avgjordAv: Justitieombudsmannen Thomas Norling

title: Socialnämnden i Lindesbergs kommun kritiseras för hanteringen i samband med ett överklagande av ett beslut om ekonomiskt bistånd, bl.a. för att en handläggare använt sin Swish-app för att kontrollera en uppgift

sammanfattning: Efter att en kvinna hade överklagat ett beslut om ekonomiskt bistånd valde nämnden att vidta vissa utredningsåtgärder genom att kontrollera om ett telefonnummer var anslutet till Swish och därefter kontakta kvinnan om de uppgifter som hade framkommit. Kvinnan tillfrågades då om hon ville gå vidare med sitt överklagande. JO anser att nämnden inte skulle ha vidtagit några utredningsåtgärder alls i samband med överklagandet eftersom det inte behövdes för att uppfylla kraven i förvaltningslagen (2017:900). Det framstod dessutom som att syftet med åtgärderna inte främst var att kunna ändra beslutet till den enskildes fördel, utan snarare att finna ytterligare stöd för det fattade beslutet. JO uttalar vidare att det saknades rättsliga förutsättningar för åtgärden att kontrollera det aktuella telefonnumret. Dessutom framstod det som att handläggaren använde sin privata telefon för att utföra kontrollen. JO ser allvarligt på den vidtagna utredningsåtgärden och framhåller att det inte bör komma i fråga att handläggare och andra tjänstepersoner använder privata konton eller liknande för att få fram information i tjänsten. Utöver detta anser JO att kontakten med kvinnan var olämplig och osaklig. Även om syftet med telefonsamtalet antagligen inte var att förmå henne att återkalla sitt överklagande bedömer JO att det fanns en uppenbar risk för att det kunde uppfattas så. JO konstaterar att nämndens hantering av överklagandet har brustit på flera sätt och nämnden kritiseras för det.

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO klagade AA på socialtjänsten i Lindesbergs kommun och framförde bl.a. att hon hade fått avslag på sin ansökan om ekonomiskt bistånd med motiveringen att hon inte hade kunnat bevisa att hon inte har BankID. En handläggare gjorde därefter kontroller av om hon hade BankID och Swish utan hennes medgivande.

text: Utredning

text: JO hämtade in handlingar i ärendet. Av dessa framgick att en handläggare i samband med hanteringen av ett överklagande från AA hade kontrollerat ett telefonnummer som fanns i en bifogad handling och sedan kontaktat AA via telefon. JO begärde därefter att Socialnämnden i Lindesbergs kommun skulle yttra sig över anmälan och besvara vissa frågor.

text: I yttrandet redogjorde nämnden för hanteringen och uppgav att AA i samband med sitt överklagande gav in underlag där det förekom ett nytt telefonnummer som hon inte hade angett tidigare. Av den anledningen gjorde en handläggare en kontroll i sin Swish-app för att utreda om telefonnumret tillhörde AA och var kopplat till Swish, vilket det var. Eftersom uppgifterna var relevanta i samband med nämndens yttrande till förvaltningsrätten kontaktades AA för att hon skulle få möjlighet att bemöta den nya informationen innan yttrandet skickades in. Nämnden ansåg att det var viktigt att AA fick bemöta informationen innan uppgifterna togs med i yttrandet till förvaltningsrätten, särskilt utifrån bestämmelserna om saklighet och opartiskhet i

text: 1 kap. 9 § regeringsformen

text: , RF, och

text: 5 § förvaltningslagen (2017:900)

text: , FL.

text: AA fick möjlighet att kommentera yttrandet.

text: Bedömning

text: Inledning Det framgår av utredningen att nämnden, efter att ha tagit emot ett överklagande från AA, har vidtagit vissa utredningsåtgärder genom att kontrollera ett telefonnummer och därefter ta kontakt med AA via telefon. Detta ger mig anledning att uttala mig om flera frågor som hänger samman med nämndens hantering av överklagandet.

text: Beslutsmyndighetens åtgärder vid ett överklagande Till att börja med vill jag kommentera det faktum att nämnden valde att vidta utredningsåtgärder efter att AA hade överklagat nämndens beslut.

text: Ett överklagande av ett beslut ska ges in till den myndighet som har meddelat beslutet (beslutsmyndigheten). Beslutsmyndigheten prövar om överklagandet har kommit in i rätt tid. Om det har kommit in för sent ska myndigheten besluta att överklagandet inte får tas upp till prövning (avvisning). Om överklagandet inte avvisas ska beslutsmyndigheten skyndsamt överlämna överklagandet och övriga handlingar i ärendet till överinstansen. (Se 43, 45 och 46 §§ FL.)

text: Ett beslut som har överklagats får ändras av beslutsmyndigheten bara om överklagandet och övriga handlingar i ärendet ännu inte har överlämnats till den högre instans som ska pröva överklagandet. Det krävs också att myndigheten anser att beslutet är uppenbart felaktigt i något väsentligt hänseende på grund av att det har tillkommit nya omständigheter eller av någon annan anledning, och

text: att beslutet kan ändras snabbt och enkelt och utan att det blir till nackdel för någon enskild part. (Se 38 och 39 §§ FL.)

text: Utgångspunkten när ett beslut överklagas är att beslutsmyndigheten har skiljt sig från ärendet genom det överklagade beslutet och att ärendet alltså är avslutat för myndighetens del. Det förutsätts att myndigheten anser att beslutet var korrekt när det fattades. Bestämmelserna om ändring av beslut i FL aktualiseras bara om det i samband med överklagandet framkommer något som får det fattade beslutet att framstå som felaktigt. Det är inte meningen att beslutsmyndigheten ska få möjlighet att utreda och överväga sitt beslut på nytt för att, inför utsikten av ett eventuellt bakslag i överinstansen, kunna återta eller justera beslutet. Om det krävs ytterligare utredning för att klargöra om ett beslut är felaktigt kan felet ytterst sällan betraktas som uppenbart. Under sådana förhållanden kan beslutet normalt inte heller ändras så snabbt och enkelt som bestämmelserna förutsätter. (Se JO 2010/11 s. 291, dnr

text: , och

text: prop. 2016/17:180 s. 240

text: Jag anser att det var olämpligt av nämnden att vidta utredningsåtgärder i samband med AA:s överklagande. Några sådana åtgärder behövdes inte för att nämnden skulle kunna uppfylla

text: förvaltningslagens

text: krav. Det framstår dessutom som att syftet med åtgärderna inte främst var att kunna ändra beslutet till AA:s fördel, utan snarare att inför sammanställandet av ett yttrande till överinstansen finna ytterligare stöd för det fattade beslutet. En sådan hantering är inte invändningsfri. En beslutsmyndighet har visserligen möjlighet att ge in ett yttrande till överinstansen i samband med att myndigheten överlämnar ett överklagande, men det finns inte någon sådan skyldighet. Jag anser inte heller att det faktum att en nämnd vill lämna ett yttrande i sig motiverar att utredningsåtgärder vidtas.

text: Åtgärden att kontrollera telefonnumret Min uppfattning är alltså att nämnden inte skulle ha vidtagit någon utredningsåtgärd alls efter att den hade tagit emot AA:s överklagande. Oaktat detta finner jag skäl att kommentera nämndens åtgärd att kontrollera om det aktuella telefonnumret var anslutet till Swish, och även göra vissa uttalanden om sådana åtgärder inom ramen för ärenden om ekonomiskt bistånd.

text: En utredning om ekonomiskt bistånd ska genomföras med respekt för den enskildes självbestämmanderätt och integritet. Utgångspunkten är att den enskilde medverkar i utredningen och att den genomförs i samråd med honom eller henne. Uppgifter bör därför i första hand hämtas in från den enskilde själv. Det finns även lagregler som gör det möjligt att hämta in vissa uppgifter från andra myndigheter utan den enskildes samtycke. I viss utsträckning kan också uppgifter ur offentliga register hämtas in. Nämnden ska i regel begära den enskildes medgivande innan den kontaktar någon utomstående för att utreda rätten till bistånd. Om nämnden anser att det är nödvändigt att begära in uppgifter från annat håll än från den enskilde eller kontrollera vissa uppgifter

text: som den enskilde har lämnat bör den enskilde informeras om vad nämnden vill göra. (Se JO 2023 s. 529, dnr 7507-2022 och 7508-2022, JO 2015/16 s. 403, dnr

text: , och JO:s beslut den 5 oktober 2015, dnr

text: Det finns inget som tyder på att nämnden hämtade in något medgivande från AA innan handläggaren kontrollerade telefonnumret och jag kan inte se att det har funnits lagstöd för att hämta in uppgifterna utan hennes samtycke. Jag anser inte heller att det har varit fråga om uppgifter som hämtats ur ett offentligt register. Åtgärden har alltså saknat rättsliga förutsättningar.

text: Utöver detta anger nämnden i sitt yttrande att kontrollen genomfördes genom att en handläggare gjorde en kontroll i sin Swish-app. Jag kan inte uppfatta detta på annat sätt än att handläggaren använde sin privata telefon för att utföra kontrollen. Jag vill därför framhålla att det aldrig får råda någon tvekan om en offentligt anställd tjänsteperson uppträder i tjänsten eller som privatperson. Det är viktigt att detta är tydligt för att upprätthålla objektiviteten och enskildas förtroende för myndigheten (se JO:s beslut den 30 november 2015, dnr 2900- 2014). Det bör inte komma i fråga att handläggare och andra tjänstepersoner använder privata konton eller liknande för att få fram information i tjänsten. Jag ser allvarligt på den vidtagna utredningsåtgärden.

text: Åtgärden att kontakta AA Efter att kontrollen av telefonnumret hade genomförts ringde handläggaren upp AA. I nämndens dokumentation anges att handläggaren informerade AA om vad som hade kommit fram genom kontrollen och att handläggaren därefter vid två tillfällen frågade henne om hon ville gå vidare med sitt överklagande.

