title: Fråga om ett hotfullt meddelande som sänts till en reporters blogg omfattas av meddelarfrihet

text: Justitiekanslern återlämnar anmälan till Polismyndigheten i Stockholms län för de åtgärder som kan anses motiverade där.

text: Ärendet

text: Polismyndigheten i Stockholms län, City polismästardistrikt, har hit överlämnat en anmälan angående olaga hot för bedömning av om brott mot

text: tryckfrihetsförordningen

text: eller

text: yttrandefrihetsgrundlagen

text: har begåtts.

text: Den överlämnade anmälan är gjord av TE, som arbetar som reporter på Aftonbladets nättidning och skriver för tidningen i en blogg som är ansluten till nättidningen. Just den blogg som anmälan avser finns nu inte längre kvar. På bloggen fanns det en kommentarfunktion. Adressen till bloggen var www.blogg.aftonbladet.se/7. Enligt anmälan har TE utsatts för hot genom två meddelanden som har skickats till honom via kommentarfunktionen på denna blogg. Detta skall ha inträffat den 11 maj 2007.

text: De anmälda meddelandena lyder enligt anmälan följande.

text: ”Jag kommer döda dig Turkiet var bäst. Signatur […].”

text: ” Fuck you Sweden, you are full of guys. Please die T you are a fag. We should star a war against Sweden. Sweden fucks so fucking much this is a series death hot. Watch your back T fag.”

text: Beträffande bloggen och kommentarfunktionen har Justitiekanslern inhämtat följande uppgifter från TE. Hans blogg utgjorde en av Aftonbladets officiella bloggar. Ansvaret för dess innehåll låg på den ansvarige utgivaren för hela nättidningen och inte på honom. Kommentarerna som skrevs på hans blogg publicerades först efter att han hade granskat dem. Beträffande de två anmälda kommentarerna beslutade han efter en sådan förhandsgranskning att underlåta att publicera dem på bloggen.

text: Justitiekanslerns bedömning

text: Omfattas bloggen av grundlagsskydd?

text: Justitiekanslern är ensam åklagare när det gäller tryck- och yttrandefrihetsbrott. En förutsättning för att Justitiekanslern skall vara behörig att ingripa med allmänt åtal är att den fråga som saken gäller omfattas av regleringen i

text: tryckfrihetsförordningen

text: (TF) eller

text: yttrandefrihetsgrundlagen

text: (YGL).

text: Innehållet på en webbsida på Internet faller i princip utanför både TF:s och YGL:s tillämpningsområden. Enligt den s.k. databasregeln i

text: 1 kap. 9 §

text: YGL är emellertid grundlagens föreskrifter om radioprogram tillämpliga också bl.a. när en redaktion för en tryckt periodisk skrift med hjälp av elektromagnetiska vågor på särskild begäran tillhandahåller allmänheten upplysningar direkt ur en databas. Det gäller under förutsättning att mottagaren inte kan ändra innehållet i databasen.

text: Justitiekanslern har i tidigare ärenden här funnit att Aftonbladets webbplats www.aftonbladet.se har grundlagsskydd enligt

text: 1 kap. 9 §

text: YGL med hänsyn till den koppling som finns till själva papperstidningen (se JK:s beslut den 9 november 2000 i ärenden med dnr

text: och

text: ). Det finns inte anledning att se saken på ett annat sätt när det som i detta fall handlar om Aftonbladets bloggtjänst, som tillhandahålls på en särskild webbplats, www.blogg.aftonbladet.se. Både bloggtjänsten och nättidningen ägs av samma företag, nämligen Aftonbladet Nya Medier AB.

text: För grundlagsskydd är det emellertid inte tillräckligt att det är ett traditionellt massmedieföretag som driver databasen utan att den även är ordnad så att massmedieföretaget har kontroll över innehållet i databasen.

text: Den som vill skriva en kommentar på den aktuella bloggen möts av följande information angående funktionen.

text: ”Är du inloggad publiceras kommentaren omedelbart, om inte innehavaren har valt att godkänna först. Är du inte inloggad kan du inte se kommentaren förrän den har godkänts av bloggens innehavare.”

text: En granskning av den aktuella bloggen i förening med TE:s egna uppgifter ger vid handen att inläggen på hans blogg förhandsgranskades av honom innan de publicerades där. Bloggen jämte kommentarfunktionen var alltså så utformade att den som besökte sidan inte själv kunde påverka dess innehåll. Detta innebär att bloggen inklusive kommentardelen omfattades av det grundlagsskydd som tillkommer databaser enligt

text: 1 kap. 9 §

text: YGL.

text: Det kan här tilläggas att det numera finns information på de bloggar som Aftonbladet tillhandahåller som tyder på att grundlagsskydd nu inte råder för dessa.

text: Har uppgiftslämnaren meddelarfrihet?

text: Enligt

text: 1 kap. 2 §

text: YGL är varje svensk medborgare tillförsäkrad rätt att till bl.a. författare och andra upphovsmän samt redaktioner lämna uppgifter i vilket ämne som helst för offentliggörande i sådana medier som omfattas av YGL (s.k. meddelarfrihet). Myndigheter och andra allmänna organ får enligt

text: 1 kap. 4 §

text: YGL inte utan stöd i denna grundlag ingripa mot någon på grund av att han eller hon i ett sådant medium har missbrukat yttrandefriheten eller medverkat till ett sådant missbruk. Regleringen innebär att ett ingripande från det allmänna mot den som med utnyttjande av meddelarfriheten lämnar meddelanden till bl.a. massmedier bara kan ske när YGL medger det. Detta innebär, med några inte här aktuella undantag, att straff- eller ersättningsansvar enligt allmän lag inte kan utkrävas av den som med stöd av sin meddelarfrihet lämnar uppgifter för publicering i ett grundlagsskyddat medium.

text: Som utgångspunkt gäller att YGL skapar skydd endast för uppgifter som är avsedda att ligga till grund för publicering i sådana medier som omfattas av YGL. Det krävs med andra ord att den som har lämnat ett meddelande också har åsyftat att det skulle offentliggöras. Om något sådant syfte inte föreligger hos uppgiftslämnaren aktualiseras inte reglerna om meddelarfrihet och ett straffrättsligt ansvar enligt allmänna straffbestämmelser kan komma i fråga för de uppgifter som har lämnats. Ett exempel på en sådan straffbestämmelse är 4 kap. 5 § om olaga hot. För frågan om meddelarfrihet föreligger saknar det dock betydelse om meddelandet har blivit publicerat eller inte.

text: De ifrågavarande meddelandena har sänts till reportern TE:s blogg, som var en av Aftonbladets officiella bloggar. Något annat kan i och för sig inte antas än att detta har skett med syftet att de skulle publiceras där. Det vore emellertid knappast rimligt att en person i skydd av meddelarfrihet skulle kunna hota just den person som för tillfället ansvarar för bloggen och som sålunda inte kan skydda sig mot hotet genom att låta bli att offentliggöra det. Exempelvis ett mycket allvarligt dödshot mot denne skulle då gå fritt från straff. När hot riktas mot den som ansvarar för bloggen torde man därför ofta få se det så att hotet är huvudsaken och offentliggörandeavsikten en bisak. Jag gör bedömningen att detta gäller här och att den som skickat yttrandena till TE därför inte kan åberopa meddelarfrihet.

text: Det sagda innebär att bedömningen av de ifrågavarande yttrandena skall ske utan hänsyn till att bloggen var grundlagsskyddad. I den mån yttrandena är brottsliga rör det sig sålunda inte om något tryck- eller yttrandefrihetsbrott. Därmed är det inte Justitiekanslern som är åklagare, utan brottsmisstanken skall utredas av polis och vanlig åklagare.

text: Anmälan skall sålunda återlämnas till polismyndigheten för de åtgärder som kan bedömas motiverade där.


publisher: Justitiekanslern

title: Innehållet i en debattartikel i Dagens Nyheter har inte ansetts utgöra hets mot folkgrupp

org: jk

text: Justitiekanslern beslutar att inte inleda förundersökning i ärendena.

type: stycke

text: Ärendet

type: rubrik

text: Till Justitiekanslern har inkommit sex anmälningar mot en artikel som den 26 november 2003 publicerades i Dagens Nyheter; dels i papperstidningen, dels i tidningens nätupplaga. Artikeln, som förekom på debattsidan, hade titeln "Islam är på väg att prägla Sverige". Enligt anmälarna är artikeln att bedöma som hets mot folkgrupp i förhållande till muslimerna, bl.a. på grund av att den innehåller svepande, negativa omdömen om muslimer i allmänhet samt pekar ut dessa som terrorister och som ett hot mot Sverige.

text: Anmälningarna avser bl.a. följande delar av artikeln:

text: - "Relationen till islam är en europeisk, och även en svensk ödesfråga. Men omfamnandet av islam på såväl hemmaplan som utrikespolitiskt är i själva verket en djupt farofylld strategi. Att i demokratins och toleransens namn understödja en islamism som framstår som 'moderat' riskerar att underblåsa stämningar som är allt annat än förenliga med dessa värden."

text: - "Demokrati och politiska friheter ger också islamisterna möjligheter att flytta fram sina positioner."

text: - "Några skarpa, och därmed trygga gränser mot islam kommer emellertid inte att kunna dras upp. Islam förblir inte någon exotisk garnering länge till."

text: - "'Kontraterrorism' får i denna svenska skepnad mer karaktären av en inbjudan till al-Qaida att använda Sverige som logistisk bas."

text: - "Säkerhetshotet är inte ensamt. Även smittoeffekter på de svenska värderingarna är att vänta."

text: Justitiekanslern har tagit del av den aktuella artikeln.

text: Justitiekanslerns bedömning

text: Rättsliga utgångspunkter

text: Anmälningarna i ärendet riktar sig mot en artikel som, med samma innehåll, har publicerats dels i den tryckta upplagan av DN, dels i tidningens upplaga på Internet. Därmed aktualiseras bestämmelser i såväl

text: tryckfrihetsförordningen

text: (TF) som

text: yttrandefrihetsgrundlagen

text: (YGL).

text: Vad gäller de eventuella brott som kan ha begåtts genom den tryckta skriften är Justitiekanslern behörig åklagare enligt

text: 9 kap. 2 §

text: TF.

text: Enligt den s.k. databasreglen i

text: 1 kap. 9 §

text: YGL tillämpas grundlagens föreskrifter om radioprogram också bl.a. när en redaktion för en tryckt periodisk skrift med hjälp av elektromagnetiska vågor på särskild begäran tillhandahåller allmänheten upplysningar direkt ur ett register med upptagningar för automatisk databehandling.

text: Omständigheterna är i detta fall sådana att databasregeln är tillämplig på den på tidningens hemsida publicerade artikeln. Jag är således enligt

text: 7 kap. 1 §

text: YGL jämförd med

text: 9 kap. 2 §

text: TF behörig att pröva även dessa anmälningar.

text: För innehållet i en tidning svarar som huvudregel den ansvarige utgivaren. En journalist som författar en artikel är däremot i princip inte ansvarig för vad som skrivs i tidningen (1 kap. 1 § tredje stycket och 8 kap. 1 § TF). Motsvarande bestämmelser gäller för en på en sådan hemsida som den aktuella publicerad artikel (1 kap. 2 § och 6 kap. 1 § YGL). Jag prövar anmälningarna med dessa utgångspunkter.

text: Bedömning

text: Det tryck- eller yttrandefrihetsbrott som närmast kan komma i fråga här är hets mot folkgrupp.

