nyckelord:
Repressalie
Tryck- och yttrandefrihet

title: En chef för en domstol har i samtal med medarbetare uttalat sig på ett sätt som inte är förenligt med det förbud mot repressalier som följer av regeringsformen

sammanfattning: ChefsJO har på eget initiativ granskat en hovrättspresidents uttalanden vid enskilda samtal med tre domare under utbildning som undertecknat ett upprop om bl.a. domares ansträngda arbetssituation, det s.k. domaruppropet. Granskningen har avsett frågan om hovrättspresidenten vid samtalen har uttalat sig på ett sätt som inte är förenligt med det förbud mot repressalier som skyddar den som har använt sig av sin grundlagsskyddade yttrandefrihet. ChefsJO kommer fram till att det i samtliga tre fall har funnits fog för de berörda personerna att uppfatta uttalandena som en tillrättavisning för att de skrivit under domaruppropet. Hovrättspresidenten har därigenom agerat i strid med det förbud mot repressalier som följer av regeringsformen. Hon kritiseras för detta. ChefsJO ser mycket allvarligt på det inträffade, särskilt eftersom samtalen har ägt rum mellan en hovrättspresident och domare som har befunnit sig i början av sin yrkesbana.

text: Bakgrund och initiativärendet

text: I juni 2023 lämnades en skrivelse, det s.k. domaruppropet, till Justitiedepartementet. I skrivelsen behandlas bl.a. domares ansträngda arbetssituation. Den var undertecknad av närmare 300 ordinarie domare och domare under utbildning, bl.a. hovrättsfiskaler.

text: Sedan JO hade fått del av en anonym s.k. visselblåsaranmälan mot presidenten för Hovrätten över Skåne och Blekinge, AA, tog jag ett eget initiativ att utreda uppgifter om att hon hade haft enskilda samtal med flera hovrättsfiskaler som undertecknat domaruppropet och vad hon sagt vid dessa samtal.

text: Utredning

text: JO begärde ett yttrande från Hovrätten över Skåne och Blekinge.

text: Sedan hovrätten hade yttrat sig översändes till JO skriftliga redogörelser från fyra personer som tidigare arbetat som hovrättsfiskaler vid domstolen. Tre av dem, BB, CC och DD, redogjorde för samtal om domaruppropet som de haft

text: med presidenten. BB:s redogörelse bestod i en utskrift av en ljudinspelning av hennes samtal med presidenten.

text: Hovrätten tillställdes redogörelserna och uppmanades därefter att yttra sig på nytt.

text: Hovrättsfiskalernas redogörelser för samtalen I detta beslut redovisas endast de uppgifter från BB, CC och DD som är av betydelse vid JO:s bedömning.

text: BB har som nämnts redovisat vad hon anger är en utskrift av en ljudinspelning av hennes (F) samtal med AA (Y). Från utskriften återges bl.a. följande:

text: Y: när jag anställde dig så trodde jag att du ville bli domare, F: mm Y: sen har du skrivit på domaruppropet F: det stämmer Y: så att efter ett år här tycker du att du har usla arbetsförhållanden, usel lön, att vi inte satsar på arbetsmiljö att vi inte satsar på säkerhet. Varför vill du då bli domare? F: jag skrev på det uppropet för att det var, ja dels ett uttryck för mina grundläggande yttrandefriheter, jag får väl tycka så om jag vill Y: naturligtvis får du det, jag bara undrar varför du vill bli domare. Om jag var ung, och såg framför ett jobb som var uselt på alla sätt, då hade jag valt ett annat. – – – Y: i alla fall så tycker jag att det är väldigt egendomligt att man börjar på en bana där man tycker framtidsutsikterna är så dåliga och man tycker allting är så kasst. Jag skulle inte ge mig på ett sånt jobb. Det hade jag faktiskt inte gjort. F: nej me! n det får väl stå för dig. Jag tycker ändå att det verkar vara ett intressant jobb och viktigt men samtidigt så har man ju rättigheter och man ska få lufta sina åsikter och säga vad man tycker Y: självklart F: jag tycker att det är lite frapperande att du på något sätt anklagar mig för att ha skrivit på det här när många andra domare, på den här hovrätten, vice ordförande, som har skrivit på det här Y: nej… näe (försöker avbryta) Y: du har lite svårt att låta mig prata till punkt. Jag hade tyckt det var klädsamt om du gjorde det. F: jag får väl säga vad jag tycker Y: ja du har gjort det ganska många gånger F: då får jag ställa en motfråga, har du kallat in alla andra som skrivit under domaruppropet och frågat samma sak? Inklusive hovrättsråd, vice ordförande Y: jag har pratat med fiskalen som… fiskaler som ska ut på tingsrätt och då har jag pratat med dem utifrån om det här verkligen är något! man ska lägga sitt liv på om man tycker det är så dåligt. F: ! det handlar inte om att man det är så dåligt… Y: (avbryter) och det är inte du som ställer frågor till mig för övrigt

text: F: det handlar väl inte om det, det handlar väl snarare om att det är ett yrkesliv och man har väl rätt att lyfta de problem som man ser Y: absolut, men nu är det inte den frågan jag ställer till dig. Jag ställer frågan om det här är rätt för dig utifrån att du verkar tycka det är så himla kasst. Det är också en skillnad att jobba i ett jobb i väldigt lång tid och sen tycker du kanske att det har förändrats, det var inte riktigt som det var innan, jag har en syn som jag vill ge uttryck för. Det är lite annorlunda. Jag säger inte att det är fel att skriva på, jag bara säger att jag tycker det är konstigt att man vill fortsätt den här banan om man tycker så när man är i startgropen och precis ska börja den. F: ja men samtidigt är det ju då man har chans till förändring. Y: och du tror att du f! örändrar genom detta? F: ja på något sätt Y: jaha okej, ja. Där tror vi väldigt olika. F: okej. Y: jag tycker att det är lite konstigt att om man tycker att det är så många brister i det här yrket så fattar jag inte riktigt varför man vill börja sin yrkesbana. F: nej det får stå för dig varför du inte förstår det. Men det är tydligt för mig. Y: du behöver inte försöka förklara något för mig. F: jag får väl svara… Y: jag vill bara tala om detta för dig. F: och jag vill tala om att det är så jag känner. Y: men det är inte du som är min arbetsgivare det är jag som är din arbetsgivare. Jag har ansvar för att du ska ut. F: mm Y: jag hoppas att du lyssnat på vad jag sagt. Jag hoppas att du kanske vill tänka lite grann på det jag sagt. Har du lyssnat? F: jag har lyssnat. Y: du har hört vad jag sagt? F: jag har hört vad du sagt. Y: då föreslår jag att du tänker lite på det ! jag sagt.

text: CC har i mer kortfattad punktform återgett samtalet mellan henne och AA. Enligt CC sa AA bl.a. att hon inte förstod varför CC hade skrivit under domaruppropet, att hon inte fick den uppfattningen om CC under anställningsintervjun, att hon har förståelse för äldre domare men inte yngre, att det inte är något yrke för CC om hon står bakom det som står i skrivelsen, att hon känner oro för hur det ska gå för CC på tingsrätten om hon känner på det sätt som står i skrivelsen och att det är fel väg att gå att skriva under en skrivelse.

text: Enligt DD ska AA en bit in i hans avslutningssamtal ha sagt att hon noterat att DD hade skrivit under domaruppropet och undrat varför DD hade gjort det. DD har angett att han blev överraskad och förvånad över frågan men att han kort redogjorde för hur han såg på vissa frågor i uppropet. Därefter redovisade AA sin egen uppfattning, som avvek från uppfattningen i skrivelsen, och frågade om DD verkligen tyckte så som det uttrycktes där. Den delen av samtalet gick

text: enligt DD ut på att AA kritiserade innehållet i domaruppropet och att han fick försvara det. DD uppfattade AA:s ton som hård och fientlig. Även om AA inte uttryckligen sa att hon var missnöjd med att han hade undertecknat skrivelsen uppfattade han det på det sättet. Att hon i egenskap av hög chef i ett enskilt samtal på det sättet visade missnöje med något han gjort uppfattade han som ett tillrättavisade budskap.

text: Hovrättens yttranden Hovrättspresidenten AA yttrade sig, i egenskap av företrädare för domstolen och för egen del. I korthet angavs följande.

text: AA har inte kallat till enskilda samtal med anledning av domaruppropet. Hon tog dock upp frågan med tre hovrättsfiskaler i samtal som hölls av andra skäl. Syftet var att dels sätta sig in i vilka förväntningar som fiskalerna hade på ett eventuellt arbete som ordinarie domare, dels förklara hur domstolar arbetar med rekrytering, lönefrågor, lokalfrågor och säkerhet för att på så sätt bemöta den kritik som förs fram i domaruppropet.

text: AA tar fullt ansvar för det som hänt och anser att hon hanterade samtalen på ett oacceptabelt sätt. Hon blev illa berörd när hon läste utskriften från det inspelade samtalet och förväntade sig mer av sig själv än så. Hennes avsikt var dock inte att tillrättavisa eller kritisera fiskalerna eller på annat sätt motverka att unga jurister uttrycker kritik.

text: Enligt hovrättens bedömning har domaruppropet inte utgjort ett yttrande i ett grundlagsskyddat medium som omfattas av regleringen i

text: tryckfrihetsförordningen

text: , TF, eller

text: yttrandefrihetsgrundlagen

text: , YGL. Frågan om huruvida det inträffade har inneburit en överträdelse av det s.k. repressalieförbudet ska därför bedömas utifrån det allmänna skyddet av yttrandefrihet enligt

text: 2 kap. 1 § första stycket 1 regeringsformen

text: , RF. Hovrätten beklagar hur samtalen har kommit att hanteras och uppfattas, men avstår från att bedöma om de ska ses som en överträdelse av repressalieförbudet.

text: Rättsliga utgångspunkter

text: Enligt

text: 2 kap. 1 § första stycket 1

text: RF är var och en gentemot det allmänna tillförsäkrad yttrandefrihet. Med yttrandefrihet avses frihet att i tal, skrift eller bild eller på annat sätt meddela upplysningar samt uttrycka tankar, åsikter eller känslor.

text: Av

text: 3 kap. 6 §

text: TF och

text: 2 kap. 6 §

text: YGL framgår det s.k. repressalieförbudet som innebär att det allmänna inte får ingripa mot den som i ett grundlagsskyddat medium har brukat sin yttrandefrihet eller medverkat till ett sådant bruk.

