nyckelord:
Beslut, ändring av
Interimistiskt beslut
Kommunicering
Negativ rättskraft

title: Försäkringskassan kritiseras bl.a. för sitt agerande i samband med att myndigheten av misstag beslutat om sjukpenning under utredningstiden, för att ett beslut fattats innan kommuniceringstiden löpt ut m.m.

sammanfattning: Försäkringskassan hade i en kommuniceringsskrivelse av misstag underrättat den enskilde om att sjukpenning skulle betalas ut t.o.m. beslutsdagen, dvs. under den tid som utredningen pågick. Någon utbetalning gjordes emellertid inte och efter några veckor beslutade myndigheten att inte bevilja sjukpenning under utredningstiden. Med hänsyn till bl.a. att det vid tiden för kommuniceringen inte fanns någon journalanteckning om att sjukpenning under utredningstiden inte skulle beviljas finner JO att underrättelsen i kommuniceringsskrivelsen får anses utgöra ett beslut i den frågan. Försäkringskassan har därför, trots att skrivningen hade tillkommit av misstag, varit skyldig att verkställa beslutet och betala ut den sjukpenning som beslutet avsåg. Om förutsättningarna för det hade varit uppfyllda hade Försäkringskassan i stället kunnat ändra beslutet med stöd av reglerna om ändring av gynnande beslut. JO gör i beslutet vissa uttalanden om urvalet av det medicinska underlag som Försäkringskassan lämnar över till den försäkringsmedicinska rådgivaren inför en konsultation med honom eller henne. Vidare uttalar JO att det är Försäkringskassan som ytterst har ansvaret för att avstämningsmöten äger rum när det finns en rehabiliteringsplan och att det är särskilt angeläget att följa upp planen när det i tidigare sjukpenningärenden bedömts oskäligt att bedöma den enskildes arbetsförmåga mot normalt förekommande arbete. Beslutet behandlar också frågan om hur en ansökan om hel sjukpenning ska hanteras när Försäkringskassan redan har avslagit en ansökan om halv sjukpenning för samma sjukdom och för samma tidsperiod. JO uttalar att det i en sådan situation närmast är de allmänna förvaltningsdomstolarnas uppgift att klargöra om ansökan kan prövas på nytt eller om den ska avvisas, men att det måste vara tydligt vilken bedömning myndigheten har gjort och att ärendet som ansökan om hel ersättning gett upphov till måste avslutas med ett beslut.

text: [P]

text: 2022-11-08 976-2020

text: Justitieombudsmannen och 2113-2021 Thomas Norling

text: Försäkringskassan kritiseras bl.a. för sitt agerande i samband med att myndigheten av misstag beslutat om sjukpenning under utredningstiden, för att ett beslut fattats innan kommuniceringstiden löpt ut och för att ett ärende om sjukpenning avslutats utan beslut

text: Anmälan

text: AA och BB klagade på Försäkringskassans handläggning i vissa ärenden om CC:s rätt till sjukpenning. De anförde bl.a. att Försäkringskassan inte verkställt

text: ett interimistiskt beslut om att bevilja sjukpenning under utredningstiden, att myndigheten fattat beslut innan kommuniceringstiden löpt ut och att handlingar skickats till den enskilde i stället för till dem som ombud. AA och BB uppgav vidare att medicinsk utredning undanhållits den försäkringsmedicinska rådgivaren, att Försäkringskassan brustit i sitt rehabiliteringsansvar och att myndigheten avstått från att fatta beslut i ett ärende som rörde ansökan om sjukpenning i större omfattning än vad som tidigare prövats och avslagits för samma period.

text: Utredning

text: JO begärde att Försäkringskassan skulle yttra sig över anmälan till JO i fråga om sjukpenning under utredningstiden, brister vid kommuniceringen av utredningen och att kassan kommunicerat med den enskilde trots att hon hade ombud.

text: Försäkringskassan anförde i sitt remissyttrande följande:

text: Utredning

text: CC har varit helt sjukskriven från och med den 17 oktober 2016. – – – Den 27 mars fattade en handläggare beslut om att bevilja sjukpenning enligt läkarintyg till och med den 31 december 2018 med motiveringen att det var oskäligt att göra bedömning av arbetsförmågans nedsättning mot normalt förekommande arbete. Den 28 mars beställde Försäkringskassan en teamutredning. CC genomförde utredningen den 30 april och den 2 maj. Den 16 maj kom underlag efter genomförd teamutredning till Försäkringskassan. Den 25 juni gjorde en handläggare bedömningen att arbetsförmågan inte var nedsatt med minst en fjärdedel mot normalt förekommande arbete utifrån det nytillkomna underlaget. Ett kommuniceringsbrev skrevs där bedömningen var att det inte fanns rätt till sjukpenning för perioden 25 juni 2018 till och med den 31 december 2018. Kommuniceringsbrevet skickades den 28 juni. En handläggare uppmärksammade att det fanns ett beslut om sjukpenning till och med den 31 december 2018 och gjorde den 9 augusti ställningstagandet att inte gå vidare med övervägandet om att inte längre betala ut sjukpenning. Orsaken var att de nya underlag som tillförts ärendet efter teamutredningen inte bedömdes vara tillräckliga för att ändra det beslut om rätt till sjukpenning som fattades den 27 mars 2018. Den 9 augusti ringde handläggaren till CC:s pappa för att informera om bedömningen men fick inget svar. Hen ringde upp på nytt dagen efter och gav information om att CC kommer att få sjukpenning året ut, precis så som tidigare meddelats. I samtalet förklarades att bedömningen inte förändrats men att Försäkringskassan inte kan ändra det beslut som redan fattats. Han fick information om att det är tveksamt att CC kommer att få sjukpenning efter årsskiftet. Den 27 december kom ett nytt läkarintyg in gällande fortsatt sjukskrivning för perioden l januari till och med 30 juni 2019. Den 14 januari gjorde en handläggare bedömning i journal om att arbetsförmågan inte var nedsatt mot normalt förekommande arbete. Ärendet lämnades för kvalitetssäkring.

text: Den 28 januari ersattes journalanteckningen av handläggaren med en ny bedömning med tillägg av arbetsförmågans nedsättning mot ordinarie anpassade arbetsuppgifter. Bedömningen var annars samma som tidigare. Ärendet lämnades för kvalitetssäkring. Den 29 januari kvalitetssäkrades ärendet av en specialist och kommuniceringsbrev skickades enligt journalanteckning ut enligt inkomna fullmakter samma dag. I kommuniceringsbrevet stod en informationstext där det framgick att sjukpenning kommer att betalas ut till dess att beslut fattats och att beslut planerades till den 20 februari. – – –

text: Den 20 februari gjorde en handläggare ställningstagande i journal angående möjligheten att bevilja sjukpenning interimistiskt under kommuniceringstid och till dess beslut fattas. Bedömningen som gjordes var att det fanns skäl som talade emot att betala ut sjukpenning i avvaktan på beslut eftersom information om att rätten till sjukpenning var tveksam vid fortsatt sjukskrivning efter den 31 december 2018, hade lämnats redan vid telefonsamtal den 10 augusti 2018. Den 21 februari skickade handläggaren ut beslut om att inte bevilja ytterligare anstånd samt en ny kommunicering med 3 mars som sista svarsdag. – – –

text: Den l mars ringde en handläggare upp CC efter önskemål om kontakt. Hon hade frågor om utbetalning av ersättning då det i första kommuniceringsbrevet stod att hon ska få sjukpenning till dess att beslut fattades. Handläggaren meddelade att det var en felskrivning. Handläggaren informerade henne om möjligheten att begära skadestånd om hon ansåg att hon tagit ekonomisk skada av den felaktiga informationen hon fått. Hon fick också information om möjligheten att begära omprövning på beslutet om att inte bevilja sjukpenning interimistiskt i avvaktan på beslut. Den 4 mars skickades journalkopior ut till ombuden. Den 14 mars ringde CC:s föräldrar och informerade om att de skulle på en 2 veckor lång arbetsresa till Asien från 21 mars och att de då inte kunde bemöta eventuell ny kommunicering. Den 18 mars ringde CC:s föräldrar upp handläggaren. De framförde att eventuell kommunicering och beslut både skulle skickas till M. W. och hem till dem som ombud. Den 25 mars skickades en ny kommunicering till CC och till CC:s fullmaktshavare. Sista svarsdag var den l april 2019. En handläggare ringde CC:s mamma och informerade om utskickad handling. Hon begärde journalanteckningar från den l mars 2019, som skickades till henne samma dag. Den 26 mars ringde CC:s mamma och frågade om de kunde få anstånd ifall vården inte hade tid att skriva en komplettering, samt om tiden kunde förlängas om det skulle ta lång tid innan brevet kommer fram. Handläggaren lovade att återkomma med svar. CC ringde samma dag och önskade muntlig information om innehållet i kommuniceringsbrevet. Hon fick övergripande information. Hon önskade anstånd då svarstiden var kort. Handläggaren hänvisade till tidigare svar om att återkomma. Handläggaren ringde CC och hennes mamma för att återkoppla svar på frågan om anstånd men utan att få svar. – – –

text: Den 4 april fattades beslut om att inte bevilja sjukpenning för perioden l januari– 30 juni 2019. Beslutsbrevet skickades till ombud. Den 5 april skapades ett ärende manuellt i Försäkringskassans ärendehanteringssystem. Kompletterande handlingar som kom in till Försäkringskassan den 3 april lades till i ärendet.

text: Den 5 april ringde en handläggare till CC och informerade om att underlagen kommit in efter att beslut fattats och att de inte utgör grund för att ändra beslutet. Information gavs om möjlighet att begära omprövning. Handläggaren informerade om att underlagen kunde tas med vid en omprövning. Den 9 april skickades journalanteckning från den 5 april 2019 till CC av en försäkringsutredare efter att hon den 8 april begärt ut handlingen. Den 23 augusti ringde CC:s pappa till enhetschef M.B. Han begär journalkopior från den 5 augusti 2019 och framåt. Samma dag skickade enhetschefen begärda handlingar till CC

text: Försäkringskassans slutsatser

text: Försäkringskassan har möjlighet att bevilja sjukpenning interimistiskt till dess att ett slutligt beslut har fattats om det är aktuellt att kommunicera ett övervägande om att inte bevilja sjukpenning utifrån ett förlängt anspråk på sjukpenning. Sjukpenning beviljas dock inte i avvaktan på slutgiltigt beslut om det finns skäl som talar emot ett sådant beslut. Om den försäkrade redan har informerats om Försäkringskassans bedömning och getts möjlighet att yttra sig över denna och det underlag som bedömningen gjorts utifrån, bör detta kunna utgöra skäl som talar emot att lämna sjukpenning i avvaktan på slutligt beslut. Ett interimistiskt beslut fattas genom en journalanteckning i ärendets journal. Även ett ställningstagande till att inte bevilja sjukpenning interimistiskt ska göras i journal. Ställningstagandet ska enligt processteg 4.1.3 göras i samband med kommunicering, om det inte gjorts tidigare. Information om att interimistiskt beslut har fattats kan lämnas till den försäkrade i kommuniceringsbrevet. Handläggaren har i detta fall inte följt det arbetssätt som framgår av processen som beskriver att ställningstagande i journal ska ske innan kommuniceringsbrev upprättas. Handläggaren tror sig minnas att avsikten aldrig var att bevilja sjukpenning interimistiskt. Hen missade dock att journalföra detta ställningstagande. Det faktum att någon utbetalning heller aldrig registrerades utifrån det nytillkomna underlaget bör också kunna tala för att det var så det gick till. Ställningstagande till interimistiskt beslut gjordes istället först den 20 februari. Trots att något beslut aldrig fattats om att betala ut ersättning fram till slutgiltigt beslut innehöll kommuniceringsbrevet information om att ersättning kommer att utgå. Försäkringskassan förstår att informationen kan misstolkas som ett beslut. Hanteringen är olycklig och något som Försäkringskassan beklagar. Det går inte heller att i efterhand förklara varför informationstexten om att sjukpenning kommer utbetalas i avvaktan på beslut har tagits med i kommuniceringsbrevet, trots att något sådant beslut aldrig fattats. I samband med att specialist kvalitetssäkrar ett kommuniceringsbrev så ska återkoppling ske till handläggaren i de fall ställningstagande till interimistiskt beslut saknas i journal. Specialist ska också säkerställa att den information som beskrivs i kommuniceringsbrevet är korrekt. Att handläggaren har använt ett mallbrev utan att i tillräcklig omfattning säkerställa att informationen var relevant i det enskilda ärendet kan vara en förklaring. Även om hanteringen varit felaktig och skapat en felaktig förväntan hos den enskilde är Försäkringskassans slutsats att bedömningen, om att inte betala ut ersättning fram till beslut, varit korrekt. Detta eftersom CC redan under sommaren 2018 fått information om bedömningen och därigenom måste anses vara välinformerad. Det var däremot fel att skicka ut information om att ersättning skulle utbetalas och detta ber Försäkringskassan om ursäkt för. Även om Försäkringskassan gjort fel så förändrar det dock inte det faktum att det inte fattats något beslut om sådan ersättning. De aktuella medarbetarna har vidtalats