text: Tryck- eller yttrandefrihetsbrottet hets mot folkgrupp innefattar att någon i en tryckt skrift eller i ett radioprogram hotar eller uttrycker missaktning för folkgrupp eller annan sådan grupp av personer med anspelning på ras, hudfärg, nationellt eller etniskt ursprung, trosbekännelse eller sexuell läggning (

text: 7 kap. 4 § 11

text: TF,

text: 16 kap. 8 § brottsbalken

text: och

text: 5 kap. 1 § första stycket

text: YGL).

text: De genom TF och YGL grundlagsfästa principerna om tryck- och yttrandefrihet utgör i Sverige en viktig grundval för fri debatt och åsiktsbildning. Syftet med lagstiftningen om hets mot folkgrupp har inte varit att motverka debatt eller kritik av skilda företeelser. Begreppet missaktning måste därför tolkas med viss försiktighet. Inte alla uttalanden av nedsättande eller förnedrande natur innefattas under begreppet, utan för straffbarhet bör krävas att det är fullt klart att uttalandet överskrider gränsen för en saklig och vederhäftig diskussion rörande folkgruppen i fråga (se Holmqvist m.fl.,

text: Brottsbalken

text: s. 16:36 f.).

text: Av betydelse här är också den s.k. instruktionen i

text: 1 kap. 4 § första stycket

text: TF. Där stadgas att den som har fått sig anförtrott att döma över missbruk av tryckfriheten eller annars vaka över TF:s efterlevnad alltid bör ha i åtanke att tryckfriheten utgör en grundval för ett fritt samhällsskick. Han eller hon bör vidare alltid fästa sin uppmärksamhet mera på ämnets och tankens än på uttryckets lagstridighet, mera på syftet än på framställningssättet, samt i tvivelsmål hellre fria än fälla. En bestämmelse med motsvarande innehåll finns i

text: 1 kap. 5 §

text: YGL.

text: Vid bedömningen av om delar av artikeln har sådan karaktär att de skall anses utgöra hets mot folkgrupp måste alltså en jämförelse med vad som sägs i övrigt i artikeln göras. De ifrågasatt brottsliga yttrandena måste bedömas i det sammanhang där de har förekommit. Syftet med framställningen skall beaktas särskilt.

text: Den aktuella artikeln är inte helt lättläst och dess budskap är inte entydigt.

text: Delar av artikeln innehåller uttalanden som sedda för sig framstår som nedsättande i förhållande till muslimerna. Jag tänker då särskilt på uttalanden som att "omfamnandet av islam" är "en djupt farofylld strategi", att islamisterna ges möjlighet att "flytta fram sina positioner", att risken för att "extrema element skall växa sig ännu starkare i hägnet av den 'milt' islamiska stat som EU nu är barnmorska till inte skall underskattas", att "några skarpa och därmed trygga gränser mot Islam inte kommer att kunna dras upp", och att "utvecklingen i Frankrike, där man på samma sätt som i Sverige fast under mycket längre tid givit efter för islamismen, förskräcker". Dessa uttalanden målar i viss mån upp en bild av en allmän muslimsk konspiration.

text: I andra delar av artikeln uttrycker författaren delvis andra åsikter, t.ex. att moskéer självklart ryms inom den svenska religionsfriheten, att praktiserande muslimer i Sverige har en skyldighet - men också ett "gyllene tillfälle" - att förnya sin religion i de fall då islam kolliderar med svenska värderingar samt att det svenska uppmuntrandet av muslimska identitetsmarkörer - t.ex. slöjor och bönepauser - på ett omedvetet plan tjänar till att dra upp demarkationslinjer kring svenskheten och att "rasism lurar under den toleranta ytan", med vilket torde avses rasism i förhållande till muslimerna.

text: Det egentliga budskapet i artikeln förefaller vara att nationen som en kulturell gemenskap urholkas genom att den politik som förs i Sverige uppmuntrar kulturell separatism i stället för att underlätta "försvenskning". Att framföra den typen av åsikt kan i sig inte anses utgöra hets mot folkgrupp.

text: Den aktuella artikeln måste ses som ett inlägg i den politiska debatten. Mot bakgrund av vad som har sagts ovan om det tryck- och yttrandefrihetsrättsliga utrymmet för att föra sådana diskussioner gör jag bedömningen att de delvis kontroversiella åsikter som framförs i artikeln inte går utöver vad som är tillåtet att uttrycka inom ramen för den tryckfrihetsrättsliga regleringen. Jag vidtar därför ingen åtgärd med anledning av anmälningarna.

type: avgorande


title: Felaktig registrering av personuppgifter som publicerats i Post- och Inrikes Tidningar

text: Justitiekanslern tillerkänner CH ersättning med 5 000 kr och uppdrar åt Domstolsverket att betala ut ersättningen till henne.

text: Ärendet

text: Bakgrund

text: Genom beslut den 3 juli 2013 anordnade Umeå tingsrätt godmanskap för NN och utsåg CH att som god man bevaka hans rätt, förvalta hans egendom och sörja för hans person.

text: Den 13 april 2015 ansökte CH om att tingsrätten skulle anordna förvaltarskap avseende NN:s "Godmanskonto" i Handelsbanken (mål nr Ä 886-15). Genom beslut den 22 maj 2015 anordnade tingsrätten — med upphävande av godmanskapet i motsvarande del — förvaltarskap för NN avseende förvaltning av nämnda konto i Handelsbanken och, med entledigande av CH som god man avseende hjälp med att förvalta nämnda konto i Handelsbanken, utsåg tingsrätten CH att som förvaltare förvalta NN:s tillgodohavande på kontot.

text: Beslutet angående förvaltarskap expedierades av domstolshandläggare enligt

text: 11 kap. 27 § föräldrabalken

text: till Bolagsverket för införande av kungörelse i Post- och Inrikes Tidningar (PoIT). Som hjälpmedel vid annonsering av kungörelser i PoIT använder Umeå tingsrätt annonsförmedlingstjänsten Timecut. I samband med att handläggaren matade in uppgifterna om tingsrättens beslut angavs felaktigt att tingsrätten hade anordnat begränsat förvaltarskap för CH. Annonsen infördes i PoIT den 26 maj 2015, en tisdag. Tingsrätten blev uppmärksammad på felaktigheten samma dag.

text: Därefter publicerade Bolagsverket den 28 maj 2015 en kungörelse i PoIT enligt en ny beställning av Umeå tingsrätt som lämnats in via samma webbformulär. Kungörelsen innehöll information om att tingsrätten den 22 maj 2015 beslutat om anordnande av begränsat förvaltarskap för NN. I kungörelsetexten hade tingsrätten även skrivit "KORREKTUR". Någon koppling till den tidigare kungörelsen som publicerades den 26 maj 2015 gjordes dock inte av tingsrätten i kungörelsetexten.

text: I samband med att Bolagsverket i augusti 2015 anmodades att yttra sig till Justitiekanslern uppmärksammade verket att det inte heller på ursprungskungörelsen fanns någon uppgift om att kungörelsen var felaktig och att den rättats. Med anledning av det publicerade Bolagsverket den 29 september 2015 en rättelse av den kungörelsen som hade varit införd den 26 maj 2015. På ursprungskungörelsen finns numera en uppgift om att kungörelsen är felaktig och rättad samt rättelsens kungörelse-id. I rättelsen framgår bl.a. att den kungörelse som publicerades den 26 maj 2015 var felaktig eftersom den kom att avse CH i stället för NN.

text: Anspråket m.m.

text: CH har begärt skadestånd av staten med 50 000 kr.

text: Till stöd för anspråket har CH anfört bl.a. följande. Umeå tingsrätt har orsakat henne skada genom att felaktigt rapportera att hon fått förvaltarskap anordnat för sig. Upplysningscentralen hämtade in den felaktiga uppgiften om förvaltarskap. Hon betalade in pengar på sitt kreditkort för att köpa förlovningsringar till midsommar. Men den 4 juni 2015 slutade kreditkortet att fungera eftersom banken fått uppgift att hon var satt under förvaltarskap. Även hennes pengar på Ica-kortet blev spärrade. Hennes namn är nu märkt för framtiden. Felet ändras uppenbarligen inte hos Upplysningscentralen samtidigt som hos Bolagsverket. De har tvingats låna pengar av anhöriga till förlovningsringarna, mat och bensin.

text: Umeå tingsrätt och Bolagsverket har yttrat sig över anspråket.

text: CH har beretts tillfälle att yttra sig över dessa yttranden men har inte gjort det.

text: Justitiekanslerns bedömning

text: Enligt

text: 6 § förordningen (2006:1226)

text: om Post- och Inrikes Tidningar är Bolagsverket personuppgiftsansvarig enligt

text: personuppgiftslagen (1998:204)

text: för den behandling av personuppgifter som verket utför för att framställa och hålla tillgänglig PoIT. Enligt

text: 11 § samma förordning

text: ska bestämmelserna i

text: 48 § personuppgiftslagen

text: om skadestånd tillämpas vid behandling av personuppgifter enligt förordningen. I

text: 48 § personuppgiftslagen

text: anges att den personuppgiftsansvarige ska ersätta den registrerade för skada och kränkning av den personliga integriteten som en behandling av personuppgifter i strid med

text: personuppgiftslagen

text: har orsakat.

text: Av utredningen i ärendet framgår att PoIT:s databas under fyra månader har kommit att innehålla en felaktig uppgift om att begränsat förvaltarskap anordnats för CH. Hon är därmed berättigad till ersättning enligt 48 § personuppgiftslagen.

text: CH har inte lämnat några uppgifter som visar att hon drabbats av ekonomisk skada på grund av det inträffade. Anspråket får därmed uppfattas som en begäran om ersättning för ideell skada. En sådan skada låter sig inte uppskattas i exakta termer eller efter på förhand uppställda beräkningsgrunder. Det blir därför fråga om en uppskattning efter skälighet. Den felaktiga uppgiften har förekommit i PoIT:s databas under cirka fyra månader innan rättelse enligt 10 § förordningen om Post- och Inrikes Tidningar infördes. Av CH:s egna uppgifter får anses framgå att den felaktiga uppgiften orsakade henne en hel del problem och oro. Uppgiften om förvaltarskap var av känslig karaktär och har varit allmänt tillgänglig för bl.a. kreditupplysningsföretag. Vid en samlad bedömning finner Justitiekanslern att skälig ersättning i detta fall uppgår till 5 000 kr.

text: För ersättning enligt

text: 48 § personuppgiftslagen

text: svarar den personuppgiftsansvariga, vilken i detta fall är Bolagsverket. I tidigare liknande ärenden har Justitiekanslern därmed ålagt Bolagsverket att utge beslutad ersättning. Det är emellertid tingsrätten som har orsakat skadan genom fel eller försummelse vid domstolens handläggning av annonsmanuset till PoIT. Domstolsverket bör därför i detta fall åläggas ersättningsansvaret för den felaktiga behandlingen.

text: Justitiekanslern vill avslutningsvis understryka vikten av noggrannhet vid upprättandet av annonsorder för publicering i PoIT och att tingsrätten vid felaktighet uppger att den nya annonsen är en rättelse. Såvitt framgår av utredningen i ärendet beror det inträffade dock på ett misstag och är en engångsföreteelse vid Umeå tingsrätt. Justitiekanslern låter därför saken bero med den kritik som innefattas i det sagda.


title: Åtal för hets mot folkgrupp (homosexuella och romer) på en webbplats

text: Justitiekanslerns beslut

text: Justitiekanslern beslutar att åtal skall väckas mot GJ vid Norrköpings tingsrätt för yttrandefrihetsbrottet hets mot folkgrupp enligt en denna dag upprättad stämningsansökan.

text: Justitiekanslern uppdrar åt kammaråklagaren IW, Åklagarkammaren i Norrköping, att utföra åtalet.

text: Ärendet

text: I en anmälan till Justitiekanslern ifrågasattes om uppgifter som förekom på webbplatsen www.den-svenske.com innefattade hets mot folkgrupp.

