avgjordAv: Justitieombudsmannen Cecilia Renfors

nyckelord:
Allmänna handlingar
Diarieföring
Sekretess

title: Kritik mot Sala Silvergruva AB för att allmänna handlingar inte har registrerats eller på annat sätt hållits ordnade

text: Bakgrund

text: Sala Silvergruva AB bedriver verksamhet inom besöksnäringen med bl.a. gruvvisningar, museum, logi, restaurang och konferenser. Bolaget ägs till ca 80 % av Sala kommun. Bolagets uppdrag är att äga, förvalta och utveckla fastigheten och gruvan över och under jord, bedriva gruvturism och ansvara för kultur- och naturmiljövård för hela området.

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO förde AA fram klagomål mot Sala Silvergruva AB för att bolaget inte diarieförde några handlingar. AA anförde att han den 8 maj 2017 begärde att få ta del av bolagets postlista/diarium för 2017 och fick beskedet att bolaget inte hade diariefört några handlingar sedan 2009 och att det således inte fanns någon postlista eller något diarium att ta del av.

text: Utredning

text: Sala Silvergruva AB uppmanades att yttra sig över anmälan och redogöra för bolagets rutiner för att hantera allmänna handlingar samt hur dessa förhåller sig till bestämmelserna i

text: 5 kap.

text: och

text: 2 §§

text: offentlighets- och sekretesslagen

text: Bolaget (verkställande direktören BB) anförde i huvudsak följande. Bolaget medger att det förekommit brister i diarieföringen. Det har saknats skriftliga rutinbeskrivningar och instruktioner, vilket har lett till att diarieföringen successivt blivit allt sämre med åren och till slut helt upphört. Bolagets tidigare verkställande direktör har inte uppmärksammat detta. När en ny verkställande direktör tillträdde i oktober 2016 inleddes en process för att identifiera brister inom bolaget. Det ledde till att bristerna i diarieföringen uppmärksammades. Arbetet med att fastställa, implementera och testa rutiner för diarieföring har påbörjats och beräknas vara avslutat under hösten 2017. Diarieföring i enlighet med gällande lagstiftning ska kunna ske fr.o.m. den 1 januari 2018.

text: Rättslig reglering

text: Allmänt om allmänna handlingar Grundläggande regler om allmänna handlingars offentlighet finns i

text: 2 kap.

text: tryckfrihetsförordningen

text: (TF). En handling är allmän om den förvaras hos en myndighet och är att anse som inkommen till eller upprättad hos myndigheten. En handling anses inkommen till en myndighet när den har anlänt till myndigheten eller kommit en behörig befattningshavare till handa. En handling anses upprättad hos en myndighet när den har expedierats. Om en handling inte har expedierats anses den upprättad när det ärende till vilket den hänför sig har slutbehandlats hos myndigheten eller, om handlingen inte hänför sig till något visst ärende, när den har justerats av myndigheten eller på något annat sätt har färdigställts. (Se 2 kap. 3, 6 och 7 §§ TF.)

text: Var och en har, enligt 2 kap. 1–3 §§ TF, rätt att ta del av en handling som förvaras hos en myndighet om den är inkommen till myndigheten eller upprättad där, förutsatt att den inte omfattas av sekretess (offentlighetsprincipen).

text: Enligt

text: 2 kap. 3 § offentlighets- och sekretesslagen

text: (OSL) ska det som föreskrivs i

text: tryckfrihetsförordningen

text: om rätt att ta del av allmänna handlingar hos myndigheter i tillämpliga delar gälla också handlingar hos bl.a. aktiebolag där kommuner utövar ett rättsligt bestämmande inflytande (kommunala bolag). Sådana bolag ska vid tillämpningen av offentlighets- och sekretesslagen jämställas med myndigheter. Registrering av handlingar Enligt huvudregeln i

text: 5 kap. 1 §

text: OSL ska allmänna handlingar registreras så snart de har kommit in till eller upprättats hos en myndighet. Handlingar som inte omfattas av sekretess behöver dock inte registreras om de hålls ordnade så att det utan svårighet kan fastställas om de har kommit in till eller upprättats hos myndigheten. Om det är uppenbart att en allmän handling är av ringa betydelse för myndighetens verksamhet, behöver den varken registreras eller hållas ordnad.

text: En ovillkorlig registreringsskyldighet enligt bestämmelsen omfattar således endast handlingar som omfattas av sekretess. När det gäller övriga allmänna handlingar kan myndigheten välja om den vill registrera handlingarna eller hålla dem ordnade så att det utan svårighet kan fastställas om de har kommit in eller upprättats hos myndigheten. Myndigheten kan alltså välja att diarieföra en viss typ av offentliga handlingar men hålla en annan typ av sådana handlingar ordnade. Denna möjlighet gäller även för handlingar som endast förvaras i elektronisk form under förutsättning att åtkomligheten för allmänheten är godtagbar. Det ankommer på den enskilda myndigheten att avgöra vilket tillvägagångssätt som är att föredra för respektive handlingstyp. När myndigheten bestämt sig för ett av systemen måste detta dock tillämpas konsekvent av alla inom myndigheten.

text: Bestämmelsen i

text: 5 kap. 1 §

text: OSL om att allmänna handlingar ska registreras så snart de har kommit in eller upprättats innehåller inte någon bestämd tidsgräns. JO har emellertid uttalat att det ligger i sakens natur att registreringen ska ske så snart det är praktiskt möjligt, i normalfallet senast påföljande arbetsdag (se bl.a. JO 2007/08 s. 565, dnr

text: Bedömning

text: Sala Silvergruva AB är ett sådant kommunalt bolag som de ovan redovisade bestämmelserna om rätt att ta del av och registrering av allmänna handlingar gäller för.

text: För att offentlighetsprincipen ska fungera på det sätt som är avsett är det nödvändigt att det utan svårighet går att konstatera vilka handlingar som kommit in till en myndighet eller ett kommunalt bolag eller som har upprättats där. Allmänna handlingar ska därför som utgångspunkt registreras. När det gäller allmänna handlingar som inte omfattas av sekretess kan myndigheten eller bolaget välja mellan att registrera dem eller hålla dem ordnade på något annat sätt.

text: Det framgår av utredningen att Sala Silvergruva AB i maj 2017 inte hade något diarium och att bolaget inte registrerat några handlingar under cirka åtta år. Bolaget har inte gjort gällande att det hållit allmänna handlingar som inte omfattas av sekretess ordnade på något annat sätt. Detta talar för att det hos bolaget har förvarats allmänna handlingar som varken registrerats eller hållits ordnade på det sätt som förutsätts. Utredningen visar också att det inom bolaget har saknats grundläggande kunskaper om och rutiner för diarieföring av allmänna handlingar. Att Sala Silvergruva AB på detta sätt under ett stort antal år har brustit i hanteringen av allmänna handlingar är allvarligt. Den bristfälliga hanteringen har påverkat allmänhetens möjligheter att få information om vilka handlingar som kommit in till bolaget eller som upprättats där. Sala Silvergruva AB har alltså inte levt upp till skyldigheterna enligt offentlighets- och sekretesslagen och ska kritiseras för detta.

text: Jag är naturligtvis positiv till att Sala Silvergruva AB numera – enligt vad som anges i yttrandet – har en fungerande ordning där allmänna handlingar diarieförs i enlighet med bestämmelserna i offentlighets- och sekretesslagen.

text: Ärendet avslutas.


avgjordAv: Jan Pennlöv

publisher: Justitieombudsmannen

title: Fråga om behov av kommunicering i ärende där det inte av den försäkrades ansökan framgick om den avsåg förtidspension eller sjukbidrag

org: jo

text: I en anmälan mot Stockholms läns allmänna försäkringskassa klagade AA på kassans handläggning av hans förtidspensions- och sjukbidragsärende. Han anförde bl.a. följande. Trots att han ansökte om förtidspension har försäkringskassan föreslagit fortsatt sjukbidrag utan att dessförinnan ha kommunicerat honom föredragningspromemorian. Om han hade fått del av föredragningspromemorian med kassans förslag hade han kunnat meddela socialförsäkringsnämnden om sitt försämrade hälsotillstånd som styrkts av läkarutlåtande. Han hade också haft möjlighet att närvara vid nämndens sammanträde.

type: stycke

text: Anmälan remitterades till försäkringskassan för yttrande. I sitt remissvar anförde försäkringskassan genom direktören BB följande.

text: Bakgrund

type: rubrik

text: AA har uppburit helt sjukbidrag under perioden november 1996 till och med september 1998. Den 9 juni 1998 ansökte AA på nytt om förtidspension/sjukbidrag för tid efter september 1998. Med anledning av ansökan den 9 juni 1998 beviljades AA helt sjukbidrag för tiden oktober 1998 till och med september år 2000. Beslutet meddelades den 21 augusti 1998. Den 26 augusti 1998 sände AA ett brev till försäkringskassan med anledning av sjukbidragsbeslutet. I brevet efterfrågade han föredragningspromemorian och menade att försäkringskassan fattat beslut över hans huvud. Efter detta följde en tid med många kontakter mellan AA och försäkringskassan, främst enhetschef Lena Nilsson-Ordell.

text: Yttrande

text: Ansökan om förtidspension och sjukbidrag görs på samma blankett. Av ansökningsblanketten framgår inte vilken ersättningsform den försäkrade främst önskar. De två aktuella ersättningsformerna kan beviljas en person vars arbetsförmåga på grund av sjukdom eller annan nedsättning av den fysiska eller psykiska prestationsförmågan är nedsatt med minst en fjärdedel. Förtidspension beviljas när nedsättningen kan anses varaktig och sjukbidrag beviljas när nedsättningen inte anses varaktig, men kan antas bli bestående under avsevärd tid. Sjukbidrag beviljas vanligen för en period av ett till två år.

text: AA har ansökt om förtidspension/sjukbidrag. Det har först efter att beslut om sjukbidrag fattats framkommit att AA:s ansökan i första hand avsåg förtidspension. Det är olyckligt att ansökan avseende de två ersättningsformerna görs på samma blankett och att det inte framgår vilken ersättningsform som den försäkrade i första hand ansöker om. Innan försäkringskassan fattar beslut i ärendet är det därför viktigt att försäkringskassan har informerat sig om vad ansökan i första hand avser.

text: Försäkringskassan har, utan att dessförinnan ha sänt föredragningspromemoria till AA, fattat beslut om att bevilja honom helt sjukbidrag

text: AA uppger att försäkringskassan har brutit mot

text: förvaltningslagen

text: då försäkringskassan inte kommunicerat honom förslag till beslut innan socialförsäkringsnämnden beslutat om hans rätt till sjukbidrag. Enligt

text: 17 § förvaltningslagen (1986:223)

text: får ett ärende inte avgöras utan att den sökande har underrättats om en uppgift som tillförts ärendet genom någon annan än honom själv och han har fått möjlighet att yttra sig över uppgiften. Detta gäller i ärenden då avgörandet går parten emot. Det är därför viktigt att försäkringskassan har informerat sig om att ett föreslaget beslut inte går den försäkrade emot i de fall försäkringskassan väljer att inte kommunicera förslaget. I AA:s ärende har det inte inkommit några uppgifter från någon annan än honom själv. Enligt

text: förvaltningslagen

text: förelåg därmed inte någon skyldighet att kommunicera honom innan ärendet avgjordes, även om avgörandet gick honom emot. Försäkringskassan har dock som rutin att kommunicera förslag till beslut i alla ärenden i vilka det råder osäkerhet kring om förslaget går sökanden emot. Det finns inga journalanteckningar i akten som tydliggör vad AA:s ansökan gäller. Först av AA:s klagoskrivelser framgår att hans ansökan avsåg förtidspension. Lokalkontoret förefaller att ha utgått från att AA ansökt om ett förlängt sjukbidrag. Försäkringskassan har av denna anledning inte ansett att det föreslagna beslutet gått AA emot, vilket resulterat i att försäkringskassan inte har tillsänt honom föredragningspromemorian och givit honom tid att inkomma med yttrande däröver. Försäkringskassans underlåtenhet att kommunicera AA förslaget till beslut har fått till följd att AA inte haft möjlighet att inkomma med ytterligare medicinskt underlag för att styrka hans anspråk på förtidspension. Försäkringskassan ser allvarligt på detta och beklagar det inträffade.

