrätten. Kammarrätten avslog sedermera överklagandena.

text: Verkets bedömning

text: Jag konstaterar att verkets personal väl känner till att överklaganden ska överlämnas till överinstansen så snart som möjligt och i normalfallet inom en vecka. I verkets förvaltningshandbok finns även rutiner för bevakning av post under t.ex. semesterperioden. Dröjsmålet i de aktuella ärendena har snarare berott på misstag och bristande kommunikation än på oklarhet om vad som gäller om överlämnanden av överklaganden och posthantering. Det aktuella verksamhetsområdet har därför till mig framfört att de administrativa rutiner- na numera har förändrats så att liknande misstag inte ska upprepas. Vidare kommer för medarbetarna betonas vikten av att även internpost kontrolleras under semestrar. Dels kommer information om detta att läggas ut på verkets intranät, dels kommer det att göras ett förtydligande i verkets förvaltningshandbok. Jag beklagar det inträffade. AA, som gavs möjlighet att kommentera remissvaret, hördes inte av.

text: I ett beslut den 3 april 2008 uttalade JO Axberger följande.

text: Bedömning

text: Som Migrationsverket konstaterat i sitt remissvar, vilket också JO har uttalat i flera beslut (se bl.a. JO:s ämbetsberättelse 2002/03 s. 424), ska en skrivelse med överklagande och övriga handlingar i ärendet överlämnas till överinstansen utan dröjsmål, vilket i normalfallet inte bör överstiga en vecka. Utöver detta krav på snabb handläggning som följer av

text: 7 § förvaltningslagen (1986:223)

text: tillkommer i detta fall det allmänna skyndsamhetskrav som upp- ställs i

text: tryckfrihetsförordningen

text: för handläggningen av framställningar om utfående av allmänna handlingar. Det är därför än mer angeläget att en sådan överklagandeskrivelse överlämnas utan dröjsmål.

text: Jag har vid det här laget i flera beslut kunnat notera att Migrationsverkets personal haft svårt att efterfölja tydliga regler om hur ärenden rörande allmänna handlingar ska hanteras. I detta fall är felaktigheten flagrant och hanteringen kan självfallet inte undgå kritik.

type: avgorande


avgjordAv: Stf justitieombudsmannen Cecilia Nordenfelt

nyckelord:
Avvisning
Beslutsmotivering, utformning av beslut
Fullföljdshänvisning
Omprövning
Rättidsprövning

title: Allvarlig kritik mot Överförmyndarnämnden i Arvika kommun för brister i hanteringen av ett överklagande m.m.

sammanfattning: AA överklagade ett beslut i en arvodesfråga. Överförmyndarnämnden meddelade AA i en skrivelse att överklagandet hade kommit in för sent men utan att ange att det var fråga om ett avvisningsbeslut eller att beslutet kunde överklagas. Efter en ny skrivelse från AA konstaterade nämnden att avvisningsbeslutet var felaktigt. Nämnden omprövade därefter – och efter ytterligare en skrivelse från AA – arvodesbeslutet, men lämnade i det nya beslutet endast ”ärendet utan ytterligare åtgärder”. Nämnden överlämnade aldrig AA:s överklagande till högre instans. I beslutet konstaterar JO att nämnden uppvisar omfattande kunskapsbrister i fråga om förvaltningslagens bestämmelser och att nämnden förtjänar allvarlig kritik för bristerna i handläggningen av AA:s överklagande.

text: Bakgrund

text: Under 2010 förordnades på begäran av BB och AA en god man åt deras mor. Till god man utsågs CC. I september 2011 avled modern, och den 3 oktober samma år inkom CC med sin sluträkning till Överförmyndarnämnden i Arvika kommun (nedan överförmyndarnämnden). Den 10 oktober 2011 fattade överförmyndarnämnden beslut i arvodesfrågan. Beslutet överklagades av AA den 23 november 2011.

text: Anmälan

text: I en anmälan, som kom in till JO den 16 september 2013, framförde BB klagomål över att överförmyndarnämnden inte hade besvarat de frågor som hon och hennes bror under två års tid hade ställt till nämnden. Frågorna avsåg CC:s agerande då hon tre veckor efter moderns död hade tagit ut pengar från moderns konto, överförmyndarnämndens arvodesbeslut, handlingar som överförmyndarnämnden inte hade återlämnat till BB m.m.

text: Utredning

text: Inledningsvis inhämtades och granskades vissa handlingar. Av handlingarna framgick bl.a. följande. Med anledning av AA:s överklagande av arvodesbeslutet skickade överförmyndarnämnden den 24 november 2011 ett brev till honom. Brevet innehöll en upplysning om att överklagandet hade kommit in för sent och att AA skulle ”höra av sig” om han hade en annan uppfattning. Den 30 november 2011 hörde AA av sig till överförmyndarnämnden skriftligen och framförde att han an-

text: såg att överklagandet hade kommit in i rätt tid. AA gav in ytterligare en skrivelse till överförmyndarnämnden den 12 december 2011. Den 14 december 2011 beslutade överförmyndarnämnden i ett nytt beslut att – efter vissa uttalanden om ersättningen till den gode mannen och riktigheten i handläggningen av ärendet m.m. – ”lämna ärendet i övrigt utan ytterligare åtgärder”. Den 21 december 2011 skickades överförmyndarnämndens protokoll med beslutet till AA, tillsammans med en överklagandehänvisning om hur han skulle gå till väga för att överklaga beslutet.

text: JO uppmanade överförmyndarnämnden att lämna upplysningar om handläggningen av ärendet när det gäller det ovanstående. Av yttrandet skulle särskilt framgå hur handläggningen av AA:s överklagande den 23 november 2011 förhöll sig till reglerna i

text: och

text: 25 §§

text: förvaltningslagen (1986:223)

text: , FL. Vidare skulle en redogörelse lämnas för de formella ställningstaganden som överförmyndarnämnden hade gjort med anledning av AA:s skrift den 30 november 2011 och det beslut som hade fattats den 14 december 2011 samt hur dessa ställningstaganden förhöll sig till reglerna i 23–25 §§ och 27–28 §§ FL.

text: Den 8 januari 2014 antog överförmyndarnämnden ett yttrande till JO med bl.a. följande innehåll:

text: Här nedan följer en kronologisk redogörelse med kommentarer och bedömning av vad som kommit fram: 2011-10-10 Beslut om arvode för 2011 fattas för den gode mannen till [DD]. Beslut delges god man. AA har vid upprepade tillfällen sökt besked om arvodets storlek till god man. Av akten framgår att AA fått del av arvodet för god man i samband med systerns telefonsamtal med god man den 14 oktober 2011. Därefter får AA del av arvodesbeslutet skriftligt den 4 november 2011. 2011-11-23 Inkommer AA med ett överklagande om överförmyndarnämndens beslut den 10 oktober 2011. 2011-11-24 Överförmyndarnämnden meddelar i ett brev till AA att överklagandet kommit in för sent. Tiden för överklagandet baseras här på ett muntligt besked vid telefonsamtal till systern den 14 oktober 2011. Till JO:s granskning av ärendet kan kompletteras att besked om överklagan baserat på muntligt telefonsamtal till god man var felaktigt, med hänvisning till §§ 24 och 25 FL. 2011-11-30 Inkommer nytt brev från AA där det uppges att överklagandet kommit in i rätt tid. Brodern kräver att överklagan ska behandlas. Handläggande tjänsteman ger AA rätt i att tidigare beslut fattas på oriktig grund, nämligen muntligt besked den 14 oktober 2011. Handläggande tjänsteman konstaterar att överklagan inkommit i rätt tid och efter kontakt med överförmyndarnämndens ordförande beslutas att överklagan ska prövas i överförmyndarnämnden den 14 december 2011 om handläggningen har skett enligt gällande regler. 2011-12-12 Inkommer en precisering av överklagan från AA med önskemål om besked på vissa frågor.

text: 2011-12-14 Överförmyndarnämnden sammanträder angående AA:s överklagan. Nämnden granskar handläggningen och finner att handläggningen följt de regler och anvisningar som finns på området. Här borde det ha funnits en kommentar i nämndens beslut om att en överklagan inte kan baseras på ett muntligt besked per telefon. Det kan också konstateras att nämnden inte skickat ärendet vidare till den myndighet som ska pröva överklagandet. (Hänvisning till 23–25 §§ samt §§ 27 och 28 i FL). 2011-12-21 Protokollet från nämndens sammanträde skickas med besvärshänvisning till AA. Berörd befattningshavare har fått möjlighet att ge sina synpunkter. BB kommenterade remissvaret.

text: Bedömning

text: Med anledning av ovanstående finner jag skäl att kritisera överförmyndarnämnden för utformningen av dess avvisningsbeslut den 24 november 2011 samt för handläggningen av AA:s överklagande av dels nämndens arvodesbeslut, dels nämndens avvisningsbeslut i nedan angivna avseenden. Utformningen av överförmyndarnämndens avvisningsbeslut den 24 november 2011 AA gav den 23 november 2011 in ett överklagande av överförmyndarnämndens arvodesbeslut. Dagen efter översände överförmyndarnämnden ett brev med följande innehåll till AA.

text: RUBRIK Överklagan av arvodesbeslut

text: Hej fick din överklagan av arvodes beslutet den 11-11-23 och vad jag kan se visste ni den 11-10-14 om vilket arvode som har betalats ut. Det är mer än tre veckor mellan dessa datum och då har överklagan kommit in för sent enligt den praxis som gäller, om du har en annan åsikt så får du höra av dej. För Överförmyndarnämnden i Arvika kommun EE Av

text: 24 § första stycket

text: FL följer att den myndighet som har meddelat ett överklagat beslut ska pröva om överklagandet har kommit in i rätt tid. Om skrivelsen har kommit in för sent, ska myndigheten avvisa den, om inte annat följer av andra eller tredje stycket. Av paragrafens andra stycke följer att skrivelsen inte ska avvisas om förseningen beror på att myndigheten har lämnat klaganden en felaktig underrättelse om hur man överklagar. Enligt tredje stycket ska skrivelsen inte heller avvisas om den inom överklagandetiden har kommit in till den myndighet som ska pröva överklagandet. I ett sådant fall ska denna myndighet vidarebefordra skrivelsen till den myndighet som har meddelat beslutet och samtidigt lämna uppgift om vilken dag skrivelsen kom in.

text: När en myndighet avgör ett ärende som avser myndighetsutövning mot någon enskild, ska beslutet enligt huvudregeln i

text: 20 §

text: FL innehålla de skäl som har bestämt utgången. Ett elementärt krav är att myndigheter i sina beslut anger vilka föreskrifter som de grundar sina avgöranden på. Det kan ibland ske genom att myndigheten

text: anger numret på den tillämpliga paragrafen och författningens nummer och namn i Svensk författningssamling (SFS). Men oftare är det av värde för parten att få en upplysning om föreskriftens innehåll, så att parten kan jämföra detta med sitt eget fall (se Hellners m.fl.,

text: Förvaltningslagen

text: med kommentarer, tredje upplagan, 2010, s. 238).

