title: Kritik mot en ledamot i Stadsbyggnadsnämnden i Jönköpings kommun för hanteringen av en jävsfråga

sammanfattning: En ledamot i en kommunal nämnd ansåg inte att han var jävig men insåg att det kunde finnas andra uppfattningar än hans egen i den frågan. Han kritiseras för att han inte för nämnden redovisat det som kunde medföra att han var jävig så att nämnden kunde ta ställning till om det förelåg jäv.

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO framförde AA klagomål mot BB, ledamot i Stadsbyggnadsnämnden i Jönköpings kommun. AA uppgav i huvudsak följande. BB hade vid handläggningen av ett detaljplaneärende underlåtit att iaktta gällande bestämmelser om jäv. Han hade deltagit i handläggningen av ärendet vars utgång riskerade att väsentligt gynna eller skada honom själv genom den värdeförlust på hans fastighet som riskerades om broalternativet i ärendet valdes. BB hade vid stadsbyggnadsnämndens besiktning på plats i juni 2010 förevisat alternativ som gynnade eller missgynnade honom själv. Han hade vidare vid beslut i stadsbyggnadsnämnden den 17 juni 2010 röstat emot förslag som väsentligt kunde missgynna honom själv och för förslag som väsentligt kunde gynna honom själv.

text: Utredning

text: Handlingar i stadsbyggnadsnämndens ärende Stbn/2007:128 begärdes in och granskades. Därefter remitterades ärendet till stadsbyggnadsnämnden som anmodades att mot bakgrund av bestämmelserna i

text: 6 kap.

text: 25 §§

text: kommunallagen (1991:900)

text: redogöra för handläggningen och myndighetens bedömning av denna.

text: Stadsbyggnadsnämnden gav in remissvar beslutat den 20 januari 2011 till vilket fogades en reservation mot beslutet från vissa ledamöter. Vidare bifogades ett yttrande från BB. I nämndens beslut angavs att BB inte deltagit i behandlingen av remissärendet.

text: Stadsbyggnadsnämnden yttrade bl.a. följande.

text: Bakgrund

text: Herrgårdsgärdet i Tenhult har funnits med i Jönköpings kommuns översiktsplan sedan i början av 1990-talet och finns även med i kommunens bostadsförsörjnings-

text: program. I den långsiktiga utbyggnadsstrategi som kommunen jobbar med prioriteras också Herrgårdsgärdet högt på grund av att området ligger i direkt anslutning till järnvägsstationen i Tenhult vilket ger goda kommunikationsmöjligheter som är positivt för att kunna nå ett framtida hållbart samhälle.

text: Planprogram

text: Som ett första led i planprocessen togs ett översiktligt planprogram fram som stadsbyggnadsnämnden godkände för samråd 2009-05-14. Ett allmänt samrådsmöte hölls i Tenhult 2009-08-19 som var välbesökt där ca 90 personer deltog. På detta samrådsmöte var en ganska stor majoritet för bostadsbyggnation på Herrgårdsgärdet. Dock framkom redan på samrådsmötet delade meningar om hur områdets trafikförsörjning ska lösas.

text: Fortsatt planprocess

text: Då befintligt järnvägsspår delvis bildar en barriär till det tänkta utbyggnadsområdet Herrgårdsgärdet framgår det tydligt att trafikförsörjningen till området är den mest kritiska frågan i denna planprocess. Redan i planprogrammets samrådsmaterial beskrevs 4 olika alternativ för trafikförsörjning: 1. Sila trafiken genom befintliga gator genom bostadsområdet norr om utbyggnadsområdet. 2. Bygga en bro över järnvägen med anslutning till Centrumvägen. I detta alternativ fanns 2 olika lägen för bron skissade. 3. Förlängning av Stationsgatan längs med järnvägens östra sida. Detta alternativ innebär markinlösen för delar av 8 privata fastigheter. 4. En ny matarväg norrifrån med anslutning till väg 31/33. Efter samrådstidens utgång hösten 2009 fick därför stadsbyggnadskontoret i uppdrag att utreda närmare vilket av ovanstående alternativ som var lämpligast att jobba vidare med. Tanken är att det valda alternativet sedan ska utgöra del i den första detaljplanen för området som då får prövas i en formell planprocess. Stadsbyggnadskontoret var klar med sin utredning i maj 2010 som även gjorts i samarbete med tekniska kontoret. Tjänstemännens förslag förordade alternativ 3 ovan med motiv som framgår av tjänsteskrivelsen. På stadsbyggnadsnämndens sammanträde 2010-05-20 återremitterades ärendet för besiktning på plats. En besiktning på plats genomfördes av stadsbyggnadsnämnden 2010-06-14 då de olika alternativen för trafikförsörjning kunde studeras på plats. På stadsbyggnadsnämndens sammanträde 2010-06-17 fattades ett beslut som innebar att nämnden beslutade enligt tjänstemännens förslag om att jobba vidare med alternativ 3 ovan och att påbörja förhandling om markinköp av berörda fastigheter. I detta beslut deltog även BB (MP) vilket denna JO-anmälan handlar om. Vid detta beslut reserverade sig (S)-gruppen som utgör 5 ledamöter av 13 till förmån för alternativ 2 ovan.

text: Jävsfrågan

text: Jäv enligt

text: kommunallagens

text: 6 kap.

text: 25 §§

text: föreligger ej för BB (MP) i denna fråga av följande skäl. Enligt

text: 25 §

text: stycke 1 framgår att jäv föreligger ”om ärendets utgång kan väntas medföra synnerligen nytta eller skada för honom själv eller någon närstående”. De 4 olika trafiklösningar som beskrivits ovan som diskuterats i debatten påverkar totalt stora delar av hela Tenhults samhälle. Alternativ 2 Broalternativet som diskuterats innehåller dessutom två olika lägen där ännu inte något val mellan dessa två lägen är gjort. Det ena alternativet ligger då ganska långt bort från BB:s fastighet. Sammantaget finns det inget som säger att det i detta läge kan avgöras huruvida BB:s fastighet skulle ha väsentlig nytta eller skada vad gäller fastighetsvärden etc. beroende av vilket trafikalternativ som väljs. Följande övrigt finns att yttra i sakfrågan:

text: Utfallet av stadsbyggnadsnämndens beslut 2010-06-17 skulle med stor sannolikhet blivit samma även om BB inte deltagit i besiktning och beslut. Det fanns en ganska betryggande majoritet på 8-5 till förmån för tjänstemännens förordade förslag. Det beslut som JO-anmälan avser utgör inget formellt beslut om myndighetsutövning enligt PBL som är överklagningsbart. Det är endast ett inriktningsbeslut hur stadsbyggnadskontoret ska jobba vidare med den aktuella planfrågan. Detta beslut är också senare ändrat av stadsbyggnadsnämnden som framgår nedan. För demokratin måste det anses väsentligt att även de som är bosatta lokalt i olika kommundelar aktivt kan delta i de beslut som berör den egna kommundelen. Det stöder närhetsprincipen och minskar klyftan mellan förtroendevalda och medborgare. Jönköpings kommun har jobbat för denna princip genom inrättande av kommundelsråd i de olika kommundelarna. Som upplysning i sakfrågan om de olika trafikalternativen kan nämnas att trafikalternativ 3 nu bedömts inte vara genomförbart av olika skäl (markinlösning, tekniska frågor, opinion etc). Stadsbyggnadsnämnden har därför fattat ett nytt beslut om att ge stadsbyggnadskontoret i uppdrag att noggrant utreda trafikalternativ 2 och 4 ovan. Denna utredning pågår för närvarande. Den formella planprocessen har därmed ännu ej kommit vidare.

text: I det reservationsvis framförda yttrandet framfördes bl.a. följande.

text: För att undvika att jävsfråga uppstår, är det varje enskild ledamots ansvar att bedöma huruvida han/hon ska delta i behandling av ärende som kan leda till misstanke om jäv. För nämnder finns sju olika jävsgrunder (ref. Axel Danielsson; Nämndadministration) – sakägarjäv, intressejäv, släktskapsjäv, ställföreträdarjäv, ombudsrespektive biträdesjäv och delikatessjäv. Under en mandatperiod torde det vara få ärenden som berör enskild ledamot. Uppstår fundering om huruvida man är jäv eller inte är vår uppfattning att jäv bör anmälas vid behandling av ärendet. I det aktuella jävsärendet har ledamoten, precis som hans grannar, fått informationsbrev angående ärendet samt inbjudan till samrådsmötet. Dessa brev skickas till de som av stadsbyggnadskontoret bedöms vara sakägare. Vilket inte kan vara okänt när man suttit i stadsbyggnadsnämnden under flera mandatperioder.

text: BB bestred att jäv förelegat och framförde bl.a. följande.

text: I så fall skulle jäv föreligga i varje beslut jag medverkar i som handlar om vägar jag kan fara på eller varje beslut om taxor för sophantering eller vatten och till och med om höjning eller sänkning av kommunalskatten. Ofta tillgrips att viss byggnation påverkar fastigheters värde, och mycket ofta är det då förskolors eller särskilda boendens placering som någon inte vill ha i sin närhet. Jag tror inte på detta. Jag tror inte heller att en bro, som närmast 120 meter från fastigheten vi bor i, skulle påverka fastigheten negativt i värde. Inte desto mindre finns det i vår kommun, Jönköping, ett stort behov av lägenheter och en del av dessa skulle kunna byggas i Tenhult. Så därför kom från tjänstemännen på stadskontoret förslag om en planprocess för Herrgårdsgärdet. Efter information senvåren 2009 om en sådan och hur många lägenheter det skulle kunna innebära beslöts att förslaget skulle gå vidare för bearbetning. Och redan där fanns alternativa tillfarter till planområdet beskrivna, och bland dessa den tidiga broskissen som anmälarna hänvisar till. Just pga broalternativet, som jag förstod skulle kunna ge upphov till en jävsdebatt, tog jag kontakt med såväl ansvarigt kommunalråd som vår kommunstyrelseordförande och även kommunens chefsjurist för konsultation. Samtliga hade samma syn – jäv föreligger ej, men för att stämma i bäcken borde jag inte delta om bron var det alternativ det handlade om. Liknande uppfattning hade även vår nämndsordförande. Så förenklat kan man säga att jag kunde vara med om att besluta om att området ska bebyggas eller ej, om processen skulle gå vidare eller ej, eller vilka alternativ till