text: Ej fatt möjlighet att närvara vid socialförsäkringsnämndens sammanträde

text: AA framhåller att han undantagits möjligheten att närvara vid socialförsäkringsnämndens sammanträde. En försäkrad har rätt att närvara vid nämndens sammanträde för att muntligen kunna framföra uppgifter i försäkringsärendet. Detta följer av

text: 14 § förvaltningslagen

text: . Eftersom försäkringskassan varit i den felaktiga tron att det föreslagna beslutet inte gick AA emot, så har AA inte kommunicerats förslag till beslut och inte heller beretts möjlighet att närvara vid socialförsäkringsnämndens sammanträde. Försäkringskassan beklagar detta. AA har överklagat försäkringskassans beslut till länsrätten. Försäkringskassan har inte ansett att det underlag som bifogats överklagan har givit stöd för en ändring av beslutet enligt 20 kap 10 a § lagen om allmän försäkring. – – –

text: Anmälan remitterades därefter till Riksförsäkringsverket för yttrande över utformningen av blanketten för ansökan om förtidspension/sjukbidrag. Riksförsäkringsverket anförde genom överdirektören CC följande.

text: RFV utgår ifrån att JO:s begäran om yttrande närmast är föranledd av det förhållandet att det inte finns skilda ansökningsblanketter för förtidspension respektive sjukbidrag samt att den försäkrade på den av RFV fastställda ansökningsblanketten inte uppmanas ange om ansökan om pension avser förtidspension eller sjukbidrag.

text: Av 7 kap. 1 § och 13 kap. 1 § i lagen om allmän försäkring (AFL) framgår att en försäkrad har rätt till förtidspension om hans arbetsförmåga på grund av sjukdom eller annan nedsättning av den fysiska eller psykiska prestationsförmågan är nedsatt med minst en fjärdedel och nedsättningen kan anses varaktig. Kan nedsättningen av arbetsförmågan inte anses varaktig men kan den antas bli bestående avsevärd tid har den försäkrade rätt till sjukbidrag. Sådant bidrag skall vara begränsat till viss tid. I övrigt skall gälla beträffande sjukbidrag vad som är föreskrivet om förtidspension enligt 7 kap. 1 § första stycket och 13 kap. 1 § första stycket AFL. Försäkringskassans prövning skall vid ansökan enligt 16 kap. 1 § första stycket omfatta den försäkrades rätt till pensionsförmån i form av förtidspension eller sjukbidrag, oavsett vad han/hon har framfört önskemål om i sin ansökan eller under försäkringskassans utredning. Försäkringsöverdomstolen har i ett avgörande fastställt att någon frihet för försäkrade att välja om förmånen förtidspension skall utges som förtidspension eller sjukbidrag inte föreligger enligt gällande bestämmelser. (FÖD:s dom 1981-08-12, mål nr 1051/80.) Den försäkrade ansågs inte kunna göra detta. FÖD anförde följande: L:s ansökan i maj 1979 måste emellertid, trots att hon velat begränsa den till att gälla endast fortsatt sjukbidrag, anses utgöra en ansökan om förtidspensionsförmån, på grund av vilken försäkringskassan vid bifall har att avgöra huruvida förmånen skall utges i form av förtidspension eller sjukbidrag. Någon frihet för sökanden att välja mellan nämnda båda förmåner anser försäkringsöverdomstolen alltså inte föreligga enligt gällande bestämmelser. Domstolen antecknar för övrigt att motsatt ståndpunkt i ett fall som det förevarande skulle innebära, att den försäkrade skulle kunna hindra försäkringskassan från att någonsin pröva frågan om förtidspension (i stället för sjukbidrag), oavsett hur varaktig den försäkrades arbetsförmåga än är. Detta kan lagstiftaren inte antas ha avsett. RFV har konstruerat blanketten för ansökan om förtidspensionsförmån (FKF 3030) efter FÖD:s ställningstagande i den aktuella frågan. RFV anser att blankettens konstruktion inte står hindrande i vägen för försäkringskassan att pröva frågan om kommuniceringsskyldighet enligt

text: förvaltningslagen (1986:223)

text: i det enskilda fallet. RFV vill härutöver tillägga att det inte är ovanligt att det av handlingarna eller på annat sätt framgår att den enskilde har begärt eller uttalat önskemål om vilken form av pensionsförmån han/hon vill ha. – – – Om det förslag till beslut föredraganden i socialförsäkringsnämnden avser att lägga fram för nämnden går emot den försäkrades önskemål eller begäran, bör givetvis den försäkrade kommuniceras föredragningspromemorian med eventuella bilagor. Av föredragningspromemorian bör framgå föredragandens förslag till beslut med beslutsmotivering. Upplysningsvis vill RFV nämna att verket för närvarande arbetar med att ta fram ett allmänt råd om försäkringskassornas tillämpning av

text: förvaltningslagen

text: . I rådet kommer de viktigaste och mest grundläggande reglerna i

text: förvaltningslagen

text: att behandlas, bl.a. kommuniceringsskyldigheten enligt nämnda lag. Avslutningsvis vill RFV också informera om att försäkringarna inom ohälsoområdet under de senaste åren varit föremål för en omfattande översyn. Frågan om att avskaffa sjukbidraget har bl.a. varit aktuell. Ärendet bereds för närvarande inom regeringskansliet.

text: AA kommenterade remissvaren.

text: JO Pennlöv meddelade beslut i ärendet den 23 december 1999. I bedömningsdelen anförde han, såvitt avser ovan upptagna frågeställningar, följande.

text: Enligt

text: 17 § förvaltningslagen (1986:223)

text: får ett ärende inte avgöras utan att den som är sökande, klagande eller annan part har underrättats om en uppgift som har tillförts ärendet genom någon annan än honom själv och han har fått tillfälle att yttra sig över den, om ärendet avser myndighetsutövning mot någon enskild. Undantag från huvudregeln kan ske bl.a. när det är uppenbart att det inte är nödvändigt att kommunicera. Gynnande beslut, t.ex. bifall till en ansökan, kan fattas utan föregående kommunicering. Syftet med

text: förvaltningslagens

text: bestämmelser om kommunicering är att den försäkrade därigenom skall få kännedom om uppgifter som lämnats av andra och ges tillfälle att komma med egna synpunkter och bemöta eventuella felaktigheter.

text: Förvaltningslagen

text: representerar en minimistandard i fråga om handläggningen av förvaltningsärenden. Det förhållandet att

text: 17 §

text: av formella skäl inte är tillämplig i ett ärende får således inte uppfattas så att paragrafen saknar aktualitet. De skäl som ligger bakom kommunikationsprincipen kan tvärtom göra sig gällande med samma styrka. – Lagtexten i

text: 17 § förvaltningslagen

text: ger närmast vid handen att bestämmelsen endast reglerar det fallet att något finns att kommunicera och att parten därvid skall lämnas tillfälle att yttra sig över materialet. Det ligger därför i myndighetens hand att avgöra i vad mån tillfälle skall lämnas parten att yttra sig också i det fall då något nytt material inte tillförts ärendet. Att generellt lämna parten tillfälle att yttra sig när myndighetens bedömning avviker från partens kan knappast komma i fråga. Å andra sidan kan emellertid kommunikation ibland vara att rekommendera, t.ex. för att undvika att myndighetens beslut annars kommer att bygga på ett ofullständigt eller missvisande underlag (se Hellners/Malmqvist, Nya

text: förvaltningslagen

text: , 5 uppl., s. 166 och 175 f.).

text: Försäkringskassan har uppgett att anledningen till att den inte kommunicerade AA föredragningspromemorian före socialförsäkringsnämndens sammanträde var att försäkringskassan var av uppfattningen att förslaget till beslut inte gick honom emot. AA hade ansökt om förtidspension/sjukbidrag utan att närmare ange att han i första hand avsåg att ansöka om förtidspension. Vidare hade det i ärendet endast inkommit material från AA själv. Ärendet hade således inte tillförts uppgifter från någon annan. Skäl för försäkringskassan att kommunicera uppgifterna som sådana förelåg inte. Försäkringskassan har uppgett att den har som rutin att kommunicera förslag till beslut i alla ärenden i vilka det råder osäkerhet kring om förslaget går sökanden emot. Jag delar uppfattningen att det i tveksamma fall är bättre att kommunicera parten beslutsunderlaget än att underlåta kommunicering. När det gäller beslut om sjukbidrag eller förtidspension är det många gånger svårt att avgöra om beslutet är helt gynnande eller inte för den försäkrade. Beroende på den enskildes situation kan valet av pensionsförmån av den enskilde uppfattas på olika sätt med hänsyn bl.a. till att sjukbidrag är en tidsbestämd pensionsförmån och till pensionsförmånens betydelse för ett anställningsförhållande. Enligt min mening bör därför den försäkrade ges möjlighet att ta del av kassans beslutsförslag, även om försäkringskassan självständigt har att pröva om den försäkrade skall tillerkännas sjukbidrag eller förtidspension.

text: Utformning av blankett for ansökan om förtidspension/sjukbidrag

text: Riksförsäkringsverket har i sitt remissvar redogjort för en dom av Försäkringsöverdomstolen, vari domstolen fastställer att mot bakgrund av gällande regler kan

text: den som ansöker om pensionsförmån inte välja om han vill ha sjukbidrag eller förtidspension. Riksförsäkringsverket har utformat blanketten därefter. Jag delar Riksförsäkringsverkets uppfattning att oavsett blankettens utformning bör försäkringskassan utifrån

text: förvaltningslagens

text: regler pröva om den skall kommunicera den försäkrade innan beslut fattas.

type: avgorande


avgjordAv: Kerstin André

title: Folkbildningsrådets handläggning av en framställning om att få ta del av handlingar. Fråga bl.a. om gränsdragningen mellan handlingar som rör fördelning av statsbidrag mellan folkhögskolor och studieförbund och andra handlingar förvarade hos rådet

text: Justitieombudsmannen Kerstin André

text: Folkbildningsrådets handläggning av en framställning om att få ta del av handlingar. Fråga bl.a. om gränsdragningen mellan handlingar som är hänförliga till den i bilagan till

text: sekretesslagen (1980:100)

text: omnämnda verksamheten fördelning av statsbidrag mellan folkhögskolor och studieförbund (SFS 1976:1046) och andra handlingar förvarade hos rådet

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO framförde AA klagomål mot Folkbildningsrådet angående handläggningen av en framställning om att få ta del av allmänna handlingar. Han uppgav att han begärt att få ta del av allmänna handlingar men nekats detta. Han erhöll inte heller något överklagbart beslut.

text: Till anmälan fogade AA ett flertal handlingar, bl.a. den aktuella framställningen om att få ta del av allmänna handlingar och det svar han erhållit från Folkbildningsrådet.

text: Utredning

text: Anmälan remitterades till Folkbildningsrådet för utredning och yttrande. Folkbildningsrådet överlämnade som sitt remissvar en skrivelse som hade upprättats av kanslichefen BB. I skrivelsen anfördes bl.a. följande (åberopade bilagor här utelämnade).

text: /– – –/ Som ideell förening avgör Folkbildningsrådet, med ett undantag, självt i vilken mån man vill offentliggöra sina kansli- och styrelsehandlingar. Av bilagan till

text: sekretesslagen

text: (med hänvisning till SFS 1976:1046) framgår att rätten att ta del av handlingar skall gälla för Folkbildningsrådets fördelning av statsbidrag mellan folkhögskolor och studieförbund. Folkbildningsrådet har tolkat detta som att underlaget för och styrelsens beslut i statsbidragsfrågor är offentlig handling. Däremot har vi ansett att, utifrån texten i

text: sekretesslagen

text: , så är inte Folkbildningsrådets handlingar kring uppföljnings- och utvärderingsfrågor att betrakta som offentliga. Först när ett uppföljningsärende (exempelvis den fråga som AA önskat få insyn i) övergår till att bli ett statsbidragsärende blir det formellt sett en offentlig handling. Vi vill dock betona att oavsett vad som regleras i lag så har Folkbildningsrådet självt valt att ha en mycket öppen redovisning inom alla områden av de beslut vi fattar.

text: Alla representantskapsmötes- och styrelseprotokoll läggs ut på vår hemsida. Detsamma gäller alla viktigare dokument som exempelvis besluten om statsbidragsfördelningen. Via vårt First Class-nät – Folkbildningsnätet, som står öppet för alla, läggs också andra handlingar av större vikt ut kring Folkbildningsrådets verksamhet. När det gällt önskemål från allmänhet och exempelvis journalister att få ta del av handlingar så har vi regelmässigt tillgodosett önskemålen och sänt kopior eller e-postfiler. Folkbildningsrådet har vad gäller AA:s begäran om handlingar behandlat denna på samma sätt med undantag av Studiefrämjandets interna promemoria.