text: I all offentlig verksamhet gäller den grundlagsfästa objektivitetsprincipen i

text: 1 kap. 9 §

text: RF. Enligt den bestämmelsen ska förvaltningsmyndigheter och andra som fullgör offentliga förvaltningsuppgifter iaktta saklighet och opartiskhet. Detta kommer också till uttryck i

text: 5 §

text: FL.

text: En företrädare för en myndighet måste vara försiktig med kontakter som tas med enskilda i samband med ett överklagande. Det får inte förekomma något som kan uppfattas som påtryckningar om att återkalla ett överklagande. Redan att väcka frågan om detta, utan att den enskilde gett anledning till det måste anses olämpligt. (Se JO 2010/11 s. 558, dnr

text: , och JO:s beslut den 14 november 2023, dnr

text: Jag anser att kontakten med AA var olämplig och osaklig. Även om syftet med samtalet antagligen inte var att förmå henne att återkalla sitt överklagande bedömer jag att det fanns en uppenbar risk för att det kunde uppfattas så. Nämnden anger i yttrandet att det var viktigt att AA fick möjlighet att bemöta uppgifterna om kontrollen innan dessa togs in i ett yttrande till överinstansen. Ärendet om ekonomiskt bistånd var dock avslutat från nämndens sida och det är upp till överinstansen att ta ställning till om det yttrande som en beslutsmyndighet har gett in i samband med att ett överklagande överlämnas ska

text: kommuniceras med den enskilde. Det fanns därför ingen anledning för nämnden att kommunicera uppgifterna med AA i den aktuella situationen. Nämnden har genom agerandet brustit i saklighet. Avslutande synpunkter Nämndens hantering av AA:s överklagande har brustit på flera sätt och jag ser allvarligt på det som har kommit fram vid min granskning. Jag noterar även att det tog tolv dagar innan överklagandet lämnades över till överinstansen, vilket inte är tillräckligt skyndsamt. De utredningsåtgärder som nämnden valde att vidta i samband med överklagandet har sannolikt bidragit till fördröjningen. Nämnden förtjänar kritik för de brister som har framkommit.

text: Jag kan också konstatera att det i överklagandehänvisningen till beslutet bl.a. anges att överklagandet skickas till förvaltningsrätten om nämnden inte ändrar beslutet. Det anges även att överklagandet ska undertecknas. Det finns emellertid inte något krav på att ett överklagande ska vara undertecknat. En beslutsmyndighet är vidare skyldig att överlämna överklagandet till överinstansen oavsett om ett överklagat beslut har ändrats eller inte (se

text: 46 §

text: FL). Jag utgår från att nämnden säkerställer att de överklagandehänvisningar som fogas till nämndens beslut är korrekta.

text: Det är anmärkningsvärt att nämnden inte ens efter JO:s begäran om yttrande tycks ha reflekterat ordentligt över de frågor som behandlas i detta beslut. I stället tycks nämnden anse att allt har gått rätt till och anger att telefonkontakten med AA skedde i syfte att uppfylla kravet på saklighet. Detta visar på att det finns kunskapsbrister avseende de aktuella frågorna. Jag förutsätter att nämnden vidtar åtgärder för att komma till rätta med det och för att säkerställa att något liknande inte inträffar igen.

text: Det som i övrigt har kommit fram i ärendet ger inte anledning till någon åtgärd eller något uttalande från min sida.

text: Ärendet avslutas.

text: Beslutet har fattats av JO Thomas Norling. Dokumentet har fastställts digitalt och har ingen underskrift.

text: Seniora rättssakkunniga Sara Uhrbom har föredragit ärendet och tf. byråchefen Sandra Lundgren har deltagit i beredningen.


publisher: Justitieombudsmannen

title: Post-och telestyrelsen sökte vid indrivning av en fordran verkställighet av en icke lagakraftvunnen, senare upphävd, dom utan att ånyo kräva betalning, vilket ledde till registrering för betalningsförsummelse (betalningsanmärkning).

org: jo

text: Post- och telestyrelsen sökte vid indrivning av en fordran verkställighet av en icke lagakraftvunnen, senare upphävd, dom utan att ånyo kräva betalning, vilket ledde till registrering för betalningsförsummelse (betalningsanmärkning). Förfarandet har prövats enligt såväl regler om utsökning och personlig integritet som en allmän proportionalitetsprincip

type: rubrik

text: Anmälan

text: Av en den 4 juni 1999 inkommen anmälan från AA framgick bl.a. följande. AA ansåg sig inte skyldig att betala vad Post- och telestyrelsen krävde honom i avgift för ett tillstånd för radiosändare, knutet till ett av honom drivet exportföretag. På talan av styrelsen hade Hässleholms tingsrätt förpliktat honom att betala avgiftsbeloppen. Utan att domen, som AA överklagat, hade vunnit laga kraft sökte styrelsen hos kronofogdemyndigheten verkställighet, vilket ledde till utmätning. Härigenom blev AA registrerad hos kreditupplysningsföretag med en betalningsanmärkning.

type: stycke

text: AA anförde i detta sammanhang bl.a. följande.

text: Men genom denna dom [tingsrättens] utnyttjar Post- och telestyrelsen sin rätt att kräva in utdömt belopp. Dock inte att som normalt först kräva svaranden på kapitalet, utan man går direkt till Kronofogdemyndigheten för utfående av beloppet. Genom detta sätt att agera i förtid innan domen vunnit laga kraft, utmätes beloppet via Kronofogdemyndigheten och jag hamnar i alla de register som finns i landet vad gäller denna typ av ärende.

text: Utredning

text: Ärendet tillfördes kopior av Hässleholms tingsrätts dom i målet (FT 53/98) den 16 oktober 1998 och Hovrättens över Skåne och Blekinge efter överklagande meddelade dom den 25 februari 1999 (mål FT 469-98). Den senare domen innebar att Post- och telestyrelsens talan om avgift ogillades, sedan AA:s yrkande i den delen hade medgivits.

text: Vid slutbehandlingen av ärendet var av Datainspektionen sedan år 1992 meddelade beslut om tillstånd för Upplysningscentralen UC AB att bedriva kreditupplysningsverksamhet och föra ett personregister tillgängliga.

text: Post- och telestyrelsen anmodades att yttra sig beträffande påståendet att utsökning begärts utan att krav med stöd av dom dessförinnan framställts. Remissen besvarades den 29 september 1999 enligt följande.

text: AA erhöll den 26 september 1989 av Televerket ett prov- och demonstrationstillstånd för radiosändare. Ett nytt tillstånd, betecknat Bevis, som avsåg samma radiosändare utfärdades den 13 september 1994. Till följd av uteblivna betalningar yrkade PTS [Post- och telestyrelsen], genom Kammarkollegiet, hos kronofogdemyndigheten (KFM) i ansökan om betalningsföreläggande att AA skulle åläggas att betala en fordran som avsåg sådana avgifter som årligen skulle erläggas av tillståndshavare för tillståndet i fråga, för åren 1994–1997. AA bestred kravet och målet överlämnades till tingsrätten. Hässleholms tingsrätt förpliktade i dom den 16 oktober 1998 (Mål nr FT 53/98) AA att utge visst belopp till PTS. Med tingsrättens dom som exekutionstitel verkställde kronofogdemyndigheten, på ansökan av PTS, utmätning i AA tillkommande överskjutande skatt. Vid kontakt med såväl kronofogdemyndigheten som Upplysningscentralen (UC) den 28 maj 1999 har framkommit att AA har en betalningsanmärkning. Anmärkningen har dock inte uppkommit som en följd av PTS ärende utan har uppkommit i ett annat ärende där PTS inte varit part. PTS har vid upprepade tillfällen, förutom vid den ursprungliga faktureringen och därpå följande betalningspåminnelser bl.a. den 18 september 1997, skriftligen haft kontakt med AA angående obetalda fakturor avseende tillstånd. Han har inte vid något tillfälle visat betalningsvilja. Efter tingsrättens dom beslutade PTS att med stöd av bestämmelsen i

text: 3 kap. 6 § utsökningsbalken

text: begära verkställighet. Att PTS inte vände sig till AA med begäran om betalning med stöd av tingsrättens dom torde ha berott på att han tidigare inte visat någon betalningsvilja och att en förnyad direktkontakt med honom inte framstod som meningsfull. Det bör framhållas att PTS mycket sällan vänder sig till KFM. När myndigheten trots allt söker betalning genom betalningsföreläggande har upprepade påminnelser redan skickats och den bristande betalningsviljan får således anses klarlagd.

text: AA yttrade sig över vad Post- och telestyrelsen hade anfört.

text: I ett beslut den 18 september 2001 anförde JO Berggren följande.

text: Bedömning

text: För indrivning av fordringar av det slag, som Post- och telestyrelsen här hade, gäller förordningen (

text: ) om hantering av statliga fordringar. Det följer av

text: 2 § första stycket

text: och, såvitt framkommit, av

text: 3 §

text: , enligt vilken förordningen skall tillämpas, om inte något annat följer av lag eller förordning eller av ett särskilt beslut av regeringen.

text: Om fordran inte har betalats senast på förfallodagen, skall myndigheten så snart som möjligt skicka en betalningspåminnelse till den betalningsskyldige, och om fordran inte betalas efter påminnelse, skall myndigheten vidta de åtgärder som behövs för att få betalt (10 och 11 §§).

text: Enligt Riksrevisionsverkets föreskrifter för verkställigheten av förordningen (föreskrifter, 1993:1681, om hantering av statliga fordringar) gäller i denna del följande.

