avgjordAv: Kerstin André

title: Fråga om det förelåg tillräckligt underlag för ett beslut om omedelbart omhändertagande enligt 6 § LVU

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO framförde AA klagomål mot Socialnämnden i Helsingborgs kommun. Klagomålen gällde bl.a. ett beslut den 18 december 2008 att omedelbart omhänderta AA:s son, BB, född 1992, enligt

text: 6 §

text: LVU. Hon ifrågasatte även polisens agerande i samband med att BB hade hämtats vid ett senare tillfälle.

text: AA anförde bl.a. följande. Hennes son anhölls den 17 december 2008 som misstänkt för ett bankrån. Polisförhören med sonen fortsatte dagen därpå och sonen försattes på fri fot den 18 december 2008. Misstankarna mot BB var svaga och sonens advokat sade att han kunde vara lugn, ingenting skulle hända. Trots detta hämtades sonen av polisen på kvällen den 18 december 2008. Polisen uppgav att BB var omhändertagen av socialtjänsten och förde honom till Råby ungdomshem i Lund. Nästa dag bad hon socialtjänstens handläggare att förklara vad som hänt. Handläggaren hade ingen förklaring. Efter många samtal hämtade handläggaren och en kollega till denne hem BB från ungdomshemmet. Sonen kom hem på kvällen den 19 december 2008. Handläggaren och hans kollega bad henne om ursäkt. Den 15 januari 2009 kom polisen och skulle hämta sonen igen trots att beslutet om omhändertagande hade hävts.

text: Utredning

text: JO inhämtade och granskade beslutet den 18 december 2008 om omedelbart omhändertagande av BB och socialförvaltningens journalanteckningar i ärendet för tiden den 15 december 2008–20 januari 2009.

text: Socialnämnden anmodades därefter att inkomma med utredning och yttrande över följande frågor.

text: 1 Hade nämnden tillräckligt underlag för att fatta beslut om omedelbart omhändertagande av pojken eller borde nämnden ha inhämtat närmare upplysningar om det brott som man misstänkte att han hade begått? 2 Enligt uppgift i anmälan kom polisen på uppdrag av socialtjänsten till familjen och sökte efter pojken trots att omhändertagandebeslutet hade upphävts. Har nämnden underlåtit att återkalla en tidigare gjord begäran om s.k. polishandräckning?

text: Som remissvar antog nämnden ett yttrande upprättat av biträdande enhetschefen CC. I yttrandet anfördes följande.

text: Sedan några år tillbaka har socialtjänsten och polisen i Helsingborg ett nära samarbete. Inom socialtjänsten finns det ett s.k. ”krimteam”, som förhandsbedömer och ansvarar för utredning i alla anmälningar rörande misstänkt kriminalitet. Socialsekreterare DD ingår i krimteamet. 1 Den bakgrundsinformation, som socialtjänsten har i detta ärende, är att det under perioden 060515–081007 har inkommit 8 polisanmälningar på BB,[p-nr], avseende misstänkt kriminalitet. Senast gjordes ett yttrande till åklagarmyndigheten den 24 oktober 2008 med anledning av att BB var misstänkt för stöld genom inbrott i skola.

text: På eftermiddagen den 18 december 2008 blev biträdande enhetschef CC uppringd av socialsekreterare DD, som befann sig på polishuset med anledning av ett förhör. Han berättade att BB var misstänkt för att ensam ha utfört ett bankrån. Misstankegraden var hög och den polis, som DD hade kontakt med sade, att det var sannolikt att de hade rätt gärningsman. Denna information vidarebefordrades till DD två gånger samma eftermiddag.

text: Med hänsyn till ovanstående bakgrundsinformation, brottets allvarliga karaktär samt då polisen utpekade BB som sannolik gärningsman, fattade CC beslutet att inkalla en representant för nämndens socialautskott. En av socialnämndens ledamöter, EE, fattade det formella beslutet. Därefter gjordes en begäran om polishandräckning för att få hjälp med att genomföra beslutet. Socialsekreterare DD har inget ansvar när det gäller beslutet om det omedelbara omhändertagandet.

text: Med facit i hand kan socialnämnden bara konstatera, att ärendet skulle ha diskuterats med åklagaren, innan beslut om ett omedelbart omhändertagande fattades. Anledningen till att det inte skedde, var att polisen hade uttryckt stor säkerhet om att BB var gärningsmannen. Så fort socialtjänsten fick utförligare information, upphävdes beslutet om omedelbart omhändertagande enligt

text: 6 §

text: LVU. Samtal fördes både den 19 december och den 22 december med modern om det felaktiga omhändertagandet. 2 Socialtjänsten begärde handräckning av BB den 18 december 2008 och denna genomfördes samma kväll vid 22-tiden. Efter verkställigheten är det polismyndighetens skyldighet att ta bort handräckningsbegäran och markera att uppdraget har blivit utfört. Detta ligger ej på socialtjänsten.

text: AA bereddes tillfälle att yttra sig över remissvaret.

text: Polismyndighetens handläggning av handräckningsärendet har utretts i ett särskilt ärende (JO:s dnr 3628-2009). Chefsjustitieombudsmannen Mats Melin har den 9 december 2009 fattat beslut i det ärendet.

text: I ett beslut den 9 februari 2009 anförde JO André följande.

text: Bedömning

text: Enligt

text: 1 §

text: LVU ska insatser inom socialtjänsten för barn och ungdom göras i samförstånd med den unge och hans eller hennes vårdnadshavare enligt bestämmelserna i

text: socialtjänstlagen (2001:453)

text: . Den som är under 18 år ska dock beredas vård enligt LVU, om någon av de situationer som anges i 2 eller

text: 3 §

text: föreligger och det kan antas att behövlig vård inte kan ges den unge med samtycke

text: av den eller dem som har vårdnaden om honom eller henne och, när den unge fyllt 15 år, av honom eller henne själv. Vård med stöd av

text: 3 §

text: LVU får även beredas den som har fyllt 18 men inte 20 år, om sådan vård med hänsyn till den unges behov och personliga förhållanden i övrigt är lämpligare än någon annan vård och det kan antas att behövlig vård inte kan ges med den unges samtycke.

text: Av

text: 3 §

text: LVU framgår att vård ska beslutas om den unge utsätter sin hälsa eller utveckling för en påtaglig risk att skadas genom missbruk av beroendeframkallande medel, brottslig verksamhet eller något annat socialt nedbrytande beteende.

text: Med brottslig verksamhet enligt

text: 3 §

text: LVU avses inte rena bagatellförseelser och inte heller enstaka brott som inte är av allvarlig art. Det är först vid en brottslighet som ger uttryck för en sådan bristande anpassning till samhällslivet att det kan sägas föreligga ett vård- och behandlingsbehov som det kan bli fråga om att bereda den unge vård med stöd av LVU.

text: Beslut om vård enligt LVU fattas av förvaltningsdomstol efter ansökan av socialnämnden. Socialnämnden får enligt

text: 6 §

text: LVU besluta att den som är under 20 år omedelbart ska omhändertas om det är sannolikt att den unge behöver beredas vård med stöd av LVU och rättens beslut om vård inte kan avvaktas med hänsyn till bl.a. risken för den unges hälsa eller utveckling. Om socialnämndens beslut inte kan avvaktas, får nämndens ordförande eller någon annan ledamot som nämnden förordnat besluta om omhändertagande (

text: 6 § andra stycket

text: LVU).

text: Den grundläggande förutsättningen för ett omedelbart omhändertagande enligt

text: 6 §

text: LVU är att det på goda grunder kan antas att vård enligt LVU är nödvändig. Ett omhändertagande är en ingripande åtgärd. Socialnämnden ansvarar för att varje omhändertagandebeslut grundas på en så tillfredsställande utredning som möjligt.

text: Avgörande för beslutet att omedelbart omhänderta BB med stöd av

text: 6 §

text: LVU var en uppgift från polisen om att BB var misstänkt för rån. Socialförvaltningen får som regel anses kunna lita på att sakuppgifter som polisen lämnar är korrekta och på de bedömningar som polisen gör i frågor som rör deras verksamhet. I detta fall var emellertid polisens uppgift om misstanken mot BB allmänt hållen. BB synes ha förnekat att han hade gjort sig skyldig till brottet. Åklagaren hade upphävt anhållningsbeslutet och försatt BB på fri fot. Mot den bakgrunden, och med hänsyn till kravet på en så fullständig utredning som möjligt inför omhändertagandebeslut, anser jag att man från förvaltningens sida borde ha utrett närmare vad den uppgivna brottsmisstanken mot BB grundade sig på.

text: Genom att okritiskt lägga polisens uppgift om brottsmisstanken till grund för sitt beslut om omhändertagande har nämnden enligt min mening brustit i sitt ansvar för utredningen. Som nämnden anfört hade en kontroll lämpligen kunnat ske genom en kontakt med åklagaren. Nämnden förefaller dela min uppfattning att underlaget för beslutet om omhändertagande var bristfälligt. Med hänsyn härtill finner jag inte skäl att ytterligare uppehålla mig vid saken.

text: Vad som i övrigt har framkommit föranleder inte någon åtgärd från min sida.


nyckelord:
Barn/ungdom
Objektivitet, opartiskhet, saklighet

publisher: Justitieombudsmannen

title: Anmälan mot rektorn för Rosendalsgymnasiet i Uppsala kommun angående att ett politiskt parti har nekats tillträde till skolan för att delta i en debatt inför valet till Europaparlamentet den 7 juni 2009, m.m.

org: jo

text: Anmälan

type: rubrik

text: I en anmälan till JO framförde AA klagomål mot rektor BB, Rosendalsgymnasiet i Uppsala kommun. Han anförde bl.a. följande.

type: stycke

text: Den 2 juni 2009 fick CC, som är elev på Rosendalsgymnasiet och medlem i Sverigedemokraternas ungdomsförbund, Sverigedemokratisk Ungdom Uppsala (nedan SDU), kännedom om att det samma dag skulle hållas en politisk debatt på skolan om det förestående valet till Europaparlamentet. CC kontaktade rektorn och frågade om SDU kunde få delta i debatten. Rektorn nekade ungdomsförbundet att komma till skolan och motiverade detta med att man endast ville bjuda in de partier som var representerade i Europaparlamentet till denna debatt. CC frågade rektorn om SDU i stället kunde få informera om partiets ”EU-valspolitik” genom att hålla bokbord på skolan. Tidigare under våren 2009 hade andra partiers ungdomsförbund hållit bokbord på skolan. Även då avslog rektorn SDU:s begäran härom. Skolan erbjöd inte heller ungdomsförbundet någon annan möjlighet att ”i en eller annan form delta i verksamheten inför Europaparlamentsvalet”.

text: Utredning

text: Efter att anmälan remitterats inkom ett remissvar, som undertecknats av vice produktionsdirektören DD och affärsområdeschefen, tillika skolchefen, EE. I remissvaret anfördes bl.a. följande.