text: Bestämmelsen i

text: 2 kap. 1 § första stycket 1

text: RF innebär att det finns ett motsvarande skydd mot repressalier när någon har använt sin yttrandefrihet i andra former än de som regleras i

text: tryckfrihetsförordningen

text: och

text: yttrandefrihetsgrundlagen

text: (se bl.a. JO 2010/11 s. 605, dnr

text: , och Justitiekanslerns, JK, beslut den 20 september 2011, dnr

text: JO har vid flera tillfällen understrukit att en myndighet inte får försöka motarbeta att anställda utnyttjar sin yttrandefrihet. Det innebär att en offentlig arbetsgivare inte genom generella uttalanden eller kritik i enskilda fall får försöka påverka anställda att avstå från att använda sin frihet att yttra sig om den egna myndigheten eller dess verksamhet (se bl.a. JO 2023 s. 252, dnr 3533-2023).

text: Med det sagt står det en arbetsgivare fritt att söka dialog med anställda om deras kritik mot verksamheten och försöka reda ut eventuella missförstånd. En arbetsgivare får också bemöta kritik och ge sin syn på saken. Som JO tidigare har framhållit får det dock inte göras på ett sådant sätt som i realiteten är en tillrättavisning eller kritik för att den anställde har använt sin yttrandefrihet. Vid bedömningen av om repressalieförbudet har respekterats måste de närmare omständigheterna kring hur och i vilket sammanhang som arbetsgivaren för fram sin uppfattning beaktas. (Se JO:s beslut den 22 februari 2024, dnr

text: .) Vid prövningen av om en åtgärd har varit otillåten har det beaktats hur den enskilde med fog har uppfattat det inträffade (se t.ex. JO 2022/23 s. 220, dnr

text: , och JK:s beslut den 13 november 2009, dnr

text: Bedömning

text: Hovrättsfiskalernas redogörelser läggs till grund för min bedömning Utredningen visar att AA har tagit upp frågor med anledning av domaruppropet i samtal med tre personer som vid tidpunkten arbetade som fiskaler vid hovrätten och som hade undertecknat uppropet.

text: AA har i sitt första yttrande till JO förklarat hon inte minns samtalen i detalj. Hon ifrågasatte om den som redan i början av sin karriär ser stora brister beträffande arbetsmiljö, säkerhet och lön kommer att välja att bli ordinarie domare och trivas med sitt yrkesval. Hon har också förklarat att hon inte tror att hon gav uttryck för tvekan om huruvida fiskalerna skulle fungera väl på tingsrätt.

text: AA har sedan hon tagit del av BB:s, CC:s och DD:s redogörelser inte ifrågasatt de uppgifter som har lämnats. Hon har dock förklarat att hennes uppmaning till BB att tänka på vad hon sagt tog sikte på en annan händelse som behandlades tidigare under samtalet.

text: Jag har ingen anledning att betvivla att den ingivna utskriften återger det samtal som AA hade med BB. Till innehållet överensstämmer den beskrivning av samtalen som lämnats av CC och DD väl med vad som enligt utskriften framgår av AA:s samtal med BB.

text: Utredningen ger mig tillräckligt stöd för slutsatsen att AA har uttalat sig på det sätt som BB återgett samt CC och DD beskrivit.

text: De ifrågasatta uttalandena ska prövas enligt

text: regeringsformens

text: bestämmelser Domaruppropet är en skrivelse som har lämnats till Justitiedepartementet. Olika medier har visserligen rapporterat om uppropet. Utredningen ger dock inte stöd för att BB, CC eller DD har undertecknat uppropet i syfte att uppropet ska göras offentligt i ett medium som omfattas av regleringen i

text: tryckfrihetsförordningen

text: eller

text: yttrandefrihetsgrundlagen

text: . Frågan om överträdelse av repressalieförbudet ska därför bedömas utifrån skyddet av yttrandefriheten enligt

text: 2 kap. 1 § första stycket 1

text: RF.

text: Överträdelse av skyddet mot repressalier i

text: regeringsformen

text: AA har anfört att hon tog upp domaruppropet under ett samtal med BB som hade föranletts av en annan händelse som hon såg allvarligt på. Även om jag saknar kännedom om vad som sades med anledning av den händelsen vill jag rent allmänt framhålla att utrymmet för att i ett samtal som innehåller tillrättavisande inslag även behandla frågor med anledning av att en anställd har använt sin yttrandefrihet är ytterst begränsat (jfr JO:s beslut den 22 februari 2024, dnr

text: Den del av samtalet med BB som JO har tagit del av har förts utifrån det förhållandet att BB har skrivit under domaruppropet och därmed ställt sig bakom den kritik som förts fram där. AA har som det får uppfattas uttryckt att det närmast råder ett motsatsförhållande mellan att vilja bli domare och att som hovrättsfiskal skriva under domaruppropet. Flera gånger under samtalet har hon ifrågasatt BB:s yrkesval om BB anser att arbetsförhållandena för domare är så dåliga som de beskrivs i uppropet. Vidare har hon gett uttryck för att hon långt ifrån delar BB:s tro på att undertecknandet av uppropet kan förändra något. Hon har även gett uttryck för en större förståelse för att domare som har arbetat längre än BB framför sin syn på arbetsförhållandena. Hon har också påpekat att det inte är BB som ska ställa frågor till henne och klargjort att hon inte är intresserad av en förklaring från BB utan ”bara vill tala om detta för dig”.

text: Samtalet framstår inte som en konstruktiv dialog om arbetsvillkor och förväntningar på domaryrket eller ett sakligt bemötande av den kritik som förts fram i domaruppropet. Det tonfall som kan skönjas är konfrontativt och kritiskt. Sammantaget har det funnits fog för BB att uppfatta AA:s uttalanden som en tillrättavisning för att hon har använt sin yttrandefrihet genom att skriva under uppropet. AA:s uttalanden vid samtalet med BB har därför inte varit förenliga med det förbud mot repressalier som följer av

text: 2 kap. 1 § första stycket 1

text: RF.

text: När det gäller samtalet med CC framgår det inte av utredningen vad som ordagrant har sagts vid det tillfället. Det står dock klart att AA har tagit upp att CC undertecknat domaruppropet, uppgett att hon inte alls förstår varför CC skrivit under och sedan uttalat sig på ett i flera avseenden liknande sätt som vid

text: samtalet med BB. Vid detta tillfälle har AA också framfört att det är fel väg att gå att underteckna en skrivelse. Det har enligt min mening funnits fog för CC att uppfatta uttalandena vid detta samtal som en tillrättavisning för att hon undertecknat uppropet. Även i detta fall har AA agerat i strid med det förbud mot repressalier som följer av

text: regeringsformen

text: Inte heller när det gäller samtalet med DD framgår det hur orden föll eller vilka närmare uttalanden som AA har gjort vid det tillfället. Det står dock även här klart att AA har tagit upp att DD skrivit under domaruppropet och det framgår att hon har kritiserat innehållet i det. DD har uppfattat tonen som hård och fientlig. Enligt DD fick han försvara innehållet i domaruppropet under samtalet och han uppfattade det som att hon var missnöjd över att han hade undertecknat det. DD:s uppgifter ger intrycket av att AA:s samtal med honom i allt väsentligt har haft samma karaktär och innehåll som samtalen med BB och CC. Sammantaget är det min bedömning att även DD har haft fog för att uppfatta samtalet som en tillrättavisning för att han hade skrivit under domaruppropet. Även i detta fall har alltså AA agerat i strid med det förbud mot repressalier som följer av

text: regeringsformen

text: AA kritiseras för det inträffade. Hon är som hovrättspresident väl förtrogen med den rättsliga regleringen om yttrandefrihet. Det är därför förvånande och självfallet oacceptabelt att hon har fört samtalen med BB, CC och DD på det sätt som skett. Jag ser mycket allvarligt på det som hänt, särskilt eftersom samtalen har ägt rum mellan en hovrättspresident och domare som har befunnit sig i början av sin yrkesbana.

text: Ärendet avslutas.

text: Beslutet har fattats av chefsJO Erik Nymansson. Dokumentet har fastställts digitalt och har ingen underskrift.

text: Rättssakkunniga Lovisa Danielsson har föredragit ärendet och byråchefen Stefan Nyman har deltagit i beredningen.


nyckelord:
Myndighetsutövning, gränsen för
Omprövning
Tolk/ översättning

publisher: Justitieombudsmannen

title: Fråga om Allmänna reklamationsnämnden vid en omprövning enligt nämndens instruktion har möjlighet att ändra ett tidigare avgörande till nackdel för den som begärt omprövning; även om nämndens skyldighet att översätta ingivna handlingar till svenska

org: jo

text: Justitieombudsmannen Nils-Olof Berggren

type: stycke

text: Fråga om Allmänna reklamationsnämnden vid en omprövning enligt nämndens instruktion har möjlighet att ändra ett tidigare avgörande till nackdel för den som begärt omprövning; även fråga om nämndens skyldighet att låta översätta ingivna handlingar till svenska

type: rubrik

text: Anmälan

text: I en skrivelse anmälde AA Allmänna reklamationsnämnden (ARN) och klagade på nämndens handläggning av ett ärende rörande köp av fotoutrustning. Han var missnöjd med bl.a. att ARN inte accepterat att han skrev på norska, att denna fråga inte behandlats av nämnden i plenum, att ARN:s service varit dålig samt att ARN i sitt beslut inte hänvisat till vilket lagrum nämnden grundat sitt beslut på. I anmälan jämte därtill fogade handlingar redogjordes närmare för vad som förekommit.

text: Utredning

text: Nämndens akter i ärende nr 1999-7060 och ärende nr 2000-3808 lånades in och granskades.

text: I en promemoria som upprättades hos JO anfördes följande.

text: AA vände sig till Allmänna reklamationsnämnden (ARN) i en tvist rörande köp av kamerautrustning och yrkade i första hand hävning av köpet, skadestånd samt ränta på köpeskillingen. I andra hand yrkades prisavdrag och skadestånd. I anmälan, som var skriven på norska, yrkades också att ARN skulle bekosta en översättning av anmälan till svenska. ARN upplyste anmälaren om att förvaltningsspråket i Sverige är svenska, att ARN saknar resurser att översätta skrivelser på främmande språk samt att anmälan kommer att handläggas i befintligt skick. Anmälan översändes till motparten, som bestred AA:s yrkanden. Den 8 maj 2000 beslutade ARN bl.a. att rekommendera motparten att leverera fyra nya filter i enlighet med AA:s ursprungliga beställning. AA begärde, i en skrivelse på norska, omprövning av ARN:s beslut. Skrivelsen översändes för yttrande till motparten, som inte hade något att tillägga i ärendet. Den 16 november 2000 beslutade ARN att undanröja det tidigare beslutet och ta upp tvisten till fortsatt handläggning, då det förelåg förutsättningar för bifall till AA:s begäran om omprövning. Den 30 november 2000 inkom en skrivelse från motparten där han uppgav att han, för att kunna bemöta ärendet, måste få det översatt till svenska. ARN förelade AA att – vid äventyr av att ärendet annars skulle komma att avvisas – inkomma med en svensk översättning av handlingarna i ärendet. AA följde inte föreläggandet, och den 12 mars 2001 beslutade nämnden att avvisa ärendet.