text: Justitiekanslern tog del av innehållet på webbplatsen. Med anledning av vad som därvid framkom beslutade Justitiekanslern den 30 augusti 2004 att inleda förundersökning rörande yttrandefrihetsbrottet hets mot folkgrupp. Efter ytterligare en anmälan avseende samma webbplats beslutade Justitiekanslern den 5 november 2004 att utvidga förundersökningen.

text: Från Radio- och TV-verket har inhämtats att utgivningsbevis har utfärdats för den aktuella webbplatsen.

text: Protokoll över den verkställda förundersökningen kom in till Justitiekanslern den 31 januari 2005.

text: Justitiekanslerns bedömning

text: Justitiekanslern är ensam åklagare i fråga om bl.a. yttrandefrihetsbrott. Endast Justitiekanslern får besluta att väcka allmänt åtal för yttrandefrihetsbrottet hets mot folkgrupp.

text: Mot bakgrund av vad som har framkommit genom förundersökningen föreligger det skäl att väcka åtal mot GJ för yttrandefrihetsbrottet hets mot folkgrupp.

text: Kammaråklagaren IW, Åklagarkammaren i Norrköping, bör få i uppdrag att utföra åtalet.

text: Ansökan om stämning

text: Åklagare

text: Justitiekanslern, Box 2308, 103 17 STOCKHOLM genom Kammaråklagaren IW, Åklagarkammaren i Norrköping, Olai Kyrkogata 50, 602 32 NORRKÖPING

text: Tilltalad

text: GJ

text: Saken

text: Yttrandefrihetsbrottet hets mot folkgrupp

text: Ansvarsyrkande

text: Nationalsocialistisk front tillhandahåller allmänheten upplysningar via Internet från en webbplats med adress www.den-svenske.com . Det har inte varit möjligt för mottagaren att ändra innehållet i registret. Nationalsocialistisk front har utgivningsbevis för verksamheten. På webbplatsen har det förekommit två artiklar som innefattar hets mot folkgrupp.

text: 1. En artikel hade rubriken ”Konsekvenser av homosexualitetens lov”, se bilaga 1. I artikeln framfördes bl.a. att homosexualitet är en sexuell morbiditet. Mot slutet av artikeln förekom följande avsnitt:

text: ” Slutsats

text: Följaktligen kan konkluderas att de som anser frivillighetsargumentet vara acceptabelt för en positiv inställning till bejakandet av homosexualitet rent logiskt även nödvändigtvis måste bejaka pedofili, incest, nekrofili och tidelag. Att de ställer sig negativa till sexuellt tvång förändrar inte situationen då de i regel inte anser homosexuellt tvång acceptabelt, liksom heterosexuella i regel inte anser heterosexuellt tvång vara acceptabelt.

text: Argumentet att homosexualitet skall accepteras eftersom könet på vem man älskar är irrelevant invalidiseras då homosexualitet inte har med kärlek att skaffa, och frivillighetsargumentet kan enbart accepteras av dem som även accepterar bejakandet av pedofili, incest, nekrofili och tidelag. Här framförs inte de intuitivt självklara skälen till varför dessa sexuellt morbida läggningar ej bör bejakas, men ingen kan följaktligen förespråka bejakandet av den lika perversa homosexuella morbiditeten utan att även acceptera dessa utifrån frivillighetsargumentet. I sin förkastliga hedonism och logiska följdvidrighet inser få pro-homosexuella detta, men de kan omöjligen vinna en objektiv argumentation härom. Som så ofta med avseende på dagens trendriktiga Politiska Korrekthet är det enbart dogmatismen, aldrig det rationella, som styr kvasiargumentens tankevärld.”

text: Det här återgivna textavsnittet, i sig och sett i det sammanhang det förekommer, innehåller yttranden som uttrycker missaktning mot en grupp av personer med anspelning på sexuell läggning, nämligen homosexuella.

text: 2. En annan artikel hade rubriken ”Kraftig ökning av zigenare att vänta”, se bilaga 2. I artikeln framfördes bl.a. att ”en invasion av zigenare” skulle bli följden av EU-utvidgningen per den 1 maj 2004. Mot slutet av artikeln förekom följande avsnitt:

text: ”I Bonniers Konversationslexikon står följande att läsa om zigenare

text: Z. äro av medellängd och ha vanligen brungul eller olivfärgad hudfärg, svart, strävt hår och mörkbruna ögon. Deras skönhet, som i allmänhet är av mycket flyktig art, har starkt överdrivits. Z. visa en utpräglad parasitkaraktär och en naturlig obenägenhet för hårt eller regelbundet arbete. Försörjningen har huvudsakligen vilat på kvinnorna. Z:s främsta förvärvsgrenar äro stöld. tiggeri samt spådoms- och trolldomskonster. Männen äro smeder, kopparslagare och förtennare eller ägna sig åt hästhandel och hästbyte. De flesta leva i små kringflackande följen, bestående av några besläktade familjer under ledning av en hövding. Hästvagnen har i nyare tid ofta ersatts av bilen. Z. ha en medfödd musikalisk och rytmisk begåvning. De äro vanligen ej läs- eller skrivkunniga.”

text: Det återgivna textavsnittet, i sig och sett i det sammanhang det förekommer, innehåller yttranden som uttrycker missaktning mot en folkgrupp med anspelning på etniskt ursprung, nämligen romer.

text: Artiklarna har förekommit på den aktuella webbplatsen i vart fall under tiden den 18 oktober 2004 – 16 februari 2005.

text: GJ är i egenskap av utgivare för webbplatsen under den aktuella tidsperioden ansvarig för det yttrandefrihetsbrott som har förövats på den.

text: Lagrum

text: 1 kap. 9 §

text: 4 kap. 1 §

text: 5 kap.

text: och

text: 4 §§

text: , och

text: 6 kap. 1 §

text: yttrandefrihetsgrundlagen

text: (YGL) samt

text: 7 kap. 4 § 11 tryckfrihetsförordningen

text: (TF) jämförd med

text: 16 kap. 8 § brottsbalken

text: Bevisning

text: 1. Artiklarna ”Konsekvenser av homosexualitetens lov” och ”Kraftig ökning av zigenare att vänta”, bilaga 1-2 , till styrkande av artiklarnas förekomst på webbplatsen och deras innehåll.

text: 2. Registerutdrag för Databasanmälan avseende Nationalsocialistisk front för webbplatsen www.den.svenske.com (förundersökningsprotokollet s. 16 och bilaga 3), till styrkande av att GJ varit utgivare under den i åtalet aktuella tiden.

text: 3. Utskrifter av de aktuella artiklarna samt en promemoria (bilaga 1-2 samt förundersökningsprotokollet s. 9-11, 13 och 16), till styrkande av den tidsperiod som artiklarna har funnits tillgängliga på webbplatsen.

text: 4. Förhör med den tilltalade.

text: Rättens behörighet

text: 9 kap. 1 §

text: YGL och

text: 12 kap. 1 §

text: TF jämfört med 7 kap. 1 och 3 §§ samt 11 kap. 3 § lagen (1991: 1559) med föreskrifter på

text: tryckfrihetsförordningens

text: och

text: yttrandefrihetsgrundlagens

text: områden,

text: 19 kap. 1 § rättegångsbalken

text: , och

text: 1 § andra stycket förordningen (1991:1712)

text: om behörighet för vissa tingsrätter att ta upp tryckfrihetsmål och yttrandefrihetsmål.

text: Övrigt

text: Till stämningsansökan fogas två exemplar av förundersökningsprotokollet. Även Justitiekanslerns beslut i åtalsfrågan och förordnande beträffande utförande av åklagaruppgiften i målet bifogas.


title: Remissvar över betänkandet Myndighetsdatalag (SOU 2015:39)

text: Allmänt

text: Utredningens målsättning, att skapa ett grundläggande regelverk som på ett ändamålsenligt sätt beaktar de särskilda förutsättningar som gäller vid behandlingen av personuppgifter på myndighetsområdet, får anses i allt väsentligt uppfylld genom den föreslagna myndighetsdatalagen. I likhet med utredningen anser Justitiekanslern att förslagen i betänkandet kommer att göra att behovet av sektorsspecifika informationshanteringsförfattningar kommer att minska i framtiden, vilket är positivt. (s. 178)

text: I det följande kommenteras först några av utredningens förslag där Justitiekanslern bl.a. har noterat att det kan uppkomma tillämpningsproblem. Därefter följer ett avsnitt i vilka redovisas vissa farhågor om bristande förutsebarhet för myndigheterna med anledning av den nya EU-förordningen om skydd för personuppgifter, nedan uppgiftsskyddsförordningen, som väntas beslutas inom några år. Avslutningsvis kommenteras behovet av en snabb översyn av gällande registerförfattningar.

text: Förslaget till myndighetsdatalag

text: Lagens tillämpningsområde (3 §)

text: Myndighetsdatalagen föreslås inte gälla i myndigheternas administrativa verksamhet (avsnitt 8.2.2).

text: I betänkandet saknas en närmare analys av för- och nackdelar med att låta personuppgiftsbehandlingar i den administrativa verksamheten omfattas av den nya lagen. I den administrativa verksamheten vid myndigheterna genereras en stor mängd allmänna handlingar. Utredningens förslag har till syfte att bl.a. underlätta tillämpningen av offentlighetsprincipen i situationer där det samtidigt uppkommer integritetsfrågor kring personuppgiftsbehandlingar. Redan detta medför att det kan finnas anledning att ifrågasätta begränsningen av lagens tillämpningsområde.

text: Justitiekanslern kan även se att det finns gränsdragningsproblem med den föreslagna bestämmelsen. Vad som menas med administrativ verksamhet definieras inte i lagen. I betänkandet anges på ett ställe att med administrativ verksamhet avses rent internadministrativ verksamhet ska falla utanför tillämpningsområdet (s. 225). Denna snäva definition har dock inte kommit till uttryck i lagtexten. I författningskommentaren framhålls vidare att undantaget inte träffar sådan verksamhet som är direkt kopplad till en myndighets sakverksamhet (s. 689).

text: I tillämpningen kan uppkomma frågor om vad som ska gälla t.ex. när en myndighet ägnar sig åt sådan verksamhet som upphandling av tjänster som utgör stöd för myndighetens sakverksamhet. Är detta att hänföra till den administrativa verksamheten eller är det direkt kopplat till myndighetens sakverksamhet och därmed omfattat av myndighetsdatalagen?

text: Enligt utredningen behandlas inte uppgifter i den administrativa verksamheten som har samlats in då myndigheten fullgör de uppgifter som myndigheten är ålagd att utföra inom ramen för deras verksamhet (s. 225). I den administrativa verksamheten kan i själva verket förekomma en vidarebehandling av personuppgifter som har samlats in i samband med myndighetens normala ärendehantering. Ett exempel på det är när myndigheterna lägger ut material på sin webbplats, t.ex. beslut i ärenden som myndigheten på det sättet vill göra tillgänglig för allmänheten. Utifrån de resonemang som förs i betänkandet synes avsikten vara att denna typ av serviceverksamhet omfattas av lagens tillämpningsområde (se s. 224). Ett annat sätt att se på saken är dock att detta skulle kunna anses höra till den administrativa verksamheten, eftersom det vanligtvis inte är fråga om att myndigheten fullgör de uppgifter som den är ålagd att utföra.

text: Ett annat exempel från Justitiekanslerns verksamhet är statens skadereglering. I de fall en begäran om ersättning ska bifallas och ersättning betalas ut så kommer behandlingen av personuppgifter uppenbarligen att omfattas av olika regelverk beroende på i vilken del av processen personuppgifterna behandlas. Även andra myndigheter hanterar ärenden som på motsvarande sätt kan sägas innefatta moment av såväl sedvanlig ärendehantering som efterföljande administrativa åtgärder.