text: om vikten av att utföra sitt uppdrag på ett rättssäkert sätt och att säkerställa att den information som förmedlas i brev är korrekt. Försäkringskassans metodstöd beskriver att handläggaren ska vänta 4 dagar från sista svarsdag innan beslut fattas. Syftet med att avvakta ett par dagar efter utsatt datum innan beslut fattas är för att säkerställa att all information som kommit in till Försäkringskassan under svarstiden också kommer handläggaren tillhanda. Detta med anledning av att det sker en fördröjning vid inskanning av inkomna handlingar till dess att de syns i datasystemet. Sista svarsdag på kommuniceringsbrevet var satt till den l april. Beslut i ärendet fattades den 4 april vilket innebär att framtagen rutin inte efterföljts. Försäkringskassan kan konstatera att det är en brist i handläggningen av ärendet. Även om beslutet fattades före den dag som Försäkringskassans metodstöd beskriver, så har något egentligt fel inte skett eftersom handlingarna inte kom in till myndigheten förrän den 3 april. Det har dock inte heller lett till någon rättsförlust för CC eftersom de nya uppgifterna inte bedömdes föranleda någon annan bedömning vid en senare genomgång. Försäkringskassan anser dock att den korrekta hanteringen hade varit att vänta tiden ut för att då ta ställning till de handlingar som kommit in innan beslutet fattades. De handlingar som skickats ut under februari 2019 har enligt journalanteckning skickats till ombud. Handlingarna har skrivits ut och lagts i ett kuvert som sedan adresserats. Det är därför inte möjligt att i efterhand följa upp till vilken adress ett utskickat brev har sänts. Om Försäkringskassan har skrivit namnet på ombudet men adressen till CC på något av dessa brev så är det en hantering som självklart måste ursäktas. Berörda handläggare har uppmärksammats på vikten av att se till att rätt adress används. För att i efterhand kunna se vart ett brev skickats så har förtydligande också gjorts om att ombudets namn och adress ska anges i det brev som upprättas och skickas ut. Myndigheten arbetar också med att utveckla hanteringen av centrala utskick för att undvika felutskick och har nyligen tagit fram uppdaterade riktlinjer för detta. Det utskick som gjordes till CC i april 2019 var en journalnotering som hon själv ringt och begärt ut. Även om det finns en fullmakt i ett ärende så är det rimligt att en handling som begärts ut av parten själv också skickas ut till berörd part. Enhetschef M.B. uppger att orsaken till att fullmaktens giltighet inte kontrollerats innan hen skickade de begärda handlingarna i augusti 2019 var att flertal kontakter skett både med CC och fullmaktshavare. Hon var väl insatt i att båda föräldrarna hade fullmakt men eftersom CC själv hört av sig vid flera tillfällen till Försäkringskassan så gjorde hon ett antagande att begärda handlingarna därigenom också skulle skickas till henne och beklagar att hen gjort ett felaktigt antagande. Försäkringskassan beklagar särskilt att hon fått del av ett underlag från försäkringsmedicinsk rådgivare som påverkat henne negativt.

text: AA och BB kommenterade Försäkringskassans yttrande och utvecklade vad de tidigare anfört om bl.a. att Försäkringskassan brustit i saklighet genom att endast skicka vissa läkarutlåtanden till den försäkringsmedicinska rådgivaren. De vidhöll även att Försäkringskassan brustit i sitt rehabiliteringsansvar och angav bl.a. att handläggaren inte tagit någon kontakt med CC:s arbetsgivare under två och ett halvt år.

text: JO begärde därefter i en förnyad remiss att Försäkringskassan även skulle yttra sig över det som anförts om urvalet av handlingar som skickats till den försäkringsmedicinska rådgivaren. Försäkringskassan uppmanades också att yttra sig om myndighetens skyldigheter i fråga om samordning av rehabiliteringsinsatser enligt

text: socialförsäkringsbalken

text: (SFB) samt om det som anförts om att Försäkringskassan avstått från att fatta beslut i ett ärende som

text: rörde ansökan om sjukpenning i större omfattning än vad som tidigare prövats och avslagits för samma period. Försäkringskassan yttrade i huvudsak följande (exklusive bilagor):

text: Relevanta regler och handläggningsrutiner

text: Konsultation med försäkringsmedicinsk rådgivare En försäkringsmedicinsk rådgivare (FMR) är Försäkringskassans expert i medicinska frågor i försäkringshandläggningen och kan ge stöd till handläggaren att förstå och analysera den medicinska informationen i ett försäkringsärende. FMR kan exempelvis ge stöd till handläggaren för att hen ska kunna värdera om underlagen styrker angivna aktivitetsbegränsningar eller för att handläggaren ska förstå hur aktivitetsbegränsningarna hänger samman med sjukdomen och de funktionsnedsättningar som anges. FMR ska inte bedöma arbetsförmågans nedsättning eller rätten till ersättning från sjukförsäkringen utan den bedömningen görs av handläggaren i ärendet utifrån det samlade beslutsunderlaget. Konsultation med FMR ska i första hand göras muntligt. Den kan ske enskilt eller i grupp. I underlaget för konsultationen noterar handläggaren de frågor som hen önskar få svar på samt anger de handlingar som hen bedömer är relevanta för FMR att ha som underlag för konsultationen eller i övrigt vill ha förklarade/ förtydligade för att kunna handlägga ärendet vidare. [...]

text: Utredning och samordning av rehabiliteringsåtgärder Försäkringskassan har ett uppdrag att klarlägga och vid behov ta initiativ till arbetslivsinriktade rehabiliteringsåtgärder. Åtgärderna ska syfta till att en person som drabbats av sjukdom ska få tillbaka sin arbetsförmåga och få förutsättningar att försörja sig själv genom förvärvsarbete. Försäkringskassan ska så snart som möjligt i samråd med den som är sjukskriven se till att behov av rehabiliteringsåtgärder klarläggs och att rehabiliteringsåtgärder vidtas för en effektiv rehabilitering. Rehabiliteringsåtgärderna ska planeras i samråd med den som är sjukskriven och utgå från individuella behov. Om personen medger det ska Försäkringskassan samverka i rehabiliteringen med arbetsgivare, sjukvård och andra relevanta myndigheter. [...] För att rehabiliteringsåtgärder ska vara aktuella måste arbetsförmågan vara nedsatt på grund av sjukdom. Detta eftersom åtgärderna syftar till att återfå en arbetsförmåga (

text: 29 kap. 2 §

text: SFB). Om arbetsförmågan inte bedöms vara nedsatt är det därför inte aktuellt att gå vidare med några rehabiliteringsåtgärder. Sjukskrivningstidens längd styr mot vilken bedömningsgrund som nedsättningen av arbetsförmågan ska bedömas (27 kap. 46–49 §§ SFB). Under de första 90 dagarna av sjukskrivningsperioden bedöms arbetsförmågans nedsättning mot ordinarie och tillfälliga arbetsuppgifter hos arbetsgivaren. Från dag 91 bedöms arbetsförmågan mot annat arbete som arbetsgivaren kan erbjuda efter omplacering. Efter 180 dagars sjukskrivning bedöms arbetsförmågan utöver arbete som arbetsgivaren kan erbjuda, även mot arbeten som är normalt förekommande på arbetsmarknaden. Denna bedömning kan skjutas upp om det är möjligt att göra undantag mot bakgrund av särskilda skäl eller för att det är oskäligt att göra denna bedömning.

text: Handläggning av anspråk för samma tid som beslut redan fattats Försäkringskassan kan inte pröva en fråga på nytt om samma sakfråga redan prövats tidigare. En ansökan som gjorts för samma tid och samma sakfråga som tidigare prövats av myndigheten ska avvisas (113 kap. 7 och

text: 19 §

text: SFB).

text: Utredning

text: Konsultation med försäkringsmedicinsk rådgivare Den 30 juli 2019 bokade handläggaren in en tid för en konsultation med FMR gällande det medicinska underlag som kommit in till Försäkringskassan i samband med en ny ansökan om sjukpenning från och med den l juli 2019. Den l augusti informerade handläggaren ombudet om konsultationen varvid denne önskade att ytterligare handlingar skulle lyftas vid konsultationstillfället. Dagen efter ringde ombudet och frågade varför en FMR skulle konsulteras och informerades om att det hade kommit in ett nytt underlag och att det var ett nytt ärende. Ombudet framförde på nytt önskemål om att andra handlingar skulle lyftas med FMR. Den 5 augusti genomfördes en muntlig konsultation med FMR och dagen efter gav handläggaren information till ombuden om vilket underlag som lyfts med FMR. Handläggaren uppgav att syftet var att få stöd i att tolka det medicinska underlaget. Den 18 oktober genomfördes ännu en muntlig konsultation med FMR efter att flera underlag hade tillförts ärendet. Underlag för konsultationen var ett nytt läkarintyg daterat den 4 oktober 2019, uppgifter från telefonsamtal med arbetsgivaren den 11 oktober 2019 och rehabiliteringsplanen.

text: Utredning och samordning av rehabiliteringsåtgärder CC har varit sjukskriven från och med den 17 oktober 2016. Den 30 november 2016 lämnade sjukskrivande läkare uppgifter avseende prognos för återgång i arbete. Målsättningen var hel arbetsåtergång under 2018. Den 29 december 2016 fick CC information från en handläggare via telefon om hur rätten till sjukpenning bedömdes utifrån rehabiliteringskedjans tidsgränser. CC informerade om sina egna tankar om planering av återgång i arbete på deltid. Den 8 mars 2017 försökte handläggaren utan framgång nå arbetsgivaren. Efter ett nytt försök den 31 mars bokade handläggaren in ett avstämningsmöte till den 18 april. Mötet genomfördes enligt plan med CC, arbetsgivaren och handläggaren på Försäkringskassan. Arbetsgivaren beskrev hur arbetet skulle anpassas och handläggaren informerade om att bedömningen mot normalt förekommande arbete skjutits upp utifrån undantaget oskäligt. En plan för återgång i arbete togs fram. Målet var att återgång skulle ske under 2018 och att CC och arbetsgivaren skulle ha löpande uppföljning. Uppföljning med Försäkringskassan skulle ske via telefon under hösten 2017. Eventuellt var ett nytt avstämningsmöte aktuellt inför upptrappningen av arbetstiden vid årsskiftet. Den 14 mars 2018 ringde CC till Försäkringskassan och informerade om att hon provat att arbeta i högre omfattning men att det inte fungerat. Den 28 mars beställde Försäkringskassan en utredning för att utreda prognos, aktivitetsbegränsningar och funktionsnedsättningar eftersom CC då arbetat 25 procent under lång tid utan att arbetsförmågan förbättrats. Den 16 maj kom underlaget från utredningen in till Försäkringskassan. Den 25 juni bedömde handläggaren att utredningen inte gav stöd för att arbetsförmågan var nedsatt på grund av sjukdom mot normalt förekommande arbete och att undantaget oskäligt inte längre kunde användas för att skjuta upp bedömningen av arbetsförmågan mot normalt förekommande arbete.

