title: Fråga om rätt till skadestånd avseende bl.a. en tilltalads rättegångskostnad vid tingsrätten i ett brottmål sedan hovrätten beviljat resning i målet och ogillat åtalet (jfr JK 1994 C. 12)

text: Justitiekanslern avslår HN:s begäran om ersättning.

text: Ärendet

text: Genom en skrivelse till Justitiekanslern har HN begärt skadestånd med 5 000 kr avseende ideell skada och med 2 050 kr avseende ”ekonomisk” skada. Han har därutöver yrkat ersättning med 1 260 kr för ombudskostnader i ärendet. Till skrivelsen hör bilagor.

text: Till stöd för sitt anspråk har HN anfört i korthet följande. Allmän åklagare väckte åtal mot honom vid Halmstads tingsrätt under påstående att han hade tillgripit en tavla den 4 juli 2001 och därigenom gjort sig skyldig till stöld. Han delgavs stämning i målet den 27 juli 2003. Tingsrätten dömde honom för egenmäktigt förfarande av den s.k. normalgraden, jfr

text: 8 kap. 8 § första stycket brottsbalken

text: . För det brottet hade preskription inträtt den 4 juli 2003, jfr

text: 35 kap. 1 § första stycket 1 brottsbalken

text: . Efter ansökan av honom beviljade Hovrätten för Västra Sverige resning i målet. Hovrätten beslöt samtidigt bl.a. att omedelbart ändra tingsrättens dom på så sätt att åtalet mot honom ogillades. Genom tingsrättens felaktiga dom har han vållats såväl ideell som ekonomisk skada. Den ideella skadan består i psykiska men och olägenheter i övrigt som tingsrättens felaktiga avgörande har orsakat honom, t.ex. anteckningar i belastningsregistret. Den yrkade ersättningen för ekonomisk skada avser kostnader för resa i samband med inställelsen inför tingsrätten.

text: Justitiekanslerns bedömning

text: Staten är enligt

text: 3 kap. 2 § 1 skadeståndslagen (1972:207)

text: skyldig att ersätta personskada, sakskada och ren förmögenhetsskada som vållas genom fel eller försummelse vid myndighetsutövning i sådan verksamhet för vars fullgörande staten svarar. Med stöd av

text: skadeståndslagen

text: kan ersättning för kränkning – alltså ett rent ideellt skadestånd – lämnas om den skadade har genom fel eller försummelse vid myndighetsutövning blivit allvarligt kränkt genom ett typiskt sett integritetskränkande brott. Detta senare framgår av

text: 3 kap. 2 § 2

text: jämförd med

text: 2 kap. 3 § skadeståndslagen

text: . Även i speciallagstiftningen finns regler om skadestånd. Så t.ex. innehåller

text: 48 § personuppgiftslagen (1998:204)

text: bestämmelser om ersättning för kränkning m.m.

text: Tingsrättens åtgärd att fälla HN för egenmäktigt förfarande trots att preskription för brottet hade inträtt utgör ett skadeståndsgrundande fel.

text: HN har nu fordrat skadestånd för resekostnader som han hade med anledning av målet vid tingsrätten. Anspråket i denna del avser en ren förmögenhetsskada och Justitiekanslern gör följande överväganden rörande möjligheten att bifalla detta.

text: HN hade haft resekostnaderna även om tingsrätten hade meddelat en frikännande dom. Vid en frikännande dom i målet hade han dock, efter yrkande vid tingsrätten, enligt

text: 31 kap. 2 § andra stycket rättegångsbalken

text: kunnat få ersättning av allmänna medel för resekostnader; ersättningen hade då fastställts enligt bestämmelserna i förordningen (

text: ) om ersättning av allmänna medel till vittnen, m.m. Han skulle i så fall ha framställt yrkandet innan tingsrätten avslutade handläggningen av målet och rätten skulle ha beslutat i frågan samtidigt med att den dömde i målet, se

text: 31 kap.

text: 9 § första

text: och

text: andra styckena

text: rättegångsbalken

text: . Det bör för tydlighets skull tilläggas att också hovrätten hade kunnat tillerkänna honom ersättning för resekostnader vid tingsrätten om han hade överklagat tingsrättens fällande dom och hade blivit frikänd i hovrätten (jfr rättsfallet

text: NJA 2003 s. 599

text: I ärendet finns varken något påstående eller någon utredning om att HN i brottmålet begärde att han skulle få ersättning för resekostnader vid tingsrätten för det fall han blev frikänd. Såvitt kan utläsas av hovrättens beslut i resningsärendet framställde han inte där något yrkande om att han skulle ersättas för resekostnader med anledning av brottmålet. Någon möjlighet för honom att först i samband med resningsärendet begära och tillerkännas ersättning för resekostnaderna vid tingsrätten torde i och för sig inte ha förelegat (se rättsfallet

text: NJA 1988 s. 355

text: ). Men det förhållandet att något yrkande i saken inte framgår av hovrättens beslut talar med styrka för att han inte heller vid tingsrätten framställde något yrkande om ersättning för resekostnaderna. Justitiekanslern finner mot denna bakgrund att HN i varje fall inte kan anses ha visat att det föreligger ett adekvat orsakssamband mellan det i och för sig skadeståndsgrundande felet (att tingsrätten fällde honom trots att brottet var preskriberat) och den nu åberopade förmögenhetsskadan (utebliven ersättning för resekostnader med anledning av målet vid tingsrätten). Följaktligen avslår Justitiekanslern HN:s begäran om ersättning för sådan skada.

text: Justitiekanslern noterar härefter att HN inte heller i frågan om ersättning för ideell skada har åberopat någon utredning. Någon ersättning för sådan ideell skada som utgör en följdskada till en personskada (jfr

text: 5 kap. 1 § skadeståndslagen

text: ) kan därför inte komma i fråga. Om anspråket på ideellt skadestånd i stället avser ersättning för kränkning är det inte visat att det vid tingsrättens handläggning har förekommit något sådant brott som utgör en nödvändig förutsättning för en på

text: skadeståndslagen

text: grundad kränkningsersättning. Det kan vidare konstateras att inget i ärendet talar för att HN skulle vara berättigad till ideellt skadestånd på någon annan grund, t.ex. enligt

text: personuppgiftslagen

text: (jfr

text: 20 §

text: lagen [1998:620] om belastningsregister).

text: Justitiekanslern kommer sammanfattningsvis till slutsatsen att HN:s anspråk skall avslås både när det gäller begäran om ersättning för förmögenhetsskada och i fråga om kravet på ersättning för ideell skada.

text: Med denna utgång i skadeståndsfrågan bör HN inte tillerkännas någon ersättning för sina ombudskostnader i skaderegleringsärendet. Justitiekanslern avslår hans anspråk även i denna del.


publisher: Justitiekanslern

title: Kritik mot Försäkringskassan för långsam handläggning av ett ärende om studiebidrag med anknytning till Danmark

org: jk

text: Justitiekanslern riktar kritik mot Försäkringskassan för att myndigheten inte har vidtagit tillräckligt kraftfulla åtgärder i syfte att driva handläggningen av ett ärende om rätt till studiebidrag framåt och inte heller besvarat skrivelser från sökanden med den skyndsamhet som krävs.

type: stycke

text: Ärendet

type: rubrik

text: Bakgrund

text: JS och NB Olsen är båda danska medborgare. De bor i Sverige men arbetar i Danmark. Tillsammans har de sonen NS, som även han är dansk medborgare. NS är född i Sverige och har bott och gått i skola här under hela sin uppväxt. JS och NB Olsen är skilda och bor på olika adresser i Sverige. NS är folkbokförd hos sin mamma.

text: I samband med att NS skulle börja gymnasiet skickade Centrala studiestödsnämnden (CSN) information till JS om NSs rätt till studiehjälp. Där angavs bl.a. hur stort bidraget var och vem som har rätt till det samt att det skulle betalas ut från september 2014 förutsatt att NS hade rätt till bidraget. Med informationen följde en ansökningsblankett.

text: Den 14 september 2014 ansökte JS om studiebidrag för NS för höstterminen 2014. När ansökan kom in bedömde en handläggare på CSN att NSs rätt till studiebidrag kunde behöva samordnas med liknande förmåner från Danmark. Ansökan skickades därför vidare till Försäkringskassan. JS fick information om detta den 22 september 2014.

text: Den 3 oktober 2014 påbörjade Försäkringskassan en utredning om JSs försäkringstillhörighet. Försäkringskassan begärde in kompletterande uppgifter från JS den 6 oktober och den 12 november 2014. Ansökan blev komplett den 18 november 2014. Den 24 november 2014 avslutade Försäkringskassan sin utredning. Det kunde då konstateras att JS sedan den 1 januari 2009 inte längre tillhörde den svenska socialförsäkringen.

text: Den 27 november 2014 inleddes ett ärende hos Försäkringskassan för att utreda NSs rätt till studiebidrag. Ärendet registrerades, i enlighet med myndighetens interna rutiner, på den yngste av föräldrarna, vilket i detta fall var NB Olsen. Samma dag skickade Försäkringskassan en begäran till Udbetalning Danmark (Danmarks motsvarighet till Försäkringskassan) för att få bekräftat att båda föräldrarna arbetade i Danmark och att de hade rätt att ansöka om studiehjälp för sin son där.

text: Den 3 februari 2015 skrev JS till Försäkringskassan och efterfrågade information om handläggningen av ärendet. Försäkringskassan besvarade inte denna skrivelse.

text: Den 9 februari 2015 skickade Försäkringskassan ett brev till NB Olsen där han informerades om att kassan hade skickat en förfrågan till Danmark för att utreda frågan om försäkringstillhörighet.

text: Den 28 augusti 2015 skrev JS på nytt till Försäkringskassan och efterfrågade information om handläggningen. Inte heller denna skrivelse besvarades av Försäkringskassan. Den 3 september 2015 ringde JS till Försäkringskassan och fick då prata med en handläggare som förklarade att ytterligare information behövdes från danska myndigheter innan ärendet kunde avslutas.

text: CSN kontaktade Försäkringskassan kontinuerligt för att påminna om ärendet. Försäkringskassan svarade att kassan väntade på information från de danska myndigheterna.

text: Försäkringskassan skrev till Udbetalning Danmark den 6 mars och den 12 juni 2015 för att skynda på handläggningen av ärendet i Danmark. Det kom dock ingen respons från Udbetalning Danmark.

text: I samband med att JS ringde till Försäkringskassan den 3 september 2015 kontaktade Försäkringskassan Udbetalning Danmark per telefon. En handläggare på Udbetalning Danmark återkom till Försäkringskassan samma dag och meddelade att Danmark var det enda arbetslandet och att NS hade rätt till studiehjälp från Danmark. Udbetalning Danmark hade enligt handläggaren skickat ansökningshandlingar till NSs föräldrar och skulle återkomma till Försäkringskassan när föräldrarna hade ansökt om studiehjälp för NS.

text: Det kom dock ingen mer information från Udbetalning Danmark. Försäkringskassan skickade ytterligare påminnelser till Udbetalning Danmark den 7 januari och den 13 april 2016.

text: Den 25 april 2016 fick CSN besked från Försäkringskassan att förordning 883/2004 var tillämplig i NSs fall, men att Försäkringskassan fortfarande väntade på besked från Danmark för att besvara frågan om studiebidrag skulle betalas ut från Sverige.