text: väganslutning som skulle beslutas om såvitt de inte var ställda mot broalternativ. Och så skedde fram till det famösa beslutet – återkommer om detta. Jag deltog inte vid nämnden när vägar till området diskuterades, så länge broalternativet levde. Jag har i hela processen ansett att de befintliga gatorna ska användas för att de redan finns och därmed skapar ett naturligt inlemmande av ett nytt område till ett befintligt, istället för en isolerad satellit utanför. Vår trafikavdelning anser det däremot inte görligt. Jag har även ansett att en bro är ett alldeles för stort ingrepp i landskapsbilden, dessutom kostnadskrävande och platskrävande. Bron tvingas från låglänt terräng upp över en förhöjd banvall och kommer bli ungefär tretton meter hög. Av de två skissade alternativvägar som då återstår är inlösen av två hela fastigheter och viss mark från några fastigheter längs med järnvägen, eller en dragning av tillfartsvägar långt öster om samhället. Det senare vore att isolera den nya byggnationen från samhället och medverkar inte till att samhället drar särskilt god nytta av den nya bebyggelsen. Den förra, den med inlösen, som bland andra skulle drabba de två anmälarna med förlust av mark, anser jag nu som då som ett alltför stort ingrepp, en åtgärd som inte står i relation till bostadstrycket. Processarbetet löpte på och i maj 2010 var nämnden framme vid att ta beslut. Då förelåg endast ett tjänstemannaförslag om anslutningsväg som innebar inlösen av mark och fastigheter. I överensstämmelse med vad jag här ovan anfört så ansåg jag då att det vore ett onödigt stort ingrepp, och ville ha en återremiss för besiktning och ytterligare syn om befintliga vägar. Trots att samtliga partier då ansåg sig redo att gå till beslut så beslöts om återremiss. Besiktning genomfördes, genom att tjänstemän och företrädare för samtliga partier kollade samtliga alternativ och dess på- eller inverkan. Med måttband, planchefen i ena ändan och jag i den andra, mättes samtliga gators bredder upp. Månaden därpå, juni 2010, så skulle ärendet ånyo upp. Fortfarande var det samma alternativ som var gällande. Jag sa att jag får ge upp och acceptera att det inte går att komma längre, dock ville jag ha med en skrivning om att viss genomfartstrafik skulle kunna ordnas via befintliga tillfartsvägar. Så blev det också beslutat. Men här förordades helt plötsligt av oppositionspartiet att broalternativet skulle vara det nämnden gick fram med. Analogt, med hur jag gjort tidigare när brofrågan funnits med, så borde jag lämnat mötet. Nu blev en votering mellan bro och inlösen till själva planen. Här har jag alltså gjort mig skyldig till tanklöshet genom att bryta mot det jag själv ställt upp om att inte delta när brofrågan fanns med. Tanklösheten skedde i pur förvåning över att ett parti helt plötsligt och samfällt ändrat sig. Bara någon vecka senare, så meddelade jag ansvarigt kommunalråd, sedan nämndsordförande och företrädare för partierna för mitt parti samarbetar med att jag kommer att gå emot i KF. Det var alldeles för stort att ta till inlösen. Redan vid första nämndsmötet under hösten togs ett nytt beslut om att inte gå vidare med inlösen och söka gå vidare med något annat eller nytt alternativ till att lösa trafikfrågan. Men, sammanfattningsvis, jäv har aldrig funnits. Däremot har jag haft en ambition till att inte ens misstanke om jäv ska kunna uppkomma, och där har jag fallerat. Att två som känner sig förfördelade i processen använder sig möjligheten att anmäla en beslutande för jäv har jag full förståelse för.

text: AA yttrade sig över remissvaret.

text: Bedömning

text: JO:s granskning är inte avsedd att föregripa eller ersätta den prövning som kan eller har kunnat ske i ordinarie ordning. Frågor om jäv kan åberopas vid ett överklagande och med hänsyn till detta avser jag inte att i detta beslut ta ställning till frågan om huruvida jäv föreligger i ärendet hos nämnden. Min granskning gäller istället den formella handläggningen.

text: I

text: 6 kap.

text: kommunallagen

text: finns bestämmelser som reglerar kommunstyrelsens och övriga nämnders verksamhet. I 24–27 §§ finns bestämmelser om jäv.

text: I 6 kap. 24 § föreskrivs bl.a. att en förtroendevald som är jävig i ett ärende hos en nämnd inte får delta eller närvara vid handläggningen av ärendet. Den som känner till en omständighet som kan antas utgöra jäv mot honom ska självmant ge det till känna. Har det uppkommit en fråga om jäv mot någon och har någon annan inte trätt i hans ställe, ska nämnden snarast besluta i jävsfrågan.

text: En förtroendevald är enligt 6 kap. 25 § jävig om

text: 1. saken angår honom själv eller hans make, sambo, förälder, barn eller syskon eller någon annan närstående eller om ärendets utgång kan väntas medföra synnerlig nytta eller skada för honom själv eller någon närstående,

text: 2. han eller någon närstående är ställföreträdare för den som saken angår eller för någon som kan vänta synnerlig nytta eller skada av ärendets utgång,

text: 3. ärendet rör tillsyn över sådan kommunal verksamhet som han själv är knuten till,

text: 4. han har fört talan som ombud eller mot ersättning biträtt någon i saken, eller

text: 5. om det i övrigt finns någon särskild omständighet som är ägnad att rubba förtroendet till hans opartiskhet i ärendet.

text: Enligt 6 kap. 26 § bortses från jäv när frågan om opartiskhet uppenbarligen saknar betydelse.

text: Bestämmelserna är ett uttryck för den övergripande objektivitetsprincipen som är fastlagd i grundlag och syftar till att garantera att myndigheternas handlande präglas av objektivitet och opartiskhet (

text: 1 kap. 9 § regeringsformen

text: Regleringen i

text: 6 kap.

text: kommunallagen

text: avser all handläggning hos den kommunala nämnden oavsett om det är fråga om ärenden som avser myndighetsutövning mot enskilda eller inte. Med handläggning avses inte enbart beslutsfattande utan även utredning, beredning och föredragning. De personer som åsyftas är de som tar sådan befattning med ett ärende att de kan tänkas inverka på ärendets utgång.

text: Allmänt sett gäller att reglerna om jäv inte tar sikte på en befattningshavares moral och kompetens utan på förekomsten av sådana yttre faktorer som placerar honom eller henne i situationer, där det allmänt sett – oberoende av vem det gäller – föreligger en risk för att ovidkommande hänsyn skulle kunna spela en roll. Befinner sig vederbörande i en sådan situation spelar det ingen roll om man efteråt kan konstatera att han eller hon ändå handlat helt klanderfritt (jfr Förvaltningslagsutredningens betänkande,

text: SOU 2010:29 s. 327

text: ). Det saknar även betydelse om den person, vars opartiskhet kan sättas i fråga, själv anser sig objektiv eller av den ansvariga myndigheten anses vara det. Det är tillräckligt att det föreligger någon omständighet som utifrån sett är ägnad att negativt påverka tilltron till att handläggningen sker utan påverkan av ovidkommande hänsyn (jfr

text: JO:s beslut den 19 oktober 2010 dnr 5192-2009). Det är viktigt att myndigheterna iakttar jävsreglerna. Annars finns det risk att allmänhetens förtroende för verksamheten påverkas.

text: I förarbetena till

text: 6 kap. 24 § kommunallagen

text: prop. 1993/94:188

text: s.102) anges att ett konstaterat jäv normalt ska leda till att den jävige inte längre tar befattning med ärendet. I de flesta fall behöver nämnden inte heller fatta ett formellt beslut i jävsfrågan. Den jävige avstår självmant och ersätts med annan person. Någon gång kan det hända att den som utpekas som jävig inte anser sig jävig. I så fall måste nämnden avgöra jävsfrågan genom ett formellt beslut.

text: Enligt BB:s egna uppgifter förstod han att situationen skulle kunna ge upphov till en jävsdebatt. Därför kontaktade han ansvarigt kommunalråd, kommunstyrelseordföranden samt kommunens chefsjurist för konsultation. BB har också hänvisat till nämndordförandens uppfattning i frågan. BB insåg alltså att det kunde finnas andra uppfattningar än hans egen i frågan om jäv. Om han inte självmant ville avstå från att delta i handläggningen av ärendet, borde han för nämnden ha redovisat det som skulle kunna medföra att han var jävig. Då hade nämnden fått ta ställning till om det förelåg jäv. Jag anser alltså inte att frågan om jäv har skötts på rätt sätt.

text: Ärendet avslutas med den kritik som ligger i det nu sagda.


avgjordAv: Justitieombudsmannen Katarina Påhlsson

nyckelord:
God förvaltning/myndighetsetik
Objektivitet, opartiskhet, saklighet

publisher: Justitieombudsmannen

title: En rådman vid Göteborgs tingsrätt har ringt en åklagare i en privat angelägenhet

org: jo

sammanfattning: En rådman ringde för en släktings räkning till en åklagare, som var förundersökningsledare i ett ärende på en annan ort. Samtalet ägde rum sedan släktingens make och en bekant till familjen hade häktats. Rådmannen presenterade sig vid samtalet med namn och tjänstetitel. Därefter beskrev hon bl.a. situationen som släktingens familj befann sig i, de häktades skötsamhet och ställde vissa frågor. JO konstaterar att det inte finns någon reglering om hur eller i vilka sammanhang en domare får använda sin tjänstetitel i privata angelägenheter, men framhåller att en domare inte får använda sin titel och ställning så att det finns en risk för att det kan uppfattas som att han eller hon försöker tillgodose egna eller närståendes intressen. Domare bör därför i allmänhet avhålla sig från att åberopa sin tjänsteställning när han eller hon agerar som privatperson.

text: Bakgrund och upptagande av initiativ

type: rubrik

text: I januari 2020 rapporterades i media att en domare vid Göteborgs tingsrätt hade kontaktat en åklagare vid åklagarkammaren i Jönköping för att prata om en släkting och en bekant som hade häktats för ett grovt våldsbrott. Enligt rapporteringen hade domaren presenterat sig som rådman och samtalet hade ägt rum från hennes arbetstelefon. Vidare skulle åklagaren ha ansett att kontakten var anmärkningsvärd. Det påstods också att åklagaren hade gjort en tjänsteanteckning om samtalet.

type: stycke

text: Jag beslutade att ta upp saken till utredning i ett särskilt ärende.

text: Utredning

text: Den tjänsteanteckning som åklagaren, kammaråklagaren CC, hade upprättat i sitt ärende togs in och granskades. Beträffande samtalet löd den enligt följande:

text: Idag, onsdag den 2019-10-16, kl. 09.12 ringde en kvinna som presenterade sig som DD, rådman vid Göteborgs tingsrätt, upp mig från telefonnummer […]. Hon uppgav bl.a. följande efter det att hon presenterat sig med namn och titel. Hennes svåger är [AA] som häktades av Jönköpings tingsrätt i måndags. [AA] är skötsam och har fast jobb. Han har aldrig tidigare begått några brott. Situationen är chockartad för familjen. Hon uppgav sig också vara bekant med [BB] (som

text: också häktats i aktuellt ärende) och att också han är skötsam. Vidare uppgav hon sig, med tanke på sitt yrke, förstå att jag inte kan diskutera utredningen och att sannolika skäl inte är detsamma som styrkt.

text: JO begärde att Göteborgs tingsrätt skulle yttra sig över det som hade framkommit i tjänsteanteckningen och i två nyhetsartiklar. Tingsrätten skulle också redovisa om den med anledning av uppgifterna i tjänsteanteckningen hade vidtagit några åtgärder och i så fall vilka. Berörd befattningshavare skulle ges tillfälle att lämna synpunkter.

text: Tingsrätten lämnade genom dåvarande lagmannen EE följande remissvar.