text: Från Allmänna reklamationsnämnden bör inhämtas yttrande över ärendets handläggning. Yttrandet bör särskilt avse det förhållandet att AA:s ärende efter begäran av honom om omprövning har avvisats trots att anmälan tidigare delvis har bifallits.

text: Anmälan remitterades därefter till Allmänna reklamationsnämnden för yttrande. I sitt remissvar anförde nämnden följande.

text: Översättning

text: Allmänt De föreskrifter om tolkhjälp som finns i

text: förvaltningslagen (1986:223)

text: och som bland annat har sin grund i den nordiska språkkonventionen (SÖ1982:93) innebär inte ett absolut krav för myndigheten att tillhandahålla sådan hjälp. I den nordiska språkkonventionen sägs att i mål och ärenden skall myndigheter såvitt möjligt sörja för att medborgare i fördragsslutande stat får behövlig tolk- och översättningshjälp. Regeln i

text: förvaltningslagen

text: är utformad som en s.k. bör-regel. I förarbetena till

text: förvaltningslagen

text: (1985/86:80 s. 27) sägs att kostnaden för samhällets tolkservice skall stå i rimlig proportion till den betydelse ärendet har för den enskilde. Nämndens beslut är rekommendationer till parterna om hur en tvist bör lösas. Nämnden har enligt sin instruktion (SFS 1988:1538) en förhållandevis långtgående möjlighet att avvisa ärenden som av olika skäl inte lämpar sig för nämndens summariska och skriftliga förfarande. Det står också alltid parterna fritt att gå till domstol även om nämnden tagit ställning i en tvist. Det kan därför ifrågasättas om ett ärende vid nämnden har sådan betydelse för den enskilde att dennes behov väger tyngre än de kostnader nämnden skulle få för tolkhjälp.

text: Nämndens praxis Nämnden tillämpar som huvudregel att handlingar som ges in till nämnden skall vara avfattade på svenska språket. Med hänsyn till nämndens otillräckliga resurser kan nämnden inte på egen bekostnad ombesörja översättningar av ingivna handlingar. Nämnden gör dock i vissa fall undantag från huvudregeln att ingivna handlingar skall vara avfattade på svenska. Det gäller sådana fall där anmälan görs på ett sådant språk som motparten kan förväntas förstå och som nämnden kan förstå. Det gäller i allmänhet för de nordiska språken danska och norska. Om motparten invänder att han inte förstår vad anmälaren anfört ger nämnden regelmässigt anmälaren en möjlighet att översätta sin anmälan och andra åberopade handlingar till svenska. Om någon översättning inte sker anser sig nämnden inte kunna handlägga ärendet och avvisar det.

text: Handläggningen av ärende 2000-3803

text: När det gäller handläggningen av ärendet 2000-3803 kan konstateras att AA:s motpart inledningsvis inte riktade någon invändning mot att dennes begäran om omprövning av det tidigare avgörandet i ärende 1999-7060 hade formulerats på norska. Någon sådan invändning gjordes inte heller i det sistnämnda ärendet. Invändningen gjordes först sedan nämnden medgivit omprövning och avsåg att företa en ny prövning av tvisten i sak. Motparten anförde därvid följande: ”När jag vid närmare eftertanke och när jag mer ingående tittar på AA:s begäran om omprövning förstår jag att, om jag rätt skall kunna bemöta ärendet måste få det översatt till svenska.”

text: Nämnden har inte ansett sig ha anledning att ifrågasätta uppgiften att motparten först i detta sena skede kommit till insikt om sitt behov av att få anmälarens skrivelser översatta till svenska för att rätt kunna argumentera för sin sak. Nämnden har inte några möjligheter att kontrollera om en språkinvändning grundar sig i ett reellt

text: behov eller inte. Nämnden kan genom sin egen personal hjälpa motparten, om det inte är fråga om ett mer omfattande material. I det skede som handläggningen befann sig i då språkinvändningen framfördes skulle tvisten i sin helhet prövas på nytt. I tvisteärendet hade AA givit in en anmälan på 16 sidor avfattad på norska, innehållande en utförlig redogörelse för saken liksom en utförlig argumentation i saken. Det kan inte begäras av en motpart att denne för att säkerställa sin egen möjlighet att ta till vara sin rätt skall behöva anlita översättningshjälp. Den omständigheten att han inte tidigare har gjort någon språkinvändning kan enligt nämndens mening inte föranleda att han skulle vara betagen sin rätt att senare göra en sådan invändning, där det inte är uppenbart att det är fråga om en okynnesinvändning. Nämnden har inte funnit att detta skulle vara fallet beträffande den nu aktuella invändningen. – – – AA kommenterade remissvaret och vidhöll sin kritik.

text: I en tjänsteanteckning efter telefonsamtal med nämndens ordförande antecknades följande.

text: När det gäller frågan om nämnden vid omprövning har möjlighet att ändra ett beslut till nackdel för den som begärt omprövningen kan anföras följande. Det finns inget i Allmänna reklamationsnämndens instruktion som hindrar nämnden från att göra detta. Däremot talar allmänna rättegångsprinciper, t.ex. förbudet mot s.k. reformatio in pejus, emot ett sådant förfarande. Nämnden borde därför inte ha omprövat sitt beslut i AA:s ärende på sätt som skedde. För att undvika liknande situationer tillämpas numera en ordning som innebär att nämnden, om den finner att det finns förutsättningar för att ompröva ett beslut, utreder tvisten i sin helhet för att meddela beslut om omprövning först i samband med att tvisten avgörs i sak. I beslut den 16 januari 2003 anförde JO Berggren följande.

text: Bedömning

text: JO:s granskning avser i första hand en kontroll av att myndigheterna i sin verksamhet följer lagar och andra författningar. Granskningen är av rättslig art och avser främst tillämpningen av gällande förfaranderegler. Däremot brukar JO inte pröva myndigheternas ställningstagande i de sakfrågor som det ankommer på dem att avgöra. Detta gäller i särskilt hög grad Allmänna reklamationsnämndens avgöranden, som endast innehåller rekommendationer till lösningar av tvisten och således inte medför några rättsverkningar för vare sig den ”vinnande” eller ”tappande” parten. Avsaknaden av rättsverkningar innebär bl.a. att nämndens handläggning och prövning inte anses innebära myndighetsutövning. Om parterna inte accepterar nämndens rekommendation kan tvisten lösas genom att talan väcks i allmän domstol.

text: De regler som styr Allmänna reklamationsnämndens verksamhet finns främst i förordningen (

text: ) med instruktion för Allmänna reklamationsnämnden samt i

text: förvaltningslagen (1986:223)

text: . I den senare är det, i enlighet med vad som nyss har sagts, endast de bestämmelser som inte är begränsade till att gälla för ärenden som rör myndighetsutövning som är tillämpliga på nämndens verksamhet. De närmare formerna för nämndens verksamhet som de har kommit att utbildas i praxis grundar sig dock till stora delar på

text: rättegångsbalkens

text: bestämmelser om handläggning av tvistemål. De kanske främsta anledningarna till att det inte befunnits nödvändigt att närmare reglera verksamheten är att nämndens beslut inte

text: är verkställbara utan endast rekommendationer samt att nämnden i viss omfattning kan ompröva sina beslut (

text: SOU 1978:40 s. 170

text: f.).

text: Det är främst två frågor som AA:s anmälan till JO aktualiserar; dels nämndens skyldigheter när det gäller att ombesörja översättning av ingivna handlingar, dels det förhållandet att AA:s ärende efter begäran av honom om omprövning har avvisats trots att anmälan tidigare delvis bifallits.

text: Svensk lagstiftning bygger på den underförstådda förutsättningen att svenska språket skall användas av myndigheterna. Handlingar på norska eller danska språket bör dock i regel godtas av myndigheterna. När det gäller en myndighets skyldighet att låta översätta handlingar föreskrivs i

text: 8 § förvaltningslagen

text: att en myndighet vid behov bör anlita tolk när den har att göra med någon som inte behärskar svenska. Det är myndigheten själv som i det enskilda fallet gör en bedömning av huruvida det finns något behov av tolkning. Hänsyn skall därvid tas till ärendets beskaffenhet, omfattningen och karaktären av det material som översättningen avser och kostnaden för översättningen sedd i förhållande till ärendets vikt för den som lämnat in materialet (Hellners m.fl., Nya

text: förvaltningslagen

text: , femte uppl., 1999, s. 87).

text: Allmänna reklamationsnämnden har i sitt remissvar närmare redogjort för sina rutiner vad avser handlingar som är avfattade på andra språk än svenska. Jag har i denna del inte något att erinra mot att nämnden som huvudregel inte anser sig ha möjlighet att ombesörja översättningar av ingivna handlingar. Det kan däremot ifrågasättas om det inte i vissa situationer – t.ex. som i den nu aktuella där motparten gjorde en språkinvändning först efter det att nämnden beslutat att ompröva ärendet – vore skäligt att bistå anmälaren med tolkhjälp. Då denna typ av situationer kan antas vara relativt ovanliga torde kostnaderna för en sådan ordning vara begränsade. Vid bedömningen av ärendets vikt för den enskilde går det dock inte att bortse från att nämndens avgöranden endast är rekommendationer till parterna om hur en tvist bör lösas. Med hänsyn främst härtill finner jag inte anledning att vidta några ytterligare åtgärder i denna del.