text: Om fordran inte betalas efter påminnelse skall myndigheten utan dröjsmål vidta indrivningsåtgärder enligt

text: inkassolagen (1974:182)

text: och om detta inte ger resultat ansöka om betalningsföreläggande enligt lagen (

text: ) om betalningsföreläggande och handräckning. Bestrider gäldenären betalningsskyldighet skall talan föras vid domstol eller andra rättsliga åtgärder vidtas. Angivna åtgärder vidtas i den omfattning som är motiverat med hänsyn till fordringens belopp, gäldenärens betalningsförmåga och omständigheterna i övrigt. I den rättsliga bakgrunden i ärendet ingår bl.a. också

text: 9 kap. 19 § sekretesslagen (1980:100)

text: , vilken till den 1 oktober 2001 lyder så. Sekretess gäller inom exekutionsväsendet i mål eller ärende angående exekutiv verksamhet för uppgift om enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden, om det kan antas att den enskilde eller någon honom närstående lider avsevärd skada eller betydande men om uppgiften röjs. Sekretessen gäller dock inte uppgift om förpliktelse som avses med den sökta verkställigheten och inte heller beslut i målet eller ärendet. Motsvarande sekretess gäller i myndighets verksamhet som avser förande av eller uttag ur ett utsökningsregister för uppgift som har tillförts registret. Den i ärendet aktuella frågan gäller inte krav eller påminnelse på det typiskt sett tidiga stadium som ovan angivna bestämmelser reglerar (jfr JO 1991/92 s. 175 beträffande motsvarande äldre reglering) utan i det sena skede, när myndigheten, efter att ha påfört och påmint om en avgift, har utverkat domstols dom som exekutionstitel (jfr

text: 3 kap. 1 § första stycket 1

text: och 6

text: utsökningsbalken

text: När Post- och telestyrelsen hos kronofogdemyndigheten sökte verkställighet av tingsrättens dom, vilket ledde till utmätning, var det med utnyttjande av bestämmelserna för fall där betalningsskyldighet har ålagts genom en dom; en sådan är verkställbar ”genast”, utan hinder av att den inte vunnit laga kraft, om inte gäldenären nedsätter pengar eller vidtar vissa andra motsvarande åtgärder (

text: 3 kap. 6 § utsökningsbalken

text: Den nu redovisade regleringen medgav att Post- och telestyrelsen vidtog den åtgärd för verkställighet som medförde att AA ådrog sig en betalningsanmärkning. Styrelsens handläggning kan emellertid prövas från lämplighetssynpunkter och mot bakgrund av en allmän proportionalitetsprincip, inte bara med hänsyn till författningsenligheten i inskränkt mening. (Denna och andra allmänna rättsprinciper berörs i t.ex.

text: prop. 1993/94:117 s. 39

text: f. och Strömberg, Allmän förvaltningsrätt 20 u. 2000 s. 68).

text: Därvidlag kan först konstateras att Riksrevisionsverkets ovan återgivna föreskrifter lämnar utrymme för en allmän bedömning av omständigheterna i det enskilda fallet vid prövning hur långtgående åtgärderna för att få betalt bör vara.

text: Post- och telestyrelsen har i sitt yttrande till JO kommit med upplysningen att – enligt en undersökning i maj 1999 – AA inte hade någon betalningsanmärkning föranledd av att styrelsen hade ett ärende hos kronofogdemyndigheten. Styrelsen har dock inte förklarat vilken betydelse detta har i sammanhanget.

text: Att någon tid efter hovrättens upphävande av underinstansens dom aktuella register inte visade den förmenta betalningsförsummelsen framstår emellertid som en förväntad följd av att möjligheterna till rättelse av oriktiga eller missvisande uppgifter hade utnyttjats i enlighet med

text: 12 § kreditupplysningslagen (1973:1173)

text: . Ett av de fall där rättelse enligt lagen aktualiseras är sålunda det att gäldenären påstår att en domstols eller annan myndighets beslut är materiellt oriktigt genom att det har ändrats; detta kan ha skett efter återvinning, efter fullföljd i högre instans eller på annat sätt (

text: prop. 1973:155 s. 151

text: ; se även t.ex. Datainspektionens rapport, 2001:1, Missvisande uppgifter hos kreditupplysningsföretag).

text: I alla händelser var begäran om verkställighet ägnad att leda till en betalningsanmärkning för AA. Det kan därför inte uteslutas att AA under en tid mellan ansökan om verkställighet av tingsrättsdomen och en tidpunkt efter hovrättens dom hade olägenheter av styrelsens handläggning. Lagstiftarens värdering härvidlag är att en felaktig eller missvisande kreditupplysning kan utgöra en allvarlig integritetskränkning (

text: a. prop. s. 113

text: Post- och telestyrelsen har som skäl för att fullfölja indrivningen, redan innan tingsrättens dom hade vunnit laga kraft, hänvisat till att AA beträffande andra, tidigare fordringar inte visat någon betalningsvilja. Men det framgår inte att denne i de fallen skulle ha bestritt betalningsskyldighet, vilket här visade sig vara fallet åtminstone när indrivningen hade förts till kronofogdemyndigheten. Denna inställning behöll AA vid behandlingen i domstol. Vidare avsåg indrivningen fordringar för avgifter som gällde perioder flera år tillbaka. Styrelsen har inte anfört något som skulle innebära att det i den aktuella situationen skulle ha varit särskilt viktigt att få in pengarna så snart som det med tillämpning av

text: utsökningsbalken

text: var möjligt.

text: Riksdagens finansutskott har nyligen – vid behandlingen av en proposition med förslag till ändringar i

text: kreditupplysningslagen (1973:1173)

text: och i samband med frågor om enstaka mindre betalningsförsummelser – anfört bl.a. följande (

text: bet. 2000/01:FiU21 s. 26

text: f.). Det kan vidare inte uteslutas att effektivare påminnelserutiner hos myndigheterna skulle kunna bidra till att minska antalet betalningsförsummelser. Utskottet anser därför att regeringen även bör gå igenom myndigheternas påminnelserutiner. Mot ovan angiven bakgrund – och i linje med denna sist berörda, aktuella inriktning hos lagstiftaren i en hithörande fråga – hade Post- och telestyrelsen enligt min mening bort väga den principiella fördelen av att söka få betalt så tidigt som möjligt mot gäldenärens intresse av att undgå utsökning. Därvid hade man i vart fall, genom en skrivelse eller på annat sätt, bort ge AA tillfälle att betala frivilligt i den nya situation som domen emot honom innebar.

text: AA har i övrigt klagat över det förhållandet att Post- och telestyrelsen över huvud taget drev kravet på avgift, varvid han särskilt anmärker på myndighetens ombud i domstolarna, en tjänsteman vid Kammarkollegiet. Med hänsyn till vad som har redovisats i tingsrättens dom och hovrättens beslut i saken, ger klagomålen i denna del inte anledning till något uttalande från min sida.

text: Ytterligare har AA vänt sig emot behandlingen av krav på skadestånd som han har riktat mot Post- och telestyrelsen. Mot bakgrund bl.a. av att JO inte har till uppgift att pröva rätt till skadestånd och prövning av sådana frågor ytterst kan ske i domstol, föranleder anmälningen inte någon utredning härvidlag.

text: Ärendet avslutas.

type: avgorande


nyckelord:
Förundersökning
Jäv
Objektivitet, opartiskhet, saklighet

title: Uttalanden om principerna för fördelningen inom en åklagarmyndighet av anmälningar mot polismän

text: Bakgrund

text: I samband med en inspektion vid Polismyndigheten i Stockholms län, Enheten för interna utredningar, den 15–16 april 1998 framkom att man vid Åklagarmyndigheten i Stockholm fr.o.m. den 1 juli 1997 fördelade ärenden, som avsåg fråga om ansvar för brott som arbetstagare inom polisväsendet kunde misstänkas ha begått i samband med arbetet, på sådant sätt att platsen där den anmälda händelsen inträffat blev avgörande för vilken åklagarkammare som tilldelades ett ärende.

text: ChefsJO Eklundh beslutade att ta upp saken till utredning i ett särskilt ärende.

text: Utredning

text: Ärendet remitterades till Åklagarmyndigheten i Stockholm för yttrande över lämpligheten av den tillämpade ordningen att platsen där den anmälda händelsen inträffade är avgörande för fördelningen av ärenden på åklagarkammare, och det begärdes vidare en redovisning av hur jävsfrågor hanterades. Myndigheten skulle slutligen redovisa sin bedömning av om åtgärder var påkallade i syfte att undvika att utredningar försenades eller försvårades på grund av jäv.

text: Åklagarmyndigheten (överåklagaren AA) kom in med ett yttrande.

text: AA Innan jag går in på jävsfrågan vill jag som bakgrund anföra följande beträffande arbetsfördelningen vid åklagarmyndigheten. Som framgår av remissen tillämpas vid åklagarmyndigheten normalt den ordningen att anmälningar som rör fråga om ansvar för brott som arbetstagare inom polisväsendet misstänks ha begått i samband med arbetet (polismål) fördelas mellan åklagarkamrarna efter geografiska grunder, så att platsen där den anmälda händelsen inträffat normalt är avgörande för vilken kammare som tilldelas målet. Före åklagarväsendets omorganisation den 1 juli 1996 fördelades polismål vid dåvarande åklagarmyndigheten i Stockholm kvotvis mellan kamrarna. Inom länet i övrigt, och Gotlands län, handlades alla polismål till följd av åklagarförordningens behörighetsregler vid Regionåklagarmyndigheten i Stockholms län och Gotlands län.