text: Av

text: 21 § andra stycket

text: FL framgår att om ett beslut går en part emot och kan överklagas, ska parten underrättas om hur han eller hon kan överklaga beslutet.

text: Även om överförmyndarnämndens skrivelse den 24 november 2011 i det närmaste ser ut som en allmän upplysning, är det – precis som överförmyndarnämnden konstaterat i sitt remissvar – fråga om ett beslut, som omfattas av de bestämmelser i FL som jag har redogjort för ovan. Av beslutet framgår inte vilken bestämmelse myndigheten stödde sig på när den bedömde att överklagandet hade kommit in för sent. Det framgår inte heller vilka konsekvenser myndighetens bedömning fick för AA:s överklagande. Överförmyndarnämnden borde i beslutet naturligtvis ha angett att den sena ankomsten ledde till att överklagandet avvisades. Beslutet var, slutligen, också överklagbart, och således borde överförmyndarnämnden även ha angett hur den som ville få saken prövad av en högre instans skulle agera. Så har inte skett. Överförmyndarnämndens omprövning av avvisningsbeslutet och arvodesbeslutet Enligt remissvaret konstaterade överförmyndarnämnden i samband med ett nytt brev från AA den 30 november 2011 (benämnt ”Angående beslut om avslag på överklagan Arvodesbeslut för god man”) att avvisningen av AA:s överklagande varit felaktig. Detta konstaterande har emellertid inte, såvitt JO kunnat utröna, dokumenterats på något sätt i akten. Efter att AA den 12 december 2011 gett in en ”precisering av överklagan av arvodesbeslut” sammanträdde överförmyndarnämnden den 14 december 2011, och i sammanträdesprotokollet anges följande:

text: Överklagan av beslut

text: Sonen till den numera avlidna huvudmannen [DD] har inkommit med en överklagan gällande arvodesbeslutet och hur det har gått till när den gode mannen löste ut detta.

text: Överförmyndarnämndens beslut:

text: När det gäller den ersättning som har utgått till god man så konstaterar överförmyndarnämnden att handläggaren följt överförmyndarens beslut som är lika Sverige kommuners och Landstings rekommendationer för ersättning för gode män. Vid en granskning av ärendet är det Överförmyndarnämndens bedömning att gällande rutiner har följts i ärendets handläggning och att det inte har funnits några felaktigheter eller oegentligheter i hur god man har utfört sitt uppdrag. Redovisningen har skett enligt de riktlinjer som finns. Utöver ovanstående lämnar Överförmyndarnämnden i övrigt ärendet utan ytterligare åtgärder. Till protokollskopian var bifogat en överklagandehänvisning.

text: I

text: 27 § första stycket

text: FL anges att en myndighet ska ändra ett beslut som den har meddelat som första instans, om detta är uppenbart oriktigt på grund av nya omständigheter eller av någon annan anledning, och om beslutet kan ändras snabbt och enkelt och utan att det blir till nackdel för någon enskild part. Skyldigheten

text: gäller även om beslutet överklagas, såvida inte klaganden begär att beslutet tills vidare inte ska gälla.

text: Syftet med omprövningsbestämmelsen är inte att beslutsmyndigheten på nytt ska göra en ingående granskning av ärendet. Vid ett överklagande räcker det som regel att myndigheten läser igenom klagandens skrivelse och det överklagade beslutet. I allmänhet är det bara om denna genomläsning visar att utgången sannolikt bör vara en annan som myndigheten behöver granska ärendet närmare. Det finns alltså inte någon skyldighet att göra en ny grundlig prövning av varje ärende som överklagas (se

text: prop. 1985/86:80 s. 78

text: f). Skälet till det är bl.a. att ett överklagande inte ska riskera att bli liggande hos myndigheten i avvaktan på en ny fullständig omprövning.

text: Frågan om vem som är behörig att på en myndighets vägnar handlägga frågor om omprövning regleras inte i FL. Det finns alltså inte något krav på att förutsättningarna för en omprövning ska prövas på en högre nivå eller ens på samma nivå som det överklagade beslutet. Det torde emellertid stämma bäst med lagstiftarens avsikter att ett omprövningsbeslut fattas på samma nivå som det tidigare beslutet (se Hellners m.fl.,

text: Förvaltningslagen

text: med kommentarer, tredje upplagan, 2010, s. 354).

text: Detta innebär dock inget krav på att ett överklagande ska föras till nämnden för att den ska ta ställning till om en omprövning bör göras i fall då det överklagade beslutet fattats av en tjänsteman på delegation (se

text: JO 2002/03 s. 359

text: ). En sådan ordning bidrar till att hanteringen hos myndigheten blir snabb och enkel. Därmed riskerar inte ett överklagande att bli liggande i väntan på att nämnden ska sammanträda.

text: Om beslutsmyndigheten konstaterar att ett beslut inte är uppenbart oriktigt, behöver detta inte komma till uttryck i något formligt beslut. Det räcker att handläggaren tar ställning till om överklagandet har kommit in i rätt tid och, om så är fallet, ser till att överklagandeskriften och övriga handlingar i ärendet snarast vidarebefordras till överinstansen. Överlämnandet bör i sådana fall normalt ske inom en vecka efter det att överklagandet kommer in till myndigheten. Det finns inte något krav på att myndigheten ska bifoga ett yttrande till överinstansen (se

text: JO 2002/03 s. 359

text: Utredningen visar att överförmyndarnämnden i detta fall dels omprövade avvisningsbeslutet, dels arvodesbeslutet. Överförmyndarnämnden borde emellertid endast ha konstaterat att avvisningsbeslutet var felaktigt och att AA:s överklagande hade kommit in i rätt tid. Därefter borde överförmyndarnämnden med stöd av

text: 25 §

text: FL ha översänt det ursprungliga överklagandet den 23 november 2011 tillsammans med skrivelsen den 30 november 2011 till högre instans för handläggning där. Så skedde emellertid inte. I stället blev dessa överklaganden liggande hos överförmyndarnämnden, och först flera veckor efter att de hade kommit in till myndigheten – och AA dessutom hade skickat in en skrivelse benämnd ”precisering av överklagan av arvodesbeslut” den 12 december 2011 – prövade nämnden om det fanns

text: skäl att ompröva arvodesbeslutet. En sådan hantering är inte förenlig med kravet i

text: 27 §

text: FL på en snabb och enkel handläggning. En grundläggande förutsättning för att en enskild ska kunna tillvarata sin rätt och få sin sak prövad av en högre instans är att beslutsmyndigheten efter rättidsprövning överlämnar överklagandet till överinstansen. Jag konstaterar att överförmyndarnämnden aldrig överlämnade AA:s överklagande till en högre instans, vilket naturligtvis är synnerligen anmärkningsvärt.

text: Överförmyndarnämndens utformning av avvisningsbeslutet den 24 november 2011 och dess handläggning av AA:s överklagande av dels nämndens arvodesbeslut, dels nämndens avvisningsbeslut uppvisar således omfattande brister. Av utredningen framgår med tydlighet att nämnden vid flera tillfällen inte har förmått tillämpa grundläggande bestämmelser i FL. Det är fråga om bestämmelser som har tillkommit för att möjliggöra för enskilda att tillvarata sina rättigheter gentemot myndigheter. Genom att inte tillämpa dessa bestämmelser eller göra det på ett felaktigt sätt har överförmyndarnämnden försvårat för AA att få sitt överklagande prövat av en högre instans. Jag ser allvarligt på detta. Det är synnerligen anmärkningsvärt att överförmyndarnämnden helt underlät att skicka över AA:s överklagande och i stället långt senare fattade ett nytt oförändrat beslut i saken tillsammans med en ny överklagandehänvisning som AA skulle följa om han önskade överklaga det beslutet.

text: De sammantagna bristerna i handläggningen gör att överförmyndarnämnden förtjänar allvarlig kritik. Av utredningen har det inte framkommit av vilka skäl dessa felaktigheter har begåtts. Det ligger emellertid nära till hands att befara att det i vart fall vid tidpunkten för nämndens hantering av AA:s överklagande fanns stora kunskapsbrister i fråga om FL:s bestämmelser. Jag utgår ifrån att överförmyndarnämnden har sett över dessa brister för att förhindra att liknande misstag sker i framtiden.

text: Vad som i övrigt förevarit i ärendet föranleder inte någon ytterligare åtgärd eller något uttalande från min sida.

text: Ärendet avslutas.


avgjordAv: Justitieombudsmannen Lars Lindström

title: Allvarlig kritik mot Förvaltningsrätten i Stockholm för handläggningen av ett mål om utdömande av vite

sammanfattning: En ansökan om utdömande av vite gavs in till förvaltningsrätten i stället för till mark- och miljödomstolen. Förvaltningsrätten började emellertid handlägga målet. Först efter två och ett halvt år uppmärksammade förvaltningsrätten att den inte var behörig och avvisade ansökan. Förvaltningsrätten får allvarlig kritik.

text: Anmälan

text: I en anmälan, som kom in till JO den 18 september 2012, framförde Miljönämnden i Södertälje kommun, genom stadsjuristen AA, klagomål mot Förvaltningsrätten i Stockholm gällande handläggningen av mål 11186-10. I anmälan uppgavs i huvudsak följande.

text: Miljönämnden förelade den 14 oktober 2008 ett bolag att vid löpande vite kontrollera och logga ljudnivåerna från viss verksamhet samt att rapportera detta till miljökontoret. Eftersom föreläggandet inte efterlevdes ansökte nämnden i en skrivelse den 10 februari 2009 om utdömande av vitet hos förvaltningsrätten. Ansökan skulle rätteligen ha ingivits till mark- och miljödomstolen. Trots detta delgav förvaltningsrätten motparten nämndens ansökan den 16 juli 2009. Förvaltningsrätten vidtog därefter flera handläggningsåtgärder och satte bl.a. ut målet till muntlig förhandling. Först den 13 september 2011 avvisades nämndens ansökan eftersom utdömande av vite som förelagts med stöd av

text: miljöbalken

text: , enligt

text: 21 kap. 1 § 8

text: samma balk ska prövas av en mark- och miljödomstol och inte av förvaltningsrätten.

text: Nämnden gav därefter in en ansökan till mark- och miljödomstolen, som emellertid avslog ansökan på den grunden att vitet hade preskriberats eftersom ansökan om vitets utdömande inte hade delgetts adressaten inom två år från det att förutsättningarna för att väcka en sådan talan uppkom, se

text: 9 § tredje stycket lagen (1985:206)

text: om viten. Nämnden överklagade domen till Mark- och miljööverdomstolen men fick inte prövningstillstånd.