text: Ett ytterligare konkret exempel på vidarebehandling av personuppgifter utanför ärendehanteringen är när en enskild har begärt myndighetens prövning av en begäran att ta del av en allmän handling i ett pågående eller avslutat ärende (jfr

text: 6 kap. 3 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400)

text: , nedan OSL. Ett sådant ärende som kan inkludera fakturering av avgifter för utlämnandet behandlas hos vissa myndigheter, exempelvis Justitiekanslern, som en egen ärendekategori inom den administrativa verksamheten. Som lagtexten är utformad går det inte att avgöra om den personuppgiftsbehandling som sker i samband med ett sådant ärende ska omfattas av myndighetsdatalagen. Med tanke på att det även i denna verksamhet kan behandlas en betydande mängd känsliga personuppgifter vore det lämpligt om lagens regler om sökförbud omfattade även denna verksamhet. Likaså får det anses ändamålsenligt om den föreslagna lagens regler om utlämnande av personuppgifter i elektronisk form blir tillämpliga. När det gäller just utlämnande av allmänna handlingar har i förslaget till ny domstolsdatalag tydligt angetts att den lagen ska gälla när domstolar vidarebehandlar personuppgifter i den administrativa verksamheten för att lämnas ut efter begäran (se

text: prop. 2014/15:148 s. 5

text: och

text: f.).

text: Mot denna bakgrund anser Justitiekanslern att det bör närmare analyseras om det kan finnas anledning att låta den nya lagen omfatta även myndigheternas administrativa verksamhet och, om undantaget ska vara kvar, närmare klargöra tillämpningsområdet.

text: En avslutande reflektion i detta sammahang är att varken

text: förvaltningslagen (1986:223)

text: eller

text: myndighetsförordningen (2007:515)

text: synes göra någon skillnad på en myndighets handläggning av vad som är att hänföra till en myndighets administrativa verksamhet respektive sakverksamhet. I många fall torde det vara relativt enkelt att särskilja vad som kan hänföras till respektive verksamhet. Det nu lagda förslaget väcker emellertid onekligen frågan om det finns anledning att närmare överväga om skillnaderna behöver tydliggöras i författning eller på annat sätt. Frågan är dock om dessa överväganden bör göras i det nu aktuella sammahanget eller i ett annat mer övergripande sammanhang.

text: Rättslig grund för personuppgiftsbehandling (8 §)

text: Bestämmelsen avses motsvara den behandling som tillåts enligt 10 § punkterna a-f i

text: personuppgiftslagen (1998:204)

text: , nedan PUL, och artikel 7 i Europaparlamentets och Rådets direktiv

text: av den 24 oktober 1995 om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter (nedan dataskyddsdirektivet)

text: Avsikten är att tydliggöra och förenkla vad som ska gälla i fråga om när myndigheterna får behandla personuppgifter och att en myndighets befogenheter enligt lag, föreskrifter m.m. begränsar myndigheternas verksamhet och därmed vilken personuppgiftsbehandling som får ske. (s. 287 f.)

text: Den föreslagna regelns utformning får dock anses ge myndigheterna större utrymme att behandla personuppgifter i jämförelse med PUL och personuppgiftsdirektivet. Det framstår som en uppenbar risk att vad som är bra för myndigheten i den dagliga verksamheten, exempelvis ansamlingar av lättåtkomlig information, kan komma att få väga över i förhållande till enskildas förväntan på att deras personuppgifter inte hanteras annat än för just det ändamål som uppgifterna lämnats in. En myndighet bör således endast ägna sig åt personuppgiftsbehandlingar som är nödvändiga för att utföra arbetsuppgifter av allmänt intresse. För att inskärpa vikten av detta och av att myndigheter beaktar den enskildes integritetsintresse innan en personuppgiftsbehandling vidtas, bör övervägas om inte

text: 10 §

text: PUL ska gälla vid behandlingar enligt myndighetsdatalagen. I så fall kan en hänvisning göras till

text: 10 §

text: PUL och den föreslagna 8 § utgå.

text: Direktåtkomst (13 §)

text: Utredningen anser (s. 391) att det idag får anses gälla en definition av begreppet direktåtkomst och att det saknas anledning att införa en sådan definition.

text: Högsta förvaltningsdomstolen har i ett avgörande den 29 oktober 2015 (mål nr

text: ) konstaterat att elektronisk överföring av uppgifter mellan myndigheter sker i form av direktåtkomst eller utlämnande på medium för automatiserad behandling men att det inte finns någon legaldefinition av dessa begrepp. I målet var frågan om socialnämnderna kunde anses ha direktåtkomst till vissa uppgifter hos Försäkringskassan. Datainspektionen och Försäkringskassan hade olika åsikt om direktåtkomst, i de aktuella författningarnas mening, förelåg eller inte utifrån den form av tillgång som socialnämnderna gavs till uppgifter hos Försäkringskassan. Högsta förvaltningsdomstolen anslöt sig i målet till den uppfattning som utredningen ger uttryck för i betänkandet och som också framgår av vissa förarbetsuttalanden. Direktåtkomst ansågs således föreligga om den mottagande myndigheten har sådan teknisk tillgång till upptagningar som avses i

text: 2 kap. 3 § andra stycket tryckfrihetsförordningen

text: att upptagningarna ska anses förvarade hos den mottagande myndigheten.

text: Begreppet direktåtkomst förekommer i en rad olika författningar, bl.a. OSL och de författningar som var aktuella i ovan nämnda mål i Högsta förvaltningsdomstolen. Enligt Justitiekanslerns mening väcker Högsta förvaltningsdomstolens avgörande på allvar frågan om det inte bör införas en legaldefinition av begreppet direktåtkomst i de författningar som uttrycket förekommer.

text: Utlämnande i elektronisk form (15 §)

text: I paragrafen används uttrycket ”elektronisk form”. Vad som avses med detta är inte närmare tydliggjort i bestämmelsen. Rubriken till paragrafen antyder i och för sig att det som avses är någon annan form av elektroniskt utlämnande än direktåtkomst. Möjligen bör detta även komma till uttryck i lagtexten.

text: I förslaget till ny domstolsdatalag används uttrycket ”medium för automatiserad behandling” i en bestämmelse med i övrigt motsvarande lydelse (

text: prop. 2014/15:148 s. 7

text: ). I

text: 2 kap. 13 § tryckfrihetsförordningen

text: används i samband med utlämnande begreppet ”upptagning för automatiserad behandling”. Det bör övervägas om det finns anledning att samordna begreppsbildningen i denna del.

text: I förslaget till domstolsdatalag finns en regel som ger regeringen möjlighet att meddela ytterligare begräsningar av möjligheterna att lämna ut uppgifter på medium för automatiserad behandling (se

text: prop. 2014/15:148 s. 78

text: ). Det bör övervägas om inte motsvarande möjlighet bör finnas i den nya myndighetsdatalagen.

text: Avslutningsvis kan ifrågasättas om det i lagtexten bör stå att personuppgifter ”får” lämnas ut i elektronisk form i stället för” kan” i lagtexten (jfr 15 § i förslaget till domstolsdatalag).

text: Tillgång till personuppgifter (18 §)

text: Även denna bestämmelse är förhållandevis vag till sin lydelse. I förslaget till 8 § domstolsdatalag har motsvarande bestämmelse formulerats på ett sätt som tydligare snävar in tillgången till personuppgifter. Vidare är den bestämmelsen förenad med en upplysningsbestämmelse som hänvisar till

text: 8 kap. 7 § regeringsformen

text: , se

text: prop. 2014/15:148

text: Det bör i det fortsatta arbetet övervägas om inte den nu föreslagna bestämmelsen bör formuleras i enlighet med förslaget till 8 § domstolsdatalagen.

text: Avsaknad av en bestämmelse om straff

text: Dataskyddsdirektivet kräver inte att det finns straffsanktioner vid överträdelser av reglerna i direktivet. Sverige har dock valt att ha det i PUL (49 §).

text: Utredningen har stannat för att i myndighetsdatalagen inte införa någon bestämmelse om straff för tjänstemän som agerar i strid med vissa bestämmelser i lagen. En konsekvens av detta är att en tjänsteman som gör sig skyldig till att i tjänsten exempelvis föra över personuppgifter till tredje land i strid med PUL:s (agerande inom administrativa verksamheten) och myndighetsdatalagens regler inte riskerar straff på grund av den senare överträdelsen. Vidare drabbas en person som i en verksamhet som omfattas av PUL (exempelvis privat verksamhet) av straffsanktion medan den tjänsteman som begår samma överträdelse vid tillämpningen av myndighetsdatalagen fri från straff. Det kan starkt ifrågasättas om det är motiverat att upprätthålla denna inkonsekvens beträffande straffsanktionerna. (s. 650 f.)

text: Införandet av en myndighetsdatalag innan uppgiftsskyddsförordningen träder ikraft

text: I utredningen anges att inriktningen inom EU när det gäller förslaget till en uppgiftsskyddsförordning är att förhandlingarna mellan Europeiska rådet, Europaparlamentet och kommissionen ska kunna vara slutförda under år 2015. Information från Europeiska rådets webbplats i oktober 2015 ger vid handen att rådet i juni 2015 enades om en allmän riktlinje för den allmänna uppgiftsskyddsförordningen och att förhandlingar har inletts med Europaparlamentet med utgångspunkt i den allmänna riktlinjen.

text: Det är alltjämt osäkert när en uppgiftsskyddsförordning kommer att träda i kraft. I kommissionens förslag till uppgiftsskyddsförordning föreslås förordningen träda ikraft två år från det att den beslutas. Utredningens förslag till myndighetsdatalag föreslås träda ikraft den 1 januari 2017.

text: En rättsakt i form av en förordning är bindande och direkt tillämplig i varje medlemstat. Medlemstaterna kan således inte på nationell nivå reglera vad som regleras i förordningen utöver vad som följer av själva förordningen. När detta skrivs har vi inte haft tillgång till föreliggande utkast till förordning.

text: Det närmare innehållet i uppgiftsskyddsförordningen är således ännu inte fastställt. Men det finns anledning anta att när uppgiftsskyddsförordningen är beslutad så måste ett arbete påbörjas för att upphäva eller att i vart fall helt eller delvis omarbeta PUL.

text: Utredningen bedömer också att en rad regler i den föreslagna myndighetsdatalagen som har ett materiellt innehåll som avviker från dataskyddsdirektivet och PUL måste upphävas när uppgiftsskyddsförordningen träder ikraft. Vidare behöver samtliga hänvisningar till PUL i den föreslagna lagen ändras till att avse hänvisningar till förordningens regler (s. 675 f.).

text: Det finns som konstateras i utredningen en stor mängd författningar som myndigheter idag kan ha att tillämpa när det gäller behandling av personuppgifter beroende på vilken typ av verksamhet myndigheten bedriver. Genom utredningens förslag införs ytterligare en ny generell registerförfattning som kan komma att gälla för viss del av myndigheternas personuppgiftsbehandling endast under en begränsad tidsperiod.

text: Myndigheterna har behov av att kunna överblicka och förutse vilket regelverk som de har att tillämpa vid sin personuppgiftsbehandling i ett längre tidsperspektiv. Vidare kan myndigheterna tänkas investera i IT-lösningar i olika avseenden, vilka riskerar att behöva ändras efter en kort tid med kostnadsökningar som följd. Som tidigare konstaterats är regelmassan på området redan stor. Det kan också noteras att det inte har kommit fram i betänkandet att de myndigheter som i dag endast har att tillämpa PUL i sin verksamhet upplever sådana allvarliga problem vid tillämpningen av PUL att det av den anledningen är angeläget att den nya lagen införs snabbt.