text: Rektor på Rosendalsgymnasiet, BB, redogör i sitt svar från 2009-06-30 att skolans policy bygger på att begränsa antal medverkande partier till riksdagspartier eller partier med säte i kommunfullmäktige. Ett annat bidragande skäl är bristen på utrymme. Skolan använder matsalen som aula med en mindre portabel scen. Frågan om olika partiers medverkan på gymnasieskolorna har diskuterats på ett par rektorsmöten under vårterminen 2009. Något gemensamt beslut har inte fattats, men den allmänna inställningen har varit att begränsa medverkande partier till riksdagspartier eller partier med mandat i kommunfullmäktige. Det är vår uppfattning att skolan har en viktig roll i att låta olika röster bli hörda så att eleverna får en allsidig information och möjlighet att ta ställning, så att ett demokratiskt samhälle kan vidmakthållas. Skolledning och personal, framför allt

text: lärarna, har ett stort ansvar för att sådana tillfällen kommer till stånd och att aktuella frågeställningar får en allsidig belysning. Därför anser vi att Rosendalsgymnasiets rektor gjort en korrekt bedömning genom att inte bjuda in Sverigedemokratisk ungdom till debatten den 2 juni 2009.

text: Till remissvaret hade fogats bl.a. ett dokument, daterat den 15 januari 2007, med rubriken ”Policy för besök av externa organisationer, politiska partier och företag m.m.” samt ett yttrande från BB.

text: I policydokumentet hade antecknats bl.a. följande.

text: /- - -/ Rektor har ett ansvar för att god ordning upprätthålls på skolans område. I vissa fall kan ordningsskäl således motivera att politisk information begränsas eller styrs av skolan. Vid stora temaarbeten som inför val kan skolan av praktiska skäl avgränsa antal partier till riksdagspartier eller partier med säte i kommunfullmäktige./- - -/

text: I yttrandet anförde BB bl.a. följande.

text: /- - -/ Vid anordning av politiska debatter uppstår ytterligare en komplikation då skolan saknar egen aula. Vi är därför hänvisade till skolans matsal där vi använder en mindre portabel scen. Detta förhållande innebär att antalet deltagare av praktiska skäl behöver hållas nere. /- - -/ Vår ambition är att varje år genomföra en större politisk debatt. För att skapa största möjliga intresse har vi ett rullande schema för debatterna så att de kan relateras till aktuell valrörelse. De år då vi ej kan få draghjälp av pågående valrörelser har vi haft lokalpolitiska debatter. Vid dessa debatter har vi för att slippa göra subjektiva värderingar kring deltagande avgränsat deltagandet till om partiet haft representation i aktuell valförsamling som EU-parlament, Riksdag eller Kommunfullmäktige. Intressant i sammanhanget är att till vår lokalpolitiska debatt den 18/9 2007 inbjöds och deltog Sverigedemokraterna eftersom de är representerade i fullmäktige. Vid sidan av våra rena partidebatter inbjuder vi varje eller vartannat år till en föreningsdag där alla föreningar inklusive SDU är välkomna. Denna inbjudan skickas via Uppsala Föreningsråd. /- - -/ SDU nekades tillträde den 2/6 mot bakgrund av att antalet partier måste begränsas och att våra objektiva urvalskriterier följdes. Detsamma gäller anmälan om nekandet till bokbord vid en annan debatt den 13/3 då riksdagspartierna var företrädda. På samma grund inbjöds och deltog SDU till lokalpolitisk debatt den 18/9 2007.

text: Eftersom remissvaret inte besvarade samtliga frågor som anmälan omfattade anmodades Produktionsnämnden för vård och bildning i Uppsala kommun att inkomma med utredning och yttrande vad gällde följande.

text: 1. Har rektor BB vid ett eller flera tillfällen avslagit ansökningar från SDU om att få delta i den politiska debatt som hölls på Rosendalsgymnasiet den 2 juni 2009? Om så är fallet – vilket eller vilka skäl har legat till grund för avslagsbeslutet/besluten?

text: 2. Har BB därefter avslagit en ansökan från SDU om att få anordna bokbord på skolan? Vad var i så fall grunden för avslagsbeslutet?

text: 3. Har andra ungdomsförbund tidigare under vårterminen 2009 tillåtits att hålla bokbord på skolan?

text: Som sitt remissvar lämnade nämnden ett av ordföranden FF och sekreteraren GG undertecknat yttrande. I yttrandet anfördes följande.

text: /- - -/ 1. Har rektor BB vid ett eller flera tillfällen avslagit ansökningar från Sverigedemokraternas ungdomsförbund, Sverigedemokratisk Ungdom (SDU), om att få delta i den politiska debatt som hölls på Rosendalsgymnasiet den 2 juni 2009? Svar: Ja Om så är fallet – vilket eller vilka skäl har legat till grund för

text: avslagsbeslutet/besluten?

text: Svar: /- - -/ antalet deltagare måste begränsas på grund av utrymmesskäl och ”Vid dessa debatter har vi för att slippa göra subjektiva värderingar kring deltagande avgränsat deltagandet till om partiet haft representation i aktuell valförsamling som EU-parlament, Riksdag eller Kommunfullmäktige”. 2. Har BB därefter avslagit en ansökan från SDU om att få anordna bokbord på

text: skolan?

text: Svar: Ja

text: Svar: /- - -/ samma princip som ovan tillämpades vid nekandet till bokbord. 3. Har andra ungdomsförbund tidigare under vårterminen 2009 tillåtits att hålla

text: bokbord på skolan?

text: Svar: Ja Den 13 mars hölls en debatt där riksdagspartierna var företrädda. Då tilläts dessa partiers ungdomsförbund att hålla bokbord.

text: Kommentar:

text: I andra sammanhang har flera partier, även riksdagspartier, nekats att hålla bokbord, eftersom skolan då bedömt att detta inte passade in i skolans pedagogiska planering.

text: Till remissvaret hade vissa handlingar fogats.

text: AA bereddes tillfälle att kommentera remissvaren. SDU inkom, genom CC, med ett yttrande. I yttrandet anfördes bl.a. följande. Anmälan baseras på att Sverigedemokraterna, trots förfrågan från partiet, inte tilläts delta i debatten, att partiet nekades tillträde till skolan för att hålla bokbord och att partiet inte fick någon möjlighet att integreras i verksamheten på annat sätt. Konsekvensen av detta blev att Sverigedemokraterna särbehandlades i jämförelse med andra partier, vilket strider mot

text: 1 kap. 9 § regeringsformen

text: . Det förhållandet att skolan inte bjöd in partiet på eget initiativ till debatten har accepterats ”med hänvisning till praktiska skäl”.

text: Bedömning

text: JO har vid ett flertal tillfällen uttalat sig i frågor som uppkommit i samband med att politiska partier önskat lämna politisk information i skolor. Här kan nämnas bl.a. JO:s ämbetsberättelse 2007/08 s. 462 och s. 464 samt 2008/09 s. 396 och s. 400.

text: I februari 2010 gav regeringen Skolverket i uppdrag att ta fram ett informationsmaterial för huvudmän och skolor om förutsättningarna för opinionsbildande verksamhet i skolan. Materialet skulle framför allt belysa förutsättningarna för att bjuda in politiska partier i skolan. Under våren 2010 presenterade Skolverket

text: stödmaterialet ”Politisk information i skolan”. I materialet hänvisas till ett flertal uttalanden som har gjorts av JO, Regeringsrätten och JK.

text: En skola är inte en allmän plats, och yttrandefriheten enligt

text: regeringsformen

text: innefattar inte någon rätt för medborgarna – eller en sammanslutning av sådana – att få tillträde till en skola för att där sprida ett budskap. På motsvarande sätt förhåller det sig med den i

text: tryckfrihetsförordningen

text: garanterade rätten att sprida tryckta skrifter. Skolledningen kan dock ge tillstånd för utomstående att i skolan sprida information eller tryckta skrifter. Vid ställningstagande till om t.ex. ett politiskt parti i detta syfte ska få tillträde till en skola måste skolledningen beakta den övergripande bestämmelsen i

text: 1 kap. 9 § regeringsformen

text: : Domstolar samt förvaltningsmyndigheter och andra som fullgör uppgifter inom den offentliga förvaltningen ska i sin verksamhet beakta allas likhet inför lagen samt iaktta saklighet och opartiskhet.

text: Den 2 juni 2009 anordnade Rosendalsgymnasiet en debatt inför valet till Europaparlamentet den 7 juni 2009. Till debatten hade skolan bjudit in de partier som var representerade i Europaparlamentet. Samma dag som debatten skulle äga rum fick rektorn en förfrågan från SDU om att få delta i debatten. Det har inte framkommit att någon sådan förfrågan hade gjorts tidigare. Rektorn nekade ungdomsförbundet att i detta syfte få tillträde till skolan. Rektorn avslog därefter även en begäran från SDU om att i stället få informera om partiets ”EU-valspolitik” genom att hålla bokbord på skolan.

text: Vad gäller utgångspunkten för min bedömning vill jag anföra följande. I anmälan har AA uppgett att det var en elev vid Rosendalsgymnasiet som gjorde de aktuella framställningarna hos rektorn. Jag har förstått saken så att det inte var fråga om att endast den eleven skulle delta i debatten eller vara engagerad i att hålla bokbord utan att aktiviteterna skulle inbegripa även andra företrädare för SDU, dvs. personer som inte var elever vid skolan.

text: En skola kan av praktiska skäl behöva begränsa antalet politiska partier som den på eget initiativ bjuder in för att lämna politisk information i skolan. Detta har inte ansetts strida mot lag under förutsättning att urvalet görs objektivt och inte innebär att övriga organisationer utesluts från att i en eller annan form delta i verksamheten (se Regeringsrättens årsbok 1981 ref. 2:26 nr I och JO:s beslut den 22 maj 1989, dnr

text: ). Att av praktiska skäl begränsa inbjudningarna till exempelvis partier som är representerade i riksdagen eller kommunens fullmäktige har bedömts vara ett objektivt urval.

text: Det har således inte funnits något lagligt hinder mot att Rosendalsgymnasiet på eget initiativ bjöd in endast de partier som var representerade i Europaparlamentet till debatten den 2 juni 2009. SDU har inte heller ifrågasatt detta. Ungdomsförbundet har däremot gjort gällande att det stod i strid med objektivitetsprincipen i

text: 1 kap. 9 § regeringsformen

text: att rektorn avslog förbundets framställningar om att få tillträde till skolan för att lämna politisk information inför det förestående

text: valet till Europaparlamentet och inte heller erbjöd förbundet någon annan möjlighet att delta i verksamheten inför valet.

text: Den omständigheten att en skola har valt att begränsa inbjudningarna till en politisk debatt på det sätt som Rosendalsgymnasiet gjort får inte åberopas som grund för att neka andra partier eller organisationer, som anmäler intresse för att delta i debatten, tillträde till skolan. Skolan får således inte ställa sig avvisande till önskemål om deltagande från andra partier eller organisationer på den grunden att de inte har blivit inbjudna. Utgångspunkten är att ett parti eller en organisation som uttrycker ett intresse för att delta ska tillåtas att göra detta på samma villkor som de som inbjudits.

text: Skolledningen har emellertid en skyldighet att upprätthålla ordningen på skolan. Under vissa förhållanden kan därför allmänna ordningsskäl motivera att politiska partier nekas tillträde till en skola eller att möjligheten att där lämna information begränsas eller styrs av skolan vad gäller tid, rum och form. För detta krävs dock att de negativa konsekvenserna som tillträdet kan antas få för ordningen är klart påvisbara. Den ovan nämnda objektivitetsprincipen måste iakttas, och ordningsskäl får inte användas som svepskäl för att utesluta ett parti på grundval av de åsikter som partiet förväntas föra fram.

text: För det fall en skola av praktiska skäl måste avslå en begäran från ett parti eller en organisation om att få tillträde till skolan för att delta i en debatt, är skolledningen i princip skyldig att bereda partiet eller organisationen möjlighet att få komma till skolan vid ett annat tillfälle för att lämna information i den fråga som debatten handlade om.

