title: En konsument gjorde en s.k. plasmage-behandling på ögonlocken hos ett företag, varvid vissa skador på huden uppstod. Nämnden kom fram till att det inte var visat att skadorna orsakats av konsumenten utan att de var en följd av hur behandlingen utförts. Företaget hade lämnat viss information och gjort vissa förbehåll i behandlingsavtalet, men dessa ansågs vara alltför allmänt hållna och begränsade därför inte företagets ansvar. Tjänsten bedömdes vara felaktig och företaget ansvarade för felet. Nämnden rekommenderade företaget att betala tillbaka priset för behandlingen samt ersätta konsumenten för de kostnader och förluster som felet orsakat henne.

text: IS begärde ersättning med totalt 5 175 kr.

text: I sin anmälan till nämnden uppgav IS följande. Den 19 november 2020 lät hon utföra en plasmapen-behandling på ögonlocken hos företaget för 1 600 kr. Ingreppet gjorde extremt ont och gav henne brännskador. Så fort hon kom hem hade ögonlocken börjat blöda, och hon kräktes av smärta. Hon kontaktade företaget på kvällen och frågade om det verkligen ska blöda, då detta inte skulle vara en biverkning. Behandlaren ringde upp och sa att hon måste få stopp på blödningen genom att ta alkogel på såren. Detta gjorde ont men stoppade inte blödningen, utan den fortsatte hela natten, och hon svimmade vid andra försöket med alkogelen. Dagen därpå gick hon tillbaka till företaget och fick allergitabletter, och behandlaren smorde på salva. Det gjorde fortfarande väldigt ont, och dag två kunde hon fortfarande inte öppna ögonen helt. Hon gick på återbesök hos företaget igen och fick ännu en gång allergitabletter.

text: Behandlaren har hela tiden sagt att allt ser fint ut och att ingreppet har gått som det ska. Hon kontaktade en hudklinik, som konstaterade brännskador och inflammation i båda ögonlocken. Chefen tog även bilder i utbildningssyfte. Hon fick antibiotika utskrivet samt krämer, vilket hon berättade för behandlaren. Behandlaren hävdade att det hudkliniken sagt inte stämde. Det var inte någon infektion utan hon har blivit feldiagnosticerad; allt såg bra ut och var helt normalt, men hon borde ändå fortsätta med antibiotikan.

text: I och med att hon knappt kunde öppna ögonen kunde hon inte gå till jobbet p.g.a. dålig syn och smärta. Hon har skickat bilder på alla kvitton och lönespecifikation, men utan egentlig respons. Hon lever nu i ovisshet om hon ska få ärr eller inte. Hennes krav avser återbetalning av tjänstens pris (1 600 kr), ersättning för kostnader efter ingreppet (besök hos hudkliniken, 1 200 kr), läkemedel (antibiotika, 219 kr, och kräm, 89 kr) samt inkomstbortfall (2 067 kr).

text: Företaget motsatte sig kravet.

text: I sitt svar till nämnden uppgav företaget följande. Kunden kom in för plasmage-behandling för hängande ögonlock samt för borttagning av fibrom i det vänstra ögonlockets övre region. Före behandling av fibromet hade hon haft läkarkonsultation och informerats om eventuella biverkningar och konsekvenser, och hon fick fullständig information om behandlingsproceduren och dess eftervård. Kunden har signerat och gett sitt samtycke både muntligt och skriftligt innan behandlingen utfördes.

text: Gällande brännskadorna: Plasmage-apparatens behandling styrs av ett program som tidigare installerats och programmerats av själva plasmagen, där apparaten bränner små prickar i ett särskilt punktmönster i huden. Detta är en effektiv metod för åtstramning av hud. Principen med en plasmage-behandling är alltså att ge en mild superficiell första gradens brännskada i

text: det översta hudlagret. Företaget har förklarat för patienten att hon har tunn hud och ytliga kärl på ögonlocken, vilket ökar risken för blödning. Man har aldrig rekommenderat henne att använda alkogel då det leder till sveda och torkar ut huden; rekommendationen är att använda hydrerande krämer och gel, vilket man gav henne. Angående infektionen står det i journalen från hudkliniken att det inte är en primär- utan en sekundärinfektion, dvs. den har inte tillkommit vid behandlingstillfället utan i efterhand p.g.a. kosmetika eller därför att någon har pillat på eller rört vid såret.

text: I behandlingsavtalet anges följande. ”Jag har blivit informerad om att jag följande dagar efter behandling kan få uppseendeväckande effekter, som kan hålla i sig i några timmar eller veckor, men som avtar. Behandling kan orsaka risker eller komplikationer som inte har något med terapeutens utförande att göra.” Därför är det patientens ansvar att planera sin arbetssituation eller ledighet m.m. Detta gäller även ovissheten om riskerna för ärr.

text: Sammanfattningsvis har behandlingen utförts med kundens samtycke. Man behandlade även hennes fibrom utan kostnad och kom till jobbet på lördagen och söndagen bara för henne. Behandlingen följdes upp kontinuerligt lördag-tisdag och därpå följande torsdagar. Kunden fortsatte att komma på besök hos företaget även efter besöket på hudkliniken, vilket tyder på tillit.

text: Allmänna reklamationsnämnden gjorde följande bedömning.

text: Allmänt

text: Ärendet gäller en kroppsbehandling med syfte att förändra utseendet. Den aktuella behandlingen har alltså utförts endast i estetiskt syfte och utgör således inte en tjänst inom hälso- och sjukvårdsområdet. Nämnden får därför pröva tvisten.

text: Det saknas en samlad reglering för tjänster av det här slaget. Närmast till hands ligger

text: konsumenttjänstlagen

text: . Lagen är inte direkt tillämplig på kroppsbehandlingar men den bygger till stor del på det som antas utgöra generellt gällande oskriven rätt inom tjänsteområdet. Det är därför möjligt att i viss utsträckning tillämpa

text: konsumenttjänstlagens

text: bestämmelser analogt också i fråga om tjänster som inte uttryckligen omfattas av den (se

text: prop. 1984/85:110 s. 142

text: samt rättsfallen

text: NJA 2002 s. 644

text: och

text: NJA 2011 s. 600

text: Enligt

text: konsumenttjänstlagen

text: är näringsidkaren skyldig att utföra tjänsten fackmässigt och med tillbörlig omsorg om konsumentens intressen (

text: 4 §

text: ). Om näringsidkaren försummar någon av dessa skyldigheter och det påverkar resultatet, är tjänsten behäftad med fel. Detsamma gäller bl.a. om resultatet avviker från vad som får anses avtalat, vilket ofta är vad konsumenten haft fog för att förutsätta, eller om näringsidkaren underlåtit att lämna upplysningar om ett sådant förhållande rörande tjänstens beskaffenhet eller ändamålsenlighet som näringsidkaren kände till eller borde ha känt till och som han insåg eller borde ha insett var av betydelse för konsumenten och försummelsen kan antas ha inverkat på avtalet (se

text: och

text: 11 §§

text: konsumenttjänstlagen

text: ; jfr

text: 17 § köplagen

text: och

text: 4 kap. 19 § jordabalken

text: Om tjänsten är behäftad med fel, har konsumenten rätt att kräva avhjälpande eller att få ett proportionellt prisavdrag och, under vissa särskilda förutsättningar, även skadestånd. Är syftet med tjänsten förfelat och näringsidkaren insett eller bort inse detta, får konsumenten häva avtalet. Resultatet blir detsamma som vid ett hundraprocentigt prisavdrag. (Se 16 och 20– 23 §§).

text: Ytterligare en skyldighet är den så kallade avrådandeplikten (se 6 §). Den innebär att näringsidkaren ska avråda konsumenten från att låta utföra en tjänst, om tjänsten med hänsyn till priset, värdet av föremålet eller andra särskilda omständigheter inte kan anses vara till rimlig nytta för konsumenten. Konsekvensen av att näringsidkaren underlåter att uppfylla denna skyldighet är att näringsidkaren under vissa förutsättningar inte har större rätt till ersättning än han skulle ha haft om konsumenten hade avstått från att beställa tjänsten eller hade avbeställt den (se 7 §).

text: Även om de redovisade bestämmelserna i stor utsträckning kan tillämpas också utanför sitt direkta tillämpningsområde, måste det beaktas att tjänster avseende behandling på person skiljer sig från arbete på egendom. Ett ingrepp i konsumentens kropp innebär att det många gånger finns risk för personskador, vilket behöver beaktas. Detta leder till att vissa särskilda krav måste ställas på tjänster av det aktuella slaget.

text: Det sagda gäller bl.a. när omfattningen av näringsidkarens upplysningsplikt enligt

text: 11 § konsumenttjänstlagen

text: ska bestämmas. Enligt nämndens mening måste det i fall som gäller behandling på person i regel krävas att konsumenten får klara, tydliga och konkreta upplysningar om risken för personskador och liknande komplikationer (jfr 10 § lagen, 2021:363, om estetiska kirurgiska ingrepp och estetiska injektionsbehandlingar). Informationen bör enligt nämnden omfatta samtliga risker som inte kan anses vara försumbara.

text: Intresset av att skydda enskilda mot personskador leder även till att betydelsen av den enskildes samtycke till sådana skador och till risken för sådana skador måste begränsas (jfr det straffrättsliga prejudikatet

text: NJA 2013 s. 397

text: ). Även om konsumenten har fått tillräckliga upplysningar och därmed kunnat lämna ett informerat och konkret samtycke till personskador eller risken för sådana skador, kan ett samtycke i allmänhet inte anses vara civilrättsligt ansvarsbefriande annat än i fråga om lindriga skador (jfr punkten 1 a i bilagan till

text: rådets direktiv 93/13/EEG av den 5 april 1993

text: om oskäliga villkor i konsumentavtal).

text: Också konsumentens möjligheter att göra påföljder gällande vid fel påverkas av att det handlar om kroppsbehandling. Enligt

text: konsumenttjänstlagen

text: har näringsidkaren en viss rätt att avhjälpa ett fel och kan på det sättet undvika andra påföljder (se

text: 20 § andra stycket

text: ). En förutsättning är då att konsumenten inte har något särskilt skäl att avvisa erbjudandet, t.ex. att ett avhjälpande skulle vålla konsumenten inte obetydliga olägenheter eller att konsumenten med fog saknar förtroende för näringsidkaren (se

text: prop. 1984/85:110 s. 60

text: och

text: ). Skyddet för individers liv och hälsa bör göra avhjälpningsrätten extra snäv.

text: Om en rätt att avhjälpa fel alls föreligger vid tjänster av det aktuella slaget, ska den enligt nämnden vara begränsad och bara avse fall där den avhjälpande åtgärden är enkel och inte rimligen kan gå fel. En särskild följd av detta är att en konsument i regel inte ska behöva finna sig i upprepade avhjälpandeförsök.

text: Om tjänsten utförts felaktigt, eller näringsidkaren försummat sin skyldighet att avråda, har konsumenten rätt till ersättning för allmän förmögenhetsskada, t.ex. reskostnader, utom om felet beror på en händelse utom näringsidkarens kontroll (jfr

text: 31 § konsumenttjänstlagen

text: ). För att konsumenten ska ha rätt till ersättning för personskada krävs att näringsidkaren har varit vårdslös (jfr

text: 32 § konsumenttjänstlagen

text: och

text: skadeståndslagen

text: 1 kap. 1 §

text: och

text: 2 kap. 1 §

text: Nämndens bedömning i detta fall

text: Av utredningen i ärendet framgår att IS till följd av behandlingen fick brännskador på ögonlocken. Det framgår även att hon drabbades av en infektion samt att hon hade svullnader och sprickor på ögonlocken. Det är inte visat att skadorna och deras omfattning har orsakats av IS själv. Skadorna får i stället anses vara en följd av det sätt på vilket behandlingen utfördes.

text: En konsument får visserligen ibland räkna med att vissa mildare skador kan uppkomma vid behandlingar av det aktuella slaget, även när tjänsten utförs på ett fackmässigt sätt. Med hänsyn till omfattningen av de aktuella skadorna gör nämnden emellertid bedömningen att resultatet av behandlingen i detta fall avviker från vad en konsument i allmänhet ska behöva räkna med.

text: Samtidigt måste beaktas att IS, enligt vad som framgår av utredningen, informerades om att ”förekomsten av nedsatt hudtjocklek” kan ”orsaka uppkomsten av, eller förlänga, bieffekter” och om att hon ”följande dagarna efter behandlingen kan få uppseendeväckande effekter, som kan hålla i sig i några timmar eller veckor”. IS informerades härtill särskilt om att hon på grund av tunn hud och ytliga blodkärl riskerade att drabbas av blödning, blåmärke och svullnad.