text: Om det kan antas att den föreslagna lagen endast kommer att vara gällande ett eller ett par år innan uppgiftsskyddsförordningen träder i kraft, kan det mot denna bakgrund finnas anledning att avvakta med införandet av myndighetsdatalagen till dess att det närmare har analyserats hur lagen bör utformas sedan uppgiftsskyddsförordningen beslutats.

text: Behovet av översyn av gällande registerförfattningar

text: Den föreslagna lagen ska inte tillämpas när det finns bestämmelser i exempelvis en registerförfattning som avviker från lagens bestämmelser. Enligt utredningen är tanken att sådana författningar efter hand ska upphävas eller förenklas när den föreslagna lagen har införts (s. 228 f.).

text: De myndigheter som i sin verksamhet har att tillämpa särskilda informationshanteringsförfattningar, exempelvis Skatteverket och Kronofogdemyndigheten, kommer i och med den nya lagen att behöva tillämpa åtminstone tre olika författningar när man behandlar personuppgifter.

text: Personuppgiftslagen

text: i den administrativa verksamheten (se

text: 3 §

text: ), den gällande informationshanteringsförfattningen på den del av verksamheten som denna omfattar samt myndighetsdatalagen beträffande den övriga verksamheten som innefattar behandling av personuppgifter.

text: De tillämpningssvårigheter som kan väntas till följd av det omfattande regelverket för dessa, och flertalet andra stora, myndigheter motiverar att det relativt omgående görs en större översyn av samtliga registerförfattningar för att anpassa dessa till den nya lagen.


title: Remissyttrande över betänkandet Översyn av lagen om skiljeförfarande (SOU 2015:37)

text: Justitiekanslern har, med utgångspunkt i de intressen som Justitiekanslern främst har att beakta, inte något att invända mot det stora flertalet av de förändringar som betänkandet föreslår i syfte att säkerställa att skiljeförfarande i Sverige även framöver utgör ett för svenska och utländska parter attraktivt tvistelösningsalternativ.

text: I de delar som redogörs för nedan anser dock Justitiekanslern att betänkandets förslag bör revideras.

text: Ogiltighets- och klandergrunder m.m. (avsnitt 6.3 i betänkandet)

text: I betänkandet förslås att de särskilda ogiltighetsgrunderna i

text: 33 § lagen (1999:116)

text: om skiljeförfarande (LSF) utmönstras. Ogiltighetsgrunden i 33 § första stycket 2 – ordre public-förbehållet – föreslås dock införas som en ny klandergrund i 34 § LSF. Som en följdändring föreslås i betänkandet att bestämmelsen om verkställighet av svenska skiljedomar i 3 kap. 16 § utsökningsbalken revideras. Enligt denna bestämmelses nuvarande lydelse ska Kronofogdemyndigheten, om det finns anledning att anta en skiljedom är ogiltig, förelägga sökanden att inom viss tid väcka talan i saken mot svaranden. Enligt betänkandets förslag ska Kronofogdemyndigheten på samma sätt förelägga sökanden om det finns anledning att anta att en som skiljedom eller motsvarande betecknad handling inte har verkan som skiljedom.

text: Även om vissa allvarliga fel av ordre public-karaktär kan ha betydelse för bedömningen av om ett avgörande ska ha verkan som skiljedom (jämför betänkandet s. 197 med hänvisning) innebär den föreslagna regleringen att en svensk skiljedom kan komma att verkställas trots att dess innehåll är uppenbart oförenligt med grunderna för rättsordningen i Sverige.

text: Att utländska skiljedomar inte ska erkännas och verkställas i Sverige om detta skulle strida mot svensk ordre public framgår av 55 § 2 LSF. På samma sätt ska inte utländska domstolsavgöranden som strider mot grunderna för den svenska rättsordningen erkännas och verkställas i Sverige, se t.ex. Bryssel I-förordningen artikel 45 och 46. Även när svensk domstol ska tillämpa utländsk rätt sker detta under förbehåll att de anvisade rättsreglerna inte strider mot svensk ordre public, se t.ex. Rom I-förordningen artikel 21 och Rom II-förordningen artikel 26.

text: Det kan ifrågasättas om det finns något bärande skäl för att undanta svenska skiljedomar – där utländsk rätt mycket väl kan vara tillämplig i materiellt hänseende – från ett krav på att dessa inte ska vara oförenliga med svensk ordre public för att kunna verkställas här. Ett sådant krav för verkställighet av en skiljedom återfinns för övrigt även i den s.k. Modellagen, i vilken det inte görs någon skillnad på verkställighet av utländska respektive inhemska skiljedomar (se Modellagen artikel 36).

text: För att hindra att svenska skiljedomar vilkas innehåll strider mot svensk ordre public kan komma att verkställas här föreslås att 3 kap. 16 § utsökningsbalken ges följande lydelse.

text: Finns det anledning att anta att en som skiljedom eller motsvarande betecknad handling inte har verkan som skiljedom eller att det skulle vara uppenbart oförenligt med grunderna för rättsordningen i Sverige att verkställa skiljedomen och pågår inte redan rättegång om detta, ska Kronofogdemyndigheten förelägga sökanden att inom en månad från det att föreläggandet delgavs sökanden väcka talan i saken mot svaranden.

text: Rättegångsspråk i klanderprocesser (avsnitt 6.6 i betänkandet)

text: Justitiekanslern delar betänkandets bedömning att det inte bör införas en möjlighet att använda engelska som rättegångsspråk med avseende på hela klanderprocessen, innefattande bl.a. att domar och beslut skulle författas på engelska. Såväl principiella som praktiska skäl talar med styrka emot en sådan ordning (jfr betänkandet s. 141 ff.).

text: Även lämpligheten av det förslag som lämnas i betänkandet, att rättegången på parts begäran i lämplig omfattning ska kunna äga rum på engelska, kan emellertid ifrågasättas.

text: För det första kan frågan ställas om den föreslagna regleringen innebär någon påtaglig förändring jämfört med vad som idag gäller vid handläggningen av klandermål. Som anförs i betänkandet förekommer det redan att handlingar i målen ges in på engelska, att hovrätten tillskriver parterna på engelska samt att vittnesförhör hålls på engelska utan tolkning – under förutsättning att alla är överens om en sådan ordning och ingen åhörare finns i salen (se betänkandet s. 137). De problem som vid denna typ av handläggning kan uppkomma, med hänsyn till att offentlighetsprincipen torde kräva att allmänheten ges möjlighet att ta del av allmänna handlingar och förhandlingar på svenska, undanröjs inte heller genom den föreslagna regleringen (se betänkandet s. 145 f.). Vad som egentligen tillförs genom förslaget är därmed möjligheten för part att begära att en översättning av hovrättens avgörande, protokoll och beslut ska tillhandahållas av domstolen. Med hänsyn till att kostnaden för översättningen föreslås bekostas av parterna kan det ifrågasättas om denna reglering är särskilt angelägen, den part som önskar en sådan översättning kan ju redan idag själv ombesörja att översättning sker.

text: För det andra kan det ifrågasättas om det är motiverat att införa en särlösning just för klanderprocesser. Enligt utredningens egen bedömning kan det uppskattas att endast cirka fem klandertvister per år kommer att avslutas genom prövning i sak, där engelska används som rättegångsspråk i den omfattning som medges enligt förslaget (se betänkandet s. 138). Det förekommer dock, som anförs i betänkandet (se s. 144), även i andra måltyper – t.ex. i kommersiella mål och patentmål – att bevisning och andra handlingar som är avfattade på engelska ges in till domstol utan att översättning sker. Om lagstiftaren anser att det bör införas möjligheter för parter att i viss utsträckning använda engelska som rättegångsspråk bör det övervägas att införa en sådan möjlighet generellt avseende de måltyper som är lämpade för en sådan ordning och där det finns ett behov. Det är svårt att se några principiella skäl som talar för att just klandertvister bör särbehandlas i detta avseende.


title: Anspråk på skadestånd för underlåtenhet av bilprovningen vid fordonskontroll

text: Staten skall till Trygg-Hansa utge ersättning med 169 249 kr. Justitiekanslern uppdrar åt Vägverket att ombesörja att beloppet utbetalas.

text: Ärendet

text: Bakgrund

text: En svenskregistrerad lastbil med registreringsnummer 1 av märket Scania R 143, årsmodell 1990 hade efter det att den som ny levererats från fabriken till återförsäljaren Scania-Bilar i Helsingborg AB byggts om från flakbil till dragbil för påhängsvagn och registreringsbesiktigats. Lastbilen såldes 1990 till AA och BB. som innehade fordonet till juni 1995 då lastbilen löstes in av Börjessons Bil i Alingsås. Under åren 1992 -1995 inställdes lastbilen för kontrollbesiktning vid fyra tillfällen. Den senaste kontrollbesiktningen ägde rum den 20 januari 1995.

text: Den 13 september 1995 inträffade vid Löningen i Tyskland en allvarlig trafikolycka där bl.a. en av förarna förolyckades. Inblandade fordon var den svenskregistrerade lastbilen 1 och en utlandsregistrerad lastbil, vilka båda totalförstördes. Vid tiden för olyckan hyrde Van Mulders Åkeri AB (åkeriet) lastbilen 1 av Börjessons Bil i Alingsås. Med anledning av olyckan har Trygg-Hansa (bolaget) i egenskap av åkeriets försäkringsgivare betalat ut försäkringsersättning för fordons- och godsskador samt för motpartens person- och sakskador.

text: Anspråket m.m.

text: Bolaget har i en skrivelse hit framställt anspråk på ersättning av staten med totalt 990 032 kr på den grunden att Aktiebolaget Svensk Bilprovning (bilprovningen) genom grovt fel eller försummelse vid registreringsbesiktningen och fyra efterföljande kontrollbesiktningar vållat skador på fordonet 1 och på ett mötande fordon och att staten därför enligt

text: 3 kap. 2 § skadeståndslagen

text: är skyldig att ersätta skadan. Vidare har bolaget åberopat att det genom att utge ersättning för skadorna, enligt försäkringsvillkoren, har övertagit kravrätten mot staten. Det yrkade beloppet omfattar inte försäkringstagarens självrisk, (8 000 + 4 000=) 12 000 kr.

text: Av det begärda beloppet 990 032 kr avser 385 453 kr ersättning för egendomsskadan på fordonet 1 (311 749 kr efter det att restvärdet, 162 000 kr, avräknats) och godset (73 704 kr) samt 604 579 kr ersättning för motpartens person- och sakskador.

text: Justitiekanslern har uppfattat bolaget så att det hävdar att försäkringsersättning för det svenskregistrerade fordonet 1 utgått ur vagnskadeförsäkringen och att ersättningen för motpartens skador har utgetts genom trafikförsäkringsmomentet i trafikförsäkringen för fordonet 1 vilket i detta fall fungerade som en ansvarsförsäkring samt att försäkringsersättning för godsskadorna betalats ur transportöransvarsförsäkringen CMR.

text: Närmare om grunderna för bolagets anspråk

text: Bolaget har uppgivit att bromsarna på fordonet 1 inte fungerade vid en inbromsning med följd att det kolliderade med en mötande lastbil. Fordonet 1 och dess bromsar har efter olyckstillfället undersökts av Vägverket och Scania-Bilar i Malmö AB som i yttrande angett att bromsslangarna varit felaktigt dragna och inte längdanpassade. Slangarna i plast har dragits 180 grader tillbaka med följd att de veckats av utmattning. Vägverkets kontrollant har tillskrivit Vägverkets sektion för fordonsteknik och påtalat det allvarliga med konstruktionen samt det anmärkningsvärda att fordonet godkänts vid registreringsbesiktningen den 21 juni 1990 i Helsingborg och vid kontrollbesiktningar hos bilprovningen i Helsingborg den 23 februari 1993 och den 20 januari 1995 och i Klippan den 8 februari 1992 och den 18 januari 1994. Vägverkets teknikavdelning har därefter påtalat det allvarliga för bl.a. bilprovningen. Det aktuella fordonet var en trailerdragare utan flak varför ledningsdragningen varit direkt synlig.