text: Det har inte framgått annat än att det var först på morgonen den 2 juni 2009 som SDU kontaktade rektorn på Rosendalsgymnasiet och framförde önskemål om att få delta i den debatt som skulle hållas på skolan samma dag. Efter det att rektorn hade avslagit ungdomsförbundets framställning härom begärde förbundet att i stället få informera om partiets ”EU-valspolitik” genom att hålla bokbord på skolan.

text: Jag har uppfattat saken på det sättet att rektorn gjorde den bedömningen att det inte fanns plats för ytterligare partier eller organisationer, dvs. fler än de som skolan själv hade bjudit in, att delta i debatten den 2 juni 2009 och att SDU:s begäran om att i detta syfte få tillträde till skolan därför avslogs av utrymmesskäl. Anledningen till att SDU inte heller tilläts hålla bokbord i samband med debatten var, såvitt jag har förstått, att det även i detta avseende bedömdes vara brist på utrymme i skolan den aktuella dagen.

text: Det finns inte anledning att utgå från annat än att rektorns ställningstaganden grundades på rent praktiska överväganden. SDU har visserligen, i sitt yttrande över remissvaret, hävdat att det vid tillfället fanns gott om plats i den lokal där debatten hölls och i kringliggande korridorer. Jag saknar emellertid grund för att påstå att rektorn, vid den tidpunkt när han gjorde sin bedömning, inte skulle ha haft fog för sin uppfattning. Det finns för övrigt inte något som talar för att rektorn skulle ha

text: tillåtit något annat parti att under motsvarande omständigheter få delta i debatten eller hålla bokbord i samband med anordnandet av debatten.

text: Mot bakgrund av det anförda anser jag inte att rektorns beslut kan anses ha stått i strid med

text: 1 kap. 9 § regeringsformen

text: . I sammanhanget vill jag dock framhålla att det inte är givet att utrymmesskäl skulle ha ansetts utgöra en hållbar grund för att avslå framställningarna om de hade gjorts med bättre framförhållning och skolledningen därigenom getts möjlighet att planera sin verksamhet inför det förestående valet till Europaparlamentet på annat sätt.

text: Efter den 2 juni 2009 återstod det endast tre skoldagar innan valet till Europaparlamentet skulle hållas den 7 juni 2009. Av remissvaren framgår inte i vad mån det över huvud taget var praktiskt möjligt för skolledningen att ordna så att SDU fick komma till skolan för att hålla bokbord eller på annat sätt lämna politisk information inför det förestående valet. Med beaktande av den korta tid som då stod till buds har jag inte funnit tillräckliga skäl att närmare utreda om förhållandena var sådana att det rimligen hade kunnat krävas av skolledningen att den skulle erbjuda SDU tillträde till skolan under någon av de resterande dagarna.

text: Sammanfattningsvis kan jag konstatera att det finns en del frågetecken vad gäller skolans agerande. Jag anser mig dock inte ha underlag för att kritisera rektorn för att SDU i den uppkomna situationen, där tidsaspekten måste beaktas, inte gavs möjlighet att få tillträde till skolan.

text: Det finns även vissa frågetecken kring skolans hantering av SDU:s begäran om att under våren 2009 få tillträde till skolan för att hålla bokbord. Vad som har kommit fram ger mig dock inte tillräckliga skäl att inleda en utredning i den saken.

text: Vad SDU i övrigt har anfört föranleder inte någon åtgärd eller något uttalande från min sida.

text: Med ovan gjorda uttalanden avslutar jag ärendet.

type: avgorande


nyckelord: Behörighet Beslut Dokumentation Förundersökning Underrättelse

title: Fråga om verkan av en överenskommelse mellan en polismyndighet och en åklagarmyndighet innebärande att underrättelser om att åklagare beslutat att inte inleda förundersökning skall expedieras genom polismyndighetens försorg m.m.

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO kritiserade AA handläggningen av en polisanmälan som han gjort. Han ville bl.a. veta varför han inte hade underrättats om att ärendet hade skrivits av.

text: Utredning

text: Från Polismyndigheten i Stockholms län infordrades handlingarna i ett ärende som avsåg trafikmålsanteckningar upprättade den 12 juni 1999. Den 4 augusti 2000 hade kammaråklagaren BB vid Åklagarmyndigheten i Stockholm, 6:e åklagarkammaren, beslutat att förundersökning inte skulle inledas i ärendet eftersom brott inte kunde styrkas.

text: Vid förfrågan uppgav BB att ärendet inte inregistrerats vid åklagarkammaren trots att han hade fattat beslut att inte inleda förundersökning.

text: Ärendet remitterades till Åklagarmyndigheten i Stockholm för upplysningar och yttrande om anledningen till att det aktuella ärendet hos Polismyndigheten i Stockholms län inte registrerats vid Åklagarmyndigheten trots att åklagare beslutat i ärendet samt för uppgift om när anmälaren underrättades om åklagarens beslut och, om så inte skett, anledningen därtill.

text: Åklagarmyndigheten (tf. överåklagaren CC) kom in med ett yttrande till vilket hade fogats upplysningar och ett yttrande från chefsåklagaren DD.

text: I ett beslut den 9 april 2001 anförde chefsJO Eklundh följande.

text: Bedömning

text: AA har i sin anmälan frågat varför han i egenskap av målsägande och anmälare inte hade underrättats om att en åklagare hade beslutat att inte inleda förundersökning med anledning av hans anmälan. I ärendet har vidare uppkommit

text: frågan varför ärendet inte registrerats hos åklagarmyndigheten trots att det hade avgjorts genom ett åklagarbeslut.

text: I

text: 14 § förundersökningskungörelsen (1947:948)

text: föreskrivs bl.a. följande. Beslutas att förundersökning inte skall inledas eller att en inledd förundersökning skall läggas ned eller att åtal inte skall väckas, skall underrättelse ske till en målsägande som angett brottet eller anmält enskilt anspråk i anledning av brottet eller begärt att bli underrättad. En sådan underrättelse behöver dock ej ske vid beslut av en polismyndighet om att inte inleda eller lägga ned en förundersökning, om utredningen inte lett så långt att någon varit skäligen misstänkt för brottet. Underrättelse till målsäganden skall dock alltid ske om målsäganden begär det.

text: Bestämmelserna i

text: 14 § förundersökningskungörelsen

text: anger inte uttryckligen vem som är ansvarig för att underrättelse lämnas. Det framstår emellertid som självklart att underrättelsen skall lämnas av åklagarmyndigheten när beslutet har fattats av en åklagare och av polismyndigheten när en polisman har fattat beslutet.

text: DD har uppgett att åklagarkammaren och polismyndigheten har utvecklat ett samarbete i syfte att effektivisera den brottsutredande verksamheten. Som ett led i detta samarbete har det förordnats kontaktåklagare vid samtliga närpolisområden och basstationer inom Nacka polismästardistrikt. Det har vidare träffats en generell överenskommelse som innebär att underrättelser om ett avskrivningsbeslut som har fattats av en kontaktåklagare skall expedieras genom polisens försorg senast dagen efter det att avskrivningsbeslutet meddelats.

text: Åklagarmyndigheten synes således ha träffat något slags avtal med polismyndigheten om att denna skall utföra uppgifter som får anses åvila åklagarmyndigheten på grund av författning. Avtal mellan myndigheter återfinns inte bland de olika former för beslut om rättsligen bindande normer som läggs fast i

text: 8 kap.

text: regeringsformen

text: , och en myndighet förfogar inte heller på någon annan grund över sina i författning fastlagda rättigheter och skyldigheter på sådant sätt att den fritt kan överlämna dessa till en annan myndighet.

text: En myndighet kan alltså inte genom avtal eller på annat sätt till en annan myndighet överlåta sådana uppgifter som ankommer på den till följd av lag eller annan författning, om delegationen inte har uttryckligt stöd i författning. Den överenskommelse som har träffats mellan åklagarmyndigheten och polismyndigheten kan därför inte befria åklagarmyndigheten från ansvaret för utfärdande av underrättelser enligt

text: 14 § förundersökningskungörelsen

text: i de fall där beslutet har fattats av en åklagare.

text: Eftersom beslutet att inte inleda förundersökning i det här aktuella fallet hade fattats av en åklagare, förelåg skyldighet att underrätta AA om beslutet. Av nyss angivna skäl ligger ansvaret för att så inte har skett på åklagarmyndigheten.

text: Av utredningen framgår vidare att ärendet inte registrerats hos åklagarmyndigheten trots att det avgjorts av en åklagare. Jag vill med anledning härav understryka vikten av att en åklagarmyndighet tillämpar sådana rutiner att diariet på ett


avgjordAv: Justitieombudsmannen Stefan Holgersson

nyckelord:
Dokumentation
Långsam handläggning

title: Kritik mot Sahlgrenska Universitetssjukhuset (Psykiatri Affektiva) inom Västra Götalandsregionen för dröjsmål med att vidarebefordra handlingar som förvaltningsrätten hade faxat till en patient som vårdades på sjukhuset med stöd av LPT

sammanfattning: Patienter som är föremål för psykiatrisk tvångsvård befinner sig i en utsatt situation och måste ges goda möjligheter att ta till vara sina rättigheter under vårdtiden. Mål enligt LPT ska handläggas skyndsamt av domstolarna, och tidsfristerna är korta. Det är därför av stor vikt att kallelser jämte ansökningshandlingar lämnas över utan dröjsmål till en patient som tvångsvårdas eftersom patienten måste få möjlighet att förbereda sig inför en förhandling. Det är på samma vis viktigt att patienten snabbt får domen när den har kommit in till sjukhuset, så att han eller hon på bästa sätt kan ta till vara sina rättigheter att överklaga. Sjukhuset kan inte undgå kritik för att ha dröjt med att lämna över kallelser och domar från förvaltningsrätten till en patient som vårdades på sjukhuset med stöd av LPT. Enligt JO bör det dokumenteras i patientjournalen när handlingar av aktuellt slag lämnas till en patient. I de fall där det inte är möjligt eller lämpligt att lämna över sådana handlingar till patienten utan dröjsmål bör också det övervägande som gjorts med anledning av detta dokumenteras i journalen. Eftersom det inte finns någon uttrycklig bestämmelse om skyldighet för vårdgivaren att dokumentera dessa uppgifter kritiserar JO inte sjukhuset för avsaknad av dokumentation i detta avseende. Från ett rättssäkerhetsperspektiv kan det finnas anledning att överväga om det inte bör införas en bestämmelse om dokumentationsskyldighet vad gäller uppgifter om när patienten har fått del av domstolshandlingar. JO har därför funnit skäl att skicka en kopia av beslutet till Socialdepartementet för kännedom.