text: Handläggning av anspråk för samma tid som beslut redan fattats Den 4 april 2019 fattades beslut om avslag på ansökan om halv sjukpenning för perioden den l januari 2019 till och med den 30 juni 2019.

text: Den 30 april kom ett läkarintyg in gällande hel sjukskrivning för tiden den 30 april 2019 till och med den 30 juni 2019. Den 13 maj kom en ansökan in gällande hel sjukpenning från och med den 30 april 2019. Den 29 juli avslutades ärendet eftersom beslut fattats i omprövningsärendet för samma period som ansökan omfattade. Den 25 mars 2020 startades ett nytt ärende efter att det observerats att tidigare ärendet avslutades felaktigt.

text: Försäkringskassans slutsatser

text: Konsultation med försäkringsmedicinsk rådgivare Försäkringskassan bör kunna utgå från att det läkarintyg som bifogas ansökan ger en heltäckande beskrivning av de omständigheter som ligger till grund för läkarens bedömning av behovet av sjukskrivning. I det aktuella ärendet har handläggaren valt att konsultera FMR för att få hjälp att tolka omfattningen av angivna begränsningar samt hur dessa hänger samman med angiven diagnos. Det finns ingen information om varför handläggaren valt att ta med just de aktuella underlagen till konsultationerna. Det finns heller ingen uttalad rutin som beskriver hur handlingar ska väljas ut eller något krav på att motivera hur urvalet görs. En viktig grundsten i Försäkringskassans handläggning är dock att den ska vara objektiv, saklig och opartisk. Utifrån den genomgång som har gjorts av ärendet kan Försäkringskassan inte se något som tyder på att dessa grundläggande förhållningssätt inte har följts eller att handlingar medvetet valts bort för att åstadkomma ett visst resultat. Även om vissa handlingar inte visats för FMR så har de använts som beslutsunderlag i handläggarens bedömning. Det är dock olyckligt att Försäkringskassan inte lyckats att få CC att känna sig trygg med att handläggningen utförts på ett sätt som uppfyller dessa förvaltningsrättsligt viktiga grunder. Det är något som Försäkringskassan verkligen beklagar.

text: Utredning och samordning av rehabiliteringsåtgärder I ärendet har Försäkringskassan inte gjort någon utredning av arbetsgivarens möjlighet att erbjuda omplacering till annat arbete när sjukskrivningen passerade dag 91 eftersom arbetsförmågan vid den tidpunkten ansågs vara nedsatt oavsett arbete. Efter att avstämningsmötet genomförts togs en plan för återgång i arbete fram utifrån de uppgifter som framkom vid mötet och den information som tidigare lämnats av sjukskrivande läkare. Då hade sjukfallet pågått i 180 dagar och handläggaren tydliggjorde att bedömningen mot normalt förekommande arbete skjutits upp utifrån en undantagsregel med anledning av den plan för återgång i arbete som tagits fram. Efter att det kommit fram att det inte fungerade att utöka arbetstiden i de anpassade arbetsuppgifterna och utredningen visat att arbetsförmågan inte längre var nedsatt mot normalt förekommande arbete var det inte längre möjligt att skjuta upp bedömningen utifrån det tidigare använda undantaget. Det var därigenom inte möjligt att bevilja fortsatt sjukpenning eller att fortsätta samordna några rehabiliteringsinsatser. Eftersom sjukskrivningen pågått över ett år fanns inget behov av att utreda arbetsgivarens omplaceringsmöjlighet för att kunna fatta beslut i ärendet, då uppgiften inte bedöms ha kunnat påverka bedömningen av sjukpenningrätten. Enligt planen som togs fram vid avstämningsmötet så skulle det ha genomförts en uppföljning via telefon med Försäkringskassan under hösten 2017. Någon sådan har enligt journaluppgifter aldrig genomförts. Det är inte tydligt av dokumentationen från mötet vem som var ansvarig för att ta initiativ till kontakten. Det bedöms dock vara viktigt för alla inblandade parter att det finns en tydlig överenskommelse av hur återgången i arbete ska följas upp och vem som ansvarar för vad. Förutom att få en tydlig bild över upptrappningen av återgången i arbete, så bidrar en uppföljning till en ökad delaktighet hos den som är sjukskriven

text: eftersom handläggaren då kan informera om hur resultatet kan påverka den fortsatta handläggningen. En uppföljning säkerställer också att eventuellt ytterligare eller förändrade rehabiliteringsbehov klarläggs och initieras så snart som möjligt. I aktuellt ärende borde en sådan uppföljning också ha varit av värde utifrån att bedömningen mot normalt förekommande arbete hade skjutits upp. Det är i dessa ärenden viktigt att löpande göra ställningstagande till om undantaget fortsatt är möjligt att tillämpa. Med utgångspunkt från detta perspektiv så borde Försäkringskassan ha tagit initiativ till en uppföljning i ärendet. Denna brist bedöms däremot inte ha påverkat utgången i ärendet. CC har dock en arbetsgivare med rehabiliteringsansvar. Arbetsgivaren planerade regelbundna uppföljningar, vilket enligt arbetsgivarens dokumentation också har genomförts. Försäkringskassans medverkan skulle troligtvis inte ha kunnat bidragit till att skapa andra förutsättningar hos arbetsgivaren. När CC kontaktade Försäkringskassan och informerade om att utökningen av arbetstiden inte fungerade, tog Försäkringskassan initiativ till ytterligare utredningsinsatser, vilka sedan låg till grund för Försäkringskassans ställningstagande om att arbetsförmågan inte bedömdes vara nedsatt mot normalt förekommande arbete. Försäkringskassans kan konstatera att det finns brister i dokumentationen från mötet och i den plan som togs fram. Berörda handläggare har vidtalats om vikten av dokumentation och uppföljning i syfte att driva ärendet framåt. För övrigt bedöms dock Försäkringskassan ha uppfyllt det utrednings- och samordningsansvar som åligger myndigheten.

text: Handläggning av anspråk för samma tid som beslut redan fattats Försäkringskassan gjorde bedömningen att den nya ansökan för perioden den 30 april till och med den 30 juni 2019 avsåg samma sakfråga som tidigare prövats. Det är samma sjukskrivningsdiagnos och symptombild som beskrevs i tidigare beslutsunderlag och perioden omfattas av tidigare beslutad period. Mot denna bakgrund gjordes bedömningen att ansökan inte kunde prövas förrän tidigare beslut vunnit laga kraft. Ett beslut om avvisning skulle fattas om tidigare beslut inte ändrades. Det som skett är dock att handläggaren lagt ärendet ad acta. Det har funnits viss oklarhet inom myndigheten om hur dessa ärenden ska hanteras men den korrekta handläggningen utifrån den vid tillfället rådande tillämpningen hade varit att fatta beslut om avvisning av ärendet efter att omprövningsenheten fattat beslut. I maj 2020 har Försäkringskassans vägledning (

text: ) Omprövning och överklagande av Försäkringskassans beslut reviderats. I samband med det har ett förtydligande gjorts om att en ansökan i högre omfattning ska anses vara en ny sakfråga och att ansökan ska prövas till den del den inte tidigare prövats. Med anledning av denna justering och det faktum att ansökan ännu inte avgjorts så är det därför aktuellt att pröva ansökan i den omfattning som inte tidigare prövats. Bedömningen av sakfrågan som skedde i ärendet var korrekt utifrån den tolkning som fanns vid tillfället. Däremot var det självklart inte korrekt att avsluta ärendet utan att dokumentera eller meddela beslut. Den aktuella handläggaren har vidtalats och det utökade anspråket kommer att tas upp för prövning av myndigheten.

text: AA och BB kommenterade Försäkringskassans yttrande.

text: Den 8 mars 2021 anmälde AA och BB på nytt Försäkringskassan till JO och framförde bl.a. att Försäkringskassan i ett omprövningsärende om CC:s rätt till hel sjukpenning den 30 april–30 juni 2019 inte hade tagit in åberopad bevisning från tidigare ärenden och inte heller hade bemött en begäran om anstånd innan ärendet avslutades den 8 december 2020.

text: Ett nytt ärende lades upp hos JO (dnr 2113-2021) och Försäkringskassan ombads att yttra sig över det som AA och BB anfört i sin anmälan den 8 mars 2021. Försäkringskassan anförde bl.a. följande:

text: Utredning

text: Första prövningen: Den 2 september 2020 bedömde en handläggare rätten till sjukpenning för CC för perioden 30 april – 30 juni 2019. Handläggaren noterade i journalen att beslut sedan tidigare hade fattats samt omprövats för samma period utifrån ansökan om halv sjukpenning och att prövningen därför avsåg den omfattning som inte tidigare prövats. [...] Den 29 september beslöt Försäkringskassan att CC inte hade rätt till hel sjukpenning för perioden 30 april –30 juni 2019. [...]

text: Omprövningen: Den 11 november kom en begäran om omprövning in från ombudet DD gällande beslut fattat den 29 september 2020. DD uppgav att de väntade på en dom från förvaltningsrätten varför det vore lämpligt att Försäkringskassan inväntade domen innan beslut fattas. [...] Den 8 december reserverades ärendet av en omprövare som enligt rutin förde över ursprungsakten till ärendet och påbörjade omprövningen. Omprövaren bedömde att det fanns tillräckliga underlag för att ta beslut, att inget tydde på att den enskilde skulle tillföra ytterligare handlingar samt att det inte fanns behov av kommunicering. Omprövaren fastställde prövningsramen till hel sjukpenning för perioden 30 april – 30 juni 2019. Beslut att inte ändra tidigare beslut skickades till DD samma dag. – – –

text: Försäkringskassans slutsatser

text: Försäkringskassan har sedan tidigare fattat beslut samt omprövat en ansökan om halv sjukpenning för den period som den nya ansökan omfattar. Eftersom frågan redan prövats två gånger är myndigheten förhindrad att pröva samma sakfråga på nytt (

text: 113 kap. 7 § 2 st

text: SFB). Prövningen av den nya ansökan om hel ersättning har avgränsats till den del som inte tidigare prövats, det vill säga det utökade anspråket från halv till hel sjukpenning. Att prövningen bara omfattade den utökade andelen framgår av den journalanteckning som gjordes i ärendet den 2 september 2020. Försäkringskassan har i kommunicerings- och beslutsbrev inte varit tillräckligt tydliga med att vi enbart prövat rätten till sjukpenning för den halva som inte tidigare prövats. Detta har lett till en otydlighet för den enskilde. Att förtydliga detta i ett beslutsbrev underlättar också avgränsningen av prövningsramen vid eventuell omprövning eller senare prövning i högre instans. Den 11 november kom begäran om omprövning in inom besvärstiden. Försäkringskassan uppmärksammade inte begäran om mer tid utan lämnade ärendet vidare för omprövning. Begäran om mer tid ska enligt processen för omprövning 2007:14 version 6.1 behandlas efter genomförd formell prövning innan bekräftelsebrev skickas. I omprövningsbeslutet från den 8 december har omprövaren beskrivit den enskildes önskemål om att invänta dom från förvaltningsrätten, i beslutet bedömdes att det inte fanns skäl bevilja längre tid. Försäkringskassan har i detta fall inte följt det arbetssätt som framgår av processen och övriga instruktioner. Enligt dessa ska Försäkringskassan i de fall anstånd önskas lämna ett slutdatum för när handlingar ska ha lämnats, normalt 14 dagar efter att anstånd begärdes, detta även om formellt anstånd inte beviljats.