text: Vållandet består i att bilprovningen vare sig vid registreringsbesiktningen eller fyra kontrollbesiktningar fullgjort sin skyldighet enligt fordonskungörelsen och Regler om fordon (numera Vägverkets författningssamling) att kontrollera en så fundamental trafiksäkerhetsdetalj som fordonets bromsledningar. Denna allvarliga försummelse har lett till en allvarlig trafikolycka med dödlig utgång samt omfattande sakskador på de inblandade fordonen. För den händelse försummelsen inte bedöms som grov görs i andra hand gällande att bristerna i kontrollerna av bilprovningen i allt fall skall betraktas som försumlighet av normalgraden.

text: Bilprovningen har avgett yttrande som fogas som bilaga till beslutet (här utesluten).

text: Bolaget har lämnat synpunkter på yttrandet och därefter kommit med viss kompletterande utredning.

text: Bolaget har om rätten till återkrav anfört i huvudsak följande.

text: Bolaget har genom att utge ersättning för skadorna, enligt försäkringsvillkoren, övertagit kravrätten mot staten. Av skadeanmälan framgår att van Mulders har överlåtit sin rätt till skadestånd av annan på bolaget.

text: Det finns inte någon laglig inskränkning i återkravsrätten. Av

text: 3 § försäkringsavtalslagen

text: (FAL) framgår att lagens regler kan avtalas bort genom försäkringsvillkoren (jfr

text: prop. 1972:5 s. 651

text: ). Trygg-Hansa och de flesta andra försäkringsbolag som meddelar försäkring för näringsidkare har avtalat bort

text: 25 §

text: FAL för att möjliggöra regress mot den ansvarige fullt ut (t.ex. vid culpa).

text: Bolaget är av den åsikten att

text: trafikskadelagen

text: (TSL) inte är tillämplig på skador som inträffar utomlands (

text: 8 § första stycket

text: TSL). Eftersom skadan inträffade i Tyskland är TSL inte tillämplig utan det är tysk rätt som gäller vid bedömandet av ansvaret mellan fordonen. Sistnämnda torde även följa av allmänna regler om att svensk lag endast gäller på svenskt territorium. Inte heller

text: 8 § andra stycket

text: TSL är tillämplig då den paragrafen tar sikte på personskada på föraren i det egna fordonet vilken i detta fall inte skadades. Vid skador som inträffar utom riket fungerar den av Trygg-Hansa meddelade trafikförsäkringen som en ansvarsförsäkring.

text: Försäkringsvillkoren för lastbil och släpfordon YT 95:1 punkten F.5.8 om återkrav gäller för återkravet av ersättningen för det svenskregistrerade fordonet och för skador hänförliga till det mötande fordonet. Av villkoren framgår att bolaget övertagit den försäkrades rätt att - utan några som helst inskränkningar - kräva ersättning av den som är ansvarig för skadan.

text: Enligt villkoren under A.2 Några begreppsförklaringar avses med den försäkrade var och en till vars förmån försäkringen gäller enligt försäkringsbrevet. Av villkoren under C.1.2 Försäkrat intresse framgår att bolaget har rätt att lämna ersättning till ägaren om försäkringstagaren har hyrt fordonet.

text: Vid ett sådant hyresförhållande som åkeriet ingått med Börjessons Bil är den till vars förmån försäkringen gäller att anse som den försäkrade. Under åberopande av

text: NJA 1992 s. 414

text: menar bolaget att Börjessons Bil i detta fall får anses som den försäkrade genom att uthyrare, kreditgivare och avbetalningssäljare har en självständig rätt till försäkringsersättningen vid skada.

text: Bolaget har vidare hävdat att förhållandet är detsamma beträffande ersättningskravet för godsskadan. Av

text: 54 §

text: FAL följer att försäkringen gäller även till förmån för ägaren som har intresse av att godsets värde inte minskas eller går förlorat. Bolaget har sedermera uppgivit att ersättningen för godsskadan betalats ut enligt åkeriets transportöransvarsförsäkring. För återkravet beträffande godsskadorna gäller försäkringsvillkoren för transportöransvar HT 52:7 punkten 6.3 i de där intagna allmänna villkoren för försäkring av transportörers ansvar i anslutning till CMR-konventionen (CMR-försäkring).

text: Vad gäller ersättningskravet för motpartsskadorna har åkeriet genom bristfälligheter på fordonet vållat en skada på det mötande fordonet och därmed ådragit sig skadeståndsskyldighet. Bolaget har i sin egenskap av ansvarsförsäkringsgivare betalat ut skadeståndsersättning till den skadelidande. Enligt försäkringsvillkoren har bolaget övertagit den försäkrades rätt att kräva ersättning av den ansvarige/bilprovningen.

text: Gällande regler och försäkringsvillkor

text: Inledningsvis bör nämnas något om de författningsbestämmelser och försäkringsvillkor som anspråket aktualiserar.

text: Bestämmelser om kontroll av fordon, bl.a. om registreringsbesiktning och kontrollbesiktning, finns i fordonskungörelsen (1972:595, FK). Bestämmelserna i denna kungörelse om ägare av fordon gäller i fråga om fordon som innehas på grund av kreditköp med förbehåll om återtaganderätt eller som innehas med nyttjanderätt för bestämd tid om minst ett år innehavaren, 6 § FK.

text: Staten skall enligt

text: 3 kap. 2 § skadeståndslagen

text: (1972:207; SkL) ersätta personskada, sakskada eller ren förmögenhetsskada som vållas genom fel eller försummelse vid myndighetsutövning i verksamhet för vars fullgörande staten svarar.

text: Lagen (

text: ) om försäkringsavtal (FAL) är enligt

text: 1 § första stycket

text: tillämplig på avtal, varigenom försäkring meddelas av någon som driver försäkringsrörelse.

text: Enligt

text: 2 §

text: FAL förstås med försäkringsgivare i lagen, med vissa undantag som inte är aktuella i detta ärende, den som enligt försäkringsavtalet åtagit sig att vid inträffande försäkringsfall utbetala ersättning för uppkommen skada. Vidare förstås med försäkringstagare den, som med försäkringsgivaren ingått avtal om försäkring och med försäkringshavare den vars intresse är försäkrat mot inträffande skada.

text: Av

text: 1 § fjärde stycket

text: FAL följer att lagen inte tillämpas på trafikförsäkringar i den mån annat följer av

text: trafikskadelagen (1975:1410)

text: Enligt

text: 1 § trafikskadelagen

text: (TSL) gäller den lagen med vissa undantag trafikförsäkring för motordrivet fordon och ersättning från trafikförsäkring för skada i följd av trafik med motordrivet fordon (trafikskadeersättning).

text: Trafikförsäkring skall enligt 2 § TSL finnas för motordrivet fordon som är registrerat i bilregistret och ej är avställt samt för annat motordrivet fordon som brukas i trafik här i landet. Försäkringsplikten fullgörs enligt samma paragraf av fordonets ägare eller av innehavaren om fordonet innehas på grund av kreditköp med förbehåll om återtaganderätt eller innehas med nyttjanderätt för bestämd tid om minst ett år.

text: Enligt 8 § TSL utgår trafikskadeersättning i fall som anges i lagen för person- eller sakskada som uppkommer i följd av trafik här i landet med motordrivet fordon. Trafikskadeersättning utgår i motsvarande fall också för skada som i följd av trafik utomlands med här i landet registrerat eller svenska staten tillhörigt motordrivet fordon tillfogas svensk medborgare eller den som har hemvist i Sverige.

text: Av 35 § TSL följer att trafikförsäkring som meddelas enligt TSL skall i fråga om skada som uppkommer i följd av trafik med ett motordrivet fordon i något annat land i Europeiska ekonomiska samarbetsområdet än Sverige, utöver vad som gäller om trafikskadeersättning enligt TSL, täcka ersättning som enligt lagstiftningen i det land där skadan uppkommit skall omfattas av en obligatorisk motorfordonsförsäkring. Detta gäller även i fråga om skada som uppkommer vid direkt färd mellan två länder som ingår i Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, om skadan tillfogats en medborgare i ett sådant land.

text: Enligt 18 § andra stycket TSL får skadestånd med anledning av skada i följd av trafik med motordrivet fordon eller därmed befordrad egendom jämkas efter vad som är skäligt med hänsyn till omständigheterna.

text: I 20 § TSL finns bl.a. bestämmelser om försäkringsanstalts rätt till återkrav av skadevållaren när skada för vilken trafikskadeersättning utgått vållats uppsåtligen eller genom grov vårdlöshet.

text: Allmänna bestämmelser om försäkringsgivares regressrätt mot skadevållare finns i

text: 25 §

text: FAL. Lagrummet har följande lydelse:

text: Har i följd av skadeförsäkring försäkringsgivaren i ersättning för skada utgivit belopp, som försäkringshavaren ägt rätt att såsom skadestånd utkräva av annan, inträde försäkringsgivaren i rätten mot den andre, där denne uppsåtligen eller genom grov vårdslöshet framkallat försäkringsfallet eller ock enligt lag är skyldig att utgiva skadestånd evad han är till skadan vållande eller icke. Sådan rätt till återkrav föreligger dock icke mot den som enligt

text: 3 kap.

text: eller

text: 2 §

text: skadeståndslagen (1972:207)

text: svarar för skadan uteslutande på grund av annans vållande.

text: Av

text: 3 §

text: FAL följer att om försäkringsvillkor avviker från en bestämmelse i FAL är det inget hinder för villkorets tillämpning om inte sådant hinder anges i lagen. Bestämmelserna i

text: 25 § första stycket

text: FAL är dispositiva och avvikelse från dessa kan sålunda ske genom villkor i försäkringsavtalen om längre gående regress (jfr

text: prop. 1972:5 s. 651

text: Beträffande återkravet för ersättningen för det svenskregistrerade fordonet och för skador hänförliga till det mötande fordonet har bolaget hänvisat till punkten F.5.8 i försäkringsvillkoren för lastbil och släpfordon YT 95:1 som lyder:

text: I samma utsträckning som Trygg-Hansa har betalat ersättning för skada, övertar bolaget den försäkrades rätt att kräva ersättning av den som är ansvarig för skadan. Mot privatperson får bolaget framställa krav endast om han vållat skadan med uppsåt eller genom grov vårdslöshet eller vårdslöshet i förening med rattfylleri. Denna begränsning gäller inte återkrav mot den som är ansvarig för skada som ersätts genom stöldförsäkring.

text: I

text: 54 §

text: FAL finns en särskild bestämmelse om försäkring av tredje mans intresse avseende skadeförsäkrat gods. Om en försäkring tagits på gods utan angivande av det intresse försäkringen avser skall försäkringen anses gälla till förmån för bl.a. ägaren av godset om inte annat framgår av omständigheterna.

text: Den transportöransvarsförsäkring ur vilken ersättning utgivits för godset omfattar den försäkrades skadeståndsskyldighet som fraktförare vid gränsöverskridande transporter enligt Konventionen om fraktavtalet vid internationell godsbefordran på väg (CMR). I punkten 6.3 i försäkringsvillkoren för transportöransvarsförsäkring CMR anges följande:

text: Har försäkringsgivaren utbetalat ersättning för skada övergår från försäkringstagaren till försäkringsgivaren den rätt han kan ha att av annan kräva ersättning för skadan. Denna bestämmelse äger dock inte tillämpning mot fordonsförare, såvida ej denne framkallat skadan genom uppsåt eller grov vårdslöshet eller vid skadetillfället varit i otillräkneligt tillstånd eller så påverkad av berusningsmedel som förutsätts för straffbarhet enligt lagen om straff för vissa trafikbrott.