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO den 31 maj 2015 klagade AA på Psykiatri Affektiva (avdelning 366) vid Sahlgrenska Universitetssjukhuset inom Västra Götalandsregionen. Av anmälan framkom bl.a. följande:

text: AA:s dotter BB, som vid den aktuella tidpunkten vårdades på avdelningen med stöd av lagen (

text: ) om psykiatrisk tvångsvård, LPT, hade vid vissa angivna tillfällen inte i tid fått ta del av handlingar som förvaltningsrätten hade faxat till avdelningen. Det kunde dröja flera dagar innan personalen på avdelningen vidarebefordrade kallelser till domstolsförhandlingar till BB. Detta

text: medförde att BB inte hann läsa igenom och tillgodogöra sig innehållet i handlingarna innan förhandlingarna ägde rum. Tillsammans med kallelserna skickas sjukhusets ansökan om tvångsvård alternativt ansökan om förlängning av tvångsvården. Även domar som förvaltningsrätten hade meddelat kunde bli liggande länge innan BB fick ta del av dem. Vid något tillfälle dröjde det en hel vecka.

text: Utredning

text: JO begärde att vederbörande nämnd inom Västra Götalandsregionen skulle yttra sig över det som AA hade framfört i sin anmälan. Yttrandet skulle bl.a. innehålla en redogörelse för sjukhusets rutiner och avdelningens handläggning samt nämndens bedömning av handläggningen.

text: Styrelsen för Sahlgrenska Universitetssjukhuset yttrade sig och anförde i huvudsak följande:

text: Modern till en patient har vänt sig till JO med anledning av att hon uppfattar att dottern i samband med vård på avdelning 366 på Sahlgrenska Universitetssjukhuset inte i tid fått tillgång till handlingar från förvaltningsrätten i samband med prövning av vård enligt Lagen om psykiatrisk tvångsvård. Information har, förutom inkommen skrivelse, inhämtats från patientens journal, samt intervjuer med vårdenhetschef, vårdenhetsöverläkare och kontaktperson på avdelning 366. Av journal och ovan nämnda intervjuer framkommer varken information som tydligt bekräftar eller som inte bekräftar det händelseförlopp som beskrivs av patientens mor. Det finns dock i sig inga skäl att betvivla den beskrivning som ges av modern i inkommen skrivelse. Sedvanlig praxis inom SU-psykiatrin vid hantering av denna typ av ärenden är att inkomna handlingar skyndsamt överlämnas till berörd patient så snart de inkommit till vårdinrättningen. Vid ansökan om psykiatrisk tvångsvård ska patienten, enligt gällande rutin för hantering av psykiatrisk tvångsvård, underteckna att hen tagit del av inskickad handling och densamma ska införas i journal. Dock regleras i rutinen i fråga inte hur inkommen kallelse till förhandling i förvaltningsrätten ska hanteras. Vid tidpunkterna i fråga skedde all informationsöverföring mellan vårdinrättningar och Förvaltningsrätten per fax och detta har vid enstaka tillfällen sannolikt inneburit att handlingar ej inkommit till vårdinrättningen. Om så varit fallet i aktuellt ärende går utifrån angivna informationskällor ovan inte att avgöra. Från och med mars 2015 används en elektronisk funktionsbrevlåda för överföring av information från Förvaltningsrätten till vårdinrättning för att säkerställa att detta sker på ett säkert sätt. För att ytterligare säkerställa att informationsöverföring från Förvaltningsrätten till berörd patient sker omedelbart planeras även en revision av aktuell rutin avseende dessa moment i hanteringen av psykiatrisk tvångsvård, vilket även inbegriper hur genomförda aktiviteter avseende informationsöverföring ska dokumenteras i journal. Verksamheten beklagar att, om så är fallet, ovan nämnda patient inte fått tillgång t i l l information på det sätt som borde ha skett. Detta bedöms som allvarligt med tanke på att vård i enlighet med Lagen om psykiatrisk tvångsvård ställer särskilda krav på vårdgivaren avseende medbestämmande, information och möjligheter att överklaga vården.

text: AA kommenterade remissvaret och framförde även nya klagomål.

text: Bedömning

text: Patienter som är föremål för psykiatrisk tvångsvård befinner sig i en utsatt situation och måste ges goda möjligheter att ta till vara sina rättigheter under vårdtiden. Mål enligt LPT ska handläggas skyndsamt av domstolarna, och tidsfristerna är korta. Huvudregeln är att sådana mål ska tas upp till avgörande inom åtta dagar från den dag då ansökan eller överklagandet kom in till förvaltningsrätten (

text: 35 §

text: LPT).

text: Det är givetvis av stor vikt att kallelser jämte ansökningshandlingar lämnas över utan dröjsmål till en patient som tvångsvårdas. Som har redovisats är domstolens tidsfrister korta, och patienten måste få möjlighet att förbereda sig inför en förhandling. Det är på samma vis viktigt att patienten snabbt får domen när den har kommit in till sjukhuset, så att han eller hon på bästa sätt kan ta till vara sina rättigheter att överklaga.

text: Av remissvaret framgår att myndigheten har läst BB:s journal och intervjuat flera tjänstemän, men att detta inte har lett till någon klarhet när det gäller frågan hur de aktuella handlingarna har hanterats. Sjukhusstyrelsen har uppgett att man i och för sig inte har funnit skäl att betvivla AA:s beskrivning av att det har kunnat dröja flera dagar innan personalen vidarebefordrat kallelser till domstolsförhandlingar och domar till BB. Jag har mot denna bakgrund lagt AA:s uppgifter om när domstolshandlingarna överlämnats till BB till grund för mitt beslut. Sjukhuset kan därmed inte undgå kritik för dröjsmålet med att lämna över kallelser och domar från förvaltningsrätten till BB vid de aktuella tillfällena.

text: Enligt min mening bör det dokumenteras i patientjournalen när handlingar av aktuellt slag lämnas till en patient. I de fall där det inte är möjligt eller lämpligt att lämna över sådana handlingar till patienten utan dröjsmål bör också det övervägande som gjorts med anledning av detta dokumenteras i journalen. Eftersom det inte finns någon uttrycklig bestämmelse om skyldighet för vårdgivaren att dokumentera dessa uppgifter kritiserar jag inte sjukhuset för avsaknad av dokumentation i detta avseende.

text: Sjukhusstyrelsen har i remissvaret uppgett att man, för att säkerställa att information från förvaltningsrätten till den patient som är berörd överförs omedelbart, planerar en revision av den befintliga rutinen och att översynen även omfattar frågan hur informationsöverföringen ska dokumenteras i patientjournalen. Jag förutsätter att rutinen nu har setts över.

text: Jag anser att det, från ett rättssäkerhetsperspektiv, finns anledning att överväga om det inte bör införas en bestämmelse om dokumentationsskyldighet vad gäller uppgifter om när patienten har fått del av domstolshandlingar. Detta kan lämpligen göras genom ett tillägg i

text: 2 § förordningen (1991:1472)

text: om psykiatrisk tvångsvård och rättspsykiatrisk vård. Jag finner därför skäl att skicka en kopia av beslutet till Socialdepartementet för kännedom.

text: Det som AA har anfört i övrigt ger inte anledning till något uttalande eller någon ytterligare åtgärd från min sida. Ärendet avslutas.


nyckelord: Beslut Dokumentation Permission Sjukvård

title: Kritik mot en psykiatrisk klinik för bl.a. utformningen av beslut om permissioner för patienter som vårdas med stöd av lagen (1991:1128) om psykiatrisk tvångsvård, LPT, eller lagen (1991:1129) om rättspsykiatrisk vård, LRV

text: Initiativet

text: JO inspekterade den 30 mars–1 april 2009 Psykiatriska kliniken vid Norrlands universitetssjukhus (JO:s dnr 1744-2009). Vid inspektionen granskades journalhandlingar rörande patienter som vårdades med stöd av LPT och LRV.

text: Under granskningen framkom att det i ett flertal beslut om permission inte hade angetts vilka dagar och inom vilka tidsramar som patienten getts tillstånd att vistas utanför sjukvårdsinrättningens område. Av journalerna framgick i dessa fall endast att överläkare fattat beslut om ”Permissioner, visst tillfälle eller återkommande”. JO fann skäl att ta upp saken till utredning i ett särskilt ärende (JO:s dnr 3113- 2009). Av praktiska skäl begränsades utredningen till att avse beslut om permission som fattats för två patienter, AA och BB, under mars 2009.

text: Utredning

text: Efter remiss anförde Landstingsstyrelsen i Västerbottens läns landsting bl.a. följande.

text: Som framgår av de bifogade yttrandena gällande de två patientfallen har man angett de aktuella permissionsbesluten som Permission Mål och Tid (MoT). Innebörden är att patienten har tillstånd att lämna avdelningen och frigångsområdet under dagen baserat på bedömningar som görs vid varje enskilt till fälle av vårdpersonal och med mål och tidsram som överenskoms med patienten. I några fall har också de beslutade permissionerna gällt sjukvårdsområdet och därigenom i formell mening avsett frigång, vilket kritiserats av JO. Kliniken har nu förtydligat sina rutiner på följande sätt: Vad gäller oklarhet om beslutet gäller frigång eller permission så bedöms det inte vara något återkommande problem även om det i ett enstaka fall har varit oklart. Vi ser därvidlag inga skäl att införa nya rutiner utan gällande rutiner klargör tydligt hur detta ska hanteras vid dokumentation. Vad gäller utformning av permissionsbeslut enligt modellen Mål och Tid så införs nya dokumentationsrutiner. Motsvarande beslut förs nu in i beslutsprotokoll med följande formulering: ”§ 25 Permissioner, återkommande tillfällen mellan kl. XX

text: och XX enligt beslut av öl X, specialist i allmänpsykiatri med chefsöverläkaruppdrag enligt

text: 39 §

text: LPT”.

text: Det bör noteras att JO i sin kritik medger att permissionsbeslutens utformning sannolikt inte varit oklara för klinikens medarbetare, men att JO ändå efterlyser en större tydlighet i de beslut som fattats. Med dessa förtydliganden av dokumentationsrutiner menar vi att JO:s krav är uppfyllda.

text: Till yttrandet var fogat dels ett tjänsteutlåtande avseende AA undertecknat av överläkaren CC, dels ett tjänsteutlåtande avseende BB undertecknat av överläkaren DD.

text: CC anförde följande.