text: AA:s begäran om att få ta del av handlingar

text: AA, Umeå, har begärt att få ta del av handlingar kring Studiefrämjandets verksamhet i Umeå. Folkbildningsrådet har för sin del tidigare via Länsbildningsförbundet i Västerbotten fått synpunkter på att eventuella frågetecken kan finnas kring delar av den verksamhet som nämnda förbund bedriver i Umeå. Enligt det förfaringssätt som redovisas i bilaga 1 har vi på vanligt sätt vidarebefordrat informationen till Studiefrämjandet och bett dem återkomma till rådet med sin bedömning av hur verksamheten genomförts respektive redovisats. I samband med detta har Studiefrämjandet för vår kännedom översänt en intern utredningspromemoria som belyser verksamheten i Umeå. Folkbildningsrådet har därefter ställt ytterligare frågor till Studiefrämjandet. Studieförbundet kommer, enligt uppgift, att behandla frågan vid ett styrelsemöte i slutet av denna månad och sedan återkomma med svar på våra frågor. Först därefter kan Folkbildningsrådet bedöma om det nuvarande uppföljningsärendet är av sådan art att det kan påverka statsbidragsfördelningen till studieförbundet Studiefrämjandet och därmed övergå till att bli ett statsbidragsärende. Folkbildningsrådet har utifrån bilagan till

text: sekretesslagen

text: bedömt att samtliga handlingar som AA efterfrågat i nuvarande situation hör till uppföljningsområdet och inte enligt bilagan till

text: sekretesslagen

text: är en offentlig handling. Trots detta har vi, med hänvisning till den öppenhet vi vill arbeta efter valt att, som framgår av JO:s underlag, klassificera handlingarna som offentliga och låtit AA taga del av dessa, förutom Studiefrämjandets interna utredning. AA har sedan vad det gäller den interna promemoria vi fått för kännedom uppmanats att kontakta Studiefrämjandet direkt och begära handlingen därifrån. Detta har vi också meddelat Studiefrämjandets ledning. Vår grundsyn har varit att ett studieförbund eller en folkhögskola bör ha möjlighet att sända in en intern handling för kännedom eller för synpunkter från rådet utan att denna måste spridas vidare som en offentlig handling.

text: Besvärshänvisningen

text: När det gäller AA:s begäran om besvärshänvisning har vi numera konstaterat att vi behandlat denna på ett felaktigt sätt. Eftersom vi under vår tioåriga verksamhetsperiod aldrig tidigare ställts inför frågan har vi uppenbart ej tillräckligt satt oss in i bestämmelserna i

text: sekretesslagens

text: 15:e kapitel och

text: förvaltningslagens

text: bestämmelser om överklagandemöjligheten. Vi har i god tro tolkat § 11 i förordningen om statsbidrag till folkbildningen som att inga beslut som rådet fattar över huvud taget kan överklagas. Vi beklagar detta och har därför i ny skrivelse till AA vidhållit vårt beslut att ej betrakta Studiefrämjandets interna utredning som offentlig handling och samtidigt enligt

text: sekretesslagens

text: 15 kapitel § 7 gett en besvärshänvisning till Kammarrätten (se bilaga 2). Folkbildningsrådet kommer att se över sina interna rutiner och bedömningsgrunder för hur vi i framtiden behandlar frågorna kring rådets offentliga handlingar. Inte minst måste vi ytterligare bedöma gränsdragningen mellan vad som skall

text: klassificeras som statsbidragsärenden respektive uppföljnings- och utvärderingsfrågor. /– – –/ Folkbildningsrådets styrelse har i sitt beslut om yttrande till JO även beslutat att uppdra åt kansliet att återkomma till styrelsen med förslag om riktlinjer för Folkbildningsrådets hantering av offentliga handlingar.

text: AA kommenterade remissvaret.

text: Folkbildningsrådet översände därefter för JO:s kännedom Kammarrättens i Stockholm dom den 16 januari 2001, mål nr 6701-2001, och Regeringsrättens underrättelse om beslut den 6 mars 2002, mål nr 887-2002. Målen rör AA:s överklaganden av Folkbildningsrådets beslut den 13 november 2001 angående utlämnande av allmän handling.

text: I beslut den 26 februari 2003 anförde JO André följande.

text: Bedömning

text: Inledning Inledningsvis vill jag framhålla att min granskning av ärendet endast omfattar Folkbildningsrådets formella handläggning av AA:s framställning om att få ta del av allmänna handlingar såvitt avser den interna utredningspromemoria som Studiefrämjandet hade översänt till Folkbildningsrådet för kännedom.

text: Folkbildningsrådets beslut den 13 november 2001 att inte lämna ut den aktuella handlingen har varit föremål för domstolsprövning. Kammarrätten i Stockholm avslog i ovan nämnda dom AA:s överklagande. Kammarrätten fann att den aktuella handlingen inte kunde anses höra till något ärende om fördelning av statsbidrag och att

text: tryckfrihetsförordningens

text: regler om rätt att få ta del av allmänna handlingar därför inte var tillämpliga. Regeringsrätten beslutade att inte meddela AA prövningstillstånd. Kammarrättens avgörande stod därmed fast.

text: Rättslig reglering Enligt

text: 1 kap. 8 § andra stycket sekretesslagen (1980:100)

text: och den till lagen fogade bilagan skall vad som föreskrivs i

text: tryckfrihetsförordningen

text: om rätt att ta del av handlingar hos en myndighet i tillämpliga delar gälla också hos Folkbildningsrådet förvarade handlingar som hör till dess verksamhet rörande fördelning av statsbidrag mellan folkhögskolor och studieförbund.

text: Folkbildningsrådet har sålunda att följa reglerna i

text: 2 kap.

text: tryckfrihetsförordningen

text: när någon begär att få ta del av en handling som hör till ovan nämnda verksamhet. En handling är enligt

text: 2 kap. 3 § tryckfrihetsförordningen

text: allmän om den förvaras hos en myndighet och är att anse som inkommen till eller upprättad hos myndigheten. Enligt

text: 2 kap. 12 § tryckfrihetsförordningen

text: skall en allmän handling som får lämnas ut – som alltså inte omfattas av någon sekretessbestämmelse – på begäran genast eller så snart det är möjligt på stället utan avgift tillhandahållas den som önskar ta del av den. Av

text: 2 kap. 13 § tryckfrihetsförordningen

text: framgår att den

text: som önskar ta del av en allmän handling även har rätt att mot fastställd avgift få avskrift eller kopia av handlingen till den del den får lämnas ut.

text: Av

text: 1 kap. 8 § andra stycket sekretesslagen

text: följer vidare att de i bilagan angivna organen vid tillämpningen av

text: sekretesslagen

text: skall jämställas med myndighet. Folkbildningsrådet skall således vid prövning av en framställning om att få ta del av allmän handling följa bl.a. bestämmelserna i

text: 15 kap.

text: och

text: 7 §§

text: sekretesslagen

text: . Av

text: 15 kap. 6 § sekretesslagen

text: framgår att om en begäran om att få ta del av en handling helt eller delvis inte kan tillmötesgås skall den som har gjort framställningen underrättas om detta. Han skall också underrättas om att han kan begära att frågan hänskjuts till myndigheten och att beslut av myndigheten krävs för att ett avgörande skall kunna överklagas. Myndighetens avslagsbeslut får enligt

text: 15 kap. 7 § sekretesslagen

text: överklagas hos kammarrätt. Folkbildningsrådets handläggning av den aktuella framställningen AA begärde att få ta del av bl.a. Studiefrämjandets interna utredning angående dess verksamhet i Umeå som hade inkommit till Folkbildningsrådet. Folkbildningsrådet upplyste honom skriftligen om att den aktuella handlingen bedömdes vara internt arbetsmaterial och därför inte kunde lämnas ut. AA återkom och begärde fullföljdshänvisning för att kunna överklaga beslutet och därigenom få bedömningen prövad av annan instans. Folkbildningsrådet besvarade denna skrivelse och uppgav därvid bl.a. att rätt att ta del av handlingar endast gäller handlingar som hör samman med beslut om fördelning av statsbidrag mellan folkhögskolor och studieförbund. Därtill ansågs handlingen utgöra internt arbetsmaterial.

text: För att en handling som förvaras hos Folkbildningsrådet skall omfattas av

text: tryckfrihetsförordningens

text: bestämmelser om rätt att ta del av allmän handling krävs att handlingen hör till Folkbildningsrådets verksamhet rörande fördelning av statsbidrag mellan folkhögskolor och studieförbund. Vid prövningen av en framställning om att få ta del av en allmän handling skall Folkbildningsrådet, som framgår av

text: 1 kap. 8 § sekretesslagen

text: , vid tillämpningen av denna lag jämställas med myndighet. Det innebär att

text: sekretesslagens

text: regler skall följas. Fråga uppstår då hur Folkbildningsrådet skall förfara om en handling, som i förevarande fall, inte anses höra till det i bilagan till

text: sekretesslagen

text: angivna området.

text: Kan den efterfrågade handlingen inte i någon rimlig mening relateras till den verksamhet som anges i bilagan till

text: sekretesslagen

text: , måste Folkbildningsrådet vad gäller både förfarande och bedömning kunna agera med samma frihet som andra privaträttsliga subjekt. Om handlingen däremot är av sådan karaktär att det inte framstår som uteslutet att hänföra den till det angivna verksamhetsområdet, bör ett formligt avslagsbeslut enligt

text: sekretesslagens

text: regler meddelas även om handlingen enligt Folkbildningsrådets mening inte är allmän. Detta möjliggör att förvaltningsdomstol ytterst kan dra upp gränserna för vilka handlingar som skall anses höra till det angivna verksamhetsområdet (jfr JO:s ämbetsberättelse 1991/92 s. 427).

text: Av remissvaret framgår att Folkbildningsrådets tolkning av det i bilagan till

text: sekretesslagen

text: angivna verksamhetsområdet är att med detta avses underlaget för och styrelsens beslut i statsbidragsfrågor. Däremot anser Folkbildningsrådet att handlingar angående uppföljnings- och utvärderingsfrågor, till vilka den aktuella handlingen ansågs hänförlig, inte hör till det angivna området. Med den utgångspunkten var således inte

text: tryckfrihetsförordningens

text: bestämmelser om att ta del av allmänna handlingar tillämpliga, och det förelåg inte heller någon skyldighet för Folkbildningsrådet att behandla AA:s framställning enligt redovisade bestämmelser i

text: sekretesslagen

text: . Det kan i detta sammanhang naturligtvis inte bortses från att Kammarrätten i Stockholm vid sin prövning delade Folkbildningsrådets uppfattning om huruvida handlingen kunde anses tillhöra det angivna verksamhetsområdet eller inte.

text: Av remissvaret framgår emellertid att ett uppföljningsärende kan vara av sådan art att det kan påverka statsbidragsfördelningen och därmed övergå till att bli ett statsbidragsärende. Folkbildningsrådet bedömde att den handling som AA efterfrågade ”i nuvarande situation” hörde till uppföljningsområdet. Mot bakgrund av att det synes ha krävts ett särskilt övervägande i fråga om handlingens ”status” kan det enligt min mening ifrågasättas om det var uppenbart att handlingen inte tillhörde det angivna verksamhetsområdet eller om det, i enlighet med vad jag har anfört ovan, hade varit lämpligt att meddela ett överklagbart avslagsbeslut. Med hänsyn till att Folkbildningsrådet, i samband med remissen från JO, meddelade ett överklagbart beslut nöjer jag mig dock med detta uttalande.

text: Ärendet avslutas.


avgjordAv: Mats Melin

nyckelord: Beslut Förundersökning

title: Kritik mot Polismyndigheten i Stockholms län för ett beslut att inte inleda förundersökning m.m.

text: Anmälan

text: AA framförde i en anmälan till JO klagomål mot bl.a. Polismyndigheten i Stockholms län för ett beslut att inte inleda förundersökning i ett ärende om bedrägeri. Han begärde också skadestånd.

text: Utredning

text: Handlingar i polismyndighetens ärende K128445-06 fordrades in. Av dessa framgick bl.a. följande. Den 27 maj 2006 gjorde AA en polisanmälan om bedrägeri bestående i att han hade råkat ut för en ”springnota” vid en taxiresa. I anmälan angavs att taxibilen hade kameraövervakning och att ansvarig för tekniken skulle höra av sig till polisen om man fick fram några bilder. Vidare uppgavs i en tilläggsanmälan, som gjordes senare samma dag, att en av de två gärningsmännen kunde finnas på en övervakningskamera vid en bankomat där taxin hade stannat för att mannen skulle ta ut pengar. Den 7 juli 2006 beslutade inspektören BB att förundersökning inte skulle inledas med motiveringen att spaningsuppslag saknades. Sedan AA i ett brev, som kom in till polismyndigheten den 21 juli 2006, önskat att bildminnet från bilens övervakningskamera skulle begäras in kontaktade BB den 22 augusti 2006 taxibolaget och fick informationen att det inte gick att ta fram övervakningsbilder som var äldre än 30 dagar.