text: Med anledning av detta besked fattade CSN två förbehållsbeslut den 27 april 2016 för läsåret 2014/2015 respektive 2015/2016. Av besluten framgår att NS i och för sig har rätt till studiebidrag men att CSN behöver besked från Försäkringskassan i frågan om eventuell samordning ska ske med förmåner från Danmark innan något bidrag kan betalas ut.

text: Kort om studiestödssystemet

text: Studiestöd kan utgå som bl.a. studiehjälp och studiemedel. Studiehjälp betalas ut för heltidsstudier på gymnasienivå t.o.m. det att barnet fyller 20 år i form av bl.a. studiebidrag. Det är CSN som beslutar om rätten till studiestöd och administrerar utbetalningen. (

text: 1 kap.

text: 2 §§

text: och

text: 2 kap.

text: 3 §§

text: studiestödslagen

text: Målet för studiestödssystemet slogs fast i samband med studiestödsreformen 2001. Det angavs då att studiestödet skulle verka rekryterande och bidra till ett högt deltagande i utbildning. Det skulle även utjämna skillnader mellan individer och grupper i befolkningen och i och med det bidra till ökad social rättvisa. Vidare skulle studiestödet ha en god effekt på samhällsekonomin över tiden. (

text: prop. 1999/2000:10

text: Den 22 december 2011 beslutade regeringen att ge en utredning i uppdrag att se över studiehjälpen (Modernisering av studiehjälpen och anpassning av studiestödet till nya studerandegrupper,

text: dir. 2011:122

text: ). I uppdraget ingick bl.a. att föreslå hur studiehjälpens utbildningspolitiska respektive familjepolitiska syften skulle renodlas samt kartlägga och analysera hur andra länders motsvarande stöd klassificerades EU-rättsligt.

text: Utredningen presenterade betänkandet Moderniserad studiehjälp,

text: SOU 2013:52

text: i juni 2013. I betänkandet föreslogs att studiebidraget skulle renodlas till ett utbildningspolitiskt stöd. Syftet med omklassificering var bl.a. att studiebidraget inte längre skulle klassificeras som en familjeförmån EU-rättsligt.

text: Betänkandet remitterades under våren och sommaren 2015. Remissvaren sammanställs för närvarande i Utbildningsdepartementet.

text: Samordning av sociala trygghetssystem i EU

text: Utformningen av socialförsäkringssystemen inom EU är en nationell angelägenhet, men för att främja den fria rörligheten inom unionen finns gemensamma regler om samordning av medlemsstaternas socialförsäkringssystem. Samordningen har betydelse dels för att tillförsäkra den som har utnyttjat möjligheten till fri rörlighet rätten till intjänade förmåner, dels för att undvika dubbla utbetalningar i gränsöverskridande situationer.

text: I Sverige har det bestämts att studiebidraget som utgångspunkt ska betraktas som en familjeförmån enligt det EU-rättsliga systemet för samordning av sociala trygghetssystem. Detta betyder bl.a. att rätten till studiebidrag kan behöva samordnas med andra liknande förmåner som den försäkrade kan ha rätt till enligt andra EU-länders trygghetssystem. Som huvudregel gäller nämligen att den som berörs av flera socialförsäkringssystem ska anses försäkrad endast i arbetslandet. Det är alltså detta lands socialförsäkringssystem som i första hand ska betala ut förmånen.

text: Samordningen sker enligt Europaparlamentets och rådet förordning

text: (EG) nr 883/2004

text: om samordning av de sociala trygghetssystemen (förordning 883/2004). Förordningen vilar på förutsättningen att samarbetet mellan de berörda myndigheterna fungerar och att information kan utbytas utan dröjsmål i enlighet med principen om god förvaltning.

text: I

text: rådets förordning (EG) nr 987/2009

text: om tillämpning av förordning 883/2004 finns detaljerade föreskrifter om hur samarbetet och utbytet av information ska gå till (förordning 987/2009). Även av denna reglering framgår vikten av att de berörda myndigheterna bistår varandra, utbyter information utan dröjsmål och samarbetar så att den enskildes rättigheter kan tillgodoses.

text: För att underlätta samarbetet har en administrativ kommission inrättats som består av företrädare för kommissionen och medlemsstaterna (den administrativa kommissionen). Den administrativa kommissionen kan bl.a. fatta beslut i frågor som rör administration och tolkning av regelverket.

text: Enligt förordning 987/2009 ska utbytet av information mellan medlemsstaterna ske genom strukturerade elektroniska dokument, s.k. SED. Det är dock ännu inte möjligt att skicka dessa dokument elektroniskt mellan myndigheterna eftersom den infrastruktur som krävs inte är på plats. Administrativa kommissionen har dock i ett beslut den 12 juni 2009, E1 tillkännagivit att medlemsstaterna har rätt att utbyta information på annat sätt till dess nödvändiga system är på plats.

text: Sverige har beslutat att det är Försäkringskassan som är behörig nationell myndighet när det gäller att samordna familjeförmåner enligt förordning 883/2004. Detta betyder att det är Försäkringskassan som ska utreda om förordningen är tillämplig och om någon samordning ska ske.

text: Anmälan till Justitiekanslern och utredningen här

text: I en anmälan till Justitiekanslern den 30 augusti 2015 angav JS att hon hade sökt studiebidrag för sin son för ett år sedan men att hon inte hade fått något beslut i ärendet.

text: Justitiekanslern beslutade att hämta in yttranden från CSN och Försäkringskassan. Dessa yttranden kom in till Justitiekanslern den 22 oktober och den 10 november 2015.

text: Efter att yttrandena kommit in har ytterligare information begärts in, bl.a. i frågan om vad myndigheterna själva anser att de kan göra för att förbättra situationen och skynda på handläggningen av ärenden av liknande slag.

text: Av yttrandena från CSN framgår i huvudsak följande.

text: När en utländsk medborgare ansöker om studiehjälp får CSN en impuls om att EU-rätten kan vara tillämplig. CSN måste då kontakta Försäkringskassan som ska göra en bedömning om EU-rätten är tillämplig och om förmånen ska samordnas. Om CSN får besked från Försäkringskassan att EU-rätten är tillämplig kan CSN fatta ett förbehållsbeslut. I ett sådant beslut framgår att den studerande i och för sig har rätt till studiebidrag men att utbetalning kan ske först efter att Försäkringskassan har färdigställt utredningen kring en eventuell samordning med förmåner från andra länder. Förbehållsbeslutet skickas till den studerande eller betalningsmottagaren.

text: CSN:s rutiner är att sökanden informeras dels när ärendet skickas över till Försäkringskassan, dels när CSN fattar ett förbehållsbeslut. CSN har bevakningsrutiner på de ärenden som har skickats över till Försäkringskassan för att se till att ärenden som är klara för avgörande inte blir liggande.

text: CSN medger att handläggningstiden i NSs ärende har varit allt för lång. Det är emellertid inte ovanligt att ärenden av denna typ drar ut på tiden. Den genomsnittliga handläggningstiden för ärenden som omfattas av förordning 883/2004 är ca 90 dagar. Det förekommer dock att den studerande får vänta så länge som tre år innan hen får sin studiehjälp, dvs. stödet betalas ut först när gymnasiestudierna har avslutats. CSN har dock ingen möjlighet att påskynda handläggningen på annat sätt än vad som sker idag. Efter det att CSN har fått de uppgifter som behövs från Försäkringskassan fattar CSN beslut inom ett par dagar.

text: CSN:s har övervägt olika lösningar på problemet med de långa handläggningstiderna.

text: En lösning skulle kunna vara att CSN fattar tillfälliga beslut om studiehjälp som kan gälla till dess att utredningen kring eventuell samordning med förmåner från andra länder är klar. CSN förordar dock inte denna lösning eftersom bedömningen har gjorts att CSN saknar möjlighet att senare kräva tillbaka studiehjälpen om det skulle visa sig att den inte borde ha betalats av svenska myndigheter.

text: CSN har ställt sig mycket positiv till förslaget i betänkandet Moderniserad studiehjälp som innebär att studiebidraget inte längre skulle klassificeras som en familjeförmån enligt förordning 883/2004. Om förslaget genomförs skulle det innebära stora förenklingar av CSN:s administration. Om studiebidraget fortsätter att kvalificeras som en familjeförmån anser CSN att

text: studiestödslagen

text: bör ändras för att förtydliga regelverket. CSN överväger även om informationsgivningen till de sökande i denna typ av ärenden bör förbättras.

text: Av yttrandena från Försäkringskassan framgår i huvudsak följande.

text: Vid handläggning av ärenden där rätten till familjeförmåner inom EU ska bedömas används ett särskilt handläggningsstöd (en s.k. ENSA-process). I processen beskrivs alla aktiviteter och arbetsmoment, hur de ska utföras och av vem. Genom att handläggningen följer denna processbeskrivning skapas förutsättningar för en rättssäker och effektiv handläggning. Enligt Försäkringskassans handläggningssystem ska ärendet registreras på den yngste av föräldrarna.

text: För att handlägga ett ärende där samordning ska ske behöver Försäkringskassan styrkta uppgifter från myndigheten i det andra medlemslandet angående om den sökande och hens familj omfattas av landets socialförsäkring och har rätt till familjeförmåner där. För att utbyta information mellan medlemsstaterna används SED, dock ännu inte i elektronisk form. Det elektroniska informationsutbytet beräknas kunna vara i drift först 2018.

text: Tyvärr är det inte ovanligt att svaret från den utländska myndigheten dröjer. Variationen i handläggningstider beror framför allt på med vilket land informationsutbytet ska ske. Det senaste året har det ofta tagit lång tid för den danska myndigheten att svara, vilket kan bero på att myndigheten genomgått organisationsförändringar och har haft nyanställd personal. Detta är beklagligt eftersom Danmark är det land med vilket Sverige har flest utredningar om familjeförmåner.

text: Enligt handläggarstödet ska en bevakning läggas in i ärendet för att fullfölja att begärd information kommer in till myndigheten. Om Försäkringskassan inte får begärd information inom tre månader ska en kontakt per telefon tas.

text: Vid handläggningen av NSs ärende borde Försäkringskassan ha tagit en telefonkontakt med Udbetalning Danmark i ett tidigare skede i processen. Försäkringskassan borde även ha informerat båda föräldrarna bättre och tidigare om att ärendet låg för handläggning i Danmark.

text: Försäkringskassan anser att den administrativa kommissionens beslut E1 öppnar upp en möjlighet för myndigheter att frångå informationsutbytet via SED och istället utveckla bilaterala överenskommelser om hur informationsutbytet ska ske. Försäkringskassan har påbörjat ett arbete för att få till ett sådan bilateralt samarbete med Danmark, Norge, Finland och Polen.

text: Syftet är att arbeta fram en process som innebär att informationsutbytet kan ske mer effektivt. Enklare ärenden bedöms även i större utsträckning kunna avgöras genom telefonkontakter mellan handläggare i de olika länderna.

text: Försäkringskassan har hittills inte fattat några provisoriska beslut i ärendena om samordning. Det finns dock en öppning i förordning 987/2009 för att sådana beslut skulle kunna fattas. Den administrativa kommissionen har även i beslut F2, som trädde i kraft den 2 mars 2016 förordnat att medlemsstaterna ska använda sig av provisoriska beslut. Försäkringskassan har för avsikt att diskutera denna fråga på ett kommande möte mellan Försäkringskassan och CSN.