text: JO har begärt att landstingsstyrelsen skall göra en utredning angående formuleringen av permissionsbeslut för AA under mars månad 2009. Under den aktuella perioden var jag ansvarig för hans vård. Av journalen framgår att AA konverterades till vård enligt LPT den 10 mars 2009. Av journalen framgår att han den 13 mars stabiliserats, och åter bedömdes kunna börja röra sig fritt dagtid utanför avdelningen så som han gjort före konverteringen. Däremot bedömdes ramverket LPT kvarstående nödvändigt för att säkerställa fortsatt medicinering. Vistelsen utanför avdelningen var en del i hans rehabilitering och en förberedelse för att kunna göra en överenskommelse om vård på frivillig grund, i enlighet med målsättningen med tvångsvården enligt

text: 2 §

text: LPT. Beslutet formulerades enligt dåvarande praxis i en journalanteckning den 13 mars 2009 som ”frigång mål och tid”. För att det skulle stå klart för en eventuell utomstående granskare att det rörde sig om ett permissionsbeslut förtydligades i journaltexten av att beslutet innebar att han fritt kunde röra sig både inom och utom sjukhusområdet. Permissionsbeslutet registrerades formellt i beslutsprotokollet med en standardformulering enligt dåvarande rutin som ett beslut enligt LPT ”§ 25 Permissioner, visst tillfälle eller återkommande, enligt beslut av öl CC”. Det traditionellt använda frigångsbegreppet inom den psykiatriska vården har varit i bruk under en mycket lång följd av år, och innebar i den aktuella formuleringen att patienten fick röra sig fritt utanför avdelningen dagtid. Det innefattade inte nattpermissioner. JO har vid sitt besök påtalat att en dokumentation enligt ovan inte ger en tillfredsställande tydlighet, särskilt med hänsyn till hur frigångsbegreppet används inom ramen för lagtexten. JO:s påpekande medförde att klinikens rutiner omedelbart ändrades. Motsvarande beslut i beslutsprotokollet registreras nu som ”§ 25 Permissioner, återkommande, mellan kl. 08–22, enligt beslut av öl CC”. Efter synpunkter som kommit fram inom ramen för arbetet med Socialstyrelsens handbok i psykiatrisk tvångsvård har jag infört ytterligare ett förtydligande så att jag numera skriver ”§ 25 Permissioner, återkommande, mellan kl. 08–22, enligt beslut av öl CC, specialist i allmän psykiatri med chefsöverläkaruppdrag enligt

text: 39 §

text: LPT”. Frigångsbegreppet har i journaltexten reserverats för frigång inom sjukhusområdet. Utöver beslutet ovan av den 13 mars 2009 finns ett permissionsbeslut från den 20 mars 2009. Beslutet formulerades i journaltexten den 20 mars 2009 som att AA fick fortsätta med sin hittillsvarande frigång inom och utom sjukhusområdet som tidigare. I denna del hänvisar journaltexten således till det tidigare registrerade och gällande beslutet i beslutsprotokollet. Därutöver beskrivs i journalanteckningen att han beviljades ”permission till Hissjöstugan under morgondagen”. Eftersom det rörde sig om en planerad långtidsaktivitet (tillsammans med personal från dagverksamheten Kärnhuset) registrerades beslutet separat i beslutsprotokollet, trots att permissionen till Hissjöstugan var mellan kl. 08.45 fram till 19.00, och därmed låg inom ramen för det tidigare beslutet om återkommande permissioner dagtid. Dagpermissionens längd framgår av daganteckning den 21 mars 2009. I

text: beslutsprotokollet användes enligt dåvarande rutin standardformuleringen ”§ 25 Permissioner, visst tillfälle eller återkommande, enligt beslut av öl CC”. Efter JO:s påpekande registreras motsvarande beslut nu som ”§ 25 Permissioner, visst tillfälle, 21/3 kl. 08.45–19.00, enligt beslut av öl CC”. Sedan några månader förtydligar jag även min formella kompetens att fatta beslutet genom formuleringen ”§ 25 Permissioner, visst tillfälle, 21/3 kl. 08.45–19.00, enligt beslut av öl CC, specialist i allmän psykiatri med chefsöverläkaruppdrag enligt

text: 39 §

text: LPT”, för att tillgodose Socialstyrelsens önskemål om tydlighet vad gäller förutsättningarna för beslut enligt LPT. JO:s påpekande har således lett till att rutinerna för användande av frigångsbegreppet i journaltexten samt hur beslut registreras i beslutsprotokollet stramats upp, vilket kan vara av betydelse för en utomstående läsare. De ändrade formuleringarna har däremot ingen reell betydelse för ramarna för patientens vård, eftersom de tidigare använda begreppens innebörd var väl kända av personalen på slutenvårdsavdelningarna. Det är min förhoppning att de ändrade rutinerna på ett tillfredsställande sätt tillgodoser JO:s krav på formuleringar i dokumentationen.

text: DD anförde följande.

text: Ur journalen framkommer att ovan rubricerade patient 2009-02-05 blev inlagd för sluten psykiatrisk vård enligt lagen om psykiatrisk tvångsvård (LPT), efter att ett vårdintyg enligt § 4 LPT hade utfärdats. Intagningsbeslut enligt § 6 b LPT fattades 2009-02-06 av specialist i allmän psykiatri. Tvångsvården avslutades definitivt 2009-05-07. Vad gäller beslut om permissioner under mars månad 2009 så fattades 2009-03-17 ett beslut om att patienten beviljades permission enligt praxis ”Mål och Tid – frigång”, vilket innebär att patienten kan vistas utanför sjukhusinrättningen. Beslutet finns journalfört i journalsystemet BMS, dels i funktionen Rapport med rubriken Frigång i Tempkurva Slutenvård med förkortningen ”MoT”, dels som daganteckning med beslutet inklusive standardformuleringen i dåvarande journalstruktur under sökordet Tvångsvård/LPT med ”§ 25 Permissioner, visst tillfälle eller återkommande, enligt beslut av öl DD”. Om det rört sig om ett enskilt tillfälle så skulle tidsramen för detta framgått i anteckningen eller om begränsningen i beslutet innefattat vistelse endast inom sjukvårdsområdet, skulle detta också ha varit noterat i anteckningen. Utifrån JO:s protokoll i samband med inspektion av psykiatriska kliniken i Umeå 30 mars–1 april 2009, dnr 1744-2009, framkom under kapitlet ”Utformning av beslut om permissioner” att man konstaterat att det i besluten inte framgår vilka dagar och inom vilka tidsramar som patienten getts tillstånd att vistas utanför sjukhusinrättningen. I detta fall har det i journalen inte heller angetts några tidsramar i rambeslutsanteckningen enligt LPT-beslutet. Efter JO:s granskning har denna praxis införts och besluten anges nu i beslutsprotokollet enligt ”§ 25 Permissioner, återkommande tillfälle mellan kl. 08.00–22.00, enligt beslut av öl DD”. Vad gäller den praxis som finns på klinikens avdelningar vad gäller patienternas utevistelse, oavsett vårdform, är likartad även om de förkortningar som används kan se något olika ut så är de grundläggande lika till sin utformning. Detta ökar patientsäkerheten i de fall personal tjänstgör på olika avdelningar. Mål och Tid-begreppet, vilket var den permissionsform som denna patient beviljades, innebär att patienten har tillstånd att vistas utanför sjukhusinrättningen på egen hand, alla dagar mellan kl. 08.00 till 22.00, tidsramarna styrs i princip av att patienten bör medverka på morgonmötet på avdelningen samt att man förhoppningsvis äter frukost innan man lämnar avdelningen och den senare tiden styrs av att sjukhusets ingångar låses kl. 22.00. Om patienten ansöker om permission

text: över en längre period så framgår ett sådant beslut i journalen, dvs. vilken dag och inom vilken tidsram som beslutet gäller. Detta rör i stort patientsäkerheten enligt samma princip som nämns nedan om dokumentationen i ”Frigångslistan” vid ”Mål och Tid”. I systemet på slutenvårdsavdelning F 42 där patienten vistades under sin vårdtid, ingår i systemet med ”Mål och Tid” en ”Frigångslista” där datum och klockslag anges när patienten lämnar avdelningen och när patienten planerar att återkomma, detta signeras av den personal som kommunicerar detta med patienten. Vilket klockslag patienten återkom vilket också signeras anges det också i ”Frigångslistan”. Systemet fyller ett flertal funktioner, dels att det arbetsmässigt inte är görligt för en ansvarig överläkare att flera gånger dagligen med ibland ett 20-tal patienter, föra samtal och göra överenskommelser om tidsramar. Dels ingår även en löpande bedömning av personal av patientens sinnestillstånd vid varje tillfälle den ämnar lämna avdelningen, vilket leder till en kontinuerlig farlighetsbedömning. Ytterligare ingår även en kontrollfunktion när patienten förväntas vara tillbaka på avdelningen och rutiner finns upprättade för hur personalen ska handla om detta inte sker inom den förväntade tidsramen. ”Frigångslistorna” sparas i en speciell pärm på avdelningen under cirka ett år och arkiveras därefter i klinikens journalarkiv. I övrigt anser jag, även om det inte specifikt i alla delar rör denna patient, att inspektionen av JO i stort varit positiv. Detta utifrån att det leder till en juridisk diskussion och klargöranden av olika delar i lagen om psykiatrisk tvångsvård och lagen om rättspsykiatrisk vård, direkt från företrädare för lagstiftaren. Balansen mellan ansvaret att bevaka samhällsskyddet och den omedelbara patientsäkerheten med en hög grad av rättssäkerhet för den enskilde patienten, är en svår men angelägen uppgift. Ytterligare kan det möjligen leda till att journalsystemet omarbetas och att delar som rör den psykiatriska vården också prioriteras.

text: I ett beslut den 14 september 2010 anförde JO André följande.

text: Rättslig reglering

text: I

text: 17 §

text: LPT, till vilken bestämmelsen i

text: 6 §

text: LRV hänvisar, anges bl.a. att frågor om behandlingen av en patient under vårdtiden ytterst avgörs av chefsöverläkaren.

text: Enligt

text: 25 §

text: LPT får chefsöverläkaren ge en patient tillstånd att under en viss del av vårdtiden vistas utanför sjukvårdsinrättningens område (permission). I

text: 9 §

text: LRV finns motsvarande bestämmelser för patienter som genomgår rättspsykiatrisk vård utan beslut om särskild utskrivningsprövning. Beträffande patient som genomgår rättspsykiatrisk vård med beslut om särskild utskrivningsprövning prövas, enligt

text: 10 §

text: LRV, frågan om permission av förvaltningsrätten efter ansökan av chefsöverläkaren eller patienten. Förvaltningsrätten får enligt

text: 10 § fjärde stycket

text: LRV, efter ansökan av chefsöverläkaren, överlämna åt denne att beträffande viss patient besluta om permission.

text: Permission innebär rätt för patienten att på egen hand vistas utanför sjukhusområdet. Även kortare vistelser utanför sjukvårdsinrättningens område, t.ex. för en timme eller en dag, utgör permission enligt

text: 25 §

text: LPT samt 9 och 10 §§ LRV. Om patienten vistas utanför sjukhusområdet tillsammans med personal är det däremot inte fråga om permission. Beslut om sådana utevistelser torde rent rättsligt vara att hänföra till beslut enligt

text: 17 §

text: LPT (

text: 6 §

text: LRV) om behandling.

text: Från permission ska skiljas s.k. frigång, vilket innebär att patienten ges tillstånd att på egen hand vistas utanför vårdavdelningen men inom sjukvårdsinrättningens område. Frågor om detta faller under

text: 18 §

text: LPT samt

text: 10 a §

text: LRV.

text: Beslut om att avslå en ansökan om permission, att meddela särskilda villkor för en permission och att återkalla en permission är överklagbara (

text: 33 §

text: LPT och

text: 18 §

text: LRV). Beslut rörande permission omfattas även, till skillnad från beslut om frigång och annan utevistelse, av bestämmelsen i

text: 25 kap. 10 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400)

text: om undantag från sekretess och är således alltid offentliga.

text: Bedömning

text: Användning av olika begrepp för utevistelser Som framgått ovan förekommer inte begreppen permission och frigång i lagstiftningen om psykiatrisk tvångsvård. Begreppen används dock av vårdinrättningar som beteckningar för patienternas utevistelser. Eftersom permission och frigång inte har samma rättsverkningar kan en sammanblandning av begreppen leda till missförstånd, t.ex. vad gäller rätten att överklaga. Risken för sådana missförstånd ökar om kliniker dessutom använder egna begrepp för att beskriva de utevistelser som är aktuella. Av den anledningen är det viktigt att vårdinrättningar använder korrekta begrepp för respektive utevistelse.