text: Allmänna utgångspunkter för bedömningen

text: Domstolarna intar en särställning i en demokrati. Domarens roll är här av central betydelse. Domaren utför sitt arbete på uppdrag av medborgarna. Med domarsysslan kommer även maktbefogenheter. Utgångspunkten för en domare är respekten för människors lika värde och att alla ska behandlas lika inför lagen. En domare får inte använda sin position för att på ett otillbörligt sätt försöka påverka personer och myndigheter i deras uppgifter. Det är viktigt att domare inte heller agerar på ett sätt som gör att en objektiv betraktare kan misstänka att domaren missbrukar sin ställning. Varje domare är dock även en privatperson och har rätt agera som sådan. Den enskilde domaren måste ha en betydande frihet att självständigt välja att leva det privatliv som han eller hon vill. Men en domare måste inse att anställningen innebär att han eller hon även på fritiden och i privatlivet måste undvika ett beteende som riskerar att skada domstolens anseende eller annars kan verka förtroendeskadligt. I det nu sagda ligger att en domare bör vara restriktiv med att använda sin tjänstetitel när domaren agerar som privatperson. Det kan dock enligt min bedömning inte generellt sett anses utgöra ett felaktigt uppträdande i tjänsten att göra det. Lämpligheten får bedömas i det enskilda fallet. Vad en domare får eller kan göra privat skiljer sig alltså från vad som är fallet för många andra yrkeskårer. Som stöd för enskilda domare, i bl.a. den här typen av frågor, har Domarförbundet tagit fram material rörande domaretik. I dokumentet God domarsed – grundsatser och frågor listas bland annat vilka frågor en domare bör ställa sig innan tjänstetiteln används i en privat angelägenhet (fråga 3.3.8):

text: I vilket syfte och sammanhang görs detta?

text: Kan det motiveras med sakliga skäl?

text: Vilket intryck ger användandet av tjänstetiteln etc. en enskild adressat eller

text: allmänheten?

text: Skulle jag kunna klandras för att missbruka mitt yrkes anseende för privata

text: intressen?

text: Tingsrättens uppfattning är att dessa frågeställningar på ett konkret sätt översiktligt fångar in essensen av vilka överväganden en domare bör göra innan tjänstetiteln används i en privat angelägenhet.

text: Vidtagna åtgärder från tingsrätten

text: När jag av den berörda åklagarens närmaste chef fick information om vad som förevarit hade jag samtal med rådmannen. Resultatet av de samtalen blev att jag gjorde bedömningen att rådmannen inte gjort sig skyldig till något klandervärt eller att det annars fanns skäl för mig att rikta kritik mot henne. Mot den bakgrunden beslutade jag att inte vidta någon åtgärd.

text: Bedömningen av rådmannens agerande

text: Jag saknar skäl att ifrågasätta de uppgifter som anges i det bilagerade yttrandet. Eftersom uppgifterna inte står i någon egentlig motsats till vad som framkommit i övrigt utgår jag från dem i det följande. Som framgår av rådmannens yttrande ringde hon i egenskap av privatperson för en nära släktings räkning, utan avsikt att påverka utredningen i ärendet. Detta hade hon naturligtvis rätt att göra. Om åklagaren skulle ha uppfattat samtalet på något annat sätt är det förstås olyckligt. Jag noterar dock att åklagaren enligt en av de till remissen fogade artiklarna själv på fråga svarar att han inte vet om rådmannen försökte påverka utredningen. För mig framstår det som märkligt att en åklagare i Jönköping skulle kunna uppfatta ett samtal från en rådman i Göteborgs tingsrätt, där rådmannen klargör att hon ringer för en nära släktings räkning, som ett försök att påverka en pågående förundersökning. Hur skulle det gå till? Jag noterar att rådmannen under samtalet förklarade att hon arbetade som rådman. Enligt min bedömning saknar det egentlig betydelse om detta framkom inledningsvis eller senare i samtalet, eftersom rådmannen tydligt inledde samtalet med att förklara att hon ringde i egenskap av privatperson (för en nära släktings räkning). Däremot anser jag att det var relevant och bra att hon gjorde det. På det sättet kunde samtalet underlättas och enkelt anpassas till de frågor som rådmannen hade, utan att åklagaren närmare behövde förklara reglerna om t.ex. häktning och restriktioner, villkor och undantag från de sistnämnda etc. Syftet med att rådmannen talade om att hon arbetade som rådman var alltså enligt min uppfattning legitimt och jag menat att det fanns sakliga skäl för den upplysningen. Det bör i sammanhanget framhållas att samtalet utspelade sig mellan en rådman och en åklagare (och alltså inte någon allmänhet eller enskild adressat utan kunskap om domarrollen) vilka verkar i olika delar av Sverige och som således inte har något med varandra att göra, professionellt eller annars. Samtalet gällde inte någon egen privaträttslig angelägenhet. Jag kan inte se att detta på något sätt skulle kunna vanhedra domaryrkets anseende. Bilden som framtonar är snarare den av en ängslig åklagare, osäker i sin yrkesroll. Jag kan konstatera att åklagarens tjänsteanteckning är ofullständig och inte på ett tillräckligt utförligt sätt redovisar vad som sagts under samtalet och i vilken ordning orden föll. Anteckningen att rådmannen är införstådd med att åklagaren inte kan diskutera utredningen gör mig än mer frågande till vad som skulle kunna uppfattas som otillbörligt i rådmannens agerande. Sammanfattningsvis anser jag inte att det finns någon grund för kritik mot rådmannen i fråga.

text: Till tingsrättens yttrande var fogat ett yttrande från rådmannen DD, i vilket hon uppgav följande:

text: Det är riktigt att jag har ringt upp den aktuella åklagaren. Den nedtecknade tjänsteanteckningen återger dock enligt min uppfattning inte vårt samtal på ett fullständigt sätt, bl.a. är själva anledningen till att jag ringde samtalet inte med. Vidare är det som återges ryckt ur sitt sammanhang. Åklagaren och jag har också till del avvikande uppfattning om hur orden föll sig under samtalet. Bakgrunden till samtalet är följande. Jag blev uppringd av en nära släktning som berättade att hennes man och ytterligare en bekant till familjen hade blivit häktade av tingsrätten för viss brottslighet. Situationen för henne var helt främmande. Hon stod inför många praktiska problem och frågor, bl.a. mot bakgrund av att mannen hade en arbetsgivare som behövde informeras samt bedrev en egen verksamhet. Det var därför angeläget för henne att framförallt få en uppskattning om hur lång tid polisutredningen kunde tänkas ta. Eftersom min släktning i situationen inte själv orkade ringa upp och tala med åklagaren som hade hand om ärendet bad hon mig att göra det. Utöver en uppskattning om

text: utredningstid önskade hon också om möjligt få besked om vilket häkte mannen befann sig på och om hon hade möjlighet att skriva brev till honom. Då mitt syfte inte på något sätt var att påverka någon utredning tyckte jag inte att det var olämpligt att jag, för min släktnings räkning, ringde upp åklagaren. Själva samtalet inleddes med att jag presenterade mig med mitt namn. Enligt min minnesbild nämnde jag inte redan här att jag arbetade som rådman utan jag uppgav för åklagaren att jag ringde för en nära släktnings räkning i ett ärende där åklagaren var ansvarig. Jag berättade att min släktnings man hade blivit häktad och att hon var mycket chockad eftersom mannen alltid hade varit skötsam och haft arbete samt att hon därför i situationen som var inte själv orkade ringa upp åklagaren. Jag nämnde också att även den övriga familjen var chockad över häktningen eftersom mannen inte tidigare hade varit föremål för någon polisutredning. Detsamma gällde för en annan person som hade häktats i samma mål och som varit bekant med familjen sedan en längre tid. Jag fortsatte sedan att berätta att jag arbetade som rådman och därför var väl bekant med reglerna kring häktning samt att jag önskade ställa några frågor av praktisk natur. Jag uppgav också att jag inte avsåg att lägga mig i utredningen och att utredningen måste få ha sin gång. På min fråga om det var möjligt för åklagaren att uppskatta hur lång tid utredningen kunde förväntas att ta svarade han att det var svårt att bedöma men att det med all sannolikhet kunde bli fråga om åtalsförlängningar eftersom det kunde bli aktuellt att skicka material till NFC [Nationellt forensiskt centrum; JO:s anm.]. Sedan nämnde åklagaren att sannolika skäl nu förelåg men att brottsmisstanken kunde förändras under utredningens gång beroende på vad som kom fram och att det för fällande dom krävs stark bevisning. Jag uppgav att jag visste att sannolika skäl är något annat än styrkt eller ställt utom rimligt tvivel. Härefter frågade jag om åklagaren hade vetskap om vilket häkte mannen befann sig på. Åklagaren svarade då att han trodde att mannen befann sig på häktet i Jönköping samt att det brukade gå bra att lämna privata kläder. Sista frågan som ställdes handlade om ifall det var möjligt för min släktning att, via åklagaren, skriva brev till sin man under tid han satt frihetsberövad. Åklagaren uppgav att innehållet i eventuella brev först skulle komma att granskas av åklagaren.

text: Sammanfattning

text: Samtalet från min sida föranleddes av medmänsklighet och avsåg att om möjligt få svar i praktiska frågor i den situation som förelåg. Ärendet berördes överhuvudtaget inte i sak. Enligt min bedömning var det naturligt att i samtalet upplysa åklagaren om att jag själv arbetade som rådman då samtalet rörde bl.a. allmänna frågor om regler om häktning. Samtalet mellan åklagaren och mig kunde därför anpassas till detta och underlättas. Det spelar i sig ingen roll när i samtalet min tjänstetitel framkom. Jag har inte använt min tjänstetitel i syfte att påverka någon utredning eller vinna andra fördelar genom denna. Min bestämda uppfattning är att innehållet i mitt och åklagarens samtal inte på något vis ger fog för att uppfatta samtalet på ett sådant sätt.

text: Kammaråklagaren CC fick möjlighet att kommentera tingsrättens remissvar.

text: Bedömning

text: Domstolarna intar en särställning i vår demokrati och domarens roll samt uppträdande är därmed av central betydelse. Den enskilde domaren har inte bara att iaktta saklighet och opartiskhet i den dömande verksamheten, utan måste även uppträda med integritet i såväl sin roll som domare som i privata sammanhang. En domare bör följaktligen både i yrkeslivet och privat sträva efter att uppträda på ett sådant sätt att allmänhetens förtroende för den dömande verksamheten upprätthålls.

text: Det finns inte någon lagstiftning som direkt reglerar hur eller i vilka sammanhang en domare får använda sin tjänstetitel i privata angelägenheter. Det är emellertid självklart att en domare inte får använda sin position för att på ett otillbörligt sätt försöka påverka personer och myndigheter i deras uppgifter. Vidare får en domare inte använda sin titel och ställning för att tillgodose egna eller närståendes intressen, eller ens så att det med fog kan uppfattas att domaren har det syftet. Domare bör därför i allmänhet avhålla sig från att åberopa sin tjänsteställning när han eller hon agerar som privatperson.