text: Justitiekanslerns bedömning

text: Bakgrunden till bolagets skadeståndsanspråk mot staten är en trafikolycka i Tyskland år 1995. Av utredningen i ärendet framgår att olyckan orsakats av att bromssystemet på en lastbil inte fungerade samt att det felet berott på att fordonets bromsledningar ursprungligen monterats på ett otillfredsställande sätt. Lastbilen ägdes av ett företag, Börjessons Bil i Alingsås, och var vid olyckstillfället uthyrd till ett åkeri som tecknat försäkring hos bolaget.

text: Bolaget har som grund för sitt anspråk angett att felet borde uppmärksammats vid registreringsbesiktningen och fyra efterföljande kontrollbesiktningar av fordonet samt att bilprovningen genom sin underlåtenhet gjort sig skyldig till fel eller försummelse, som i första hand bör anses som grov, och därigenom orsakat de skador som uppkom vid olyckan.

text: Den bristfällighet som funnits hos det besiktigade fordonet har rört en för trafiksäkerheten vital del, nämligen fordonets bromssystem. Mot bakgrund av de föreskrifter som gällt för de olika besiktningarna och med hänsyn till vad som anförts i de skrivelser från Vägverket som bolaget åberopat kan jag inte finna annat än att bilprovningen borde ha upptäckt och påtalat felet vid de olika besiktningarna. Så har emellertid inte skett och bilprovningen har därigenom gjort sig skyldig till sådant fel eller försummelse vid myndighetsutövning som kan föranleda skadeståndansvar för staten. Jag kan dock inte bedöma felet eller försummelsen som grov. Mot bakgrund av de principer som kommit till uttryck i rättsfallet

text: NJA 1991 s. 138

text: finner jag vidare att staten i princip har att svara för de skador som uppkommit vid trafikolyckan.

text: Oavsett förekomsten av fel eller försummelse är i förevarande fall dessutom fråga om vilken rätt till återkrav som bolaget kan göra gällande och i så fall även i vilken utsträckning staten har att svara för de skador som bolaget betalat ut ersättning för.

text: Bolagets rätt till återkrav

text: Den försäkring som tecknats av åkeriet har förutom trafikförsäkring omfattat bl.a. vagnskadeersättning, ansvarsförsäkring samt transportöransvarsförsäkring. Bolagets anspråk avser den försäkringsersättning som utgivits dels enligt vagnskadeförsäkringen för skadorna på lastbilen, dels enligt transportöransvarsförsäkringen för skador på gods som transporterats på fordonet, dels ock enligt trafikförsäkringen för person- och sakskador på det mötande fordonet. Eftersom olyckan inträffade i Tyskland har trafikförsäkringen härvid fungerat som en ansvarsförsäkring på de villkor som gällt för en sådan.

text: Jag delar bolagets bedömning så långt att bestämmelserna om återkrav i 20 § första stycket TSL inte kan anses tillämpliga. Av intresse är i stället motsvarande bestämmelser i

text: 25 § första stycket

text: FAL samt

text: 3 § första stycket

text: FAL. Av det sist nämnda lagrummet följer att bestämmelserna om rätt till återkrav i

text: 25 § första stycket

text: FAL är dispositiva.

text: Av de villkor som gällt för vagnskadeförsäkringen och den ansvarsförsäkring enligt vilken skadorna på det mötande fordonet ersatts framgår att bolaget övertagit den försäkrades rätt att kräva ersättning av den som är ansvarig för skadan. Detta innebär en längre gående rätt till återkrav än som följer av

text: 25 §

text: FAL. Utslagsgivande för bolagets rätt att framställa anspråk blir då vad som avses med uttrycket den försäkrade.

text: Beträffande vagnskadeförsäkringen har bolaget hävdat att med den försäkrade avses i förevarande fall ägaren av lastbilen. I försäkringsvillkoren (A.2 Några begreppsförklaringar) definieras den försäkrade som var och en till vars förmån försäkringen gäller enligt försäkringsbrevet. Under punkten C.1.2 Försäkrat intresse anges vidare att vagnsskadeförsäkring endast avser försäkringstagarens intresse. Om försäkringstagaren hyrt fordonet har bolaget rätt att lämna ersättning till ägaren. Vid en tolkning av dessa villkor är jag benägen att dela bolagets uppfattning att ägaren av lastbilen ingått i kretsen av dem som var att anse som försäkrade enligt vagnskadeförsäkringen. Bolaget har därmed rätt att i ägarens ställe kräva ersättning för skadorna på lastbilen.

text: Vad så gäller den ansvarsförsäkring enligt vilken skadorna på det mötande fordonet ersatts framgår det av villkoren (D.2.2 Försäkrade personer) att försäkringen gäller för försäkringstagaren och dennes arbetstagare. I fråga om ansvarsförsäkringen är alltså åkeriet att anse som den försäkrade och bolaget kan då göra gällande samma ersättningsanspråk mot staten som åkeriet. Någon mera långtgående rätt än den försäkrade kan dock bolaget inte ha.

text: När det gäller transportöransvarsförsäkringen framgår det av villkoren att försäkringen omfattar den försäkrades skadeståndsskyldighet som fraktförare vid gränsöverskridande transporter enligt CMR-konventionen (H 1) och att det är försäkringstagarens rätt att kräva ersättning för skadan som övergått på bolaget (6.3). Under sådana förhållanden saknas vad som i

text: 54 §

text: FAL sägs om försäkring av tredje mans intresse betydelse. Också beträffande skadorna på det gods som transporterats med lastbilen gäller alltså att bolaget inte kan grunda någon mera långtgående rätt till skadestånd än den som åkeriet kan ha.

text: Bolagets ersättningsanspråk

text: Av vad jag ovan sagt följer att staten i princip är ersättningsskyldig gentemot bolaget för de skador som uppkommit på lastbilen. I denna del har bolaget yrkat ersättning med 311 749 kr. Av beloppet synes 285 000 kr avse skadorna på själva bilen medan 5 840 kr avse kostnader för den undersökning av bromstrycket som skett i efterhand, 20 637 kr avse kostnader för bärgning från Tyskland till Sverige samt 272 kr utlägg för fotokopior. Jag har ingen anledning att ifrågasätta skäligheten av de yrkade beloppen.

text: Saken ställer sig emellertid annorlunda när det gäller bolagets ersättningsanspråk beträffande skadorna på det transporterade godset och person- och sakskadorna på det mötande fordonet. Som jag nyss sagt har bolaget i dessa avseenden inte någon mera långtgående rätt än åkeriet. Den skada som kan anses ha drabbat åkeriet är inte en person eller sakskada utan en förmögenhetsskada. Förmögenhetsskadan består dels i att åkeriet enligt de skadeståndsregler som gäller för motorfordonstrafik har att svara för skador som drabbat medtrafikanterna dels i att åkeriet som transportör är skadeståndsskyldig gentemot lastägaren enligt de regler som gäller i detta avseende. Denna förmögenhetsskada är alltså inte en omedelbar följd av den skadegörande handling som det här är fråga om utan är en s.k. medelbar skada eller tredjemansskada som normalt inte ersätts inom ramen för

text: skadeståndslagen

text: (se Bertil Bengtsson Skadestånd vid myndighetsutövning I s 347 ff. och Jan Hellner Skadeståndsrätt, 5:e upplaga, 1995, s. 362 f.). Jag är alltså inte beredd att gå bolaget till mötes i fråga om de ersättningsanspråk som avser godset och det mötande fordonet.

text: I 18 § andra stycket TSL finns en bestämmelse om jämkning av skadestånd för skada på bl.a. motorfordon. Enligt bestämmelsen får sådant skadestånd jämkas efter vad som är skäligt med hänsyn till omständigheterna. Bestämmelsen tar i första hand sikte på skadeståndsanspråk som riktar sig mot utomstående, dvs. tredje man. Högsta domstolen har på närmare anförda skäl uttalat att det synes rimligt att vid tillämpningen av jämkningsregeln skadeståndet jämkas till hälften när den utomstående är ensam vållande och särskilda omständigheter inte talar för annat, såsom att vållandet är ringa eller mera allvarligt (se

text: NJA 1985 s. 309

text: ). I rättsfallet

text: NJA 1990 s. 569

text: har väghållarens skadeståndsansvar för skada på ett motorfordon jämkats till hälften i enlighet med denna princip.

text: Som tidigare nämnts är bestämmelserna om trafikskadeersättning i TSL i och för sig inte tillämpliga på de nu aktuella förhållandena. Jämkningsregeln ger emellertid uttryck för en allmän princip om riskfördelningen vid trafikolyckor som innebär att lika stort ansvar läggs på bilisten som på dennes oaktsamma motpart. Enligt min mening bör man i detta fall inte frångå denna princip. Jämlikt grunderna för 18 § andra stycket TSL bör därför bolagets skadeståndsanspråk beträffande skadorna på lastbilen jämkas till hälften. Jämkningen bör dock endast avse den del av anspråket som avser skadorna på själva fordonet. Det innebär att full ersättning bör utgå för de kostnader som avser undersökning av bromstrycket, bärgning samt fotokopior.

text: Sammanfattningsvis gör jag den bedömningen att staten har att till bolaget utge skadestånd med dels 142 500 kr avseende skadorna på lastbilen, dels 26 749 kr för bärgningskostnader m.m. eller tillhopa 169 249 kr. Det bör ankomma på Vägverket att ombesörja utbetalningen av beloppet.


title: Promemorian En utvidgad beredskap för brådskande beslut om förordnande av offentlig försvarare (JU2019/0169/DOM)

text: Justitiekanslern ska vaka över tryck- och yttrandefriheten samt värna integriteten och rättssäkerheten i den offentliga verksamheten. I Justitiekanslerns uppdrag ingår även att bevaka statens rätt och att medverka till att rättstillämpningen är effektiv och av hög kvalitet.

text: Genomgången av de förslag som läggs fram i promemorian och de överväganden som görs där har skett med de utgångspunkter som Justitiekanslern, utifrån sitt uppdrag, främst har att beakta.

text: Justitiekanslern har i tidigare remissvar ställt sig positiv till en utredning av möjligheten att införa ett joursystem för domstolar utanför kontors- och beredskapstid för att brådskande beslut om förordnande av offentlig försvarare ska kunna meddelas (Justitiekanslerns remissyttrande den 26 februari 2018 över

text: Ds 2017:53

text: , Ju2017/08817/DOM). Justitiekanslern har också instämt i utredarens bedömning i promemorian Snabbare lagföring (

text: Ds 2018:9

text: ) att en ordning med jourdomstolar inte bör införas (Justitiekanslerns remissyttrande den 3 september 2018, Ju2018/02403/DOM). Justitiekanslern är mot den bakgrunden positiv till att Domstolsverket har haft i uppdrag att föreslå en utvidgad beredskap för brådskande beslut om förordnande av offentlig försvarare i tingsrätt.