text: I förevarande fall framgår av patientjournalerna att kliniken använt sig av flera begrepp för att beskriva de berörda patienternas utevistelser. Bland annat har kliniken regelmässigt använt begreppet frigång när det i formellt hänseende har varit fråga om permission. Vidare har kliniken använt sig av begreppet Mål och Tid för att beskriva dagliga permissioner mellan vissa klockslag. En sådan sammanblandning av olika begrepp innebär att det är svårt att avgöra vilken typ av utevistelse som avses. Enligt landstingsstyrelsen har kliniken tillräckligt klara rutiner för att en sådan sammanblandning av begreppen som nu har skett inte ska behöva förekomma. Jag förutsätter att dessa rutiner i fortsättningen tillämpas på ett korrekt sätt. Utformning av beslut om permissioner Ett beslut om permission måste vara tydligt vad avser tid och eventuella villkor för permissionen. Den enskilde patienten måste ha klart för sig vad han eller hon har att rätta sig efter. För det fall frågan kommer under domstolsprövning får det inte heller finnas någon tvekan om innebörden av det beslut som överklagas.

text: Av utredningen framgår att det i flera beslut om permission rörande de aktuella patienterna saknas uppgift om vilka dagar och inom vilka tidsramar som patienten getts tillstånd att vistas utanför sjukvårdsinrättningens område. I journalerna anges i dessa fall att överläkare fattat beslut om ”Permissioner, visst tillfälle eller återkommande”.

text: Den formulering som kliniken har använt i de aktuella besluten uppfyller inte de krav som måste ställas på utformningen av ett beslut om permission. För att ett sådant beslut ska anses vara tillräckligt preciserat måste det framgå vilken dag eller vilka dagar som beslutet avser och mellan vilka klockslag som beslutet gäller. Besluten är bristfälliga i dessa avseenden.

text: I sitt remissvar har landstingsstyrelsen anfört att nya dokumentationsrutiner har införts vid kliniken avseende utformningen av permissionsbeslut. Besluten förs numera in i journalen med formuleringen ”§ 25 Permissioner, återkommande tillfällen mellan kl. XX och XX”. Av remissvaret framgår att beslut med denna utformning avser dagliga permissioner mellan vissa klockslag för den berörda patienten.

text: Jag betvivlar inte att det står klart för patienten själv och för personal vid kliniken vad ett beslut enligt klinikens nya rutiner har för innebörd. Det går dock inte att av ett sådant beslut utläsa att det avser permissioner dagligen. Att ange att ett beslut om permission avser återkommande tillfällen är inte tillräckligt för att kravet på tydlighet ska anses vara uppfyllt. Jag förutsätter att kliniken ser över sina rutiner i detta avseende.

text: Den 10 juli 2008 beslutade regeringen att tillkalla en särskild utredare med uppdrag att göra en översyn av LPT och LRV samt lämna förslag till ny lagstiftning på området (

text: dir. 2008:93

text: ). Enligt direktiven ska en utgångspunkt för utredarens arbete vara att göra lagstiftningen så pedagogisk och lättillgänglig som möjligt.

text: Jag har inom ramen för ett tidigare ärende, där frågan om användningen av olika begrepp för utevistelser inom psykiatrisk tvångsvård och rättspsykiatrisk vård togs upp, funnit skäl att sända en kopia av mitt beslut till Psykiatrilagsutredningen för övervägande av om reglerna bör förtydligas (JO:s ärende med dnr 5698-2008). Med hänsyn till vad som framkommit i det nu aktuella ärendet översänder jag även en kopia av detta beslut till utredningen för dess kännedom.

text: Ärendet avslutas med den kritik som innefattas i det ovan anförda.


avgjordAv: Mats Melin

nyckelord: Expediering Inhibition

title: Kritik mot Svea hovrätt för brister vid expediering av beslut rörande verkställighet av ett beslut om utmätning

text: AA framförde i en anmälan klagomål mot Kronofogdemyndigheten. Han var bl.a. missnöjd med att myndigheten hade genomfört en värdering av hans bostadsrätt trots att Svea hovrätt hade beslutat att någon åtgärd för verkställighet av ett beslut om utmätning tills vidare inte fick vidtas.

text: Klagomålet, såvitt det avser Kronofogdemyndigheten, är föremål för ställningstagande hos justitieombudsmannen Hans-Gunnar Axberger (JO:s dnr 2622-2009).

text: Av inhämtade handlingar i Svea hovrätts ärende ÖÄ 5878-08 framgick bl.a. följande. AA överklagade ett beslut angående utmätning av hans bostadsrätt hos hovrätten. Hovrätten förordnade genom beslut den 8 september 2008 att någon åtgärd för verkställighet tills vidare inte fick vidtas, s.k. inhibition. Beslutet expedierades till parterna i målet, men inte till Kronofogdemyndigheten. Efter viss skriftväxling beslutade hovrätten slutligt den 27 november 2008 att avslå AA:s överklagande. Samtidigt upphävdes det tidigare beslutet om inhibition. Inte heller detta beslut expedierades till Kronofogdemyndigheten.

text: Genom muntliga upplysningar från hovrättsrådet BB, se bifogade tjänsteanteckning, framkom att det berörda kansliet i hovrätten är väl bekant med att ett beslut om inhibition av en verkställighet ska skickas till Kronofogdemyndigheten och att det måste ha berott på ett förbiseende att så inte skedde denna gång.

text: Av

text: 8 § förordningen (1981:967)

text: om skyldighet för domstol och Kronofogdemyndigheten att lämna underrättelser om vissa beslut av exekutiv betydelse följer att om en domstol har förordnat att en exekutionstitel tills vidare inte får verkställas, ska domstolen samma dag sända en kopia av beslutet till Kronofogdemyndigheten. Detta gäller också i fråga om senare beslut av betydelse för verkställigheten. Jag noterar vidare att detta även framgår av Domstolsverkets handbok Expediering Hovrätt (avsnitt T 53).

text: Hovrätten borde därför naturligtvis ha skickat en kopia av såväl beslutet om inhibition som det senare beslutet genom vilket inhibitionen upphävdes till Kronofogdemyndigheten. Att så inte kom att ske är självfallet beklagligt. Jag har

text: emellertid inte anledning att betvivla uppgiften att det inträffade berodde på ett förbiseende.

text: Ärendet avslutas med den kritik som ligger i det ovan sagda. – – –

text: Tjänsteanteckning

text: Vid telefonkontakt den 9 juni med BB, hovrättsråd i Svea hovrätt, framkommer följande. Hon har ingen minnesbild av det aktuella ärendet och antar att hon blev utsedd till referent i samband med föredragningen. Hon åtar sig att återkomma med besked angående expedieringen av beslutet.

text: Den 11 juni återkommer BB och uppger att hon varit i kontakt med CC, som är lagman på den aktuella avdelningen, och att han i sin tur har pratat med avdelningens kansli. Det har då framkommit att kansliet väl känner till att beslut om inhibition av verkställighetsåtgärder och senare fattade beslut av betydelse för verkställigheten ska expedieras till Kronofogdemyndigheten. Att så inte kom att ske i detta ärende måste ha berott på ett enstaka förbiseende och förmodligen på att sändlistan för det första beslutet användes vid expedieringen av det andra beslutet.

text: BB utgick från att kansliet kände till expedieringsbestämmelserna och fann inte anledning att själv, i egenskap av referent vid inhibitionsbeslutet, kontrollera att dessa följdes.


title: Fråga om polisens handlande i samband med anvisning av färdväg för chartrad buss med hemvändande fotbollssupportrar samt dokumentationen av ingripandet

text: I ett beslut den 27 oktober 1999 anförde chefsJO Eklundh bl.a. följande.

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO riktade AA kritik mot berörda polismyndigheter varvid han anförde bl.a. följande.

text: Måndagen den 29 juni 1998 färdades AA i en hyrd buss till Göteborg för att se fotbollsmatchen mellan IFK Göteborg och AIK. På tillbakaresan utsattes han och övriga resenärer för ett antal åtgärder utförda av den eskorterande polisen. AA var bussvärd. Före avresan från Stockholm stämdes resväg och antalet passagerare av med polisen. Nedresan gick lugnt och städat till, och man stannade två gånger för de matraster som chauffören måste ha. Före ankomsten till Göteborg tog AA kontakt med supporteransvarig polis där och anmälde resenärernas ankomst. De möttes av polis vid stadsgränsen och visades till en rastplats, där de emellertid inte fick använda den offentliga toaletten. ”Inslussningen” till Göteborg gick smärtfritt och de anlände till den pub de hade bokat.

text: När supportrarna efter matchen anträdde hemresan fick de eskort av motorcykelpoliser, en piketbuss och en eller två vanliga polisbilar. Vid varje matinrättning lade sig polisfordon snett till höger om bussen vilket hindrade denna från att köra av på någon avfart. Eftersom supportrarnas avsikt var att äta på Nalles Motell i Arboga, stördes de emellertid inte nämnvärt av polisens beteende. Under färden övertog andra polisfordon eskorten. I Arboga möttes supportrarna av en vägspärr på infarten till Nalles Motell, och de upplystes om att de inte fick stanna där. När busschauffören påpekade att han måste tanka bussen beordrades han att välja en automatstation längre fram. När resenärerna sade att de ville handla i kiosken talade polisen om för dem att de inte var önskvärda. Några närmare förklaringar lämnades inte. Till slut tilläts de att tanka bussen. Eftersom bussen saknade toalett steg passagerare av bussen för att besöka en toalett. Polismännen ryckte då tag i dem och beordrade dem tillbaka till bussen utan att bry sig om vad de sade om behovet av toalettbesök. Busschauffören förklarade också att han enligt

text: trafiklagarna måste ha en 30-minuters paus i avskild lokal men fick av polisen bara svaret: ”Den pausen kan du glömma. Åk vidare”. De tilläts dock att – under fortsatt polisbevakning – stanna till i skogen. Inte förrän i Enköping, när de hade passerat den sista nattöppna restaurangen, lämnade polisen dem.

text: Några ordningsstörningar förekom över huvud taget inte. AA ifrågasatte polisens rätt att på det beskrivna sättet – bl.a. med upphävande av gällande körtidsbestämmelser för yrkesförare – inskränka rörelsefriheten för de personer som färdades i bussen.

text: Utredning

text: Muntliga upplysningar inhämtades bl.a. från chefen för piketpolisen BB vid Polismyndigheten i Västra Götaland, länsordningspolisen samt från vakthavande befälet CC och chefen för närpolisområde Fagersta, DD, vid Polismyndigheten i Västmanlands län.

text: Vidare infordrades dagboksanteckningar från Polismyndigheten i Västra Götaland, länsordningspolisen. Från polismyndigheten i Västmanlands län infordrades ett ingripandemeddelande.

text: Härefter anmodades Polismyndigheten i Västmanlands län att inkomma med upplysningar och yttrande om dels den faktiska och rättsliga grunden för att vägra supportrarna att stiga av bussen under uppehållet vid Nalles Motell i Arboga, dels frågan om hur ingripandet vid Nalles Motell dokumenterades.

text: Utredningens resultat

text: Granskade handlingar och inhämtade muntliga upplysningar Av granskade handlingar och inhämtade muntliga upplysningar framgick bl.a. följande angående händelserna den 29 juni och natten till den 30 juni 1998.

text: Under resan från Stockholm till Göteborg hade supportrar i någon eller några av bussarna under måltidsuppehåll ”levt rövare”, och det hade ”varit stökigt” i samband med något av uppehållen. Under eller efter fotbollsmatchen i Göteborg hade ett antal av AIK-supportrarna omhändertagits för störande av ordningen. Under kvällen fattade Polismyndigheten i Västra Götaland beslut om vägvisning ut ur Göteborg för supporterbussarna. Dessförinnan hade omhändertagna supportrar frigetts. Under färdvägen följdes och övervakades bussarna av polisen, varvid enheter från de polismyndigheter som var ansvariga för de olika avsnitten av färdvägen avlöste varandra. Vid den i ärendet aktuella supporterbussens ankomst till länsgränsen mot Västmanland övertog Polismyndigheten i Västmanlands län uppdraget att övervaka bussen i vilken fanns 60–70 personer.