text: JO har i några beslut uttalat sig om lämpligheten av att domare eller offentligt anställda tjänstemän använder sin tjänstetitel i privata angelägenheter. Ett hovrättsråd som i en privaträttslig angelägenhet hade använt sin tjänstetitel och skickat ett fax med hovrättens faxmissiv samt därvid närmast förelagt mottagaren om återkoppling, kunde enligt JO inte undgå kritik (se JO 2004/05 s. 54). JO underströk att en domares åtgärder i privata angelägenheter måste ges en sådan utformning att det står helt klart att han eller hon inte agerar på yrkets vägnar, samt att det självfallet inte får förekomma att en domare använder sin titel på ett sådant sätt att det kan uppfattas som ett påtryckningsmedel. (Se även bl.a.

text: JO 2009/10 s. 86

text: och

text: JO 2014/15 s. 672

text: , jfr JO:s beslut den 15 april 2008, dnr

text: Lämpligheten av att en domare anger sin tjänstetitel måste bedömas från fall till fall. De frågor som tingsrätten tagit upp i sitt remissvar kan också enligt min mening tjäna som vägledning för den enskilda domaren.

text: Den åklagare som mottog samtalet från DD fann anledning att upprätta en tjänsteanteckning i anslutning till samtalet. Som JO återkommande framhåller är det av stor vikt att tjänstemän och andra befattningshavare som utövar offentlig verksamhet samvetsgrant dokumenterar såväl sina åtgärder och överväganden i ett ärende som andra omständigheter av betydelse för handläggningen och en eventuell granskning av detsamma. Jag kan konstatera att innehållet i tjänsteanteckningen har utgjort en del av underlaget för min granskning.

text: Det förhållandet att DD tycks ha presenterat sig redan inledningsvis med sin titel kan framstå som mindre lämpligt och inger betänkligheter. Samtidigt har hon uppenbarligen då också berättat att hon arbetade som rådman vid Göteborgs tingsrätt, dvs. en domstol i en annan del av landet. Det framgick därmed att hon inte hade någon yrkesmässig koppling till den aktuella åklagarkammaren. Av utredningen drar jag vidare slutsatsen att DD innan hon gick vidare med sina frågor beskrev anledningen till sitt samtal, nämligen att hon ringde för en släktings räkning och varför släktingen inte själv gjorde det. Det har alltså stått helt klart att samtalet inte rörde ett ärende i tjänsten och att DD ringde i en privat angelägenhet. Därigenom har också åklagaren varit medveten om förutsättningarna för samtalet.

text: Enligt DD var syftet med samtalet att hjälpa en släkting att få fram viss allmän information. Det finns inte heller något i min utredning som tyder på att hon avsett att använda sin titel som domare för att tillgodose närståendes intressen eller för att påverka brottsutredningen. Av det som framkommit drar jag slutsatsen att de frågor hon ställde i allt väsentligt varit av praktisk natur, men jag anser att hon inte borde ha gått in på utredningen eller frågat om åklagarens bedömning av hur lång tid som förundersökningen kunde förväntas ta. Detta särskilt som hon dessförinnan beskrivit de häktade personernas skötsamhet och levnadssätt. Det fanns således enligt min mening en risk att frågorna i detta sammanhang kunde uppfattas som ett underförstått försök till påverkan. Det förhållandet att hon enligt åklagarens tjänsteanteckning förklarat att hon förstod att hon inte kunde diskutera utredningen påverkar inte min uppfattning.

text: Ärendet avslutas med den kritik som ligger i det sagda.

type: avgorande


avgjordAv: Kerstin André

title: Fråga om socialnämnden var skyldig att inleda en utredning med anledning av att en farförälder gjorde en framställning om umgänge med ett barnbarn

text: Anmälan

text: AA framförde i en anmälan till JO klagomål mot en tjänsteman vid socialkontoret i Trosa kommun angående handläggningen av en framställning om umgänge med hennes barnbarn.

text: I anmälan till JO uppgav AA bl.a. följande. Hon kontaktade i september 2008 socialtjänsten med anledning av att BB, som är mor till AA:s barnbarn, hade meddelat att barnbarnen inte fick ha någon kontakt med henne. Handläggaren av ärendet utredde inte om barnen hade behov av umgänge med henne. Handläggaren hänvisade vidare till sekretess och lämnade inte ut information om ärendets gång. Genom att hon inte har kunnat få ett beslut i ärendet har hon inte heller kunnat överklaga socialtjänstens ställningstagande.

text: Utredning

text: AA:s anmälan remitterades till enhetschefen CC, socialkontoret i Trosa kommun, för upplysningar. I remissen hemställde JO att socialkontoret i Trosa kommun skulle inkomma med svar på följande frågor. 1. Föranledde AA:s önskemål om umgänge med sina barnbarn att nämnden inledde en särskild utredning rörande frågan om talan skulle väckas enligt

text: 6 kap. 15 a § andra stycket föräldrabalken

text: ? 2. Om nämnden inledde en sådan utredning, vilka överväganden gjorde då nämnden såvitt avsåg skyldigheten att fatta ett formellt beslut i ärendet? 3. Om nämnden inte inledde en sådan utredning, underrättades AA om detta ställningstagande? I ett remissvar anförde socialchefen DD och enhetschefen

text: CC bl.a. följande. 1. AA:s önskemål om umgänge med sina barnbarn föranledde inte någon utredning rörande frågan om talan skulle väckas enligt

text: eftersom barnen inte efterfrågade att någon sådan utredning skulle göras. Utredning kan endast göras om barnen efterfrågar umgänge med far- eller

text: morföräldrar, detta enligt Socialstyrelsen. Utredning kan göras i barnens hemkommun om barnen vill. 2. Nämnden inledde inte en sådan utredning och AA informerades vid flera tillfällen om att vi inte avsåg inleda en sådan eftersom barnen inte efterfrågade detta och nämnden inte kunde göra en bedömning att detta var till barnens bästa. Nämnden gjorde flera försök att få fadern och modern att samarbeta kring umgänget då umgänget med farmor naturligt skulle lösa sig om barnen hade umgänge med fadern. Detta lyckades dock inte. Socialkontorets bedömning var att barnen inte skulle utsättas för mer myndighetsutövning då de under kort tid blivit utredda av socialtjänsten i Södertälje vid två tillfällen och den äldsta pojken även varit föremål för en vårdnads-, boende- och umgängesutredning i samband med en vårdnadstvist av familjerätten i Södertälje. Till det kommer ett antal förhandsbedömningar efter anmälningar från farmor AA samt fadern både av socialtjänsten i Södertälje och Trosa kommun. Barnen hade själv uttalat att de inte ville träffa farmor eftersom hon pratade illa om deras mamma och ställde mycket frågor till dem som gjorde dem illa till mods. Utifrån barnperspektivet gjorde nämnden bedömningen att barnen behövde komma till ro och inte utsättas för flera processer. Nämnden har ifrågasatt länsstyrelsens tillsyn och den kritik som riktats mot nämnden i Trosa kommun. I tillsynen finns sakfel som måste rättas till bl.a. där de riktar kritik mot att nämnden inte gett AA ett skriftligt beslut som hon kunde överklaga. Enligt JO så kan inte ett sådant beslut överklagas med förvaltningsbesvär, utan enbart med stöd av

text: kommunallagen

text: (JO:s beslut 2009-08-27, dnr 373-2008). För att överklaga enligt

text: kommunallagen

text: måste man vara kommunmedlem, vilket AA inte är, detta för att inte utsätta barn för onödiga processer.

text: AA lämnade härefter synpunkter på nämndens yttrande. Hon inkom vidare med en skrivelse vari hon framförde ytterligare klagomål mot socialkontoret.

text: JO hade tillgång till Länsstyrelsens i Södermanlands län beslut den 3 september 2009 och den 11 november 2009 i ärende dnr 701-16485-2008.

text: I ett beslut den 13 oktober 2010 anförde JO André följande.

text: Rättslig reglering

text: Av

text: 6 kap. 15 § föräldrabalken

text: (förkortad FB) följer att ett barn ska ha rätt till umgänge med föräldrar som det inte bor tillsammans med samt att vårdnadshavarna har ett gemensamt ansvar för att barnets behov av umgänge med någon annan som står det särskilt nära så långt som möjligt tillgodoses.

text: Enligt

text: 6 kap. 15 a § andra stycket

text: FB får rätten på talan av socialnämnden besluta om umgänge mellan barnet och någon annan än en förälder. Vid bedömningen av om en sådan talan ska föras ska socialnämnden särskilt beakta barnets behov av umgänge med sina morföräldrar och farföräldrar och andra som står barnet särskilt nära.

text: En närstående som vill ha umgänge med barnet kan inte själv väcka en talan vid domstol utan det är socialnämnden som beslutar om talan ska föras. Socialnämndens beslut i saken kan inte överklagas enligt reglerna om s.k.

text: förvaltningsbesvär. I förarbetena till lagstiftningen uttalade regeringen följande (

text: prop. 2005/06:99 s. 56

text: f.).

text: Regeringen delar kommitténs bedömning att det inte heller nu bör ges en talerätt för närstående. Det är av största vikt att barnet inte utsätts för fler processer, kanske med åtföljande umgängesutredningar m.m., än som är absolut nödvändiga. Av naturliga skäl är en sådan avvägning inte lätt att göra för en utomstående person, som vill ha ett umgänge med barnet men som inte får detta till följd av motstånd från barnets vårdnadshavare. Socialnämnden får förutsättas på ett mera objektivt sätt överväga om de nackdelar som en process för med sig från barnets synpunkter vägs upp av de fördelar som ett umgänge kan leda till. Av samma skäl bör det inte heller – som ett par remissinstanser föreslår – införas någon möjlighet att överklaga nämndens beslut att inte väcka talan. Enligt

text: 11 kap. 1 § första stycket socialtjänstlagen (2001:453)

text: ska socialnämnden utan dröjsmål inleda utredning av vad som genom ansökan eller på annat sätt har kommit till nämndens kännedom och som kan föranleda någon åtgärd av nämnden.

text: Bedömning

text: AA framförde i september 2008 att hon ville att socialkontoret skulle verka för att hon fick umgänge med BB:s barn, dvs. hennes barnbarn. Av den refererade rättsliga regleringen följer att AA själv inte har någon talerätt i egenskap av farmor och hon kan således inte väcka talan vid rätten om umgänge med barnbarnen. En socialnämnd har en exklusiv rätt att bestämma om sådan talan ska väckas eller inte. Handläggaren vid socialkontoret bedömde att det inte fanns anledning att inleda någon utredning av huruvida nämnden skulle väcka en sådan talan.

text: Om socialkontoret hade inlett en utredning rörande umgänget skulle den kommunala nämnd som svarade för ärendet ha fattat ett formellt beslut om huruvida talan om umgänge skulle väckas. Den fråga som nu uppkommer är huruvida det förelåg en skyldighet för nämnden att inleda en utredning och därefter fatta ett beslut i saken med anledning av AA:s framställning. Svaret på den frågan beror på om AA:s framställning medförde att det anhängiggjordes ett formellt ärende.