text: DD uppmärksammade i begäran om omprövning Försäkringskassan på att det fanns ytterligare information som skulle ligga till grund för beslutet. Det är omprövaren som ansvarar för att säkerställa att det finns ett tillräckligt beslutsunderlag. Enligt gällande arbetssätt ska Försäkringskassan tillföra handlingar från ursprungsakten men det ingår även i prövningen att säkerställa att man fångar upp impulser som den enskilde eller annan har lämnat. Vid osäkerhet bör Försäkringskassan kontakta ombudet för att utreda vilka handlingar man vill att Försäkringskassan ska beakta vid omprövning. Försäkringskassan hade inte kontaktat ombudet, inte tillfört några handlingar eller i journal tydliggjort att något av de ärenden som låg hos förvaltningsrätten vid denna tidpunkt beaktats vid omprövning. Försäkringskassan har inte följt fastställt arbetssätt och det går därför inte att säkerställa att omprövningsbeslutet daterat den 8 december fattats på tillräckligt beslutsunderlag. Försäkringskassan tillförde samtliga handlingar från ursprungsbeslutets akt och gick igenom dessa. Det ärende som ombuden BB och AA hänvisar till i sin skrivelse rör en annan period som inte då var föremål för omprövning. Sett till normal hantering av ett omprövningsärende ser inte Försäkringskassan att något är avvikande i förhållande till när i tid omprövningsbeslutet fattades. Efter omprövningsbeslutet den 8 december har flera telefonkontakter med ombuden BB och AA ägt rum. Telefonsamtalen med ombuden har inte dokumenterats eftersom ärendet då var avslutat. Försäkringskassan såg heller inte att samtalen var av den art att de skulle ha inlett ett ärende om eventuell rättelse. Den 17 december kom DD in med synpunkter varefter Försäkringskassan inledde ett ärende för prövning av rättelse och ändring enligt 113 kapitlet

text: 3 §

text: SFB. Försäkringskassan borde i beslutet tydliggjort att enbart halv sjukpenning prövats och då den halva som inte prövats i domstol. Synpunkterna gällande detta borde alltså ha besvarats tydligare. Vid omprövningen av ett beslut ska Försäkringskassan fastställa prövningsramen. Vid en dagersättning består prövningsramen av aktuell förmån, period och omfattning. Försäkringskassan har i detta fall fastställt en felaktig prövningsram och prövat något som delvis redan prövats och omprövats tidigare. Vid omprövning har man inte noterat detta i journalen och inte heller vad som prövats i pågående ärenden i förvaltningsrätten. Försäkringskassan har således brustit i utredning och journalföring av prövningsramen som rätteligen skulle varit upp till hel sjukpenning för perioden 30 april – 30 juni 2019 med ett förtydligande om hur vi hanterar den del som ligger i domstol enligt 113 kapitlet

text: 7 §

text: SFB och

text: 39 § Förvaltningslagen

text: AA och BB kommenterade yttrandet och vidhöll att beslutet den 8 december

text: 2020 hade fattats på ofullständigt underlag.

text: Bedömning

text: Interimistiskt beslut om sjukpenning under utredningstiden Försäkringskassan har enligt

text: 112 kap. 2 a § socialförsäkringsbalken

text: (SFB) möjlighet att i anslutning till en tidigare period med sjukpenning intermistiskt bevilja sjukpenning under tiden som en utredning om rätt till sjukpenning pågår om det saknas skäl som talar emot det.

text: I samband med att Försäkringskassan utredde om CC hade rätt till fortsatt sjukpenning efter den 31 december 2018 skickade myndigheten den 29 januari

text: 2019 en skrivelse till henne i vilken det bl.a. angavs att Försäkringskassan

text: bedömde att hon inte hade rätt till sjukpenning men att beslut ännu inte hade fattats. Dessutom angavs följande:

text: Oavsett vilket beslut Försäkringskassan fattar kommer du att få sjukpenning under handläggningen till och med det datum som beslutet är klart. Vi planerar att fatta beslut den 20 februari. Det gjordes dock inte någon utbetalning. Detta berodde enligt Försäkringskassan på att det inte hade fattats något beslut om att bevilja sjukpenning under utredningstiden och att skrivningen i utskicket till CC hade tillkommit genom ett misstag. Den 20 februari 2019 fattade handläggaren i ärendet ett beslut i journalen om att CC inte hade rätt till sjukpenning under utredningstiden.

text: JO har tidigare i t.ex.

text: JO 2012/13 s. 367

text: kritiserat Försäkringskassan för att myndigheten skickat en felaktig beslutsunderrättelse om att en ansökan om sjukersättning bifallits trots att myndigheten enligt en journalanteckning beslutat om att avslå ansökan. JO kritiserade också myndigheten för att ett nytt beslut om att avslå ansökan hade fattats när misstaget upptäcktes utan att Försäkringskassan prövade om förutsättningarna för att ändra ett gynnande beslut var uppfyllda.

text: I det aktuella fallet har Försäkringskassan på ett liknande sätt underrättat CC om att hon skulle få en ersättning som myndigheten inte haft för avsikt att bevilja. I det här fallet finns över huvud taget inte några journalanteckningar som visar om några, och i så fall vilka, överväganden gjorts i fråga om sjukpenning under utredningstiden. Avsaknaden av journalanteckningar betyder dock inte att ett sådant beslut inte har fattats.

text: Varken

text: socialförsäkringsbalken

text: eller

text: förvaltningslagen (2017:900)

text: , FL, ställer upp några särskilda krav på hur beslut ska fattas eller meddelas. Myndigheten kan således meddela ett beslut muntligt eller skriftligt. JO har tidigare uttalat att en beslutshandling exempelvis kan bestå av ett protokoll som har justerats (se t.ex. JO 1997/98 s. 375 och

text: JO 2002/03 s. 306

text: ) eller av en journalanteckning om anteckningen innehåller uppgifter om vad som beslutats (se

text: JO 2012/13 s. 367

text: ). Beslutshandlingen kan även bestå av en underrättelse till den enskilde om journalanteckningen bara anger att ett beslut har fattats men inte vad som har beslutats (se t.ex. JO 2017/18 s. 322). Om underrättelsen är bärare av beslutet meddelas beslutet i och med att underrättelsen expedieras (se t.ex.

text: RÅ 2004 ref. 105

text: Den underrättelse som skickades till CC den 29 januari 2019 var otvetydigt formulerad som ett intermistiskt beslut med innebörden att sjukpenning beviljades under den tid som utredningen pågick. Det fanns vid den här tiden ingen anteckning i journalen som kunde vara ett beslut om att sjukpenning under utredningstiden inte beviljades. Oavsett vilken avsikt Försäkringskassan har haft måste underrättelsen den 29 januari 2019 anses vara ett beslut om att bevilja CC sjukpenning under utredningstiden. Det saknar betydelse att beslutet

text: tillkommit genom ett misstag. Försäkringskassan har därför varit skyldig att verkställa det gynnande beslutet eller, om försättningarna för det varit uppfyllda, ändra beslutet med stöd av reglerna om ändring av gynnande beslut i t.ex. 113 kap. 3 och 5 §§ SFB.

text: När Försäkringskassan den 20 februari 2019 bedömde att CC inte hade rätt till sjukpenning under utredningstiden beaktades inte att myndigheten redan hade underrättat CC om att hon hade rätt till sjukpenning under utredningstiden. Det gjordes ingen bedömning av om förutsättningarna för ändring av gynnande beslut enligt t.ex. 113 kap. 3 och 5 §§ SFB var uppfyllda. Försäkringskassan förtjänar kritik för det slarv som ledde till den felaktiga underrättelsen och för sitt agerande i samband med att felaktigheten upptäcktes. Kommuniceringen inför beslutet den 4 april 2019 JO har tidigare påpekat att när en enskild har fått tillfälle att komplettera ett ärende måste Försäkringskassan vänta tills hela kommuniceringstiden har gått ut innan myndigheten fattar beslut (se t.ex.

text: JO 2001/02 s. 347

text: och

text: JO 2008/09 s. 357

text: Innan Försäkringskassan fattade beslut om att avslå CC:s ansökan om sjukpenning den 4 april 2019 hade Försäkringskassan kommunicerat beslutsunderlaget och gett CC möjlighet att lämna kompletteringar. Den 21 februari beslutade handläggaren att inte bevilja ytterligare anstånd och gav CC möjlighet att svara senast den 3 mars. Sedan CC kompletterat ärendet skickades den 25 mars en ny kommuniceringsskrivelse, som hon fick möjlighet att svara på senast den 1 april 2019. Både CC och hennes ombud BB ringde till Försäkringskassan den 26 mars och begärde anstånd. Det går inte att utläsa av Försäkringskassans journalanteckningar om den här begäran om anstånd besvarades. Det AA och BB uppgett i anmälan till JO om att handläggaren upplyste dem om att Försäkringskassan alltid avvaktar fyra dagar efter kommuniceringstiden innan myndigheten fattar beslut har dock inte sagts emot. Eftersom begäran om anstånd efter vad som framgår inte besvarades på något annat sätt fanns det fog för att uppfatta upplysningen som att anstånd beviljades t.o.m. den 5 april 2019. Med hänsyn till det och eftersom Försäkringskassan var medveten om att CC hade för avsikt att lämna kompletteringar inom den tiden borde myndigheten inte ha fattat beslut förrän efter den 5 april. Försäkringskassan förtjänar kritik för hur begäran om anstånd hanterades och för att ha avgjort ärendet utan att vänta tills den förlängda kommuniceringstiden gått ut. Handlingar har skickats till den enskilde och inte till hennes ombud Den som är part i ett ärende får, enligt

text: 14 § första stycket

text: FL, som ombud eller biträde anlita någon som är lämplig för uppdraget. Den som anlitar ombud ska dock medverka personligen om myndigheten begär det.

text: JO har i flera tidigare beslut påpekat att i de fall den försäkrade har anlitat ombud för att företräda honom eller henne hos Försäkringskassan ska

text: myndigheten sända handlingarna i ärendet, t.ex. kommuniceringsbrev och beslut, till ombudet och inte till den försäkrade (se t.ex. JO:s två beslut den 17 januari 2020, dnr 5701-2018 och 6658-2018 samt JO:s beslut den 15 september 2021, dnr

text: När den enskilde själv begär ut vissa handlingar hos Försäkringskassan är det naturligt att handlingarna skickas till den som begärt ut dem om inte annat anges. Av anmälan framgår att Försäkringskassan har skickat vissa handlingar till CC och inte till hennes ombud AA och BB. Det framgår däremot inte av vare sig anmälan eller utredningen i övrigt vilka handlingar det är som felaktigt skulle ha skickats till CC i februari och april 2019. Med hänsyn till att det kan utläsas av journalanteckningarna att CC själv varit i kontakt med Försäkringskassan för att begära ut handlingar utan att tydligt ange att dessa skulle skickas till någon annan finner jag inte tillräcklig anledning att kritisera Försäkringskassan när det gäller utskicken vid den tiden. I fråga om de handlingar som skickades till CC den 23 augusti 2019 framgår det av journalanteckningarna att AA, som ombud för CC, hade begärt att få del av vissa handlingar i ärendet men att dessa hade skickats till CC. Försäkringskassan kan inte undgå kritik för det felaktiga utskicket.