text: Frågan om omprövning regleras i 22 § nämndens instruktion. Där föreskrivs att nämndens avgöranden av en tvist på begäran av den som är part under vissa förutsättningar kan omprövas av nämnden. Det framgår inte huruvida nämnden vid en omprövning är bunden till vad som yrkats i parts begäran om omprövning. Möjligheten till omprövning enligt 22 § innebär ett avsteg från den förvaltningsrättsliga praxis som annars gäller för omprövning av beslut. Enligt denna praxis är nämligen beslut i sådana flerpartsmål som påminner om tvistemål i princip orubbliga. I den mån det saknas direkt tilllämpliga bestämmelser rörande omprövningen ter det sig i sådana mål naturligt att söka vägledning i

text: rättegångsbalkens

text: rättskraftsregler (Ragnemalm, Förvaltningsprocessrättens grunder, sjunde uppl., 1992, s. 87).

text: Något institut som direkt motsvarar omprövningen enligt 22 § nämndens instruktion finns inte i

text: rättegångsbalken

text: . Den situation som i nu aktuellt hänseende kanske ligger närmast en sådan omprövning är, med hänsyn bl.a. till

text: tvisteföremålets art, fullföljd av talan mot en tingsrätts dom i ett dispositivt tvistemål. Vid en sådan fullföljd råder ett förbud mot s.k. reformatio in pejus, dvs. domstolen får inte på talan endast av en av parterna döma så att denne hamnar i en sämre situation än enligt den lägre rättens dom. Direkt överfört till Allmänna reklamationsnämndens omprövning enligt 22 § skulle det innebära att nämnden inte får försätta den som begär omprövningen i en sämre situation än den han var i enligt nämndens ursprungliga beslut. (Beträffande förhållanden i likartade hänseenden mellan nämndens och allmänna domstolars avgörande, se Heuman, Reklamationsnämnder och försäkringsnämnder, 1980, s. 731 f., där bl.a. gemensamma drag mellan omprövningsinstitutet och de särskilda rättsmedlen resning eller besvär över domvilla berörs.)

text: Det finns dock flera omständigheter som talar för att reglerna om reformatio in pejus inte är tillämpliga vid nämndens omprövning. En är att nämndens beslut inte är verkställbara. Även om nämnden t.ex. rekommenderar en näringsidkare att utge viss ersättning till anmälaren har anmälaren ingen möjlighet att mot näringsidkarens vilja utfå denna ersättning. Skulle nämnden efter det att anmälaren begärt och beviljats omprövning rekommendera att ingen ersättning skall utgå har anmälaren ur rättslig synpunkt inte försatts i en sämre situation. Å andra sidan har det visat sig att näringsidkare i stor utsträckning följer nämndens rekommendationer. En omprövning som leder till en för anmälaren mindre fördelaktig rekommendation kan därför ofta innebära att han går miste om en ersättning han annars skulle ha fått.

text: En annan omständighet är att möjligheten till omprövning i förarbetena anges som en av förklaringarna till att det inte befunnits nödvändigt att närmare reglera verksamheten (

text: SOU 1978:40 s. 170

text: ). Detta talar enligt min mening för att ett ärende vid nämnden bör kunna omprövas i sin helhet, dvs. utan begränsningar med hänsyn till exempelvis regler om förbud mot reformatio in pejus. Om omprövningen begränsas till vad den som begär omprövning yrkat, dvs. om den ram som nämnden har att hålla sig inom minskar, skulle behoven av att reglera verksamheten sannolikt öka. Detta torde inte stå i överensstämmelse med syftet med Allmänna reklamationsnämnden, som till stor del är att tillhandahålla konsumenter ett snabbt, billigt och enkelt förfarande där handläggningen i så stor utsträckning som möjligt skall kunna anpassas till förhållandena i det enskilda fallet (

text: SOU 1978:40 s. 121

text: f.).

text: En tredje omständighet är att en part oavsett utgången i nämnden kan vända sig till allmän domstol för att få tvisten prövad i dess helhet. I samband härmed kan nämnas att en följd av att nämndens avgöranden saknar rättskraft är att den omständigheten att nämnden tidigare har avgjort en tvist inte utgör något hinder mot ta upp en ny anmälan rörande samma sak. I samband med min inspektion av Allmänna reklamationsnämnden i oktober 2002 (dnr 3436-2002) uppgav dock företrädare för nämnden att man inte tar upp anmälningar som rör en fråga som tidigare prövats av nämnden. Även om detta saknar direkt stöd i lag eller annan författning anser nämnden att dess behörighet enligt 15 § nämndens instruktion att

text: avvisa ärenden som inte lämpar sig för prövning utgör grund för en sådan handläggning.

text: De omständigheter som anförts ovan talar enligt min mening, i avsaknad av närmare bestämmelser, för att nämnden vid en omprövning enligt 22 § nämndens instruktion har vissa möjligheter att ändra ett tidigare avgörande till nackdel för den som begärt omprövning. Jag finner därför inte anledning att rikta någon kritik mot nämnden för att den, efter det att AA begärt omprövning, har avvisat hans ärende trots att anmälan tidigare delvis bifallits. Det hade emellertid måhända varit mera förenligt med allmänna rättegångsprinciper om nämnden avvisat endast begäran om omprövning och lämnat det tidigare avgörandet orört. Denna uppfattning synes inte strida mot den som nämnden genom ordföranden numera gett uttryck för i JOärendet. De rutiner som nämnden redogjort för ovan, att avvakta med att meddela beslut om omprövning till tvisten prövas i sak, torde också påtagligt minska riskerna för att situationer liknande den i AA:s ärende skall uppkomma.

text: Vad som i övrigt har framkommit i ärendet motiverar inte någon ytterligare åtgärd eller något uttalande från min sida.

text: Ärendet avslutas.

type: avgorande


avgjordAv: Mats Melin

nyckelord:
Förundersökning
Långsam handläggning

title: Anmälan mot Polismyndigheten i Stockholms län med anledning av handläggningen av en förundersökning

text: Anmälan

text: I en anmälan, som kom in till JO den 24 mars 2004, framförde S.T. kritik mot Polismyndigheten i Stockholms län. Av anmälan framgick bl.a. följande. Den 3 juli 2001 blev han påkörd av en bil på ett obevakat övergångsställe. Han föll omkull och fick en del skador. Föraren stannade men lämnade inga personuppgifter. Två vittnen kände dock igen föraren och uppgav dennes namn samt bilens registreringsnummer. Den 9 juli 2001 polisanmälde han händelsen vid ett personligt besök på polisstationen. Han hade ett par dagar tidigare försökt göra en polisanmälan men då ville den tjänstgörande polismannen inte ta emot polisanmälan. Han trodde att hans anmälan skulle resultera i någon rättslig åtgärd som gav honom tillfälle att ställa krav på ersättning. Han har fortfarande men av olyckan och har fått nedsatt arbetsförmåga. När han nu kontaktat polisen har han fått veta att förundersökningen lades ned redan i januari 2003.

text: Utredning

text: Polismyndighetens handlingar i ärendet T-24226-01 granskades. Av dessa framgick bl.a. följande. Den 9 juli 2001 upprättades en anmälan om en trafikolycka och polismyndigheten inledde förundersökning den 11 juli 2001. Handläggare var inspektören T.S. Ett läkarintyg daterat den 26 november 2002 och ett invaliditetsintyg daterat den 12 december 2002 finns i akten. Den 21 januari 2003 lade inspektören H.N. ned förundersökningen med motiveringen "rapporteftergift".

text: Ärendet remitterades till polismyndigheten för upplysningar och yttrande över handläggningen av det aktuella ärendet. Polismyndigheten anförde följande. Polismyndigheten har inhämtat upplysningar från Västerorts polismästardistrikt.

text: Bakgrund

text: Den 3 juli 2001 blev S.T. påkörd av en personbil då han passerade över ett övergångsställe. Han föll omkull och skadade sig. S.T. har i sin anmälan till JO anfört att han anmälde händelsen den 9 juli samma år genom ett personligt besök på polisstationen. Av anmälan till JO framgår dock att han försökte göra en anmälan ett par

text: dagar tidigare, men att den tjänstgörande polismannen inte ville ta emot densamma. S.T. uppger vidare att han trodde att hans anmälan skulle resultera i någon rättslig åtgärd men att han vid kontakt med polisen blivit upplyst om att förundersökningen lagts ned – utan att han har blivit underrättad.

text: Rättslig reglering

text: 19 § polislagen (1984:387)

text: stadgas att när en polisman får kännedom om ett brott som hör under allmänt åtal, skall han lämna rapport om det till sin förman så snart det kan ske. En polisman får lämna rapporteftergift om brottet med hänsyn till omständigheterna i det särskilda fallet är obetydligt och om det är uppenbart att brottet inte skulle föranleda annan påföljd än böter. I

text: 23 kap.

text: rättegångsbalken

text: finns de grundläggande bestämmelserna om förundersökning. Av 1 § följer att en förundersökning skall inledas så snart det på grund av angivelse eller av annat skäl finns anledning att anta att ett brott som hör under allmänt åtal har förövats. Av 3 § samma kapitel framgår att ett beslut att inleda förundersökning fattas av polismyndighet eller av åklagaren. En förundersökning skall bedrivas så skyndsamt som omständigheterna medger. Finns det inte längre anledning till att fullfölja undersökningen skall den läggas ned (4 §). Av 13 b § förundersökningskungörelsen (1947:948 (FUK)) framgår att målsägande skall tillfrågas om han eller hon vill bli underrättad om beslut att förundersökning skall läggas ned.

text: Bedömning

text: Huruvida polisen nekat S.T. att göra en anmälan En polisman som får kännedom om ett brott som hör under allmänt åtal skall lämna rapport om detta till sin förman. Denna skyldighet åvilar varje polisman. S.T. har i sin skrivelse till JO uppgett att han vid två tillfällen har besökt polisstationen för att göra en anmälan i ärendet dels den 9 juli 2001 dels ett par dagar dessförinnan. Vid det första besöket uppger S.T. att han nekades att anmäla händelsen. Av de trafikmålsanteckningar som finns i ärendet framgår att S.T. besökt polisstationen vid två tillfällen, den 9 juli 2001 och den 1 augusti samma år. Vid båda dessa tillfällen nedtecknades S.T. anmälan. Myndighetens anteckningar om besöken stämmer således överens med S.T. uppgift om att han har besökt polisstationen vid två tillfällen. Däremot skiljer sig ett av datumen från vad S.T. har uppgett. Myndigheten har inte kunnat utreda varför datumet för den upprättade anmälan den 1 augusti 2001 och S.T. uppgift om att han besökt polisstationen ett par dagar före den 9 juli 2001 inte överensstämmer.