text: Genom omorganisationen 1996 anpassades kammarorganisationen vid myndigheten efter polismyndighetens organisation så att kamrarna fick sin operativa verksamhet förlagd till geografiska området, bestämda av resp. samverkande polismästardistrikts utformning. Undantaget var narkotikakammaren (åk 9) som har hela Stockholms län och Gotlands län som verksamhetsområde och en måltilldelning som i huvudsak styrs av brottskategorierna. Alla polismål handlades efter omorganisationen till en början vid åk 9. Detta var främst en konsekvens av att där fanns ett antal statsåklagare som hade behörighet att handlägga målen, samtidigt som chefsåklagarna vid myndigheten var mycket belastade av administrativa göromål som särskilt i inledningsskedet följde på organisationsförändringarna. Biträdande chefsåklagare blev förordnade först i november 1996 och tillträdde i en del fall först senare. Den 1 juli 1997 ändrades lottningsordningen för polismål, vilka därefter fördelades på geografiska grunder. Belastningen på den begränsade krets åklagare vid åk 9 som hade behörighet att handlägga målen hade blivit stor och man behövde utnyttja åklagarna på chefsnivå vid övriga kammare med sådan behörighet. Vidare kunde man bättre använda den resurs som utgjordes av de chefsåklagare och bitr. kammarchefer från den förutvarande Stockholmsmyndigheten som övergångsvis hade kvar erforderlig behörighet. Det sågs också som en nackdel att man på de allmänna kamrarna genom att inte få några polismål för handläggning på sikt skulle förlora kontakten med de frågeställningar som uppkommer i dessa. Den ordning som infördes den 1 juli 1997 tillämpas som nämnts inledningsvis i huvudsak alltjämt. Vad härefter gäller frågan om eventuella jävsproblem vill jag framhålla följande. Jävsfrågan har vid två tillfällen varit föremål för diskussion och överväganden i ledningsgruppen. Olika alternativ till den nuvarande lottningsordningen har därvid diskuterats. Bl.a. har övervägts lämpligheten av att mera bestående åter förlägga handläggningen av polismål till åk 9, eller att införa någon form av kvotvis fördelning mellan kamrarna, med uteslutande av den kammare som samverkar med det polismästardistrikt där händelsen inträffat. Ingen generell förändring av reglerna för lottning av polismål har dock bedömts böra ske. Motivet för detta ställningstagande är att inga jävsproblem har ansetts föreligga annat än i enskilda fall, i vilka åtgärder givetvis måste vidtas för att undanröja jävssituationen. Sådana fall är emellertid inte vanliga. För att underlätta hanteringen av de fall där jäv vid en kammare bedöms föreligga har den ordningen införts att ärenden i sådana fall överförs till åk 9 för fortsatt handläggning. Ett generellt åtagande har gjorts från åk 9 att när det begärs att handlägga polismål från övriga kammare. Vid de diskussioner som skett har olika synpunkter på frågan om önskvärdheten av en ändrad lottningsregel framförts. Några kammarchefer har varit positiva till en förändring, medan flertalet kammarchefer har förklarat att man inte ser några skäl för att polismål från de ”egna” polisområdena inte normalt skall kunna tilldelas kammaren. Polisområdena anses nu vara så stora och den personal som tjänstgör där så stor och till största delen ”anonym” för de åklagare som handlägger polismålen att det är sällan som man kommer i närheten av någon jävssituation. I de fall där det inträffar ses det inte som något problem att som i andra liknande fall överlämna handläggningen till annan åklagare, nu normalt vid åk 9. Om man hade kommit fram till uppfattningen att jäv är vanligt förekommande eller att man mera generellt tangerar någon sådan problematik med den nuvarande arbetsfördelningen skulle denna självfallet ha ändrats. Till bilden hör emellertid att olika alternativ till den nu tillämpade lottningsordningen är förknippade med nackdelar av olika slag. En förändrad arbetsfördelning som inte är påkallad av något reellt behov av att lösa en jävsproblematik har därför inte bedömts böra ske. För att belysa frågan kan beträffande olika tänkbara alternativ till den rådande ordningen nämnas följande.

text: Mot en handläggning vid åk 9 talar den betydande arbetsbelastning som det skulle innebära för en begränsad krets åklagare vid kammaren. På sikt kommer endast kammarchefen och den bitr. chefsåklagaren att ha behörighet. Det stora antalet polismål gör en sådan lösning ohanterlig (det rör sig om klart över 1 000 mål per år). Ett enkelt bytessystem mellan kamrarna där varje kammare handlägger polismålen från en viss annan kammares geografiska område skulle vara administrativt enkelt men försvåras resursfördelningsmässigt på grund av den stora olikheten i tillströmningen av polismål från olika polismästardistrikt. En ren kvotfördelning har nackdelen att en central lottningsfunktion, som efter omorganisationen kunnat undvaras, på nytt måste införas med den belastning på de redan hårt ansträngda kansliresurserna som detta skulle innebära. Ett problem som ligger något vid sidan om den aktuella frågeställningen men som ändå påverkar den och försvårar en mera flexibel arbetsfördelning vad gäller polismålen och belastar ledningsfunktionerna vid kamrarna är behörighetsreglerna i

text: 17 § första stycket åklagarförordningen (1996:205)

text: . Efter omorganisationen underlättades arbetet tack vare att ett antal chefsåklagare och bitr. kammarchefer från den gamla Stockholmsmyndigheten hade kvar sin tidigare behörighet. Det rör sig emellertid om en grupp som snabbt blivit mindre på grund av pensionsavgångar. Enligt min mening borde det införas en möjlighet – för överåklagare eller Riksåklagaren – att förordna kvalificerade åklagare utanför chefskretsen att handlägga polismål. Sammanfattningsvis vill jag framhålla följande. Den tillämpade arbetsfördelningen bedöms vid myndigheten inte medföra några problem från jävssynpunkt som inte när de undantagsvis uppkommer lätt kan hanteras på samma sätt som när jäv eljest uppkommer. Om en anmälan rör en befattningshavare som kammaren haft närmare kontakt med eller där man av någon anledning bedömer att man kommer för nära en jävssituation sker ett kammarbyte. Om det skulle anses påkallat att någon mera generell förändring av ordningen för fördelning av polismål vid myndigheten genomförs kan naturligtvis, som framgår av det jag anfört i det föregående, en annan ordning införas, trots att en sådan skulle vara förenad med vissa praktiska och resursmässiga nackdelar. Jag bedömer inte att skäl föreligger för en förändring.

text: I ett beslut den 28 oktober 1999 anförde chefsJO Eklundh följande.

text: Bedömning

text: Det är en grundläggande princip i en rättsstat att en offentlig befattningshavare inte får delta i handläggningen eller avgörandet av ett mål eller ärende om det finns objektiv grund för att ifrågasätta hans opartiskhet.

text: Bestämmelser om jäv för åklagare finns i

text: 7 kap. 6 § rättegångsbalken

text: (RB). Om det beträffande ett visst brott föreligger någon omständighet som skulle utgöra jäv mot domare, får åklagaren inte ta befattning med förundersökning eller åtal för brottet. Det sägs vidare att jäv inte får grundas på en åtgärd som åklagaren vidtagit i tjänsten eller en gärning som har förövats mot honom i eller för hans tjänst.

text: Bestämmelserna om jäv för domare finns i

text: 4 kap.

text: RB. I 13 § 1–9 anges vissa särskilda omständigheter som grundar jäv för domaren. Bland dessa kan nämnas att domaren är eller har varit gift med en part eller är släkt med någon av parterna, att domaren har del i saken eller kan vänta synnerlig nytta eller skada av utgången eller att han tidigare haft att ta ställning i saken. Utöver de särskilt uppräknade jävsgrunderna finns i punkt 10 en allmän bestämmelse om att domaren är jävig, om

text: det eljest föreligger någon särskild omständighet, som är ägnad att rubba förtroendet till hans opartiskhet i målet.

text: Av remissvaret framgår att man vid åklagarväsendets omorganisation år 1996 anpassade kammarorganisationen vid myndigheten efter polismyndighetens organisation, så att kamrarna fick sin operativa verksamhet förlagd till geografiska områden som bestämdes av utformningen av respektive samverkande polismästardistrikt. Undantaget från denna princip var narkotikakammaren (åk 9) som har hela Stockholms län och Gotlands län som verksamhetsområde och en måltilldelning som i huvudsak styrs av brottskategorierna. Sedan den 1 juli 1997 fördelas polismålen vid Åklagarmyndigheten i Stockholm på geografiska grunder, vilket innebär att polisärendena normalt lottas på den åklagarkammare som har ansvaret för det polisområde där den anmälda händelsen har inträffat.

text: Det framhålls i remissvaret att polisområdena är så stora att de polismän som tjänstgör där i de allra flesta fall är anonyma för de åklagare som handlägger polisärendena och att det därför är sällan som man kommer i närheten av någon jävssituation.

text: Det är av grundläggande betydelse för allmänhetens tillit till samhällets verksamhet för att utreda påstådda brott av polismän, och därmed ytterst för allmänhetens förtroende för polisen, att denna utredningsverksamhet bedrivs på ett i alla hänseenden korrekt sätt. Den för all brottsutredande verksamhet gällande grundsatsen att handläggningen måste ske i sådana former att den inte ger fog för ett ifrågasättande av de utredande myndigheternas objektivitet har här en alldeles särskild tyngd. Häri ligger bl.a. att verksamheten bör organiseras på sådant sätt att man minimerar risken för jävssituationer. Man bör i sammanhanget vidare ha i åtanke att för en utomstående betraktare redan det förhållandet att en åklagare utreder en anmälning mot en polisman som han kan komma att ha kontakt med i sitt dagliga arbete kan vara tillräckligt för att rubba förtroendet för objektiviteten i handläggningen.

text: Det finns av nu angivna skäl anledning att ifrågasätta det nuvarande lottningssystemet. Enligt min mening vore det att föredra om polisärendena i stället lottas på sådant sätt att åklagare vid en viss åklagarkammare inte handlägger polisärenden som kommer från det polisområde som kammaren samverkar med. Jag kan med utgångspunkt i vad som sägs i remissvaret inte finna att det föreligger några avgörande hinder av administrativt slag mot en sådan ordning.


avgjordAv: Cecilia Nordenfelt

nyckelord: Häkte Ombud/biträde/försvarare

title: Initiativärende angående advokaters möjlighet att besöka sina klienter i häkte m.m.