text: Konsultation med försäkringsmedicinsk rådgivare Som framgår av Försäkringskassans yttrande i ärendet är handläggaren inte skyldig att konsultera en försäkringsmedicinsk rådgivare vid bedömningen av en försäkrads nedsättning av arbetsförmågan, utan handläggaren avgör själv när hon eller han behöver hjälp att förstå och tolka det medicinska underlaget. Vid bedömningen av om sådan hjälp behövs i fråga om ett eller flera läkarintyg ska handläggaren vara saklig.

text: AA och BB har gjort gällande att handläggaren genom att endast lämna vissa utlåtanden till den försäkringsmedicinska rådgivaren när rådgivaren konsulterats inte möjliggjort en fullgod bedömning av CC:s sjukdomsbesvär. De anser att utlåtanden som varit till CC:s fördel undanhållits från den försäkringsmedicinska rådgivaren.

text: Försäkringskassan har i sitt remissyttrande bl.a. invänt att ett läkarintyg som lämnas in vid ansökan om sjukpenning bör ge en heltäckande beskrivning. Jag vill med anledning av det betona att i de fall när en enskild till stöd för sin ansökan lämnar in flera medicinska underlag som är relevanta för de besvär hon eller han har under den tidsperiod som ersättning söks för, ska naturligtvis samtliga underlag beaktas vid bedömningen av arbetsförmågan. Underlagen kan avse olika aspekter av en komplicerad sjukdomsbild. Omständigheter som inte framgår av ett utlåtande kan framgå av ett annat, och tillsammans kan utlåtandena styrka en nedsättning av arbetsförmågan på grund av sjukdom. För att få ett så adekvat utlåtande som möjligt är det därför i förekommande fall lämpligt att överlämna samtliga läkarintyg för den aktuella perioden till den försäkringsmedicinska rådgivaren.

text: De överväganden som en handläggare gör i fråga om vilka läkarutlåtanden hon eller han behöver hjälp med att tolka ligger nära myndighetens bedömning av sakfrågan, nämligen om underlaget ger stöd för att den försäkrades arbetsförmåga är nedsatt i en viss omfattning. Det är inte JO:s uppgift att uttala sig om myndigheters bedömningar och beslut i sakfrågor. Med hänsyn till det och eftersom handläggaren i det här fallet inte kan anses ha brustit i saklighet vid konsultationen med den försäkringsmedicinska rådgivaren eller vid urvalet av läkarintyg finner jag inte skäl att ytterligare kommentera hur handläggaren konsulterat den försäkringsmedicinska rådgivaren i ärendet. Utredning och samordning av rehabiliteringsåtgärder Försäkringskassan har ett övergripande samordnings- och tillsynsansvar för en försäkrad som är sjukskriven. Med rehabilitering avses i dessa sammanhang arbetslivsinriktad rehabilitering (

text: 29 kap. 2 §

text: SFB).

text: Enligt

text: 30 kap. 6 a §

text: SFB är det arbetsgivaren som svarar för att de åtgärder vidtas som behövs för en effektiv rehabilitering.

text: Försäkringskassan ska bl.a. enligt

text: 30 kap. 9 §

text: SFB i samråd med den försäkrade se till att hans eller hennes behov av rehabilitering snarast klarläggs och att de åtgärder vidtas som behövs för en effektiv rehabilitering. Försäkringskassan ska vidare, om den försäkrade medger det, i arbetet med rehabiliteringen samverka med bl.a. den försäkrades arbetsgivare och arbetstagarorganisation, med hälsooch sjukvården samt med Arbetsförmedlingen. Försäkringskassan ska verka för att dessa organisationer och myndigheter var och en inom sitt yrkesområde vidtar de åtgärder som behövs för en effektiv rehabilitering (

text: 30 kap. 10 §

text: SFB).

text: Försäkringskassan har alltså ett övergripande samordnings- och tillsynsansvar, men det är arbetsgivarens uppgift att göra en plan för återgång i arbete, att praktiskt anpassa arbetet efter den enskildes rehabiliteringsbehov och att se till att rehabiliteringsåtgärder faktiskt vidtas.

text: Jag har tidigare, i ett beslut den 15 oktober 2021 (dnr 4248-2019), kritiserat Försäkringskassan för att den brustit i att samordna och utreda den försäkrades rehabiliteringsbehov och därigenom sannolikt fördröjt hennes väg tillbaka i arbete avsevärt. I det ärendet hade arbetsgivaren inte vidtagit några rehabiliteringsåtgärder.

text: Det framgår av utredningen att CC har varit sjukskriven sedan oktober 2016 och att Försäkringskassan hade ett möte med arbetsgivaren i april 2017 där en rehabiliteringsplan bestämdes. Enligt planen skulle det göras en avstämning under hösten 2017. Någon avstämning ägde dock inte rum. Försäkringskassan har i remissyttrandet angett att det var oklart vem som skulle se till att en avstämning genomfördes. Eftersom det är Försäkringskassans ansvar att samordna rehabiliteringsinsatser är det ytterst myndighetens ansvar att se till att avstämningsmöten äger rum. En uppföljning är också särskilt angelägen när det tidigare bedömts oskäligt att bedöma arbetsförmågan mot normalt förekommande arbete. Det bör t.ex. redas ut

text: varför den tidigare planeringen inte fallit ut på det sätt som förväntats. Det behöver också övervägas om undantaget fortfarande är tillämpligt, och om det inte är det ska skälen för det redovisas tydligt.

text: Oaktat att CC:s arbetsgivare kontinuerligt följt upp CC:s situation och tagit sitt ansvar för hennes rehabilitering, borde Försäkringskassan ha tagit initiativ till en övergripande uppföljning av planen och CC:s rehabilitering. Försäkringskassan kan inte undgå kritik för att den inte gjorde det. Hanteringen av en ansökan om sjukpenning i större omfattning för en period som redan prövats och avslagits Av

text: 113 kap. 7 §

text: SFB framgår att Försäkringskassan ska ompröva ett beslut som har fattats av myndigheten om den enskilde begär det. Omprövningen får dock inte avse en fråga som har avgjorts efter omprövning eller av domstol.

text: I rättsfallet

text: HFD 2016 ref. 83

text: uttalade Högsta förvaltningsdomstolen (HFD) att bestämmelserna om omprövning i

text: socialförsäkringsbalken

text: innebär att den enskilde har rätt att få samma fråga prövad två gånger av Försäkringskassan under förutsättning att begäran om omprövning görs i tid. Vidare fann HFD att den som har fått en fråga prövad genom ett beslut som vunnit laga kraft förlorar sin rätt till prövning av den fråga som beslutet avser, även om grundbeslutet inte omprövats.

text: Efter det att CC:s ansökan om halv sjukpenning för perioden den 1 januari–30 juni 2019 hade avslagits den 4 april 2019 skickade hon den 30 april 2019 in ett läkarintyg som angav att hennes arbetsförmåga var helt nedsatt den 30 april–30 juni 2019. Den 13 maj 2019 lämnade hon även in en ansökan om hel sjukpenning för den perioden. Det hade inte tillkommit någon ny diagnos. Orsaken till ansökan var i stället att CC hade försämrats i den sjukdom som hon redan var sjukskriven för. Av journalanteckningarna i ärendet framgår att Försäkringskassan den 24 och den 28 maj 2019 informerade AA och CC om att läkarintyget avsåg samma tidsperiod som hade prövats tidigare och att intyget skulle beaktas i omprövningsärendet i stället.

text: När CC sedan, den 30 maj 2019, begärde omprövning av det tidigare beslutet att avslå ansökan om halv sjukpenning tillfördes läkarintyget om hel sjukpenning omprövningsärendet. I omprövningsärendet tydliggjordes inte om Försäkringskassan prövade CC:s rätt till hel eller halv sjukpenning. CC hade själv endast uppgett att hon yrkade sjukpenning utan att ange med vilken omfattning, och Försäkringskassan gjorde ingenting för att klargöra yrkandet. Med hänsyn till att Försäkringskassan tidigare endast prövat rätten till halv sjukpenning och eftersom det fanns ett läkarintyg som angav att arbetsförmågan var helt nedsatt borde myndigheten ha utrett i vilken omfattning sjukpenning begärdes.

text: Försäkringskassan beslutade vid sin omprövning att inte ändra beslutet den 4 april 2019. I motiveringen angavs bl.a. att CC inte uppfyllde förutsättningarna

text: för att få sjukpenning och att det hon anfört i sin begäran om omprövning hade beaktats. Om Försäkringskassan prövade CC:s rätt till hel eller halv sjukpenning kan inte utläsas vare sig av myndighetens journalanteckningar i omprövningsärendet eller av beslutsunderrättelsen den 23 juli 2019. Det framgår således inte hur Försäkringskassan förhöll sig till att det i ett läkarintyg angavs att CC:s arbetsförmåga var nedsatt i större omfattning än vad som hade prövats i grundärendet.

text: När beslutet i omprövningsärendet hade meddelats avslutades ärendet om hel sjukpenning, och som skäl för det angavs att bedömningen ingått i omprövningsärendet. Det fattades dock inget beslut om att avvisa ansökan och CC underrättades heller inte särskilt om att ärendet avslutats.

text: Efter det att CC överklagat omprövningsbeslutet och yrkat att hon skulle beviljas sjukpenning biföll förvaltningsrätten den 7 december 2020 CC:s yrkande. Hon beviljades då halv sjukpenning för perioden den 1 januari–30 juni 2019.

text: Efter att JO begärt att Försäkringskassan skulle yttra sig över AA:s och BB:s anmälan om att ärendet om hel sjukpenning den 30 april–30 juni avslutats utan att något beslut fattats, öppnade myndigheten ett nytt ärende i den saken. Den 29 september 2020 beslutade Försäkringskassan att CC inte hade rätt till sjukpenning för den sökta perioden.

text: Det var således otydligt om Försäkringskassan prövade CC:s rätt till halv eller till hel sjukpenning i omprövningsbeslutet den 23 juli 2019. Försäkringskassan klargjorde inte heller i sitt remissyttrande i JO:s ärende med dnr 976-2020 vad som prövades i omprövningsärendet. Med hänsyn till att myndigheten angett att ansökan om hel sjukpenning vid den tiden borde ha avvisats verkar myndighetens uppfattning vara att omprövningsbeslutet omfattade en prövning av rätten till hel sjukpenning. Däremot angav Försäkringskassan i sitt remissyttrande i JO:s ärende med dnr 2113-2021 att omprövningsbeslutet endast omfattade rätten till halv sjukpenning och att den andra halvan därför kunde prövas på nytt genom ett nytt grundbeslut, vilket också skedde den 29 september 2021. Att det tydligt framgår av myndighetens beslut vad prövningen omfattat är viktigt bl.a. för att domstolen, vid ett eventuellt överklagande, ska kunna fastställa sin prövningsram och för att myndigheten ska kunna hantera eventuella nya anspråk i fråga om samma period på ett korrekt sätt.

text: Hur Försäkringskassan borde ha hanterat ansökan den 13 maj 2019 om hel sjukpenning för samma period som redan prövats i fråga om halv sjukpenning beror på om ansökningarna anses avse samma sakfråga. Huruvida det är så påverkas av om beslutet om halv sjukpenning, när tiden för att begära omprövning eller för att överklaga beslutet löpt ut, får negativ rättskraft i den mening att beslutet hindrar en ny prövning av rätten till sjukpenning för den prövade perioden. Det är närmast de allmänna förvaltningsdomstolarnas uppgift att ta ställning till i vilken utsträckning ett beslut om att avslå en ansökan om

text: halv sjukpenning har negativ rättskraft och tydliggöra hur det påverkar möjligheten för en enskild att få frågan om sjukpenning i större omfattning för samma period prövad. Jag finner därför inte skäl att inom ramen för det här beslutet uttala mig om detta.