text: Nedläggande av förundersökning med motiveringen "rapporteftergift" I det aktuella fallet bedömde förundersökningsledaren att ärendet inte skulle komma att bli färdigutrett innan preskription hann inträda och lade i januari 2003 ned förundersökningen med motiveringen "rapporteftergift". Under den i ärendet aktuella tiden var trafikgruppen i Västerorts polismästardistrikt kraftigt underbemannad och hade omfattande balanser. Då trafikgruppen tvingades att kraftigt prioritera sina utredningar ledde detta till att vissa typer av ärenden förblev outredda. Detta är självfallet oacceptabelt och något som myndigheten djupt beklagar. Vidare utgör den svåra arbetssituationen i sig inte grund för att lägga ned förundersökningar. Vad gäller grunden för nedläggningen "rapporteftergift" har Rikspolisstyrelsen i FAP 10l-2 uttalat följande (allmänna råd s. 2). "En förundersökning kan endast avslutas med stöd av en bestämmelse i

text: rättegångsbalken

text: . Har en förundersökning om brott inletts kan ett beslut om rapporteftergift inte fattas." Det var enligt myndighetens mening inte korrekt att lägga ned den aktuella förundersökningen på sätt som skedde.

text: Västerorts polismästardistrikt har anfört att distriktet sedan något år tillbaka fortlöpande arbetar för att effektivisera utredningsarbetet. Syftet med arbetet är att distriktet skall komma till rätta med sina balanser och att det som har hänt i det aktuella fallet inte skall upprepas. Underrättelse till målsägande om att förundersökningen läggs ned I 13 b § FUK stadgas att målsägande skall tillfrågas om han eller hon vill bli underrättad om beslut att en inledd förundersökning skall läggas ned. I de fall en brottsutredning inte ger något resultat har målsäganden ett särskilt stort informationsbehov. Vill målsäganden bli underrättad skall givetvis informationen lämnas till denne (jmf bl.a. JO dnr 3326-2002). Av utredningen i ärendet framgår att såväl den polisinspektör som lade ned förundersökningen som ärendets handläggare vitsordar att S.T. per brev erhöll en underrättelse om att förundersökningen lagts ned. S.T. tog därefter kontakt med handläggaren med anledning av underrättelsen. Även S.T. ombud kontaktade handläggaren med anledning av underrättelsen. Myndigheten anser med hänvisning till vad som ovan anförts att underrättelse har skett till S.T. i enlighet med 13 b § FUK. S.T. kommenterade remissvaret.

text: Upplysningar inhämtades därefter från Rikspolisstyrelsen, varvid framkom bl.a. att institutet "rapporteftergift" finns inlagt i det s.k. RAR-systemet som en nedläggningsgrund.

text: Rättslig reglering

text: En förundersökning skall bedrivas så skyndsamt som omständigheterna medger. Finns det inte längre skäl att fullfölja en förundersökning skall den läggas ned (

text: 23 kap. 4 § andra stycket rättegångsbalken

text: , RB). En förundersökning får vidare läggas ned om det föreligger förutsättningar att tillämpa reglerna i

text: 23 kap. 4 a §

text: RB om förundersökningsbegränsning.

text: Ett beslut om att lägga ned en förundersökning enligt

text: 23 kap. 4 § andra stycket

text: RB kan fattas av undersökningsledaren och faller således inom polismyndighetens formella kompetensområde i de fall där myndigheten är förundersökningsledare. Ett nedläggningsbeslut med stöd av reglerna om förundersökningsbegränsning får däremot fattas endast av åklagare (

text: 23 kap. 4 a § tredje stycket

text: RB).

text: Undersökningsledaren har ansvar för förundersökningen i dess helhet. Han skall se till att utredningen bedrivs effektivt och att de enskildas rättssäkerhetsintressen tas tillvara. Undersökningsledaren skall också ge dem som biträder honom de direktiv som behövs för arbetet (1 a § förundersökningskungörelsen, 1947:948).

text: I

text: 9 § första stycket polislagen (1984:387)

text: regleras en polismans rapporteringsskyldighet. Enligt bestämmelsen skall en polisman när han får kännedom om ett brott som hör under allmänt åtal lämna rapport om det till sin förman så snart det kan ske. Enligt andra stycket i paragrafen får en polisman lämna rapporteftergift om brottet med hänsyn till omständigheterna i det särskilda fallet är obetydligt och det är uppenbart att brottet inte skulle föranleda annan påföljd än böter.

text: Bedömning

text: Av handlingarna framgår att S.T. polisanmälde den aktuella händelsen den 9 juli 2001. Han har emellertid gjort gällande att han några dagar tidigare försökte anmäla trafikolyckan men att polisen då inte ville ta emot anmälan. Utredningen har dock inte kunnat klarlägga hur det förhåller sig med den saken, och jag finner det inte heller meningsfullt att vidare utreda klagomålen i den delen.

text: Det framgår av utredningen att polismyndigheten inledde förundersökning i ärendet den 11 juli 2001 men att det därefter inte vidtogs några utredningsåtgärder. I stället lades förundersökningen ned den 21 januari 2003 med motiveringen "rapporteftergift". Som förklaring till nedläggningsbeslutet och den långa handläggningstiden har polismyndigheten uppgivit att förundersökningsledaren, dvs. inspektören H.N., bedömde att ärendet inte skulle komma att bli färdigutrett innan preskription hann inträda och att trafikgruppen i Västerorts polismästardistrikt var kraftigt underbemannad och hade omfattande balanser, vilket ledde till att man tvingades prioritera sina utredningar.

text: Enligt min bedömning uppvisar polismyndighetens handläggning av ärendet anmärkningsvärda brister.

text: För det första vidtogs det inte några utredningsåtgärder under drygt 18 månaders handläggningstid. Jag är i och för sig medveten om att arbetssituationen vid många polismyndigheter är ansträngd och att man tvingas prioritera vissa ärenden framför andra. Det är emellertid helt oacceptabelt att inte vidta några utredningsåtgärder under så lång tid som nu varit fallet. Det åligger i första hand handläggaren att se till att ärendena handläggs så skyndsamt som omständigheterna medger. Det ankommer även på rotelchefen eller motsvarande befattningshavare och ytterst på avdelningschefen att, som en del av sitt ledningsansvar, bevaka att handläggningen av ärendena inte avstannar. Vidare har som tidigare sagts undersökningsledaren en skyldighet att se till att utredningarna bedrivs effektivt.

text: För det andra har H.N. lagt ned förundersökningen med motiveringen "rapporteftergift". En förundersökning kan emellertid endast läggas ned med stöd av ovan redovisade bestämmelser i

text: rättegångsbalken

text: . Vid nedläggningsbeslut enligt

text: 23 kap. 4 § andra stycket

text: RB används sedan ett flertal standardiserade beslutsmotiveringar, t.ex. spaningsuppslag saknas, brott kan ej styrkas och misstänkt oskyldig. Institutet rapporteftergift regleras däremot som framgått i

text: 9 § andra stycket polislagen

text: och innebär att en polisman i vissa fall har rätt att underlåta att lämna rapport. En förundersökning kan således inte avslutas med ett beslut om rapporteftergift (se även Rikspolisstyrelsens föreskrifter och allmänna råd om rapporteftergift, FAP 101-2).

text: Vidare gäller att den händelse som S.T. anmälde torde kunna bedömas som vårdslöshet i trafik och vållande till kroppsskada. Preskriptionstid för dessa brott är två år. Enligt polismyndigheten var en anledning till att förundersökningen lades ned att ärendet inte skulle komma att bli färdigutrett innan preskription hann inträda. Vid nedläggningsbeslutet i januari 2003 återstod emellertid inemot sex månader till dess att ärendet skulle bli preskriberat. Att redan då lägga ned en

text: förundersökning med hänvisning till kommande preskription är förvånande och vittnar enligt min mening om en viss nonchalans och uppgivenhet inför uppgiften.

text: S.T. gör också gällande att han inte blev informerad om nedläggningsbeslutet. Med hänsyn till det som polismyndigheten anfört i denna del föranleder saken emellertid inte något uttalande från min sida.

text: Det kan sammanfattningsvis konstateras att polismyndighetens handläggning av den aktuella förundersökningen är helt oacceptabel. Att brott utreds på ett kompetent sätt inom rimlig tid är av grundläggande betydelse för allmänhetens förtroende för polisen. Jag noterar att Västerorts polismästardistrikt fortlöpande arbetar med att effektivisera utredningsarbetet.

text: Det har i ärendet kommit fram att institutet "rapporteftergift" finns inlagt i RARsystemet som en av flera möjliga nedläggningsgrunder. Detta är naturligtvis inte tillfredsställande eftersom denna ordning kan vilseleda den enskilde polismannen. Jag uppmärksammar därför Rikspolisstyrelsen på detta förhållande genom att dit överlämna en kopia av detta beslut.

text: Vad som kommit fram i övrigt föranleder inte någon åtgärd eller något uttalande från min sida.

text: Ärendet avslutas med den kritik som ligger i det sagda.


avgjordAv: Kerstin André

title: Anmälan mot Migrationsverket angående handläggningen av framställningar om handlingsutlämnande

text: Anmälan

text: I en skrivelse till JO klagade AA på Migrationsverket med anledning av handläggningen av framställningar om utfående av handlingar. Han framförde bl.a. följande. Filmproduktionsbolaget Laika Film & Television AB hade arbetat med ett reportage om behandlingen av asylsökande från f.d. Jugoslavien under åren 1989-1995. Bolaget behövde därför få information från Migrationsverket om vilka personer som då hade ansökt om uppehållstillstånd och huruvida de beviljats sådant tillstånd eller inte. I en rad framställningar till Migrationsverket begärde bolaget att få ta del av verkets beslut i sådana ärenden. Beslut i ärenden om uppehållstillstånd är enligt

text: 7 kap. 14 § andra stycket sekretesslagen (1980:100)

text: offentliga, utom såvitt avser skälen för beslutet. Verkets handläggning av framställningarna var inte förenlig med bestämmelserna angående offentlighetsprincipen. Verket hade tydligen inte för avsikt att göra en saklig prövning av framställningarna. I flera fall ansåg verket att de uppgifter om asylsökande som bolaget presenterade inte var tillräckligt preciserade för att rätt handlingar skulle kunna tas fram. Bolagets personal medgavs inte rätt att på egen hand hämta uppgifter i verkets centrala utlänningsdatabas. Bolaget tvingades att överklaga verkets beslut, vilket medförde tidsfördröjning och att bolaget inte fick få del av uppgifterna i tid.

text: Till anmälan fogade AA kopior av handlingar rörande fram-ställningarna om handlingsutlämnande, bl.a. beslut av Migrationsverket.