text: Justitiekanslerns bedömning

text: Enligt

text: 7 § förvaltningslagen (1986:223)

text: ska varje ärende där någon enskild är part handläggas så enkelt, snabbt och billigt som möjligt utan att säkerheten eftersätts. I

text: 4 § förvaltningslagen

text: finns föreskrifter om myndigheternas serviceskyldighet. Där framgår bl.a. att varje myndighet ska lämna upplysningar, vägledning och råd till enskilda och även besvara frågor så snart som möjligt. Även inom unionsrätten ställs liknande krav, vilka kommer till uttryck i den allmänna rättsprincipen om rätten till god förvaltning.

text: Det är naturligtvis olyckligt och i grunden oacceptabelt att en studerande och hens familjs ska behöva vänta på ett beslut om studiebidrag på sätt som skett i NSs fall. Detta gäller oavsett om det rör sig om ett ärende som aktualiserar endast inhemska förhållanden eller ett ärende där samordning behöver ske med andra länders sociala trygghetssystem.

text: Den långa handläggningstiden innebär framför allt stor olägenhet för den enskilde och hens familj. För de individer som drabbas upprätthålls inte heller syftet med studiestödssystemet, dvs. att stimulera till högre studier oavsett ekonomisk bakgrund. Ur ett EU-rättsligt perspektiv kan problemen med samordningen i förlängningen bidra till att den fria rörligheten för unionsmedborgare hindras. Till detta kommer att långa handläggningstider innebär en påfrestning för den handläggande myndigheten och dess personal.

text: Av utredningen framgår att såväl CSN som Försäkringskassan tycks ha fullgoda rutiner för handläggningen av ärenden där samordning inom ramen för EU-samarbetet behöver ske. Inget annat har framkommit än att myndigheterna har förmåga att fatta beslut inom rimlig tid så snart de har all relevant information i ett ärende. Det finns även i stort sett fungerande bevakningsrutiner.

text: Båda CSN och Försäkringskassan har emellertid med fog varit självkritiska när det gäller informationsgivningen till NS och hans familj. Som både CSN och Försäkringskassan har påtalat bör sökanden informeras bättre och oftare när handläggningen av ett ärende drar ut på tiden. Detta gör sig speciellt gällande i en situation som denna när Försäkringskassan – i enlighet med interna rutiner – väljer att registrera ärendet på en annan förälder än den som står som sökande. Det är tydligt att NSs mamma, som är den som sökte bidraget, inte har fått tillräcklig information från Försäkringskassan om ärendet. Det finns skäl att kritisera Försäkringskassan för att den inte besvarade JSs skrivelser till myndigheten den 3 februari och den 28 augusti 2015. Justitiekanslern utgår från att CSN och Försäkringskassan arbetar vidare med frågan på vilket sätt informationsgivningen kan förbättras.

text: Det framgår med tydlighet att den avgörande orsaken till att NS inte fick något besked från CSN inom rimlig tid är att det varit svårt att få den nödvändiga informationen från den danska myndigheten. Den danska myndighetens agerande kan givetvis inte lastas den svenska förvaltningen. Vad som krävs av både CSN och Försäkringskassan är dock att man inom respektive ansvarsområde vidtar alla tänkbara åtgärder för att förbättra situationen.

text: CSN har i sitt remissvar hit beskrivit möjligheterna att fatta förbehållsbeslut när det står klart att EU-rätten är tillämplig. Av utredningen framgår att det torde ha stått klart på ett tidigt stadium att båda föräldrarna var försäkrade i Danmark. Det är därför svårt att förstå varför Försäkringskassans meddelande om EU-rättens tillämplighet dröjde ända till den 25 april 2016, vilket gjorde att förbehållsbeslut kunde fattas först den 27 april 2016.

text: CSN har förklarat hur myndigheten i olika avseenden har verkat för att regelverket ska förändras och även bedömt möjligheterna att fatta interimistiska beslut för att skynda på handläggningen. Sedan Justitiekanslern begärt ytterligare information har även Försäkringskassan kommit med information om hur myndigheten numera aktivt arbetar för att få till en förändring. Justitiekanslern ser positivt på detta arbete och att möten mellan CSN och Försäkringskassan ska äga rum för att ytterligare adressera problematiken.

text: Det framgår dock av tillgänglig information att långa handläggningstider i ärenden där samordning behöver ske med andra länder inom EU inte är något nytt problem. Problematiken har bl.a. adresserats av Riksdagens ombudsmän (JO) inom ramen för ett initiativärende (JO:s beslut den 21 november 2014 i ärende 5502-2013). Mot denna bakgrund hade det varit önskvärt om Försäkringskassan hade vidtagit de åtgärder som nu planeras på ett tidigare stadium. Även om Försäkringskassan inte kan lastas för de organisatoriska problem m.m. som verkar tynga den danska myndigheten borde Försäkringskassan ha vidtagit kraftfullare åtgärder i NSs fall för att få fram den nödvändiga informationen från den danska myndigheten. Justitiekanslern förutsätter att sådana kontakter omedelbart tas om NS när detta beslut fattas fortfarande inte har fått något studiebidrag utbetalat.

text: Justitiekanslern utgår från att de förslag som framkommit inom ramen för utredningen här om hur arbetssätt m.m. kan förbättras för att komma tillrätta med problematiken nu kommer att genomföras. Det borde därmed finnas förutsättningar att komma tillrätta med problemet på sätt som är tänkt, dvs. genom en dialog mellan de berörda myndigheterna i de olika medlemsstaterna. Ärendet visar även på vikten av att CSN och Försäkringskassan förbättrar sitt samarbete och tillsammans fortsätter att diskutera frågor kring informationsgivning, möjligheten att fatta interimistiska beslut m.m.

text: Med dessa synpunkter och den kritik som utdelas mot Försäkringskassan avslutas ärendet här.

type: avgorande


title: Anmälan mot Sveriges ambassadör i Israel

text: Justitiekanslern gör vissa uttalanden men vidtar i övrigt ingen åtgärd i ärendet.

text: Ärendet

text: Den 17 augusti 2009 publicerades i tidningen Aftonbladet en artikel med rubriken ”Våra söner plundras på sina organ”. Samma dag lades artikeln ut på Aftonbladets hemsida (www.aftonbladet.se).

text: Den 19 augusti 2009 publicerade Sveriges ambassad i Israel på sin hemsida ett pressmeddelande med följande lydelse.

text: Media allegations on organ trafficking

text: On 17 August the Swedish daily Aftonbladet published an article on alleged organ trafficking in Israel. It related, inter alia, claims from individual Palestinians that organs had been stolen from captured Palestinians. The given sources, and a photograph of a dead Palestinian man, pertain to an incident in 1992.

text: The article in the Swedish newspaper Aftonbladet is as shocking an appalling to us Swedes, as it is to Israeli citizens. We share the dismay expressed by Israeli government representatives, media and the Israeli public. This Embassy cannot but clearly distance itself from it.

text: Just as in Israel, freedom of the press prevails in Sweden. However, freedom of the press and freedom of expression are freedoms which carry a certain responsibility. It falls on the editor-in-chief of any given newspaper.

text: EBB

text: Ambassador

text: En person har i en anmälan hit begärt att Justitiekanslern ska inleda ett tillsynsärende med anledning av innehållet i pressmeddelandet. Justitiekanslern har inhämtat ett yttrande från Utrikesdepartementet som i sin tur har hämtat in ett yttrande från ambassadören EBB. Utrikesdepartementet har anfört bl.a. följande

text: Departementets bedömning

text: Departementet konstaterar inledningsvis att åtgärden att ge ut ett pressmeddelande i syfte att stävja uppkomsten av en bilateral kris mellan Sverige och ett annat land inte kan anses som myndighetsutövning. Att ge ut ett pressmeddelande framstår allmänt sett som en helt naturlig åtgärd att vidta för en chef för en utlandsmyndighet och synes helt förenlig med chefsuppdraget.

text: Ambassadens pressmeddelande publicerades på hemsidan den 19 augusti, dvs. två dagar efter det att Aftonbladet hade publicerat den ifrågavarande artikeln i tryckt skrift, vilket skedde den 17 augusti. Vid sådant förhållande torde det enligt departementets bedömning vara uppenbart att ambassadens pressmeddelande inte på något sätt har påverkat eller haft som syfte att försöka påverka spridningen av den tryckta upplagan av Aftonbladet av den 17 augusti 2009. En dagstidning är ju nämligen i första hand en färskvara som försäljs under en dag och det torde vara allmänt veterligt att en dagstidnings försäljning efter den aktuella dag som den avser är försumbar. Departementet gör vidare bedömningen att ambassadens pressmeddelande inte heller på något sätt har påverkat eller haft som syfte att försöka påverka spridningen av artikeln genom publiceringen av denna på Aftonbladets hemsida. I pressmeddelandet uttrycks inte några synpunkter på eller något förslag angående huruvida Aftonbladet fortsatt borde låta artikeln kvarstå på sin hemsida. Tvärtom erinras i pressmeddelandet om det faktum att det råder pressfrihet i Sverige. Även om pressmeddelandet innehåller vissa formuleringar som närmast kan liknas vid ett slags ”negativ recension” av innehållet i den aktuella artikeln kan pressmeddelandet enligt departementets mening ändå inte sägas ha varit formulerat på ett sätt som gjort att Aftonbladet skulle ha känt sig utsatt för påtryckningar från ambassadens sida att stoppa publiceringen av artikeln på hemsidan.

text: Pressmeddelandet har således helt tagit sikte på innehållet i artikeln och det görs inte någon värdering av om artikeln alls bort publiceras eller ej. Elisabeth Borsiin Bonnier påpekar i sitt yttrande att syftet med pressmeddelandet var dels att förebygga att situationen utvecklades till en allvarlig bilateral kris mellan Sverige och Israel, dels att klara av en snabbt framväxande hanteringskris på ambassaden, som var på väg att lamslås av de israeliska mediernas och den israeliska allmänhetens anstormning per telefon och e-post.

text: Pressmeddelandet var lokalt och riktade sig i första hand till den israeliska opinionen.

text: Enligt departementets uppfattning har pressmeddelandet alltså inte stått i strid mot förbudet mot censur och hindrande åtgärder och inte heller varit olämpligt från rent tryckfrihetsrättsliga utgångspunkter.

text: Rättslig reglering

text: Tryck- och yttrandefriheten är en medborgerlig rättighet som genom

text: tryckfrihetsförordningen

text: (TF) och

text: yttrandefrihetsgrundlagen

text: (YGL) skyddas mot ingrepp i olika hänseenden. Enligt

text: 1 kap. 1 § första stycket

text: TF innebär tryckfriheten en rättighet att ge ut skrifter ”utan några av myndighet eller annat allmänt organ i förväg utlagda hinder”. Detta förbud mot att hindra tryckfrihetens utövning preciseras närmare i

text: 1 kap. 2 §

text: TF. I paragrafens första stycke anges att någon tryckningen föregående granskning av en skrift eller något förbud mot tryckningen inte får förekomma. Inte heller är det, enligt

text: andra stycket

text: , tillåtet för en myndighet eller något annat allmänt organ att på grund av en skrifts innehåll, genom en åtgärd som inte har stöd i förordningen, hindra tryckning eller utgivning av en skrift eller dess spridning bland allmänheten. Ett motsvarande s.k. censurförbud finns i

text: yttrandefrihetsgrundlagen

text: (YGL), som är tillämplig bl.a. på grundlagsskyddade hemsidor.