text: Oavsett vilken bedömning Försäkringskassan gör i fråga om huruvida en ny ansökan om sjukpenning i större omfattning innefattas i det tidigare beslutet och därför kan omprövas enligt

text: 113 kap. 7 §

text: SFB, eller om det är ny sakfråga som kräver ett nytt grundbeslut, måste myndigheten vara tydlig med vilken bedömning som görs. Ett ärende kan heller inte avslutas utan att det fattas någon form av beslut. Om Försäkringskassans bedömning var att CC:s nya ansökan skulle prövas i omprövningsärendet borde myndigheten ha överfört ansökan till omprövningsärendet och fattat ett beslut om att skriva av ansökningsärendet samt underrättat CC om beslutet. Om Försäkringskassan i stället var av uppfattningen att ansökan om hel sjukpenning inte kunde prövas i sak skulle ansökan ha avvisats. Ett sådant beslut ska tillställas den enskilde och förses med en besvärshänvisning. Detta skedde inte, vilket medförde att CC inte heller kunde överklaga Försäkringskassans ställningstagande. Dessa brister försvårade en rättslig överprövning av CC:s ansökan om hel sjukpenning inom rimlig tid. Försäkringskassan förtjänar kritik för att ärendet om hel sjukpenning avslutades den 29 juli 2019 utan att något beslut fattades och skickades till CC.

text: Under hösten 2020 försökte Försäkringskassan rätta till misstaget genom att i sak pröva CC:s ansökan om hel sjukpenning för perioden den 30 april–30 juni 2020 i den del som inte hade prövats tidigare. Ansökan avslogs den 29 september 2020. I beslutsunderrättelsen till CC angavs emellertid inte vilken omfattning, dvs. hel eller halv förmån, som prövningen avsåg. När Försäkringskassan sedan skulle ta ställning till CC:s begäran om omprövning prövade myndigheten hennes rätt till hel sjukpenning, detta trots att frågan om halv sjukpenning för delvis samma period då var föremål för prövning i förvaltningsrätten. Den 7 december 2020 beslutade förvaltningsrätten att bevilja CC halv sjukpenning för perioden den 1 januari–30 juni 2020. Dagen därpå beslutade Försäkringskassan i ett omprövningsbeslut att inte ändra beslutet den 29 september 2020. Den 15 juni 2022 avslog förvaltningsrätten CC:s överklagande av omprövningsbeslutet.

text: Som framgår av redogörelsen har Försäkringskassan vid upprepade tillfällen i CC:s ärenden avstått från att tydliggöra om prövningen avsåg rätten till hel eller halv sjukpenning, vilket har försvårat såväl Försäkringskassans egen prövning som CC:s möjligheter att inom rimlig tid få sitt anspråk på hel sjukpenning prövat i domstol. Försäkringskassan ska kritiseras för att inte ha tydliggjort prövningsramen i omprövningsärendena.

text: Bristfälligt underlag i omprövningsärendet hösten 2020 Om en framställning är ofullständig eller oklar ska en myndighet enligt

text: 20 § första stycket

text: FL hjälpa den enskilde till rätta inom ramen för sin allmänna serviceskyldighet enligt 6 § andra stycket.

text: När CC begärde omprövning av Försäkringskassans beslut den 29 september 2020 angav hon att hon åberopade samma bevisning som i föregående sjukskrivningsärende som vid den tiden var föremål för prövning i förvaltningsrätten. Åberopandet kan rimligen inte förstås på annat sätt än att CC ansåg att Försäkringskassan skulle begära in det underlag som hon tidigare lämnat in till Försäkringskassan och till förvaltningsrätten i ärendet som rörde halv sjukpenning för perioden den 1 januari–30 juni 2019 och underlaget som rörde hel sjukskrivning för perioden den 30 april–30 juni 2019. Detta rör samma tidsperioder. Försäkringskassan förstod emellertid inte vad hon menade och begärde därför endast in två tidigare inlämnade medicinska underlag, varav det ena avsåg en senare tidsperiod.

text: Eftersom det var otydligt för handläggaren vilken bevisning som åberopades, borde handläggaren ha kontaktat DD för ett klargörande. Om handläggaren saknade tillgång till underlaget borde hon ha upplyst DD om detta och gett honom möjlighet att lämna in det åberopade underlaget inom viss tid. Detta skedde inte, vilket medförde att underlaget inte beaktades. Försäkringskassan har därmed brustit i sin utredningsskyldighet och förtjänar kritik för det.

text: Begäran om anstånd JO har vid flera tillfällen uttalat att i de fall när en försäkrad begärt anstånd med att yttra sig över handlingar som Försäkringskassan kommunicerat ska begäran besvaras (se t.ex. JO 1999/2000 s. 301,

text: JO 2002/03 s. 316

text: , JO:s beslut den 26 juni 2019 i ärende med dnr 6870-2017 och den 2 december 2020 i ärende med dnr 2044-2019).

text: I begäran om omprövning angav CC att det vore lämpligt att Försäkringskassan inväntade förvaltningsrättens dom i ärendet om halv sjukpenning för delvis samma period. Det förväntades att domen skulle meddelas inom fyra veckor från den 9 november 2020. Även om formuleringen var otydlig borde begäran rimligen ha uppfattats som att CC begärde anstånd med att komplettera ärendet med förvaltningsrättens dom. En sådan begäran ska besvaras.

text: Trots att Försäkringskassans beslut i omprövningsärendet fattades dagen efter förvaltningsrättens dom beaktades inte domen. Eftersom förvaltningsrättens dom rörde sjukpenning för samma sjukdom och samma period som var föremål för Försäkringskassas prövning borde Försäkringskassan enligt min mening åtminstone ha övervägt om det fanns anledning att begära in domen i omprövningsärendet. Försäkringskassan borde under alla omständigheter ha bemött CC:s begäran om anstånd för att kunna komplettera begäran om omprövning med förvaltningsrättens dom. Myndigheten förtjänar kritik för att begäran om anstånd inte besvarades.

text: Övrigt Det AA och BB anmält i övrigt ger inte anledning till något uttalande från min sida. Ärendet avslutas.


avgjordAv: Justitieombudsmannen Katarina Påhlsson

publisher: Justitieombudsmannen

title: Kritik mot Nybro, Emmaboda, Torsås och Uppvidinge kommuners gemensamma överförmyndarnämnd för att ha hämtat in uppgifter om anhöriga till en god man utan att det fanns behov av det

org: jo

sammanfattning: I samband med att en överförmyndarnämnd kontrollerade lämpligheten hos en tilltänkt ställföreträdare togs uppgifter om hennes anhöriga in. JO konstaterar att sådana uppgifter visserligen kan ha betydelse för att kontrollera exempelvis en eventuell jävssituation. I regel är dock sådana uppgifter obehövliga för prövningen. Med hänsyn till bl.a. enskildas grundlagsskyddade rätt till privat- och familjeliv ska sådan information inte tas in slentrianmässigt. Eftersom ingenting har framkommit som tyder på att det fanns anledning att ta in dylika uppgifter i det aktuella ärenden får överförmyndarnämnden kritik.

text: Bakgrund

type: rubrik

text: I en anmälan till JO mot Växjö tingsrätt (dnr 5063-2022) uppgav AA bl.a. följande. Hon har utsetts till god man för två bröder. I de handlingar som tingsrätten skickade till bröderna fanns namn, adress och personnummer till såväl hennes föräldrar som hennes barn och make. AA ifrågasatte varför tingsrätten hade skickat ut de uppgifterna.

type: stycke

text: Jag skrev av klagomålen mot tingsrätten den 16 december 2022 och beslutade i stället att i ett särskilt ärende utreda Nybro, Emmaboda, Torsås och Uppvidinge kommuners gemensamma överförmyndarnämnds handläggning och rutiner.

text: Utredning

text: JO begärde att överförmyndarnämnden skulle yttra sig. Av yttrandet skulle det särskilt framgå vilka rutiner och riktlinjer nämnden tillämpade vid lämplighetskontroll av en tilltänkt god man eller förvaltare. Nämnden skulle också svara på vilka skälen var till att överförmyndaren i det aktuella fallet inhämtade utredning om den tilltänkta gode mannens anhöriga, liksom hur deras personuppgifter hanterades. Nämnden ställde sig bakom följande yttrande:

text: Redogörelse för ärendet

text: I maj 2021, i samband med ärendehandläggning avseende ansökan om godmanskap, gjordes en lämplighetsutredning av ställföreträdare. Ansvarig handläggare tog då även ut registerutdrag kring ställföreträdarens familj för att få en bild av hur personens livssituation, och därmed möjlighet att jobba med uppdraget, såg ut. […] Ansvarig handläggare arbetar mot två olika Tingsrätter, Kalmar och Växjö. Växjö Tingsrätt begär, till skillnad mot Kalmar Tingsrätt, att ansökningar om ställföreträdarskap ska innehålla skriftliga underlag som visar på ställföreträdarens lämplighet. Aktuellt registerutdrag sändes till Tingsrätten tillsammans med övriga underlag i lämplighetsutredningen. När Tingsrätten sedan tagit beslut i frågan sände Tingsrätten tillsammans med protokollet, till huvudmannen, ut samtliga underlag där även nämnd handling ingick. Ansvarig handläggare var inte medveten om detta förfarande. När ställföreträdaren läste posten hos sin huvudman fann hen underlaget och kontaktade då ansvarig handläggare och ifrågasatte varför handlingen varit nödvändig i utredningen. Ansvarig handläggare insåg då misstaget och felet som därmed begåtts. Samma dag, i maj 2021, kontaktade ansvarig handläggare närmaste chef och tillfrågade denne om hur saken skulle hanteras i kommunen och vilka åtgärder som skulle vidtas. Chefen gjorde bedömningen att det mellan myndigheter kunde vara rimligt att sända en sådan handling men att Tingsrätten möjligen inte borde ha sänt den vidare till huvudmannen. Enligt chefen skulle inga andra åtgärder ske. Vid tiden för händelsen hade överförmyndarenheten inga skriftliga rutiner för hur lämplighetskontrollen av ställföreträdare skulle ske. Skriftliga rutiner för detta upprättades hösten 2021. […]

text: Synpunkter från ansvarig handläggare: Handläggare var vid tidpunkten relativt nyanställd i kommunen. Skälen till att handläggaren inhämtade underlagen var att få en bild av ställföreträdarens familjesituation och därmed möjlighet att kunna åta sig aktuellt ärende och eventuellt fler framtida ärenden. Handläggaren har sedan händelsen inträffade genomgått två utbildningar i GDPR [EU:s dataskyddsförordning, JO:s anm.]. […]

text: I samband med att JO sände sin begäran till nämnden har det till Integritetsskydds Myndigheten, IMY upprättats en anmälan om personuppgiftsincident. Ansvarig handläggare är numera mycket medveten om det olämpliga förfarandet.

text: Förslag till yttrande

text: – – – • De anhörigas uppgifter har förvarats i en pappersakt i låst arkiv perioden från att de togs fram till att de gallrades i juni 2021 i samband med att Tingsrätten tagit beslut om anordnande av insatsen.

text: Nämndens bedömning

text: Rutiner för lämplighetskontroll av tilltänkta ställföreträdare saknads då incidenten inträffade. Skriftliga rutiner har upprättats och tillämpas sedan hösten 2021. Personalen har genomgått utbildning i GDPR. Nämnden bedömer därmed att rimliga åtgärder har vidtagits för att fortsättningsvis förhindra liknande avvikelser.