text: Initiativet

text: Med anledning av uppgifter i en artikel i tidskriften Advokaten (nr 3, 2008) om begränsade möjligheter för advokater att bl.a. besöka sina klienter i häktena Göteborg och Malmö beslutade jag den 17 april 2008 att inleda en utredning i saken.

text: Utredning

text: Kriminalvården anmodades att yttra sig över vad som anförts i artikeln om advokaters möjlighet att besöka sina klienter i häkte och tala med dessa i telefon. Kriminalvården anmodades även att yttra sig över vad som anförts om tidsåtgång vid inpasseringskontroll. I sitt remissvar anförde Kriminalvården, huvudkontoret, genom generaldirektören AA, bl.a. följande.

text: – – – Yttrande har inhämtats från Regionerna Syd och Väst. Som jämförelse har även uppgifter inhämtas från Region Stockholm. Region Syd har anfört bl.a. följande.

text: Besök

text: Häktet Malmö tar emot besök av advokat mellan kl. 09.00 till kl. 18.00 under vardagar med undantag för en timmes lunch. Under helger är besöksavdelningen öppen och besök kan ske mellan kl.10.00 till 18.00 utan avbrott för lunchstängning. Häktet Trelleborg kan ta emot besök utan tidsbegränsning under alla dagar. Häktet Helsingborg kan ta emot besök mellan kl. 09.00 till kl. 17.20. Besök under helg har inte varit aktuellt tidigare men kan ordnas om det behövs. Häktet Ängelholm tar emot besök mellan kl. 09.00 till kl. 19.00, men kan ta emot besök vid andra tider om besöket är föranmält. Häktet Karlskrona tar emot besök mellan kl. 08.00 till 18.00. Besök kan inte ske på andra tider, såvida inte bemanningen ökas. Häktet Kristianstad kan ta emot besök både under kontorstid och under kvällstid och helger förutsatt att besöket är förhandsanmält. I de fall ett häkte i Region Syd inte kan leva upp till de krav på hög servicenivå som i princip ställs på organisationen har detta motiverats med resurs- och/eller säkerhetsskäl. Dessutom gäller för en del av häktesverksamheten i Helsingborg alldeles speciella förhållanden då besökslokalerna delas med anstalten där. Enligt regionens uppfattning gör personalen på häktena under rådande förhållanden sitt yttersta för att tillgodose advokaternas önskemål om att träffa och ringa till sina klienter. Av

text: regionen görs den bedömningen att enda möjligheten att höja den rådande servicenivån är att häktesverksamheten tillförs ytterligare resurser.

text: Telefonsamtal

text: När det gäller telefonsamtal mellan advokat och hans klient kan detta vid häktet Malmö genomföras även efter kl. 18.00, såvida telefonen inte är upptagen. En förutsättning för att telefonsamtalet ska genomföras efter kontorstid är att huvudförhandlingen är nära förestående och att initiativet kommer från advokaten. Det är dock häktets uppfattning att försvarare till intagna vid häktet mycket sällan meddelas att ett samtal inte kan genomföras efter kl. 18.00. Det finns endast en tjänstetelefon per avdelning, varför samtalet ibland inte kan genomföras omgående. Häktet Trelleborg kan genomföra telefonsamtal mellan advokat och klient utanför kontorstid, med den begränsningen att det endast finns en tjänstetelefon per avdelning. Vid häktet Ängelholm förmedlas omgående telefonkontakt mellan advokat och klient, som får telefonen i bostadsrummet. Vid häktet Karlskrona kan telefonkontakt mellan advokat och klient ske dygnet runt. Tillgängligheten kan begränsas av att telefonerna är upptagna av andra advokatsamtal. Vid regionens häkten har således advokat möjlighet att genomföra telefonsamtal med sin klient under dagtid och även under kvällstid. Viss väntetid kan uppstå beroende på att tjänstetelefonen kan vara upptagen.

text: Inpasseringskontroll

text: Vid häktet Malmö sker inpasseringskontroll enligt

text: 11 a § lagen (1976:371)

text: om behandlingen av häktade och anhållna m.m. efter beslut av Kriminalvårdens huvudkontor. Varje dag inpasserar mer än 100 personer. Flest personer kommer mellan kl. 07.00 - kl. 09.00 och kl. 12.00 - kl. 13.00. Under denna tid kan kortare köer uppstå. Det är ovanligt med köer mellan kl. 09.00 - kl. 12.00 och kl. 13.00 - 18.00, då besök av advokat i allmänhet äger rum. Tidsåtgången för sådan inpassering är beroende av omständigheter vid själva inpasseringen, det vill säga kö, vana att passera och förståelse för genomförandet. Kontrollen är lika de flygplatskontroller samtliga flygpassagerare i Sverige genomgår dagligen. Vid övriga häkten i regionen har inte beslutats om allmän inpasseringskontroll. Genomsnittstiden för inpasseringskontrollen vid häktet Malmö har uppskattats till 2,5 - 3 minuter. Sålunda kan en person med viss vana av denna typ av kontroller passera, vid tillfällen utan kö, på under en minut. Region Väst har anfört bl.a. följande.

text: Besök

text: Häktet Uddevalla tar emot besök av advokater under vardagar mellan kl. 09.00 - 12.00 och kl. 13.00 - 18.00 och under helgdagar mellan kl. 09.00 - 18.00. Enligt häktet finns inte behov av att utöka tiden för advokatbesök. Häktet Göteborg tar emot besök av advokat under vardagar kl. 08.00 - 17.45 och under lör- och söndagar mellan kl. 08.45 - 16.45 på en särskild besöksavdelning. Häktet gör undantag på helgerna för tillresta advokater. Häktet Borås tar emot besök av advokat under vardagar mellan kl. 07.00 - 18.00 och under helgdagar mellan kl. 08.00 - 18.00. Då häktet är nattbemannat efter kl. 18.00 görs en riskbedömning vid varje enskilt besök. Är det fråga om en lågriskklient och en känd advokat tillåter häktet besöket. Är det däremot fråga om en högriskklient försöker häktet styra över besöket till en tidpunkt då bemanningen är högre. Vid häktet Mariestad finns det inga begränsningar att ta emot besök. Häktet Halmstad tar emot besök av advokat under vardagar mellan kl. 08.00 - 18.00. Efter överenskommelse kan besökstiden förlängas efter kl. 18.00. Förutsättningar för att ta emot besök av advokat efter kl.18.00 i Region Väst ser olika ut beroende på om det är fråga om ett lokalt häkte eller ett storstadshäkte. De lokala häktena försöker, efter genomförd riskbedömning i varje enskilt fall, att tillgodose den enskilde advokatens behov av att träffa klienten efter kl. 18.00. Detta behov ter sig dock inte så stort vid de lokala häktena.

text: På grund av regeringens sparkrav på Kriminalvården har häktet Göteborg genomfört en fullständig verksamhetsanalys, som har förhandlats. Den nya organisationen trädde i kraft i början av september i år. Första dagen beslutade huvudskyddsombudet att skyddsstoppa verksamheten. Arbetsmiljöverket upphävde dagen därpå stoppet men ålade häktet att göra en fördjupad konsekvensbeskrivning av den nya organisationen. Avseende häktet Göteborg finns ett önskemål från advokater om en högre servicegrad än vad regionen kan tillmötesgå. För att kunna möta advokaternas behov av att träffa sina klienter under fler timmar per dag krävs enligt regionen att häktet erhåller ökade resurser.

text: Telefonsamtal

text: Häktet Uddevalla ger advokater möjlighet att ringa till sina klienter i stort sett när som helst. Häktet Göteborg ger advokater möjlighet att ringa till sina klienter under alla dagar i veckan mellan kl. 07.00 och 18.00. Häktet Borås ger advokater möjlighet att ringa till sina klienter under samma tider som besökstiderna. Häktet Mariestad har inga särskilda telefontider för advokater utan de kan ringa när som helst före kl. 22.00 alla dagar. Häktet Halmstad ger advokater möjlighet att ringa sina klienter under samma tider som besökstiderna. Vid regionens häkten har advokat möjlighet att genomföra telefonsamtal med sin klient under samma tider som besökstiderna utom vid häktet Uddevalla och Mariestad där telefonsamtal även kan ske på kvällstid.

text: Inpasseringskontroll

text: Vid häktet Göteborg sker inpasseringskontroll efter beslut av Kriminalvårdens huvudkontor. Alla som ska passera in i häktet omfattas av allmän inpasseringskontroll. Själva inpasseringen tar normalt ca 30 sekunder. Vid vissa tillfällen på dagen kan det uppstå kö. Det gäller framför allt på morgonen omkring kl. 07.00 när personalen kommer till arbetsplatsen och när de anställda återkommer efter lunch. Vid övriga häkten i regionen har inte beslutats om allmän inpasseringskontroll. Enligt regionen sker inpasseringskontrollen utan dröjsmål utom på morgonen och vid lunchtid när personalen kommer. För att undvika tidsåtgång för denna procedur sker återkommande utvärderingar och förbättrade rutiner vilket successivt har medfört smidigare hantering. Från Region Stockholm har följande uppgifter inhämtats.