text: Förvaltningsrätten hade, enligt nämnden, en skyldighet att skyndsamt och självmant uppmärksamma ett sådant rättegångshinder som det nu var fråga om.

text: Genom att handlägga målet under en så lång tid som två år utan att uppmärksamma rättegångshindret hade ett allvarligt handläggningsfel begåtts, vilket hade medfört att nämndens möjlighet att utkräva vitet hade gått förlorad.

text: Utredning

text: Dagboksblad i målet (11186-10) begärdes in och granskades. Härav framgick i huvudsak följande.

text: Ansökan om utdömande av vite kom in till domstolen den 17 mars 2009. Den 7 juli

text: 2009 skickades ett föreläggande till motparten. Föreläggandet kom i retur och sändes den 14 juli 2009 ut på ny adress. Motparten delgavs ansökan den 16 juli

text: 2009 och kom in med ett yttrande den 6 november 2009. Kallelse till muntlig förhandling skickades till parterna den 5 september 2011. Beslut i målet meddelades den 13 september 2011.

text: Ärendet remitterades till förvaltningsrätten som anmodades att lämna upplysningar om handläggningen av målet samt redovisa sin bedömning av det som kommit fram. Förvaltningsrätten (dåvarande lagmannen BB) svarade följande.

text: Jag har bett den ansvarige domaren i målet, rådmannen CC, att lämna upplysningar samt yttra sig i frågan. Jag bifogar hans yttrande, se bil. 1, som jag hänvisar till och instämmer i. Jag kan också bekräfta att domstolens arbetssituation har försämrats under denna tid på det sätt som CC beskrivit och inte minst våra enhetschefer har haft en mycket tuff uppgift. Självklart är det viktigt att vi kontrollerar att domstolen är rätt forum när ett mål kommer in. En förklaring till att vi inte uppmärksammade forumfelet kan ha varit att det var en kommunal nämnd som ansökte hos domstolen om utdömande av vite och vi handlägger andra mål där nämnden är part. Sannolikt gör man en noggrannare granskning när det är en enskild part som överklagat. Det är dock bara en möjlig förklaring, inte en ursäkt. Som lagman och ytterst ansvarig för verksamheten på domstolen får jag beklaga det fel som har begåtts. Det är bra att CC infört rutiner för att denna sorts fel inte ska upprepas på hans enhet. Avdelningschefen har tagit upp frågan med alla enhetschefer på avdelningen så att samma rutin införs på alla våra enheter på avdelningen.

text: Rådmannen CC uppgav följande.

text: Utredning och yttrande

text: Domstolens handläggning Miljönämnden i Södertälje kommun ansökte den 17 mars 2009 hos dåvarande Länsrätten i Stockholms län att ett bolag skulle åläggas att utge vite. Målet lottades på rotel 554. Efter inhämtande av viss komplettering från miljönämnden förelades bolaget att svara i målet. Bolaget kom in med skrivelser den 2 och 30 september 2009 samt den 6 november 2009. I sistnämnda skrivelse yrkade bolaget att muntlig förhandling skulle hållas i målet. Målet överflyttades den 11 september 2009 till Allmänna avdelningen, enhet 11. Muntlig förhandling sattes ut till den 14 september 2011. Förhandlingen ställdes in när det uppmärksammades att förvaltningsrätten inte var rätt instans och ansökan avvisades genom beslut den 13 september 2011.

text: Yttrande över handläggningen Jag var ansvarig för aktuellt mål i egenskap av innehavare av den rotel målet lottades in på och - efter det att målet överförts till Allmänna avdelningen enhet 11 - i egenskap av beredningsansvarig domare. Det är givetvis mycket beklagligt att det inte uppmärksammades tidigare att förvaltningsrätten inte var rätt forum. Detta har skett av förbiseende. Granskningen av nyinkomna mål omfattar naturligtvis forumfrågan och om domstolen inte är rätt forum ska målet avvisas omgående. På den rotel det aktuella målet lottades in på sköttes den inledande granskningen och beredningen av mål normalt av handläggarna på roteln. Självklart var jag dock som rotelinnehavare ansvarig för målen. Sannolikt har en bidragande orsak till att forumfrågan bedömdes fel varit att miljönämnden hänvisade till 6 § viteslagen i sin ansökan. I paragrafen anges att frågor om utdömande av vite prövas av förvaltningsrätt. Vidare kan det faktum att det vid domstolen förekommer andra mål om utdömande av vite där miljönämnden är part ha bidragit till den felaktiga bedömningen.

text: Målets långa handläggningstid sedan det överfördes till enhet 11, vilken enhet jag är chef över, har berott på arbetsbelastningen. När enheten bildades i samband med en omfattande omorganisation på domstolen i september 2009 tillfördes enheten redan från början många och gamla mål. Under det aktuella målets handläggningstid ökade målbalansen på enheten med drygt 100 procent. Orsaken till detta var framförallt att betydligt fler mål kom in än vad som hade prognostiserats och att personalomsättningen på enheten var besvärande hög, inte minst på domarsidan. När enheten var som störst hade den omkring 2 100 mål i balans och handläggningstiderna var mycket långa. I september 2011, då situationen hade förbättrats något, fanns det på enheten fortfarande omkring 100 mål som var äldre än 18 månader. I denna mycket besvärliga situation prioriterades – förutom fristmål – bistånds- och socialförsäkringsmål samt andra mål med omedelbar betydelse för enskildas försörjning och dagliga livsföring. I dag är balansläget på enheten betydligt bättre, med endast ett fåtal mål i balans med en handläggningstid över ett år. Jag beklagar givetvis att det inte uppmärksammades tidigare att miljönämnden hade ansökt om utdömande av vite vid fel domstol. För att minska risken att samma misstag sker igen gäller numera som rutin på enheten att samtliga ansökningsmål ska anmälas till ansvarig domare när de kommer in. Skulle arbetsläget på enheten ha varit bättre hade målet i vart fall avgjorts i sådan tid att miljönämnden haft möjlighet att vända sig till rätt domstol innan preskription inträtt.

text: Miljönämnden i Södertälje kommun bereddes tillfälle att yttra sig över remissvaret.

text: Rättslig reglering

text: Sedan den 1 januari 2011 stadgas i

text: regeringsformen

text: ett uttryckligt krav på att en rättegång ska genomföras inom skälig tid (

text: 2 kap. 11 § andra stycket

text: ). Vidare föreskrivs i

text: 17 § förordningen (1996:382)

text: med förvaltningsrättsinstruktion att mål vid en förvaltningsrätt ska avgöras så snart det kan ske, vilket innebär att mål som är klara för avgörande inte får bli liggande någon längre tid.

text: Enligt

text: 7 § förvaltningsprocesslagen (1971:291)

text: , FPL, ska en förvaltningsrätt eller en kammarrätt, om den i samband med att ett mål inleds finner att den saknar behörighet att handlägga målet men att en annan motsvarande domstol skulle vara behörig, lämna över handlingarna i målet till den domstolen, om det inte finns

text: något skäl däremot. Bestämmelsen möjliggör endast överlämnanden mellan förvaltningsrätter respektive mellan kammarrätter. Det är således inte möjligt att överlämna ett överklagande till en förvaltningsmyndighet eller en allmän domstol.

text: I

text: 34 kap. 1 § rättegångsbalken

text: föreskrivs att rättegångshinder självmant ska beaktas av rätten. Grundregeln anses vara densamma inom förvaltningsprocessen även om den i FPL bara har kommit till uttryck beträffande hinder som består i att talan har väckts för sent (6 §). Till de rättegångshinder som ska beaktas hör att talan har väckts vid fel forum.

text: I

text: 9 § tredje stycket lagen (1985:206)

text: om viten anges att vite bortfaller, om talan om att det ska dömas ut inte har delgetts adressaten inom två år från det att förutsättningarna för att väcka en sådan talan uppkom.

text: Bedömning

text: Miljönämndens ansökan om utdömande av vite kom in till förvaltningsrätten den 17 mars 2009. Motparten delgavs ansökan den 16 juli 2009. Skriftväxling i målet pågick därefter fram till den 6 november 2009. Sedan gjorde förvaltningsrätten ingenting förrän den 5 september 2011 då rätten skickade ut kallelser till muntlig förhandling. Den 13 september 2011 avvisade förvaltningsrätten nämndens ansökan med motiveringen att det inte ankom på förvaltningsrätten att pröva ansökan.

text: Frågan om förvaltningsrättens behörighet ska prövas självmant av rätten. Det är angeläget att prövningen görs snabbt för att undvika att klaganden eller sökanden lider någon rättsförlust. Prövningen ska därför göras utan dröjsmål när ansökan eller överklagandet kommer in till domstolen. Att det dröjde två år och sex månader innan förvaltningsrätten uppmärksammade att den inte var behörig att pröva nämndens ansökan är synnerligen anmärkningsvärt och förvaltningsrätten förtjänar allvarlig kritik för det inträffade. Jag noterar att förvaltningsrätten beklagat det fel som begåtts samt upplyst att nya rutiner ska införas för att denna sorts fel inte ska upprepas.

text: Bortsett från domstolens bristande behörighet kan jag konstatera att det under en period om ett år och tio månader inte vidtogs några handläggningsåtgärder i målet. Förvaltningsrätten har förklarat att detta uppehåll i handläggningen främst berott på det ansträngda arbetsläget vid domstolen. Även med beaktande av domstolens besvärliga arbetssituation är ett så långt uppehåll i handläggningen inte godtagbart.

text: Upplysningsvis kan nämnas att jag i ett annat beslut denna dag (JO:s dnr 5120- 2012) kritiserar Förvaltningsrätten i Stockholm för handläggningen av ytterligare ett mål om utdömande av vite.

text: Ärendet avslutas.


title: Anmälan mot Regeringsrätten angående fråga om tvåinstansjäv m.m.

text: Anmälan

text: I en anmälan klagade Bostadsrättsföreningen Porträttet, genom ordföranden AA, på Regeringsrättens handläggning av ett antal fastighetstaxeringsmål och uppgav bl.a. följande. Tvåinstansjäv hade förelegat eftersom handläggaren i målen hos Regeringsrätten varit ledamot i rätten när Kammarrätten i Stockholm meddelade sina till Regeringsrätten överklagade avgöranden. Handläggaren lämnade inte över handläggningen av målen förrän föreningen krävde detta.

text: I anmälan kritiserade föreningen också Kammarrätten i Stockholm.

text: Utredning

text: Akterna i de aktuella målen hämtades in.