text: Inom förvaltningsrätten används uttrycket materiell anhängighet i situationer där en myndighet är tvingad att behandla och avgöra en sakfråga som väckts vid myndigheten, oavsett om ärendet initierats genom en framställning från en enskild person eller på myndighetens eget initiativ (se bl.a. Förvaltningslagsutredningens betänkande En ny förvaltningslag,

text: SOU 2010:29, s. 356

text: f.). För att ett ärende ska anses materiellt anhängiggjort vid en myndighet krävs bl.a. att den fråga som initiativtagaren önskar få bedömd ”angår” honom eller henne, vilket även brukar beskrivas som ett krav på saklegitimation. Saklegitimation tillkommer i regel den som ansöker om en förmån åt sig själv, t.ex. ett tillstånd eller bidrag, under förutsättning att ansökan avser en i lagstiftningen angiven förmån som myndigheten enligt tillämpliga författningsbestämmelser kan bevilja. Huvudregeln är att gynnande beslut kan meddelas endast på ansökan av vederbörande själv. Den som söker utverka en förmån åt någon annan är därför inte saklegitimerad, såvida han eller hon inte är ställföreträdare eller ombud för den som ansökan avser

text: (Strömberg m.fl., Allmän förvaltningsrätt, 23 uppl., s. 93 f. och Bohlin m.fl., Förvaltningsrättens grunder, 2004, s. 85).

text: På motsvarande sätt gäller att den som gör en anmälan som har stöd i författningsföreskrifter och rör honom eller henne själv är saklegitimerad, medan en anmälan som bara syftar till att myndigheten ska ingripa mot någon annan i anledning av påtalade sakförhållanden inte med automatik leder till någon saklig prövning (jfr

text: SOU 2010:29, s. 370

text: ). En person som upplyser en myndighet om ett faktiskt förhållande och kanske rentav föreslår att en viss åtgärd ska vidtas, har i allmänhet ingen sådan nära anknytning till ärendet som krävs för att han eller hon ska få partställning och besvärsrätt. I de fall en myndighet äger ta upp ett ärende på eget initiativ, anses den också juridiskt sett agera ex officio, även om ärendet inletts genom en anmälan utifrån (jfr Bohlin m.fl., a.a., s. 118). För att initiativtagaren ska anses vara saklegitimerad eller part i ärendet krävs att ett beslut i ärendet antingen påverkar hans eller hennes offentligrättsliga ställning eller rör ett intresse som på något sätt erkänts av rättsordningen, t.ex. genom en föreskrift i en författning på området (Hellners m.fl.,

text: Förvaltningslagen

text: med kommentarer, 2 uppl., s. 32 f.).

text: Det kan finnas utrymme för olika uppfattningar beträffande frågan om ett barns behov av umgänge med närstående angår en närstående till barnet på ett sådant sätt att den närstående blir saklegitimerad om han eller hon försöker initiera ett ärende vid socialnämnden. Rätten till umgänge med föräldrar och närstående tillkommer dock enligt

text: 6 kap.

text: FB först och främst barnet. En mor- eller farförälder är närstående till sina barnbarn men inte deras legala ställföreträdare, en roll som i stället ska fyllas av deras vårdnadshavare. Med denna utgångspunkt kan frågan om barnens behov av umgänge med närstående, enligt min mening, inte anses angå en mor- eller farförälder på ett sådant sätt att denne skulle vara saklegitimerad enbart genom sitt släktskap. Övervägande skäl talar för att socialtjänsten inte är skyldig att inleda en utredning med anledning av en framställning om umgänge från en moreller farförälder.

text: I förevarande fall fann socialtjänsten att det inte fanns anledning att inleda en utredning angående umgänget mellan AA och barnen, bl.a. med hänsyn till den belastning som en sådan utredning enligt nämndens bedömning skulle ha inneburit för barnen. Enligt min mening har det inte förelegat någon skyldighet för nämnden att inleda en utredning och det finns därför inte skäl för mig att rikta någon kritik mot nämnden för den formella handläggningen av AA:s framställning. Huruvida nämnden borde ha inlett en utredning grundas ytterst på sådana överväganden som JO är återhållsam med att anlägga synpunkter på. Jag har inte funnit skäl att frångå den principen i detta fall. Däremot vill jag, med anledning av att nämnden i sitt remissvar framhållit att barnen inte hade gett uttryck för en önskan om umgänge med AA, anmärka att det förhållandet inte ensamt har utgjort ett skäl för nämnden att inte inleda en utredning.

text: Vad AA har anfört i övrigt föranleder inte någon åtgärd från min sida, varför ärendet härmed avslutas.


avgjordAv: Justitieombudsmannen Cecilia Renfors

nyckelord: Dokumentation Kommunicering Serviceskyldighet Underrättelse

title: Arbetsförmedlingen kritiseras för att bl.a. ha dröjt med att besvara en fråga om aktivitetsrapportering och för att inte ha uppfyllt sin kommunicerings- och underrättelseskyldighet

sammanfattning: AA var anvisad till det arbetsmarknadspolitiska programmet jobboch utvecklingsgarantin och skyldig att aktivitetsrapportera varje månad. När hon i slutet av maj 2016 besökte Arbetsförmedlingen för att byta kontor lämnade hon sina kontaktuppgifter på det nya kontoret och talade om att hon hade fått skyddade personuppgifter. Det visade sig i efterhand att uppgifterna inte hade tagits om hand på ett riktigt sätt. Några veckor senare mejlade AA till sin arbetsförmedlare och frågade hur hon skulle aktivitetsrapportera när hon hade skyddade personuppgifter. AA fick inte svar på sin fråga förrän den 30 augusti 2016. När AA:s aktivitetsrapporter för maj, juni och juli månad inte kom in i tid beslutade Arbetsförmedlingen att stänga av henne från rätt till ersättning. De beslut som Arbetsförmedlingen skickade till AA med anledning av de uteblivna aktivitetsrapporterna skickades till hennes tidigare adress. Några brev kom i retur till Arbetsförmedlingen utan att någon åtgärd vidtogs. I beslutet kritiseras Arbetsförmedlingen för att ha dröjt med att svara på AA:s fråga och för att inte ha uppfyllt sin kommunicerings- och underrättelseskyldighet enligt förvaltningslagen. Arbetsförmedlingen får också kritik för att inte ha registrerat AA:s aktivitetsrapport för juli månad när den kom in till arbetsförmedlingskontoret. Ärendet visar vikten av att en arbetssökandes kontaktuppgifter registreras och att de är korrekta. För en arbetssökande som har skyddade personuppgifter är det naturligtvis särskilt viktigt att brev till sökanden inte skickas till andra adresser än sökandens.

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO förde AA fram klagomål mot Arbetsförmedlingen. Av anmälan framgick bl.a. följande.

text: I slutet av maj 2016 besökte AA Arbetsförmedlingen för att byta arbetsförmedlingskontor. Vid besöket på det nya kontoret lämnade hon sina kontaktuppgifter till arbetsförmedlaren BB och talade om att hon hade fått skyddade personuppgifter. Hon sa också att de uppgifter hon lämnat på sitt tidigare kontor inte var aktuella längre. Det visade sig senare att kontaktuppgifterna inte hade tagits om hand på ett riktigt sätt.

text: En dryg vecka efter besöket fick AA besked om att arbetsförmedlaren CC skulle vara hennes handläggare. Därefter följde en mejlkonversation mellan AA och CC där AA bl.a. lämnade uppgifter om sitt mobilnummer och sin mejladress. I ett mejl till CC den 20 juni 2016 frågade AA hur hon skulle aktivitetsrapportera när hon hade skyddade personuppgifter och inte kunde använda e-legitimation. AA fick inte något svar på sin fråga.

text: Den 12 augusti respektive den 1 september 2016 lämnade AA in handskrivna aktivitetsrapporter för månaderna juli och augusti. De registrerades dock inte, och ett sanktionsärende inleddes vid enheten för ersättningsprövning. När AA fick kännedom om sanktionen kontaktade hon arbetsförmedlaren BB och blev senare uppringd av sektionschefen DD som bad om ursäkt för att Arbetsförmedlingen hade brustit i sin kommunikation. DD sa att myndigheten skulle ge klartecken till utbetalning till Försäkringskassan. Utbetalningarna uteblev ändå.

text: Utredning

text: Arbetsförmedlingen (chefsjuristen EE) yttrade sig över de klagomål som AA fört fram och uppgav följande om handläggningen i ärendet.

text: AA var under den aktuella perioden anvisad till det arbetsmarknadspolitiska programmet jobb- och utvecklingsgarantin och skyldig att aktivitetsrapportera. Den 25 september 2015 fick AA en varning eftersom hon inte hade lämnat in någon aktivitetsrapport. I samband med den kontaktade hon Arbetsförmedlingen och fick information om hur aktivitetsrapportering går till. Efter det lämnade AA in sina aktivitetsrapporter i rätt tid under flera månader. Den senaste rapporten före det första sanktionsbeslutet lämnades in den 14 mars 2016. Någon gång därefter fick AA skyddade personuppgifter.

text: Den 30 maj 2016 besökte AA Arbetsförmedlingen för att byta kontor. Hon träffade då arbetsförmedlaren BB och lämnade enligt egen uppgift sin mejladress och sitt telefonnummer till honom. AA fick senare en annan arbetsförmedlare, CC. Den 20 juni 2016 skickade AA ett mejl till CC och frågade hur hon skulle aktivitetsrapportera när hon hade skyddade personuppgifter.

text: Det kom inte in någon aktivitetsrapport från AA för maj månad. Ett automatiskt meddelande skickades därmed till enheten för ersättningsprövning, som startade ett sanktionsärende. Den 11 juli 2016 fattade enheten för ersättningsprövning ett preliminärt beslut om att stänga av AA från rätten till ersättning under fem dagar. AA lämnade heller inte in med någon aktivitetsrapport för juni månad. Det skickades åter ett automatiskt meddelande till enheten för ersättningsprövning, och den 27 juli 2016 fattade enheten ett preliminärt beslut om att stänga av AA från rätten till ersättning under tio dagar. De preliminära besluten skickades med post till AA, med en upplysning om att hon hade

text: möjlighet att lämna synpunkter, men kom i retur till enheten för ersättningsprövning.

text: Den 10 augusti 2016 ringde AA till arbetsförmedlaren BB och talade om att hon hade blivit avstängd från rätten till ersättning och att hon inte hade fått svar på sin fråga om hur hon skulle aktivitetsrapportera. BB kontaktade då enheten för ersättningsprövning och upplyste om att Arbetsförmedlingen hade brustit i sin information till AA och att enheten därför skulle bortse från de tidigare meddelandena om utebliven aktivitetsrapportering.

text: Eftersom det inte heller för juli månad kom in någon aktivitetsrapport från AA skickades ytterligare ett automatiskt meddelande till enheten för ersättningsprövning, som den 26 augusti 2016 fattade ett preliminärt beslut att stänga av AA från rätten till ersättning under 45 dagar. Samma dag fattade enheten slutliga beslut i de två sanktionsärenden som avsåg rapporteringen för maj och juni månad. I skälen för de besluten angavs att AA visserligen uppgett att hon inte fått tillräcklig information om hur hon skulle aktivitetsrapportera, men att deltagare i program har ett eget ansvar att känna till vilka bestämmelser som finns att förhålla sig till.