text: I ingripandemeddelandet avseende ingripandet vid Nalles Motell anges att motellets ägare kl. 23.30 informerades om att bussen var på väg mot Arboga och att han ”är ej intresserad av att få in några fans på området”. Vidare har i meddelandet antecknats bl.a. följande:

text:  Kl. 00.04: PC jouren informerad om att bussen kommer att dirigeras vidare

text: av polis och han tycker att det är OK

text:  Kl. 01.40: Bussen på plats på Nalles, måste tanka

text:  Kl. 01.47: 4900 vinkat av bussen men de går norra vägen via Västerås

text:  Kl. 02.01: Avvisade enl. PL 13 C

text: Remissvaret I sitt remissvar anförde Polismyndigheten i Västmanlands län (länspolismästaren EE) följande.

text: Bakgrund och upplysningar, samt redovisning av de lagliga grunder som polisen i Västmanland tillämpat vid aktuell avvisning

text: Av uppgifter från polisens ingripandemeddelande (IM) över händelsen samt vidare utifrån informationer från vakthavande befäl CC och yttre befälen DD kan följande anföras: Den 29 juni 1998 strax före midnatt, erhöll polisen i Västmanland information från polisen i Örebro om att en buss med Black Army fans (AIK- supportrar) var på väg in i Västmanland. Under dagen hade Black Army fansen uppträtt mycket störande i Göteborg. Polisen där hade omhändertagit c:a 60 personer. Fansen var nu på väg hem till Stockholm och till olika destinationer efter vägen. Polisen i Skövde följde efter en buss med Black Army fans och informerade polisen i Västmanland om att denna nu var på väg till ett bekant rastställe i Arboga vid namn Nalles Bar. Polisen i Örebro informerade också om att de trodde att ytterligare tre bussar med Black Army fans var på väg till Nalles bar. Ägaren till Nalles Bar uppgav att han inte ville att några Black Army fans fick tillträde till hans rastställe och tillhörande bensinstation. Han uppgav sig tidigare ha haft dåliga erfarenheter av Black Armys besök. Med anledning av dessa uppgifter kontaktade vakthavande befäl i Västerås CC jourhavande polischef FF. Efter föredragningen beslutade denne, i enlighet med föredragandens förslag, att Black Army fansen inte skulle erhålla tillträde till raststället. Den juridiska grunden för beslutet var den nya

text: 13 c § i polislagen (1984:387)

text: , vilken möjliggör att en folksamling, som inte utgör en allmän eller offentlig tillställning, avvisas eller avlägsnas, om det föreligger en omedelbar fara för att den allmänna ordningen störs. Då bussen anlände till Nalles Bar upplystes busschauffören och Black Army fansen om att de inte ägde rätt att köra in på området samt att ägaren inte ville ha dem där. Chauffören tilläts dock efter övertalning att tanka bussen. Uppskattningsvis tre Black Army fans följde inte polisens uppmaningar, utan lämnade bussen. De fördes därför tillbaka upp på bussen genom polisens försorg. Då bussen lämnade raststället följde polisen efter på håll för att övervaka den allmänna ordningen. Vid gränsen mot Enköping slöt polisen i Uppsala upp för motsvarande övervakning. Samtliga åtgärder och beslut som meddelades i ärendet finns dokumenterade i det ingripandemeddelande (IM) som upprättades vid tillfället. Polisen i Västmanland för sina IM i datoriserad form, där respektive åtgärd och beslut som skrivs in erhåller ett aktuellt löpnummer med angivande av datum och klockslag. IM:et kan inte ändras i efterhand.

text: Polismyndighetens yttrande

text: Genom Black Army fansens uppträdanden under dagen i Göteborg och de polisiära omhändertagande som varit aktuella där, så är det polismyndighetens uppfattning att jourhavande polischefen FF och vakthavande befälet CC hade en befogad anledning

text: att anta att den folksamling med Black Army fans som kom resande med buss, utgjorde en omedelbar fara för att störa den allmänna ordningen vid raststället Nalles Bar i Arboga. Vidare uppgav rastställets ägare att han tidigare haft negativa erfarenheter av fansens besök, vilket ytterligare förstärkte polisens farhågor för ordningsproblem. Polismyndigheten finner därför att det var juridiskt riktigt att avvisa bussen utifrån reglerna i

text: 13 c § polislagen (1984:387)

text: . En polisiär åtgärd jml

text: 13 c § polislagen

text: erfordrar inte en individuell prövning avseende respektive persons delaktighet. Den relevanta prövning som här måste göras är att ta ställning till om de personer som åtgärden riktar sig mot tillhör den folksamling som stör, eller befaras störa den allmänna ordningen. Det är också polismyndighetens uppfattning att polisens närvaro efter det att bussen lämnat raststället endast har bestått i att övervaka den allmänna ordningen. Det har därför inte varit fråga om något efterföljande tvång för bussen att följa en viss väg. Såvitt avser polisens dokumentation av händelsen och de beslut som meddelades jml reglerna härför i

text: 27 § polislagen (1984:387)

text: så kan anföras att aktuellt ingripandemeddelande (IM) i huvudsak utgör en motsvarande protokollsform som redovisas där. I IM:et finns upptaget vem som meddelat, respektive deltagit och verkställt besluten. Grunderna för besluten framkommer också där. Någon identifiering av respektive Black Army fans som avvisats från rastplatsen har inte utförts. Det saknas idag laglig grund att kroppsvisitera en person som avvisas i syfte att identifiera densamme. Enligt polismyndigheten var det inte realistiskt att utgå från att de Black Army fans som befann sig på bussen, frivilligt skulle vara intresserade av att lämna uppgifter om sina respektive identiteter. Med anledning härav kan det inte anses ha varit befogat att vidta några närmare åtgärder för att söka identifiera enskilda Black Army fans.

text: AA kommenterade remissvaret.

text: Rättslig reglering

text: Till polisens uppgifter hör bl.a. att förebygga brott och andra störningar av den allmänna ordningen eller säkerheten samt att övervaka den allmänna ordningen och säkerheten, hindra störningar därav samt ingripa när sådana har inträffat (2 § 1 och

text: polislagen

text: [1984:387]) (PL).

text: Om någon genom sitt uppträdande stör den allmänna ordningen eller utgör en omedelbar fara för denna, får en polisman, när det är nödvändigt för att ordningen skall kunna upprätthållas, avvisa eller avlägsna honom från visst område eller utrymme. Detsamma gäller om en sådan åtgärd behövs för att en straffbelagd handling skall kunna avvärjas. Är en åtgärd av nu nämnt slag otillräcklig för att det avsedda resultatet skall uppnås, får personen tillfälligt omhändertas (

text: 13 §

text: PL).

text: Om någon försöker tränga in på ett område eller i ett utrymme till vilket tillträde har förbjudits med stöd av

text: polislagen

text: eller annan författning, får en polisman avvisa eller avlägsna honom från området eller utrymmet, när det är nödvändigt för att ordningen eller säkerheten skall kunna upprätthållas. Detsamma gäller den som vägrar lämna ett sådant område eller utrymme, eller som inte följer en enligt

text: polislagen

text: meddelad anvisning att följa en viss väg (

text: 13 a §

text: PL).

text: Om en folksamling, som inte är en allmän sammankomst eller offentlig tillställning enligt

text: ordningslagen (1993:1617)

text: , genom sitt uppträdande stör den allmänna ordningen eller utgör en omedelbar fara för denna, får deltagarna i folksamlingen avvisas eller avlägsnas från det område eller utrymme där de befinner sig, om det

text: är nödvändigt för att ordningen skall kunna upprätthållas. En sådan åtgärd får vidtas utan föregående beslut av polismyndigheten endast om den är så brådskande att polismyndighetens beslut inte kan avvaktas (

text: 13 c §

text: PL).

text: I samband med allvarliga störningar av den allmänna ordningen eller säkerheten får polismyndigheten, om det är nödvändigt för att ordningen eller säkerheten skall kunna upprätthållas, förbjuda tillträde till visst område eller utrymme. Detsamma gäller om det finns risk för sådana störningar. Under samma förutsättningar får polismyndigheten anvisa deltagare i en folksamling att följa en viss väg. Om det är så brådskande att polismyndighetens beslut inte kan avvaktas, får en polisman, i avvaktan på polismyndighetens beslut, med stöd av tredje stycket meddela sådana förbud och anvisningar som avses i första och andra stycket (

text: 24 §

text: PL).

text: I fråga om dokumentationen av ingripanden med stöd av

text: polislagen

text: föreskrivs i

text: 27 §

text: PL följande. Protokoll skall föras över ingripande som innebär att någon avvisas, avlägsnas, omhändertas eller grips. Protokoll skall också föras över husrannsakan och liknande åtgärder enligt denna lag samt vid omhändertagande av föremål. Av protokollet skall det framgå 1. vem som har fattat beslutet om ingripandet, 2. grunden för beslutet och tidpunkten när det har fattats, 3. vem eller vilka som har deltagit i ingripandet, 4. vem eller vilka som ingripandet har riktat sig mot, 5. tiden för ingripandet samt 6. vad som i övrigt har förekommit vid ingripandet. Ansvarig för att protokoll upprättas är, i fråga om uppgifter som avses i

text: andra stycket 1

text: och

text: , den som har fattat beslutet och i fråga om uppgifter som avses i

text: andra stycket 3

text: –6, den som är att anse som förman vid ingripandet.

text: Bedömning

text: Utredningen i ärendet har begränsats till att avse det ingripande mot supporterbussen som gjordes vid Nalles Motell av Polismyndigheten i Västmanlands län. Detta innebar att bussen inledningsvis hindrades från att köra in på området, att polisen därefter tillät bussföraren att tanka bussen men att ingen av passagerarna tilläts lämna denna samt att tre passagerare som trots förbudet lämnade bussen fördes upp på denna igen av polisen.

text: Polismyndigheten har i sitt remissvar gjort gällande att den haft stöd för sitt förfarande i

text: 13 c §

text: PL. Som nyss har nämnts får polisen enligt detta lagrum avvisa eller avlägsna deltagare i en folksamling, som inte är en allmän sammankomst eller offentlig tillställning enligt

text: ordningslagen

text: , från det område eller utrymme där de befinner sig, om folksamlingen genom sitt uppträdande stör den allmänna ordningen eller utgör en omedelbar fara för denna och åtgärden är nödvändig för att ordningen skall kunna upprätthållas. Detta lagrum tillkom år 1998 sedan det hade visat sig att reglerna i

text: 13 §

text: PL inte gav polisen tillräckliga möjligheter att komma till rätta med ordningsstörningar i stora folksamlingar, eftersom ett ingripande med stöd av dessa regler krävde att förutsättningarna för ingripandet prövades för varje

text: enskild person. Bestämmelsen i 13 c § innebär att polisen kan inskränka prövningen till frågan om folksamlingen som sådan kan anses ha stört den allmänna ordningen och om den mot vilken ingripandet riktar sig kan betraktas som deltagare i folksamlingen (

text: prop. 1996/97:175 s. 26

text: f.).