text: Besök

text: Vid häktet Huddinge får advokat alltid besöka sin klient och advokater hänvisas inte till särskilda besökstider. Vid advokaters besök efter kl. 17.45 kan viss väntetid uppstå på grund av att två vårdare då måste åka från centralvakten upp till en avdelning för att hämta den häktade. Häktet Kronoberg tar emot besök under dagtid vardagar och helger och under kvällstid. Häktet kan därvid vid ett och samma tillfälle ta emot sex besök av advokat. I undantagsfall kan viss väntetid uppkomma vid besök efter kontorstid. Alla advokater får träffa sin klienter och advokater hänvisas inte till särskilda besökstider. Viss väntetid kan uppkomma vid kontakt efter kontorstid. Häktet Österåker tar emot besök av advokat både under kontorstid och utom kontorstid. Utom kontorstid är det mer begränsade personalresurser vilket kan medföra viss väntetid. Advokater hänvisas inte till särskilda besökstider. Vid Stockholmsregionens samtliga tre häkten kan således besök av advokater ske även under kvällstid. Häktena i regionen har en hög ambitionsnivå när det gäller att möta och tillgodose advokaters önskemål om att på advokatens villkor sammanträffa med sina häktade klienter. Alla advokater får sammanträffa med häktade klienter. Advokater hänvisas inte till särskilda besökstider utan intar en prioriterad ställning som besökare. Oaktat den höga ambitionsnivån och den prioriterade ställningen, föreligger det i praktiken vissa begränsningar avseende personella resurser och vissa därtill hörande ”logistiska omständigheter” som gör att det särskilt under kvällstid kan uppstå väntetider då flera advokater samtidigt besöker ett häkte. Under dagtid, då de flesta besök av advokat också sker, kan samtliga häkten i regionen väl till-

text: godose advokaters behov av att träffa sina häktade klienter. Det synes i praktiken vara så att mer centralt belägna häkten oftare får besök av advokat utom kontorstid. De eventuella väntetider som i undantagsfall kan uppstå, vid vissa häkten, då en advokat utom kontorstid besöker en häktad torde kunna minskas, eller helt undvikas, om advokaten föranmäler sitt besök.

text: Telefonsamtal

text: Vid häktet Huddinge är advokaters möjlighet att få samtala med sina klienter under dagtid väl tillgodosett. Under kvällstid kan advokat ringa häktet och efter kontroll kan samtalet förmedlas upp på bostadsavdelningarna, men det kräver att personal lämnar centralvakten för att åka upp på bostadsavdelning och koppla samtal. Häktet Kronoberg ombesörjer telefonsamtal mellan advokat och klient samma dag oavsett om det är vardag eller helg. Om klienten vill samtala med advokaten ringer personalen upp, men oftast får personalen inte omedelbart tag på advokaten, utan får lämna ett meddelande om att denne ska ringa upp häktet. På varje avdelning finns en bärbar s.k. advokattelefon, till vilken advokatens samtal kopplas. Klienten tar oftast emot samtalet i sitt bostadsrum. Viss väntetid kan uppkomma vid kontakt efter kontorstid. Häktet Österåker prioriterar samtal mellan advokat och klient varför häktets ambition är att förmedla kontakten omgående. Orsaker till att kontakt inte kan förmedlas omgående kan vara att samtliga tjänstetelefoner tillfälligt är upptagna. Samtalet med advokat kan tas antingen i telefonhytt dit samtalet kopplas eller i en bärbar telefon dit samtalet kopplas och telefonen kan lämnas in i den intagnes bostadsrum. Vid regions tre häkten har advokat möjlighet att genomföra telefonsamtal med sin klient under dagtid och även under kvällstid. Viss väntetid kan uppstå beroende på att tjänstetelefonen tillfälligt kan vara upptagen. Annan anledning till dröjsmål kan vara att när personalen ringer upp advokaten är denne inte anträffbar.

text: Inpasseringskontroll

text: Vid häktet Österåker sker allmän inpasseringskontroll enligt beslut av Kriminalvårdens huvudkontor. När besökare anländer kommer besökaren först till det yttre skalskyddet, som är gemensamt med anstalten, där man uppger sitt ärende för personalen i centralvakten, därefter släpps man in och tas emot vid centralvakten. Vid centralvakten sker kontroll i det klientadministrativa systemet att vederbörande är förordnad som advokat till den häktade. Därefter genomgår besökaren inpassering med metalldetektor (båge eller handdetektor) samt röntgen för lösa artiklar. När kontrollen är godkänd släpps besökaren in i häktet. För häktet Huddinge och häktet Kronoberg har av byggnadstekniska skäl ännu inte beslutats om allmän inpasseringskontroll. Ombyggnadsarbete pågår för att kunna införa allmän inpasseringskontroll vid dessa häkten. Den tidsåtgång som en inpassering tar beror på hur många som för tillfället passerar genom kontrollen och hur många olika artiklar den besökande har med sig. Inpassering tar i normalfallet mellan sex - nio minuter, vilket inkluderar gångtid fram till häktet. Om det vid tillfället är fler personer som ska genomgå inpasseringskontroll kan det ta längre tid.

text: Kriminalvårdens bedömning

text: Häktena i landet är byggnadstekniskt olika utformade och med olikartade kommunikationsförhållanden. Häktena i Göteborg och Malmö är under kraftig ombyggnation också som följd av polisiära förändringar. Vid vissa häkten i Region Syd och Region Väst är advokaters möjligheter att besöka och samtala i telefon med sina klienter begränsad till dagtid under vardagar och helger medan advokater i Region Stockholm vid samtliga tre häkten har möjlighet att besöka och samtala med sina klienter både under dagtid och kvällstid. Kriminalvården genomför för närvarande en verksamhetsanalys för att kunna genomföra de sparkrav som regeringen ålagt Kriminalvården. Det betyder att Kriminalvården inte kan utöka antalet anställda vid landets häkten för att kunna

text: tillgodose advokaters önskemål att kunna besöka sina klienter på kvällstid. För att öka tiden för besök tre timmar några dagar i veckan skulle det innebära en ökad permanent bemanning som innebär en kostnadsökning för ett häkte med ca 300 000 kr. Häktet Göteborg har genomfört en fullständig verksamhetsanalys, som resulterat i en ny organisation, som trädde i kraft i början av september i år. Häktet är f.n. ålagt att till Arbetsmiljöverket inkomma med en fördjupad konsekvensbeskrivning av den nya organisationen. Arbetsmiljöverket kan peka på brister när det gäller bemanningen ur ett arbetsmiljöperspektiv, vilket betyder att även om resurserna omdisponeras kan de inte användas för en utökad besöksverksamhet. Eftersom en försvarare inte ens kvällstid bör avvisas från häktet utan att ha fått träffa sin klient, bör enligt Kriminalvårdens mening ändå advokaters besök kunna äga rum kvällstid om besöket föranmälts i god tid. Den tidsåtgång som en inpassering tar beror på hur många som för tillfället passerar genom kontrollen och hur många olika artiklar den besökande har med sig. Inpasseringskontrollen vid häktet Malmö och häktet Göteborg sker normalt utan dröjsmål utom på morgon och vid lunchtid när ett stort antal inpasseringar sker vid samma tidpunkt. Vid häktet Österåker har i tidsåtgången för inpasseringen inräknats gångtid från centralvakten fram till häktet. Kriminalvården finner att tidsåtgången för inpasseringskontrollen vid de tre häktena är fullt acceptabel.

text: Bedömning

text: Av

text: 21 kap. 9 § rättegångsbalken

text: framgår att försvarare för den som är anhållen eller häktad inte får förvägras att sammanträffa med honom i enrum.

text: Genom utredningen har framkommit att flera häkten i Region Syd och Region Väst inte tillåter advokater att besöka sina klienter i häkte under kvällstid. Advokaterna blir i stället anvisade att besöka sina klienter under dagtid. Bristen på telefoner begränsar också möjligheten till kontakt mellan klienten och hans advokat. I sistnämnda hänseende nöjer jag mig med att anmärka att endast en tjänstetelefon på en häktesavdelning förefaller lite, särskilt mot bakgrund av det behov som häktade får förmodas ha av en kontakt med t.ex. advokat, arbetsgivare och myndigheter.

text: Jag har i tidigare beslut uttalat att en försvarare inte ens kvällstid bör avvisas från häktet utan att han fått träffa sin klient (se

text: JO 2005/06 s. 132

text: ). Praktiska problem som har samband med tillgången på personal och säkerhetsfrågor kan enligt min uppfattning lösas genom att man från häktets sida informerar advokaterna i området om att eventuella besök hos klienterna efter ett visst klockslag bör föranmälas. En sådan anmälan bör ske i så god tid att häktet kan disponera sin personal med hänsyn till eventuella besök (se även JO 1983/84 s.134).

text: Jag inser självfallet att brist på resurser och andra problem ibland kan göra det svårt för bl.a. häkten att tillgodose de rättigheter som enskilda har i olika avseenden. Det är emellertid av stor vikt att en häktad och hans offentliga försvarare kan ha de kontakter som krävs för att försvararen på bästa sätt ska kunna tillgodose sin klients intressen. Det är naturligtvis särskilt angeläget att häktet utnyttjar alla möjligheter för att underlätta kontakten mellan klienten och hans advokat under pågående huvudförhandling. Detta måste anses vara en förutsättning för att advokaten ska kunna tillvarata sin klients intressen. Jag är kritisk mot att det alltjämt finns häkten som inte ger advokater möjlighet att besöka sina klienter under kvällstid. Jag förutsätter att dessa häkten ändrar sina rutiner.

text: Vad som i övrigt framkommit i ärendet föranleder inte något uttalande från min sida. Ärendet avslutas.


nyckelord:
Långsam handläggning
Överklagande

title: Försäkringskassan får allvarlig kritik för att bl.a. ha dröjt närmare nio månader med att lämna över ett överklagande till förvaltningsrätten

sammanfattning: Ett överklagande av Försäkringskassans beslut hade felaktigt skickats till förvaltningsrätten. Den 30 juni 2017 kom en kopia av överklagandet in till en handläggande enhet hos Försäkringskassan. Överklagandet lämnades därefter inte över till förvaltningsrätten förrän den 22 mars 2018 och då utan att någon rättidsprövning hade gjorts. I beslutet uttalar JO att ett sådant dröjsmål självfallet är helt oacceptabelt, oavsett anledningen till att det har uppkommit. I det här fallet anges orsaken ha varit bristande kunskap hos tjänstemannen som tog emot överklagandet. JO anser att kunskaperna om var och hur ett överklagande hanteras är så grundläggande att de bör finnas hos såväl handläggare som specialister även utanför omprövningsenheten. I beslutet uttalas vidare att rättidsprövningen är en uppgift uteslutande för beslutsmyndigheten. Det är således inte något som myndigheten kan välja att låta bli att göra.