text: Regeringsrätten anmodades därefter att göra en utredning och yttra sig beträffande vad som framförts i anmälan om att det förelegat tvåinstansjäv.

text: Kanslichefen BB hänvisade till ett yttrande av regeringsrättssekreterarna CC och DD vari anfördes följande.

text: Överklagande hos Regeringsrätten i mål nr 3484--3526-2002 inkom den 28 maj 2002. Målen lottades på rotel 17 som då handlades av regeringsrättssekreterare EE. CC påbörjade sin anställning på Regeringsrätten den 18 november 2002 och övertog då rotel 17. CC var sjukskriven under januari och delar av februari pga. ett brutet ben. Den 25 februari 2003 inkom en förfrågan från AA (ab 12 i mål nr 3484-2002) om när målen kunde förväntas prövas av Regeringsrätten. CC konstaterade då vid sin första genomgång av akterna att hon var jävig i målen eftersom hon dömt i dessa vid prövningen i kammarrätten. CC anmälde till kanslichef BB att hon var jävig. Eftersom det var osäkert vilken rotel på Regeringsrätten som skulle överta målen och för att AA inte skulle behöva vänta på ett svar på sin förfrågan svarade CC på förfrågan den 4 mars 2003 (ab 13). Svaret grundades på den normala handläggningstiden för denna typ av mål. Målen lottades sedermera över till rotel 13 för vilken regeringsrättssekreterare DD var ansvarig. När AA i skrivelse som inkom till Regeringsrätten den 4 juli 2003 (ab 14) anmälde tvåinstansjäv var målen således redan överlottade till rotel 13 vilket framgår av ankomststämpeln (mål nr 3484- 2002:13). DD svarade i skrivelse den 7 juli 2003 att målen var omlottade pga. att CC dömt i kammarrätten (ab 15). Att AA tagit del av ab 15 framgår av hans skrivelse, som inkom den 4 augusti 2003 till Regeringsrätten (ab 16).

text: Förutom att svara på AA:s förfrågan den 4 mars 2003 samt ombesörja omlottningen av målen till rotel 13 har CC inte handlagt de aktuella målen. BB tillade följande.

text: Målgruppen 0201, fastighetstaxering, lottas på två rotlar eftersom antalet mål per år sällan överskrider 70-80 mål. Den ena roteln övertogs av CC den 18 november 2002, och i den inneliggande balansen på roteln om ca 150 mål fanns bl.a. ifråga-varande mål. Innehavaren av den andra roteln med bl.a. fastighetstaxeringsmål var under aktuell period tjänstledig och skulle så vara under ytterligare en tid. Eftersom målen inte kunde lottas över på den andra fastighetstaxeringsroteln dröjde det en tid innan det stod klart vilken rotel som kunde överta målen. Det får därför anses naturligt att CC besvarade förfrågan om den beräknade tidpunkten för föredragning av mål av dessa slag, innan omlottning skedde till annan föredragande. Denna serviceåtgärd innebar inte att hon därmed tog befattning med målets beredande inför en kommande föredragning. Sammantaget anser Regeringsrätten att handläggningen inte inneburit att det uppkommit något tvåinstansjäv. Bostadsrättsföreningen Porträttet kommenterade remissvaret.

text: Bedömning

text: I fråga om jäv för den som handlägger mål enligt

text: förvaltningsprocesslagen (1971:291)

text: gäller bestämmelserna i

text: 4 kap.

text: rättegångsbalken

text: om jäv mot domare (

text: 41 § förvaltningsprocesslagen

text: ). Bestämmelserna om jäv vid handläggningen av mål i allmän förvaltningsdomstol avser i första hand rättens ledamöter men också en föredragande eller annan som vidtar åtgärder vid målets beredning, t.ex. en domstolssekreterare som diarieför handlingar eller ombesörjer kommuniceringsåtgärder. Med jäv avses i detta sammanhang en omständighet som väcker tvivel om en befattningshavares förmåga att vara opartisk i ett mål. Om någon med hänsyn till bestämmelserna om jäv för domare m.fl. är jävig att handlägga ett mål betyder det, som närmare framgår av

text: 4 kap. 15 § rättegångsbalken

text: , att han i princip är obehörig att vidta åtgärder av något slag i målet. Han är skyldig att både bildligt och faktiskt skilja sig från målet. (Se Wennergren,

text: Förvaltningsprocesslagen

text: m.m., 4 u. 2001, s. 381.).

text: Jävsgrunderna anges i

text: 4 kap. 13 § rättegångsbalken

text: . En domare är jävig att handlägga mål bl.a. om han i annan rätt såsom domare eller befattningshavare har fattat beslut som rör saken (punkten 7 i paragrafen). Om en domare vet att det föreligger en omständighet som kan antas utgöra jäv mot honom är han, enligt

text: 4 kap. 14 § första stycket rättegångsbalken

text: , skyldig att självmant ge det till känna. Av

text: 4 kap. 15 § rättegångsbalken

text: framgår att sedan fråga om jäv mot domare har uppkommit, får han bara vidta en sådan åtgärd i målet som inte utan synnerlig olägenhet kan uppskjutas och inte innefattar avgörande av målet. En sådan åtgärd får domaren vidta fastän han har förklarats jävig.

text: Kammarrättsassessorn CC var ledamot i rätten då Bostadsrättsföreningen Porträttets fastighetstaxeringsmål avgjordes i Kammarrätten i Stockholm. Kammarrättens avgöranden överklagades till Regeringsrätten. Senare påbörjade CC en anställning som regeringsrättssekreterare och kom då att bli handläggare i de aktuella målen. Det är enligt min uppfattning uppenbart att CC på grund av

text: bestämmelsen om tvåinstansjäv inte kunde handlägga målen. De borde således inte ha lottats på henne. När så ändå kom att ske, på grund av omständigheter som jag inte kan kritisera, borde målen när hon anmälde jäv ha lottats om på någon annan handläggare. Hon borde i vart fall inte ha besvarat skrivelsen om den beräknade handläggningstiden.

text: Bostadsrättsföreningen Porträttets övriga klagomål ger inte anledning till någon åtgärd eller något uttalande av mig.

text: Ärendet avslutas.


nyckelord:
Bemötande
Dom/domskäl
Objektivitet, opartiskhet, saklighet

title: Allvarlig kritik mot en rådman vid Attunda tingsrätt för det sätt på vilket han avfattat domen i ett brottmål m.m.

sammanfattning: I ett brottmål var en man åtalad för att ha misshandlat sin hustru. Hustrun har till JO anmält att domaren inte agerade opartiskt. I beslutet får domaren allvarlig kritik. Han har brutit mot bestämmelsen i 1 kap. 9 § regeringsformen om att en domstol ska iaktta saklighet och opartiskhet genom att dels i domen, under rubrikerna Bakgrund och Domskäl, redovisa irrelevanta omständigheter och formulera sig på sätt som varit ägnat att framkalla tvivel på rättens opartiskhet, dels ställa irrelevanta frågor till hustrun under tingsrättens huvudförhandling.

text: Anmälan

text: AA framförde i en anmälan klagomål mot rådmannen BB vid Attunda tingsrätt och uppgav att han inte hade agerat opartiskt i ett mål om misshandel i vilket AA var målsägande. Enligt hennes uppfattning visade sig BB:s bristande opartiskhet dels i hur han hade utformat domskälen, dels i hur han agerade vid huvudförhandlingen i målet.

text: Utredning

text: Bl.a. Attunda tingsrätts dom i mål B 7507-09 och Svea hovrätts dom i mål B 4621- 10 begärdes in och granskades.

text: Av utredningen framgick att CC åtalades för att i slutet av september 2009 ha misshandlat sin dåvarande hustru AA, som biträdde åtalet och förde skadeståndstalan. Tingsrättens dom, som meddelades den 10 maj 2010, inleds med ett avsnitt rubricerat ”Bakgrund” i vilket redogörs för händelser som föregick den åtalade gärningen. Bl.a. anges följande.

text: Ett par veckor före bröllopet hade de ett planeringsmöte inför bröllopet i vilket AA och CC deltog som huvudpersoner. AA bröt emellertid överraskande upp innan mötet var slut. Den föregivna anledningen var att hon skulle träffa en gammal tjejkompis. Händelsevis blev AA och hennes sällskap på kvällen sedda av en av CC:s kamrater. Det visade sig då att AA:s sällskap ingalunda var någon gammal tjejkompis utan den välbeställde hedgefondförvaltaren DD, från Lidingö. De är bekanta sedan halvtannat år tillbaka. [- - -]

text: Allteftersom tiden gick och han inte hörde något ifrån AA blev han orolig. Kvällen övergick till natt. Han oroade sig för att allt kanske inte stod rätt till och började ringa till hennes två mobiltelefoner, som hon emellertid inte svarade på. Han fortsatte med att skicka flera SMS, och frågade bl.a. var hon var. Enligt vad AA uppgivit vid förhör under förundersökningen stängde hon då av telefonen. Enligt vad hon istället uppgivit vid huvudförhandlingen tog batteriet i den ena telefonen slut. Att hon även hade den andra telefonen med sig hävdar hon att hon inte tänkte på. Hon trodde då att hon omöjligen kunde få fram ett meddelande till sin uppenbart oroliga man. Inte heller hade hon, enligt vad hon hävdat, tänkt på att hon kunde låna en telefon av DD. De hade grillparty i trädgården. Hon åt och drack och trivdes i C:s sällskap och lät sig inte störas av sin äkta man. Numera är det DD som är hennes manliga kärlek.

text: Vidare anges i avsnittet rubricerat ”Domskäl” bl.a. följande.

text: Vad därefter gäller örfilen är den medvetet utdelad i hastigt mod som en reaktion på AA:s beteende. Först hade hon, under förespegling om att hon skulle gå ut med några kamrater, avböjt CC:s förslag om att tillbringa kvällen med honom och hans arbetskamrater men lovat att träffa honom senare under kvällen. Sedan hade hon svikit honom genom att ge sig i lag med den, som AA nu bekräftat, uppvaktande DD, i hans villa på Lidingö, och tillbringa inte bara hela kvällen utan också hela natten hos denne DD. Vidare hade hon gjort sig oanträffbar på sina telefoner, på vilka, CC, som med rätta anade oråd, oroligt och med stigande svartsjuka hade sökt henne. När AA till slut behagade komma hem och CC ifrågasatte hennes beteende fick han till svar av sin hustru att hon inte behövde berätta med vem eller var hon varit. I skenet av AA:s beteende är det högst begripligt att CC blev kränkt, arg och förtvivlad samt såsom en impulsreaktion utdelade örfilen. [- - -] Gärningen kan, som försvararen påpekat, betecknas som ett typiskt ”Crime Passionell”, dvs. ett brott som förövats under inflytande av starka känslor, t.ex. svartsjuka. I länder som t.ex. Frankrike skulle nog saken inte ha gått till åtal. I andra länder, med mera patriarkaliskt synsätt, hade CC:s reaktion bedömts som både påkallad och lämplig med hänsyn till AA:s beteende. Men, som åklagaren mycket riktigt påpekat, har den svenska lagstiftningen ett helt annat synsätt. Här bedöms, som i detta fall, hustruns kränkningar mot mannen generellt ha mindre betydelse. Det är således inte givet att ett sådant beteende hos hustrun som det aktuella ursäktar en örfil från mannen. [- - -] Enligt tingsrättens mening har AA betett sig grovt kränkande mot CC. Hon har därmed försatt honom i sådan sinnesrörelse att han haft starkt nedsatt förmåga att kontrollera sitt handlande. Detta har betydelse som förmildrande omständigheter vid bedömningen av straffvärdet.