text: Ärendet remitterades till polismyndigheten för upplysningar och yttrande över handläggningen av det aktuella ärendet.

text: Polismyndigheten (dåvarande tf. biträdande länspolismästaren CC) kom in med ett remissvar, i vilket hänvisades till ett yttrande från Södertörns polismästardistrikt.

text: Polismästardistriktet gjorde följande bedömning Av polisanmälan framgår att gärningsmännen fanns på övervakningsfilm i taxibilen samt eventuellt vid en angiven bankomat. Anmälaren uppger vidare att teknikansvarig på taxibolaget skall inkomma med bilder från taxibilen för de fall han fick fram några. I avvaktan på att ansvarig tekniker hos taxibolaget skulle kontakta polisen lade förundersökningsledaren ärendet hos sig för att sammanföra de uppgifter som inkom

text: och eventuellt inleda förundersökning beroende på vilka uppgifter som tillkom i ärendet. Efter sex veckor, då några bilder inte inkommit, fattade förundersökningsledaren beslut om att förundersökning inte skulle inledas eftersom det inte fanns uppgifter som kunde leda utredningen närmare att en misstänkt person kunde knytas till ärendet. För de fall uppgifter saknas för fortsatt handläggning av ett ärende skall förundersökningsledaren ge direktiv för komplettering av anmälan. För att få fram ett bra underlag för utredning av brott av det här aktuella slaget måste vissa åtgärder snabbt vidtas när anmälan kommer in till polisen. Underlaget, i detta fall bilder ur övervakningskameror vid bankomat och taxi, måste begäras in för att på så sätt få fram ett signalement och eventuellt en identitet på gärningsmännen. Bilder ur övervakningskameror raderas ofta en kort tid efter att bilderna tagits varför det är extra viktigt att utan dröjsmål begära in sådant material. Förundersökningsledaren i det aktuella ärendet borde alltså, enligt distriktets uppfattning, agerat aktivt för att inhämta bilderna och inte förlitat sig på uppgiften i anmälan att teknikansvarig på taxibolaget skulle ta kontakt. Södertörns polismästardistrikt har för avsikt att påminna personal med delegation som förundersökningsledare att det vid anmälan av den typ som berörs i K128445- 06 är av största vikt att vidta långtgående förstahandsåtgärder. Först i och med detta kan ett så fullständigt underlag som möjligt för ett korrekt beslut i förundersökningsfrågan erhållas

text: Polismyndigheten anförde bl.a. att BB var på sommarsemester när brevet från AA den 21 juli 2006 kom in till polismyndigheten, varför det kom denne tillhanda först den 21 augusti 2006, samt gjorde därefter följande bedömning.

text: Polismyndigheten delar Södertörns polismästardistrikts bedömning att ansvarig handläggare inte vidtagit tillräckliga åtgärder för att säkerställa utredning om brottet. I anmälan och tilläggsanmälan fanns, vid sidan om uppgifter om brottet, uppgift om att eventuella gärningsmän fångats på bild av en eller kanske två övervakningskameror. I avvaktan på att anmälan kompletterades med dessa uppgifter har handläggaren inte tagit ställning till förundersökningsfrågan. Polismyndigheten delar inte heller handläggarens ställningstagande att avvakta med att fatta ett beslut i denna del. Polismyndighetens bedömning är i detta fall att eventuella kompletterande uppgifter i form av bilder från övervakningskameror inte kan inhämtas inom ramen för en s.k. förutredning. Syftet med en förutredning, som vidtas före förundersökning inletts, är att skaffa underlag för beslut att inleda en förundersökning. De uppgifter (bilder från övervakningskameror) som utredaren väntat på ska komplettera anmälan är inte uppgifter som erfordras för ställningstagande om själva brottet. Uppgifterna är närmare att anse som bevisning för att säkerställa gärningsmannens identitet. Inhämtande av bevisning är inte en sådan åtgärd som i aktuellt fall, till skillnad från t.ex. utredning på plats vid en trafikolycka, skall vidtas inom ramen en förutredning. I avvaktan på en komplettering av aktuellt slag är det således myndighetens uppfattning att en förundersökning borde ha inletts. Polismyndigheten ser allvarligt på och tycker självklart att det är otillfredsställande att bevisning för utredning av brott förloras på sätt som skett i aktuellt ärende. Myndigheten delar Södertörns polismästardistrikts inställning att det är av största vikt att polismästardistriktet informerar förundersökningsledare om vikten av att vid anmälningar där uppgift om övervakningskameror förekommer, skyndsamt vidta åtgärder för inhämtande av dessa uppgifter.

text: AA yttrade sig över remissvaret.

text: Bedömning

text: I svensk straffprocessrätt gäller principen om åklagares absoluta åtalsplikt. Enligt

text: 20 kap. 6 § rättegångsbalken

text: (RB) skall åklagaren väcka åtal för brott som hör

text: under allmänt åtal, om inte annat är stadgat. Denna åtalsplikt är förenad med en motsvarande förundersökningsplikt.

text: De grundläggande reglerna om förundersökning finns i

text: 23 kap.

text: RB och

text: förundersökningskungörelsen (1947:948)

text: . Förundersökning skall enligt

text: 23 kap. 1 § första stycket

text: RB inledas så snart det på grund av angivelse eller av annat skäl finns anledning att anta att ett brott som hör under allmänt åtal har förövats. Undantag härifrån görs i fråga om brott som uppenbart inte går att utreda (

text: 23 kap. 1 § andra stycket

text: RB) samt för de situationer som avses med reglerna om s.k. förundersökningsbegränsning (

text: 23 kap. 4 a § andra stycket

text: RB) och om det förenklade utredningsförfarandet (

text: 23 kap. 22 §

text: RB).

text: För förundersökningar gäller enligt

text: 23 kap. 4 §

text: RB en objektivitetsprincip. Kravet på objektivitet gäller självfallet också ställningstagandet om förundersökning skall inledas eller ej.

text: Tröskeln för att inleda förundersökning har satts lågt. Det räcker med att det förekommer anledning till misstanke om brott. En förundersökning kan således inledas på mycket vaga misstankar så snart dessa avser något som kan vara ett brott (JO 1953 s. 107). Misstanken måste visserligen avse en konkret brottslig gärning men det är inte nödvändigt att man känner till brottets alla detaljer och inte heller exakt när och var det har förövats (Ekelöf, SvJT 1982 s. 658).

text: Med hänsyn till det lågt ställda krav som således gäller för inledande av förundersökning torde behovet av kompletterande uppgifter inför ställningstagandet om förundersökning skall inledas eller inte i allmänhet vara ringa.

text: I det nu aktuella fallet beslutade polismyndigheten, genom BB, den 7 juli 2006 att förundersökning inte skulle inledas. Det kan emellertid inte råda något tvivel om att det fanns anledning att anta att ett brott hade begåtts. Det kan inte heller anses ha varit uppenbart att brottet inte gick att utreda. Förundersökning borde därför ha inletts redan på grundval av de uppgifter som lämnades i polis och tilläggsanmälan. Inom ramen för denna förundersökning skulle polisen därefter skyndsamt ha vidtagit erforderliga förstahandsåtgärder för att säkra bevisningen i ärendet. Jag instämmer således i polismästardistriktets bedömning att förundersökningsledaren borde ha agerat aktivt för att inhämta bilderna från övervakningskamerorna och t.ex. inte endast förlita sig på att taxibolaget skulle höra av sig. Det förhållandet att sådana bilder uppenbarligen raderas efter kort tid visar med all tydlighet på vikten av att skyndsamt vidta åtgärder för att säkerställa eventuell bevisning. Det finns här också anledning att framhålla att polisen, i de fall någon annan åtar sig att tillhandahålla visst material, inte är befriad från skyldigheten att sakligt och objektivt vidta de utredningsåtgärder som krävs om den som åtagit sig uppgiften inte fullgör den (jfr JO 2002/03 s. 139). Slutligen vill jag även påtala att den angivna motiveringen till beslutet att inte inleda förundersökning, att spaningsuppslag saknades, är anmärkningsvärd. Som framgått fanns det ju flera utredningsåtgärder som kunde vidtas.

text: Sammanfattningsvis förtjänar polismyndigheten kritik för handläggningen av ärendet.

text: Vad AA i övrigt har anfört föranleder inte någon ytterligare åtgärd eller något annat uttalande från min sida än att jag, med anledning av AA:s begäran om skadestånd, vill nämna att JO inte är behörig att pröva yrkanden om ekonomisk ersättning.

text: Ärendet avslutas.


avgjordAv: Justitieombudsmannen Per Lennerbrant

title: Uttalanden med anledning av Migrationsverkets rutin för att fastställa biträdesersättningar

sammanfattning: Migrationsverket tillämpar sedan mars 2021 en rutin vid handläggningen av kostnadsräkningar från offentliga biträden som går ut på att ersättningsfrågan skiljs från grundärendet och prövas av en handläggare på en annan organisatorisk enhet inom verket. Rutinen syftar till att skapa en mer effektiv hantering. Av en kvalitetsuppföljning som Migrationsverket gjort framgår dock att verket ofta dröjer med att fastställa ersättningen och att handläggningstiderna försämrats betydligt. JO har inga invändningar mot att Migrationsverket effektiviserar sin verksamhet så länge den lever upp till författningsreglerade krav. Vid utarbetandet av nya rutiner måste verket säkerställa detta och när det gäller kostnadsräkningar se till att de hanteras snabbt och rättssäkert med individuella överväganden i varje enskilt fall. I beslutet gör JO vissa uttalanden om när ersättning till ett offentligt biträde ska fastställas. Det har gått relativt kort tid sedan Migrationsverket ändrade sina rutiner, och JO finner därför inte skäl att rikta någon kritik mot verket med anledning av de ökade handläggningstiderna. Däremot får verket kritik för hur ett biträdes ersättningsanspråk hanterades i ett enskilt fall. Enligt JO är det angeläget att den nya ordningen för biträdesersättningar ses över.

text: Anmälan

text: I en anmälan som kom in till JO den 3 maj 2021 förde advokaten AA fram klagomål mot Migrationsverket. Han uppgav bl.a. följande.

text: Han var förordnad som offentligt biträde i ett asylärende. Beslut i asylärendet fattades den 31 mars 2021. När anmälan till JO gjordes hade Migrationsverket ännu inte beslutat om ersättning till honom, vilket strider mot

text: 28 § rättshjälpslagen

text: som föreskriver att ersättningen ska fastställas i samband med att grundärendet avgörs. Därutöver uppgav AA att verket har ändrat sina rutiner för hantering av ersättning till offentliga biträden på så sätt att ersättningen nu beslutas av en annan tjänsteman än den som avgjort grundärendet. Enligt AA har rutinen inte stöd i

text: rättshjälpslagen

text: och kan få allvarliga konsekvenser för rättssäkerheten.

text: Utredning

text: Migrationsverket yttrade sig till JO i september 2021, efter att digitaliseringsoch utvecklingsavdelningen samt den nationella samordnaren av frågor rörande offentliga biträden fått tillfälle att lämna upplysningar. På uppmaning av JO lämnade Migrationsverket in ett kompletterande yttrande i november 2021.

text: Av utredningen hos JO framgår sammanfattningsvis följande.

text: Efter en provperiod införde Migrationsverket den 15 mars 2021 ett nytt arbetssätt för hanteringen av ersättning till offentliga biträden. Ersättningen bedömdes tidigare av den handläggare som avgjorde grundärendet. Det nya arbetssättet innebär att ersättningsanspråket handläggs separat från grundärendet av en annan funktion och handläggare. Handläggningen sker i ett nytt digitalt handläggningsstöd för ersättning. När grundärendet avslutas skapas ersättningsärendet automatiskt i handläggningsstödet. Det äldsta ärendet handläggs först och ärenden som ännu inte har hanterats går före de som precis kommit in.

text: Ersättningshandläggaren har tillgång till samtliga handlingar i grundärendet. Relevanta dokument granskas och arbetstiden för muntlig medverkan värderas. Åtgärdernas relevans och tidsåtgång bedöms tillsammans med biträdets skicklighet och omsorg i det utförda arbetet. Handläggaren kan kontakta beslutsfattaren i grundärendet om det uppstår frågor eller oklarheter. I vissa fall kan biträdet behöva komplettera underlaget, vilket medför en fördröjning av beslut och utbetalning. Bristande underlag kan upptäckas och åtgärdas lättare genom den nya hanteringen. Enligt Migrationsverkets handbok i migrationsärenden om offentligt biträde ska beslutet om ersättning fattas samma datum som beslutet i grundärendet.

text: Migrationsverket redovisade sammanfattningsvis följande bedömning.