text: Överträdelse av censurförbudet är inte ett tryck- eller yttrandefrihetsbrott och är inte heller straffbelagt särskilt. Någon påföljd enligt TF eller YGL kan således inte komma i fråga. Om någon myndighet eller offentlig funktionär skulle hindra tryckning eller utgivning av en skrift eller ett radioprogram skulle detta emellertid kunna vara att betrakta som tjänstefel enligt

text: 20 kap. 1 § brottsbalken

text: . Tjänstefelsansvar förutsätter dock att någon uppsåtligen eller av oaktsamhet vid myndighetsutövning åsidosätter vad som gäller för uppgiften.

text: Sveriges ambassader och anställda vid dessa står liksom andra myndigheter under Justitiekanslerns tillsyn. Statsråd däremot står inte under Justitiekanslerns tillsyn utan granskas i sin ämbetsutövning av Riksdagens konstitutionsutskott. Vidare gäller särskilda bestämmelser för brott av statsråd som begås i utövningen av tjänsten eller uppdraget och för åtal för sådana brott (se

text: 12 kap. 3 § regeringsformen

text: och 10 § lagen med instruktion för Riksdagens ombudsmän).

text: Justitiekanslerns bedömning

text: Inledning

text: Inledningsvis kan konstateras att pressmeddelandet har lagts ut på ambassadens hemsida och undertecknats av EBB i hennes egenskap av ambassadör. Det får därför anses helt klart att hon har agerat i tjänsten och inte som privatperson.

text: Av Utrikesdepartementets och EBB:s yttranden framgår att pressmeddelandet publicerades på hennes eget initiativ, att hon dessförinnan hade haft viss kontakt med departementet, men att något samråd med utrikesministern inte föregick publiceringen. Utrikesministern har sålunda inte ansvarat för pressmeddelandet och jag är därför oförhindrad att inom ramen för min tillsynsverksamhet pröva ambassadörens agerande.

text: Både den tryckta versionen av Aftonbladet och Aftonbladets hemsida har grundlagsskydd.

text: Föreligger en överträdelse av censurförbudet?

text: Två dagar efter att Aftonbladet hade publicerat den aktuella artikeln i den tryckta tidningen och på tidningens hemsida lades pressmeddelandet ut på ambassadens hemsida. Artikeln har inte tagits bort från Aftonbladets hemsida utan finns fortfarande tillgänglig där. Det står sålunda klart att publiceringen av pressmeddelandet inte har utgjort ett hinder mot offentliggörandet eller spridningen av artikeln till allmänheten och att den därför inte strider mot censurförbudet.

text: Frågan om pressmeddelandets lämplighet

text: Frågan är då om pressmeddelandet – även om det inte har stått i strid med censurförbudet – ändå har varit olämpligt.

text: Censurförbudet är en av de hörnpelare på vilka den svenska tryck- och yttrandefriheten vilar. Att en fri och obunden debatt kan äga rum utan några i förväg lagda hinder från statsmakternas sida är en omistlig del i vårt demokratiska statsskick, liksom att kritik fritt kan framföras och information flöda utan hinder. Censurförbudet utgör ytterst en garanti för detta.

text: Med hänsyn till de ändamål som uppbär censurförbudet, måste myndigheter i allt väsentligt avhålla sig från att försöka påverka grundlagsskyddade mediers beslut att publicera information. I ett tidigare ärende här, som gällde avstängningen av SD-Kurirens grundlagsskyddade hemsida, uttalade Justitiekanslern i ett beslut den 24 mars 2006 att endast när det finns mycket starka skäl kan sådana försök få förekomma, och endast med stor försiktighet (dnr

text: m.fl.). Exempel på en sådan situation kan enligt Justitiekanslern vara att människoliv eller utomordentligt stora ekonomiska värden står på spel. Det får däremot aldrig förekomma sådana påtryckningar som i realiteten innebär att publicering hindras eller näst intill. Justitiekanslern betonade också att myndigheter har att hålla sig till det som är myndighetens ansvar.

text: I detta ligger att stor försiktighet måste visas när företrädare för myndigheter och andra offentliga organ överväger att vidta åtgärder med anledning av vad som har publicerats i sådana medier som skyddas av grundlagarna. Detta innebär dock inte att företrädare för myndigheter är förhindrade att uttala sig om de sakomständigheter som behandlas i t.ex. en tidningsartikel. Om en företrädare för en myndighet anser sig ha anledning att kommentera innehållet i en tidningsartikel (som har beröring med myndighetens ansvarsområde) och då t.ex. uttala sig om huruvida sakuppgifterna i artikeln är korrekta eller inte, finns det inte något att invända häremot.

text: Däremot får det, enligt min mening, normalt anses olämpligt att företrädare för det allmänna uttalar sig om det lämpliga i ett publicistiskt beslut, t.ex. om en viss artikel borde ha publicerats eller inte. Det finns alltid en risk att ett sådant uttalande uppfattas som en påtryckning eller i vart fall ett försök till påtryckning mot publicisten i fråga.

text: Vad gäller det nu aktuella pressmeddelandet framgår av inhämtade yttranden att syftet med pressmeddelandet har varit dels att förebygga att situationen utvecklades till en allvarlig bilateral kris mellan Sverige och Israel, dels att klara av en snabbt framväxande hanteringskris på ambassaden. Ambassadören har i sitt yttrande förklarat att formuleringen i uttalandet avsåg att enkelt förmedla förståelse och medkänsla för dem som upplevt artikeln som sårande eller stötande, samt att distansera ambassaden från dess innehåll. Det finns inte anledning till kritik mot beslutet att utfärda ett pressmeddelande där ambassaden tar avstånd från artikelns innehåll.

text: Utrikesdepartementet har gjort bedömningen att pressmeddelandet helt tagit sikte på innehållet i artikeln utan någon värdering av publiceringen av artikeln. Jag instämmer inte till fullo i denna bedömning. Även om avsikten med pressmeddelandet inte har varit att försöka påverka spridningen av artikeln genom att utöva påtryckning mot Aftonbladet får det, enligt min mening, anses innefatta en viss kritik mot beslutet att publicera artikeln. Jag tänker då främst på den mening i vilken det erinras om att tryckfriheten (”freedom of press”) bär med sig ett visst ansvar (för chefredaktören). Mot bakgrund av pressmeddelandets utformning i övrigt kan formuleringen uppfattas som kritik mot Aftonbladet för att man inte har levt upp till det ansvar som följer med tryckfriheten då man har valt att publicera artikeln. Om ambassaden endast hade velat understryka att det råder tryckfrihet i Sverige hade meningen rimligen fått en annan utformning. Enligt min mening kan även en sådan understucken kritik uppfattas som ett försök att utöva påtryckning mot publicisten att upphöra med eller i fortsättningen undvika liknande publiceringar. Den debatt som har följt efter publiceringen bekräftar att pressmeddelandet kan uppfattas på det sättet. Formuleringen får därför, enligt min mening, anses olämplig.

text: Vid bedömningen av ambassadörens handlande måste i någon mån beaktas att hon plötsligt ställdes inför en svår situation med mycket stor medieuppmärksamhet där hon torde ha agerat utifrån vad hon uppfattade som ambassadens och landets bästa och där det inte var helt lätt att på kort tid göra de avvägningar som krävdes. Hon har också själv anfört att uttalandet säkerligen hade kunnat formuleras mycket bättre men att man arbetade under press. Av utredningen i ärendet framgår vidare att hon försökte få vägledning från departementet i hur hon skulle agera innan pressmeddelandet lades ut på hemsidan. Kritiken mot publiceringbeslutet är vidare inte särskilt skarpt formulerad. Omständigheterna i ärendet ger därför sammantaget, enligt min mening, inte tillräcklig grund för att uttala någon kritik mot ambassadören.

text: Granskningen av ärendet ger efter dessa uttalanden inte anledning till någon ytterligare åtgärd från min sida.


title: Innehållet i en artikel i Aftonbladet har inte ansetts utgöra hets mot folkgrupp

text: Justitiekanslern inleder inte förundersökning.

text: Ärendet

text: Tidningen Aftonbladet innehöll den 17 augusti 2009 en artikel av DB med rubriken ”Våra söner plundras på sina organ”. Samma artikel finns publicerad på Aftonbladets hemsida (www.aftonbladet.se).

text: Justitiekanslern har fått in två anmälningar mot nämnda artikel med begäran om att Justitiekanslern ska granska om den innehåller något som kan strida mot tryck- eller yttrandefriheten, t.ex. hets mot folkgrupp.

text: Justitiekanslern har tagit del av artikeln. Den handlar bl.a. om att palestinier anklagar Israels armé för organstölder och innehåller bl.a. följande uttalanden.

text: Vi vet att behovet av organ i Israel är stort, att en omfattande illegal organhandel pågår, att det sker med myndigheternas goda minne, att högt uppsatta läkare på de stora sjukhusen deltar, liksom tjänstemän på olika nivåer. Och vi vet att palestinska unga män försvann, att de fördes tillbaka fem dygn senare under hemlighetsmakeri på natten, uppsprättade och hopsydda.

text: Dags att bringa klarhet i denna makabra verksamhet om vad som försiggår och vad som försiggått på de av Israel ockuperade områdena sedan Intifadan startade.

text: Justitiekanslerns bedömning

text: Justitiekanslern är ensam åklagare i fråga om tryck- och yttrandefrihetsbrott. Detta innebär att i de fall där

text: tryckfrihetsförordningen

text: (TF) eller

text: yttrandefrihetsgrundlagen

text: (YGL) är tillämplig på innehållet i en tryckt skrift eller i andra medier som omfattas av grundlagarna, ankommer det på Justitiekanslern som ensam åklagare att ta ställning till en anmälan om deras innehåll.

text: TF är tillämplig på den tryckta versionen av tidningen Aftonbladet och YGL är tillämplig på nätupplagan. Jag är därför behörig åklagare beträffande båda publiceringarna.

text: För innehållet i en tidning eller en av YGL omfattad hemsida svarar som huvudregel den ansvarige utgivaren. En journalist som författar en artikel är däremot i princip inte ansvarig för vad som skrivs i artikeln.

text: Jag prövar anmälningarna med dessa utgångspunkter.

text: Det tryckfrihetsbrott och yttrandefrihetsbrott som här skulle kunna komma i fråga är hets mot folkgrupp. Detta brott innefattar att någon hotar eller uttrycker missaktning för en folkgrupp eller en annan sådan grupp av personer med anspelning på ras, hudfärg, nationellt eller etniskt ursprung, trosbekännelse eller sexuell läggning.

text: Den genom TF grundlagsfästa principen om yttrandefrihet utgör en viktig grundval för fri debatt och åsiktsbildning. Syftet med lagstiftningen om hets mot folkgrupp har inte varit att motverka kritik av folkgrupper eller av skilda företeelser knutna till grupperna. Begreppet missaktning måste därför tolkas med viss försiktighet, vilket bl.a. innebär att inte alla förnedrande eller nedsättande yttranden är att bedöma som hets mot folkgrupp. Att det finns olika åsikter i samhället om det befogade i ett kritiskt yttrande är en omständighet som saknar betydelse för frågan om yttrandet är straffbart. Även för sådana yttranden som av en bred allmänhet uppfattas som stötande eller direkt missvisande finns det ett vidsträckt utrymme (jfr Holmqvist m.fl.,

text: Brottsbalken

text: – En kommentar, s. 16:36 f., och Axberger, Tryckfrihetens gränser, s. 209 f.).