text: Nämnden konstaterar att de skador som IS drabbades av inte kan anses vara lindriga. De förbehåll som företaget har gjort är ganska allmänt hållna. Förbehållen medför därför inte någon begränsning av företagets skyldighet att utföra tjänsten med omsorg och att avråda från en tjänst som inte kunde förväntas bli till rimlig nytta för konsumenten. Med hänsyn till detta och till resultatet får tjänsten anses vara behäftad med fel.

text: Nämnden bedömer att syftet med den aktuella tjänsten varit förfelat och att företaget bort inse detta. IS har därför rätt att häva avtalet och göra avdrag på priset i dess helhet.

text: Eftersom felet legat inom företagets kontroll ska företaget dessutom ersätta IS för de kostnader och förluster som felet har orsakat henne, dvs. besök på hudkliniken, inköp av läkemedel samt förlorad arbetsförtjänst.

text: Företaget ska således rekommenderas att betala yrkat belopp till IS.


publisher: Allmänna reklamationsnämnden

title: En konsument gjorde en tatuering hos ett företag men resultatet blev inte som hon tänkt sig. Parterna var överens om att tatueringen inte blev bra och att det därför var fråga om ett fel i den utförda tjänsten. Företaget hade försökt åtgärda felet en gång men inte lyckats och konsumenten hade avvisat ytterligare avhjälpandeförsök. Företaget invände att det hade rätt att vidta fler åtgärder för att avhjälpa felet. Nämnden kom fram till att det var tveksamt om en rätt att avhjälpa fel alls föreligger vid tjänster av det aktuella slaget men att en konsument i vart fall inte ska behöva finna sig i upprepade avhjälpandeförsök. Nämnden rekommenderade därför företaget att betala tillbaka priset för tatueringen samt ersätta konsumenten för kostnaden för att ta bort tatueringen.

org: arn

text: MG begärde återbetalning av tjänstens pris med 1 000 kr och skadestånd med 10 000 kr.

type: stycke

text: I sin anmälan till nämnden uppgav MG följande. Den 13 oktober 2020 lät hon utföra en tatuering hos företaget, vilken kostade 1 000 kr. Hon fick inte det hon bad om. Tjänsten är därmed felaktig. När hon kom tillbaka för att få tatueringen åtgärdad blev den värre. Hon meddelade företaget att hon fortfarande inte var nöjd med tatueringen. Hon vågade inte gå dit igen eftersom tatueringen, som sitter väldigt synligt på hennes arm, är permanent på hennes kropp och det blev bara värre.

text: Hon begärde att få tillbaka det hon har betalat för tjänsten eller ersättning för att låta en annan tatuerare åtgärda tatueringen, men detta motsatte företaget sig. Det är inte hennes fel hur tatueringen ser ut. Hon har varit hos två andra tatuerare som har sagt att hennes tatueringar läker fint och att det inte är något fel på hennes hud. Båda uppgav också att tatueringen inte var bra gjord och att den inte gick att fixa som hon ville ha den från början om hon inte valde att lasra.

text: Det är fråga om en stor tatuering på underarmen och den ger henne ångest. Det var hennes första tatuering och nu har hon svårt att lita på nya tatuerare. Hon mår dåligt varje gång hon ser tatueringen och känner att hon inte fick ett rättvist bemötande av företaget.

text: Enligt en klinik som hon varit i kontakt med kommer det att kosta 10 000–15 000 kr att ta bort tatueringen.

text: Företaget motsatte sig kravet.

text: I sitt svar till nämnden uppgav företaget följande. MG:s originalbild var ett foto som var olämpligt som stencil. Hon blev tillfrågad om man kunde använda en annan liknande bild som var digitalt ritad som stencil och hon svarade ja på detta. En skuggig kant missades på den nya stencilen; det var den som senare skulle repareras. Åtgärden kan göras på flera sätt. Under MG:s återbesök fördes en diskussion och de valde tillvägagångssätt. De var också överens om att det kunde behövas ytterligare ett besök om önskad effekt inte uppnåddes. MG hörde dock inte av sig om något nytt besök utan gjorde i stället en anmälan till ARN.

text: Företaget anser sig inte ha fått två försök på sig för att åtgärda felet; det första försöket är halvfärdigt. MG har dessutom själv godkänt alla steg på vägen. Som bevisning finns bl.a. vittnesmål och ett papper där MG skrivit under att hon godkänner motivet. Både återbetalning och ersättning för att tatueringen skulle lasras bort är absurda krav.

text: Allmänna reklamationsnämnden gjorde följande bedömning.

type: rubrik

text: Allmänt

text: Ärendet gäller en kroppsbehandling med syfte att förändra utseendet. Den aktuella behandlingen har alltså utförts endast i estetiskt syfte och utgör således inte en tjänst inom hälso- och sjukvårdsområdet. Nämnden får därför pröva tvisten.

text: Det saknas en samlad reglering för tjänster av det här slaget. Närmast till hands ligger

text: konsumenttjänstlagen

text: . Lagen är inte direkt tillämplig på kroppsbehandlingar men den bygger till stor del på det som antas utgöra generellt gällande oskriven rätt inom tjänsteområdet. Det är därför möjligt att i viss utsträckning tillämpa

text: konsumenttjänstlagens

text: bestämmelser analogt också i fråga om tjänster som inte uttryckligen omfattas av den (se

text: prop. 1984/85:110 s. 142

text: samt rättsfallen

text: NJA 2002 s. 644

text: och

text: NJA 2011 s. 600

text: Enligt

text: konsumenttjänstlagen

text: är näringsidkaren skyldig att utföra tjänsten fackmässigt och med tillbörlig omsorg om konsumentens intressen (

text: 4 §

text: ). Om näringsidkaren försummar någon av dessa skyldigheter och det påverkar resultatet, är tjänsten behäftad med fel. Detsamma gäller bl.a. om resultatet avviker från vad som får anses avtalat, vilket ofta är vad konsumenten haft fog för att förutsätta, eller om näringsidkaren underlåtit att lämna upplysningar om ett sådant förhållande rörande tjänstens beskaffenhet eller ändamålsenlighet som näringsidkaren kände till eller borde ha känt till och som han insåg eller borde ha insett var av betydelse för konsumenten och försummelsen kan antas ha inverkat på avtalet (se

text: och

text: 11 §§

text: konsumenttjänstlagen

text: ; jfr

text: 17 § köplagen

text: och

text: 4 kap. 19 § jordabalken

text: Om tjänsten är behäftad med fel, har konsumenten rätt att kräva avhjälpande eller att få ett proportionellt prisavdrag och, under vissa särskilda förutsättningar, även skadestånd. Är syftet med tjänsten förfelat och näringsidkaren insett eller bort inse detta, får konsumenten häva avtalet. Resultatet blir detsamma som vid ett hundraprocentigt prisavdrag. (Se 16 och 20– 23 §§).

text: Ytterligare en skyldighet är den så kallade avrådandeplikten (se 6 §). Den innebär att näringsidkaren ska avråda konsumenten från att låta utföra en tjänst, om tjänsten med hänsyn till priset, värdet av föremålet eller andra särskilda omständigheter inte kan anses vara till rimlig nytta för konsumenten. Konsekvensen av att näringsidkaren underlåter att uppfylla denna skyldighet är att näringsidkaren under vissa förutsättningar inte har större rätt till ersättning än han skulle ha haft om konsumenten hade avstått från att beställa tjänsten eller hade avbeställt den (se 7 §).

text: Även om de redovisade bestämmelserna i stor utsträckning kan tillämpas också utanför sitt direkta tillämpningsområde, måste det beaktas att tjänster avseende behandling på person skiljer sig från arbete på egendom. Ett ingrepp i konsumentens kropp innebär att det många gånger finns risk för personskador, vilket behöver beaktas. Detta leder till att vissa särskilda krav måste ställas på tjänster av det aktuella slaget.

text: Det sagda gäller bl.a. när omfattningen av näringsidkarens upplysningsplikt enligt

text: 11 § konsumenttjänstlagen

text: ska bestämmas. Enligt nämndens mening måste det i fall som gäller behandling på person i regel krävas att konsumenten får klara, tydliga och konkreta upplysningar om risken för personskador och liknande komplikationer (jfr 10 § lagen, 2021:363, om estetiska kirurgiska ingrepp och estetiska injektionsbehandlingar). Informationen bör enligt nämnden omfatta samtliga risker som inte kan anses vara försumbara.

text: Intresset av att skydda enskilda mot personskador leder även till att betydelsen av den enskildes samtycke till sådana skador och till risken för sådana skador måste begränsas (jfr det straffrättsliga prejudikatet

text: NJA 2013 s. 397

text: om oskäliga villkor i konsumentavtal).

text: konsumenttjänstlagen

text: 20 § andra stycket

text: prop. 1984/85:110 s. 60

text: och

text: 31 § konsumenttjänstlagen

text: 32 § konsumenttjänstlagen

text: och

text: skadeståndslagen

text: 1 kap. 1 §

text: och

text: 2 kap. 1 §

text: Nämndens bedömning i detta fall

text: Parterna är överens om att tjänsten är behäftad med fel och att felet behöver avhjälpas. Det förhållandet att MG själv har valt motiven innebär enligt nämndens mening inte att tjänsten ska anses vara fackmässigt utförd. Företaget ansvarar för utförandet även i sådana fall.

text: Som framgår av det föregående är det tveksamt om en näringsidkare i fall som detta alls har någon generell rätt att avhjälpa fel och därmed undvika andra påföljder. Under alla förhållanden får en sådan rätt anses vara begränsad till fall där den avhjälpande åtgärden är enkel och inte rimligen kan gå fel och konsumenten ska normalt inte behöva finna sig i upprepade avhjälpandeförsök.

text: Nämnden konstaterar att företaget har försökt avhjälpa felet utan att lyckas. MG har därmed haft rätt att avvisa företagets erbjudande om ytterligare avhjälpandeförsök.

text: Nämnden bedömer att syftet med den aktuella tjänsten varit förfelat och att företaget bort inse detta. MG har därför rätt att häva avtalet och göra avdrag på priset i dess helhet.

text: Eftersom felet legat inom företagets kontroll ska företaget dessutom ersätta MG för de kostnader som felet har orsakat henne, dvs. kostnaderna för att ta bort tatueringen.

text: Företaget ska således rekommenderas att betala yrkat belopp till MG.

type: avgorande


title: En konsument gjorde en s.k. microblading-behandling hos ett företag men resultatet blev inte som hon tänkt sig. Företaget invände att konsumentens egen hy och tidigare gjorda pigmentering påverkat resultatet, vilket företaget upplyst konsumenten om innan behandlingen utfördes samt att konsumenten skrivit på ett medgivande om detta. Nämnden kom fram till att de förbehåll som företaget gjort var alltför allmänt hållna och oklara för att konsumentens medgivande skulle innebära någon begränsning av företagets skyldighet att utföra tjänsten med omsorg och att avråda från en tjänst som inte kunde förväntas bli till rimlig nytta för konsumenten. Med hänsyn till detta och till resultatet var tjänsten felaktig och nämnden rekommenderade därför företaget att betala tillbaka priset för behandlingen samt ersätta konsumenten de kostnader som felet orsakat henne.

text: NK begärde återbetalning av tjänstens pris med 4 250 kr och ersättning för resor med 620 kr, dvs. totalt 4 870 kr.

text: I sin anmälan till nämnden uppgav NK följande. Den 6 mars 2021 beställde hon en ”microblading”-behandling av företaget, vilket är en manuell stråteknik där man drar strå för strå för att eftersträva ett så naturligt resultat som möjligt. Den 1 maj 2020, efter det att tjänsten utförts, upptäckte hon att stråna inte syntes. Färgen hade flutit ut och suddats ut, och det ser inte ut som att en stråmetod använts utan mer som en vanlig tatuering. Brynen går åt det gråa hållet, och behandlaren har dessutom orsakat två ärr på hennes ena ögonbryn.

text: När hon klagade skyllde behandlaren på hennes hudton och pigment. Hon erbjöds först ännu en behandling för att åtgärda problemet, men på fråga om hur man skulle lösa det på ett område som var täckt av pigment (det fanns inte någon plats kvar på hennes bryn), fick hon efter att ha skickat en bild svaret att det redan var mättat med färg och att det tyvärr inte gick. Eftersom det inte gick att åtgärda problemet och då salongen orsakat henne skada och förlust har hon rätt att få tillbaka det hon har betalat för tjänsten.