text: Den 29 augusti 2016 skickade CC ett kompletterande meddelande till enheten för ersättningsprövning. Hon uppgav att AA hade lämnat in en handskriven aktivitetsrapport för juli månad till Arbetsförmedlingen den 12 augusti 2016 men att den inte hade registrerats förrän den 29 augusti 2016, när CC kom tillbaka från sin semester. Dagen därpå, den 30 augusti 2016, besökte AA arbetsförmedlingskontoret och träffade CC. Vid besöket korrigerades AA:s kontaktuppgifter och hon fick besked om att hon skulle sköta aktivitetsrapporteringen genom att lämna in en blankett för rapporteringen senast den tredje varje månad. AA fick samtidigt ett antal blanketter som skulle räcka året ut.

text: Enheten för ersättningsprövning fattade den 13 september 2016 ett slutligt beslut om att inte stänga av AA från rätten till ersättning under 45 dagar eftersom det hade kommit fram att hon hade lämnat in sin aktivitetsrapport för juli i tid.

text: AA har uppgett att hon haft kontakt med sektionschefen DD och att DD bett om ursäkt för att Arbetsförmedlingen brustit i sin kommunikation och sagt att myndigheten skulle ge klartecken till utbetalning till Försäkringskassan. DD har uppgett att hon visserligen pratat med AA men att hon endast sagt att Arbetsförmedlingen skulle se över AA:s ärende.

text: Arbetsförmedlingen gjorde följande bedömning. Frågor om hur man ska aktivitetsrapportera bör besvaras skyndsamt, eftersom den som inte lämnar in sin aktivitetsrapport i tid riskerar att drabbas av en sanktion.

text: AA frågade dock hur hon skulle aktivitetsrapportera den 20 juni [2016], vilket var efter det att aktivitetsrapporten för maj månad skulle varit inlämnad. Arbetsförmedlingen anser därmed att underlåtenheten att svara på frågan inte har något samband med den sanktion som AA drabbades av med anledning av att hon inte lämnade in sin aktivitetsrapport för maj i tid (SAN2016142644). AA hade tidigare, i september 2015, fått en varning på grund av utebliven aktivitetsrapportering och i samband med det fått förklarat för sig vad det innebär att aktivitetsrapportera. När det gäller AA:s uppgifter om att hon fått information om att hon inte skulle drabbas av några sanktioner med anledning av de uteblivna aktivitetsrapporterna konstaterar Arbetsförmedlingen att uppgifterna i den delen går isär. Sektionschefen DD har uppgett att hon endast meddelat att Arbetsförmedlingen skulle se över AA:s ärende. Oavsett vilken information som lämnats är det viktigt att Arbetsförmedlingen uttrycker sig lättbegripligt och säkerställer att mottagaren förstår den information som lämnas. Det är särskilt viktigt när det gäller aktivitetsrapporteringssystemet, som kan uppfattas som svårt att förstå då de lokala arbetsförmedlingskontoren inte längre äger frågan om sanktion när ärendet inkommit till enheten [för] ersättningsprövning. I ärendet har dock kompletterande uppgifter skickats till enheten [för] ersättningsprövning efter det att AA hörde av sig [till sitt arbetsförmedlingskontor], och enheten har gjort en bedömning av de uppgifter som funnits i respektive ärende och beslutat att sanktionerna skulle kvarstå […]. AA har inte begärt omprövning av besluten. Arbetsförmedlingen beklagar att den lapp med sökta arbeten som lämnades för juli och augusti inte togs om hand i rätt tid. En aktivitetsrapport med sökta arbeten för augusti månad är dock inlämnad i rätt tid. Lappen med sökta jobb för juli och augusti hittades såvitt framgår först när ansvarig arbetsförmedlare var tillbaka från sin semester. Naturligtvis borde lappen ha tagits om hand i samband med att den kom in. När väl lappen hittats skickade dock ansvarig arbetsförmedlare ett kompletterande meddelande till enheten [för] ersättningsprövning, som senare i ett slutligt beslut bestämde att AA inte skulle drabbas av någon sanktion eftersom hon lämnat in sin aktivitetsrapport för juli månad i tid.

text: Bedömning

text: Myndigheters serviceskyldighet Till myndigheters serviceskyldighet hör bl.a. att lämna upplysningar, vägledning och råd i frågor som rör myndighetens verksamhetsområde. Frågor från enskilda ska besvaras så snart som möjligt (se

text: 4 § förvaltningslagen

text: Av utredningen framgår att AA den 20 juni 2016 ställde en fråga om hur hon skulle aktivitetsrapportera när det inte var möjligt för henne att använda e-legitimation men att hon inte fick svar förrän den 30 augusti 2016. Det sena svaret har sannolikt bidragit till att AA stängdes av från rätten till ersättning när det gäller rapporteringen för juni månad.

text: Som Arbetsförmedlingen påpekar i sitt remissvar bör frågor som rör sättet att aktivitetsrapportera besvaras särskilt skyndsamt eftersom en utebliven eller felaktig rapportering kan leda till att den enskilde drabbas av en sanktion. Arbetsförmedlingen ska kritiseras för att ha dröjt med att besvara AA:s fråga.

text: Kommunicering och underrättelse om beslut m.m. Ett ärende som avser myndighetsutövning mot någon enskild får inte avgöras utan att den som är part har underrättats om en uppgift som har tillförts ärendet genom någon annan än honom eller henne själv och han eller hon har fått tillfälle att yttra sig över den. Den som är part ska som huvudregel också underrättas om innehållet i det beslut genom vilket myndigheten avgör ärendet. Om beslutet går parten emot och kan överklagas ska underrättelsen ge besked om hur det kan överklagas. (Se

text: och

text: 21 §§

text: förvaltningslagen

text: Utgångspunkten för att en myndighet ska anses ha uppfyllt sin kommunicerings- och underrättelseskyldighet är att parten har nåtts av underrättelsen (se bl.a. JO:s beslut den 9 december 2014, dnr

text: Arbetsförmedlingens enhet för ersättningsprövning fattade vid flera tillfällen beslut om att stänga av AA från rätten till ersättning. Utredningen visar att de preliminära besluten om aktivitetsrapportering för maj, juni och juli månad skickades till AA:s tidigare adress. Även de slutliga besluten som rörde aktivitetsrapportering för maj och juni månad skickades till den gamla adressen. Flera av besluten kom i retur till enheten för ersättningsprövning. Enligt vad som framgår av utredningen ledde detta inte till någon åtgärd från enhetens sida. Sanktionsbesluten fattades således utan att Arbetsförmedlingen sett till att AA fått del av vad som låg till grund för besluten och fått möjlighet att yttra sig över uppgifterna. Hon underrättades inte heller om de beslut som fattats. I stället var det genom sina kontakter med Försäkringskassan som AA fick kännedom om att utbetalningarna stoppats, vilket ledde till att hon kontaktade Arbetsförmedlingen.

text: Jag vill i detta sammanhang erinra om ett nyligen fattat beslut där jag kritiserade Arbetsförmedlingen för att inte ha uppfyllt sin kommunikations- och underrättelseskyldighet i ett ärende där samtliga brev med underrättelser och sanktionsbeslut hade kommit i retur till enheten för ersättningsprövning utan att någon åtgärd vidtagits (se JO:s beslut den 21 mars 2017, dnr

text: ). Även i detta ärende måste Arbetsförmedlingen kritiseras för att inte ha uppfyllt sin kommunicerings- och underrättelseskyldighet.

text: AA har uppgett att hon lämnade sina nya kontaktuppgifter till Arbetsförmedlingen vid sitt besök på det nya kontoret den 30 maj 2016. Utredningen i ärendet visar att uppgifterna korrigerats först efter AA:s besök på kontoret den 30 augusti 2016. Att de nya kontaktuppgifterna inte registrerades omedelbart var sannolikt anledningen till att breven till AA kom i retur till enheten för ersättningsprövning.

text: Felaktiga kontaktuppgifter gör att myndigheten riskerar att inte leva upp till

text: förvaltningslagens

text: krav på kommunicering och underrättelse om beslut och att övriga kontakter med arbetssökanden försvåras. Det är också ur sekretessynpunkt i högsta grad olämpligt att ha felaktiga kontaktuppgifter till en arbetssökande. Om arbetssökanden dessutom har skyddade personuppgifter är

text: det naturligtvis särskilt viktigt att uppgifterna är korrekta och att brev till arbetssökanden inte skickas till någon annan adress än sökandens.

text: Informationen till AA Av utredningen framgår att Arbetsförmedlingen skickade kompletterande meddelanden till enheten för ersättningsprövning i de ärenden som rörde rapporteringen för maj och juni. I meddelandena angavs att AA inte hade fått information om hur hon skulle aktivitetsrapportera, att Arbetsförmedlingen tog på sig skulden och att enheten för ersättningsprövning skulle bortse från de tidigare meddelandena om utebliven rapportering. AA har angett att sektionschefen DD dessutom uppgett att Arbetsförmedlingen skulle kontakta Försäkringskassan och ge klartecken till utbetalning. Enligt Arbetsförmedlingens yttrande har DD emellertid endast upplyst AA om att myndigheten skulle se över ärendet.

text: Det är oklart vilken information AA faktiskt har fått. Jag nöjer mig därför med att erinra om vikten av att en myndighet är tydlig och korrekt i sin information. Jag delar Arbetsförmedlingens bedömning att det är särskilt viktigt när det gäller information om hur sanktionssystemet fungerar och med hänsyn till att det inte är arbetsförmedlingskontoren som beslutar om sanktioner. Aktivitetsrapportering Av Arbetsförmedlingens föreskrifter om aktivitetsrapportering framgår att aktivitetsrapporten som huvudregel ska lämnas till Arbetsförmedlingen efter varje kalendermånads utgång. En aktivitetsrapport kan lämnas muntligt, via Arbetsförmedlingens webbplats, eller på en blankett som fylls i och skickas till arbetsförmedlingskontoret. (Se 3 och 4 §§

text: AFFS 2015:4

text: När en aktivitetsrapport lämnas på en skriftlig blankett ska den registreras som inkommen i systemstödet för aktivitetsrapporter. Blanketten ska dessutom ankomststämplas och sorteras in i den pärm för aktivitetsrapporter som ska finnas på varje arbetsförmedlingsenhet. Om den arbetslöse deltar i ett program och kan få aktivitetsstöd skickas automatiskt ett meddelande till enheten för ersättningsprövning om rapporten inte har registrerats den 14:e i månaden. Om den arbetssökande har lämnat in aktivitetsrapporten i tid men Arbetsförmedlingen av misstag inte har registrerat den, ska meddelandet till enheten för ersättningsprövning kompletteras med nödvändig information. (Se Arbetsförmedlingens handläggarstöd Aktivitetsrapport, AFHS 2/2016.)