text: Tingsrättens dom överklagades av samtliga parter. Hovrätten noterade inledningsvis i sin dom, som meddelades i februari 2011, att tingsrätten i sin dom tecknat en bakgrund som inte var neutralt hållen och att detta kom till uttryck i bl.a. ett antal formuleringar som innehöll värderande inslag som var klart negativa för AA:s del. Hovrätten hänvisade i detta sammanhang till formuleringar som ovan återgetts. Vidare påpekade hovrätten att bakgrunden dessutom innehöll vissa uppgifter som inte var ostridiga och omständigheter som inte var relevanta för prövningen av åtalet.

text: Ärendet remitterades till tingsrätten för yttrande över domskälens utformning. Det skulle därvid framgå om det kan anses lämpligt eller förenligt med kravet på

text: saklighet och opartiskhet i den dömande verksamheten att utforma domskälen på det sätt som skett. Vidare angavs att frågeställningen avsåg vad som antecknats under rubrikerna ”Bakgrund” och ”Domskäl”.

text: Tingsrätten (lagmannen EE) kom in med ett remissvar till vilket fogades ett yttrande från BB samt en CD med ljudupptagning av de förhör som hölls vid tingsrättens huvudförhandling i det aktuella målet.

text: BB uppgav i huvudsak följande.

text: Mitt agerande under huvudförhandlingen

text: Jag anser att mitt agerande under huvudförhandlingen präglades av saklighet och oväld. Jag höll en lågmäld men bestämd ton i ledningen av förhandlingen. Jag tillbakavisar helt anmälarens påstående. Vid uppspelning av de inspelade förhören hörs jag momentant och dessa fragment ger en viss bild av hur förhandlingen förlöpte. Förhören åberopas i dessa delar till styrkande av att min processledning varit oklanderlig.

text: Domskälens utformning (innefattande såväl ”Bakgrund” som ”Domskäl”)

text: Den tilltalade, CC, hävdade att den misshandel som han stod åtalad för hade utlösts av att hans hustru, AA, hade betett sig på ett så mot honom kränkande sätt att detta gjort honom till den grad svartsjuk att han svårligen kunnat besinna sig varför detta skulle beaktas. Försvararen gjorde en exposé över hur s.k. Crime Passionel-brott uppfattades världen över. Åklagaren redogjorde för den svenska rättsuppfattningen. Jag återgav sedan i domskälen parternas respektive redovisningar. Detta parti av domen ska inte uppfattas som någon bedömning och värdering rätten gjort. Där åsyftas endast att redovisa parternas olika synsätt. Tingsrätten måste särskilt beskriva och bedöma de grunder och omständigheter som försvararen uttryckligen gjort gällande för ansvarsfrihet eller strafflindring. Eftersom CC hävdade att AA betett sig olämpligt före den åtalade händelsen och att detta beteende fått honom att tillfälligt tappa självkontrollen, vilket skulle tillmätas betydelse, behövde jag redogöra fylligt för makarnas förehavanden i tiden före den aktuella händelsen och vid denna. Jag hävdar att det händelseförlopp som redovisas i hela domen innefattande, de avsnitt som har rubrikerna ”Bakgrund” och ”Domskäl”, vilka JO särskilt har begärt yttrande om, mycket väl beskriver det faktiska händelseförlopp som har inträffat, sett utifrån de sakomständigheter makarna återberättade. Ordvalen i domen är ofta identiska eller näst intill med de uttryck som användes av aktörerna t.o.m. i de mera ifrågasatta partierna av domen. AA har själv lämnat vissa uppgifter som kan uppfattas som något negativa för henne. Av dessa har jag i bakgrunden återgivit några för att spegla förhållandena. Domen redovisar emellertid sanningen så nära den går att komma på bevismaterialet i målet. Jag åberopar de inspelade förhören, in extenso, till stöd för min uppfattning. Domen är saklig. Enligt allmän rättsuppfattning har det beteende AA, som nygift hustru uppvisade, betydelse för hur bedömningen av CC:s handlande bör bedömas. Det förtjänar att nämnas att jag visat återhållsamhet med att redovisa märkliga omständigheter som AA möjligen kunde tänkas stöta sig på eftersom de gick utanför vad som var av egentlig betydelse i målet. Sålunda har jag inte redovisat att AA inte anser sig vara särskilt nära vän med DD samtidigt som hon medger att hon har en relation med DD. Inte heller har jag gått in på någon bedömning av trovärdigheten på grund av avvikelser på känsliga punkter mellan uppgifter lämnade vid polisförhör under förundersökningen jämfört med de uppgifter AA lämnade under

text: huvudförhandlingen, vilka försvararen tydliggjorde vid korsförhör med henne. Jag har inte heller redovisat CC:s oemotsagda påstående att AA krävde gottgörelse i form av en ny Mercedes (uttalat utom inspelningen). Jag anser sammantaget att jag visat AA tillbörlig hänsyn vid utformningen av domskälen. Sammanfattningsvis anser jag att domens utformning ligger inom de skrivtekniska gränser och det skön som – med beaktande av de övergripande kraven på saklighet och opartiskhet – bör tillåtas domaren som författare. Möjligen kan domen uppfattas som att den beskriver ageranden som är något aparta men dock sanna. Eftersom svaranden och målsäganden starkt framhållit sådana moment gentemot varandra måste de redovisas. Om detta har kommit att prägla domen är emellertid orsaken därtill att söka i parternas eget agerande. Inte i den språkliga utformning jag gett domen. Någon sådan prägel har inte varit åsyftad.

text: EE anförde följande.

text: Svaret på frågan är att det under rubrikerna ”Bakgrund” och ”Domskäl” finns ord och uttryck som ger intryck av att tingsrätten inte är saklig och opartisk. Exempel på detta har tagits upp i hovrättens avgörande av målet och finns i de avsnitt som citeras i JO:s skrivelse. Det är givetvis inte lämpligt att domare i en dom använder ord och uttryck som gör att det uppstår tvivel om domstolens opartiskhet. Det äventyrar förtroendet för domstolarna. Domen är från maj 2010. Sedan en tid tillbaks har BB och jag en dialog om utformningen av domar. I detta ingår att det i vad som anges vara ”Bakgrund” i princip endast ska tas upp sådant som är ostridigt mellan parterna, vilket innebär att värderande ord och uttryck inte kan finnas med om de inte omfattas av båda parter. En annan del av dialogen är vikten av att i dömandet inte bara vara opartisk utan också att det ska återspeglas i hur domen utformas. En viktig punkt här är att i domen tydligt skilja på vad som är domstolens bedömning respektive vad en part anfört. Eftersom det uppenbarligen finns en oklarhet kring dessa frågor avser jag att fortsätta dialogen.

text: AA yttrade sig över remissvaret.

text: Bedömning

text: Inledning Av den inhämtade utredningen har framgått att tingsrätten, genom rådmannen BB, formulerat domskälen i en brottmålsdom på ett sätt som medfört att en av parterna upplevt att domstolen brustit i opartiskhet. Även BB:s agerande vid huvudförhandlingen i målet har av den ena parten upplevts som att tingsrätten brustit i opartiskhet.

text: Domen i dess helhet, förutom domslutet och domsbilagorna, är fogad till detta beslut, bilaga 1.

text: Inledningsvis kan nämnas att BB:s sätt att avfatta domskälen i ett familjerättsligt mål tidigare har varit föremål för JO:s granskning. Dåvarande chefsjustitieombudsmannen Mats Melin uttalade i ett beslut den 15 november 2010 bl.a. att BB i domskälen i det målet uttryckt sig högst olämpligt och på ett sätt som varit ägnat att framkalla tvivel på rättens opartiskhet. Mats Melin fann vidare att BB i domskälen inte hade redovisat vad han grundat sina slutsatser på och att domskälen således inte heller var utformade på ett sätt som är förenligt med vad som

text: föreskrivs i

text: 17 kap. 7 § 5 rättegångsbalken

text: , RB. Ärendet överlämnades till Statens ansvarsnämnd som i ett beslut den 3 maj 2011 ålade BB disciplinpåföljd för tjänsteförseelse i form av en varning (för en närmare redogörelse för JO:s och Statens ansvarsnämnds nu nämnda beslut se JO 2011/12 s. 39).

text: Rättslig reglering Enligt

text: 1 kap. 9 § regeringsformen

text: ska en domstol i sin verksamhet beakta allas likhet inför lagen samt iaktta saklighet och opartiskhet. Bestämmelsen omfattar inte bara hur en sak rent faktiskt har handlagts och vilka verkliga skäl som ligger bakom ett beslut eller ett annat handlande från en domstol. Även hur domstolens agerande uppfattats är av betydelse. Man talar ibland om en subjektiv och en objektiv sida av grundlagsbestämmelsen. Det subjektiva är hur domstolen själv anser sig ha agerat medan det objektiva är hur domstolens agerande kan uppfattas utifrån (se Bull och Sterzel,

text: Regeringsformen

text: – en kommentar, 2010, s. 59).

text: Texten under rubriken Bakgrund Jag kan i likhet med hovrätten konstatera att den i domen tecknade bakgrunden ger intryck av att inte vara neutralt hållen. Redan det avsnitt som inleder domen innehåller uppgifter och formuleringar som ger uttryck för en nedvärderande uppfattning om målsäganden AA:s person och hennes handlande i tiden före den i målet aktuella gärningstidpunkten. Hovrätten har som exempel på formuleringar som enligt hovrättens mening – som jag instämmer i – innehåller värderande inslag som är klart negativa för AA:s del, angett ”Det visade sig då att AA:s sällskap ingalunda var någon gammal tjejkompis utan den välbeställde hedgefondförvaltaren DD, från Lidingö.” och ”Hon åt och drack och trivdes i DD:s sällskap och lät sig inte störas av sin äkta man. Numera är det DD som är hennes manliga kärlek.”. Det är tämligen uppenbart att dessa i viss mån raljanta och insinuerande formuleringar kan uppfattas som att AA, enligt tingsrättens mening, är en moraliskt klandervärd person. Såväl formuleringarna i sig som det förhållandet att dessa anges i ett avsnitt skilt från tingsrättens bedömning av sakfrågorna i målet måste anses ägnade att inge AA uppfattningen att rätten varit negativt inställd till henne.