text: Det nya arbetssättet syftar till att underlätta handläggningen och skapa goda förutsättningar för en mer effektiv, enhetlig och rättssäker hantering. Handläggningen underlättas om det offentliga biträdet använder sig av verkets e-tjänst för biträden (den s.k. biträdessidan) för ansökan, eventuella kompletteringar och annan kommunicering som därigenom kan ske digitalt.

text: Handläggningen av AA:s kostnadsräkning drog ut på tiden. Kostnadsräkningen kom in till Migrationsverket manuellt den 29 mars 2021. Den borde då ha skickats vidare till den enhet som för in manuella kostnadsräkningar i handläggningsstödet för fortsatt digital hantering. Av förbiseende gjordes det först den 3 maj 2021. Beslut om ersättning fattades samma dag som handlingen registrerades i det digitala systemet.

text: Risken att handläggningen fördröjs under den manuella hanteringen till följd av den mänskliga faktorn kan elimineras genom att biträdet använder biträdessidan för att lämna in kostnadsräkningen. Handläggningsstödet ger tekniska möjligheter att avgöra ersättningsärendet direkt när det kommer in. Systemet

text: fungerar bra och ger förutsättningar för att beslut om ersättning ska kunna fattas i samband med att den rättsliga angelägenheten avgörs. För närvarande finns det dock balanser som innebär att flera ärenden väntar på att avgöras. Det medför i sin tur att beslut i nytillkomna ersättningsärenden inte fattas i samband med att grundärendet avslutas. Migrationsverket har efter att det nya arbetssättet infördes gjort en kvalitetsuppföljning.

text: AA kommenterade Migrationsverkets yttranden.

text: JO har tagit del av Migrationsverkets rapport från november 2021 om den kvalitetsuppföljning av beslut om kostnadsräkningar som verket gjort. I rapporten redovisas bl.a. konsekvenser av den ökade digitaliseringen och analyser av handläggningstiderna. I rapporten redogör Migrationsverket för sina slutsatser och rekommendationer.

text: Bedömning

text: Ett offentligt biträde har rätt till skälig ersättning för arbete, tidsspillan och utlägg som uppdraget har krävt. Ersättningen fastställs i samband med att den rättsliga angelägenheten avgörs genom dom eller beslut eller när den rättsliga angelägenheten avslutas på något annat sätt. Beslut om ersättning fattas som huvudregel av den domstol eller myndighet som handlägger målet eller ärendet. (Se

text: och

text: 28 §§

text: rättshjälpslagen

text: samt 2 och 5 §§ lagen om offentligt biträde.)

text: Av utredningen framgår inledningsvis att Migrationsverket sedan mars 2021 tillämpar en rutin vid handläggningen av kostnadsräkningar från offentliga biträden som innebär att ersättningsfrågan skiljs från grundärendet och prövas av en handläggare på en annan organisatorisk enhet inom verket. Rutinen ska enligt verket underlätta handläggningen och skapa goda förutsättningar för en mer effektiv, enhetlig och rättssäker hantering av kostnadsräkningar.

text: Jag kan inte se att vare sig lagen om offentligt biträde eller

text: rättshjälpslagen

text: förutsätter att ersättningen ska fastställas i samma beslutshandling som grundärendet. Jag kan inte heller se att lagtexten i

text: 28 § rättshjälpslagen

text: förutsätter att ersättningen fastställs samma dag som grundärendet avgörs, även om det naturligtvis är bra om det sker. När grundärendet och ersättningsfrågan handläggs av samma myndighet bör ersättningsbeslutet som utgångspunkt dock inte dröja mer än några dagar, om det inte finns behov av kompletteringar.

text: AA:s kostnadsräkning kom in till Migrationsverket den 29 mars 2021. Asylärendet där AA var offentligt biträde avgjordes den 31 mars 2021 och ersättningen till honom fastställdes den 3 maj 2021. En sådan fördröjning är, oavsett om den berodde på ett förbiseende hos verket, inte acceptabel och strider mot

text: 28 § rättshjälpslagen

text: . Migrationsverket kritiseras för den bristande handläggningen.

text: I övrigt vill jag säga att jag naturligtvis inte har något att invända mot att Migrationsverket effektiviserar sin verksamhet. En självklar utgångspunkt är

text: dock att kostnadsräkningar ska hanteras snabbt och rättssäkert med individuella överväganden i varje enskilt fall. Hanteringen måste givetvis stämma överens med regleringen i

text: 28 § rättshjälpslagen

text: och andra författningsreglerade krav. Detta måste Migrationsverket beakta när nya rutiner utarbetas.

text: Av den kvalitetsuppföljning som Migrationsverket gjort av den nya ordningen framgår att antalet ersättningsbeslut som fattas i samband med att grundärendet avgörs är lägre än tidigare och att tiderna från att grundärendet avgörs till att ersättningen fastställs har försämrats betydligt.

text: De ökade handläggningstiderna är bekymrande och förstås inte godtagbara. Med anledning av att det har gått en relativt kort tid sedan Migrationsverket ändrade sina rutiner finner jag för närvarande inte skäl att rikta någon ytterligare kritik mot verket. Det är dock angeläget att den nya organisationen och bemanningen ses över, om det inte redan är gjort. Jag förutsätter att verket vidtar de åtgärder som är nödvändiga med beaktande av den uppföljning som gjorts och mina uttalanden ovan.

text: Vad AA har anfört i övrigt ger inte anledning till några uttalanden från min sida.

text: Ärendet avslutas.


nyckelord:
Allmänna handlingar
Långsam handläggning

title: Kritik mot Bollnäs kommun för handläggningen av en begäran om utlämnade av allmänna handlingar

sammanfattning: En person begärde den 3 januari 2024 ett flertal handlingar från Bollnäs kommun. En del av de handlingar som efterfrågades lämnades inte ut förrän den 19 april 2024, dvs. efter ungefär 3,5 månader. ChefsJO kritiserar kommunen för att inte ha handlagt framställningen med den skyndsamhet som krävs enligt tryckfrihetsförordningen. ChefsJO konstaterar även att det inte framgår om kommunen lämnat besked till den enskilde i utlämnandefrågan angående de handlingar som kommunen beslutat att inte lämna ut. Han erinrar om att den enskilde, i de fall en begäran helt eller delvis inte kan tillmötesgås, skyndsamt ska få besked om detta och även informeras om möjligheten att begära myndighetens prövning samt att det krävs ett skriftligt beslut av myndigheten för att beslutet ska kunna överklagas.

text: Anmälan

text: I en anmälan som kom in till JO den 19 april 2024 klagade AA på Bollnäs kommuns handläggning av en begäran om utlämnande av allmänna handlingar. Han anförde bl.a. följande. Den 3 januari 2024 begärde han ut diverse handlingar från Bollnäs kommun. Under januari månad fick han del av ett fåtal handlingar. Han skickade en påminnelse i ärendet den 12 april 2024. Han har ännu inte fått samtliga handlingar som angavs i begäran.

text: Till anmälan bifogades mailkorrespondens med kommunen.

text: Utredning

text: Anmälan remitterades till Kommunstyrelsen i Bollnäs kommun. I sitt yttrande anförde kommunstyrelsen i huvudsak följande.

text: I detta fall lämnade kommunen ut ett stort antal handlingar som bedömdes vara relevanta. Anmälaren begärde även ut handlingar som inte fanns upprättade eller tillgängliga med en begränsad arbetsinsats hos kommunen och därmed inte kunde lämnas ut. I syfte att förtydliga begäran och tillmötesgå anmälaren så långt som möjligt samt förklara innehållet i en excelmodell erbjöds anmälaren ett möte i januari månad. Under mötet redogjorde tjänstemän vid kommunen för förvaltningens budgetmodell och resursfördelningsmodellens beräkningar.

text: Anmälaren fick även tillfälle att ställa frågor. Efter mötet skickades ytterligare ett antal handlingar ut till anmälaren.

text: Kommunen lämnade ut handlingar i ärendet bl.a. den 16 och 22 januari samt den 19 april 2024. Ingen av de handlingarna som anmälaren begärde ut omfattades av sekretess. Kommunen lämnade ut de handlingar som efterfrågades som var upprättade eller bedömdes vara möjliga att ta fram med maximalt 4–6 timmars arbetsinsats. Efter att samtliga handlingar lämnats ut har anmälaren inte återkommit med något besked om att handlingar saknades varför kommunen bedömde att ärendet var färdighanterat.

text: AA kommenterade remissvaret.

text: Rättslig reglering

text: Grundläggande regler om allmänna handlingars offentlighet finns i

text: 2 kap.

text: tryckfrihetsförordningen

text: , TF. Den som begär ut en allmän handling som får lämnas ut ska genast eller så snart det är möjligt och utan avgift få ta del av handlingen på stället. Den som begär det har också rätt att mot en fastställd avgift få en kopia av handlingen. En sådan begäran ska behandlas skyndsamt. (Se 2 kap. 15 och 16 §§ TF.)

text: JO har vid upprepade tillfällen framhållit att besked i en utlämnandefråga normalt bör lämnas samma dag som framställningen gjordes. Någon eller några dagars fördröjning kan dock godtas om det är nödvändigt för att ta ställning till om handlingen får lämnas ut. Om framställningen avser eller kräver genomgång av ett omfattande material kan det vara ofrånkomligt med ytterligare dröjsmål.

text: Om myndigheten helt eller delvis inte kan tillmötesgå en begäran om att få ta del av en handling ska den som har gjort framställningen underrättas om det. Den enskilde ska då också informeras om möjligheten att begära myndighetens prövning och att det krävs ett skriftligt beslut av myndigheten för att beslutet ska kunna överklagas (

text: 6 kap. 3 § offentlighets- och sekretesslagen

text: [2009:400], OSL). Den enskilde har rätt att få ett sådant formellt beslut oavsett vad som är grunden för att avslå begäran dvs. även när grunden exempelvis är att handlingarna inte finns eller att begäran inte är tillräckligt preciserad (se bl.a. JO:s beslut den 19 oktober 2022 med dnr 8329-2021). Myndighetens avslagsbeslut får överklagas till kammarrätt (

text: 2 kap. 19 § första stycket

text: TF och 6 kap. 7 och 8 §§ OSL). Ett beslut ska vara motiverat och försett med anvisning om hur det kan överklagas (

text: och

text: 33 §§

text: förvaltningslagen

text: Bedömning

text: Av utredningen framgår att AA den 3 januari 2024 framställde en begäran om att få del av ett flertal olika handlingar från bl.a. barn- och utbildningsnämnden, teknik- och fritidsnämnden samt kommunstyrelsen hos Bollnäs kommun. Kommunen lämnade ut vissa handlingar i ärendet den 16 och 22 januari 2024. Den 12 april 2024 skickade AA en påminnelse där han framförde att han

text: fortfarande inte hade fått samtliga handlingar, bl.a. de handlingar som begärts från teknik- och fritidsnämnden. Kommunen lämnade ut ytterligare handlingar i ärendet den 19 april 2024.

text: Av remissvaret framgår att en del av de handlingarna som begärdes ut den 3 januari 2024 inte lämnades ut förrän den 19 april 2024, dvs. efter ca 3,5 månader. Kommunstyrelsen har i sitt remissvar inte redovisat något skäl för detta dröjsmål. En så pass lång handläggningstid är givetvis inte acceptabel. Kommunen kritiseras för handläggningen av AA:s begäran i detta avseende.

text: Genom utredningen har det även framkommit att myndigheten bedömt att en del av de av handlingar som efterfrågades av olika skäl inte kunde lämnas ut. Kommunstyrelsen har i sitt remissvar inte redogjort för om myndigheten underrättat AA om detta. Jag vill därför påminna om att den enskilde, i de fall en begäran helt eller delvis inte kan tillmötesgås, skyndsamt ska få besked om detta och även informeras om möjligheten att begära myndighetens prövning samt att det krävs ett skriftligt beslut av myndigheten för att beslutet ska kunna överklagas.

text: Det som i övrigt har framkommit i ärendet ger inte anledning till någon ytterligare åtgärd eller något uttalande från min sida.

text: Ärendet avslutas.

text: Beslutet har fattats av chefsJO Erik Nymansson. Dokumentet har fastställts digitalt och har ingen underskrift.

text: Rättssakkunniga Emma Johnsson har föredragit ärendet och byråchefen Dan Johansson har deltagit i beredningen.