text: I genmäle har NK uppgett bland annat att hon före besöket hade en gammal tatuering på främre halvan av ögonbrynet och att hon var införstådd med att kontrasten mellan strå och hud inte skulle bli lika tydlig där. Det fanns dock ingen gammal färg kvar på den yttre halvan (vingen) där behandlingen utfördes. Resultatet liknar över huvud taget inte stråmetoden. Enligt en annan salong har företaget blandat stråteknik och skuggning, vilket hon sagt att hon inte ville ha. Inget sades om några ärr före behandlingen.

text: Hon har rätt till ersättning för kostnader för två tågresor tur och retur i samband med besök och återbesök på salongen.

text: Företaget motsatte sig kravet.

text: I sitt svar till nämnden uppgav företaget följande. NK önskade microblading, vilket hon fick. Hon hade en gammal pigmentering som var djupt gjord och som orsakat ärrbildning. Sådant påverkar resultatet, vilket företaget påpekade före behandlingen. NK valde att fullfölja behandlingen trots risker. Detta är ett hantverk, varje bryn är unikt, och beroende på bland annat hudtyp går det inte att garantera ett visst resultat. NK läste igenom, skrev under och godkände ett medgivande, i vilket det framgår att inga garantier ges.

text: NK har skickat in en bild avseende en annan teknik som salongen inte utför. På bilden visas dessutom nygjorda bryn som skiljer sig från läkta bryn. Hon har också skickat in två andra bilder, varav en är på resultatet och en där det inte finns något pigment kvar (bilden med ärr). En erfaren utövare ser att NK har utfört en laserbehandling på salongens arbete. Det är även där man ser ärrbildningen från hennes tidigare djupa arbete – detta är alltså inte något som har uppstått vid salongens behandling. Företaget har enligt beställning bara utfört microblading – inte shading – men när NK hänvisar till bilder på resultatet hon har önskat, har hon skickat in bilder på resultatet av en behandling där shading och microblading kombinerats.

text: Allmänna reklamationsnämnden gjorde följande bedömning.

text: Allmänt

text: Ärendet gäller en kroppsbehandling med syfte att förändra utseendet. Den aktuella behandlingen har därför utförts endast i estetiskt syfte och utgör således inte en tjänst inom hälso- och sjukvårdsområdet. Nämnden får därför pröva tvisten.

text: Det saknas en samlad reglering för tjänster av det här slaget. Närmast till hands ligger

text: konsumenttjänstlagen

text: konsumenttjänstlagens

text: prop. 1984/85:110 s. 142

text: samt rättsfallen

text: NJA 2002 s. 644

text: och

text: NJA 2011 s. 600

text: Enligt

text: konsumenttjänstlagen

text: 4 §

text: och

text: 11 §§

text: konsumenttjänstlagen

text: ; jfr

text: 17 § köplagen

text: och

text: 4 kap. 19 § jordabalken

text: Även om de redovisade bestämmelserna i stor utsträckning kan tillämpas också utanför sitt direkta tillämpningsområde, måste det beaktas att tjänster avseende behandling på person skiljer sig från arbete på egendom. Ett ingrepp i konsumentens kropp innebär att det många

text: gånger finns risk för personskador, vilket behöver beaktas. Detta leder till att vissa särskilda krav måste ställas på tjänster av det aktuella slaget.

text: 11 § konsumenttjänstlagen

text: NJA 2013 s. 397

text: ). Även om konsumenten har fått tillräckliga upplysningar och därmed kunnat lämna ett informerat och konkret samtycke till personskador eller risken för sådana skador, kan ett samtycke i allmänhet inte anses vara civilrättsligt ansvarsbefriande annat än i fråga om lindriga skador (jfr punkten 1 a i bilagan till

text: rådets direktiv 93/13/EEG av den 5 april 1993

text: om oskäliga villkor i konsumentavtal).

text: Också konsumentens möjligheter att göra påföljder gällande vid fel påverkas av att det handlar om kroppsbehandling. Enligt

text: konsumenttjänstlagen

text: har näringsidkaren en viss rätt att avhjälpa ett fel och kan på det sättet undvika andra påföljder (se

text: 20 § andra stycket

text: ). En förutsättning är då att konsumenten inte har något särskilt skäl att avvisa erbjudandet, t.ex. att ett avhjälpande skulle vålla konsumenten inte obetydliga olägenheter eller att konsumenten med fog saknar förtroende för näringsidkaren (se

text: prop. 1984/85:110 s. 60

text: och

text: ). Skyddet för individers liv och hälsa bör göra avhjälpningsrätten extra snäv.

text: Om en rätt att avhjälpa fel alls föreligger vid tjänster av det aktuella slaget, ska den enligt nämnden vara begränsad och bara avse fall där den avhjälpande åtgärden är enkel och inte rimligen kan gå fel. En särskild följd av detta är att en konsument i regel inte ska behöva finna sig i upprepade avhjälpandeförsök.

text: Om tjänsten utförts felaktigt, eller näringsidkaren försummat sin skyldighet att avråda, har konsumenten rätt till ersättning för allmän förmögenhetsskada, t.ex. reskostnader, utom om felet beror på en händelse utom näringsidkarens kontroll (jfr

text: 31 § konsumenttjänstlagen

text: ). För att konsumenten ska ha rätt till ersättning för personskada krävs att näringsidkaren har varit vårdslös (jfr

text: 32 § konsumenttjänstlagen

text: och

text: skadeståndslagen

text: 1 kap. 1 §

text: och

text: 2 kap. 1 §

text: Nämndens bedömning i detta fall

text: Av utredningen i ärendet framgår att arbetet resulterade i ganska bleka bryn som inte ger något naturtroget intryck. Företaget har invänt att företaget före behandlingen påpekade för NK att hon hade en gammal pigmentering som var djupt gjord och som orsakat en ärrbildning samt förklarade att detta skulle påverka resultatet.

text: Av ett medgivande som NK undertecknat och som företaget har lagt fram framgår att företaget lämnat vissa upplysningar till NK. I medgivandet anges bland annat att ”hållbarheten av det pigmenterade området är extremt individuellt” och att pigmenteringen kan ”slå över till det kallare och få en brun/grå nyans”.

text: Nämnden konstaterar att de redovisade förbehållen är allmänt hållna och att betydelsen av dem inte i alla delar är klar. Medgivandet medför därför inte någon begränsning av företagets

text: skyldighet att utföra tjänsten med omsorg och att avråda från en tjänst som inte kunde förväntas bli till rimlig nytta för konsumenten. Med hänsyn till detta och till resultatet får tjänsten anses vara behäftad med fel.

text: Nämnden bedömer att företaget inte har avrått NK från tjänsten utan bara upplyst om risker och att den aktuella tjänsten inte har varit till någon nytta för NK, vilket företaget bort inse. Hon har därför rätt att göra avdrag på priset i dess helhet.

text: Eftersom felet legat inom företagets kontroll ska företaget ersätta NK för de reskostnader som felet har orsakat henne.

text: Företaget ska således rekommenderas att betala yrkat belopp till NK.


title: Fråga om en tjänst avseende personlig träning online omfattas av undantaget för fritidsaktiviteter i distansavtalslagen.

text: LS begärde att få ångra köpet av en PT online-tjänst.

text: I sin anmälan till nämnden uppgav LS följande. Den 29 april 2021 beställde hon en PT onlinetjänst för sex månader. Hon betalade 4 880 kr för tjänsten. Tjänsten var inte som hon hade förväntat sig. Upplägget var inte individuellt utan företaget hade bara räknat ut energibehov och sedan bifogat ett antal recept som inte ens var anpassade efter hennes energibehov. Hon har inte använt tjänsten. Hon meddelade företaget att hon ångrade köpet den 2 maj 2021.

text: Företaget motsatte sig kravet.

text: I sitt svar till nämnden uppgav företaget följande. LS fick sina program den 2 maj 2021. Hon besvarade genom mejl inom en timme att hon inte var nöjd med programmen och nämnde då även att programmen inte var anpassade efter henne då hon inte kan springa. Detta hade hon dock inte uppgett i hälsodokumenten som hon fick innan start. Företaget justerade hennes träningsprogram den 3 maj 2021 utifrån hennes önskemål. LS var ändå inte nöjd med programmen. Hon erbjöds därför i stället återbetalning med 1 500 kr som kompensation. Företaget måste debitera för de timmar som lagts ned på hennes program, dvs. cirka fem och en halv timmar inkl. justeringar.

text: Allmänna reklamationsnämnden gjorde följande bedömning.

text: Avtalet mellan LS och företaget har såvitt framkommit ingåtts på ett sådant sätt att lagen (

text: ) om distansavtal och avtal utanför affärslokaler (

text: distansavtalslagen

text: ) är tillämplig i ärendet. Lagen innehåller regler om bl.a. konsumentens ångerrätt och näringsidkarens informationsskyldighet vid distansavtal.

text: Enligt

text: 2 kap.

text: och

text: 12 §§

text: distansavtalslagen

text: har konsumenten rätt att ångra ett avtal inom 14 dagar från det att ångerfristen börjat löpa, normalt avtalstillfället vid tjänster. Vissa typer av avtal är dock undantagna från ångerrätten.

text: Företaget har gjort gällande att ångerrätten inte längre gäller i och med att tjänsten har påbörjats. Enligt

text: 2 kap. 11 § 1 distansavtalslagen

text: gäller ångerrätt inte för avtal som avser en tjänst som har fullgjorts, om konsumenten uttryckligen har samtyckt till att tjänsten börjar utföras och gått med på att det inte finns någon ångerrätt när tjänsten har fullgjorts. Med att tjänsten har fullgjorts avses att tjänsten helt och fullt ska ha avslutats (se

text: prop. 2013/14:15 s. 89

text: ). Det kan konstateras att LS hade fått del av vissa träningsprogram före det att hon meddelade företaget att hon ångrade köpet. Företaget har dock inte påstått att detta skulle innebära att tjänsten, som skulle pågå i sex månader, har fullgjorts. Företaget har inte heller visat att LS uttryckligen har samtyckt till att ångerrätten inte längre skulle gälla. Detta undantag är därmed inte tillämpligt.

text: Distansavtalslagen

text: innehåller även ett undantag som avser avtal om fritidsaktiviteter om näringsidkaren ska tillhandahålla tjänsten på en bestämd dag eller under en bestämd tidsperiod (se

text: 2 kap. 11 § 12)

text: . Nämnden har i ärende 2017-06733 bekräftat att alla avtal om tjänster avseende fritidsverksamhet som ska genomföras vid en viss tidpunkt eller tidsperiod är undantagna från ångerrätt. Frågan är hur man ska se på den nu aktuella typen av onlinetjänst avseende personlig träning.

text: Nämnden konstaterar att det i det aktuella fallet i och för sig rör sig om ett tidsbegränsat avtal. Det gäller dock under förhållandevis lång tid och det rör sig dessutom om en tjänst som endast tillhandahålls online. Såvitt framkommit har det inte i avtalet varit närmare bestämt när eller hur ofta under sexmånadersperioden som LS skulle använda det material hon fått tillgång till eller när hon skulle komma att ha kontakt med företaget. Det har inte framkommit att företaget har behövt vidta några andra särskilda åtgärder för att kunna tillhandahålla någon viss tjänst vid någon bestämd tidpunkt. Det ligger i linje med nämndens avgörande i ärende 2017-06733 att se tjänsten som att den avser en fritidsaktivitet. Nämnden anser dock att det inte har varit fråga om tillhandahållande av en tjänst på en bestämd dag eller under en bestämd tidsperiod på det sätt som följer av bestämmelsen. Nämnden bedömer därför att avtalet inte omfattas av det aktuella undantaget.

text: Det finns inte något annat undantag från ångerrätten som är tillämpligt i ärendet. LS har alltså haft rätt att ångra sitt köp, vilket hon också har gjort i tid. När en konsument utövar sin ångerrätt ska näringsidkaren betala tillbaka vad konsumenten har betalat. Av

text: 2 kap. 15 § 3 distansavtalslagen

text: följer att näringsidkaren, när avtalet gäller en tjänst, kan ha rätt att ta betalt för den del av det avtalade priset som motsvarar den del av tjänsten som har utförts. Konsumenten är dock endast betalningsskyldig om konsumenten uttryckligen har begärt att tjänsten skulle börja utföras under ångerfristen och näringsidkaren har uppfyllt sin informationsplikt enligt lagen. I näringsidkarens informationsplikt ligger bl.a. att konsumenten ska få information om huruvida och under vilka förutsättningar det finns en ångerrätt, tidsfristen och övriga villkor för ångerrätten, hur ångerrätten utövas, att det finns ett standardformulär för utövande av ångerrätten och hur konsumenten kan ta del av det samt att konsumenten är skyldig att ersätta näringsidkaren för den del av tjänsten som hunnit utföras under ångerfristen. Informationen ska ges klart och begripligt.