text: Det kan vidare knappast råda något tvivel om att flera av uppgifterna som anges i bakgrunden inte har haft någon som helst relevans för prövningen av sakfrågorna i målet. Jag har mycket svårt att se någon godtagbar anledning till att det i domen tagits in uppgifter om t.ex. DD:s yrke och ekonomiska förhållanden. Texten under rubriken Domskäl Jag vill framhålla att min granskning inte avser tingsrättens bedömning i de frågor i sak som var föremål för prövning i det aktuella målet, dvs. frågor om skuld, påföljd och skadestånd. Såvitt gäller min granskning av tingsrättens dom förtjänar det dock att nämnas att hovrätten vid sin överprövning av domen fann bl.a. att misshandelsbrottet inte hade föregåtts av något sådant beteende från AA:s sida som var relevant för bedömningen av straffvärdet.

text: Utan att ta ställning till de sakfrågor som tingsrätten hade att bedöma i målet kan jag inte annat än att konstatera att domskälen i vissa delar har formulerats på ett helt oacceptabelt sätt. Beskrivningen av målsägandens ”beteende” gentemot den tilltalade präglas av en moraliserande ton utan någon juridisk relevans och ger intryck av att rätten låtit sin bedömning styras av personliga och känslomässiga värderingar snarare än av sakliga kriterier. Även vad som i domskälen anges om att gärningen i andra länder ”med mera patriarkaliskt synsätt” hade ”bedömts som både påkallad och lämplig” framstår i detta sammanhang som rent stötande.

text: Förhöret med AA under tingsrättens huvudförhandling AA har också i sin anmälan anmärkt på BB:s agerande under huvudförhandlingen. Jag har tagit del av ljudupptagningen av de förhör som hölls vid tingsrätten. I slutet av förhöret med AA ställde BB frågor till AA. Frågorna avsåg detaljer om DD och dennes ekonomi samt detaljer om hur AA och DD hade planerat att tillbringa kvällen. Upplysningar om detta kan knappast ha varit av betydelse för prövningen av åtalet. Av ljudupptagningen framgår även att AA i samband med förhöret ifrågasatt relevansen av en del av frågorna och jag hyser, som framgått, för egen del stor förståelse för hennes reaktion. Självklart måste rättens frågor till förhörspersoner vara genomtänkta och relevanta samt formulerade på ett sätt som inte riskerar att ge upphov till misstankar om att domstolen redan tagit ställning för den ena parten. Sammanfattning Sammanfattningsvis anser jag att BB brutit mot bestämmelsen i

text: 1 kap. 9 § regeringsformen

text: om att en domstol ska iaktta saklighet och opartiskhet genom att dels i domen, under rubrikerna Bakgrund och Domskäl, redovisa irrelevanta omständigheter och formulera sig på sätt som varit ägnat att framkalla tvivel på rättens opartiskhet, dels ställa irrelevanta frågor till AA under tingsrättens huvudförhandling.

text: Att en domstol iakttar saklighet och opartiskhet vid handläggning och avgörande av mål och ärenden är i en rättsstat av avgörande betydelse såväl för den enskildes rättsäkerhet som för allmänhetens förtroende för rättskipningen. Jag ser därför allvarligt på BB:s agerande. Som angetts ovan har Statens ansvarsnämnd i ett beslut den 3 maj 2011, efter en anmälan från dåvarande chefsjustitieombudsmannen i november 2010, ålagt BB en varning för hans utformning av domskälen i ett familjerättsligt mål. EE har också uppgett att hon för en dialog med BB om utformningen av domar. Mot denna bakgrund finner jag inte anledning att vidta någon annan åtgärd än att rikta allvarlig kritik mot BB.

text: Ärendet avslutas.

text: Bilaga 1

text: Tingsrättens dom, förutom domslut och domsbilagor (namn på parter m.fl. här anonymiserade)

text: BAKGRUND Handelsmannen CC och mäklarassistenten AA var vid tiden för den aktuella händelsen ett par. De hade känt varandra i ca tre år. Hon har varit gift tidigare och har två barn från det första äktenskapet. Envar av AA och hennes exman har barnen hos sig varannan vecka. Hon bor i lägenhet på (gatunamn här utelämnat; JO:s anmärkning) i Vallentuna.

text: CC och AA planerade att bygga en villa för det gemensamma framtida boendet. Han sålde sin bostadsrätt och köpte en villatomt. Tillsammans kontaktade de ett husbyggnadsföretag och var vid den tiden inne i ett intensivt planeringsstadium för bygget. Han ordnade ett tillfälligt boende för sig hos sin mor i Stockholm.

text: CC och AA gifte sig med varandra lördagen den 12 september 2009. Två veckor senare inträffade den händelse som nu är föremål för åtal. Bl.a. denna händelse blev upphov till definitiv separation mellan dem och har nu resulterat i ett pågående mål om äktenskapsskillnad med löpande betänketid. Betänketiden på grund av hennes minderåriga döttrar med sin tidigare man, nu 10 respektive 13 år gamla.

text: Redan före giftermålet hade CC och AA irriterat sig på varandra på grund av, som båda upplevde, motpartens för relationen oroande kontakter med personer av motsatt kön. AA irriterade sig bl.a. på att CC varit mycket tydlig med att han även efter ingått äktenskap skulle fortsätta att träffa sina kvinnliga vänner. En sådan är FF, numera boende i Paris, som besöker Sverige och Stockholm en gång om året och då brukar träffa CC och hans kamrater. En träff med bl.a. FF, i form av en båttur under glada och uppsluppna former samt därefter en barrunda vid Stureplan i Stockholm, hade ganska nyligen ägt rum. Detta resulterade i missnöje och upprördhet från AA:s sida, i synnerhet som sällskapet inför henne och andra visade tydliga tecken på att vara bakfulla dagen efter, vilket hon skämdes för. Hon uppfattade träffen som ”en dubbeldate”.

text: CC och AA fortsatte båda trots allt sina förberedelser för bröllopet. De kände sig, enligt vad de hävdar, förälskade i varandra. Ett par veckor före bröllopet hade de ett planeringsmöte inför bröllopet i vilket AA och CC deltog som huvudpersoner. AA bröt emellertid överraskande upp innan mötet var slut. Den föregivna anledningen var att hon skulle träffa en gammal tjejkompis. Händelsevis blev AA och hennes sällskap på kvällen sedda av en av CC:s kamrater. Det visade sig då att AA:s sällskap ingalunda var någon gammal tjejkompis utan den välbeställde hedgefondförvaltaren DD, från Lidingö. De är bekanta sedan halvtannat år tillbaka.

text: Fredagen den 25 september 2009 skulle CC gå ut efter arbetet med sina arbetskamrater och bl.a. spela bowling. Han bjöd med AA som emellertid avböjde. Hon hade andra planer och sade att hon skulle gå ut med några kamrater. Möjligen

text: skulle DD vara med. I själva verket skulle hon och DD ensamma åka hem till hans villa på Lidingö och spendera kvällen och natten tillsammans. Hon hade även lovat att träffa CC senare under kvällen. Var detta skulle ske var dock inte bestämt, antingen hemma i CC:s mammas lägenhet i Stockholm eller i AA:s lägenhet i Vallentuna. Att hennes löfte till CC inte skulle kunna uppfyllas måste tidigt ha stått klart för AA.

text: CC hade kommit hem från bowlingkvällen till sin mammas lägenhet ganska tidigt på kvällen. Allteftersom tiden gick och han inte hörde något ifrån AA blev han orolig. Kvällen övergick till natt. Han oroade sig för att allt kanske inte stod rätt till och började ringa till hennes två mobiltelefoner, som hon emellertid inte svarade på. Han fortsatte med att skicka flera SMS, och frågade bl.a. var hon var. Enligt vad AA uppgivit vid förhör under förundersökningen stängde hon då av telefonen. Enligt vad hon istället uppgivit under huvudförhandlingen tog batteriet i den ena telefonen slut. Att hon även hade den andra telefonen med sig hävdar hon att hon inte tänkte på. Hon trodde då att hon omöjligen kunde få fram ett meddelande till sin uppenbart oroliga man. Inte heller hade hon, enligt vad hon hävdat, tänkt på att hon kunde låna en telefon av DD. De hade grillparty i trädgården. Hon åt och drack och trivdes i DD:s sällskap och lät sig inte störas av sin äkta man. Numera är det DD som är hennes manliga kärlek.

text: Vid 01:15 tiden på natten meddelade AA, via SMS, sin man att hon skulle ta en taxi hem. Det gjorde hon inte. CC hade nu blivit så orolig att han åkte hem till AA:s lägenhet i Vallentuna, dit han hade nyckel. Han lade sig i vardagsrumssoffan och väntade samt somnade. Vid 03:15 tiden skickade AA ett SMS till CC och frågade om hon skulle åka hem till honom och sova där. Eftersom han inte var vaken missade han meddelandet. När hon inte fick något svar åkte hon hem till bostaden i Vallentuna. Han vaknade när hon, alltjämt påverkad av rusgivande medel, kom in i sin lägenhet. Då utspelade sig de händelser som nu är föremål för åtal.

text: YRKANDEN M.M. Åklagaren har yrkat ansvar å CC för misshandel av normalgraden i enlighet med ansökan om stämning, domsbilaga l.

text: Målsäganden AA har biträtt åtalet samt yrkat skadestånd av CC i enlighet med domsbilaga 2.

text: CC har erkänt ringa misshandel men bestritt det enskilda anspråket. Endast ränteyrkandet har vitsordats som skäligt i och för sig.

text: UTREDNINGEN I MÅLET Målsäganden och den tilltalade har hörts. Dessutom har på åklagarens och målsägandens begäran vittnesförhör hållits med målsägandens granne, GG. Förhören har tagits upp med ljud och bild och finns tillgängliga i domstolarnas datasystem. Någon fullständig redovisning därav görs inte i domen. Som skriftlig

text: bevisning har åklagaren och målsäganden åberopat utdrag ur journalanteckningar för AA, domsbilaga 3.