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO den 27 mars 2018 anförde AA bl.a. följande: Den 27 juni

text: 2017 överklagade han Försäkringskassans beslut. Nio månader senare hade myndigheten fortfarande inte gjort någon rättidsprövning. Försäkringskassan har dessutom skickat flera inkassokrav i ärendet trots att det inte är avgjort i domstol.

text: Utredning

text: JO begärde att Försäkringskassan skulle yttra sig över det som AA anfört i sin anmälan. I sitt remissvar anförde Försäkringskassan följande:

text: Utredning

text: Försäkringskassan beslutade den 4 juni 2014 att AA skulle betala tillbaka tidigare utbetalat barnbidrag och föräldrapenning med vissa belopp. Den 31 juli

text: 2014 beslutade Försäkringskassan att inte ändra beslutet och den 11 augusti 2014 skickade Försäkringskassan ett inkassokrav till AA med anledning av beslutet.

text: Den 15 juni 2015 avslog förvaltningsrätten AA:s överklagande av Försäkringskassans beslut om återkrav av barnbidrag och föräldrapenning. Varken kammarrätten eller Högsta förvaltningsdomstolen meddelade därefter prövningstillstånd, (Högsta förvaltningsdomstolen den 17 januari 2017).

text: Försäkringskassan beslutade den 5 september 2016 att AA:s sjukpenninggrundande inkomst av anställning skulle vara ett visst belopp från och med den l juli 2016. Den 7 oktober 2016 fattade Försäkringskassan ytterligare ett beslut om AA:s sjukpenninggrundande inkomst från och med den 25 januari 2016. Försäkringskassan betalade den 22 november 2016 ut föräldrapenning till AA för den 22-31 oktober 2016. Med anledning av AA:s begäran om omprövning beslutade Försäkringskassan den 27 april 2017 i ett omprövningsbeslut att inte ändra beslutet om sjukpenninggrundande inkomst av den 5 september 2016. Försäkringskassan beslutade samtidigt i två ändringsbeslut att ändra dels beslutet den 5 september 2016, dels beslutet den 7 oktober 2016 på så sätt att AA inte hade rätt till någon sjukpenninggrundande inkomst från och med den 25 januari 2016. Av beslutsbrevet framgick att ett överklagande av beslutet skulle skickas till Försäkringskassans omprövningsenhet i Göteborg och att det är Försäkringskassan som skickar överklagandet till förvaltningsrätten. Försäkringskassan skickade den 16 juni 2017 ett nytt inkassokrav i fråga om återkravsbeslutet den 4 juni 2014, detta med anledning av Högsta förvaltningsdomstolens beslut att inte meddela prövningstillstånd. Den 30 juni 2017 kom en kopia in av ett överklagande av Försäkringskassans beslut den 27 april 2017 till Försäkringskassan i Växjö från Förvaltningsrätten i Växjö. En specialist (i Växjö) scannade den 3 juli 2017 in kopian i anslutning till grundärendet. Den 10 juli 2017 ansökte Försäkringskassan om ett betalningsföreläggande hos Kronofogdemyndigheten med anledning av återkravsbeslutet den 4 juni 2014. AA bestred den 27 juli 2017 och Försäkringskassan begärde den 17 augusti 2017 att ärendet skulle överlämnas till Kalmar tingsrätt. Försäkringskassan beslutade den 6 oktober 2017 att AA skulle betala tillbaka visst belopp som han fått för mycket i föräldrapenning den 22 november 2016. Den 22 februari 2018 skickade Försäkringskassan ett inkassokrav till AA med anledning av beslutet den 6 oktober 2017. Den 8 mars 2018 svarade Försäkringskassan på e-post från AA om inkassokravet daterat den 22 februari 2018. Den 22 mars 2018 ringde en person från Förvaltningsrätten i Växjö med anledning av det överklagande som kom in den 30 juni 2017. En handläggare (omprövare) registrerade överklagandet i ärendehanteringssystemet och sände det till förvaltningsrätten samma dag. Handläggaren gjorde ingen rättidsprövning eftersom överklagandet hade legat så länge hos Försäkringskassan och efterfrågades av förvaltningsrätten och uppfattades som bråttom.

text: Försäkringskassans slutsatser

text: Överklagandet När kopian av överklagandet kom in till Försäkringskassan den 30 juni 2017 borde den ha skickats till omprövningsenheten i stället för att scannas in i anslutning till grundärendet (alternativt borde specialisten eller någon annan i Växjö stämt av med omprövningsenheten om den också hade fått kopian). Att kopian av överklagandet inte skickades vidare till omprövningsenheten beror på att specialisten i fråga inte hade kunskap om att den rutinen gällde. Specialisten har nu informerats om gällande rutin samt om såväl beskrivningen av handläggningen i Försäkringskassans vägledning om omprövning, ändring och överklagande av Försäkringskassans beslut, som den särskilda användarhandledningen för omprövning och överklagande i Försäkringskassans ärendehanteringssystem. Information går även ut till övriga specialister inom området.

text: Att Försäkringskassan inte förrän i mars 2018 vidtog någon handläggningsåtgärd med anledning av överklagandet är oacceptabelt. Försäkringskassan beklagar djupt den bristande handläggningen. Försäkringskassans inkassokrav och brevet den 8 mars 2018 Det överklagande som Försäkringskassan inte har hanterat på rätt sätt avser alltså Försäkringskassans beslut den 27 april 2017 om sjukpenninggrundande inkomst. Indirekt har det beslutet föranlett Försäkringskassans beslut den 6 oktober 2017 om återbetalning av föräldrapenning. Av

text: 112 kap. 5 § socialförsäkringsbalken

text: följer att Försäkringskassans återbetalningsbeslut gäller omedelbart. Eftersom fordran inte betalades i tid har Försäkringskassan därför skickat en påminnelse och ett inkassokrav till AA med anledning av det beslutet. Försäkringskassan har dock inte skickat ett andra inkassokrav till AA med anledning av det beslutet och inte heller beslutat om återbetalning av något annat än föräldrapenning efter besluten i april 2017 om sjukpenninggrundande inkomst. I brevet den 8 mars 2018 till AA angavs felaktigt att Försäkringskassan inväntar dom från förvaltningsrätten i fråga om återkravet av barnbidrag och föräldrapenning. Som framgår av utredningen begärde Försäkringskassan i augusti 2017 att ärendet skulle överlämnas från Kronofogdemyndigheten till Kalmar tingsrätt. Enligt Försäkringskassans uppfattning är det där ärendet befann sig den 8 mars och alltjämt. Försäkringskassan beklagar att brevet innehåller den felaktiga uppgiften. AA kommenterade remissvaret.

text: Bedömning

text: Överklagandet Vid tidpunkten för Försäkringskassans hantering av det aktuella överklagandet gällde bestämmelserna i

text: och

text: 28 §§

text: förvaltningslagen (1986:223)

text: . Motsvarande bestämmelser finns idag i 43 – 46§§

text: förvaltningslagen (2017:900)

text: , som den 1 juli 2018 ersatte 1986 års lag.

text: Av

text: 25 §§

text: förvaltningslagen (1986:223)

text: följer bl.a. att ett överklagande ska lämnas in till den myndighet som har meddelat beslutet som överklagas. Denna myndighet ska sedan pröva om överklagandet har kommit in i rätt tid. Om så är fallet ska överklagandet och övriga handlingar överlämnas till behörig domstol. Frågan inom vilken tid beslutsmyndigheten ska överlämna överklagandet till högre instans är inte reglerad i någon författning. Det ligger dock i sakens natur att överlämnandet ska ske utan dröjsmål. JO har vid upprepade tillfällen uttalat att tidsrymden för rättidsprövning och prövning enligt

text: 113 kap. 3 § socialförsäkringsbalken

text: , till dess att överklagandet överlämnas till domstol, inte bör överstiga en vecka (se bl.a. JO 1993/94 s. 347 f.).

text: Jag vill i detta sammanhang framhålla att den försäkrade har rätt att inom skälig tid få sin sak prövad av domstol (se artikel 6.1 i europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna). Dröjsmål hos Försäkringskassan med att överlämna ett överklagande till högre instans försenar den försäkrades rätt till domstolsprövning.

text: Av utredningen framgår att AA felaktigt hade lämnat in sitt överklagande av beslutet den 27 april 2017 till förvaltningsrätten. Den 30 juni 2017 lämnade domstolen in en kopia av överklagandet till en handläggande enhet hos

text: Försäkringskassan. Överklagandet lämnades därefter inte över till förvaltningsrätten förrän det efterfrågades av domstolen den 22 mars 2018. Det dröjde således nästan nio månader innan överlämnandet gjordes. Ett sådant dröjsmål är självfallet helt oacceptabelt, oavsett anledningen till att det uppkommit. I AA:s ärende anges orsaken ha varit att den tjänsteman som tog emot överklagandet inte hade kunskap om myndighetens rutiner på området. Jag finner det anmärkningsvärt. Kunskaperna om var och hur ett överklagande av myndighetens beslut hanteras är så grundläggande att de bör finnas hos såväl handläggare som specialister även utanför omprövningsenheterna.

text: Av utredningen framgår även att Försäkringskassan inte gjorde någon rättidsprövning inför överlämnandet eftersom det dröjt och ”uppfattades som bråttom”. Bestämmelsen i

text: 24 § förvaltningslagen (1986:223)

text: innebär att rättidsprövningen är en uppgift uteslutande för beslutsmyndigheten. Det är alltså inte något som myndigheten kan välja att låta bli att göra. Försäkringskassan förtjänar allvarlig kritik för det som har kommit fram om hanteringen av AA:s överklagande

text: Skrivelsen den 8 mars 2018 Av

text: 112 kap. 5 § socialförsäkringsbalken

text: framgår att Försäkringskassans beslut om återkrav gäller omedelbart. I ett brev till AA den 8 mars 2018 har Försäkringskassan påstått motsatsen, dvs. att myndigheten inte kan verkställa återkravet förrän domstolen avgjort ärendet. Det är beklagligt att Försäkringskassan har lämnat fel information om vad som gäller för verkställighet av myndighetens beslut. Försäkringskassan ska kritiseras även för detta.