text: Av utredningen framgår att den handskrivna aktivitetsrapport som AA lämnade in den 12 augusti 2016 inte registrerades förrän den 29 augusti 2016, när handläggaren i ärendet återkom från sin semester. Av det meddelande som arbetsförmedlingskontoret skickade samma dag till enheten för ersättningsprövning kom det fram att den handskrivna aktivitetsrapporten inte gått att registrera när den ansvariga handläggaren och hennes chef hade semester.

text: Som jag nyligen uttalat innebär beslut om att inleda ett sanktionsärende mot den enskilde myndighetsutövning, vilket ställer stora krav på en rättssäker handläggning. En myndighet ska naturligtvis inte meddela en enskild att en sanktion kan bli aktuell utan att det finns grund för det. För att undvika att arbetssökande får meddelanden om att det kan bli aktuellt med en varning eller indragen ersättning trots att de har fullgjort sina åtaganden måste Arbetsförmedlingen se till att handläggarna följer myndighetens rutiner och registrerar inlämnade aktivitetsrapporter i anslutning till att de lämnas in (se JO:s beslut den 2 februari 2017, dnr

text: ). Jag är kritisk till Arbetsförmedlingens hantering av den inlämnade aktivitetsrapporten och förutsätter att myndigheten ser till att medarbetarna följer rutinerna. Avslutning Jag noterar att det funnits bristande kunskaper om vad som gäller för arbetssökande med skyddade personuppgifter och att detta har skapat problem i handläggningen av AA:s ärende. De rutiner som gäller innebär bl.a. att någon annan ansvarig handläggare ska finnas tillgänglig när den ordinarie inte är i tjänst. Det finns skäl att framhålla att det är av största vikt att Arbetsförmedlingen har tydliga rutiner för arbetssökande med skyddade personuppgifter och att berörda medarbetar känner till dessa.


avgjordAv: Hans-Gunnar Axberger

title: Kritik mot Lantmäteriet för brister i handläggningen av en lantmäteriförrättning

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO förde AA fram klagomål mot Lantmäteriet. Han anförde bl.a. följande.

text: I mars 2008 delgavs han kallelse till en lantmäteriförrättning. Av kallelsen framgick att beslut om ny utfartsväg för hans fastighet skulle kunna fattas i hans utevaro. Vid sammanträdet ställde han ett antal frågor till förrättningslantmätaren BB, bl.a. vem som tagit initiativ till förrättningen. Han fick dock inte något svar på den frågan.

text: I maj 2009 skrev han ett brev till chefen för Lantmäteriets kontor i Mariestad. I brevet förde han fram en rad kritiska synpunkter på hur BB hanterat ärendet. Denne hade bl.a. nekat honom att ta del av handlingar i ärendet. Det fanns omständigheter som enligt hans mening rubbade förtroendet för BBs opartiskhet i ärendet. Han bad därför att en ny handläggare skulle utses. Härefter övertog förrättningslantmätaren CC handläggningen av ärendet. Den 18 juni 2009 fattades beslut om inrättade av en gemensamhetsanläggning.

text: Utredning

text: Handlingar hämtades in från Lantmäteriet, Länsstyrelsen i Västra Götalands län och Skaraborgs tingsrätt, fastighetsdomstolen. Härefter anmodades Lantmäteriet att göra en utredning och yttra sig över innehållet i delar av anmälan.

text: I remissvaret anförde Lantmäteriet följande (bilagorna utelämnas här). – – –

text: Inledning

text: Lantmäteriet hanterar i sin fastighetsbildningsverksamhet bl.a. anläggningsförrättningar enligt

text: anläggningslagen

text: (AL). Syftet med AL är bl.a. att reglera frågor om samverkan mellan fastigheter för utförande och drift av en gemensamhetsanläggning (GA). Aktuellt ärende handlar om en lantmäteriförrättning inom området Mellåsen i Mariestad där Lantmäteriet bildat en GA för utfartsvägar.

text: Lantmäteriets hantering av den aktuella lantmäteriförrättningen

text: Del 1: Handläggningen av anläggningsförrättningen I samband med handläggningen av ett tidigare ärende om avstyckning och fastighetsreglering berörande fastigheten M 18:10 m.fl., dnr O 06571, uppkom frågan om hur utfarten från styckningslotten M 18:11 m.fl. fastigheter lämpligen skulle lösas. Se överenskommelsen i ärendet om fastighetsreglering, aktbilaga ÖK. I redogörelsen till detta ärende i aktbilaga PR antecknades att: ”Rätten till utfart tryggas med servitut och en anläggningsförrättning är sökt för att ordna en bättre utfart för alla fastigheter inom området”. Enligt Lantmäteriet i Göteborg (LM) tydde detta på att avsikten var att bryta ut utfartsfrågan för M 18:11 m.fl. till en separat förrättning och i denna förrättning skulle utfartsfrågan lösas inom ramen för en GA. Stamfastigheten med flera fastigheter hade t.ex. sina utfarter på ett olämpligt sätt över bostadsfastigheten Å 18:8 (ägd av makarna DD OCH EE). Förrättningslantmätaren (flm) tog därför initiativ till ett rådplägnings- och samrådsmöte med samtliga fastighetsägare vid Mellåsen i syfte att åstadkomma en bättre och samordnad utfartslösning för berörda fastigheter, se dagboksbladet tillhörande den förra förrättningen och den som nu är föremål för JO:s utredning, dnr O 082539. Enligt dagboksbladet i den senare förrättningen hölls den 5 mars 2008 ett rådplägnings – samrådmöte med alla fastighetsägare vid Mellåsen. Kallelse skickades ut till mötet med delgivningskvitto för att flm ville vara säker på att alla skulle få kallelsen. Vid samrådsmötet yrkade muntligen en av sakägarna, DD, att en GA skulle bildas för bättre utfart, se anteckningen från dagboksblad och ansökan, aktbilaga A. Ytterligare anteckningar från detta möte/sammanträde saknas. Flm har i sitt yttrande uppgivit att han missade att få yrkandet vid mötet skriftligt men att alla fastigheter var representerade, en del med flera delägare och att alla hade hört yrkandet. Flm föreslog att en arbetsgrupp skulle bildas för att lösa problemen med vägen och erbjöd sig att hålla i arbetsgruppen och kalla till kommande möte. Även AA (anmälaren) ingick i arbetsgruppen. Enligt sitt yttrande hade flm även föreslagit att han skulle söka dispens för strandskyddet eftersom en strandskyddsdispens var nödvändig för att en ny väg överhuvudtaget skulle vara möjlig att anlägga. Enligt skrivelsen till JO ställde anmälaren, samt enligt honom också andra, frågan vem som tagit initiativet till förrättningen och vem som gjort bedömningen att en ny utfartsväg behövdes. Enligt anmälaren kunde eller ville inte flm svara på denna fråga. Den 11 juni 2008 sände flm in en ansökan om strandskyddsdispens till länsstyrelsen för anläggande av väg på fastigheterna Å 12:1 och 18:5. Den 28 juli 2008 erhöll anmälaren på begäran en kopia av dispensansökan. Denna ansökan innehöll enligt anmälaren falska uppgifter om att samtliga sakägare gett sitt stöd till förslaget och att flm skrev att så var fallet i förvissning om att brevet inte skulle bli allmän handling förrän beslut var fattat i ärendet. Flm å andra sidan uppger att han uppfattade stämningen på mötet som att alla fastighetsägare som deltog i samrådsmötet var positiva till en omdragning av vägen. Den 18 september 2008 erhölls strandskyddsdispens från länsstyrelsen, se aktbilaga YT. Den 20 mars 2009 hölls ett nytt möte med arbetsgruppen. Olika förslag till en ny vägdragning diskuteras. Kommunens representant redogjorde för kommunens hållning beträffande vägen och parkeringen till badplatsen. Kommunen var positiv till att medverka till att parkeringen och vägen till badplatsen skulle göras i ordning. En av deltagarna i arbetsgruppen lovade att ta fram situationsskisser till nästa möte. Den 24 mars 2009 begärde anmälaren att få ta del av handlingarna i ärendet. Lantmäteriet återkom inte med några handlingar. Den 15 maj 2009 hölls nästa möte med arbetsgruppen. Anmälaren var där kritisk till handläggningen och meddelade att han inte fått del av alla handlingar. Han påtalade också att mötet inte hade någon legitimitet eftersom det inte var sökt i laglig ordning. Flm lovade att omgående begära in en skriftlig ansökan samt svarade att

text: anmälaren fått de handlingar som fanns. Anmälaren tog då fram strandskyddsdispensen och delade ut den och menade att det var den handlingen som förvägrats honom. Dokumentet hade han fått av en kollega till flm. Flm å andra sidan hade inte förstått att det var dispensen anmälaren hade menat eftersom det vid den tidpunkten inte fanns några andra förrättningshandlingar i akten. Mötet hade sedan fortsatt konstruktivt och arbetsgruppen konstaterade att det inte var meningsfullt att ha flera arbetsgruppsmöten utan att det var dags att gå vidare med en formell handläggning av anläggningsförrättningen. Den 19 maj 2009 inkom en skriftlig ansökan om lantmäteriförrättning som bekräftade det ”muntliga yrkandet” den 5 mars 2008, aktbilaga A.

text: Den 20 maj 2009 kallade flm till sammanträde till den 12 juni 2009 för att bilda GA för vägen. Den 26 maj 2009 inkom en skrivelse från anmälaren till länslantmätaren med klagomål på hanteringen av förrättningen. Skrivelsen medförde att ärendet den 11 juni 2009 flyttades över till annan förrättningslantmätare. – – –

text: Del 2: Registrering av förrättningshandlingar m.m. Lantmäteriet är som helhet mycket uppmärksam på hantering och registrering av allmänna handlingar. Omfattande internutbildning sker i dessa frågor och reglerna härom borde vara kända för alla medarbetare inom förrättningsverksamheten. På det aktuella kontoret hanteras handlingar enligt följande rutin. Vid postöppningen, som sker av en tjänsteman, inkomststämplas alla inkommande handlingar varefter de lämnas i postfacket till vederbörande mottagare. Är den postöppnande tjänstemannen osäker över vart handlingen ska lämnas tas kontakt med vederbörande chef. Det ankommer sedan på mottagande tjänsteman att inom två dagar diarieföra handlingen till rätt ärende, dvs. dit handlingen hör. Är det fråga om handling, som tillhör en pågående förrättning, sker anteckning i dagboksbladet till aktuellt ärende. Är mottagande tjänsteman ledig utöver två dagar sker denna diarieföring av utsedd kollega. Är det fråga om en ansökan om ny förrättning lämnas denna i det postfack hos den flm som är kommunansvarig för aktuell kommun. Flm ska sedan inom två dagar från inkomstdatum diarieföra ärendet i Lantmäteriets ärendesystem Trossen som en förrättningsåtgärd och sedan inom sju arbetsdagar bekräfta ansökan till sökanden samt till övriga berörda sakägare. Är vederbörande tjänsteman tjänstledig eller har semester sker motsvarande åtgärd av viss utsedd tjänsteman vid kontoret. Vissa inkommande handlingar avser inte förrättningar utan skrivelser och förfrågningar av skilda slag, som måste åtgärdas och besvaras. Dessa handlingar diarieförs i förvaltningsdiariet av tjänsteman vid Göteborgskontoret resp. Vänersborgskontoret. I förvaltningsdiariet diarieförs även ärenden som avser överklagande av förrättningsfakturor. Efter diarieföring av dessa ärenden handläggs de av den tjänsteman som av vederbörande chef bedöms lämplig för åtgärden. Ett fåtal handlingar avser den begränsade uppdragsverksamhet som Lantmäteriet får utföra. Sådan handling diarieförs också i Lantmäteriets ärendehanteringssystem Trossen som en myndighetsuppgift och handläggs sedan av för ändamålet lämplig tjänsteman. På Mariestadskontoret förs ingen s.k. postlista. Det går därför inte att samlat samma dag som handlingen inkom härleda vilken post/handlingar som inkom till myndigheten just denna dag. Utgående handlingar registreras på dagboksbladet i förrättningsakten i ett pågående ärende. Något samlat register över utgående handlingar på en och samma dag finns inte heller. – – –

text: Del 3: Vänskapskorruption Anmälaren antyder i sin anmälan att ett vänskapsförhållande finns mellan flm och sökande i förrättningen och att detta kan ha påverkat flm:s agerande i ärendet.