title: Fråga om ett beslut av Ombudsmannen mot diskriminering på grund av sexuell läggning inneburit ett otillåtet ingripande mot en person som uttalat sig i massmedier

text: Bakgrund och anmälan

text: Västerås SK Fotbollsklubb (VSK) köpte tjänster av ett handelsbolag med inriktning på marknadsföring, i vilket AA var bolagsman. Västerås kommun och ABB AB var båda bidragsgivare till VSK. Den 28 juli 1999 återfanns i Dagens Nyheter en artikel om homosexuella inom idrotten. AA, som i artikeln uppgavs sitta i ledningen för VSK, gjorde bl.a. ett uttalande med innebörden att homosexuella spelare inte fick finnas i något av hans lag. En person gjorde med hänvisning till uttalandena i artikeln en anmälan till Ombudsmannen mot diskriminering på grund av sexuell läggning (HomO) med begäran att en granskning skulle göras av om AA och den övriga ledningen för VSK diskriminerar homosexuella.

text: I den utredning som följde hos HomO togs yttranden in från VSK, Västerås kommun och ABB AB. Av utredningen framgick bl.a. att VSK så småningom bestämde sig för ett fortsatt samarbete med marknadsföringsbolaget i fråga. I sitt beslut den 14 juli 2000 anförde HomO BB bl.a. följande.

text: – – – För sin verksamhet uppbär VSK bidrag från Västerås stad och förvaltar därmed allmänna medel. En förutsättning för sådant bidrag är att verksamheten ryms inom en demokratisk ram och att medelsförvaltningen sker på ett sådant sätt att den inte kränker likabehandlingsprincipen. Enligt HomO:s mening har VSK uppvisat brister härvidlag. Genom att ekonomiskt gynna ett bolag vars företrädare uttalat sig offentligt på ett sätt som är djupt kränkande för homosexuella bidrar VSK till att ge dessa uttalanden legitimitet. Vidare innebär VSK:s beslut att fortsätta samarbetet med det aktuella företaget att allmänna medel kommer att användas på ett sätt som genererar vinst åt ett företag vars ägare står för uppfattningar som sålunda kränker den grundläggande principen om alla människors lika värde, och som inte heller drar sig för att sprida dessa idéer offentligt. Mot bakgrund av det anförda finns det skäl att ifrågasätta trovärdigheten i VSK:s påstående att föreningen är öppen för alla. I vart fall visar klubbstyrelsens agerande att den inte tar vikten av att denna likabehandlingsprincip också kommer till uttryck i praktisk handling på allvar. Det är beklagligt och förtjänar kritik. – – –

text: Att Västerås stad under de redovisade omständigheterna fortsätter att ge bidrag till VSK riskerar att ge legitimitet åt ett synsätt som kränker homosexuellas rätt till respekt. I vart fall är det svårt att frigöra sig från intrycket att inte heller stadens företrädare tar frågor som rör homofobi och diskriminering av homosexuella riktigt på allvar. Också Västerås stads agerande i ärendet är därför mot bakgrund av vad som här redovisats beklagligt och förtjänar kritik. Stadens kultur- och fritidsnämnd har alla skäl att tänka om till nästa gång det är aktuellt att besluta i bidragsfrågan. När det slutligen gäller ABB:s ekonomiska stöd till VSK noterar HomO med tillfredsställelse både den företagspolicy som bolaget säger sig tillämpa och den nya diskrimineringsklausul som förts in i sponsoravtalet med VSK. Likväl rimmar det illa med båda dessa handlingar att fortsätta att ekonomiskt stödja en förening som uttryckligen sagt sig ha för avsikt att fortsätta köpa tjänster av ett företag vars ställföreträdare representerar just en sådan inställning som policyn och klausulen syftar till att bekämpa, en inställning som om den tillämpades på t.ex. en arbetstagare i ABB-koncernen dessutom skulle strida mot lagen (

text: ) om förbud mot diskriminering i arbetslivet på grund av sexuell läggning och som därför kunde föranleda skadeståndsskyldighet för ABB. Även ABB har därför goda skäl att omvärdera sitt sponsorförhållande till VSK vid första möjliga tillfälle. – – –

text: CC och DD framförde var för sig till JO klagomål på HomO:s beslut. Bland annat gjordes gällande att HomO orsakat skada för såväl AA som för VSK, det senare genom att försöka påverka ABB AB att inte sponsra klubben så länge AA fanns med i bilden.

text: Utredning

text: HomO:s akt i ärendet lånades in. BB redogjorde vid besök hos JO den 16 januari

text: 2001 allmänt för sin verksamhet.

text: Därefter upprättades följande promemoria.

text: Ombudsmannen mot diskriminering på grund av sexuell läggning (HomO) har enligt sin instruktion, (

text: ), de uppgifter som anges i lagen (

text: ) om förbud mot diskriminering i arbetslivet på grund av sexuell läggning. HomO skall vidare verka för att diskriminering på grund av sexuell läggning inte förekommer på andra områden av samhällslivet. HomO skall också genom rådgivning och på andra sätt medverka till att den som utsatts för diskriminering på grund av sexuell läggning kan ta till vara sina rättigheter. Slutligen skall HomO föreslå regeringen författningsändringar och andra åtgärder som kan motverka diskriminering på grund av sexuell läggning. Till JO har inkommit klagomål mot HomO:s beslut den 14 juli 2000 i ett ärende rörande Västerås SK Fotbollklubb (VSK), Västerås stad och ABB AB. Bakgrunden till ärendet är uttalanden i medier om homosexuella, gjorda av en person med vars företag VSK har ett nära samarbete. I beslutet kritiserar HomO VSK för dess samarbete med den aktuella personens företag. Vidare kritiserar HomO såväl Västerås stad som ABB AB för att dessa lämnar ekonomiskt stöd till VSK och förklarar att en omvärdering av stödet bör ske vid tillfälle. Anmälarna hos JO har uppgett dels att HomO:s beslut grundar sig på felaktiga uppgifter, dels att beslutet orsakat såväl den ovan nämnda personens företag som VSK både ideell och ekonomisk skada. – – –

text: Varje medborgare är enligt

text: 2 kap. 1 § regeringsformen

text: gentemot det allmänna tillförsäkrad bl.a. yttrandefrihet, varmed förstås frihet att i tal, skrift eller bild eller på annat sätt meddela upplysningar samt uttrycka tankar, åsikter och känslor. Det

text: skydd för yttrandefriheten som

text: regeringsformen

text: anger är ett skydd gentemot det allmänna och innebär att en myndighet inte får ingripa vare sig formellt eller informellt mot den som använt sin grundlagsskyddade rätt att yttra sig i massmedierna. Enligt

text: 1 kap. 1 § andra stycket tryckfrihetsförordningen

text: skall det stå varje svensk medborgare fritt att, med iakttagande av de bestämmelser som är meddelade i förordningen till skydd för enskild rätt och allmän säkerhet, i tryckt skrift yttra sina tankar och åsikter, offentliggöra allmänna handlingar samt meddela uppgifter och underrättelser i vad ämne som helst. Sådant meddelande får bl.a. lämnas till företag för yrkesmässig förmedling av nyheter. Ansvaret för otillåtna yttranden i t.ex. dagstidning åvilar utgivaren. Justitiekanslern är exklusivt behörig att vara åklagare avseende tryckfrihetsbrott. Med utgångspunkt från de uttalanden av den aktuelle personen som publicerades i tidningen Dagens Nyheter har HomO kritiserat de i ärendet berörda parterna för deras direkta eller indirekta samröre med denna person. I kritiken ligger en uppmaning till dem att vidta åtgärder som negativt kan påverka personens näringsverksamhet. HomO bör anmodas yttra sig över om myndighetens beslut i dessa delar varit förenligt med det nyss redovisade grundlagsskyddet.

text: Anmälningarna remitterades därefter till HomO för yttrande i de avseenden som angavs i promemorian.

text: BB anförde bl.a. följande i myndighetens remissvar.

text: Det bör först och främst framhållas att något ingripande från HomO:s sida över huvud taget inte gjorts mot marknadsföraren. Skälet till det var just respekten för den enskildes grundlagsskyddade rätt att fritt yttra sig i massmedier. En enskild människa är skyddad mot ingripanden från det allmännas sida i fråga om rätten att uttrycka tankar och åsikter. Hon har däremot inte rätt att kräva att en tänkbar avtalspartner skall låta bli att fästa avseende vid sådana omständigheter som att hon i olika sammanhang offentligt fört fram uppfattningar av exempelvis rasistisk, främlingsfientlig eller homofobisk natur. Vad HomO har granskat är därför hur Västerås SK Fotbollklubb (VSK), Västerås stad och ABB AB hanterat det faktum att en affärspartner till VSK – vilken förening erhåller bidrag för sin verksamhet från såväl staden som ABB – offentligt gett uttryck för en inställning till homosexuella människor som grupp som strider mot grundläggande principer om mänskliga rättigheter, principer som också kommit till uttryck t.ex. i internationella överenskommelser om mänskliga rättigheter till vilka Sverige är folkrättsligt bundet. Man kan, så här i efterhand, måhända tycka att den här gjorda distinktionen kunde ha framgått tydligare av HomO:s avslutsbeslut i ärendet. Om missförstånd kunnat uppstå härvidlag är det något som jag naturligtvis beklagar. Det finns inte någon ”rätt” för en näringsidkare att med en förening få träffa avtal av det slag som marknadsföraren i det här fallet hade med VSK. Eller omvänt: det finns inte någon skyldighet för en näringsidkares potentiella motpart att ingå ett sådant avtal med näringsidkaren eller att vid överväganden om ett sådant avtals ingående bortse från sådana faktorer som i snäv mening inte står i omedelbar relation till föremålet för avtalet, exempelvis näringsidkarens renommé i olika avseenden. På motsvarande sätt förhåller det sig i nästa led med den – kommun eller företag – som har att ta ställning till om ett visst bidrag skall ges till näringsidkarens avtalspart och i så fall på vilka premisser. Omsatt i det aktuella fallet är således inte VSK skyldigt att utan diskussion förnya sitt avtal med marknadsföraren när det går ut. Det står föreningen fritt att när man tar ställning till ett affärssamarbete av det aktuella slaget också ta hänsyn till sådant som vilken syn en affärspartner har gett uttryck för i fråga om exempelvis rasism, främlingsfientlighet, homofobi och diskriminering. En förening som erhåller ekonomiskt bidrag från det allmänna har all anledning att också göra det.

text: När det gäller stadens agerande framstår vikten av att föra den här typen av resonemang än tydligare. Här är det ju direkt fråga om hur skattebetalarnas pengar skall komma till användning. På samma sätt som det inte bör finnas någon skyldighet för en kommun att upplåta lokaler, eller på annat sätt lämna bidrag, för tillställningar med rasistiska, främlingsfientliga eller homofobiska inslag framstår det som naturligt att frågan huruvida ett visst kommunalt bidrag till en organisation skall ges eller inte, prövas mot hur pengarna kan komma att användas i praktiken och då också med avseende på sådana åsiktsyttringar. Annars riskerar i praktiken allmänna medel att i slutänden gynna exempelvis företag eller organisationer som själva, eller vars företrädare, i ord eller handling kränker den grundläggande principen om alla människors lika värde. HomO har avslutat det aktuella ärendet med att i sitt avslutsbeslut uttala sig kritiskt om att de kränkande uttalanden som marknadsföraren gjort offentligt om homosexuella som grupp inte syntes ha föranlett vare sig VSK, Västerås stad eller ABB AB att göra några särskilda överväganden med avseende på de egna ekonomiska åtagandena. HomO:s på detta sätt redovisade uppfattning medför inte några som helst rättsverkningar, vare sig för VSK, staden, ABB eller någon enskild person. Enligt såväl

text: regeringsformens

text: som

text: tryckfrihetsförordningens

text: bestämmelser skall det stå den enskilde fritt att offentligt uttrycka åsikter och tankar. Denna frihet har visserligen tolkats så att myndigheter inte får ”ingripa” mot den som använt sig av sin yttrandefrihet. När någon använt sig av denna sin yttrandefrihet bör, enligt min uppfattning, emellertid inte förbudet mot att ”ingripa” ges en sådan vid tolkning att det kommer att omfatta varje i efterhand uttryckt uppfattning från en myndighet om det uttalande som gjorts. HomO:s verksamhet grundar sig på förordningen (

text: ) med instruktion för Ombudsmannen mot diskriminering på grund av sexuell läggning (HomO) och lagen (

text: ) om förbud mot diskriminering i arbetslivet på grund av sexuell läggning. Härav följer att Ombudsmannen skall verka för att diskriminering på grund av sexuell läggning inte förekommer på några områden av det svenska samhällslivet. Mot bakgrund av att HomO är ett nationellt organ för mänskliga rättigheter måste vidare verksamheten vid myndigheten också betraktas i ljuset av innehållet i de s.k. Parisprinciperna för sådana organs verksamhet, antagna av FN:s generalförsamling (res. 48/134), med stöd av bl.a. Sverige, den 20 december 1993. Av principerna framgår bl.a. att nationella organ för mänskliga rättigheter skall ha rätt att offentligt sprida sina åsikter och rekommendationer. Med hänvisning till vad som ovan anförts anser jag sammanfattningsvis att HomO:s beslut i det aktuella ärendet inte varit oförenligt med grundlagsskyddet för den enskilda människans yttrandefrihet.