text: Enligt Justitiekanslern innehåller promemorian rimliga överväganden när det gäller i vilka delar förslaget kräver lagstiftningsåtgärder. Justitiekanslern delar också bedömningen att det är lämpligt att Domstolsverket får möjlighet att meddela närmare föreskrifter om den utvidgade beredskapen i övrigt. Justitiekanslern instämmer i Domstolsverkets förslag att frågan om ersättning till försvararna som förordnas under den utvidgade beredskapen och utför arbete på kvälls- eller nattid bör utredas närmare. Justitiekanslern har inga principiella synpunkter på detaljerna i förslaget i övrigt, men konstaterar att förslaget innebär en ny arbetsuppgift för tingsrätterna som ska ske inom ramen för befintliga anslag. Med hänsyn till den osäkerhet som uttryckts beträffande omfattningen av arbetsuppgiften och frågan om de föreslagna tiderna för beredskapen motsvarar behovet av utvidgad beredskap, tillstyrker Justitiekanslern Domstolsverkets förslag att en utvärdering sker efter kort tid. En utvärdering av förslaget framstår som särskilt viktigt för att säkerställa en god arbetsmiljö vid tingsrätterna och att det eftersträvade syftet med den utvidgade beredskapen uppnås.


title: Skadeståndsanspråk mot staten med anledning av att ett sammanträde i domstol inte har blivit av trots att ett ombud har vidtalats

text: Justitiekanslern avslår HL:s begäran om skadestånd av staten.

text: Ärendet

text: Bakgrund

text: MS m.fl. väckte talan mot JV vid Stockholms tingsrätt (mål nr FT 22166-06). HL var ombud för kärandena, som är hans syster och svåger. Även svaranden företräddes av ombud.

text: Inför en muntlig förberedelse i målet kontaktade tingsrätten ombuden för fastställande av ett lämpligt datum för sammanträdet. HL svarade på en förfrågan per telefon från tingsrätten att han kunde närvara vid ett sammanträde den 14 maj 2007 kl. 13.00.

text: Några kallelser till en muntlig förberedelse den 14 maj 2007 skickades aldrig ut av tingsrätten, och något sammanträde hölls inte den dagen.

text: Parterna träffade den 2 oktober 2008 en förlikning i målet, som samma dag skrevs av från vidare handläggning. Enligt förlikningen skulle parterna stå sina egna rättegångskostnader.

text: Anspråk m.m.

text: HL har begärt skadestånd av staten med 3 000 kr, varav 2 520 kr avser reskostnaden Varberg – Stockholm tur och retur och 480 kr ersättning för fyra dagars kost. Han har till stöd för anspråket anfört väsentligen följande. Förfrågan om den 14 maj 2007 åtföljdes inte av någon upplysning om att sammanträdet skulle föregås av skriftliga kallelser till parterna. Inte heller återkom tingsrätten till honom för att berätta att något sammanträde inte skulle hållas den aktuella dagen. Han inställde sig vid tingsrätten den 14 maj 2007 kl. 13.00 men fick då beskedet att något sammanträde inte var utsatt till denna dag. Sedan kontaktade han motpartsombudet som sade att även hon tidigare hade noterat att en muntlig förberedelse skulle hållas den 14 maj 2007 men därefter strukit noteringen, eftersom hon inte hade erhållit någon kallelse från tingsrätten. Resan till Stockholm kombinerades med ett besök i Uppsala med anledning av ärenden som – som HL får förstås – hade anknytning till den aktuella tvisten.

text: Stockholms tingsrätt har genom lagmannen LB yttrat sig över skadeståndsanspråket. Hon har i yttrandet anfört bl.a. följande.

text: ”Det aktuella målet handläggs på avdelning 5. Yttrande har inhämtats från chefsrådmannen MH, vilket bifogas.

text: Beträffande redogörelsen för de faktiska omständigheterna hänvisas till det bifogade yttrandet. Av yttrandet framgår att det inte är möjligt att med säkerhet utreda vad som skett när domstolssekreteraren kontaktat ombuden för att boka dem till den aktuella förhandlingen. HL har uppenbarligen uppfattat det som att tingsrätten bokat honom den 14 maj 2007. Någon skriftlig kallelse till sammanträdet har dock inte skickats. HL har inte blivit underrättad om att förhandlingen inte blev av det aktuella datumet.

text: Tingsrätten kallar normalt till förhandling genom en skriftlig kallelse. Skriftliga kallelser förebygger den typ av missförstånd som det i aktuellt mål tycks ha varit fråga om. Tingsrätten har inte skickat någon skriftlig kallelse till HL. Jag delar MH:s uppfattning att det vid sådant förhållande ålegat HL att själv kontakta tingsrätten för att kontrollera om sammanträdet skulle äga rum det datum som diskuterats per telefon. Sammanfattningsvis anser jag inte att tingsrättens agerande innefattat fel eller försummelse vid myndighetsutövning. Således har staten inte ådragit sig skadeståndsskyldighet mot HL.”

text: Dåvarande chefsrådmannen MH har i sitt yttrande anfört väsentligen följande.

text: ”Av anteckningar på akten och genom samtal med domstolssekreteraren C.Ö.S. har jag kunnat få fram följande.

text: Domstolssekreteraren har haft flera telefonkontakter med ombuden på bägge sidor för att försöka hitta en tid för sammanträde som passat parterna. HL har därvid varit angelägen om att tiden skulle sammanfalla med andra engagemang i Stockholmsområdet. Mot bakgrund av att det finns en anteckning på akten med datumet 14/5 och tidsangivelsen kl. 13.00 är det sannolikt att denna tidpunkt diskuterats med någon part (se nedan). Domstolssekreteraren har till mig dock uppgett att hon inte minns om hon kom överens med HL om detta datum. Hon har inget minne av att hon senare skulle ha bekräftat denna uppgift.

text: Den normala rutinen när domstolssekreterare bokar ombud inför en kommande förhandling är emellertid följande. I telefonsamtal lämnar tingsrätten förslag på sammanträdesdatum och upplyser att motpartsombudets uppfattning måste inhämtas och att om accept från denne ges, kommer skriftlig kallelse till förhandlingen att sändas ut.

text: Om en förhandling trots allt inte blir av den tid som sekreteraren kommit överens med ombuden om, så skall besked om detta lämnas till ombuden.

text: Jag gör följande bedömning.

text: HL har uppgett att tingsrätten bokat in den 14 maj för sammanträde för muntlig förberedelse. Det finns en anteckning på akten, i form av en klisterlapp, där detta datum är angivet. Å andra sidan finns en motsvarande lapp där det är antecknat "kan ej maj/juni ej kdn". Den anteckningen kan tolkas som att svarandeombudet sagt nej till sammanträde i maj och kärandeombudet till sammanträde i juni. Såvitt tingsrätten förstått har inte heller svarandeombudet, som hävdas av HL, "noterat" den 14 maj. Mot denna bakgrund förefaller det mindre sannolikt att någon bekräftelse att sammanträde skulle hållas den 14 maj meddelats av tingsrättens personal.

text: Tingsrätten skulle enligt de rutiner som finns antingen ha skickat ut skriftliga kallelser till förhandling eller meddelat parten att förhandlingen inte blev av ett föreslaget datum. I just det aktuella målet tycks inte någon av dessa åtgärder ha vidtagits. Skälet till detta har jag inte närmare kunnat utreda. Det kan dock beaktas att det inträffade skett under en period där tingsrätten genomfört en mycket omfattande organisatorisk förändring och att arbetsbördan för personalen i samband med detta varit osedvanligt stor.

text: Den normala rutinen har således inte följts, vilket jag beklagar. Frågan är då om detta innefattar fel eller försummelse som skulle kunna ådra staten skadeståndsskyldighet enligt

text: 3 kap. 2 § 1 punkten skadeståndslagen (1972:207)

text: Min uppfattning är att det normalt kan krävas av den som uppträder som ombud i domstol att själv vidta åtgärder om det objektivt finns skäl att vara osäker om en förhandling kommer att hållas ett visst datum eller inte. Särskilt kanske detta gäller om ombudet står inför att göra en längre resa. I det aktuella fallet hade inte någon skriftlig kallelse kommit, vilket regelmässigt utfärdas inför sammanträden för muntlig förberedelse. I en sådan situation framstår det högst rimligt att ringa till tingsrätten och förhöra sig om det rätta förhållandet. Det har såvitt framgått HL inte gjort. Mot denna bakgrund är jag närmast av den uppfattningen att skadeståndsskyldighet inte torde föreligga för staten.”

text: HL har yttrat sig över vad tingsrätten har anfört.

text: Justitiekanslerns bedömning

text: Staten är enligt

text: 3 kap. 2 § skadeståndslagen (1972:207)

text: skyldig att ersätta bl.a. ren förmögenhetsskada som vållas genom fel eller försummelse vid myndighetsutövning i sådan verksamhet som staten svarar för.

text: Justitiekanslern konstaterar att det i efterhand inte synes gå att tillförlitligen fastställa hur orden föll under det samtal då en företrädare för tingsrätten förhörde sig hos HL om möjligheten att hålla ett sammanträde den 14 maj 2007. Vad HL och tingsrätten har anfört i skadeståndsärendet ger emellertid vid handen att denna dag preliminärt bokades in för sammanträdet, att det vid samtalet framgick att sammanträdet var avhängigt att även motpartsombudet kunde närvara samt att tingsrätten därefter aldrig återkom till HL med något besked om att sammanträdet inte skulle bli av.

text: I enlighet med sina gängse rutiner borde tingsrätten ånyo ha kontaktat HL för att lämna beskedet att något sammanträde inte hade satts ut den nämnda dagen. Oaktat brukliga rutiner faller det sig enligt Justitiekanslerns mening dessutom naturligt att på så sätt återkomma i frågan. Detta gäller oavsett om frågan om framtida skriftliga kallelser berördes under telefonsamtalet eller inte. Att lämna frågan om sammanträdet den 14 maj 2007 öppen, sedan tingsrätten initialt hade kontaktat HL, får – med viss tveksamhet – anses vara i vart fall försumligt. En samlad bedömning ger sålunda vid handen att Justitiekanslern anser att skadeståndsskyldighet i och för sig har uppkommit för staten.

text: Till följd av förlikningen i målet, som innebar att parterna skulle stå sina egna rättegångskostnader, är det en fråga för HL och hans huvudmän vem som ska svara för de kostnader som avses med det nu aktuella skadeståndsanspråket. Eftersom HL var ombud i målet torde hans samtliga kostnader som en utgångspunkt belöpa på hans huvudmän, i vart fall så länge ombudsarbetet till fullo kan anses godtagbart utfört. Den omständigheten att HL har framställt ett skadeståndsanspråk mot staten tyder emellertid på att han har ansett att det inte finns förutsättningar att söka reskostnaderna åter från huvudmännen. Justitiekanslern prövar därför anspråket med utgångspunkten att de kostnader som avses med ersättningsbegäran slutligen har stannat på HL.

text: Av

text: 6 kap. 1 § andra stycket skadeståndslagen

text: framgår att skadestånd med anledning av ren förmögenhetsskada kan jämkas, om vållande på den skadelidandes sida har medverkat till skadan. Enligt tredje stycket ska jämkningen ske efter vad som är skäligt med hänsyn till graden av vållande på ömse sidor och omständigheterna i övrigt.

text: Av det ovan anförda har framgått att det vid tingsrättens telefonsamtal med HL måste ha stått klart att tidpunkten för sammanträdet var preliminär och avhängig ytterligare omständigheter. I enlighet med vad tingsrätten har framhållit i sitt yttrande måste det under sådana omständigheter och i avsaknad av en skriftlig kallelse ha ålegat HL, som uppträdde som rättegångsombud, att vidta erforderliga kontroller av att sammanträdet verkligen skulle hållas den 14 maj 2007. Hans underlåtenhet i detta avseende innan han påbörjade resan till Stockholm måste anses utgöra ett medvållande av hög grad till den uppgivna skadan. En eventuell rätt till skadestånd bör därför till följd av jämkning bortfalla helt.

text: HL:s skadeståndsanspråk bör sålunda avslås.