text: Sett mot bakgrund av det nu anförda är det enligt min mening klart att artikeln inte innehåller några uttalanden av sådan art att de innefattar missaktning mot folkgruppen judar. Någon förundersökning ska därför inte inledas.


title: Promemorian Behandling av personuppgifter inom NCT (Ds 2016:31)

text: Justitiekanslern ska vaka över tryck- och yttrandefriheten samt värna integriteten och rättssäkerheten i den offentliga verksamheten. I Justitiekanslerns uppdrag ingår även att bevaka statens rätt och att medverka till att rättstillämpningen är effektiv och av hög kvalitet.

text: Genomgången av de förslag som läggs fram i promemorian och de överväganden som görs där har skett med de utgångspunkter som Justitiekanslern, utifrån sitt uppdrag, främst har att beakta.

text: De förslag som lämnas i promemorian förefaller väl övervägda. Justitiekanslern har inget att erinra mot de avvägningar som görs i promemorian mellan å ena sidan skyddet för den personliga integriteten och å andra sidan intresset av ett effektivt och fullgott arbete med att ta fram bedömningar av terrorhotet mot Sverige och svenska intressen. Den överenskommelse mellan myndigheterna och de lagstiftningsåtgärder som föreslås i promemorian framstår enligt Justitiekanslern som tillräckliga för att säkerställa skyddet för den personliga integriteten.

text: Utöver dessa kommentarer har Justitiekanslern inte några synpunkter på förslagen.


title: Remissyttrande - Rättssäkerhetsgarantier och hemliga tvångsmedel (SOU 2018:61)

text: Genomgången av de förslag som läggs fram i betänkandet och de överväganden som görs där har skett med de utgångspunkter som Justitiekanslern, utifrån sitt uppdrag, främst har att beakta.

text: I avsnitt 7.1.4 resonerar utredningen bl.a. om platsbegreppet vid hemlig rumsavlyssning. Enligt Justitiekanslerns mening kan det ifrågasättas – som utredningen också gör – om bestämmelsen i

text: 27 kap. 20 e § rättegångsbalken

text: i det avseendet kan anses tillräckligt begränsa och definiera den personkrets som kan komma att omfattas av avlyssningen. Bestämmelsens nuvarande utformning förutsätter i praktiken att tillstånd avseende vissa typer av platser – framför allt till ytan vidsträckta sådana – förenas med särskilda villkor som i det enskilda fallet bidrar till en avgränsning. Behovet av särskilda villkor och det faktum att domstolarnas praxis i det avseendet visat sig inte vara enhetlig har av utredningen anförts bland skälen för förslaget att genom lagreglering avgränsa personkretsen vid hemlig avlyssning av elektronisk kommunikation. Samma synsätt kan anläggas när det gäller avgränsningen av platsen vid hemlig rumsavlyssning. Att i lagtext avgränsa begreppet plats eller ange under vilka villkor rumsavlyssningen får äga rum låter sig dock svårligen göras, eftersom bedömningen skiljer sig så mycket åt mellan olika typer av platser. Justitiekanslern instämmer därför i utredningens bedömning att nuvarande reglering sammantaget får anses uppfylla kraven i

text: regeringsformen

text: och Europakonventionen. Det får dock förutsättas att domstolarna iakttar sin skyldighet att i tillståndsbesluten föreskriva villkor till skydd för den personliga integriteten när det finns skäl till det. Även åklagarna har ett ansvar för hur ansökningar om hemlig rumsavlyssning utformas för att i möjligaste mån minska risken för att utomstående blir avlyssnade.

text: I övrigt tillstyrker Justitiekanslern de förslag som utredningen lämnat och instämmer i de överväganden som gjorts.


title: Skadestånd på grund av att svensk rätt stått i strid med EG-rätten - bestämmelser om avgasrening av bilar

text: Justitiekanslern tillerkänner SL ersättning med 15 000 kr.

text: Justitiekanslern uppdrar åt Vägverket att se till att beloppet utbetalas till SL.

text: Ärendet

text: Bakgrund

text: SL är ägare till en personbil - en Toyota Corolla av årsmodell 1990 - med registreringsnummer HHX 554. Bilen fördes in till Sverige från Belgien av en privatperson. Bilen genomgick registreringsbesiktning och godkändes den 8 april 1999. SL förvärvade bilen den 2 april 2000.

text: Vid kontrollbesiktning hos AB Svensk Bilprovning (Bilprovningen) i Kristianstad den 25 augusti 2000 konstaterades att bilens avgasrening var bristfällig då HC-halten var för hög vid tomgång och då CO-halten var för hög vid s.k. förhöjd tomgång. Vidare var Lambda-värdet felaktigt vid förhöjd tomgång. Vid besiktningstillfället konstaterades även att ett längsgående bromsrör var rostskadat. Bilen underkändes därför vid besiktningen och ny kontrollbesiktning skulle utföras senast den 25 september 2000, annars inträdde körförbud för bilen.

text: Bilen inställdes inte till ny kontrollbesiktning inom den angivna tiden, varför körförbud inträdde enligt

text: 84 § första stycket fordonskungörelsen (1972:595)

text: . Av stadgandets andra stycke framgår att körförbudet består till dess ny besiktning sker. Bilen inställdes sedermera till ny kontrollbesiktning hos Bilprovningen i Gislaved. Därvid befanns inget fel på bromsröret längre föreligga. Två av de tidigare anmärkta felen avseende avgasvärdena kvarstod dock, vilket medförde att bilen även vid detta tillfälle underkändes vid besiktningen. I besiktningsprotokollet angavs att ny kontrollbesiktning erfordrades senast den 11 december 2000, annars skulle körförbud åter inträda för fordonet. Bilen inställdes aldrig till ny kontrollbesiktning och den 8 januari 2001 begärdes bilen avställd.

text: Anspråket m.m.

text: SL har, såsom anspråket slutligt preciserats, begärt skadestånd av staten med 30 731 kr. Han har därvid gjort gällande att skadeståndsskyldighet för staten föreligger eftersom bilen godkänts vid registreringsbesiktning trots att den inte uppfyllt kraven på avgasrening. Av det begärda beloppet avser 23 000 kr ersättning för bilens värde samt 3 597 kr försäkringskostnader, 500 kr kostnad för besiktning och 3 634 kr verkstadskostnader för att åtgärda bristerna i avgasreningen. När det gäller verkstadskostnaderna har SL anfört att dessa uppkommit i onödan med anledning av felet hos Bilprovningen.

text: Under ärendets handläggning här har det uppmärksammats att det pågått en domstolsprövning av frågan om Sverige med hänsyn till EG-rättens regler haft rätt att uppställa de nyss berörda kraven på avgasrening avseende bilar av årsmodell 1989-1992 eftersom det inom EU inte funnits några motsvarande krav med avseende på dessa årsmodeller. Det innebär alltså att Sverige beträffande bilar av dessa årsmodeller ställt högre krav på avgasrening än övriga Europa. Den fråga som domstolsprövningen har avsett har varit om det varit tillåtet för Sverige att kräva den högre nivån på avgasrening för bilar som förs in här i landet från EU-området men som uppfyllt kraven i det EU-land där bilen först tagits i bruk.

text: Kammarrätten i Stockholm fann i tre domar rörande denna fråga den 14 mars 2001 (målen 3702-1999, 5484-1999 och 5485-1999) att de svenska kraven på avgasrening utgjorde ett otillåtet hinder mot den fria rörligheten av varor mellan medlemsländerna. Konsekvensen av domarna var att Sverige, vid import hit av en bil av någon av de aktuella årsmodellerna som tagits i bruk i ett annat EU-land enligt det landets regler, inte har rätt att kräva att bilen skall uppfylla en högre nivå på avgasrening (s.k. katalysatorrening) än den som gällt i det land där den först tagits i bruk.

text: Regeringsrätten har den 15 april 2002 beslutat att inte meddela prövningstillstånd i målen. Det innebär alltså att kammarrättens domar står fast och att kammarrättens bedömning är den som skall gälla för prövningen av dessa frågor.

text: Justitiekanslern har i april 2002 inför ärendets avgörande sammanträffat med företrädare för Vägverket i Borlänge för att bl. a. analysera konsekvenserna av kammarrättens och Regeringsrättens avgöranden för SL:s bil och möjligheterna av att godkänna bilen för framförande i Sverige med den befintliga avgasutrustningen.

text: Vägverket har därefter under hand meddelat att Bilprovningen avsåg att vid en ny kontrollbesiktning pröva fordonets avgasrening med bortseende från tidigare uppställda krav på katalysatorrening. Det innebär att bilen återigen bör kunna tas i bruk, förutsatt att den i övrigt är i ett sådant skick att den uppfyller kraven vid en kontrollbesiktning. SL har i brev den 13 maj 2002 underrättats om dessa besked och har beretts tillfälle att inkomma med ytterligare synpunkter.

text: Justitiekanslerns bedömning

text: Frågan om skadeståndsskyldighet i sig

text: Enligt bestämmelserna i

text: 3 kap. 2 § skadeståndslagen

text: skall staten ersätta bl.a. ren förmögenhetsskada som vållas genom fel eller försummelse vid myndighetsutövning i sådan verksamhet för vars fullgörande staten svarar. Bilprovningens verksamhet med att besiktiga fordon som skall framföras här i landet anses innefatta myndighetsutövning mot enskild och omfattas alltså av den nämnda skadeståndsregeln. Om fel eller försummelse förekommit vid besiktningen av SL:s fordon, kan alltså detta medföra att staten har att ersätta honom för den skada som felet föranlett.

text: Av betydelse i detta ärende är även den skadeståndssanktion som kan bli följden av att en stat som är medlem av den Europeiska unionen inte levt upp till de förpliktelser som följer av medlemskapet. EG-domstolen har i ett flertal domar lagt fast att en medlemsstat kan bli skadeståndsskyldig gentemot enskilda om staten åsidosatt de förpliktelser som följer av gemenskapsrätten, se t.ex. domarna Francovich, Brasserie du Pêcheur, Factortame samt Dillenkofer m.fl. EG-domstolens avgöranden i dessa skadeståndsmål brukar sammanfattas under beteckningen Francovich-doktrinen, se också betänkandet Det allmännas ansvar vid överträdelse av EG-regler (

text: SOU 1997:194

text: ) s. 53 f.

text: En gemenskapsrättslig regel som har direkt effekt och därmed kan åberopas direkt vid en nationell domstol har enligt vad EG-domstolen funnit alltid företräde framför nationell lag, se bl.a. målet 6/64 Costa mot ENEL. Principen torde numera vara oomstridd i Sverige och en underlåtenhet att sätta den nationella regeln åt sidan och ge företräde åt EG-rätten har t.ex. i Justitiekanslerns praxis ansetts kunna för vissa fall medföra skadeståndsskyldighet också enligt

text: 3 kap. 2 § skadeståndslagen

text: , se t.ex. JK-beslut 1997 C 19.

text: Innebörden av Regeringsrättens och kammarrättens avgöranden i de aktuella målen är att de strängare nationella svenska avgaskrav på katalysatorrening som gällde här vid import av bilar av årsmodell 1989-1993 innan EG-reglerna harmoniserades står i strid med artikel 30 i Romfördraget och har inneburit ett hinder för den fria rörligheten av varor mellan medlemsländerna.