text: Den situation som är aktuell i ärendet skiljer sig i skilda hänseenden från den som typiskt sett åsyftas i

text: 13 c §

text: PL. Det kan först och främst ifrågasättas om en buss med passagerare över huvud taget kan betecknas som en folksamling i detta lagrums bemärkelse.

text: Begreppet folksamling förekommer – förutom i

text: 13 c

text: och

text: 24 §§

text: polislagen

text: – i straffbestämmelserna i

text: 16 kap.

text: 3 §§

text: brottsbalken

text: om upplopp, våldsamt upplopp och ohörsamhet mot ordningsmakten. Någon närmare beskrivning av vilka slags företeelser som åsyftas har emellertid inte lämnats av lagstiftaren, utan man får hämta ledning i vanligt språkbruk och i olika exempel på användningen av reglerna som återfinns i förarbeten, kommentarer och rättsfall. I brottsbalkskommentaren (lösbladsupplagan s. 16:3) nämns som exempel på situationer där straffregeln om upplopp kan vara tillämplig, att en folkmassa under en hyreskonflikt ådagalägger ett uppsåt att hindra verkställigheten av vräkningsdomar, eller att en folkmassa under en strejk ådagalägger uppsåt att med våld hindra arbetsvilliga från att upprätthålla driften. I förarbetena till

text: 24 § polislagen

text: a. prop. s. 30

text: ) talas om en grupp fotbollssupportrar som efter matchens slut uppträder på ett ordningsstörande sätt. Det framgår vidare av propositionstexten (s. 82) att en gatudemonstration kan utgöra en folksamling liksom besökarna vid idrottsevenemang av olika slag. I rättsallet

text: NJA 1989 s. 308

text: var det fråga om en folksamling om drygt 200 personer som hade tagit sig in på en arbetsplats för ett motorvägsbygge i syfte att hindra bygget. I de två JO-beslut som nämns i

text: prop. 1996/97:175

text: (s. 18) rörde det sig i det första fallet om en folksamling bestående av omkring 100 skinheads som rörde sig från Slottsbacken till Strömbron (dnr 4345-1993 och 4383-1993) och i det andra om ett demonstrationståg bestående av ungefär 200 personer som förflyttade sig i de centrala delarna av Malmö (JO 1996/97 s. 89).

text: Det kan mot denna bakgrund konstateras att vad lagstiftaren har haft i tankarna vid tillkomsten av de olika lagregler om folksamlingar som har nämnts i det föregående uppenbarligen är en större, mer eller mindre tillfällig samling av personer vilka förenas av ett visst gemensamt intresse och som på grund därav agerar samfällt, exempelvis som deltagare i eller åskådare till en viss aktivitet. Typiskt för en folksamling är vidare att den inte är statisk. Enskilda deltagare i folksamlingen kan komma och gå, och folksamlingen som sådan kan förflytta sig och agera även på annat sätt.

text: Man kan däremot inte använda ordet folksamling som en sammanfattande beteckning på ett antal personer som rör sig individuellt på en gata eller annan offentlig plats, även om trängseln skulle vara betydande. Det är vidare främmande för vanligt språkbruk att beteckna passagerare i ett kollektivt transportmedel, t.ex. en buss eller tunnelbanevagn, som en folksamling av det enda skälet att de färdas tillsammans i samma utrymme. Inte heller det förhållandet att passagerarna i en buss exempelvis befinner sig på en föreningsutflykt kan göra dem till en folk-

text: samling i ordets gängse mening så länge deras enda gemensamma aktivitet är att färdas och i övrigt uppehålla sig i bussen.

text: Situationen för passagerarna i ett kollektivt transportmedel utmärks bl.a. av att de inte kan lämna detta så länge det är i rörelse. Det förhållandet att exempelvis ett antal passagerare i en buss under färden uppträder på sådant sätt att ordningen i eller utanför bussen störs kan därför aldrig i sig berättiga till slutsatsen att övriga passagerare i bussen ingår i en ordningsstörande folksamling. Det kan däremot i en sådan situation finnas anledning att överväga att ingripa mot de enskilda ordningsstörande personerna i bussen med stöd av

text: 13 §

text: PL. Det har emellertid inte framkommit att några sådana ordningsstörningar skulle ha förekommit vid det tillfälle som är föremål för granskning i detta ärende.

text: Som nyss har nämnts är den åtgärd som polisen kan vidta med stöd av

text: 13 c §

text: PL att avvisa eller avlägsna deltagarna i folksamlingen från det område eller utrymme där de befinner sig. Det kan emellertid i fråga om det här aktuella fallet konstateras dels att polisens ingripande inledningsvis innebar att bussen med passagerare inte tillåts komma in på motellets markområde, dels att det utrymme som passagerarna befann sig i vid tillfället utgjordes av bussen. Inte heller i detta hänseende överensstämmer således den föreliggande situationen med vad lagstiftaren har haft i tankarna vid tillkomsten av regleringen i

text: 13 c §

text: PL.

text: Det kan tilläggas att en för allmänheten öppen parkeringsplats i anslutning till ett motell inte skyddas av straffbestämmelsen om olaga intrång i

text: 4 kap. 6 § andra stycket brottsbalken

text: och att detsamma har ansetts gälla i fråga om en affärslokal dit allmänheten har fritt tillträde under dess öppethållande (

text: NJA 1995 s. 84

text: ). Enbart den omständigheten att motellets ägare inte ville att bussen skulle stanna vid motellet kunde därför inte grunda någon rätt för polisen att ingripa mot vare sig bussens förare eller dess passagerare i syfte att förhindra ett sådant förfarande.

text: Jag kan mot den angivna bakgrunden inte finna annat än att det saknades rättsligt stöd för polisens inledande åtgärd att hindra bussen från att köra in på parkeringsplatsen. Den fråga som härefter uppkommer är om polisen hade stöd för att hindra passagerarna att lämna bussen efter det att denna hade tillåtits köra fram till en bränslepump samt därefter avvisa bussen med passagerare från platsen.

text: Det är uppenbart att busspassagerare efter att ha lämnat bussen kan komma att bilda en folksamling i den bemärkelse som jag har angett i det föregående. Reglerna i

text: 13 c §

text: PL tillåter emellertid inte att polisen i syfte att förhindra en befarad ordningsstörning vidtar åtgärder för att förhindra att en folksamling kommer till stånd. Regeln tillåter enligt sin ordalydelse endast ingripanden mot redan existerande folksamlingar.

text: För att man skall kunna ingripa mot en folksamling på grund av en befarad ordningsstörning krävs enligt

text: 13 c §

text: PL att denna genom sitt uppträdande utgör en omedelbar fara för den allmänna ordningen. Detta innebär att faran måste vara konkret och påtaglig. Såvitt gäller tillämpningen av

text: 13 §

text: PL har en persons blotta närvaro på en plats inte ansetts innebära en sådan konkret fara ens om det är känt

text: att vederbörande brukar bråka och uppträda ordningsstörande (Berggren – Munck,

text: Polislagen

text: . En kommentar, tredje uppl. s. 95).

text: Som nyss har nämnts har det inte framkommit några uppgifter om att fotbollssupportrarna skulle ha uppträtt ordningsstörande medan de befann sig i bussen. Hur de skulle ha uppträtt om de hade tillåtits lämna denna kan bara bli föremål för antaganden. Polismyndigheten har i remissvaret som enda grund för bedömningen att busspassagerarna utgjorde en omedelbar fara för den allmänna ordningen på platsen åberopat hur ett antal oidentifierade supportrar hade betett sig i anslutning till matchen i Göteborg. Det kan emellertid i detta hänseende konstateras dels att det inte fanns någon utredning som visade om någon eller några av dessa personer befann sig i den buss som stannade vid Nalles Motell, dels att ett ordningsstörande beteende flera timmar tidigare och på en helt annan plats inte utgör en sådan konkret indikation på omedelbar fara för den allmänna ordningen som åsyftas i

text: 13 c §

text: PL. Det är vidare uppenbart att inte heller det förhållandet att tre passagerare trots förbud lämnade bussen kan anses innebära att en folksamling genom sitt beteende utgjorde en omedelbar fara för den allmänna ordningen.

text: Det kan av nu angivna skäl konstateras att också polisens handlande efter det att bussen hade tillåtits köra in på området saknade stöd i

text: 13 c §

text: PL.

text: Av vad som har sagts i det föregående framgår att inte heller

text: 24 §

text: PL var tillämplig vid tillfället. För att polismyndigheten med stöd av denna paragraf skall kunna förbjuda tillträde till ett visst område eller anvisa deltagare i en folksamling att följa viss väg krävs att det föreligger allvarliga störningar av den allmänna ordningen och säkerheten eller risk för sådana störningar samt att åtgärden är nödvändig för att ordningen eller säkerheten skall kunna upprätthållas. Också i detta fall måste risken vara konkret (

text: prop. 1996/97:175 s. 82

text: ). Såvitt gäller befogenheten att anvisa väg tillkommer att det varken i lagtexten eller motivtexten finns någonting som tyder på att regeln i

text: 24 § andra stycket

text: PL skulle innefatta rätt att anvisa väg för fordon. Jag har i ett tidigare ärende behandlat frågan om de rättsliga förutsättningarna för att anvisa färdväg för fordon med fotbollssupportrar (JO 1993/94 s. 108 f.).

text: Jag övergår härefter till att behandla dokumentationen av ingripandet. Som framgår av redogörelsen för den rättsliga regleringen skall enligt

text: 27 §

text: PL protokoll föras över ett ingripande som innebär att någon avvisas, avlägsnas, omhändertas eller grips. I paragrafen anges sedan närmare vilka uppgifter som skall finnas i ett sådant protokoll.

text: I utredningen har inte framkommit något protokoll av det slag som avses i

text: 27 §

text: PL. Den enda dokumentation som finns är det ingripandemeddelande som har nämnts i det föregående. Av detta kan emellertid inte utläsas vilken befattningshavare vid polismyndigheten som fattade beslutet om ingripandet, och det har inte heller på ett fullständigt sätt angetts vilka polismän som medverkade vid detta. Vidare saknas en tillfredsställande redogörelse för skälen för ingripandet och för vad som i övrigt förekommit vid tillfället. Jag vill särskilt framhålla att det inte är tillräckligt att som grund för ett ingripande ange endast det lagrum som har tillämpats. Tiden för in-

text: gripandet framgår av ingripandemeddelandet, men det finns däremot inte några namnuppgifter avseende de personer som ingripandet riktat sig emot. Att man i ett fall som det här aktuella inte dokumenterar några namnuppgifter framstår emellertid som naturligt, eftersom det skulle innebära en betydande olägenhet för de personer som utsatts för ingripandet att stanna kvar på platsen i avvaktan på att polisen tar upp sådana uppgifter. Man måste emellertid då på något annat tydligt sätt ange de personer som ingripandet riktats mot – t.ex. i ett fall som det här aktuella genom att ange bussens registreringsnummer och antalet passagerare – så att det i efterhand inte kan uppkomma någon oklarhet i detta hänseende.

text: Det kan sammanfattningsvis konstateras att den tillgängliga dokumentationen inte uppfyller de krav som

text: polislagen

text: uppställer.

text: Mina iakttagelser i detta ärende är av den arten att det finns anledning att fästa Justitiedepartementets uppmärksamhet på förhållandena. Jag överlämnar därför en kopia av beslutet dit. Jag överlämnar vidare en kopia av beslutet till justitieutskottet för kännedom.