text: Utredning

text: Migrationsverket anmodades att göra en utredning och yttra sig angående vad AA hade framfört i anmälan. I remissen angavs att yttrandet särskilt skulle avse den formella handläggningen av de aktuella framställningarna. Yttrandet skulle även behandla frågan om allmänhetens möjligheter att ta del av uppgifter i diarier m.m. i den centrala utlänningsdatabasen.

text: I ett yttrande den 9 oktober 2007 anförde Migrationsverket, generaldirektören BB, följande (bilagan utelämnad här).

text: Begäran att få ta del av allmänna handlingar

text: Migrationsverket har gjort en utredning, som visar följande. Laika Film och SvT inkom till Migrationsverket första gången i augusti 2005 med en begäran om att få ut uppgifter om huruvida 3 947 namngivna personer med utländska medborgarskap förekom i verkets register och om de hade ansökt om uppehållstillstånd här. Begäran var komplicerad dels därför att det rörde sig om ett osedvanligt stort material att gå igenom, dels därför att uppgifterna i begäran var delvis ofullständiga, t.ex. avseende namn och födelseår. Dessutom kompletterades begäran under hand med krav på att Migrationsverket också skulle lämna ut personuppgifter och s.k. landmaterial, dvs. information om det säkerhetsmässiga läget i andra länder. I den förteckning som har fogats som bilaga till detta yttrande har i kronologisk ordning angetts när en begäran av Laika Film och SvT om att få ta del av uppgifter hos Migrationsverket har kommit in till verket och när verket har prövat om uppgifterna kan lämnas ut. Som framgår av förteckningen har varje enskild begäran prövats av Migrationsverket, och i de fall uppgifterna har kunnat identifieras har dessa lämnats ut efter sedvanlig sekretessprövning. I några fall har Migrationsverket dock avslagit begäran genom ett skriftligt beslut. Sekretessprövningen har, med fyra undantag, gjorts inom två veckor från det att begäran kom in till Migrationsverket. I dessa fall har prövningen enligt min uppfattning gjorts inom ramen för det skyndsamhetskrav som

text: tryckfrihetsförordningen

text: ställer. I fyra fall kan jag konstatera att handläggningen dock har tagit betydligt längre tid, upp till två och en halv månad i något fall. Detta är inte en godtagbar handläggningstid för att ta ställning till om en uppgift hos en myndighet kan lämnas ut. Att det har varit fråga om ett osedvanligt omfattande material att gå igenom ändrar inte min uppfattning i det avseendet. Rutiner för hur en begäran att få ta del av allmänna handlingar skall hanteras finns i Migrationsverkets förvaltningshandbok. Rutinerna är tydliga beträffande kravet på skyndsam handläggning i frågor som nu avses. Jag har redan innan detta ärende remitterades till Migrationsverket vidtagit åtgärder som syftar till bl.a. att säkerställa att en sådan begäran som det är fråga om i detta fall alltid prövas skyndsamt. En sådan åtgärd är det program som har tagits fram i syfte att systematiskt följa upp att kvaliteten i handläggningen av förvaltningsärenden alltid är hög. En annan är att frågor om handläggning av förvaltningsärenden har lyfts fram i Migrationsverkets utbildningsprogram på ett tydligare sätt än tidigare.

text: Allmänhetens möjlighet att ta del av uppgifter i Migrationsverkets centrala databas

text: Migrationsverket har två diarier, ett allmänt diarium (DFS) där samtliga handlingar avseende ärenden som inte har en direkt koppling till utlännings- eller medborgarskapsärenden registreras samt en central utlänningsdatabas (CUD), i vilken samtliga allmänna handlingar som rör utländska medborgare och som avser utlännings- och medborgarskapsärenden registreras. I CUD registreras också allmänna skrivelser m.m. som rör utländska medborgare. Informationen i CUD presenteras i applikationerna STAMM och Wilma, som är Migrationsverkets IT-baserade verksamhetsstöd för handläggningen av utlänningsoch medborgarskapsärenden. Diariefunktionen i STAMM och Wilma innehåller uppgifter som omfattas av sekretess enligt

text: 7 kap. 14 § sekretesslagen (1980:100)

text: . Migrationsverket anser att det är oförenligt med den nyss nämnda bestämmelsen att låta allmänheten få ta del av information i CUD direkt via en skärmbild på en dator. Utdrag ur diariebilden lämnas dock ut efter en sedvanlig sekretessprövning. Allmänheten har möjlighet att ta del av innehållet i det allmänna diariet, (DFS) antingen direkt vid ett besök hos registrator eller genom att utdrag ur diariet lämnas ut. Några s.k. besöksterminaler där allmänheten kan få tillgång till det allmänna diariet finns för närvarande inte. Inom kort kommer ett projekt i Migrationsverket, ”Modern förvaltning”, att påbörja sitt arbete. I uppdraget för projektet kommer att

text: ingå att dels ta fram en s.k. sökandeportal för presentation av ärendeuppgifter, dels besvara frågan hur uppgifter i diariet skall presenteras för allmänheten. Jag beräknar att projektet kommer att påbörja sitt arbete före årsskiftet 2007/2008. AA kommenterade remissvaret.

text: Bedömning

text: Handläggningen av framställningar om handlingsutlämnande AA:s anmälan rör sammantaget ett stort antal framställningar om handlingsutlämnande och en omfattande handläggning hos Migrationsverket. JO:s utredning i ärendet har främst tagit sikte på handläggningen i formellt hänseende av dessa framställningar. Det som har kommit fram genom utredningen ger inte någon fullständig bild av vad som har skett under denna handläggning. Av utredningen framgår dock att Migrationsverket har meddelat avslagsbeslut i de avseenden verket inte ansett sig kunna tillgodose framställningarna, t.ex. på grund av att de ansetts vara alltför oprecisa, och att dessa beslut åtminstone i ett par fall har prövats av förvaltningsdomstol efter överklagande. JO uttalar sig normalt inte om myndigheternas ställningstaganden i sådana frågor som har prövats i ordinarie ordning. Mot denna bakgrund föranleder det som har kommit fram angående handläggningen endast följande uttalanden av mig.

text: I ett beslut den 22 juni 2006 avslog Migrationsverket en begäran om att bolagets personal på egen hand via dataterminal skulle få söka icke sekretessbelagda uppgifter avseende personer som fanns registrerade i verkets centrala utlänningsdatabas. Som skäl för beslutet angavs att verket genom att bereda bolaget tillträde till utlänningsdatabasen skulle ge möjlighet att ta del av personuppgifter som omfattades av sekretess enligt

text: då databasen saknade en allmän offentlig del. I beslutet antecknades att det inte kunde överklagas. Av

text: 15 kap. 10 § andra stycket sekretesslagen

text: följer dock att beslut, varigenom en myndighet har avslagit enskilds begäran om att själv få använda terminal eller annat tekniskt hjälpmedel som myndigheten förfogar över för att ta del av upptagning för automatisk databehandling, kan överklagas till kammarrätten i enlighet med vad som föreskrivs i 7 § samma kapitel. Beslutet torde således ha varit överklagbart och den nyss nämnda anteckningen var därmed inte korrekt.

text: Beträffande handläggningstiderna har Migrationsverket i remissyttrandet medgett att fyra av bolagets framställningar inte handlades i enlighet med

text: tryckfrihetsförordningens

text: skyndsamhetskrav (se

text: 2 kap.

text: och

text: 13 §§

text: tryckfrihetsförordningen

text: ). Jag gör inte någon annan bedömning i detta avseende. Vad kommit fram i övrigt angående handläggningstiderna ger inte tillräcklig anledning till något uttalande av mig. Allmänhetens möjligheter att ta del av uppgifter i diarier i Migrationsverkets centrala utlänningsdatabas Med anledning av vad som framkom i samband med anmälan anmodades Migrationsverket att yttra sig också angående frågan om allmänhetens möjligheter att ta del av uppgifter i diarier m.m. i den centrala utlänningsdatabasen. Migrationsverket har i yttrandet framfört att diariefunktionen i den centrala utlänningsdatabasen innehåller uppgifter som omfattas av sekretess enligt

text: 7 kap.

text: 14 § sekretesslagen

text: och att det därför inte är möjligt att låta allmänheten ta del av information i denna databas direkt via en skärmbild på en dator. Enligt verket lämnas dock utdrag ur diariebilden ut efter en sedvanlig sekretessprövning.

text: Av

text: 15 kap. 9 § sekretesslagen

text: framgår att en myndighet som i sin verksamhet använder automatisk databehandling ska ordna denna med beaktande av den i

text: tryckfrihetsförordningen

text: stadgade rätten att ta del av allmänna handlingar. Därvid ska myndigheten särskilt beakta bl.a. att skyddet av sekretessbelagda uppgifter i upptagningar som är allmänna handlingar bör vara sådant att insynen enligt

text: tryckfrihetsförordningen

text: inte försvåras. Myndigheten ska ordna databehandlingen med beaktande av det intresse som enskilda kan ha att själva utnyttja terminal eller annat tekniskt hjälpmedel hos myndigheten för att ta del av allmänna handlingar.

text: Den angivna paragrafen innehåller föreskrifter angående god offentlighetsstruktur i myndigheternas ADB-system. I förarbetena anfördes bl.a. följande (se

text: prop. 1990/91:60 s. 34

text: f.). Eftersom ADB-systemen måste byggas upp efter den praktiska verksamhet som de ska fungera i måste de tillåtas att variera även i sin offentlighetsstruktur. Insynsintresset måste tillåtas väga olika tungt i olika sammanhang. Möjligheterna till insyn bör underlättas särskilt mycket, när det gäller möjligheten att få vetskap om vilka handlingar som finns hos en myndighet, som t.ex. diarieinformation.

text: I ett protokoll den 29 mars 2007 från inspektion av Migrationsverkets kontor i Solna (punkten 3.1, JO:s dnr 24-2007) uttalade JO Nils-Olof Berggren beträffande verkets registrering av allmänna handlingar att diarier ska vara lättillgängliga för allmänheten och att den centrala utlänningsdatabasen uppvisade klara brister i det avseendet. Enligt hans mening var det från offentlighetssynpunkt mycket angeläget att dessa brister åtgärdades.