text: CC kommenterade remissvaret.

text: I beslut den 10 mars 2003 anförde JO Berggren följande.

text: Bedömning

text: HomO har enligt sin instruktion som uppgift att bl.a. motverka diskriminering i arbetslivet på grund av sexuell läggning samt att verka för att sådan diskriminering inte förekommer på andra områden av samhällslivet. I detta fall rör det sig om ett ingripande till fullföljande av den sistnämnda uppgiften. Min granskning tar naturligtvis inte sikte på HomO:s tillämpning i sak av de rättsregler som gäller för myndighetens verksamhet eller de bedömningar som gjorts i diskrimineringsfrågan. Som framgår av remisspromemorian har jag emellertid med hänsyn till HomO-anmälningarnas anknytning till tidningsuttalanden tagit upp frågan huruvida de kritiska anmärkningar och uppmaningar som tagits upp i beslutet den 14 juni 2000 står i konflikt med den gentemot det allmänna

text: grundlagsskyddade rätten att yttra sig i tryckt skrift. Det rör sig om yttrande i Dagens Nyheter av AA. HomO har gjort gällande att så inte varit fallet och framhållit att myndigheten inte ingripit mot AA utan att ärendet enbart rört frågan hur VSK, Västerås kommun och ABB hanterat att en affärspartner till VSK offentligt gett uttryck för en uppfattning som strider mot grundläggande principer om mänskliga rättigheter. Jag ansluter mig till HomO:s i remissvaret gjorda uttalanden att den nyss nämnda distinktionen kunde ha gjorts tydligare.

text: Jag gör i den remitterade frågan följande bedömning.

text: Beslutet omfattar dels kritik mot klubben för samarbetet med det företag, i vilket AA var bolagsman dels en uppmaning till bidragsgivarna att överväga sitt fortsatta stöd till VSK så länge klubben anlitar företaget. Uttalandena i dessa hänseenden kan inte uppfattas ha haft något annat syfte än att samarbetet med AA borde avbrytas. Ett sådant avbrott var ägnat att medföra negativa ekonomiska konsekvenser för AA. HomO:s besked har i praktiken inneburit ett ingripande mot AA grundat på hans tidningsuttalanden. Ingripandet har dock inte formellt riktats mot AA och jag kan därför inte göra gällande att det strider mot

text: regeringsformens

text: och

text: tryckfrihetsförordningens

text: bud. Det kan dock enligt min mening med fog göras gällande att beslutet med hänsyn till grunderna för dessa bud borde ha utformats annorlunda i de här berörda delarna.

text: Jag stannar vid dessa uttalanden.

text: Ärendena avslutas.


avgjordAv: Cecilia Nordenfelt

nyckelord:
Långsam handläggning
Omprövning

title: Anmälan mot Försäkringskassan om handläggningstiden i ett ärende om omprövning av ett beslut om återbetalning av tilläggspension

text: Anmälan

text: I en anmälan, som kom in till JO den 29 juni 2009, anförde AA att han för sex månader sedan hade blivit lovad att få sitt ärende om pension omprövat men att inget hade hänt.

text: Utredning

text: Ärendet remitterades till Försäkringskassan som anmodades att yttra över det som AA anfört.

text: I sitt remissvar anförde Försäkringskassan, genom försäkringsdirektören BB, följande.

text: Bakgrund

text: Omprövningsenheten i Halmstad byggdes, som enda omprövningsenhet för pensionsärenden i landet, upp under våren och försommaren 2008. Rekryteringen avbröts innan enheten var fullt bemannad vilket medförde viss resursbrist. Under våren 2008 överfördes omprövningsärenden till omprövningsenheten i Halmstad från övriga länsorganisationer i takt med att dessa omorganiserades, vilket innebar att handläggningstiden för omprövningar ökade successivt. Vecka 27 tidigarelades överflyttning till Halmstad av återstående omprövningsärenden, som enligt ursprungsplan skulle överflyttas vecka 40, vilket medförde att handläggningstiden förlängdes ytterligare. Under maj 2009 fick omprövning av pensionsärenden ett resurstillskott i samband med att omprövningsärenden rörande barn- och familj överfördes till den nyinrättade omprövningsenheten i Sundsvall. Med detta resurstillskott torde handläggningstiden för pensionsärenden minska.

text: Gällande bestämmelser

text: Utöver

text: förvaltningslagens

text: allmänna krav på snabb handläggning bör enligt Försäkringskassans allmänna råd (RAR 2001:4) om omprövning och ändring enligt

text: 20 kap. 10 § första stycket lagen (1962:381)

text: om allmän försäkring omprövning av beslut göras inom sex veckor från det att omprövningen begärdes, om inte särskilda skäl föranleder annat.

text: Utredning

text: Försäkringskassan beslutade den 2 oktober 2007 om sänkt ålderspension från och med april 2007 för AA med anledning av att han gift sig den 12 mars 2007. AA

text: begärde omprövning av beslutet. I omprövningsbeslut den 2 november 2007 ändrade inte Försäkringskassan det tidigare beslutet. Omprövningsbeslutet överklagades inte till länsrätten. Den 20 mars 2008 beslutade Försäkringskassan att AA ska återbetala 2 514 kronor som han fått för mycket i tilläggspension för tiden april - september 2007. I sin anmälan till JO daterad den 5 juni 2009 skriver AA att det nu är sex månader sedan Försäkringskassan i Halmstad lovade omprövning av hans pension. Han undrar vad som hänt. Från AA inkom ett e-postmeddelande daterat den 23 november 2008 till Försäkringskassans enhet för statlig fordran. Meddelandet diariefördes den 4 december 2008 med ankomstdatum den 25 november 2008 som en begäran om omprövning av beslutet den 20 mars 2008 om återbetalning av felaktig utbetalning av tilläggspension. AA:s begäran om omprövning inkom till omprövningsenheten i Halmstad den 5 december 2008. En omprövningsakt upprättades och samma dag skickades till AA:s adress i Thailand, enligt gällande rutin, ett s.k. bekräftelsebrev om att Försäkringskassan mottagit hans begäran om omprövning av beslutet om återbetalning av felaktigt utbetald pension. I bekräftelsebrevet angavs att tidigare beslut gäller till dess att det eventuellt ändras av Försäkringskassan samt att han kan ringa Försäkringskassans kundcenter (0771-524 524) om han har några frågor. Härefter placerades AA:s omprövningsakt i arkiv i väntan på handläggning. Den 23 december 2008 inkom till omprövningsenheten från AA en skrivelse angående hans begäran om omprövning av Försäkringskassan fattat beslut. Skrivelsen som var daterad den 16 december 2008 lades utan åtgärd i omprövningsakten. I skrivelse som inkom till nationellt försäkringscenter i Visby (NFC Visby) den 2 mars 2009 efterlyste AA Försäkringskassans beslut i omprövningsärendet. Skrivelsen som var daterad den 5 februari 2009 skickades tillsammans med ärendeutdrag från diariet till omprövningsenheten i Halmstad dit den anlände den 9 mars 2009. Skrivelsen lades utan åtgärd i omprövningsakten. Den 8 juni 2009 inkom skrivelse daterad den 5 juni 2009 till omprövningsenheten i Halmstad från AA. I skrivelsen uppgav han att han fått besked från Försäkringskassan i Halmstad den 5 december 2008 att beslutet att sänka hans pension skulle omprövas. Han uppgav också sitt kontonummer i thailändsk bank dit Försäkringskassan ”först kan sända de Sek 2 500 som ni krävt mig på samt efterföljande för mycket dragen pension”. AA ”hoppas nu efter sex månader att Försäkringskassan omgående löser tvisten”.

text: Den 14 juli 2009 begärde omprövningshandläggare in AA:s återkravsakt från NFC Visby. Den inkom till omprövningsenheten den 17 juli 2009. Den 20 juli 2009 handlades AA:s omprövningsärende. Handläggaren noterade att AA:s begäran om omprövning hade kommit in för sent i förhållande till beslutet om återbetalning som fattades den 20 mars 2008. Med hänsyn till att AA:s begäran om omprövning kom in den 25 november 2008 och att den handlades först den 20 juli 2009 samt att bekräftelsebrev skickades den 5 december 2008, utan att anledningen till att begäran inkommit för sent utreddes, prövade handläggaren AA:s begäran om omprövning. I omprövningsbeslut den 20 juli 2009 fann Försäkringskassan att beslutet om återbetalning av felaktig utbetalning av tilläggspension den 20 mars 2008 hade skett i enlighet med gällande bestämmelser och att det därför inte förelåg skäl att ändra det tidigare beslutet. Försäkringskassans enhet för statlig fordran informerades om omprövningsbeslutet. AA överklagade den 3 september 2009 omprövningsbeslutet till länsrätten. Ärendet skickades samma dag till Länsrätten i Gotlands län, Visby. AA har inte återbetalat det krävda beloppet.

text: Försäkringskassans slutsatser

text: AA:s begäran om omprövning av Försäkringskassans beslut den 20 mars 2008 inkom till Försäkringskassan den 25 november 2008 och till omprövningsenheten i

text: Halmstad den 5 december 2008. Trots att AA:s begäran om omprövning kommit in för sent gjordes, med hänsyn till omständigheterna, en omprövning av ärendet. Denna omprövning gjordes dock först den 20 juli 2009, vilket inte är acceptabelt med hänsyn till att en begäran om omprövning bör handläggas inom sex veckor från det den begärdes. Anledningen till den långa handläggningstiden torde få tillskrivas det stora antalet inkommande begäran om omprövning i kombination med en inte fullt bemannad omprövningsenhet. Detta förhållande är dock inte ursäktligt och Försäkringskassan beklagar det inträffade. Sedan den 25 november 2008, då AA inkom med sin begäran om omprövning, har han inkommit med ytterligare tre skrivelser till Försäkringskassan innan beslut fattades i omprövningsärendet den 20 juli 2009. Skrivelser inkom 23 december 2008, 2 mars 2009 och 8 juni 2009. Åtminstone beträffande skrivelsen som inkom den 2 mars 2009, i vilken AA efterlyste omprövningsbeslut, borde denna besvarats med angivande av beräknad tidpunkt för detta beslut. Att så inte skett beror sannolikt på den rådande arbetssituationen. Försäkringskassan beklagar detta. AA kommenterade remissvaret.

text: Bedömning

text: JO har vid upprepade tillfällen understrukit betydelsen av att Försäkringskassan fattar sina beslut om omprövning inom sex veckor, om inte särskilda skäl föranleder annat. Omorganisation och ökad ärendeinströmning, som uppges ha varit orsakerna till den långa handläggningstiden, utgör inte sådana särskilda skäl.

text: Det är av rättssäkerhetsskäl av största betydelse att en försäkrad inom rimlig tid får en möjlighet till domstolsprövning av Försäkringskassans beslut. Jag vill i detta sammanhang framhålla att den försäkrade har rätt att inom skälig tid få sin sak prövad av domstol (se artikel 6:1 i den Europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna). En utdragen omprövningsprocess hos Försäkringskassan fördröjer den försäkrades rätt till domstolsprövning.

text: AA:s begäran om omprövning inkom till Försäkringskassan den 25 november 2008. Omprövningsbeslutet i fråga fattades den 20 juli 2009. Den sammanlagda handläggningstiden uppgick därmed till åtta månader. En så lång handläggningstid är inte acceptabel. Vidare borde Försäkringskassan, som myndigheten själv anför i sitt remissvar, ha besvarat i vart fall AA:s skrivelse den 2 mars 2009. Försäkringskassan förtjänar kritik för de brister som förevarit i samband med handläggningen av AA:s omprövningsärende.

text: Ärendet avslutas.


title: Initiativärende mot Örebro läns allmänna försäkringskassa angående socialförsäkringsnämnds upphävande av ett fattat beslut

text: I ett den 15 november 2001 meddelat beslut anförde JO Pennlöv följande.

text: Initiativet

text: Vid min inspektion av Örebro läns allmänna försäkringskassa den 17–19 oktober 2000 (dnr 3125-2000) framkom följande i ett av de granskade ärendena gällande vårdbidrag.

text: Socialförsäkringsnämnden fattade vid ett sammanträde den 11 juli 2000 ett beslut att bevilja helt vårdbidrag fr.o.m. maj 2000 för AA. Underrättelse om beslutet skickades ut den 13 juli. Den 19 juli ringde AA:s mor, BB, och uppgav att beslutet måste ha blivit fel eftersom vårdbidraget rätteligen skulle utgå fr.o.m. oktober 1999. Försäkringskassan tog därför upp ärendet för ny prövning i socialförsäkringsnämnden. Den 22 september fattade socialförsäkringsnämnden följande beslut.