text: Nämnden konstaterar att företaget, trots uppmaning från nämnden, inte har visat att företaget har lämnat fullständig information. Av det material som LS har skickat in framgår att viss information har lämnats även om det inte är tydligt huruvida denna information har lämnats i rätt tid eller först efter avtalets ingående. Oavsett hur det förhåller sig med detta framgår i vart fall inte att företaget har informerat om att det finns ett standardformulär eller om att LS skulle bli skyldig att betala för arbete som utförts under ångerfristen. Mot den bakgrunden har LS rätt att få tillbaka hela det belopp hon har betalat, vilket innebär att hennes krav ska bifallas.


title: Oaktsam underlåtenhet att rätta uppgift som lämnats i samband med teckning av försäkring och som har haft uppenbar betydelse för försäkringsbolagets riskbedömning och premiesättning, har bedömts medföra rätt för försäkringsbolaget att sätta ned försäkringsersättningen. Detta trots att underlåtenheten saknat direkt samband med skadan (4 kap. 1 och 2 §§ försäkringsavtalslagen).

text: SÅ begärde ytterligare försäkringsersättning med 26 100 kr.

text: I sin anmälan till nämnden uppgav SÅ följande. Hans jetski har stulits. Han har fått avdrag med 20 procent, 26 100 kr, på försäkringsersättningen med hänvisning till att den inte var inlåst nattetid. SÅ håller inte med försäkringsbolaget om att jetskin inte var inlåst, då den alltid var inparkerad nattetid av flertalet bilar och omöjlig att flytta. Det är dock oväsentligt i sammanhanget eftersom jetskin blev stulen under dagtid. Den försvann den 21 oktober 2020 mellan klockan 07:30 och 11:30. Under denna tid behövde den enligt försäkringsavtalet inte vara inlåst. SÅ åkte hemifrån 07:30 och då var hans jetski kvar på parkeringen. Hans mamma kom hem vid lunch och då var den inte kvar. Någon nedsättning av försäkringsersättningen ska därför inte göras.

text: Försäkringsbolaget motsatte sig kravet.

text: I sitt svar till nämnden uppgav försäkringsbolaget följande. I försäkringsbeviset framgår följande krav: Inlåst 22:00-07:00: Du har fått rabatt för att du förvarar vattenskotern inlåst kl. 22-07. Vattenskotern ska vara inlåst i ett utrymme som endast du, din familj eller näringsidkare som förvarar flera båtar, har nyckel till. Om vattenskotern blir stulen och den inte varit inlåst sänks din ersättning med 20 %.

text: Försäkringsbrevet gäller som villkor i kombination med det fullständiga försäkringsvillkoret. Premierabattering med 20 procent har lämnats till SÅ under förutsättningen att han uppfyller villkoren. Särskilda villkor som omfattas av en rabatterad premie framgår av SÅ:s specifika försäkringsbrev.

text: Av vad som framgår av de handlingar SÅ sänt bolaget, skadeanmälan och polisanmälan är tidpunkten för stölden inte fastställd. Han beskriver att vattenskotern står på hans parkering vid bostaden med fordon ståendes i vägen nattetid. Inget anger att den står inlåst vid tidpunkten för stölden, som alltså inte är fastställd. Detta gör att villkoret för rabatterad premie inte är uppfyllt.

text: Dessutom hänvisar bolaget till upplysningsplikten i villkoren p 1.1.3: Du som försäkringstagare måste lämna korrekta uppgifter och upplysningar som kan ha betydelse för oss vid tecknandet av försäkringen. Detsamma gäller om du först senare inser eller borde ha insett att du lämnat oriktiga eller ofullständiga uppgifter. Du ansvarar själv för att ange korrekta uppgifter på det du önskar försäkra. Om något förhållande som påverkar din försäkrade egendom ändras, måste du snarast möjligt meddela oss detta. Förhållanden som innebär en riskökning, kan vid underlåtenhet att meddela dem, innebära att din ersättning sätts ned eller att du blir helt utan ersättning vid inträffad skada. Som grund för bedömningen om ersättningen ska sättas ned eller utebli, ligger uppgiftens betydelse för risken, hur grovt du åsidosatt din upplysningsplikt och under vilka villkor vi skulle ha tecknat försäkringen om vi känt till det rätta förhållandet, samt omständigheterna i övrigt.

text: Nämnden konstaterar inledningsvis att parterna är överens om att ett försäkringsfall har inträffat och att SÅ i och för sig har rätt till ersättning. Vad nämnden har att ta ställning till är om omständigheterna är sådana att ett avdrag om 20 procent ska göras från ersättningsbeloppet.

text: Det särskilda villkoret om nedsättning av försäkringsersättning är formulerat på följande sätt. ”Inlåst 22:00-07:00. Du har fått rabatt för att du förvarar vattenskotern inlåst kl. 22-07. Vattenskotern ska vara inlåst i ett utrymme som endast du, din familj eller näringsidkare som förvarar flera båtar, har nyckel till. Om vattenskotern blir stulen och den inte varit inlåst sänks din ersättning med 20 %”. Det framgår vidare att försäkringstagaren vid tecknandet själv kryssar i att vattenskotern ska hållas inlåst under viss tid och på visst sätt, vilket medför en lägre premie än vad som annars skulle ha varit fallet.

text: Den som vill teckna en konsumentförsäkring är skyldig att på försäkringsbolagets begäran lämna upplysningar som kan ha betydelse för frågan om försäkringen ska meddelas. Detsamma gäller om försäkringstagaren begär att få försäkringen utvidgad eller förnyad. Försäkringstagaren ska ge riktiga och fullständiga svar på försäkringsbolagets frågor. En försäkringstagare som inser att försäkringsbolaget tidigare har fått oriktiga eller ofullständiga uppgifter om förhållanden av uppenbar betydelse för riskbedömningen är skyldig att utan dröjsmål rätta uppgifterna. (Se

text: 4 kap. 1 § försäkringsavtalslagen

text: Om försäkringstagaren uppsåtligen eller av oaktsamhet eftersatt sin upplysningsplikt enligt 1 §, kan ersättningen sättas ned i fråga om varje försäkrad efter vad som är skäligt med hänsyn till den betydelse förhållandet skulle ha haft för försäkringsbolagets bedömning av risken, det uppsåt eller den oaktsamhet som har förekommit och övriga omständigheter. (Se

text: 4 kap. 2 § andra stycket försäkringsavtalslagen

text: Nämnden konstaterar att SÅ vid tecknandet av försäkringen genom att kryssa i det särskilda förvaringsvillkoret lämnat uppgift om att vattenskotern skulle förvaras inlåst mellan kl. 22:00 och 07:00. Av utredningen framgår att SÅ mellan kl. 22:00 och 07:00 den 20 – 21 oktober 2020 förvarade sin vattenskoter utomhus, men inparkerad. Denna förvaring uppfyller enligt nämndens bedömning inte kravet på förvaring inlåst i ett utrymme som endast SÅ, hans familj eller näringsidkare som förvarar flera båtar har nyckel till. SÅ har därmed inte förvarat vattenskotern på det sätt som han vid tecknandet uppgav att han skulle göra och han har inte rättat den felaktiga uppgiften. Nämnden bedömer att underlåtenheten att lämna korrekta uppgifter om förvaringen varit oaktsam. Vidare får den oriktiga uppgiften, inte minst med hänsyn till att den lett till lägre försäkringspremie än vad som annars skulle ha varit fallet, anses ha haft en uppenbar betydelse för försäkringsbolagets riskbedömning. Vid dessa förhållanden spelar det ingen roll om vattenskotern stals vid en annan tidpunkt än då den enligt det särskilda villkoret skulle ha varit inlåst. Nämnden finner därmed att bolaget har rätt att sätta ned försäkringsersättningen och att en nedsättning med 20 procent är skälig. SÅ:s krav ska därför avslås.


title: Fråga om en konsument är tvungen att betala returfrakt till Kina när hen utövar sin ångerrätt.

text: SK begärde återbetalning med 798 kr samt att få returnera varan till företagets adress i Sverige och betala 66 kr i fraktkostnad.

text: I sin anmälan till nämnden uppgav SK följande. Hon köpte två par ortopediska sandaler i juni 2021 för totalt 798 kr. Hon meddelade företaget att sandalerna inte passade samma dag som de levererades. Hon hade läst villkoren och var beredd att betala för returkostnaden. När hon kontaktade företaget fick hon en adress till Kina, vilket inte stämde överens med vad som stod i villkoren. Returfrakten till Kina kostar 152 kr med spårbart porto. Företaget är svenskt och i villkoren står att företaget har säte i Skåne. När hon köpte sandalerna stod ingenting om att returer skulle skickas till Kina utan företaget har lagt till villkoret i efterhand efter att hon gjorde anmälan till ARN. Hon kräver därför återbetalning med 798 kr samt att få betala 66 kr för returfrakt för spårbart porto inom Sverige.

text: Företaget motsatte sig kravet.

text: I sitt svar till nämnden uppgav företaget följande. Det framgår av företagets returpolicy att alla returer ska skickas till företagets lager i Kina. Detta godkänns av kunden genom att köpet görs. På grund av pandemin har företaget inget lager som tar emot returer i Sverige.

text: Allmänna reklamationsnämnden gjorde följande bedömning.

text: Eftersom avtalet har ingåtts på internet är

text: distansavtalslagen

text: tillämplig i ärendet. Lagen är tvingande till konsumentens förmån (

text: 1 kap. 4 §

text: ). En konsument har rätt att ångra ett köp genom att lämna ett meddelande om detta till näringsidkaren inom 14 dagar från det att konsumenten har fått varan i sin besittning om inte parterna har avtalat om en längre frist (

text: 2 kap.

text: och

text: 12 §§

text: Innan avtalet ingås ska näringsidkaren ge konsumenten information om bland annat sitt namn, organisationsnummer, adress och e-postadress (2 kap. 2 § första stycket 1). Den adress som ska anges är den som är relevant för konsumenternas kontakt med näringsidkaren (

text: prop.1999/2000:89 s. 83

text: ). Informationen ska vara sådan att konsumenten enkelt ska kunna identifiera och kontakta näringsidkaren (

text: prop. 2013/14:15 s. 79

text: ). Näringsidkaren ska även lämna information om och under vilka förutsättningar det finns en ångerrätt, tidsfristen och övriga villkor för ångerrätten, hur ångerrätten utövas samt att det finns ett standardformulär för utövande av ångerrätten och hur konsumenten kan ta del av det (2 kap. 2 § första stycket 9). Informationen ska lämnas på ett klart och begripligt sätt (2 kap. 3 §). Följden av att konsumenten ångrar avtalet är att företaget ska återbetala vad konsumenten har betalat till företaget (2 kap. 14 §).

text: När en konsument utövar sin ångerrätt ska konsumenten på egen bekostnad skicka tillbaka varan till näringsidkaren, under förutsättning att näringsidkaren innan avtalet ingicks

text: informerade konsumenten om skyldigheten att bekosta returfrakten samt, om varan är sådan att den inte kan återsändas per post, kostnaden för att återsända varan (2 kap. 2 § 10 och 13 §). Om konsumenten inte får sådan information har näringsidkaren ingen rätt att ta betalt för returfrakten.

text: Av handlingarna framgår att SK har ångrat köpet i rätt tid och att företaget har informerat om att konsumenten är skyldig att bekosta returfrakten. I de ångerrättsvillkor som SK har gett in framgår att returen ska skickas till företaget.

text: Företaget har å sin sida gett in en handling som anger att returer ska skickas till företagets lager i Kina. Det är företaget som ska bevisa att ett avtalsvillkor har blivit en del av parternas avtal. Det finns ingen bevisning som visar att det villkor som företaget har gett in är en del av avtalet. Vid denna bedömning är det de villkor som SK har gett in som får anses vara gällande mellan parterna. Det innebär att SK är skyldig att skicka returen på egen bekostnad till företaget. Företaget har rätt att anvisa en adress, men enligt nämndens mening har företagit i det här fallet inte rätt att anvisa en adress till Kina. Detta eftersom företaget har gett sken av att företaget finns och verkar i Sverige. Till detta kommer att den enda adress som SK haft tillgång till inför köpet var en svensk adress. SK har därför inte haft att räkna med att hon skulle behöva skicka varor till Kina vid en eventuell retur. Nämnden anser därför inte att företaget har rätt att kräva att SK ska skicka returen till Kina. I stället är företaget skyldigt att tillse att returen kan hanteras i Sverige. Företaget ska därför rekommenderas att återbetala 798 kr till SK samt låta henne returnera varan till företagets adress i Sverige.