text: Rättsliga utgångspunkter

text: Om någon på grund av sjukdom, psykisk störning, försvagat hälsotillstånd eller liknande förhållanden behöver hjälp med att bevaka sin rätt, förvalta sin egendom eller sörja för sin person, ska rätten, om det behövs, besluta att anordna godmanskap för honom eller henne. På begäran av rätten ska överförmyndaren som huvudregel lämna förslag på god man. Detta framgår av

text: 11 kap.

text: och

text: 17 a §§

text: föräldrabalken

text: , FB.

text: Av

text: 11 kap. 12 §

text: FB följer att det till god man ska utses en rättrådig, erfaren och i övrigt lämplig person samt att innan någon utses till sådan ställföreträdare ska hans eller hennes lämplighet kontrolleras i den utsträckning som behövs.

text: EU:s dataskyddsförordning innehåller bestämmelser om behandling av personuppgifter. Av artikel 6.1 framgår bl.a. att om den registrerade inte har lämnat sitt samtycke till att hans eller hennes personuppgifter behandlas, är behandlingen laglig endast om den är nödvändig för vissa uppräknade syften.

text: Bedömning

text: Innan en person förordnas som god man eller förvaltare ska alltså hans eller hennes lämplighet kontrolleras i den utsträckning det behövs. Det är viktigt att överförmyndare och överförmyndarnämnder tar uppgiften att pröva gode mäns lämplighet på allvar. En aktiv efterforskning av tilltänkta gode mäns lämplighet kan bidra till att kompetenta personer utses och minska risken för att den enskilde utnyttjas av sin gode man. Hur omfattande en sådan kontroll ska vara får avgöras från fall till fall och bör ske med utgångspunkt i det enskilda uppdraget. I en lämplighetsprövning kan det exempelvis ingå att kontakta referenspersoner och att kontrollera förekomst i belastningsregistret samt i register hos Kronofogdemyndigheten och socialtjänsten. Överförmyndaren bör även väga in om det finns några intressekonflikter. (Se

text: prop. 2013/14:225 s. 34

text: f.)

text: I det nu aktuella fallet har överförmyndarnämnden hämtat in ett flertal personuppgifter om AA:s föräldrar, make och barn. Överförmyndarnämnden har uppgett att anledningen var att handläggaren skulle bedöma om AA:s familjesituation tillät att hon åtog sig de uppdrag som prövningen gällde och eventuella framtida uppdrag.

text: Det är inte uteslutet att uppgifter om en tilltänkt god mans anhöriga kan vara av betydelse för en lämplighetsprövning, exempelvis som en del av underlaget för jävsbedömningar. I regel bedömer jag dock att sådana uppgifter måste anses obehövliga, och ingenting har framkommit som tyder på att det fanns anledning att ta in dylik information i AA:s fall. Jag uppfattar överförmyndarnämndens

text: Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/679 av den 27 april 2016

text: om skydd för fysiska personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter och om upphävande av direktiv

text: (allmän dataskyddsförordning).

text: remissvar som att nämnden har samma uppfattning. För övrigt noterar jag att det nya rutindokument för lämplighetsprövningar som nämnden har hänvisat till inte nämner något om inhämtande av uppgifter av detta slag.

text: Integritetsskyddsmyndigheten, IMY, är ordinarie tillsynsmyndighet enligt EU:s dataskyddsförordning medan JO:s tillsyn är extraordinär. Överförmyndarnämnden har upplyst om att den efter det att jag inledde denna utredning och begärde att nämnden skulle yttra sig hit har anmält det inträffade till IMY som en personuppgiftsincident. Jag går därför inte närmare in på frågan om hur behandlingen av de personuppgifter som varit aktuella i detta ärende har förhållit sig till dataskyddsförordningens regelverk.

text: Det är emellertid enligt min uppfattning självklart att en myndighet inte bör hämta in personuppgifter som den inte har något behov av (se t.ex.

text: 1 kap. 2 § fjärde stycket regeringsformen

text: , enligt vilken det allmänna ska värna enskildas privatliv och familjeliv). Även om det i det aktuella fallet rörde sig om lättillgängliga offentliga folkbokföringsuppgifter får överförmyndarnämnden därför kritik för att personuppgifterna hämtades in.

text: Mot bakgrund av nämndens egen anmälan till IMY finns det skäl att skicka en kopia av mitt beslut till myndigheten för kännedom. Eftersom AA:s tidigare anmälan ändå har behandlats i dettas ärende bör också hon få en kopia av detta beslut.

text: Ärendet avslutas.

text: Katarina Påhlsson

text: Ärendet har tidigare handlagts av rättssakkunniga Albert Pettersson. Byråchefen Johan Thorblad har deltagit i beredningen.

type: avgorande


title: Anmälan mot Örebro universitet; fråga bl.a. om det är tillåtet för en student att återkalla en inlämnad tentamen

sammanfattning: I beslutet konstateras att det inte är reglerat i lag eller förordning om det är tillåtet att återkalla en inlämnad tentamen eller inte. Den förvaltningsrättsliga grundsatsen att en ansökan om förmån får återkallas av sökanden anses inte ge någon ledning eftersom en inlämnad tentamen inte utan vidare kan jämställas med en ansökan om förmån. Enligt JO:s mening är det inte acceptabelt att frågan om återkallelse är tillåten eller inte är avhängig av var studierna bedrivs. Samma sak bör gälla oavsett vid vilket universitet eller vid vilken institution en person studerar. Frågan om återkallelse ska tillåtas eller inte bör regleras i högskoleförordningen (1993:100) och en kopia av beslutet skickas därför till Utbildningsdepartementet.

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO framförde Juridiska Föreningen vid Örebro universitet klagomål mot universitetet. Föreningen anförde bl.a. följande.

text: Juridiska fakulteten vid Örebro universitet tillåter inte att en student återkallar en inlämnad tentamen. En sådan återkallelse tillåts dock vid juridiska institutionen vid Umeå universitet. En utveckling där universiteten tillämpar reglerna på olika sätt strider mot likabehandlingsprincipen och medför rättsosäkerhet för landets studenter. Örebro universitet har ”agerat felaktigt på så sätt att de tolkat gällande rätt fel”.

text: Föreningen begärde att JO skulle klargöra rättsläget.

text: Utredning

text: JO beslutade att inhämta upplysningar i frågan från samtliga statliga universitet (se sändlista) och hemställde att rektor skulle besvara följande frågor.

text: 1. Tillåter universitetet att en inlämnad tentamen återkallas?

text: 2. Om svaret på fråga 1 är ja, i vilket skede av handläggningen kan återkallelse av en inlämnad tentamen inte längre ske?

text: Samtliga universitet inkom med upplysningar.

text: Elva av de fjorton tillfrågade universiteten var av uppfattningen att en student inte har rätt att återkalla en inlämnad tentamen. Flera av dessa universitet anförde uttryckligen att man följer Högskoleverkets rekommendationer i frågan och hänvisade till verkets rapport Rättssäker examination (2008:36 R).

text: Kungliga Tekniska högskolan uppgav att man inte ser något principiellt hinder mot att tillåta en student att återkalla en inlämnad tentamen under förutsättning att detta sker innan examinator har påbörjat rättningen.

text: Stockholms universitet anförde att ett fåtal av universitetets institutioner tillåter, eller skulle kunna tänka sig att tillåta, att återkallelse sker, men att ett förbud mot detta ska införas inom kort. Av upplysningarna framgick att de institutioner som anser att en student kan återkalla en inlämnad tentamen har olika uppfattningar om när detta senast kan ske. T.ex. anser en institution att en återkallelse kan ske inom 24 timmar efter tentamen och två andra att återkallelse kan ske innan examinator har påbörjat rättningen.

text: Umeå universitet uppgav bl.a. att det endast är vid den juridiska institutionen som studenter har tillåtits att återkalla en inlämnad tentamen och att en återkallelse har ansetts kunna ske ”fram till den tidpunkt då examinators beslut om betyg har meddelats”.

text: Universitetslektorn AA vid juridiska institutionen, Umeå universitet, inkom med ett eget yttrande. Han anförde sammanfattningsvis följande. En inlämnad tentamen måste jämställas med en ansökan om förmån. Det är närmast att betrakta som en förvaltningsrättslig grundsats att en sådan ansökan kan återkallas. Återkallelse av tentamen kan därför ske fram till dess att tentamensresultatet har offentliggjorts. Universitet och högskolor har inte getts rätt att utfärda föreskrifter i den aktuella frågan. Lärosätena kan därför inte med bindande verkan uppställa regler som förvägrar en student möjligheten att återkalla sin tentamen.

text: JO remitterade ärendet till Högskoleverket och hemställde att verket skulle inkomma med yttrande över frågan om en student har rätt att återkalla en inlämnad tentamen och, om så är fallet, i vilket skede av handläggningen återkallelse inte längre kan ske.

text: Högskoleverket anförde i ett remissvar bl.a. följande. Högskoleverket vidhåller sin uppfattning att bestämmelsen i 6 kap. 18 § högskoleförordningen innebär en skyldighet för examinatorn att fatta ett betygsbeslut när en student har genomgått en kurs. Regeln ger inte studenten rätt att återkalla sin tentamen och därmed undvika att betygsättas. Högskoleverket utvecklar sin ståndpunkt i detta yttrande. - - -

text: Universitetens yttranden

text: JO har frågat samtliga 14 universitet om de tillåter att en inlämnad tentamen återkallas och, om svaret är ja, i vilket skede av handläggningen återkallelse inte längre kan ske.

text: Högskoleverket har i rapporten Rättssäker examination (andra omarbetade upplagan, 2008:36 R, s. 52) uttalat att verket anser att regeln i

text: 6 kap. 18 § högskoleförordningen (1993:100)

text: innebär att en student inte har rätt att återkalla sitt betygsärende. Sju av universiteten delar verkets uppfattning (Uppsala universitet, Linköpings universitet, Karolinska institutet, Luleå tekniska universitet, Linnéuniversitetet, Mittuniversitetet och Sveriges lantbruksuniversitet). Ytterligare fyra universitet har anfört att de inte tillåter att en inlämnad tentamen återkallas (Lunds universitet, Göteborgs universitet, Karlstads universitet och Örebro universitet). Vid Umeå universitet tillåts det endast vid en institution (juridiska institutionen). Återkallelse kan då ske fram till den tidpunkt då betygsbeslutet meddelas. Kungl. Tekniska högskolan har uppgivit att man inte ser något principiellt hinder mot att tillåta en student att återkalla sin inlämnade tentamen, men att det förutsätter ”att rättning av tentamen ännu inte har inletts”. Några få av Stockholms universitets ca 70 institutioner har uppgivit att det skulle vara möjligt att återkalla en tentamen. Universitetet har dock framhållit att dess centrala föreskrifter inom kort kommer att ändras så att det blir förbjudet att återkalla en inlämnad tentamen. Stockholms universitet har redogjort för några institutioners uppfattning om i vilket skede återkallelse får ske: Två institutioner menar att en student skulle kunna återkalla sin tentamen om läraren ännu inte påbörjat rättningen. En institution anger att återkallelsen kan ske inom 24 timmar efter tentamen. En annan institution svarar att en hemtentamen kan återkallas om den inlämnats före den angivna tiden. En tredje institution uppger att det är möjligt att återkalla en inlämnad uppsats om det sker innan examinationsseminariet. En fjärde institution uppger att de vid salstentamen skulle kunna acceptera att återlämna en inlämnad tentamen om det sker innan studenten lämnat skrivsalen.

text: Tillämpliga bestämmelser

text: I

text: 6 kap. 15 § första stycket högskoleförordningen (1993:100)

text: föreskrivs att det i kursplanen bl.a. ska anges kursens mål, formerna för att bedöma studenternas prestationer och de betygsgrader som ska användas. I 18 § samma kapitel anges följande. Om inte annat är föreskrivet i kursplanen, ska betyg sättas på en genomgången kurs. Betyget ska bestämmas av en av högskolan särskilt utsedd lärare (examinator).