text: Enligt AA kom hon vid ca 03:30-tiden lördagen den 26 september 2009 in i sin hall och såg där CC:s skor. Hon förstod genast att han var i lägenheten. CC vaknade och kom emot henne och ropade ”var i helvete har du varit”. Rätt som det var fick hon en knuff mot bröstpartiet och ”flög” mot en garderob samt hamnade därefter på klinkergolvet. Hon slog i svanken, ryggslutet samt ena armen. Hon satte sig upp på en bänk. CC gav henne då en örfil på höger kind. Hon reste sig, lämnade lägenheten och ringde på hos grannen, GG, som släppte in henne. Under förmiddagen begav hon sig till Danderyds sjukhus bl.a. för att dokumentera sina skador. Hon fick värktabletter. Hon vände sig också till en kvinnojour. Sedan såväl sjukvården som kvinnojouren rått henne att polisanmäla sin man för misshandel gjorde detta men med tvekan. Efter händelsen hade hon ont i svanken i ca en månad. Det var psykiskt och känslomässigt jobbigt. På kvällen hörde CC av sig och bad om ursäkt. Hon bestämde sig emellertid efter några dagar för att bryta förhållandet och skilja sig.

text: CC: Hans hustru, AA, kom hem vid 04:15-tiden. Hon var onykter. Han blev arg och frågade var hon varit. Hustrun tyckte inte att hon behövt höra av sig tidigare eller ens berätta vem hon varit med eller var hon varit. Hon sade sedan att hon varit hemma hos DD på middag. Detta hade han inte trott om sin hustru. Om DD varit enbart en vän hade väl AA bjudit honom till bröllopet, men det hade hon inte gjort. CC kände sig ledsen, orolig och kränkt. De råkade i gräl och han puttade lätt till henne på hennes ena axel. Hon föll omkull. Hennes onykterhet bidrog till att hon var ostadig på benen och föll. Det slutade med att han gav henne en örfil. Det var mycket olyckligt. Han har aldrig älskat någon så som han älskade AA. Han saknar nu inte bara henne utan även hennes barn.

text: GG har omvittnat bl.a.: När AA på natten ringde på dörren och kom in till henne var hon så rädd att hon skälvde. Hon klagade på att hon hade ont i baken. Hon var röd på sin högra kind. De tog fram en påse frysta grönsaker och höll mot kinden för att motverka svullnad. AA fick sova på soffan. På morgonen följdes de åt till Danderyds sjukhus och vidare till kvinnojouren. Personalen på båda ställena anmodade AA att polisanmäla saken.

text: DOMSKÄL I målet är ostridigt att CC vid tillfället ifråga först knuffat AA och sedan utdelat en örfil mot henne. Vad först beträffar knuffen är inte visat att CC haft ett direkt uppsåt att skada AA. Den omständigheten att hon, såsom påståtts av CC och som inte heller förnekats av AA, varit påverkad av berusningsmedel när hon kom hem och varit ostadig på benen kan mycket väl ha bidragit tillfallet mot golvet. CC har inte insett att hon skulle dråsa omkull. Han kan därför inte fällas till ansvar för misshandel i den delen.

text: Vad därefter gäller örfilen är den medvetet utdelad i hastigt mod som en reaktion på AA:s beteende. Först hade hon, under förespegling om att hon skulle gå ut med några kamrater, avböjt CC:s förslag om att tillbringa kvällen med honom och hans arbetskamrater men lovat att träffa honom senare under kvällen. Sedan hade hon svikit honom genom att ge sig i lag med den, som AA nu bekräftat, uppvaktande DD, i hans villa på Lidingö, och tillbringa inte bara hela kvällen utan också nästan hela natten hos denne DD. Vidare hade hon gjort sig oanträffbar på sina telefoner, på vilka, CC, som med rätta anade oråd, oroligt och med stigande svartsjuka hade sökt henne. När AA till slut behagade komma hem och CC ifrågasatte hennes beteende fick han till svar av sin hustru att hon inte behövde berätta vem hon varit med eller var hon varit. I skenet av AA:s beteende är det högst begripligt att CC blev kränkt, arg och förtvivlad samt såsom en impulsreaktion utdelade örfilen. Det har inte visats annat än att AA:s besvär på grund av örfilen varit tämligen försumbara. Något blodvite har inte uppkommit. Tingsrätten bedömer örfilen som ringa misshandel.

text: CC har tidigare lagförts endast för några smärre trafikförseelser.

text: Gärningen kan, som försvararen påpekat, betecknas som ett typiskt ”Crime Passionell”, d.v.s. ett brott som förövats under inflytande av starka känslor, t.ex. svartsjuka. I länder som t.ex. Frankrike skulle nog saken inte ha gått till åtal. I andra länder, med mera patriarkaliskt synsätt, hade CC:s reaktion bedömts som både påkallad och lämplig med hänsyn till AA:s beteende. Men, som åklagaren mycket riktigt påpekat, har den svenska lagstiftningen ett helt annat synsätt. Här bedöms, som i detta fall, hustruns kränkningar mot mannen generellt ha mindre betydelse. Det är således inte givet att ett sådant beteende hos hustrun som det aktuella ursäktar en örfil från mannen

text: Åklagaren har bedömt att hustruns eventuella kränkningar mot mannen i vart fall inte är grova, vilket krävs för att särskilt beakta dessa i förmildrande riktning vid bedömning av straffvärdet. Istället ska enligt åklagaren sådana omständigheter som att gärningen är begången av en nära anhörig person på vilken målsäganden ska kunna förlita sig på samt dessutom i målsägandens hem, som ska vara en säker plats, ha större betydelse för straffvärdet.

text: Enligt tingsrättens mening har AA betett sig grovt kränkande mot CC. Hon har därmed försatt honom i sådan sinnesrörelse att han haft starkt nedsatt förmåga att kontrollera sitt handlande. Detta har betydelse som förmildrande omständigheter vid bedömningen av straffvärdet. Påföljden kan därför bestämmas till ett lågt bötesstraff.

text: SKADESTÅND AA har yrkat skadestånd för kränkning av hennes personliga integritet och för sveda och värk avseende såväl fysiskt som psykiskt lidande.

text: Endast allvarliga kränkningar ersätts. Det är med hänsyn till AA:s inledande egna kränkningar gentemot CC tveksamt om hans kränkning i form av en örfil är så

text: allvarlig att den är skadestånds grundande. Händelsen ägde emellertid rum i hennes och döttrarnas hem. Trots att AA och CC var gifta sammanbodde de ännu inte. Med hänsyn till att hennes hem ska anses vara en fredad zon får gärningen anses berättiga till ett mindre skadestånd för kränkning. Beloppet bestäms till 5 000 kr. Tingsrätten finner inte visat att någon ersättningsbar skada i övrigt vållats. Yrkandet om skadestånd för kränkning för sveda och värk avseende fysiskt och psykiskt lidande lämnas utan bifall.

text: Ränteyrkandet har vitsordats.

text: ÖVRIGA FRÅGOR CC ska enligt lag åläggas att betala en avgift till brottsofferfonden.

text: Försvararen och målsägandebiträdet ska tillerkännas begärda ersättningar. Kostnaden ska stanna på staten.


nyckelord:
Allmänna handlingar
Avgift

title: Anmälan mot Radiotjänst i Kiruna AB angående långsam handläggning av begäran om att få en sammanställning av uppgifter ur handlingar m.m.

text: Anmälan

text: I en anmälan den 30 oktober 2006 klagade Nyhetsbyrån Siren (Siren), genom AA, på Radiotjänst i Kiruna AB (Radiotjänst) för långsam handläggning av ärenden om begäran om utlämnande av uppgifter ur handlingar och för högt avgiftsuttag i samband med detta. Av anmälan och därtill fogade handlingar framkom bl.a. följande. Den 17 oktober 2006 begärde Siren per e-post att få en lista över de personer som dagen innan hade betalat sina TV-licenser. Önskemål framfördes även om att förteckningen skulle innehålla uppgifter om person-nummer. Den 18 oktober skickades en påminnelse om beställningen. Radiotjänst svarade att den fördröjda handläggningstiden berodde på att de hade ”fullt upp” med att handlägga alla förfrågningar kring enskilda personers TV-avgifter. Vidare upplystes om att Radiotjänst debiterar varje förfrågan med 50 kronor för begäran om uppgifter på upp till tio personer. För ytterligare förfrågningar, dvs. för fler än tio personer, debiteras två kronor per förfrågan och enskild person. En faktureringsavgift om 50 kronor tillkommer. Till stöd för debiteringen hänvisades till

text: avgiftsförordningen (1992:191)

text: . Den 24 oktober 2006 skickade Siren en påminnelse i vilken man ifrågasatte Radiotjänsts regler för avgiftsuttag och uppgav att man tidigare från Radiotjänst kostnadsfritt fått motsvarande uppgifter. På varje sida rymdes cirka100 namn. För det fall Radiotjänst ”framhärdade i sin egen tillämpning av

text: avgiftsförordningen

text: ” begärdes ett motiverat avslagsbeslut med överklagandehänvisning. Den 25 oktober 2006 svarade en befattningshavare på Radiotjänst att hon, med anledning av det senaste brevet, föreslog att nyhetsbyrån skulle uppdatera samtliga beställningar samt ange om nyhetsbyrån accepterade de villkor som angetts. Vid tiden för anmälan hade Siren varken fått de begärda handlingarna eller något överklagbart beslut.

text: Utredning

text: Radiotjänst anmodades att göra en utredning och yttra sig över vad som framförts i AA:s anmälan till JO. I sitt remissvar uppgav Radiotjänst bl.a. följande (bilagorna utelämnade här).

text: Radiotjänst är ett aktiebolag som enligt sekretesslagens 1 kapitel 8 § samt bilaga till lagen omfattas av offentlighetsprincipen i ärenden om TV-avgifter. I mitten av oktober månad 2006 fick Radiotjänst i Kiruna AB ett mycket stort antal förfrågningar gällande tv-avgiftsbetalare. Förfrågningarna gällde främst namngivna personer där personnummer bifogades. Radiotjänst svarade om dessa personer betalar tv-avgift eller inte. Dessutom kom förfrågningar om vilka som nyanmälde tvinnehav under vissa angivna tidsintervaller. I dessa fall lämnade Radiotjänst ut namn samt adress gällande de personer som anmält innehav av tv-mottagare under den aktuella tidsperioden. Nyhetsbyrån Siren kontaktade Radiotjänst första gången den 12 oktober 2006 med förfrågan om uppgifter på de personer som anmält nytt tv-innehav den 11 oktober 2006. Radiotjänst svarade den 13 oktober. Se bifogad mailkorrespondens. Under veckorna 41-43 inkom ett mycket stort antal förfrågningar från allmänheten och massmedia. Uppskattningsvis lämnades under den mest intensiva tiden över 20 000 uppgifter ut. Radiotjänst hade under denna tid ett antal handläggare avdelade som enbart arbetade med att ta fram efterfrågade uppgifter. Trots det fördröjdes utlämnandet, till följd av det stora antalet förfrågningar, i vissa fall. Detta ledde till att vissa beställare hörde av sig på nytt och begärde andra uppgifter än de ursprungliga. I vissa fall var uppgifterna inte längre av intresse, exempelvis till följd av att andra medier redan publicerat informationen.