title: Obehöriga transaktioner. En konsument, som i samband med ett bedrägeri inte har skyddat sina personliga koder, anses ha agerat grovt oaktsamt (men inte särskilt klandervärt) och ska därför stå för endast en del av förlusten.

text: MA begärde ersättning med 960 000 kr.

text: I sin anmälan till nämnden uppgav hon följande. Den 16 februari 2021 blev hon uppringd av en man, FB, som sade sig ringa från banken. Mannen ville skydda hennes och hennes sambos tillgångar och uppgav att det hade varit konstig aktivitet på deras konton eftersom någon försökt ta ut 25 000 kr i Belgien. Hon och hennes sambo pratade på högtalartelefon med mannen och han fick dem att godkänna olika koder på sina bankdosor. De skulle hjälpa till genom att logga in mannen via sina bankdosor.

text: När de sedan loggade in på banken såg de att det var minus på bådas sparkonton. Mannen var kvar på telefonen och de ifrågasatte vad som hänt. Mannen uppgav att han hade ”spärrat” alla deras pengar men att de skulle få tillbaka dem dagen efter då det hade bokats in ett möte på bankens kontor i Västerås. Hon vill att banken återbetalar beloppet eftersom det borde ha kontrollerats innan överföringen gjordes på grund av storleken. Beloppsgränsen vid tillfället var 100 000–150 000 kr.

text: Banken motsatte sig kravet.

text: I sitt svar till nämnden uppgav banken följande. MA:s personliga säkerhetsdosa har använts för att genomföra inloggningar på hennes internetbank, för att signera ett nytt mottagarkonto och för att signera den reklamerade transaktionen. MA har hela tiden haft säkerhetsdosan i sitt förvar.

text: MA har blivit lurad att lämna ut svarskoder från sin personliga säkerhetsdosa. Hon har inte samtyckt till de transaktioner som därefter genomförts varför de bör bedömas som obehöriga.

text: Enligt bankens Villkor för Internet- och Telefontjänst privat, punkten 11, förbinder sig kunden att inte avslöja kod/lösenord för någon. Av bankens Villkor för Privatkonto, punkten 9.3 Meddelande om obehörig användning och säkerhetsrisker, framgår att banken aldrig efterfrågar uppgifter om kontonummer, CVV-kod, pinkoder eller liknande.

text: Efter att ha blivit uppringd av en okänd person har MA, i strid med lagen (

text: ) om betaltjänster och gällande allmänna villkor, lämnat ut sammanlagt tre svarskoder från sin personliga säkerhetsdosa och på så sätt låtit bedragaren logga in sig på internetbanken. Någon kontroll av vem den okände personen var gjordes inte. Sambon som medlyssnade på samtalet via telefonens högtalare hade kunnat kontrollera uppringarens namn och då sett att FB är koncernchef på ett försäkringsbolag och inte rådgivare på banken. MA funderade inte heller på varför en banktjänsteman skulle be sina kunder att i strid med allmänna villkor och lagen lämna ut svarskoder för att spärra kort och konto när det är banken som äger systemen och själv kan spärra konton utan sina kunders medverkan.

text: MA medger att hon lämnat ut svarskoder och att hennes sambo blivit misstänksam när han loggade in på ett konto och såg att pengar försvann. Hon anser dock att banken, trots att det är hon själv som lämnat ut svarskoder, ska återbetala beloppet då transaktionen skulle ha kontrollerats före överföringen på grund av beloppets storlek. Banken kontrollerade mottagarkontot enligt gällande regelverk och då samtliga steg, inloggning, signering av mottagarkonto samt signering av överföringen

text: gjorts med MA personliga säkerhetsdosa på avtalat sätt hade banken inga skäl att ifrågasätta överföringen.

text: MA har agerat på ett sätt som varit inte bara grovt oaktsamt utan också särskilt klandervärt och bör därmed själv ansvara för det reklamerade beloppet.

text: Allmänt om regleringen

text: I lagen om betaltjänster finns regler om obehöriga transaktioner (se 5 a kap.). Huvudregeln är att kontohavarens betaltjänstleverantör (banken) ska återställa kontot till den ställning som det skulle ha haft om den obehöriga transaktionen inte hade genomförts. Som utgångspunkt ska konsumenten alltså inte svara för någon del. Från denna regel finns emellertid vissa undantag. Undantagen hänger samman med att användaren är skyldig att skydda sina personliga behörighetsfunktioner, t.ex. koder, som är knutna till ett betalningsinstrument, t.ex. ett kreditkort, ett BankID eller en bankdosa. Kontohavaren är även skyldig att snarast anmäla till betaltjänstleverantören när kontohavaren känner till att betalningsinstrumentet har kommit bort eller obehörigen använts och att i övrigt följa de villkor som gäller för användning av betalningsinstrumentet enligt avtalet.

text: Kontohavaren ansvarar för hela beloppet, om han eller hon har agerat särskilt klandervärt. Ifall kontohavaren i stället har agerat grovt oaktsamt är ansvaret begränsat till 12 000 kr, om innehavaren är en konsument. Om kontohavaren varken har agerat särskilt klandervärt eller grovt oaktsamt, är ansvaret begränsat till 400 kr under förutsättning att de obehöriga transaktionerna har kunnat genomföras till följd av att kontohavaren inte har skyddat sin personliga behörighetsfunktion.

text: Som framgår är dessa regler tillämpliga när det handlar om transaktioner som är obehöriga i lagens mening. För att så ska anses vara fallet krävs att transaktionen har genomförts utan samtycke från kontohavaren eller någon annan som enligt kontoavtalet är behörig att använda kontot. Så kan fallet vara när kontohavaren förmås att genomföra en transaktion utan att förstå innebörden av detta.

text: Närmare om ansvarsgraderna

text: Om transaktionen är obehörig, ska kontohavaren själv svara för den ekonomiska förlusten under vissa förutsättningar. Det kräver bl.a. ett agerande som är grovt oaktsamt eller särskilt klandervärt. I fall av grov oaktsamhet är dock ansvaret, som tidigare framgått, begränsat till 12 000 kr om kontohavaren är konsument.

text: För att kontohavaren ska anses ha agerat grovt oaktsamt krävs att det är fråga om ett markant avsteg från normal aktsamhet och att agerandet därmed har varit obetänksamt i sådan grad att det inte kan ursäktas (se

text: prop. 2009/10:122 s. 27

text: Särskilt klandervärt får agerandet anses vara först vid kvalificerade former av grov oaktsamhet. Agerandet ska alltså vara allvarligare än ett markant avsteg från normal aktsamhet. Det ska närmast röra sig om fall där kontohavaren genom sitt handlande får anses ha varit likgiltig till risken för obehöriga transaktioner. I lagens förarbeten sägs att det obegränsade ansvaret tar sikte på situationer där konsumenten har agerat så pass klandervärt att det skulle vara stötande att banken behövde stå för någon del av beloppet (se

text: prop. 2009/10:122 s. 29

text: Det är banken som har bevisbördan för dessa omständigheter.

text: Ansvarsgraden får avgöras efter en nyanserad helhetsbedömning av omständigheterna i varje enskilt fall. I situationer där kontohavaren har låtit bli att skydda sina personliga behörighetsfunktioner i samband med ett bedrägeri bör särskilt avseende fästas vid vad kontohavaren har insett eller borde ha insett i fråga om risken för att funktionerna skulle användas för de obehöriga transaktioner som har ägt rum.

text: Agerandet får i regel anses särskilt klandervärt i fall där kontohavaren lämnar ut sina personliga behörighetsfunktioner till någon och samtidigt dels är medveten om att det rör sig om en obehörig person, dels inser eller har anledning att misstänka att det föreligger en betydande eller närliggande risk för att handlandet kan medföra en förlust. Ett obegränsat ansvar får även anses föreligga i situationer där kontohavaren faktiskt insåg att det fanns en risk för en obehörig transaktion men ändå lät bli att skydda sina personliga behörighetsfunktioner (se rättsfallet

text: NJA 2022 s. 522

text: ”BankIDbedrägeriet”).

text: Om något av dessa kriterier är uppfyllt, får kontohavaren normalt sett anses ha varit likgiltig till risken för de obehöriga transaktionerna och agerandet får därmed bedömas som särskilt klandervärt såvida inte tungt vägande motstående intressen föranleder att det ändå inte kan anses vara stötande att kontohavaren inte ansvarar för förlusten i dess helhet.

text: I fall där kontohavaren inte har varit likgiltig till risken för de obehöriga transaktionerna, t.ex. för att han eller hon inte insåg ens att det fanns en risk för en sådan transaktion, kan agerandet i allmänhet inte bedömas som särskilt klandervärt. Men om kontohavaren har haft anledning att räkna med risken för en obehörig transaktion, kan agerandet anses ha varit grovt oaktsamt.

text: I den situationen, dvs. vid bedömningen av om kontohavaren kan anses ha agerat grovt oaktsamt, måste man beakta vad han eller hon hade kunnat göra för att komma till insikt om hur det faktiskt förhöll sig och ta ställning till om det kan begäras att han eller hon gör detta. I det sammanhanget kan många olika faktorer få betydelse. Bland dessa ingår individuella faktorer såsom ålder, erfarenhet, fysiska egenskaper och stresstolerans. Det får även betydelse hur förslaget bedrägeriet har varit och hur pressande eller brådskande situationen har varit eller uppfattats. Här bör hänsyn tas till hur bedragaren har framstått, om personen har varit förtroendeingivande eller om det i stället har funnits förhållanden som normalt sett bör ge anledning till misstanke. Hänsyn ska även tas till karaktären av de uppgifter som lämnas ut och det sätt på vilket detta har skett.

text: Faktorer av det här slaget påverkar både kontohavarens möjligheter att ta reda på om det finns en risk för obehöriga transaktioner och vad som kan krävas av honom eller henne i det avseendet. Ytterst får dessa och andra liknande omständigheter vägas samman för att avgöra om kontohavaren kan klandras för att inte ha skaffat sig kunskap om hur det förhöll sig. Om så är fallet, kan agerandet anses ha varit grovt oaktsamt under förutsättning att underlåtenheten dessutom kan anses utgöra ett mycket tydligt avsteg från normal aktsamhet och inte är en följd av exempelvis ett inte särskilt allvarligt fall av obetänksamhet, slarv, oförstånd eller godtrogenhet.

text: Nämndens bedömning

text: Av utredningen i ärendet framgår att MA blev uppringd av en person som felaktigt utgav sig för att företräda hennes bank. Det framgår att bedragaren förmådde henne att lämna ut svarskoder från sin personliga säkerhetsdosa och att han på det sättet kunde genomföra den aktuella transaktionen. Det

text: står alltså klart att MA inte har skyddat de personliga behörighetsfunktioner som har varit knutna till hennes säkerhetsdosa och att transaktionen kunde genomföras till följd av denna underlåtenhet.

text: Det är även utrett att bedragaren genomförde transaktionen utan att MA hade samtyckt till detta. Det rör sig alltså om en obehörig transaktion.

text: Frågan är härefter om MA:s underlåtenhet att skydda svarskoderna har varit särskilt klandervärd eller grovt oaktsam.

text: Utredningen visar inte annat än att MA trodde att hon lämnade koderna till en företrädare för banken och att denna person var behörig att använda svarskoderna. Hon har alltså inte avsiktligt överlämnat svarskoderna till en obehörig person.

text: Det framgår att MA lämnade ut koderna för att hon blev lurad att tro att någon hade försökt ta ut pengar och att utlämnandet var nödvändigt för att skydda hennes tillgångar. Det har inte kommit fram något som talar för att hon då insåg att det fanns en risk för att personen skulle genomföra de transaktioner som kom att ske. Hon kan därmed inte anses ha varit likgiltig till risken för obehöriga transaktioner. Slutsatsen blir därför att hon inte kan anses ha agerat särskilt klandervärt. Hon ansvarar således inte för hela förlusten.

text: Frågan blir då om MA:s agerande ska bedömas som grovt oaktsamt.

text: Det får normalt anses förenat med tydliga risker att överlämna koder till någon annan och utan möjlighet att kontrollera hur koderna används eller sprids. Därför får det i regel krävas att man ifrågasätter behovet av att överlämna koder på det sätt som har skett och att man gör vad man kan för att kontrollera vem man överlämnar koderna till i en situation som denna. Detta gäller även om man har uppfattat förhållandena som pressande och oavsett om det har saknats särskilda skäl att ifrågasätta bedragarens uppgifter.