text: De rent svenska nationella reglerna skulle alltså ha satts åt sidan i samband med att SL:s bil importerades och genomgick registreringsbesiktning här 1998. Nu kom bilen i stället att registreringsbesiktigas som en katalysatorrenad bil trots att några krav på sådan avgasrening för den importerade bilen inte fått ställas upp. Felet har fått verkan och kommit till uttryck genom kontrollbesiktningen året efter - dvs. år 2000 - då fordonet inte motsvarade den identitet som det åsatts vid registreringsbesiktningen, nämligen att vara en katalysatorrenad bil. Bilen har därmed fått lov att underkännas vid kontrollbesiktningen.

text: Det inträffade tycks mig vara ett exempel på sådana samverkande eller kumulerade fel som kan vålla skada för den enskilde. Enligt min mening står det klart att det som inträffat sammantaget innebär att ett fel begåtts för vilket staten är skadeståndsrättsligt ansvarig.

text: Skadeståndets beräkning

text: När det gäller beräkningen av den skada som har drabbat SL gör jag följande överväganden.

text: Såsom framgått tidigare utgör bristen på katalysatorrening inte längre något hinder mot att bilen blir godkänd vid kontrollbesiktning. Det är således möjligt att nu bruka bilen, förutsatt att den uppfyller övriga krav för att bli godkänd vid besiktning. Någon ersättning för bilens fulla värde kan därmed inte utges. Det finns däremot som jag ser det grund för att utge viss ersättning motsvarande bilens värdeminskning under den tid om cirka ett och ett halvt år då den till följd av det felaktiga beslutet hos Bilprovningen inte kunnat användas.

text: Enligt min mening bör ersättning också utges för de försäkringskostnader som uppkommit avseende tiden november 2000 - januari 2001 eftersom dessa får anses ha blivit onyttiga som en följd av Bilprovningens felaktiga handläggning.

text: Kostnaderna för besiktning, 500 kr, har däremot inte föranletts av den felaktiga handläggningen avseende kraven på avgasrening. Det första besiktningstillfället, den 25 augusti 2000, var det årliga besiktningstillfället. Kostnaden för detta tillfälle får SL i likhet med andra bilägare stå för själv. Detsamma gäller kostnaden för ombesiktningen eftersom bilen vid det första besiktningstillfället underkändes även på grund av ett rostskadat bromsrör. Det har således inte varit enbart de felaktigt uppställda kraven på avgasrening som medfört kostnaderna för besiktningstillfällena. Ersättningsanspråket i den delen skall därför avslås.

text: När det därefter gäller de reparationskostnader som SL begärt ersättning för kan konstateras att dessa - till ett belopp om cirka 1 000 kr - avser åtgärdande av problemen med bromsröret. Resterande belopp, dvs. 2 634 kr, tar däremot sikte på Bilprovningens krav på avgasrening och skall därmed ersättas eftersom dessa kostnader får anses stå i orsakssamband med den felaktiga handläggningen.

text: Med beaktande av att viss ersättning som nämnts bör utgå för värdeminskning och med hänvisning till vad som i övrigt anförts finner jag skäligt att bestämma ersättningen till 15 000 kr. Detta belopp skall utges till SL.

text: Ärendet avslutas.


title: Slutlig skada

text: Justitiekanslern tillerkänner SF och BL ersättning av staten med 87 136 kr vardera jämte ränta på beloppen enligt

text: 6 § räntelagen (1975:635)

text: från den 24 april 2008 till dess betalning sker.

text: Justitiekanslern uppdrar åt Kronofogdemyndigheten att betala ut beloppen till dem.

text: Ärendet

text: Bakgrund

text: FF och AJ ansökte hos Kronofogdemyndigheten om verkställighet mot MK avseende en skuld enligt Svea hovrätts dom den 25 april 2003 i mål nr T 3623-02. Domen hade vunnit laga kraft den 27 juli 2003.

text: MK avled den 5 september 2005 och hade därvid en dödsfallsförsäkring hos Livförsäkringsaktiebolaget Skandia (publ) med ett försäkringsbelopp om 500 000 kr. MK efterlämnade maka och ett gemensamt barn fött 2001 samt två särkullbarn: BL (född den 4 september 1975) och SF (född den 22 december 1980).

text: Den 13 mars 2006 utmätte Kronofogdemyndigheten 174 272 kr av försäkringsersättningen hos Skandia till täckande av dödsboet efter MK skuld till FF och AJ. Det utmätta beloppet omfattade försäkringsersättningen till den del den skulle ha tillfallit dottern BL respektive sonen SF. Den 7 september 2006 utbetalades de utmätta medlen till FF och AJ.

text: Den 12 september 2006 överklagade SF och BL utmätningsbeslutet och yrkade att utmätningen skulle hävas. Som grund för yrkandet anförde de att försäkringen var utmätningsfri och att den del av försäkringsbeloppet som skulle tillfalla SF under alla förhållanden inte kunde utmätas eftersom han vid dödsfallet inte hade fyllt 25 år. De åberopade bl.a. en dödsboanmälan den 6 mars 2006 med ett därtill fogat bouppteckningsintyg angående försäkringen upprättat av Skandia den 13 september 2005. Enligt intyget var den försäkrades maka och barn förmånstagare enligt ett återkalleligt förmånstagarförordnande. I intyget angavs vidare ”Försäkringen är enligt

text: 116 § försäkringsavtalslagen

text: utmätningsfri och utgör inte tillgång för försäkringstagarens borgenärer”.

text: Kronofogdemyndigheten anförde i sitt yttrande till tingsrätten den 13 september 2006 att Skandia den 15 februari 2006 hade uppgivit att dödsboet var registrerad ägare till försäkringen och att den omfattades av ett förmånstagarförordnande som dock inte var oåterkalleligt. Enligt Kronofogdemyndigheten framgick det därmed att försäkringsersättningen vid utmätningstillfället tillhörde dödsboet (jfr

text: 4 kap. 17 § utsökningsbalken

text: [UB]) och att förmånstagarförordnandet inte hindrade utmätning (jfr

text: 15 kap. 2 § försäkringsavtalslagen

text: Nacka tingsrätt meddelade slutligt beslut i ärendet den 20 juni 2007 (mål nr Ä 1297-07). Tingsrätten upphävde Kronofogdemyndighetens beslut om utmätning den 13 mars 2006. Som skäl för beslutet anförde tingsrätten följande.

text: Enligt

text: 15 kap 5 § 2 st försäkringsavtalslagen (2005:104)

text: (FAL) skall för den försäkrades barn som vid dödsfallet inte fyllt 25 år undantas från utmätning ett belopp som motsvarar sex gånger prisbasbeloppet för det år dödsfallet inträffade, d v s (6 x 39 400) 236 400 kr. SF är född den 22 december 1980 och hans far avled den 5 september 2005. Det belopp som tillfaller honom ur försäkringen uppgår till 125 000 kr. Laglig grund att utmäta beloppet har inte förelegat. Utmätningen skall därför hävas i denna del.

text: I övrigt är i ärendet fråga om försäkringen varit utmätningsfri eller inte. Försäkringsbrevet har förkommit och bedömningen får därför göras mot bakgrund av vad som kunnat utredas. Kronofogdemyndigheten har tillfrågat försäkringsgivaren Skandia och de svar som Skandia lämnat är tvetydiga. På kronofogdemyndighetens förfrågan till Skandia den 13 februari 2006 svarade Skandia att man inte kunde besvara frågan om försäkringen var utmätningsfri. Den 22 februari 2006 skrev kronofogdemyndigheten till Skandia och begärde det underlag som Skandia förfogade över för bedömningen av frågan om försäkringen var utmätningsbar. Det svar som Skandia sände per fax den 1 mars 2006 anger ingenting angående försäkringens utmätningsfrihet. Av kronofogdemyndighetens handläggarnoteringar framgår inte närmare hur myndigheten bedömt den information man erhållit från Skandia. Enligt tingsrättens mening borde kronofogdemyndigheten ha skaffat in dödsboanmälan med det därtill fogade bouppteckningsintyget. Intyget borde – i avsaknad av utredning som visar annat – ha givits företräde. Där anges att försäkringen är utmätningsfri enligt den äldre

text: försäkringsavtalslagen

text: . Den omständigheten att en ny försäkringsavtalslag trätt i kraft den 1 januari 2006 förändrar inte bilden. Tingsrätten finner således skäl att häva utmätningen även såvitt den avser BLs andel av försäkringsbeloppet.

text: Med anledning av tingsrättens beslut påkallade SF och BL att Kronofogdemyndigheten skulle återkräva försäkringsersättningen från utsökningsborgenärerna och utbetala medlen till dem. Kronofogdemyndigheten konstaterade emellertid att myndigheten saknade möjlighet att utsöka de utbetalda medlen eftersom tingsrätten inte hade upphävt beslutet om utbetalning.

text: I en skrift daterad den 25 mars 2008, som inkom till Kronofogdemyndigheten den 31 mars 2008, begärde SF och BL skadestånd av staten 285 096 kr. Av beloppet avsåg 174 272 kr den utmätta och utbetalade försäkringsersättningen, 10 824 kr upplupen ränta på beloppet och 100 000 kr ersättning för psykiskt lidande.

text: Kronofogdemyndigheten beslutade den 8 augusti 2008 att enligt

text: 3 § förordningen (1995:1301)

text: om handläggning av skadeståndsanspråk mot staten överlämna anspråket till Justitiekanslern. I samband med överlämnandet yttrade sig Kronofogdemyndigheten och avstyrkte bifall till SF:s och BL:s begäran om skadestånd.

text: Kronofogdemyndigheten anförde bl.a. följande. Det kan ifrågasättas om tillräcklig utredning verkligen företogs innan försäkringen utmättes. Vid rättstillämpningen är det dock endast i undantagsfall så att ett beslut eller en tolkning av regelverket kan anses så oriktig att man kan tala om fel eller försummelse i

text: skadeståndslagens

text: mening. Om det skulle anses visat att Kronofogdemyndighetens utmätningsbeslut var så pass felaktigt eller försumligt att det kan vara skadeståndsgrundande måste emellertid ifrågasättas i vad mån SF och BL har lidit någon slutlig skada av det inträffade. Enligt

text: 18 kap. 14 §

text: UB får vid bifall till ett överklagande av ett visst beslut även ett senare beslut i målet hävas när det kan ske. Om ett beslut om utbetalning ändras ska enligt

text: 13 kap. 20 §

text: UB Kronofogdemyndigheten på begäran utsöka vad som ska betalas tillbaka. Kronofogdemyndigheten anmärkte i sitt yttrande till tingsrätten att överklagandet fick anses omfatta både beslutet om utmätning och beslutet om utbetalning. Tingsrätten upphävde emellertid utmätningsbeslutet utan att samtidigt häva beslutet om utbetalning. Under sådana förhållanden saknade Kronofogdemyndigheten möjlighet att utsöka medlen med stöd av

text: 13 kap. 20 §

text: UB. SF och BL kan däremot fortfarande utverka en exekutionstitel för att på så sått utkräva de utbetalda medlen. De har alltså kvar sin fordran och kan därför inte anses ha lidit någon slutlig skada i denna del. Såvitt gäller yrkandet om ersättning för psykisk skada kan sådan ersättning i en situation som den aktuella utgå endast om förutsättningar enligt

text: 3 kap. 2 § 2 skadeståndslagen

text: är uppfyllda, dvs. att Kronofogdemyndighetens handläggning har innefattat en sådan brottslig kränkning som anges i

text: 2 kap. 3 § samma lag

text: . Något sådant brott har inte förekommit i detta fall varför ersättning för ideell skada inte kan utgå.