text: Av remissyttrandet framgår att Migrationsverket avsåg att inleda ett projekt i syfte att förbättra allmänhetens möjligheter att ta del av uppgifter i det allmänna diariet. Det är enligt min uppfattning otillfredsställande att verket inte har påbörjat eller såvitt framkommit ens övervägt ett liknande förändringsarbete när det gäller allmänhetens tillgång till uppgifter om inkomna och upprättade handlingar i utlännings- och medborgarskapsärenden. Jag stannar vid detta uttalande.

text: Ärendet avslutas.


avgjordAv: Hans-Gunnar Axberger

nyckelord:
Långsam handläggning
Objektivitet, opartiskhet, saklighet
Omprövning
Överklagande

title: Anmälan mot Nämnden för miljö- och hälsoskydd i Kungsbacka kommun angående handläggningen av ett ärende om byggbuller m.m.

text: Bakgrund

text: I en anmälan till JO den 14 februari 2006 (dnr 761-2006) klagade AA och BB på bl.a. Nämnden för miljö- och hälsoskydd respektive Nämnden för plan och bygg i Kungsbacka kommun.

text: Anmälan mot nämnden för miljö- och hälsoskydd avsåg främst handläggningen av ett ärende om klagomål på störningar på grund av vedeldning på grannfastigheten. AA och BB var missnöjda med bl.a. långsam handläggning och med att nämnden inte hade vidtagit tillräckliga åtgärder i ärendet. De framförde också att nämnden hade underlåtit att vidta tillräckliga åtgärder med anledning av deras klagomål år 2002 avseende marktäckande skrot samt år 2005 om nedgrävt skräp respektive byggbuller, också detta avseende grannfastigheten.

text: Anmälan mot nämnden för plan- och bygg gällde handläggningen av en begäran från AA och BB om rivning av byggnader på granntomten. De var bl.a. missnöjda med att de inte hade fått besked om vad som hände i ärendet.

text: Handlingar och muntliga upplysningar inhämtades från nämnderna. I ett beslut den 16 mars 2006 uttalade dåvarande JO Nils-Olof Berggren att han förutsatte att nämnden för plan och bygg skulle underrätta AA och BB i samband med att de hos nämnden aktuella ärendena avslutades samt konstaterade att vad som hade kommit fram inte gav anledning till någon ytterligare åtgärd från hans sida varefter ärendet avslutades.

text: Den 3 april 2006 skickade AA kopior av e-postkommunikation som han hade haft med en tjänsteman på nämnden för plan och bygg. Stf JO Hans Ragnemalm fann i ett beslut den 6 april 2006 (dnr 1654-2006) inte att skrivelsen gav anledning till någon åtgärd.

text: Den 8 maj 2006 framförde AA och BB nya klagomål mot nämnden för plan och bygg (dnr 2213-2006). Klagomålen gällde i huvudsak att nämndens beslut och åtgärder avseende byggnadsåtgärder på granntomten inte var tillräckligt

text: ingripande. I ett beslut den 15 maj 2006 lämnade Nils-Olof Berggren klagomålen utan åtgärd.

text: Anmälan

text: I en anmälan, som kom in till JO den 21 mars 2007, klagade AA och BB, genom advokaten CC, på Nämnden för miljö och hälsoskydd i Kungsbacka kommun. Anmälan gällde bl.a. innehållet i ett sammanträdesprotokoll, en fråga om jäv samt dröjsmål med att överlämna ett överklagande till överinstansen. Av anmälan och bifogade handlingar framgick i huvudsak följande.

text: I ett sammanträdesprotokoll den 16 november 2006, § 152, meddelade nämnden beslut med anledning av makarna AA och BB:s klagomål på buller från byggverksamhet på grannfastigheten. I protokollet angavs under Sammanfattning bl.a. att ärendet hade initierats under år 2005 i samband med att ägaren till grannfastigheten byggde ett nytt garage, att förvaltningen då kunde konstatera att de uppgivna maxvärdena låg under riktvärdet utomhus vid fasad samt att klagomålen hade återkommit under 2006 i och med att grannen hade påbörjat reparation av ett torp på fastigheten. Makarnas begäran om förbud mot verksamheten vid vissa tider avslogs. Nämnden beslutade också att inte vidta någon ytterligare åtgärd med anledning av klagomålen samt att till protokollet lägga en skrivelse från två av ledamöterna. I anmälan gjordes gällande att skrivelsen brast i saklighet. Skrivelsen hade följande innehåll.

text: Ärenden från makarna AA och BB har pågått under lång tid. Det har mestadels handlat om grannen DD:s eldning och nu har man nått en förlikning i högsta instans i ett sådant ärende. Makarna AA och BB har då funnit en ny vinkling på sitt problem och återigen gått till förvaltning för Miljö och Hälsoskydd för att ytterligare kringskära grannens möjligheter till att elda. Makarna har nu också fokuserat på att grannen snickrar på sin fastighet och finner sig väldigt störda av detta och för protokoll över störningsmomenten och även här anser de sig tvungna att lämna sin bostad, vilket de också gjorde då grannen eldade. Ett gott råd till familjen torde vara att då man bor i hus eller lägenhet har man grannar och får finna en väg där man kan respektera varandra och ”ge och ta”. Så vida man inte väljer att bosätta sig långt ute på landet utan grannar i närheten är det en nödvändighet att komma fram till en sådan balans med sina grannar. Om deras granne snickrar på sitt hus nu torde det vara i sin ordning, han har dock varit granne till en byggarbetsplats då makarna AA och BB lät bygga sitt hus. Makarna har anfört som skäl till sina klagomål att barnen far illa och har känt sig tvungna att lämna sin bostad vid alla tänkbara tidpunkter på dygnet och detta borde innebära en viss stress för deras tre barn. Detta skäl kan man dock inte anföra då det handlar om hamrande på grannens tomt. Det får inte gå så långt att detta går ut över barnen så de far illa men fortsätter detta kanske det blir aktuellt att titta på barnens situation så de inte far illa under dessa aktiviteter. I anmälan påpekades också att beslutet saknade skäl. Vidare framfördes följande.

text: Vid sammanträdet den 16 november 2006, § 151, behandlade nämnden också makarna AA och BB:s klagomål avseende eldning på grannfastigheten. I båda besluten deltog en ledamot som vid tidigare sammanträden på grund av jäv hade avstått från att delta i beslut som rörde ägaren av grannfastigheten. Ledamoten

text: borde inte heller ha deltagit vid detta sammanträde. – Den 18 december 2006 gav makarna AA och BB in ett överklagande av beslutet om eldning till förvaltningen. Överklagandet diariefördes den 20 december 2006. Vid ett sammanträde den 17 januari 2007 beslutade nämnden att efter omprövning inte ändra sitt beslut. Överklagandet skickades till länsstyrelsen först den 26 februari 2007. – Förvaltningen hade efterhand kommit att visa ett minskande intresse för anmälarnas problem, vilket sannolikt berodde på att förvaltningen hade fått direktiv från en nämndledamot att begränsa åtgärder föranledda av deras klagomål.

text: Utredning

text: Nämnden för miljö och hälsoskydd i Kungsbacka kommun anmodades att göra en utredning och yttra sig över anmälan. Nämndens remissvar, som lämnades till JO den 5 juni 2007, hade i huvudsak följande innehåll.

text: Skrivelse som bifogats sammanträdesprotokoll daterat den 16 november 2006, dnr 1443/05- 44

text: Nämndens skrivelse som bifogades beslutet den 16 november 2006 får ses som ett uttryck för att nämnden efter flera års anmälningar från AA och BB om störningar av olika art orsakade av DD, känner en viss frustration över att situationen som helhet inte kommer till någon lösning, bl.a. trots lagakraftvunnen dom och civilrättslig förlikningsdom i ärendet som rör eldning. Nämnden för miljöoch hälsoskydd har sedan 2002 registrerat fyra olika ärenden baserade på anmälningar från familjen AA och BB mot DD (olägenheter av eldning, störande ljud från byggnation, bristfällig kemikaliehantering, nedskräpning) vilket av förklarliga skäl tar mycket resurser i anspråk. Nämnden kan dock i efterhand vidstå att det hade varit bättre att avstå från denna typ av kommentar då den uppenbarligen skapat negativa känslor. Avsikten från nämndens sida var dock varken att skapa negativa känslor eller att hota någon, utan det var ett konstaterande att boende i tätort kräver en viss acceptans av grannarnas aktiviteter, samt att nämnden uttryckte oro för barnens situation.

text: Misstänkt jävsituation

text: För att få ett förtydligande varför EE inte anmälde jäv vid sammanträdet den 16 november 2006, men har gjort det vid tidigare tillfällen, gjordes en telefonintervju av förvaltningschefen för Miljö & Hälsoskydd FF den 9 maj 2007. Under samtalet framgick att EE inte heller tidigare har känt att detta skulle vara en jävsituation då EE känner DD enbart för att de tillhör samma politiska parti. Tidigare har dock EE ändå anmält jäv som en extra försiktighetsåtgärd. Under tidens gång har EE blivit alltmer övertygad om att det inte skulle föreligga en jävsituation och valde därmed att vara med vid sammanträdet den 16 november 2006. Länsstyrelsen har den 2 maj 2007 fattat beslut i de båda överklagade ärendena. Länsstyrelsen har då konstaterat att frågan om opartiskhet inte har haft betydelse för utgången av ärendet. Man hänvisar till 11§ i

text: förvaltningslagen

text: där det anges att från jäv bortses när frågan om opartiskhet uppenbarligen saknar betydelse. Kopior av länsstyrelsens beslut bifogas. I det ena av ärendena (pelletseldning) fattade nämnden ett nytt beslut i januari 2007, med syfte att komplettera beslutet med en motivering (se kommentar under nästa avsnitt). Det kan noteras att EE inte deltog i detta beslut och att sammansättningen i nämnden i januari 2007 skiljde sig från nämnden i november 2006, beroende på att ny mandatperiod hade inträtt.