text: Genom att muntligen lämna ut koderna får MA på ett mycket tydligt sätt anses ha avvikit från den aktsamhet som rimligen kan krävas av henne. Hon har således genom grov oaktsamhet försummat skyldigheten att skydda sin personliga behörighetsfunktion.

text: MA:s ansvar är alltså begränsat till 12 000 kr. Med avdrag för detta belopp ska därför banken rekommenderas att ersätta den förlust som den obehöriga transaktionen har orsakat henne.

text: Skiljaktig mening

text: Två ledamöter är skiljaktiga i fråga om nämndens bedömning och anförde följande.

text: Högsta domstolen har tagit ställning till vad som utgör särskilt klandervärt respektive grovt oaktsamt handlande i en dom om betalningsansvaret vid obehöriga transaktioner där konsumenten hade lämnat ut svarskoder från sin bankdosa till en bedragare (

text: NJA 2022 s. 522

text: Högsta domstolen konstaterade att agerandet får anses vara särskilt klandervärt om konsumenten med avsikt har överlämnat personliga behörighetsfunktioner, t.ex. inloggningsuppgifter till BankID eller koder till en bankdosa, till en obehörig person

text: och då insåg eller hade anledning att misstänka att det förelåg en betydande eller närliggande risk för att hans eller hennes handlande kunde medföra en förlust (p. 26).

text: Utöver dessa fall får det anses vara särskilt klandervärt när konsumenten – även om han eller hon inte avsiktligen överlämnade en personlig behörighetsfunktion till någon obehörig – var likgiltig till risken för obehöriga transaktioner. Ett särskilt klandervärt agerande föreligger alltså om konsumenten var medveten om, dvs. faktiskt insåg, att det fanns en risk för en obehörig transaktion men ändå agerade på ett sätt som innebar ett brott mot 5 kap. 6 § betaltjänstlagen.

text: Vid denna bedömning får det särskild betydelse till vem han eller hon uppfattade att den personliga behörighetsfunktionen lämnades ut (p. 27).

text: Högsta domstolen uttalade vidare att bedömningen av om en konsument har agerat särskilt klandervärt ska i princip göras objektiverat, dvs. utifrån hur en konsument av motsvarande slag i samma situation typiskt sett skulle ha agerat. Vid bedömningen av ett eventuellt ansvar när konsumenten i samband med ett bedrägeri inte har skyddat sina personliga behörighetsfunktioner knutna till betalningsinstrumentet finns det anledning att fästa särskild vikt vid vissa faktorer. Bland dessa ingår den miljö och situation som konsumenten befann sig i samt hans eller hennes möjlighet att skydda sig mot en obehörig transaktion. Konsumentens ålder och erfarenhet kan vara av betydelse. Vidare bör hänsyn tas till hur förslaget bedrägeriet har varit och till vad konsumenten förstått eller borde ha förstått om de uppgifter som lämnades ut och de möjliga konsekvenserna av att de lämnades ut (p. 28).

text: Det är betaltjänstleverantören som har bevisbördan för att konsumenten har handlat särskilt klandervärt.

text: Av utredningen i ärendet framgår att MA blev lurad att lämna ut tre svarskoder från sin säkerhetsdosa till ”en eller flera personer” som påstod sig ringa från vad vi uppfattat som hennes bank. Hon ska även ha mottagit flera e-postmeddelanden från de som kontaktade henne per telefon. Med hjälp av svarskoderna kunde bedragaren logga in på hennes internetbank, registrera och godkänna en ny överföringsmottagare och ett överföringsuppdrag från hennes konto.

text: Det är utrett att bedragaren genomförde transaktionen utan att MA hade samtyckt till detta. Det rör sig alltså om en obehörig transaktion.

text: Frågan är härefter om MA:s utlämnande av svarskoder till bedragaren per telefon i den aktuella situationen inneburit att hon åsidosatt sin skyldighet att skydda sina personliga behörighetsfunktioner genom grov oaktsamhet och om hon dessutom handlat särskilt klandervärt.

text: Vi konstaterar inledningsvis att det strider mot bankens villkor att lämna ut personliga behörighetsfunktioner i form av personliga koder på det sätt som skett i ärendet. Motsvarande villkor förekommer hos praktiskt taget alla svenska banker. Mot denna bakgrund får det anses vara allmänt känt att en bankkund inte får lämna ut sina personliga koder till någon. I detta fall har banken även framfört att det i bankens kontovillkor anges att banken aldrig efterfrågar uppgifter om koder.

text: Varje muntligt utlämnade av personliga behörighetsfunktioner innebär alltså, objektivt sett, ett utlämnade till en obehörig person.

text: Att lämna ut koder till en obehörig person ”med avsikt” får anses innebära ett utlämnande med insikt om att det sker till en obehörig person.

text: I sammanhanget bör beaktas att det numera är mycket vanligt med bedrägeriförsök där kunden kontaktas av en bedragare som försöker lura kunden att lämna ut personliga koder för att t.ex. spärra konton och kort eller på annat sätt skydda kundens tillgångar. Detta har uppmärksammats vid ett stort antal tillfällen i media.

text: Personliga koder som genereras från bankdosor används för att godkänna betalningar och andra digitala rättshandlingar mot banken. En kund som brukar genomföra betalningar med bankdosa vet därför typiskt sett att det finns en risk för en obehörig transaktion om dessa koder lämnas ut till en okänd person.

text: Mot denna bakgrund får bankkunder i allmänhet anses känna till att personliga koder inte får lämnas ut.

text: Vid den objektiverade bedömning som ska göras av kundens agerande och insikt i det enskilda fallet ska särskilt avseende fästas vid de faktorer som framgår av p. 28 i domskälen i rättsfallet

text: NJA 2022 s. 522

text: MA:s beskrivning av hur händelsen gått till är påfallande knapphändig och mager. Det går inte att bilda sig en ordentlig uppfattning av händelsen utifrån MA:s uppgifter i ärendet.

text: MA har inte påstått att hon gjorde några försök att ta reda på vem eller vilka hon talade med eller hur hon uppfattade dessa personer. Hon har inte ens påstått att hon ställde kontrollfrågor till bedragarna för att ta reda på varför det var nödvändigt att lämna ut svarskoder från bankdosan tre gånger för att skydda hennes tillgångar (jfr t.ex. p. 32-33 i domskälen i rättsfallet

text: NJA 2022 s. 522

text: ). Ingenting tyder på att hon inte kände till hur bankdosan fungerar och vad koderna används till. Enligt hennes egna uppgifter fick hon e-postmeddelanden från bedragarna men hon har inte uppgett något om mailens utformning eller innehåll till ledning för bedömningen av vad hon insett om bedrägeriet.

text: Utredningen visar att det inte var fråga om ett förslaget bedrägeri.

text: Det finns inte något annat i utredningen som tyder på att MA inte insåg att hon lämnade ut sina personliga behörighetsfunktioner till en person som inte var behörig att använda dem. Vid en samlad bedömning får det därför anses bevisat att det var fråga om ett avsiktligt utlämnade av koderna till en obehörig person.

text: Det får även anses bevisat att MA hade anledning att misstänka att det fanns en risk för obehöriga transaktioner när hon lämnade ut sina svarskoder på begäran av en för henne okänd person.

text: Det har alltså varit fråga om ett sådant agerande som krävs för att MA ska anses ha handlat särskilt klandervärt. Hennes yrkande ska därför avslås.


title: En konsument fick ett sms med information om att hon behövde genomföra en säkerhetsuppdatering av sitt bank-id. Meddelandet kom i samma tråd som tidigare sms från banken och det innehöll en länk som hon uppmanades att klicka på för att genomföra uppdateringen. Konsumenten knappade in två svarskoder på den webbplats som hon dirigerades till. Det visade sig att länken var falsk och att en bedragare genom förfarandet fick tillgång till koderna och kunde genomföra obehöriga transaktioner från hennes konto. Nämnden kom fram till att konsumentens agerande varken var grovt oaktsamt eller särskilt klandervärt. Nämnden rekommenderade därför banken att ersätta förlusten med avdrag för den lagstadgade självrisken om 400 kr.

text: MBW begärde ersättning med 90 150 kr.

text: I sin anmälan till nämnden uppgav MBW följande. Hennes bank-id höll på att gå ut. Den 26 augusti 2021 fick hon ett meddelande med en länk i samma tråd som tidigare sms från banken om att hon behövde uppdatera sitt bank-id på grund av en säkerhetsuppdatering. Det visade sig att länken var falsk och möjliggjorde att bedragare fick tag på koden till hennes bank-id. Den 1 september samma år upptäckte hon att det fattades pengar på tre av hennes konton.

text: Hon begär ersättning för de obehöriga transaktionerna.

text: Banken motsatte sig kravet.

text: I sitt svar till nämnden uppgav banken följande. Bankens tekniska utredning visar att MBW har använt sin bankdosa och lämnat ut två svarskoder. Dessa svarskoder användes för legitimering hos banken, och nedladdning av ett nytt mobilt bank-id. Det var med detta nya bank-id som transaktionerna sedan genomfördes. Banken arbetar med att upplysa och informera kunderna om potentiella risker och aktuella bedrägeriförsök som banken fått kännedom om. För detta har banken bland annat upprättat en särskild sida på bankens webbplats.

text: Det var inte fråga om en pressad situation i och med att MBW inte blev kontaktad via ett telefonsamtal, utan hon fick ett SMS. Inte heller fanns det några påståenden som skulle medföra ett behov av akuta åtgärder från MBW:s sida. Hon hade således möjlighet att undersöka om det var banken som var den genuina avsändaren, och på så sätt förhindra att säkerhetslösningen användes obehörigen eller ens skapades, exempelvis genom att besöka bankens hemsida eller ringa till bankens kundtjänst.

text: Banken anser att MBW har agerat på ett sätt som inte bara varit grovt oaktsamt utan även särskilt klandervärt i betaltjänstlagens mening. Under dessa förhållanden har banken ingen ersättningsskyldighet.

text: Allmänna reklamationsnämnden gjorde följande bedömning.

text: Rättsliga utgångspunkter

text: I lagen (

text: ) om betaltjänster finns regler om obehöriga transaktioner (se

text: 5 a kap.

text: ). Huvudregeln är att kontohavarens betaltjänstleverantör (banken) ska återställa kontot till den ställning som det skulle ha haft om den obehöriga transaktionen inte hade genomförts. Men om transaktionen har kunnat genomföras för att kontohavaren har agerat särskilt klandervärt eller grovt oaktsamt, ska kontohavaren ansvara för hela eller delar av förlusten. För hela förlusten ska kontohavaren ansvara om agerandet anses vara särskilt klandervärt medan ansvaret är begränsat till 12 000 kr i fall av grov oaktsamhet under förutsättning att kontohavaren är en konsument. Om kontohavaren varken har agerat särskilt klandervärt eller grovt oaktsamt, är ansvaret begränsat till 400 kr under förutsättning att de obehöriga transaktionerna har kunnat genomföras till följd av att kontohavaren inte har skyddat sin personliga behörighetsfunktion.

text: För att kontohavarens agerande ska bedömas som särskilt klandervärt krävs i princip att han eller hon har varit likgiltig till risken för obehöriga transaktioner. Det kan t.ex. röra sig om fall där kontohavaren faktiskt insett att det fanns en risk för en obehörig transaktion men ändå har låtit bli att skydda sin kod. Vid denna bedömning får det särskild betydelse till vem kontohavaren uppfattade att den personliga behörighetsfunktionen lämnades ut. Agerandet får i regel anses särskilt klandervärt även i fall där kontohavaren lämnar ut sina personliga behörighetsfunktioner till någon och samtidigt dels är medveten om att det rör sig om en obehörig person, dels inser eller har anledning att misstänka att det föreligger en betydande eller närliggande risk för att handlandet kan medföra en förlust. (Se rättsfallet

text: NJA 2022 s. 522

text: ”BankID-bedrägeriet”.)

text: I fall där kontohavaren inte har varit likgiltig till risken för de obehöriga transaktionerna kan agerandet i allmänhet inte bedömas som särskilt klandervärt. Men om det kan anses att kontohavaren i stället har haft anledning att räkna med risken för en obehörig transaktion, kan agerandet bedömas som grovt oaktsamt. Vid bedömningen av om kontohavaren kan anses ha agerat grovt oaktsamt, måste man beakta vad han eller hon hade kunnat göra för att komma till insikt om hur det faktiskt förhöll sig och ta ställning till om det kan begäras att han eller hon gör detta. Grovt oaktsamt ska agerandet anses vara om det utgör ett markant avsteg från den aktsamhet som kan krävas. (Se nämndens beslut den 9 november 2022 i ärende nr 2021- 12666, 2021-19593, 2022-01950, 2022-02184, 2022-03987 och 2022-03828.)