text: Anspråket

text: SF och BL har fått del av Kronofogdemyndighetens yttrande och beretts tillfälle att inkomma med synpunkter. De har härvid vidhållit anspråket på ersättning motsvarande det utmätta och utbetalda kapitalbeloppet, som tillkommer dem till lika delar, samt yrkat ränta på beloppet med 5 % från dagen för utbetalning. De har även vidhållit sin begäran om ersättning med sammanlagt 100 000 kr för psykiskt lidande.

text: SF och BL har utvecklat grunden för anspråket enligt följande. Deras fars livförsäkring hos Skandia skulle enligt hans begäran delas lika mellan hans fru och barn. Försäkringsersättningen var det enda ”arv” de skulle få efter sin far eftersom han saknade tillgångar. Faderns änka bröt all kontakt med dem efter faderns bortgång och de fick inte del av någon korrespondens som rörde dödsboet. De kontaktade därför på egen hand Skandia vid åtskilliga tillfällen angående försäkringen och lämnade sina kontaktuppgifter. Detta var dock till ingen nytta eftersom Skandia ständigt skickade all information enbart till dödsboet, dvs. till änkan. Änkan hävdade att försäkringsbrevet hade kommit bort.

text: Det dröjde ett år innan Skandia betalade ut försäkringspengarna. Utan förklaring betalades då endast 38 137 kr var ut till dem trots att de skulle få 125 000 kr. På utbetalningsavin angavs endast ”utmätning Kronofogden”. De hade inte fått någon underrättelse från Kronofogdemyndigheten om utmätningen. De kontaktade Skandia omgående men Skandia kunde inte lämna några förklaringar. Därefter kontaktade de Kronofogdemyndigheten. Eftersom de visste att försäkringen var utmätningsfri ifrågasatte de varför utmätningen skett. MB på Kronofogdemyndigheten angav ”jag ser nu att SF var under 25 år vid själva dödsdagen och det har inte kollegan tänkt på”. De vände sig till en advokat som gick igenom Kronofogdemyndighetens underlag tillsammans med dem. De kunde konstatera att det av underlaget inte framgick om försäkringen var utmätningsfri eller inte. Advokaten rådde dem att kontakta Skatteverket för att med hjälp av bouppteckning eller dödsboanmälan få klarhet i saken. Till dödsboanmälan fanns intyget från Skandia fogat där det uttryckligen angavs att försäkringen var utmätningsfri. De vände sig återigen till Kronofogdemyndigheten, som dock meddelade att myndigheten inte kunde hjälpa dem eftersom medlen hade betalats ut. Kronofogdemyndigheten hänvisade dem till att överklaga till domstol.

text: Prövningen av överklagandet drog ut på tiden bl.a. på grund av en omorganisation av tingsrätterna i Stockholmsområdet. Motparterna bestred ändring och överklagade tingsrättens beslut. Svea hovrätt beslutade den 11 januari 2008 att inte meddela prövningstillstånd. Även detta beslut överklagades av motparterna. När SF och BL fått rätt i tingsrätten och hovrätten inte meddelat prövningstillstånd, vände de sig åter till Kronofogdemyndigheten. Trots att de hade fått rätt vägrade Kronofogdemyndigheten att tillse att pengarna återbetalades. Kronofogdemyndigheten hänvisade till att tingsrätten skulle ha formulerat sig på ett annat sätt. Motparterna, som hade överklagat till Högsta domstolen, återkallade i det läget sitt överklagande eftersom de förstod att Kronofogdemyndigheten inte skulle driva in pengarna.

text: Kronofogdemyndighetens handläggning har varit bristfällig i flera olika avseende. SF var under 25 år vid dödsfallet och hans del av försäkringsersättningen var därmed enligt lag utmätningsfri. Det är anmärkningsvärt att Kronofogdemyndigheten inte beaktade detta då myndigheten tillämpade denna regel i förhållande till deras halvbror. Genom att kontakta Skatteverket för att få del av dödsboanmälan och intyget från Skandia angående försäkringen kunde de själva konstatera att försäkringen var utmätningsfri. Detta underlag kunde Kronofogdemyndigheten med enkelhet ha inhämtat. Processen att få tillbaka pengarna har tagit lång tid och Kronofogdemyndigheten har inte bistått dem trots att det var myndighetens bristfälliga handläggningen som orsakade den felaktiga utmätningen. Eftersom de har fått rätt i tingsrätten borde Kronofogdemyndigheten i stället för att ifrågasätta domstolens beslut ha hjälpt dem att driva in pengarna. Utmätningssökandena uppfattar de som sin fars fiender och de vill därför inte ha direktkontakt med dem.

text: Justitiekanslerns bedömning

text: Principerna för det allmännas skadeståndsansvar

text: De lagfästa reglerna om det allmännas skadeståndsansvar finns i

text: skadeståndslagen (1972:207)

text: Enligt

text: 3 kap. 2 § 1 skadeståndslagen

text: ska staten ersätta personskada, sakskada och ren förmögenhetsskada som vållas genom fel eller försummelse vid myndighetsutövning i sådan verksamhet som staten svarar för.

text: Enligt samma bestämmelses andra punkt ska staten också ersätta skada som uppkommer på grund av att någon kränks på det sätt som anges i

text: 2 kap. 3 § skadeståndslagen

text: genom fel eller försummelse vid myndighetsutövning. Ersättning för sådan ideell skada utan samband med person- eller sakskada kan utgå med stöd av

text: 2 kap. 3 § skadeståndslagen

text: endast när den skadelidande har utsatts för brott mot sin person, frihet, frid eller ära. Tjänstefel kan enligt praxis under vissa begränsade omständigheter anses utgöra ett sådant brott om det framstår som en allvarlig kränkning av en viss person.

text: På senare tid har i praxis dessutom vissa ytterligare principer utvecklats när det gäller det allmännas skadeståndsansvar på grund av överträdelser av Europakonventionen. Dessa principer framgår främst av

text: NJA 2005 s. 462

text: NJA 2007 s. 295

text: och

text: NJA 2007 s. 584

text: . Enligt denna praxis gäller bl.a. att ersättning för ideell skada vid överträdelser av Europakonventionen kan utgå utan särskilt lagstöd om det krävs för att uppfylla Sveriges åtaganden enligt Europakonventionen.

text: I förevarande fall aktualiseras emellertid inte frågan om någon överträdelse av Europakonventionen. SF:s och BL:s anspråk ska således endast bedömas enligt

text: skadeståndslagens

text: bestämmelser. Skadeståndsansvar på grund av utmätningsbeslutet

text: Kronofogdemyndighetens handläggning av och beslut i utsökningsärenden är sådan verksamhet som staten svarar för enligt

text: 3 kap. 2 § skadeståndslagen

text: När det gäller en myndighets tillämpning och tolkning av lag räcker det – som Kronofogdemyndigheten har framhållit – inte för att staten ska bli skadeståndsskyldig att myndigheten har gjort en bedömning som kan ifrågasättas. För att det i ett sådant fall ska anses röra sig om fel eller försummelse i

text: skadeståndslagens

text: mening krävs att myndigheten har gjort en uppenbart oriktig bedömning (se

text: NJA 2003 s. 285

text: samt där angivna hänvisningar). I förevarande fall har det enligt Justitiekanslerns mening emellertid inte rört sig om någon sådan bedömningsfråga som endast i uppenbara fall kan föranleda skadeståndsansvar för staten. Såvitt gäller utmätningen av SF:s del av försäkringsersättningen var det fråga om tillämpning av en lagbestämmelse där något utrymme för bedömning inte förelåg. Som tingsrätten har angett i sitt beslut saknades alltså, på grund av att SF vid faderns dödsfall inte hade fyllt 25 år och han därmed från utmätning skulle förbehållas ett belopp upp till sex prisbasbelopp, laglig grund för att utmäta hans del av försäkringsersättningen.

text: Även när det gäller BL:s del av försäkringsersättningen bedömer Justitiekanslern att Kronofogdemyndighetens beslut om utmätning bör anses skadeståndsgrundande för staten. Det framstår som osannolikt att Kronofogdemyndigheten hade bedömt att försäkringsersättningen kunde utmätas om Kronofogdemyndigheten hade haft tillgång till det bouppteckningsintyg som hade upprättats av Skandia den 13 september 2005 och vari det uttryckligen angavs att försäkringsersättningen var utmätningsfri. Som BL har anfört kan det inte antas ha förelegat något hinder för Kronofogdemyndigheten att inhämta intyget som underlag för sin bedömning. Justitiekanslern anser således att Kronofogdemyndigheten har brustit i sin skyldighet att utreda saken på det sätt som dess beskaffenhet kräver och att det kan hållas för visst att Kronofogdemyndighetens slutsats i fråga om huruvida ersättningen hade kunnat utmätas skulle ha blivit en annan om myndigheten hade vidtagit erforderliga utredningsåtgärder. Justitiekanslern finner därmed att Kronofogdemyndighetens utmätningsbeslut var felaktigt på ett sådant sätt att staten i princip har ådragit sig skadeståndsskyldighet enligt

text: 3 kap. 2 § 1 skadeståndslagen

text: i förhållande till såväl SF som BL.

text: För en rätt till ersättning krävs dock härutöver att felet kan anses ha vållat – eller annorlunda uttryckt direkt orsakat – skada för SF och BL. Kronofogdemyndigheten har ifrågasatt om SF och BL kan anses ha drabbats av någon slutlig skada med hänsyn till att de, efter utverkande av en exekutionstitel mot faderns borgenärer, skulle kunna driva in de utbetalda medlen från dem. Att ställa ett sådant krav på SF och BL skulle enligt Justitiekanslerns mening emellertid i detta fall föra för långt. SF och BL har gjort vad som kan anses ankomma på dem för att få Kronofogdemyndighetens felaktiga utmätningsbeslut undanröjt. Faderns borgenärer får genom sin inställning i domstolsprocessen angående utmätningsbeslutet anses ha klargjort att de inte har för avsikt att betala självmant. Till detta kommer att domstolsprövningen av ärendet har tagit i utsökningssammanhang lång tid i anspråk. Även om tingsrätten hade upphävt beslutet om utbetalning och Kronofogdemyndigheten därmed enligt

text: 13 kap. 20 §

text: UB hade kunna utsöka det utbetalda beloppet framstår det därför som osäkert om återbetalning hade kunnat ske. Härefter har ytterligare tid förflutit. Vid en samlad bedömning finner därför Justitiekanslern att SF:s och BL:s möjligheter att driva in beloppet från utsökningsborgenärerna nu framstår som så små och att det skulle vara förenat med sådan tidsutdräkt samt sådant merarbete att deras skada får anses slutlig. Deras yrkande om ersättning motsvarande det utmätta och utbetalda beloppet ska således bifallas.

text: SF:s och BL:s yrkande om ersättning med 100 000 kr för psykiskt lidande avser ersättning för ideell skada. För att sådan skada ska vara ersättningsgill enligt

text: skadeståndslagen

text: krävs, som har angetts tidigare, att den skadelidande har utsatts för ett brott mot sin person, frihet, frid eller ära. Något sådant brott har inte förekommit vid Kronofogdemyndighetens handläggning. Ersättning för ideell skada ska därmed inte utgå.