text: Dröjsmål att överlämna makarnas överklagande till länsstyrelsen

text: AA och BB överklagade genom sitt ombud GG, Wistrands advokatbyrå, nämndens beslut § 151 den 16 november 2006, avseende störningar av pelletseldning. Överklagandet inkom den 20 december 2006, varvid förvaltningen konstaterade att

text: överklagandet innehöll synpunkter på bl.a. formaliafel som att beslutet saknade motivering. Enligt § 27

text: förvaltningslagen

text: skall en myndighet ändra ett beslut som är oriktigt om det kan ske, snabbt och enkelt utan att det blir till nackdel för någon enskild part. Av § 28 framgår att om myndigheten ändrar beslutet på annat sätt än som klaganden begär skall överklagandet avse det nya beslutet. Då förvaltningen delade GG:s uppfattning att motivering saknades i beslutstexten, togs ärendet på nytt upp till behandling i nämnden den 17 januari 2007. Nämndens sammanträde innan dess hölls den 14 december 2006 varför det inte fanns någon möjlighet att hantera ärendet snabbare. AA och BB:s ombud meddelades muntligen att beslutet togs upp till nämnden igen för att göra de korrigeringar som ansågs nödvändiga, vilket var i linje med påpekanden i överklagandeskrivelsen. Nämndens protokoll från den 17 januari 2007 justerades den 29 januari 2007. Den 1 februari 2007 expedierades protokollet och § 6 översändes till Wistrands advokatbyrå samt till Länsstyrelsen i Hallands län för överprövning. Den ursprungliga överklagandeskrivelsen kom dock inte med i sändningen till länsstyrelsen. Då detta uppmärksammades skickades omgående överklagandeskrivelsen i original till länsstyrelsen. Detta skedde den 26 februari 2007, således med en försening på 25 dagar jämfört med vad som var avsikten och vad som var möjligt med hänsyn tagen till tidpunkten för nämndmötet i januari. Det andra ärendet rörande buller från byggnation (dnr 1443/05 -44) överklagades i skrivelse inkommen den 11 december 2006. Ärendet översändes för överprövning till Länsstyrelsen den 13 december 2007 (2006, JO:s anm.), utan att det uppmärksammades att motivering saknades i beslutstexten. Motiveringen fanns i tjänsteskrivelserna som har kommunicerats med de berörda innan beslut fattades, men hänvisning till tjänsteskrivelserna uteblev i beslutstexten p.g.a. den s.k. ”mänskliga faktorn”.

text: Länsstyrelsen har den 2 maj 2007 fattat beslut i både de överklagade ärendena. I ärendet rörande pelletseldning kommenteras att det ursprungliga beslutet av den 16 november 2006 förvisso är knapphändigt motiverat, men man har inte bedömt detta vara någon sådan brist som i sig skulle föranleda ett upphävande av beslutet. Kopior av länsstyrelsens beslut bifogas.

text: Nämndledamöters direktiv till förvaltningen

text: Makarna AA och BB har uppgivit att de har konstaterat ett minskande intresse från förvaltningen för Miljö & Hälsoskydd för deras problem, vilket de relaterar till att det utfärdats ett direktiv från förtroendevalda till förvaltningen. Det är riktigt att förvaltningen inte har lagt lika mycket resurser på att utreda de klagomål som A:s haft i ett senare skede av ärendenas gång än vad som har gjorts i ett tidigare skede. Detta har dock med förvaltningens interna prioriteringar att göra likväl som det kan konstateras att det i t.ex. ärendet som rör störande eldning nåtts förlikning och dom i miljödomstolen. Därav har inte lika mycket tillsyn i ärendet varit nödvändigt. Förvaltningen lade sig i ett tidigt skede av ärendena vinn om att göra en tillfredsställande utredning av de förhållanden som orsakat klagomålen, genom att t.ex. utöka möjligheten att bli nådda under icke kontorstid. Med ökad kännedom om förhållandena på de berörda fastigheterna har förvaltningen valt att lägga något mindre tid på dessa enskilda klagomål, med hänsyn till

text: förvaltningslagens

text: krav på att ett ärende skall handläggas så enkelt och billigt som möjligt. Det kan tilläggas att grannen, som är föremål för klagomålen, framfört synpunkter till förvaltningen på att tillsynen och engagemanget i ärendena är allt för stort. Det finns sålunda skilda uppfattningar om vad som är en rimlig nivå för att utreda ett ärende. Det är förvaltningens uppfattning om vad som är en rimlig nivå på tillsyn och behov av underlag för beslutsfattande som varit vägledande, inte nämndens uppfattning och inte heller de enskilda berörda kommuninnevånarnas uppfattning.

text: AA och BB vidhöll sina klagomål. I ett kompletterande yttrande, som kom in till JO den 10 april 2008, gjorde de gällande ytterligare omständigheter till stöd för

text: påståendet att förvaltningen hade fått direktiv från nämnden att inte utreda deras klagomål.

text: Länsstyrelsens i Hallands län beslut den 2 maj 2007 (dnr 505-18296-06) inhämtades. I beslutet avslog länsstyrelsen AA:s överklagande av nämndens beslut den 16 november 2006 angående buller, § 152.

text: Bedömning

text: Jävsfrågan m.m. JO kan inte ändra eller upphäva myndigheters beslut. Granskningen är inte avsedd att ersätta den prövning som sker genom att beslut överklagas. Den aktuella jävsinvändningen har framförts och prövats av länsstyrelsen i de överklagade ärendena rörande eldning och byggbuller (Länsstyrelsens i Hallands län beslut den 2 maj 2007 dnr 505-4013-07 och dnr 505-18296-06). Mot denna bakgrund föranleder klagomålen i denna del inte någon åtgärd.

text: Granskningen har i övrigt begränsats till dels innehållet i den skrivelse som nämnden bilagt sammanträdesprotokollet den 16 november 2006, dels nämndens handläggning av ett överklagande avseende såväl tillämpningen av omprövningsinstitutet som handläggningstidens längd.

text: Skrivelsen i sammanträdesprotokollet I

text: 1 kap. 9 § regeringsformen

text: föreskrivs att domstolar samt förvaltningsmyndigheter och andra som fullgör uppgifter inom den offentliga förvaltningen ska i sin verksamhet beakta allas likhet inför lagen samt iakttaga saklighet och opartiskhet. Bestämmelsen återspeglar de grundläggande krav som ställs på den som fullgör uppgifter inom den offentliga förvaltningen.

text: Det finns i och för sig inte något som hindrar att en myndighet verkar för att en konfliktfylld situation ska kunna få en lösning, genom att t.ex. mana till ett visst mått av tolerans grannar emellan. Behovet av att en myndighets handlande präglas av objektivitet är emellertid särskilt viktigt i ett fall som detta då det finns motstående parter.

text: I det aktuella beslutet framgår, som nämnden själv kommenterat, inte några egentliga skäl för nämndens ställningstagande. I den bilagda skrivelsen hänvisas till att makarna AA och BB också byggt på sin fastighet. Det heter att ”om deras granne snickrar på sitt hus nu torde det vara i sin ordning, han har dock varit granne till en byggarbetsplats då makarna AA och BB lät bygga sitt hus”. Det kan redan mot bakgrund av detta uttalande ifrågasättas om nämnden iakttagit kravet på saklighet i sin handläggning av klagomålen.

text: Skrivelsens utformning är vidare ägnad att ge intrycket att nämnden uttalar sig i frågor som inte omedelbart låter sig omfattas av dess behörighet. Således kan det inte ingå i uppdraget som miljö- och hälsoskyddsnämnd att behandla eller engagera sig i den situation som råder för anmälarnas barn utifrån annat än miljö- och hälsoskyddsaspekter föranledda av det anhängiga ärendet, som gällde klagomål på

text: byggbuller. Uttalandet om att det kan bli aktuellt att ”titta på barnens situation” är över huvud taget gåtfullt.

text: Sammantaget är skrivelsens innehåll inte förenligt med grundlagens krav på iakttagande av saklighet och opartiskhet. Genom att ställa sig bakom den har nämnden gett makarna AA och BB skäl att ifrågasätta nämndens objektivitet. Nämnden har i sitt yttrande hänvisat till sin frustration över situationen som helhet och vidgått att det varit bättre att avstå från kommentarer av det slag som skrivelsen innehöll. Jag instämmer i det sistnämnda; det är självfallet oacceptabelt att ett kommunalt organ på det sätt som här skett låter sig styras av ovidkommande känslomässiga reaktioner. Handläggningen av ett överklagande; handläggningstidens längd och förutsättningar för omprövning JO har i flera beslut uttalat att myndigheterna ska överlämna en skrivelse med överklagande och övriga handlingar i ärendet till överinstansen utan dröjsmål och att handläggningstiden i normalfallet, även med beaktande av den skyldighet att ompröva beslutet som föreligger enligt

text: förvaltningslagen (1986:223)

text: , FL, inte bör överstiga en vecka (se bl.a. JO:s ämbetsberättelse 1995/96 s. 314 och 2002/03 s. 424). Den omständigheten att beslutsmyndigheten finner det lämpligt att bifoga ett eget yttrande över överklagandet får inte medföra att tiden för överlämnande förlängs med mer än ett par dagar.

text: I

text: 27 §

text: FL finns bestämmelser om beslutsmyndighetens omprövningsplikt. Som en förutsättning för omprövningsplikten gäller att myndigheten finner att beslutet är uppenbart oriktigt. Detta innebär att skyldigheten att ompröva beslutet bara gäller i sådana fall då myndigheten enkelt kan konstatera att beslutet är oriktigt. Myndigheten är inte skyldig att göra någon mera ingående granskning av ett redan avgjort ärende annat än då den har särskild anledning till det. Det torde i allmänhet räcka med att myndigheten läser igenom skrivelsen med överklagandet och det överklagade beslutet. Bara om denna genomläsning talar för att utgången sannolikt bör vara en annan behöver myndigheten granska ärendet närmare. Syftet med bestämmelsen är i första hand att felaktiga beslut ska rättas så snabbt, enkelt och billigt som möjligt. Ett överklagande får emellertid inte bli liggande hos myndigheten i väntan på omprövning (se

text: prop. 1985/86:80 s. 76

text: och

text: Det ifrågavarande överklagandet blev diariefört hos nämnden den 20 december 2006 men kom slutligen att överlämnas först den 26 februari 2007. Nämnden har förklarat tidsutdräkten med bl.a. att omprövning enligt

text: 27 §

text: FL skedde på grund av att det överklagade beslutet saknade motivering. Av det nyss sagda framgår emellertid att omprövningssituationen inte avser en sådan situation. Nämndens handläggning har inte heller stått i överensstämmelse med det i förarbetena angivna syftet med bestämmelsen, att göra förvaltningsförfarandet snabbare.

text: Av utredningen framgår vidare att ett nytt, motiverat, beslut med oförändrad utgång fattades av nämnden den 17 januari 2007 men att det dröjde ytterligare mer än fem veckor innan överklagandet översändes till länsstyrelsen. Den sammanlagda

text: handläggningstiden för att överlämna överklagandet – drygt två månader – är självfallet inte godtagbar. Ärendet avslutas med en erinran om den delvis allvarliga kritik som nämndens handläggning sammantaget givit upphov till.