text: Nämndens bedömning

text: Av utredningen i ärendet framgår att MBW fick ett sms som såg ut att komma från banken och att hon klickade på en länk i sms:et för att uppdatera sitt bank-id. Hon lurades att knappa in svarskoder från sin säkerhetsdosa vilket medförde att de aktuella transaktionerna kunde genomföras. Det står således klart att MBW inte har skyddat de personliga behörighetsfunktioner som har varit knutna till hennes säkerhetsdosa och att transaktionerna kunde genomföras till följd av denna underlåtenhet.

text: Det är även utrett att bedragaren genomförde transaktionerna utan att MBW hade samtyckt till detta. Det rör sig alltså om obehöriga transaktioner.

text: Nämnden prövar härefter frågan om MBW:s underlåtenhet att skydda svars-koderna ska bedömas som grovt oaktsamt.

text: MBW har inte lämnat ut några koder muntligt utan endast knappat in dessa på en hemsida som hon dirigerats till efter att ha klickat på länken i ett sms som såg ut att komma från banken. Det har inte framkommit något som talar för att vare sig sms:et eller hemsidan var utformade på ett sätt som borde ha fått henne att misstänka att länken hade skickats av någon annan än banken.

text: Nämnden bedömer att agerandet inte innebär en sådan avvikelse från normal aktsamhet att det är att anse som grovt oaktsamt. Detta innebär att MBW:s ansvar är begränsat till 400 kr. Med avdrag för detta belopp ska banken därför rekommenderas att ersätta den förlust som de obehöriga transaktionerna har orsakat henne.


title: Ett försäkringsvillkor, att en försäkrad bil ska ha servats enligt tillverkarens anvisningar före den försäkrades förvärv, har ansetts vara ett giltigt omfattningsvillkor (se 4 kap. 6 och 11 §§ FAL). Villkoret har vidare ansetts inte vara oskäligt enligt 36 § avtalslagen eller 11 § konsumentavtalsvillkorslagen.

text: PF begärde försäkringsersättning för skadan på bilen alternativt att försäkringsbolaget löser in bilen till ett värde om minst 90 000 kr. I sin anmälan till nämnden uppgav hon följande. Den 17 september 2021 drabbades hennes bil av en maskinskada. Vid felsökningen framkom att det inte fanns någon kompression i cylinder 1 och 3 samt att motorn hade påverkats och behövde bytas till en kostnad om 75 000 kr.

text: Under hela den tid som hon ägt bilen har den servats i rätt tid och den var nyservad när hon köpte den. Innan hon ägde den servades den för sent vid två tillfällen. Hon ifrågasätter att de försenade servicetillfällena kan ha så stor betydelse för felet och anser att hon bör ha rätt till försäkringsersättning. Företaget motsatte sig kravet.

text: I sitt svar till nämnden uppgav företaget följande. PF:s bil har drabbats av en maskinskada. Alla maskinskador är dock inte täckta av försäkringen. Försäkringen för denna bil har begränsningar, dvs. omfattningsbegränsningar, när bilen har vissa egenskaper. Således gäller exempelvis inte maskinskadeförsäkringen över huvud taget om bilen är äldre än 8 år eller körts mer än 15 000 mil, och den gäller på ett begränsat sätt för fordon som inte är servade på rätt sätt innan försäkringen tecknades. Om bilen vid fler än ett tillfälle inte har genomgått service enligt tillverkarens anvisningar betalas ingen ersättning alls enligt villkoren. Detta gäller även om utebliven service ligger i tiden innan försäkringen tecknades. Villkoren är att se som tillåtna omfattningsbestämmelser inom ramen för den produktfrihetsprincip som

text: försäkringsavtalslagen

text: inte inskränker. Villkoret är i sig skäligt. I detta fall saknar motorn kompression på två cylindrar, vilket tyder på att det är något fel på kamaxeldrivningen. En sådan skada kan ha påverkats av för sent oljebyte. De försenade servicetillfällena har kunnat iakttas av envar som tagit del av serviceboken, exempelvis köpare. Serviceintervallet är 1 år eller 2 000 mil enligt tillverkaren; det först inträffade gäller. Det framgår vidare genom tydliga uppgifter i serviceboken vid varje utförd service när nästa service ska ske.

text: Det är en utgångpunkt i

text: försäkringsavtalslagen

text: (FAL) att försäkringsgivaren får bestämma försäkringens omfattning (produktfrihet). Det kan ske genom en positiv beskrivning eller genom undantag. Samtidigt finns bestämmelser, som enligt

text: 1 kap. 6 §

text: är tvingande, om verkan av att försäkringstagaren åsidosätter biförpliktelser (andra förpliktelser än att betala premien). I

text: 4 kap. 6 §

text: föreskrivs: Om den försäkrade vid försäkringsfallet har försummat att följa en säkerhetsföreskrift som framgår av försäkringsvillkoren eller av en författning som villkoren hänvisar till, kan ersättningen från försäkringen sättas ned såvitt angår honom efter vad som är

text: skäligt med hänsyn till förhållandets samband med den inträffade skadan, det uppsåt eller den vårdslöshet som har förekommit och omständigheterna i övrigt.

text: Med säkerhetsföreskrift avses en föreskrift om vissa bestämda handlingssätt eller anordningar som är ägnade att förebygga eller begränsa skada […].

text: Förhållandet mellan omfattningsvillkor och biförpliktelser, särskilt säkerhetsföreskrifter, har länge varit omdebatterat. Det beror på att alla försummelser att iaktta en säkerhetsföreskrift kan formuleras som ett omfattningsvillkor (ett undantag), varigenom den tvingande skälighetsbedömningen i 4 kap. 6 § skulle kringgås. Se Bertil Bengtsson, Försäkringsavtalsrätt avsnitt 10. Detta kan illustreras genom ett exempel: Försäkrad cykel ska vara låst (säkerhetsföreskrift) kontra Försäkringen gäller inte för olåst cykel (omfattningsvillkor). På Lagrådets initiativ infördes därför i propositionen en bestämmelse om gränsdragningen mellan omfattningsvillkor och säkerhetsföreskrifter, nämligen 4 kap. 11 § med rubriken Vissa fall av s.k. omfattningsvillkor. Paragrafen lyder:

text: Bestämmelserna i detta kapitel [alltså bl.a. 6 §] tillämpas också om en försäkring innehåller försäkringsvillkor, som enligt sin lydelse begränsar försäkringens omfattning, när begränsningen beror av om någon på den försäkrades sida på förhand har känt till de förhållanden som har orsakat försäkringsfallet eller uppsåtligen eller genom vårdslöshet har medverkat till detta eller på annat sätt åsidosatt sina skyldigheter enligt kapitlet.

text: I 4 kap. 11 § görs inget förbehåll för försäkringstekniska skäl (jfr

text: NJA 2020 s. 1025

text: p. 25 i HD:s dom).

text: Den i ärendet aktuella maskinförsäkringen gäller bara med begränsade belopp för fordon som inte är servade på rätt sätt innan försäkringen tecknas. Nissan har föreskrivit serviceintervaller på ett år eller 2 000 mil, där det först inträffade gäller.

text: Serviceföreskriften är ägnad att förebygga eller begränsa skada och faller därför under definitionen på säkerhetsföreskrifter i 4 kap. 6 § andra stycket.

text: Huruvida ersättningen bara ska kunna nedsättas efter skälighet enligt 4 kap. 6 § första stycket – med åsidosättande av begränsningen enligt omfattningsvillkoret – beror därför på hur 4 kap. 11 § ska tolkas.

text: Själva begränsningen, att försäkringen gäller fullt ut bara för fordon som servats enligt tillverkarens föreskrifter, beror inte av om någon på den försäkrades sida på förhand har känt till de förhållanden som har orsakat försäkringsfallet. Begränsningen är rent objektiv. Men 4 kap. 11 § ska antagligen läsas så att följden av omfattningsvillkoret, nedsättningen av ersättningen, inte får bero av vetskap på förhand om det som orsakat försäkringsfallet. Det är emellertid tvivelaktigt att så kan sägas vara fallet, eftersom utebliven service inte alltid kan avhjälpas i efterhand; den omedelbara orsaken till skadan kan redan ha uppkommit.

text: Begränsningen av ersättningen beror inte heller av om den försäkrade (anmälaren) eller någon som enligt 4 kap. 8 § identifieras med den försäkrade uppsåtligen eller genom vårdslöshet har medverkat till försäkringsfallet eller på annat sätt har åsidosatt skyldigheter enligt avtalet. Begränsningen är ju beroende av om en tidigare ägare har servat fordonet enligt föreskrifterna.

text: FAL:s 4 kap. 6 § första stycket har därför inte företräde framför omfattningsbestämmelsen, såvida inte orden ”på den försäkrades sida” i 4 kap. 11 § ska anses omfatta även tidigare försäkringstagare och andra tidigare ägare. Detta vore emellertid en mycket extensiv tolkning, och den borde i så fall ha återspeglats i 4 kap. 8 § rörande identifikation.

text: Slutsatsen blir därför att 4 kap. 6 § inte slår ut omfattningsbegränsningen.

text: Omfattningsbegränsningen kan emellertid åsidosättas helt eller delvis också enligt

text: 36 § avtalslagen

text: (jfr

text: NJA 1989 s. 346

text: ) och 11 § lagen om avtalsvillkor i konsumentförhållanden, ifall omfattningsbegränsningen är oskälig.

text: Begränsningen som sådan är enligt nämnden inte oskälig med hänsyn till det typiska sambandet mellan utebliven service och risken för skada.

text: Anmälaren har inte gjort gällande att försäkringsbolaget har åsidosatt sin informationsskyldighet enligt 4 kap. 2 eller 4 § FAL. Nämnden har därför att utgå från att försäkringsbolaget har uppfyllt sin informationsplikt. När ett åsidosättande av informationsplikten förekommit är en tillämpning av

text: 36 § avtalslagen

text: för övrigt överflödig på grund av

text: 2 kap. 8 §

text: FAL.

text: Eftersom tidigare ägares underlåtenhet att serva fordonet enligt förskrifterna tydligt antyds av luckor i bilens servicebok, kan inte heller anmälarens eventuella ovetskap om tidigare ägares underlåtenhet göra en tillämpning av omfattningsbegränsningen oskälig. I detta sammanhang noteras att en köpare av en bil från en näringsidkare har möjlighet att göra gällande att fordonet är felaktigt och bl.a. få skadestånd, om näringsidkaren kände till eller borde ha känt till servicebristen men inte lämnat upplysning om den, se 1990 års konsumentköplag 16 § tredje stycket 2 och 2022 års konsumentköplag 4 kap. 3 §. Även när

text: konsumentköplagen

text: inte är tillämplig kan säljaren ha en sådan upplysningsplikt, jfr

text: NJA 2007 s. 86

text: Vidare bör omfattningsvillkoret inte anses oskäligt därför att försäkringbolaget inte har styrkt att försummelsen har orsakat skadan eller därför att försummelsen bara omfattar två tillfällen.

text: 4 kap. 11 § är förmånlig för försäkringsgivaren såtillvida att denne tjänar på att en försäkrad, som försummat sin serviceförpliktelse, överlåter fordonet till någon som därefter tecknar en likadan försäkring. Ansvaret övergår då från att bestämmas enligt 4 kap. 6 § till att bestämmas av omfattningsbestämmelsen. Inte heller detta gör dock omfattningsbegränsningen oskälig, även om en annan utformning av 4 kap. 11 § vore tänkbar.

text: Sammanfattningsvis bedömer nämnden att villkoret, att ingen ersättning betalas om bilen vid fler än ett tillfälle inte har blivit servad enligt tillverkarens anvisningar, är ett giltigt omfattningsvillkor.

text: Det är ostridigt att bilen inte servats enligt tillverkarens föreskrifter vid två tillfällen innan anmälaren köpte bilen. Detta innebär att försäkringen inte omfattar den aktuella skadan. Kravet på försäkringsersättning ska därför avslås.


title: Fråga om smittsamma och övergående djursjukdomar som hästinfluensa och falsk kvarka utgör fel i konsumentköplagens mening.

text: AE begärde prisavdrag med 20 000 kr.

text: I sin anmälan till nämnden uppgav AE följande. I oktober 2021 köpte hon en häst från säljaren. Hästen kostade 79 000 kr och skulle, enligt annonsen, vara röntgad och nybesiktigad och lämplig för användning som allround-/hopphäst.