text: Socialförsäkringsnämndens beslut den 11 juli 2000 upphävs då felaktig fr.o.m.tidpunkt angivits. NYTT BESLUT: Helt vårdbidrag fr.o.m. oktober 2000 för AA. – – – När ärendet den 2 oktober 2000 kom till pensionsenheten uppmärksammades att det återigen hade angetts fel datum beträffande från vilken tidpunkt vårdbidraget skulle utgå. Försäkringskassan beslutade därför att inte skicka ut någon underrättelse om beslutet, eftersom ärendet ännu en gång skulle tas upp för ny prövning i socialförsäkringsnämnden. Den 17 oktober fattade socialförsäkringsnämnden följande beslut. Socialförsäkringsnämndens beslut den 22 september 2000 upphävs då felaktig fr.o.m.-tidpunkt angivits. NYTT BESLUT: Helt vårdbidrag fr.o.m. oktober 1999 för AA – – – Jag beslutade att i ett särskilt ärende granska försäkringskassans handläggning i ärendet.

text: Utredning

text: Försäkringskassan anmodades att yttra sig över en promemoria, som innehöll det som upptagits ovan.

text: I sitt svar anförde försäkringskassan – direktören CC – följande.

text: Vid JO:s inspektion av Örebro läns allmänna försäkringskassa den 17–19 oktober 2000 framkom att socialförsäkringsnämnd 5 vid sitt sammanträde den 22 september 2000 formlöst ändrat sitt beslut den 11 juli 2000. Ytterligare en formlös ändring gjordes vid socialförsäkringsnämndens sammanträde den 17 oktober 2000 då även beslutet den 22 september blev fel.

text: Försäkringskassans bedömning

text: Försäkringskassan medger att handläggningen i socialförsäkringsnämnd 5 har varit felaktig. BB var beviljad helt vårdbidrag till och med april 2000. Socialförsäkringsnämnden beslutade samtidigt att rätt till merkostnadsersättning inte förelåg. Ny ansökan om vårdbidrag inkom den 12 januari 2000. Av den ansökan om fortsatt vårdbidrag framkom att sökanden numera hade merkostnader i sådan omfattning att rätt till merkostnadsersättning förelåg. I motiv till beslut i socialförsäkringsnämnden den 11 juli 2000 anges att ”rätt till vårdbidrag föreligger fr.o.m. oktober 1999. Utöver det hela vårdbidraget utges 18 % av prisbasbeloppet som skattefri merkostnadsersättning från samma tidpunkt”. I nämndens beslut angavs dock felaktigt ”Helt vårdbidrag fr.o.m. maj 2000 för AA – – – ” Det är nämndens beslut, så som det framkommer av det justerade protokollet, som är det egentliga beslutet. Det skrivfel som gjordes i protokollet skulle således ha ändrats med stöd av bestämmelserna i 20 kap. 10 a § 1 p. [AFL]. I det nu aktuella ärendet har nämnden formlöst rättat första skrivfelet, varvid ett nytt skrivfel uppstod, nu felaktigt år. Ytterligare en formlös rättelse gjordes innan beslutet blev det avsedda. Försäkringskassan har efter det nu aktuella ärendet, men innan JO:s inspektionsbesök, tagit fram vissa riktlinjer för vad man bör tänka [på] vid rättelse av felaktiga beslut respektive underrättelse om beslut och när ett beslut skall ändras med stöd av 20 kap. 10 a § [AFL] eller allmänna förvaltningsrättsliga principer.

text: Bedömning

text: Ärenden om rätt till bl.a. vårdbidrag avgörs enligt

text: 21 § lagen (1998:703)

text: om handikappersättning och vårdbidrag av socialförsäkringsnämnd. Enligt

text: 22 § i samma lag

text: gäller i tillämpliga delar bl.a.

text: 20 kap. 10 a § lagen (1962:381)

text: om allmän försäkring (AFL) om ändring av ett beslut. Av sistnämnda lagrum framgår att försäkringskassan skall ändra ett beslut i ärende om försäkring som har fattats av kassan och inte prövats av domstol, bl.a. (p. 1) om beslutet på grund av skrivfel, räknefel eller annat sådant förbiseende innehåller uppenbar oriktighet.

text: Som kassan påpekat i sitt remissvar är det socialförsäkringsnämndens protokoll som utgör beslutsdokumentet i ärenden som beslutas av nämnden. I detta fall har nämndens beslut blivit felaktigt inte bara vid ett, utan vid två tillfällen. Felen bestod i att nämnden angav fel tidpunkt från vilken förmånen skulle utbetalas. När dessa fel upptäcktes har socialförsäkringsnämnden ”upphävt” sina beslut och satt nya beslut i deras ställe. Detta förfarande har, som kassan också anfört i sitt remissvar, varit oriktigt. De uppdagade felen var tveklöst av sådant slag att nämnden i stället hade kunnat ändra besluten med stöd av 20 kap. 10 a § AFL. Det

text: som hänt ger mig anledning att särskilt understryka, att en socialförsäkringsnämnd inte har möjlighet att formlöst och utan lagstöd ”upphäva” sina egna beslut.

text: Jag har i ett annat beslut denna dag (dnr 3642-2000) kritiserat kassan för dess handläggning av en omprövning enligt 20 kap. 10 a § AFL. Uppenbarligen finns det hos kassan avsevärda brister i kunskaperna om lagrummets tillämpning. I sitt remissvar uppgav kassan att den har tagit fram vissa riktlinjer för handläggningen. Jag förutsätter att kassan noggrant följer upp tillämpningen av reglerna och avslutar därmed ärendet här med den kritik som ligger i det ovan sagda.


title: Kritik mot en kriminalvårdsmyndighet för brister i utredningen av ett ärende om förordnande av övervakare

text: I ett beslut den 14 november 2000 anförde JO Pennlöv följande.

text: Initiativet

text: I en artikel i Vestmanlands Läns Tidning den 2 oktober 1999 stod i korthet följande att läsa.

text: En 29-årig medlem av Brödraskapet Westra Aros, som är känd hos polisen för sina nazistiska sympatier och för att umgås med kriminella, har av kriminalvårdsmyndigheten i Västerås utsetts till övervakare åt en 25-årig man som avtjänar ett fängelsestraff på ett år och åtta månader inför dennes villkorliga frigivning. Även den intagne är medlem i Brödraskapet Westra Aros, som består av sex medlemmar, varav alla utom 29-åringen är dömda för olika brott. Förordnandet har upprört polisen, som uppger att den aldrig skulle ha rekommenderat övervakaren för ett sådant uppdrag.

text: Artikeln föranledde mig att den 7 oktober 1999 besluta att utreda saken inom ramen för ett initiativärende.

text: Utredningen

text: Ett yttrande har infordrats från Kriminalvårdsstyrelsen. I sitt svar den 7 december 1999 hänvisar Kriminalvårdsstyrelsen till ett yttrande av Regionmyndigheten Stockholm den 8 november 1999, vari anförs i huvudsak följande.

text: Den aktuelle övervakaren förordnades den 22 september 1999 på förslag av den intagne. Inför beslutet inhämtades uppgifter från den dåvarande övervakaren, frivårdsinspektören AA. Hon hade kontrollerat att den tilltänkte övervakaren inte förekom vare sig i socialregistret eller i kriminalvårdsregistret. Med hänsyn härtill, och då den tilltänkte övervakaren hade godkänts som besökare till den intagne på anstalten, ansåg hon sig sakna anledning att anta att den föreslagne övervakaren var olämplig för uppdraget. Övervakaren förordnades på AA:s uppgifter. Sedan myndigheten genom polisen och genom den ovan nämnda tidningsartikeln

text: uppmärksammats på att polisen fann övervakaren olämplig entledigade myndigheten honom från uppdraget genom beslut den 4 oktober 1999.

text: Vid tiden för förordnandet av övervakaren hade myndigheten inga skriftliga regler för vilket underlag som skulle tas fram inför bedömningen av en lekmannaövervakares lämplighet. De rutiner som normalt tillämpades vid myndigheten var dock följande. Med den föreslagne övervakarens samtycke inhämtades uppgifter från socialregistret och kriminalvårdsregistret. En tilltänkt övervakare fick också regelmässigt lämna en eller två referenser som kontrollerades. Om misstanke fanns att den föreslagne övervakaren inte var lämplig togs kontakt även med polisen.

text: Enligt myndighetens uppfattning var kontrollen av den föreslagne övervakaren i förevarande fall inte tillfyllest. Kriminalvårdsmyndigheten måste alltid göra en självständig bedömning. Handläggaren hade dock inte träffat den tilltänkte övervakaren och inte heller kontrollerat några referenser. Det som talade för att den föreslagne övervakaren ändå var lämplig som övervakare var att han besökt den intagne på häktet och meddelats besökstillstånd av den aktuella anstalten. Myndigheten anser att bristerna i handläggningen av ärendet inte är av den svårighetsgraden att någon tjänsteman skall straffas disciplinärt.

text: Med anledning av det inträffade utfärdade kriminalvårdsmyndigheten den 3 november 1999 skriftliga föreskrifter om rutiner vid förordnande av lekmannaövervakare. Av dessa följer bl.a. att handläggaren, innan en övervakare som inte tidigare haft övervakningsuppdrag förordnas, dels personligen skall träffa denne, dels skall kontrollera minst två lämnade referenser.

text: Kriminalvårdsstyrelsen har utöver sin hänvisning till ovanstående yttrande anfört följande. Den enda regel som finns när det gäller förordnande av övervakare som inte är tjänsteman vid kriminalvårdsmyndigheten är att personen skall bedömas som lämplig (

text: 2 kap. 3 § förordningen (1998:642)

text: om verkställighet av frivårdspåföljder). Kriminalvårdsstyrelsen har inte utfärdat några föreskrifter eller andra anvisningar om vad en kriminalvårdsmyndighet bör iaktta vid bedömningen av om en tilltänkt övervakare är lämplig eller inte. Kriminalvårdsstyrelsen delar därför regionmyndighetens uppfattning i fråga om eventuellt ansvar för de i ärendet berörda tjänstemännen.

text: Sedan ärendet påbörjades har Kriminalvårdsstyrelsen utfärdat föreskrifter och allmänna råd avseende bl.a. lämplighetsbedömningen vid rekryteringen av lekmannaövervakare (Kriminalvårdsverkets författningssamling, KVVFS, 2000:3, gäller fr.o.m. den 1 maj 2000). Av dessa framgår bl.a. att beslutande handläggare alltid bör sammanträffa med den föreslagne övervakaren, såvida denne inte är väl känd av myndigheten, samt att referenser, efter godkännande från den tilltänkte övervakaren, bör inhämtas.

text: Bedömning

text: Inledningsvis vill jag påpeka att frågan om den i ärendet aktuelle personens lämplighet som övervakare inte är föremål för min utredning. Vad som är

text: intressant för mig är däremot att kriminalvårdsmyndigheten två veckor efter sitt förordnande av en övervakare entledigade denne på grund av att uppgifter framkommit som medfört att myndigheten uppenbarligen inte längre fann övervakaren lämplig för uppdraget. Frågan är om det inträffade hade kunnat undvikas om kriminalvårdsmyndigheten hade skaffat sig ett bättre underlag inför beslutet.

text: Som Kriminalvårdsstyrelsen har påpekat fanns vid tiden för förordnandet inga skrivna regler eller rekommendationer för hur bedömningen av en persons lämplighet som övervakare skulle gå till. Av utredningen har däremot framgått att myndigheten själv i normala fall brukade göra en noggrannare utredning än vad som gjordes i det aktuella fallet. Numera har också Kriminalvårdsstyrelsen i sina allmänna råd anfört att myndighetens handläggare bör inhämta referenser och dessutom alltid bör sammanträffa med en tilltänkt övervakare inför beslutet. Dessa föreskrifter förefaller närmast vara en kodifiering av de rutiner som redan tidigare normalt följdes.

text: Jag delar Kriminalvårdsstyrelsens uppfattning att utredningen om den aktuella personen inför förordnandet om övervakning var bristfällig. Det förefaller vara ett rimligt krav att kriminalvårdsmyndighetens handläggare träffar en föreslagen övervakare, när det som i förevarande fall gäller en för myndigheten okänd person, och att man om möjligt inhämtar referenser. För denna bristfälliga handläggning kan kriminalvårdsmyndigheten inte undgå viss kritik. Mot bakgrund bl.a. av att rutinerna nu setts över finner jag dock, liksom Kriminalvårdsstyrelsen, att det saknas anledning att gå vidare i saken.