text: Yttrande gällande Nyhetsbyrån Sirens hemställan den 30 oktober 2006

text: 1. Varje uppgift om en persons tv-innehav är i bolagets datasystem ett separat ärende och resulterar vid utskrift i en fristående sida. Radiotjänst IT-avdelning har dock vid förfrågningar gällande stora volymer sammanställt uppgifterna och komprimerat de olika kundärendena till ett mer hanterbart material för mottagaren. Radiotjänst tillämpar bestämmelserna i

text: avgiftsförordningen (1992:191)

text: när bolaget lämnar ut uppgifter, trots att bolaget inte är en statlig myndighet. Detta kan snarast ses som en fördel för medborgaren, eftersom bolaget skulle kunna välja att debitera enligt en annan prislista. Oavsett om beställningen av uppgifter gällt stora volymer eller separata ärenden har samma prislista tillämpats. 2. I vissa fall har det kunnat röra sig om relativt stora belopp att betala för frågeställarna, eftersom efterfrågat material varit omfattande. Radiotjänst har till följd av detta ställt motfrågan om debitering av avgiften accepteras. Detta har skett för att medvetandegöra frågeställaren om vilken kostnad förfrågan innebär, inte för att fördröja utlämnandet av uppgifterna. Detta skedde även i ifrågavarande fall. 3. Eftersom Radiotjänst inte hann besvara Nyhetsbyrån Sirens förfrågan från den 18 oktober 2006 omgående, skickade bolaget den 25 oktober 2006 en kompletterande förfrågan till nyhetsbyrån för att utröna om beställningen fortfarande gällde. Denna uppdatering behövdes också på grund av att olika personer hos Siren gjorde separata förfrågningar med något olika innehåll till olika mailadresser hos Radiotjänst. (Se även kopia på mail från BB den 17 oktober.) Denna begäran om uppdatering har lämnats obesvarad av nyhetsbyrån Siren. Radiotjänst har alltså inte vägrat att lämna ut begärda uppgifter, utan avvaktat återkoppling från nyhetsbyrån. Eftersom den har uteblivit har bolaget dragit slutsatsen att Siren inte längre står fast vid sin begäran.

text: AA yttrade sig över remissvaret.

text: Rättslig reglering

text: JO:s tillsynskompetens beträffande Radiotjänst är begränsad och rör bolagets handläggning av ärenden om TV-avgifter. Inom detta område faller även tillämpningen av regelverket om utlämnande av allmänna handlingar och rätten att få ut uppgifter ur allmänna handlingar som rör dessa ärenden.

text: Utlämnande av handling Grundläggande regler om allmänna handlingars offentlighet finns i

text: 2 kap.

text: tryckfrihetsförordningen

text: (TF). Kapitlet reglerar också primärt frågan om utlämnande av allmänna handlingar. Enligt

text: 1 kap. 8 § andra stycket sekretesslagen (1980:100)

text: skall vad som föreskrivs i TF om rätt att ta del av handlingar hos myndigheter i tillämpliga delar också gälla handlingar hos de organ som anges i bilagan till

text: sekretesslagen

text: , i den mån handlingarna hör till den verksamhet som nämns där. Sådana organ skall vid tillämpningen av

text: sekretesslagen

text: jämställas med myndigheter. Det jag nyss nämnt gäller enligt bilagan Radiotjänsts ärenden om TV-avgifter.

text: Enligt

text: 2 kap. 3 §

text: TF förstås med en handling en framställning i skrift eller bild samt upptagning som kan läsas, avlyssnas eller på annat sätt uppfattas endast med tekniska hjälpmedel. Handlingen är allmän om den förvaras hos en myndighet och enligt 6 eller 7 § är att anse som inkommen till eller upprättad hos en myndighet. En upptagning anses förvarad hos myndigheten om upptagningen är tillgänglig för myndigheten med tekniska hjälpmedel som myndigheten själv utnyttjar för överföring i sådan form att den kan läsas, avlyssnas eller på annat sätt uppfattas. En sammanställning av uppgifter ur en upptagning för automatiserad behandling anses dock förvarad hos myndigheten endast om myndigheten kan göra sammanställningen tillgänglig med rutinbetonade åtgärder.

text: Enligt

text: 2 kap. 12 §

text: TF skall en allmän handling som får lämnas ut – som alltså inte omfattas av någon sekretessbestämmelse – på begäran ”genast eller så snart som möjligt” på stället utan avgift tillhandahållas den som önskar ta del av handlingen. Av

text: 2 kap. 13 §

text: TF framgår vidare att den som önskar ta del av en allmän handling också har rätt att mot fastställd avgift få avskrift eller kopia av handlingen till den del den får lämnas ut. En sådan begäran skall behandlas skyndsamt. Besked i en utlämnandefråga bör normalt lämnas redan samma dag som en begäran har gjorts. Någon eller några dagars fördröjning kan dock godtas om en sådan fördröjning är nödvändig för att myndigheten skall kunna ta ställning till om den efterfrågade handlingen är allmän och offentlig. Härtill kommer att ett visst dröjsmål är ofrånkomligt om framställningen avser eller fordrar genomgång av ett omfattande material.

text: Begäran om uppgifter ur handlingar En begäran om handlingsutlämnande skall inte förväxlas med en begäran om att få uppgifter ur allmänna handlingar. Enligt

text: 15 kap. 4 § sekretesslagen

text: skall en myndighet på begäran av en enskild lämna uppgift ur en allmän handling som förvaras hos myndigheten i den mån hinder inte möter på grund av bestämmelse om sekretess eller av hänsyn till arbetets behöriga gång.

text: Radiotjänst omfattas av skyldigheten enligt

text: 15 kap. 4 § sekretesslagen

text: att lämna uppgifter ur allmänna handlingar. Radiotjänst har därutöver inte någon författningsbestämd skyldighet att svara på frågor motsvarande vad som föreskrivs i

text: 4 § förvaltningslagen

text: Avgift för kopior av allmänna handlingar För statliga myndigheter är avgifterna för kopior av allmänna handlingar fastställda i

text: avgiftsförordningen (1992:191)

text: . Enligt

text: 16 §

text: förordningen skall avgift tas ut om en beställning omfattar tio sidor eller mer. Avgiften för en beställning av tio sidor är 50 kronor och för varje sida däröver 2 kronor. Därutöver får enligt

text: 15 §

text: kostnaden för porto m.m. i vissa fall tas ut. Till grund för bestämmandet av avgifter för kopior av allmänna handlingar får läggas endast vissa typer av kostnader, nämligen maskin- och papperskostnader. Hänsyn får således inte tas till kostnader för handlingens framtagande och återställande (se RÅ 85 2:9).

text: Ett beslut om avgiftsuttag meddelat av ett aktiebolag kan inte överklagas.

text: Bedömning

text: Av vad jag tidigare redogjort för under rubriken rättslig reglering framgår att det är av väsentlig betydelse för den fortsatta bedömningen att fastställa, om Siren har begärt att få ta del av allmänna handlingar eller att få uppgifter ur sådana handlingar. Siren gjorde i sin anmälan gällande att framställningen avsåg ”en begäran om att få ta del av uppgift ur allmän handling”. Flera omständigheter talar för att framställningen avsett allmänna handlingar av det slag som i

text: 2 kap. 3 §

text: TF beskrivs som ”upptagning som kan läsas, avlyssnas eller på annat sätt uppfattas endast med tekniskt hjälpmedel”, och att den därför skulle ha hanterats enligt föreskrifterna i 2 kap. 12 och 14 §§ TF. Dels har Siren åberopat regleringen i TF till stöd för begäran, dels har man, för det fall sekretess skulle föreligga för vissa delar av materialet, begärt att få en kopia på de ”begärda handlingarna” med de sekretessbelagda uppgifterna maskade. Vidare har man framställt önskemål om att få de begärda handlingarna sända till sig med e-post. Av utredningen framgår också att Radiotjänst tolkat Sirens framställning som en begäran att få ut allmänna handlingar. Som jag nämnt tidigare kan en sammanställning av uppgifter i ett ADB-system som kan göras tillgänglig med rutinbetonade åtgärder utgöra en allmän handling enligt TF (se Bohlin, Offentlighetsprincipen, 6 uppl., 2001, s. 50). Frågan om det rör sig om ett material som kan göras tillgängligt med rutinbetonade åtgärder har inte berörts i utredningen, men av de uppgifter Radiotjänst lämnat i remissvaret hit drar jag slutsatsen att så är fallet.

text: Med hänsyn till att nyhetsbyrån inte besvarade Radiotjänsts förfrågan den 25 oktober 2006 och till vad som i övrigt framgår av Radiotjänsts remissvar finner jag inte anledning att kritisera Radiotjänst för att bolaget avvaktade besked från Siren och därför inte sände en handling med de begärda uppgifterna dit.

text: Något motiverat avslagsbeslut med överklagandehänvisning i utlämnandefrågan var Radiotjänst heller inte skyldig att meddela, då bolaget inte hade vägrat att lämna ut någon handling.

text: Enligt

text: 23 § avgiftsförordningen

text: får den som anser att den avgift som en myndighet tagit ut av honom är oriktig inom 30 dagar efter den dag då avgiften betalades, hos myndigheten begära ett särskilt skriftligt beslut om avgiften. Enligt 24 § får ett sådant beslut överklagas hos Skatteverket.

text: Avgiftsförordningen

text: är emellertid inte

text: tillämplig hos Radiotjänst. Varje organ av detta slag får därför själv fastställa de avgifter som skall tas ut. Inget hinder möter dock mot att

text: avgiftsförordningens

text: regler får tjäna som vägledning. Att det finns en beslutad taxa är en förutsättning för att avgift skall kunna tas ut (se JO 1989/90 s. 392).

text: Radiotjänst har uppgett att bolaget tillämpar

text: avgiftsförordningens

text: taxa för utfående av kopior av allmänna handlingar. Den tillämpning av taxan som Radiotjänst redovisat i remissvaret, att i vissa fall ta betalt per uppgift i stället för per kopia, har inte stöd i

text: avgiftsförordningen

text: . I de fall Radiotjänsts IT-avdelning vid förfrågningar gällande stora volymer sammanställer flera uppgifter på en sida kan man enligt

text: avgiftsförordningen

text: endast ta betalt per sida.

text: Vad som har kommit fram i övrigt föranleder inte någon åtgärd eller något uttalande från min sida.

text: Ärendet avslutas.