text: Högskoleverkets yttrande

text: Universitetslektorn AA vid Umeå universitet har i en artikel (Festskrift till Hans- Heinrich Vogel, Lund 2008, s. 24–27) anfört att en inlämnad tentamen rimligen måste jämställas med en ansökan om en förmån och det närmast är att betrakta som en förvaltningsrättslig grundsats att en ansökan kan återkallas av den som har gjort ansökan. Han anser därför att en student, fram till dess att resultatet av tentamen har offentliggjorts, måste anses ha rätt att återkalla sin tentamen med följden att han eller hon inte ska betygssättas vid det aktuella tillfället. Högskoleverket har i den bifogade rapporten Rättssäker examination (andra omarbetade upplagan, 2008:36 R, s. 52), i fortsättningen kallad Högskoleverkets rapport, uttalat att verket inte delar AA:s uppfattning. Verket hänvisar till bestämmelsen i

text: 6 kap. 18 § högskoleförordningen

text: , där det anges att betyg ska sättas på en genomgången kurs om inte annat är föreskrivet i kursplanen. Regeln måste anses innebära en skyldighet för examinatorn att fatta ett betygsbeslut när en student har genomgått en kurs. Regeln ger inte studenten rätt att återkalla den inlämnade tentamen och därmed undvika att betygsättas. Högskoleverket vidhåller denna uppfattning, men vill i detta yttrande utveckla sin ståndpunkt. De förvaltningsrättsliga grundsatser AA hänvisar till är principerna om ett ärendes anhängiggörande. Om ett ärende kan anses vara privat anhängiggjort kan den enskilde återkalla sin framställning, vilket leder till att ärendet skrivs av hos myndigheten.

text: Principerna är inte fastlagda i några föreskrifter och följaktligen gäller regler i en förordning före dessa principer. Det kan hävdas att bestämmelsen i

text: 6 kap. 18 § högskoleförordningen

text: syftar till att klargöra att huvudregeln är att betyg ska sättas, men att lärosätet får föreskriva att betyg inte ska sättas på en kurs. Uttalanden i förarbeten saknas dock och bestämmelsens ordalydelse är sådan att det är möjligt att göra den tolkning som Högskoleverket gör. Tolkningen stöds också av vad som sedan lång tid torde vara praxis vid universitet och högskolor: när en tentamen har lämnats in av studenten tillåts inte att den återkallas. Denna bedömning bekräftas av den undersökning som JO har gjort vid landets 14 statliga universitet. Bland de instanser som anser sig kunna tillåta att en inlämnad tentamen återkallas dominerar uppfattningen att återkallelsen måste ske innan rättningen har påbörjats. Det är enligt verkets mening uppenbart att en sådan senaste tidpunkt för återkallelse leder till problem när det gäller att avgöra när rättningen av en viss tentamen har påbörjats. Högskoleverket anser dock att uppfattningen strider mot de förvaltningsrättsliga grundsatser som AA hänvisar till. Högskoleverket delar hans uppfattning att återkallelsen i så fall kan ske fram till dess att betygsbeslutet har meddelats. En annan ordning kräver enligt verkets mening stöd i föreskrifter. Om JO skulle anse att Högskoleverkets tolkning av

text: 6 kap. 18 § högskoleförordningen

text: är felaktig och i stället delar AA:s uppfattning, uppkommer frågan om vilka åtgärder som bör vidtas. Det främsta skälet till att en student skulle vilja återkalla en inlämnad tentamen, torde vara att han eller hon bedömer att betyget inte skulle bli tillräckligt högt. Från lärosätenas sida finns en medvetenhet om de olägenheter som skulle uppstå om återkallelser i enlighet med AA:s bedömning skulle vara tillåtna. Det måste betraktas som resursslöseri om en tentamen skulle kunna återkallas efter det att läraren rättat den, men innan betyget meddelats. Det kan inte heller anses gagna examinatorernas noggrannhet vid rättningen om en tentamen kan återkallas så snart studenten hunnit kontrollera sina svar mot kurslitteraturen. Högskoleverket har i sina diskussioner om möjligheterna att ompröva betygsbeslut, lyft fram vikten av att en så noggrann granskning som möjligt görs av tentamina innan betygen meddelas (se Högskoleverkets rapport s. 67). Andra problematiska aspekter med att tillåta återkallelse av en inlämnad tentamen har framhållits i yttrandena till JO från Stockholms universitet (förbud mot s.k. plussning kan kringgås) och från Sahlgrenska akademin vid Göteborgs universitet (bedömning av en tentamen på det sista tillåtna tentamenstillfället kan undvikas). Med tanke på den osäkerhet som ligger i att återkalla en tentamen på grund av rädsla för att ta ett för lågt betyg, är det enligt Högskoleverkets mening inte heller i studenternas intresse att kunna återkalla tentamina. En student riskerar att återkalla en tentamen trots att den håller tillräcklig kvalitet för att förtjäna det eftersträvade betyget. Sammantaget anser Högskoleverket att det vore olämpligt om studenterna skulle kunna återkalla inlämnade tentamina och på så sätt undvika att betygsättas. Om det skulle anses möjligt bör frågan tydligt regleras så att återkallelse inte är tillåtet. Med tanke på vad några universitet yttrat till JO (Stockholms universitet, Linköpings universitet och Linnéuniversitetet) finns det i detta sammanhang anledning att ta ställning till om lärosätena har bemyndigande att centralt inom lärosätet besluta om

text: Notera beträffande KTH:s yttrande till JO att KTH tillåter plussning, se KTH:s interna föreskrifter om betyg på kurs (nr 19/2005).

text: föreskrifter som förbjuder återkallelse av en inlämnad tentamen. AA hävdar i sin artikel att universitet och högskolor saknar rätt att besluta om sådana regler. Högskoleverket anser att ett förbud mot återkallelse av tentamen bör gälla för alla utbildningar på samtliga lärosäten, vilket talar för att en tydlig regel införs i

text: högskoleförordningen

text: . I avvaktan på JO:s ställningstagande vidhåller dock verket sin tolkning av

text: 6 kap. 18 § högskoleförordningen

text: . För att informera om frågeställningen skickar verket en kopia av detta yttrande till Utbildningsdepartementet. - - - Juridiska Föreningen vid Örebro universitet kommenterade remissvaren.

text: Föredraganden inhämtade per telefon upplysningar från Utbildningsdepartementet.

text: Bedömning

text: Närmare bestämmelser om betyg vid universitet och högskolor som staten är huvudman för finns i

text: högskoleförordningen (1993:100)

text: . Enligt

text: 6 kap. 18 § högskoleförordningen

text: ska betyg sättas på en genomgången kurs om inte högskolan föreskriver något annat (före den 1 januari 2011 angavs i bestämmelsen att betygsättning skulle ske, om inte annat var föreskrivet i kursplanen). Betyget ska beslutas av en av högskolan särskilt utsedd lärare (examinator). Förordningen innehåller även bestämmelser om bl.a. antal prov samt rättelse och omprövning av betyg. Någon uttömmande reglering av handläggningen av betygsärenden ges dock inte i förordningen. För universitet och högskolor under offentligt huvudmannaskap blir

text: förvaltningslagens (1986:223)

text: regler tillämpliga då särskilda bestämmelser saknas.

text: Förvaltningslagen

text: innehåller allmänna bestämmelser om handläggning av ärenden och ger bl.a. studenten rätt till insyn i betygsärendet.

text: I de ovan nämnda författningarna finns det inte någon bestämmelse som uttryckligen reglerar frågan om en student har, eller inte har, rätt att återkalla en inlämnad tentamen.

text: Högskoleverket menar att bestämmelsen i

text: 6 kap. 18 § högskoleförordningen

text: om att betyg ska sättas på en genomgången kurs om inte annat är föreskrivet, innebär att en student inte har rätt att återkalla ett betygsärende. Jag delar inte verkets uppfattning. Enligt min mening kan det inte av den bestämmelsen utläsas huruvida en återkallelse är tillåten eller inte.

text: Som redovisats ovan anser universitetslektorn AA, juridiska institutionen vid Umeå universitet, att en inlämnad tentamen är att jämställa med en ansökan om förmån. Huvudregeln är att en ansökan om förmån får återkallas av sökanden. En återkallelse kan i princip ske fram till dess att beslut i ärendet har meddelats. Fortsatt behandling av ärendet får endast ske om myndigheten har möjlighet att besluta om förmånen ex officio. Som exempel på en ansökan om förmån kan nämnas när en enskild ansöker om ett tillstånd eller anmäler sig som sökande till en ledigförklarad tjänst. Ett betygsärende har i och för sig vissa likheter med en ansökan om förmån. En students ställning i förhållande till det universitet där studierna bedrivs kan dock inte anses vara i alla avseenden jämförbar med den

text: ställning som allmänheten ”normalt” intar i förhållande till en myndighet, t.ex. när en enskild ansöker om ekonomiskt bistånd vid en socialnämnd. Mot den bakgrunden anser jag inte att en inlämnad tentamen utan vidare kan jämställas med en ansökan om förmån.

text: Sammanfattningsvis innebär det anförda följande. Det finns inte någon bestämmelse i lag eller förordning som reglerar den aktuella frågan. Jag anser inte heller att den förvaltningsrättsliga grundsatsen att en ansökan om förmån får återkallas av sökanden ger ledning i frågan.

text: Av utredningen framgår att vissa universitet tillåter att en student återkallar en inlämnad tentamen medan andra inte gör det. Det förekommer till och med att saken hanteras olika inom ett och samma universitet, beroende på vilken institution som är berörd. Det har kommit fram att vissa universitet har föreskrifter som förbjuder återkallelse av en inlämnad tentamen och s.k. plussning, dvs. att en student som godkänts på en kurs medges att tentera på nytt för att få ett högre betyg. Både Högskoleverket och AA har ifrågasatt om det finns bemyndigande för lärosätena att besluta om sådana föreskrifter. Det kan i sammanhanget konstateras att regeringen den 14 april 2011 gav en särskild utredare i uppdrag att analysera och tydliggöra statliga universitets och högskolors rätt att meddela föreskrifter och föreslå hur dessa ska kungöras (

text: Dir. 2011:37

text: Det är enligt min mening inte acceptabelt att frågan om återkallelse är tillåten eller inte är avhängig av var studierna bedrivs. Samma sak bör gälla oavsett vid vilket universitet eller vid vilken institution en person studerar. Såväl Högskoleverket som ett antal universitet har påtalat olika problem som kan uppstå om återkallelse tillåts. Göteborgs universitet har t.ex. uppgett att det är oklart om det existerande regelverket kring disciplinnämndsförfarande avseende ”försök till vilseledande” skulle kunna tillämpas om man tillåter återkallelse av en inlämnad tentamen. Som ett annat exempel kan nämnas att Stockholms universitet framfört att det förbud som universitet uppställer mot s.k. plussning skulle kunna kringgås. Att problem kan uppstå talar mot att det ska vara tillåtet att återkalla en inlämnad tentamen.

text: Under alla förhållanden, dvs. oavsett om återkallelse ska tillåtas eller inte, bör frågan enligt min uppfattning regleras i

text: högskoleförordningen

text: . Regeringen bör således ta ställning i saken. Mot den bakgrunden nöjer jag mig med att, utan ett eget ställningstagande i sakfrågan, skicka en kopia av detta beslut till Utbildningsdepartementet.

text: Vidare finner jag skäl att tillställa Utredningen om högskolors föreskrifter en kopia av beslutet för kännedom.

text: Med dessa uttalanden, som inte innefattar någon kritik mot Örebro universitet, avslutas ärendet.