text: Ränta

text: SF och BL har yrkat att ränta ska utgå på det utmätta försäkringsbeloppet från dagen för Kronofogdemyndighetens utbetalningsbeslut. Då de inte har utvecklat skälen för varför ränta ska utgå från denna tidpunkt finner Justitiekanslern inte skäl att bifalla deras yrkande i denna del på annat sätt än vad som följer av

text: 4 § tredje stycket

text: och

text: 6 §

text: räntelagen (1975:635)

text: i fråga om fordringar som avser skadestånd. SF och BL ska därmed tillerkännas ränta från den 24 april 2008, dvs. trettio dagar från det att de framställde sitt anspråk till Kronofogdemyndigheten.


title: Betänkandet Ett ändamålsenligt skydd för tryck- och yttrandefriheten (SOU 2020:45)

text: Justitiekanslern lämnar följande synpunkter på betänkandet.

text: Grundlagsskyddet för vissa sändningar av program via satellit (kap. 8)

text: Justitiekanslern delar kommitténs bedömning av vilka slutsatser som kan dras av Europadomstolens avgörande

text: Arlewin mot Sverige

text: . Som kommittén funnit kan det inte uteslutas att det hade varit möjligt att få en prövning i svensk domstol som motsvarat Europakonventionens krav, om inte talan hade återkallats. Generellt får dock sägas att en effektiv domstolsprövning i Sverige kan bli alltför svår att uppnå i de fall när meddelarfriheten inte motsvaras av något ensamansvar i

text: yttrandefrihetsgrundlagen

text: (YGL). Trots att endast ett mindre antal fall torde vara berörda – och den praktiska betydelsen därmed inte ska överdrivas – anser Justitiekanslern att det till följd av utslaget i Europadomstolen ändå är motiverat att från grundlagstiftarens sida vidta åtgärder för att säkerställa att grundlagarna uppfyller kraven på effektiv domstolsprövning enligt Europakonventionen.

text: Kommittén har gått igenom och förkastat några olika alternativ till lag- eller grundlagsändringar (s. 150–153). Kommittén föreslår istället en utvidgning av YGL:s territoriella tillämpningsområde till att omfatta sådana satellitsändningar från utlandet, som huvudsakligen är avsedda att tas emot i Sverige. Vidare föreslås att ägaren under vissa närmare angivna förutsättningar ska svara istället för den som bedriver sändningsverksamheten. Samtidigt måste det i och för sig framhållas det principiellt avvikande i att placera ansvaret någon annanstans än där bestämmandet av programinnehållet utövas vid sändningen, vilket ju är den huvudregel som slagits fast av Högsta domstolen (

text: NJA 2002 s. 314

text: ). En ordning med sekundärt ansvar för yttrandefrihetsbrott vid sändningen av program gäller visserligen redan idag för den som bedriver sändningsverksamheten i de fall där det inte finns någon ansvarig utgivare. Huvudregeln vid utländska satellitsändningar av aktuellt slag kommer dock att vara att någon annan än den som bestämmer programinnehållet kommer att bli ansvarig.

text: Justitiekanslern tillstyrker dock kommitténs förslag eftersom detta synes vara den lösning som är praktiskt möjlig utan att man behöver begränsa meddelarfriheten eller tumma på andra grundläggande yttrandefrihetsrättsliga principer. Avslutningsvis kan även påpekas att oavsett vilken roll den ansvarige intar kommer Justitiekanslern som åklagare i praktiken inte att ha några större möjligheter att få fysiska personer som bor eller vistas utomlands lagförda.

text: Grundlagsskyddet för avbildning, beskrivning och mätning av skyddsobjekt (kap. 9)

text: Enligt författningsförslaget ska

text: 1 kap. 18 §

text: YGL omfatta ”avbildningsförbud” medan det i förslaget till punkten 7 i

text: 1 kap. 12 § tryckfrihetsförordningen

text: (TF) preciseras att det handlar om ”förbud mot att göra avbildningar, beskrivningar och mätningar”. Viss risk finns kanske för att skillnaden i utformning av respektive bestämmelse leder till oklarheter rörande omfattningen av delegationsregeln i YGL. Som också framgår av betänkandet (s. 195) kan dock vid en jämförelse med terminologin i

text: skyddslagen (2010:305)

text: konstateras att begreppet ”avbildningsförbud” i

text: 7 § tredje stycket

text: och brottsrubriceringen ”olovlig avbildning av skyddsobjekt” i

text: 30 a §

text: inte enbart omfattar avbildningar utan även beskrivningar och mätningar.

text: Mot denna bakgrund anser Justitiekanslern att den kortare och mer koncisa formuleringen i YGL framstår som godtagbar.

text: Grundlagsskyddet för webbsändningar m.m. (kap. 10)

text: Webbsändningsregeln var från början avsedd att träffa främst traditionella tv- och radiosändningar som simultant sändes över internet (

text: prop. 2001/02:74 s. 41

text: ). Regeln infördes för att förtydliga att webbsändningar omfattades av grundlagsskydd enligt huvudregeln och inte genom databasregeln. Den tekniska utvecklingen har dock medfört att webbsändningsregelns tillämpningsområde har blivit betydligt större än vad som kunnat förutses. Högsta domstolen har i avgörandet

text: NJA 2018 s. 562

text: visserligen klargjort att vissa direktsändningar över internet inte är att betrakta som webbsändningar i YGL:s mening. Justitiekanslerns bedömning är dock att det endast är ett fåtal, dvs. de mest oplanerade och spontana sändningarna, som utesluts från tillämpningsområdet, eftersom det inte ställs några högre krav för att en sändning ska vara ett program enligt YGL.

text: Webbsändningsregelns utformning medför att aktörer som inte efterfrågar grundlagsskyddet och som inte heller vill eller kan leva upp till de skyldigheter som detta medför träffas av YGL. Det handlar bl.a. om skyldigheten att utse och anmäla ansvarig utgivare men även ensamansvaret. Mot bakgrund av det ursprungliga syftet med webbsändningsregeln är Justitiekanslern av uppfattningen att regeln inte längre kan anses ändamålsenlig. Justitiekanslern tillstyrker därför att webbsändningsregeln ändras på föreslaget sätt.

text: Det bör även framhållas att de flesta aktörer, som inte omfattas av automatiskt grundlagsskydd enligt databasregeln, kommer att ha möjlighet att få grundlagsskydd för sin webbsändning efter ansökan om utgivningsbevis. Att som ett alternativt förslag införa lättnader i de skyldigheter som åvilar dem som webbsänder är inte en lämplig lösning. Som kommittén påpekar har dessa regler sin bakgrund i det yttrandefrihetsrättsliga ansvarssystemet och syftar till att detta system ska kunna upprätthållas (s. 225).

text: Justitiekanslern tillstyrker även den föreslagna ändringen i databasregelns sista stycke varigenom det klargörs att en aktör som tillhandahåller webbsändningar inte får automatiskt grundlagsskydd för sina databaser endast på den grunden att databaserna tillhandahålls av redaktionen för en webbsändning. I övrigt är rättsläget som kommittén påpekar oförändrat, dvs. en webbsändning, trots att den tillhandahålls ur en databas, får sitt grundlagsskydd enligt huvudregeln och inte genom databasregeln (s. 233). Justitiekanslern har inga invändningar mot de föreslagna bestämmelsernas utformning.

text: Grundlagsskydd för vissa söktjänster (kap. 11)

text: De föreslagna undantagsbestämmelserna innebär en inskränkning av grundlagsskyddet för databaser, vilket innebär att höga krav på förutsebarhet måste kunna ställas. Det förslag som nu läggs fram – att bedömningen ska göras utifrån uppgiftssamlingens karaktär – framstår som alltför oprecist och öppnar för komplicerade tolkningsfall. Det måste ifrågasättas om reglerna uppfyller de krav på förutsebarhet som gäller för tillämpningen av undantagsbestämmelser på det grundlagsskyddade området. Det kan i sammanhanget konstateras att de uttryckliga undantag från grundlagarnas materiella tillämpningsområde som finns idag är tydligare avgränsade än det nu aktuella förslaget (1 kap. 11–14 §§ TF och 1 kap. 18–21 §§ YGL).

text: Kommittén har framhållit vikten av att en bred marginal tillämpas till fördel för yttrandefriheten vid bedömningen av grundlagens tillämplighet på uppgiftssamlingen (s. 277). Även med denna utgångspunkt framstår det som mycket svårt att dra gränsen för när en uppgiftssamlings karaktär innebär särskilda risker för otillbörliga intrång i den enskildas personliga integritet. Det går t.ex. att argumentera för att rättsdatabaser som tillhandahålls av företag som vänder sig till yrkesverksamma jurister m.fl. har en sådan karaktär som kan innebära sådana integritetsrisker. Kommittén ger förhållandevis lite vägledning i fråga hur en uppgiftssamling av detta slag ska bedömas.

text: Sammantaget anser Justitiekanslern att den reglering som nu föreslås är alltför oprecis och därför inte godtagbar.


title: Remissvar över Betänkandet Ökad endomarbehörighet i tvistemål (Ds 2014:24)

text: (Departementets diarienummer Ju2014/4186/DOM)

text: I promemorian behandlas frågan om en ändrad ordning för domförhet vid huvudförhandling i tvistemål. Utredningen föreslår en ökad möjlighet för tingsrätterna att förordna att enklare tvistemål ska avgöras av en domare. Detta kommer, enligt utredningen, att leda till att den fullsuttna rätten kan förbehållas de mer omfattande och komplicerade målen. Vidare konstaterar utredningen att de mål som i fortsättningen ska prövas av tre domare bör ha en kvalificerad sammansättning. Utredningen föreslår därför att möjligheten att förordna notarier och vissa beredningsjurister att delta i den fullsuttna rätten tas bort.

text: Justitiekanslern noterar att de förslag som nu läggs fram har varit föremål för behandling i tidigare utredningar och att Justitiekanslern då inte har haft något att invända mot förslagen (se Justitiekanslerns remissyttranden över

text: SOU 2010:44

text: och

text: SOU 2012:93

text: Inom ramen för sin verksamhet har Justitiekanslern kunnat konstatera att det finns problem med alltför långa handläggningstider i svenska domstolar, vilket är ett stort problem ur rättssäkerhetssynpunkt. Justitiekanslern välkomnar därför förslag som kan leda till förkortade handläggningstider förutsatt att andra grundläggande rättssäkerhetsfrågor inte träds förnär.

text: Justitiekanslerns bedömning är att utredningens förslag kan förväntas leda till effektivitetsvinster genom att fler mål kommer att kunna avgöras av en domare. Tingsrätterna ges då bättre möjligheter att koncentrera sina resurser på de mer omfattande och komplicerade tvistemålen. Såsom utredningen konstaterar kan förslagen även förväntas leda till en viss resursbesparing i hovrätterna då antal mål som där ska avgöras av fyra domare kan förväntas minska något. Justitiekanslern har således inget att invända mot utredningens förslag i denna del.

text: Justitiekanslern ställer sig även bakom utredningens förslag om att ta bort möjligheten att låta notarier och beredningsjurister delta i avgöranden i fullsutten rätt. Ändringen kan ses som en följd av att den fullsuttna rätten i fortsättningen kommer att förbehållas de svårare målen. Nackdelen med förslaget är att tingsrätternas flexibilitet när det gäller sammansättningen minskar, vilket kan tänkas leda till resursproblem, i vart fall för de minsta domstolarna. Såsom utredningen noterar kan det viktiga utbildningsmomentet för notarier och beredningsjurister fullgöras genom att de sitter med som protokollförare istället för i rätten vid avgöranden i fullsutten rätt.

text: Justitiekanslern tillstyrker därmed de förslag som läggs fram i promemorian.