text: Sökanden av förrättningen var för omkring 20 år sedan anställd vid dåvarande överlantmätarmyndigheten i Skaraborgs län med arbetsuppgifter främst inom det mätoch karttekniska området. Under denna period kom naturligtvis sökanden att väl lära känna samtliga medarbetare vid Lantmäteriet i dåvarande Skaraborg och flertalet nuvarande befattningshavare i Skaraborgsgruppen är f.d. arbetskamrater till honom. Aktuell flm arbetar vid det statliga Lantmäteriet och handlägger normalt förrättningar på landsbygden. Sökanden är idag anställd av Mariestads kommun och ansvarar där för mättekniska frågor, främst tätort. Flm har därmed en mycket begränsad yrkesmässig relation till sökanden. LM känner inte heller till att flm har något djupare vänskapsförhållande till sökanden. – – –

text: Lantmäteriets bedömning av aktuella frågor

text: Del 1: Handläggningen av anläggningsförrättningen En förrättning ska enligt

text: 4 kap 8 §

text: FBL inledas med en skriftlig ansökan. Ansökan kan vara gjord i en tidigare förrättning om viss åtgärd särskilt brutits ut till särskild förrättning. Före ansökan kan information ges och vissa förrättningsförberedande åtgärder företas. I detta enskilda fall har flm även företagit myndighetsåtgärder såsom att kalla sakägarna med delgivningskvitto och att ansöka om strandskyddsdispens. Orsaken till detta är svårt att finna ut. Eftersom det varit en förrättning före den nu aktuella, där det antecknades att frågan om GA skulle brytas ut, kan det tänkas att flm hanterade den nya förrättningen som en fortsättning på den föregående utan att det skedde en formell utbrytning. Men myndighetsåtgärder kan, enligt Lantmäteriets mening, inte alls företas innan det finns en skriftlig ansökan om lantmäteriförrättning. Att en förrättning inleds med en skriftlig ansökan är en grundläggande regel som alla handläggare har och ska ha god kunskap om genom intern och extern utbildning, handböcker och övrig information. De författningar som berör Lantmäteriets verksamhet, bl.a. FBL och AL ingår i en förrättningslantmätares grundkunskaper. Flm uppger att han kallade till samråds- och rådplägningsmöte med delgivningskvitto för att han ville vara säker på att alla hade fått kallelsen. Enligt flm fanns det även en muntlig ansökan om förrättning på det första mötet som han missade att få skriftligt, men att alla fastigheter var representerade, en del med flera delägare och alla hade hört yrkandet Enligt Lantmäteriet är flm:s hantering av förrättningen, före den skriftliga ansökan, inte i enlighet med de regler som ska tillämpas. En lantmäteriförrättning måste alltid grunda sig på en skriftlig ansökan. Enbart en muntlig ansökan om lantmäteriförrättning är inte godtagbar. Muntliga ansökningar kan bara framställas vid lantmäterisammanträden som komplettering till redan gjord ansökan – inte vid informella arbets- eller samrådsmöten. Såvitt Lantmäteriet kan bedöma torde dock inte utgången av förrättningen – den materiella prövningen – ha påverkats av förfarandet. Även om detta ärende kan ses som en engångsföreteelse och ett olycksfall i arbetet åtar sig Lantmäteriet att i vår information upprepa vikten av att inte börja handläggningen av en förrättning innan en skriftlig ansökan inkommit.

text: Del2: Frågan om allmänna handlingar Alla upprättade handlingar i ett ärende – även förfrågningar – ska föras upp i dagboken på ärendet. Detta ärendes anteckningar på dagboksbladet i ifrågasatt del:

text: 2008-06-11 Begäran om strandskydds- KB dispens insänd

text: 2008-07-28 Kopia av dispensansökan på begäran till AA genom EN

text: 2008-09-18 Strandskyddsdispens erhållen YT KB

text: 2009-03-24 Begäran av AA att få ta del av YT KB handlingarna i ärendet

text: Anmälaren fick inget svar på sin senaste begäran eftersom det vid det tillfället ännu inte fanns några förrättningshandlingar. Det som fanns var strandskyddsdispensansökan, som han redan erhållit, själva strandskyddsdispensen och dagboksanteckningar. Flm visste att det inte fanns några handlingar och svarade därför inte. Det är svårt att avgöra om anmälaren begärt ut handlingar i egenskap av sakägare (blivande) i förrättningen eller om det är enligt offentlighetsprincipen. Oavsett vilket borde myndigheten ha svarat på hans förfrågan och detta gäller även om flm inte ansåg att det fanns någon relevant skrivelse att lämna ut. Del3: Om vänskapskorruption LM har gått igenom ärendet och finner inte något som tyder på att det finns någon saklig grund för antydd vänskapskorruption mellan flm och sökanden.

text: Sammanfattning

text: Lantmäteriets huvudkontor anser att förrättningslantmätaren inte hanterat inledningen av förrättningen på ett formellt korrekt sätt. Att utföra vissa förrättningsmoment som går utöver vanliga förrättningsförberedelser innan ansökan inkommit är inte en korrekt handläggning. Kallelse till samrådsmöte och utseende av arbetsgrupp samt ansökan om strandskyddsdispens borde inte ha utförts i det skede som gjordes. Hanteringen av det aktuella ärendet torde dock inte ha påverkat den materiella prövningen och därmed förrättningsresultatet. Anläggningsbeslutet grundade sig också vid förrättningens avslutande på en formellt korrekt ansökan. Anmälaren måste få svar på sin förfrågan att ta del av förrättningshandlingarna. Att inte svara alls, även om man som i detta fall inte ansåg att det fanns några handlingar, är inte korrekt. Vid en dialog hade anmälaren kunnat precisera vilken handling som han ville ha. I kommande interna utbildningar som Lantmäteriet kommer att hålla ska denna fråga lyftas fram ytterligare. Någon saklig grund för vänskapskorruption har inte kommit fram. – – –

text: AA kommenterade remissvaret.

text: Rättslig reglering

text: Allmänt om handläggningen av ärenden enligt

text: anläggningslagen

text: En anläggningsfråga, t.ex. inrättade av en gemensamhetsanläggning, ska tas upp efter ansökan, om inte lantmäterimyndigheten vid fastighetsreglering förordnat att frågan ska prövas enligt

text: anläggningslagen

text: 17 § första stycket anläggningslagen

text: [1973:1149], AL).

text: En ansökan ska som huvudregel göras skriftligen. Undantagsvis kan en muntlig ansökan som görs vid ett förrättningssammanträde godtas, om den väckta frågan lämpligen kan prövas vid samma förrättning (

text: 19 § första stycket

text: AL jämförd med

text: 4 kap 8 § fastighetsbildningslagen

text: [1970:988], FBL).

text: Lantmäterimyndigheten ska utreda förutsättningarna för anläggningen och ombesörja behövliga tekniska arbeten och värderingar. Härvid bör rådplägning ske med sakägarna. Vid behov ska samråd ske med de myndigheter som berörs av anläggningen (

text: 21 § första stycket

text: AL). Serviceskyldigheten Enligt

text: 4 § första stycket förvaltningslagen (1986:223)

text: ska varje myndighet lämna upplysningar, vägledning, råd och annan sådan hjälp till enskilda i frågor som rör myndighetens ansvarsområde. Hjälpen ska lämnas i den utsträckning som är lämplig med hänsyn till frågans art, den enskildes behov av hjälp och myndighetens verksamhet.

text: Registrering och utlämnande av handlingar; partsinsyn Enligt huvudregeln i

text: 5 kap. 1 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400)

text: , OSL, ska allmänna handlingar registreras så snart de har kommit in till eller upprättats hos en myndighet.

text: Den som är part i ett ärende hos en myndighet har, med de begränsningar som följer av

text: 10 kap. 3 §

text: OSL, rätt att ta del av det som har tillförts ärendet, om detta avser myndighetsutövning mot någon enskild (

text: 16 § förvaltningslagen

text: En enskild kan även grunda en framställning om att få ta del av handlingar på

text: tryckfrihetsförordningens

text: (TF) bestämmelser om rätten att ta del av allmänna handlingar (

text: 2 kap.

text: 13 §§

text: TF). En begäran om att få kopior av handlingar ska behandlas skyndsamt.

text: Vilket regelsystem –

text: förvaltningslagens

text: regler om partsinsyn och serviceskyldighet eller TF:s regler om rätten att ta del av allmänna handlingar – som ska tillämpas får avgöras utifrån den framställning som den enskilde har gjort. Att en framställning handläggs i enlighet med

text: förvaltningslagens

text: regelsystem innebär inte att framställningen ska behandlas med mindre skyndsamhet än om den grundas på TF:s bestämmelser om rätten att ta del av allmänna handlingar.

text: Bedömning

text: Den 19 maj 2009 inkom till Lantmäteriet en ansökan om inrättande av en gemensamhetsanläggning för utfartsväg berörande fastigheterna Å 12.1 m.fl. Av utredningen framgår att en förrättningslantmätare vid myndighetens kontor i Mariestad dessförinnan under en period om cirka 14 månader genomförde tre möten med sakägarna angående anläggningsfrågan och även ansökte om dispens från strandskyddsbestämmelserna för anläggande av en utfartsväg på två av de berörda fastigheterna.

text: Som framgår av den rättsliga regleringen ska en lantmäterimyndighet enligt den huvudregel som gäller inte handlägga en anläggningsfråga innan en skriftlig ansökan inkommit till myndigheten. Något undantag från huvudregeln har, såvitt framkommit, inte varit tillämpligt i detta fall.

text: Handläggningen av ärendet enligt

text: anläggningslagen

text: har således varit bristfällig. Detsamma gäller ärendet om handlingsutlämnande, som inte handlades med den skyndsamhet som krävs.

text: Vad som i övrigt har tagits upp i anmälan ger inte anledning till någon åtgärd eller något uttalande från JO:s sida.