text: När hästen kom till henne efter fem timmars bilresa var den sjuk med hosta, feber och kraftigt nosflöde. Veterinär tog prov på hästen nästkommande vardag och det konstaterades att den hade hästinfluensa och falsk kvarka (streptokocker). Inkubationstid för hästinfluensa är två till tre dagar, vilket betyder att den måste ha insjuknat hos säljaren.

text: En häst med hästinfluensa måste hållas isolerad minst fem till sex veckor. Det är också en återhämtningstid om tre till sex månader då den inte går att rida. Det finns även risk för komplikationer i form av allvarliga luftvägsinfektioner under återhämtningstiden.

text: Hästen fick i november ytterligare symtom i form av bölder som innebar att isoleringen måste förlängas.

text: Hon begär prisavdrag med 20 000 kr som motsvarar de extra kostnader som hon har fått på grund av att hästen behövt hållas isolerad och veterinärkostnader m.m. Hon är inte villig att låta köpet gå åter utan att få ersättning för de kostnader som hon har haft.

text: Säljaren motsatte sig kravet.

text: I sitt svar till nämnden uppgav säljaren följande. Det framgår av besiktningsintyget som gjordes två dagar före köpet att hästen hostade. AE hade då möjlighet att häva avtalet eller vänta med leveransen för att se om hästen skulle bli sjuk. Säljaren har erbjudit att köpa tillbaka hästen för den ursprungliga köpesumman. AE fick till och med möjlighet att skicka tillbaka hästen direkt utan att lasta av den. Om hon hade gjort det hade hon inte fått några utgifter.

text: Allmänna reklamationsnämnden gjorde följande bedömning.

text: Konsumentköplagen

text: är tillämplig i ärendet. Även levande djur, som hästar, ses som varor i

text: konsumentköplagens

text: mening.

text: En vara är felaktig enligt

text: konsumentköplagen

text: om den avviker från vad parterna avtalat om eller från vad köparen haft anledning att förutsätta (

text: 16 §

text: ). Frågan om varan är felaktig ska bedömas med hänsyn till dess skick när den avlämnas (

text: 20 §

text: ). Säljaren ansvarar för fel som fanns vid avlämnandet, även om felet visar sig först senare. Det är köparen som ska bevisa att det är fel på varan.

text: Frågan för nämndens bedömning är om hästinfluensa och falsk kvarka utgör fel i

text: konsumentköplagens

text: mening och om AE i sådant fall har rätt till ersättning för kostnader som hon har drabbats av till följd av felen.

text: Det kan konstateras att AE har uppgett att hästen var sjuk redan vid leveransen och att en veterinärundersökning tre dagar efter köpet visade att hästen hade hästinfluensa och falsk kvarka. Det är därmed sannolikt att hästen hade hästinfluensa och falsk kvarka redan vid leveransen.

text: Alla köp av djur innebär ett risktagande för konsumenten eftersom djur kan drabbas av sjukdom som innebär ökade kostnader för köparen. Det är inte rimligt att en säljare av ett djur ska hållas ansvarig för alla sjukdomar som djuret drabbas av. Hästinfluensa och falsk kvarka är sjukdomar som överförs genom smitta och som är övergående. Nämnden anser mot den bakgrunden att hästen inte varit sämre än vad AE haft anledning att förvänta sig och de aktuella sjukdomarna utgör därför inte något fel som hon kan göra gällande mot säljaren.

text: Sammanfattningsvis anser nämnden att AE inte har bevisat att hästen varit felaktig enligt

text: konsumentköplagens

text: regler. Hon har därmed inte rätt till ersättning för sina kostnader till följd av att hästen var sjuk. Hennes krav ska därför avslås.


title: Konsumenten har ansetts bära risken för att tillträde till ett evenemang, i enlighet med myndighetsbeslut, begränsats genom krav på vaccinationsbevis, när beslutet fattats efter köpet av biljetten och företaget inte kände till att beslutet skulle fattas. Det har vidare inte ansetts oskäligt enligt 36 § avtalslagen att företaget valt att kräva att deltagarna visade upp vaccinationsbevis i stället för att begränsa antalet närvarande.

text: AI begärde att företaget ska betala 720 kr till henne.

text: I sin anmälan till nämnden uppgav hon följande. Den 27 september 2021 köpte AI en biljett till Northern Rockfest för 695 kr. Hon betalade samtidigt en serviceavgift på 25 kr. Evenemanget ägde rum den 4 december 2021.

text: När AI köpte biljetten fanns det inte något krav på att deltagarna skulle kunna uppvisa ett s.k. covidpass för att få komma in. Den 27 november 2021 reklamerade hon köpet, eftersom företaget då hade berättat att besökarna skulle bli tvungna att uppvisa en sådan handling för att få delta. Förutsättningarna för att få delta förändrades således och därför har AI rätt att få tillbaka pengarna för biljetten.

text: Som alternativ till att kräva ett covidpass hade företaget kunnat smittsäkra evenemanget.

text: Företaget motsatte sig kravet.

text: I sitt svar till nämnden uppgav företaget följande. Det finns inte någon returrätt enligt villkoren. Företaget återköper inte biljetter på grund av förhinder, sjukdom eller av någon annan orsak. Företaget hade inte möjlighet att smittsäkra evenemanget.

text: Risken för inskränkningar som beror på nya regler (rådighetsfel)

text: När parter sluter avtal utgår de ofta från vissa förutsättningar. Dessa kan sedan visa sig ha varit felaktiga vare sig förutsättningen gällde förhållanden vid avtalstidpunkten eller framtida förhållanden. Frågan blir då vilken av parterna som stod risken för avvikelsen mellan det förutsatta förhållandet och det verkliga förhållandet, när frågan inte kan anses vara reglerad i avtalet.

text: Vid köp av lös egendom kan varan efter köpet förstöras eller försämras till följd av en olyckshändelse och därför vid avlämnandet avvika från vad köparen hade fog att förutsätta vid köpet (jfr

text: 17 § köplagen

text: ). Avgörande för om köparen ändå måste betala för varan är om avvikelsen har inträffat under den tid då han eller hon bar risken för olyckshändelser (se

text: 12 § köplagen

text: och

text: 2 kap. 6 § konsumentköplagen

text: ). Huvudregeln är att risken övergår när varan avlämnas, t.ex. genom att den överlämnas till köparen (se

text: 13 § köplagen

text: och

text: 2 kap. 6 § konsumentköplagen

text: ). Denna ordning hänger samman med att den part som har varan i sin besittning har störst möjlighet att förebygga olyckshändelser. I enlighet med nämnd riskfördelning ska frågan om varan har ett faktiskt (fysiskt) fel avgöras med hänsyn till varans skick vid avlämnandet (

text: 21 § köplagen

text: och

text: 4 kap. 14 § konsumentköplagen

text: ). Denna koppling till risken för fysisk försämring finns inte vid rådighetsfel, främst myndighetsföreskrifter som inskränker den lagliga användningen av varan. Rådighetsfel är inte direkt reglerade i köplagarna. Däremot är de reglerade i

text: jordabalken

text: . Av förarbetena till

text: 4 kap. 18 §

text: framgår att säljaren av en fastighet har ett strikt ansvar för en rådighetsbegränsning som köparen inte hade anledning att räkna med, om rådighetsbegränsningen förelåg vid avtalet eller då säkert kunde förväntas bli införd inom den närmaste tiden, medan köparen i övrigt står risken för

text: rådighetsinskränkningar som beslutas efter avtalet (se

text: prop. 1970:20

text: del B1 s. 204 f.,

text: prop. 1970:20

text: Del A, s. 218 (Lagrådet), NJA II 1972 s. 103 (Lagrådet), Westerlind, Kommentar till

text: Jordabalken

text: , 1–

text: 5 kap.

text: , 1971, s. 385, vid

text: 4 kap. 18 §

text: Den av Lagrådet och Westerlind angivna riskfördelningen avseende rådighetsfel, vilken överensstämmer med förutsättningslärans riskfördelning avseende förutsättningar som inte hänför sig till motpartens sfär, får anses utgöra en allmän princip och bör därför tillämpas även vid köp av varor eller tjänster (se Håstad, Köprätt, 1 uppl. 1990, 7 uppl. 2022 s. 142 ff. och Hellner i Festskrift till Jan Ramberg, 2009, s. 209 ff.).

text: Begräsningsförordningen och möjligheten att kräva vaccinationsbevis

text: Den 8 januari 2021 utfärdade regeringen förordningen (

text: ) om särskilda begränsningar för att förhindra spridning av sjukdomen covid-19 (begräsningsförordningen). Där föreskrevs då att antalet deltagare vid en allmän sammankomst eller offentlig tillställning skulle begränsas till högst åtta (se

text: 3 kap. 1 §

text: ). Under vissa särskilda förutsättningar fick antalet deltagare uppgå till max 300 (se

text: 3 kap. 2 §

text: ). Dessa regler har därefter ändrats och kompletterats ett flertal gånger.

text: Den 1 juni 2021 ändrades reglerna så, att antalet deltagare fick vara max 8, 50, 100 eller 500 beroende bland annat på om sammankomsten eller tillställningen ägde rum utomhus och om deltagarna anvisades en sittplats. (Se förordningen i dess lydelse enligt SFS 2021:356.)

text: Den 1 juli 2021 ändrades bestämmelserna på nytt. Nu fick deltagarantalet vara som mest 3 000. Dessutom infördes en möjlighet att hålla sammankomsten eller tillställningen i skilda sektioner och då tillämpa deltagarbegränsningarna för varje sektion. (Se förordningens lydelse efter ändringar enligt SFS 2021:724.)

text: Den 23 september 2021 informerade regeringen att deltagartaket skulle tas bort, och den 29 september 2021 upphörde den precisa begränsningen att gälla. Kvar fanns en mera allmänt formulerad skyldighet att begränsa antalet deltagare på ett sätt som är säkert från smittskyddssynpunkt. (Se förordningen i dess lydelse enligt SFS 2021:863.)

text: Genom en ändring som infördes den 1 december 2021, upphävdes den allmänna skyldigheten att begränsa antalet deltagare, om deltagarna i stället uppvisade ett vaccinationsbevis (se förordningen i dess lydelse enligt SFS 2021:1084). I den situationen kunde arrangören alltså välja att antingen begränsa antalet deltagare eller kräva att deltagarna visade upp ett vaccinationsbevis.

text: Möjligheten att kräva vaccinationsbevis måste ses mot bakgrund av de föreskrifter som Folkhälsomyndigheten hade beslutat i anledning av den generella deltagarbegräsningsskyldigheten. Enligt de föreskrifter som trädde i kraft den 1 december 2021 gällde, om deltagarna var fler än 100, att var och en av deltagarna skulle ha en anvisad sittplats och att sällskap skulle kunna hålla ett avstånd om minst en meter till varandra (se 2 kap. 4 § Folkhälsomyndighetens föreskrifter och allmänna råd om särskilda begränsningar för att förhindra spridning av sjukdomen covid-19,

text: HSLF-FS 2021:87

text: ). Från den 29 september 2021 hade inga motsvarande föreskrifter gällt, men den 1 december 2021 trädde alltså dessa nya regler i kraft (se Folkhälsomyndighetens föreskrifter om upphävande av Folkhälsomyndighetens föreskrifter och allmänna råd [

text: HSLF-FS 2021:2

text: ] om särskilda begränsningar för att förhindra spridning av sjukdomen covid-19,

text: HSLF-FS 2021:67

text: ). Bakgrunden till reglerna om vaccinationsbevis och föreskrifterna för större arrangemang var att man förväntade sig en ”smittopp” i mitten av december. I praktiken stod i december 2021 arrangörer av större evenemang alltså inför valet att antingen tillämpa Folkhälsomyndighetens nya föreskrifter eller kräva vaccinationsbevis av deltagarna för att då kunna bortse från föreskrifterna.

text: Nämndens bedömning av det aktuella ärendet

text: Enligt de angivna författningsföreskrifterna hade företaget skyldighet att begränsa tillträdet till evenemanget. Föreskrifterna infördes efter avtalets ingående. Det har inte åberopats och än mindre visats att företaget vid avtalet kände till att föreskrifterna strax skulle komma att införas. Under sådana förhållanden stod AI risken för att det enligt arrangörens val skulle komma att införas en tillträdesbegränsning, antingen i form av en begränsning av antalet närvarande eller ett krav på vaccinationsbevis. Det kan inte anses oskäligt enligt

text: 36 § avtalslagen

text: att företaget valde att kräva vaccinationspass.

text: Slutsatsen blir att företaget har haft rätt att kräva att AI visade upp vaccinationsbevis för att få tillträde till evenemanget. AI:s krav ska därför avslås.