text: Ärendet avslutas.


nyckelord:
Dokumentation
Långsam handläggning

title: Kritik mot Försäkringskassan för långsam handläggning och bristande kommunicering i ett ärende om sjukersättning; även fråga om väsentlig försening enligt 11 § förvaltningslagen

sammanfattning: I ett ärende om sjukersättning skickade Försäkringskassan ut ett bekräftelsebrev med information om att målsättningen var att handläggningstiden skulle uppgå till ca fyra månader. Därefter dröjde det fem månader innan några ytterligare åtgärder vidtogs i ärendet. Den inledande passiviteten fick till följd att handläggningstiden i stället uppgick till nio månader. Försäkringskassan kritiseras i beslutet för den långsamma handläggningen. När handläggningen återupptogs i augusti 2018 hade regleringen om väsentlig försening i 11 § förvaltningslagen trätt i kraft. Av paragrafen framgår att i de fall ett avgörande kommer att bli väsentligt försenat ska den enskilde underrättas om det och om orsaken till förseningen. Vad som utgör en väsentlig försening beror på flera olika faktorer. Den tid som utgör normal handläggningstid kan enligt förarbetena till bestämmelsen tjäna som vägledning. Eftersom Försäkringskassan i bekräftelsebrevet uppgett att målsättningen var att handläggningstiden skulle uppgå till fyra månader borde myndigheten när handläggningen återupptogs fem månader efter att brevet skickats ut ha övervägt om det inte fanns risk för en sådan försening. JO uttalar i ärendet kritik mot att några sådana överväganden inte dokumenterades och för att en underrättelse om väsentlig försening inte skickades till den försäkrade. I beslutet kritiseras Försäkringskassan också för att i ärendet ha hämtat in ett läkarutlåtande, som den försäkrade lämnat in ett annat ärende, utan att den försäkrade underrättats om att det utlåtandet kunde komma att läggas till grund för myndighetens bedömning i det aktuella ärendet.

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO klagade AA på Försäkringskassan och framförde bl.a. att handläggningstiden i hennes sons (BB:s) ärende om sjukersättning varit långsam och att vissa handlingar som legat till grund för beslutet inte kommunicerats.

text: Utredning

text: JO begärde inledningsvis in vissa handlingar från Försäkringskassan. Av dessa och AA:s anmälan framkom bl.a. följande:

text: BB ansökte om sjukersättning den 9 mars 2018. Förutom några inledande åtgärder såsom att kopiera över ett tidigare läkarutlåtande, skicka ett bekräftelsebrev och att kontrollera försäkringstillhörighet den 13 mars 2018, vidtogs inga åtgärder i ärendet förrän den 17 augusti 2018. Därefter begärdes kompletteringar in bl.a. genom att vissa frågor ställdes till läkare och BB:s gode man. En försäkringsmedicinsk rådgivare konsulterades i oktober 2018. Den 26 november 2018 kommunicerade Försäkringskassan sitt förslag till beslut. Tillsammans med kommuniceringsskrivelsen lämnades visst underlag som legat till grund för Försäkringskassans ställningstagande.

text: Den 20 december 2018 beslutade Försäkringskassan att avslå BB:s ansökan om sjukersättning. Av beslutet framgick att ytterligare underlag än det som kommunicerats legat till grund för beslutet, bl.a. underlag som BB själv lämnat in och ett läkarutlåtande om hälsotillstånd den 27 maj 2016 som Försäkringskassan begärt in i en tidigare utredning i ett ärende om sjukpenning.

text: Försäkringskassan ombads yttra sig över anmälan i de delar som avsåg handläggningstiden och kommuniceringen samt om rutinerna i fråga om kravet i

text: 11 § förvaltningslagen (2017:900)

text: . I sitt remissvar anförde Försäkringskassan bl.a. följande:

text: Utredning och slutsatser

text: --- Handläggningstiden --- Den andra ansökan om sjukersättning kom in den 9 mars 2018. Beslut fattades den 20 december vilket innebär en handläggningstid på över nio månader. Mellan den 13 mars och den 17 augusti skedde ingen åtgärd alls i ärendet. Från den 17 augusti, när en ny handläggare tog över handläggningen, var det en aktiv handläggning. Försäkringsspecialist och enhetschef har samtalat med de berörda handläggarna om den långa handläggningstiden och betydelsen av processefterlevnad och ett aktivt förhållningssätt i handläggningen. När det gäller en handläggare kommer enhetschefen att genomföra kontinuerliga uppföljningar för att säkerställa att handläggaren har ett aktivt förhållningssätt i sin handläggning. Kommuniceringen I ärendet där ansökan om sjukersättning kom in den 9 mars 2018 har inte alla bilagor som anges ligga till grund för beslutet kommunicerats. Krav på kommunicering gäller inte när den är uppenbart obehövlig. Ett sådant exempel kan vara när allt material i det aktuella ärendet är tillfört från den enskilde själv. Uppgifter som den enskilde lämnat in i ett annat ärende på Försäkringskassan är dock inte undantagna från kommunicering. I aktuellt ärende finns både handlingar som lämnats in av den enskilde i nuvarande och tidigare ärenden samt nytillkomna handlingar som hämtats in av Försäkringskassan. När Försäkringskassan väljer att kommunicera handlingar, så ska enligt Försäkringskassans rutiner samtliga handlingar i ärendet kommuniceras, alltså även sådana som lämnats in av den sökande själv. Syftet med detta är att det inte ska bli otydligt för den enskilde vilka handlingar totalt sett som är relevanta i ärendet. Försäkringskassan har i det aktuella ärendet inte följt rutinerna vad

text: gäller vilka dokument som ska kommuniceras eftersom bara ett urval av handlingarna kommunicerades. Ansvarig enhetschef har haft ett samtal med berörd handläggare och beslutsfattare med anledning av det inträffade.

text: Rutiner rörande kravet i

text: 11 § förvaltningslagen (2017:900)

text: Från den l juli 2018 gäller enligt

text: förvaltningslagen

text: att Försäkringskassan ska informera den enskilde när ett ärende riskerar att bli väsentligen försenat. Denna skyldighet fanns inte vid tidpunkten för den första ansökan. Försäkringskassan har den 15 juni 2018 publicerat ett informationsmeddelande om hur hanteringen av information om väsentlig försening ska ske. I informationsmeddelandet tydliggörs att den enskilde ska informeras om förseningen och om orsaken till den. Syftet är att öka insynen i vad som sker i ärendet så att den enskilde förstår varför beslutet dröjer. Regeln gäller oavsett vad eller vem som orsakar förseningen. Informationsskyldigheten gäller i de fall handläggningen drar ut på tiden så pass mycket att det väsentligt avviker från vad som är normalt i den typen av ärende det handlar om. Det innebär att regeln inte behöver tillämpas vid varje liten försening under handläggningen av ett ärende, utan enbart när det är uppenbart att handläggningstiden kommer att bli längre än vad den sökande rimligen kan förvänta sig. Försäkringskassan har i bekräftelsebrev när den andra ansökan om sjukersättning kom in den 9 mars 2018, meddelat den sökande att målsättningen var att handlägga ansökan inom fyra månader, men har därefter avstått från åtgärd i ärendet i över fem månader. Med anledning av informationen i bekräftelsebrevet om handläggningstid borde handläggaren ha informerat om att ärendet bedömdes bli väsentligen försenat så snart det uppmärksammades att målsättningen inte skulle hållas. Från augusti till dess att beslutet fattades var handläggningen aktiv i ärendet och det skedde löpande kontakter med ombudet med information om olika utredningsmoment. Under denna period fanns därför ingen anledning att informera om väsentlig försening. Ansvarig enhetschef har genomfört samtal med de medarbetare som ansvarat för handläggningen i ärendet kring vad som gäller kring väsentlig försening och information till den enskilde. ---

text: AA kommenterade remissvaret.

text: Bedömning

text: Handläggningstid m.m. Enligt

text: 7 § förvaltningslagen (1986:223)

text: , som gällde vid inledningen av Försäkringskassans handläggning av BB:s ärende om sjukersättning, ska varje ärende där någon enskild är part handläggas så enkelt, snabbt och billigt som möjligt utan att säkerheten eftersätts.

text: Förvaltningslagen (1986:223)

text: upphörde att gälla den 1 juli 2018 när

text: förvaltningslagen (2017:900)

text: , FL, trädde i kraft. I

text: 9 §

text: den lagen finns motsvarande bestämmelser.

text: Genom den nya lagen infördes också en reglering om hur myndigheter ska agera när ett ärende väsentligen fördröjs. I

text: 11 §

text: FL föreskrivs sålunda att myndigheten, om den bedömer att ett avgörande i ett ärende som inletts av en enskild part kommer att bli väsentligt försenat, ska underrätta parten om det och redovisa anledningen till förseningen.

text: Av förarbetena till bestämmelserna i

text: 11 §

text: FL (

text: prop. 2016/17:180 s. 111

text: ) framgår bl.a. följande om vad som utgör väsentlig försening och när en underrättelse om det bör lämnas till den försäkrade:

text: Det är inte möjligt att ge några generella riktlinjer för hur bedömningen av vad som är en väsentlig försening ska göras. Om en normaltid för ärendetypen har angivits av myndigheten bör denna tid i och för sig kunna tjäna som en utgångspunkt för bedömningen. Men bedömningen behöver inte helt och hållet vara knuten till en eventuell normal handläggningstid för den aktuella ärendetypen. Vid bedömningen bör myndigheten även kunna ta hänsyn till omständigheter som är hänförliga till det konkreta fallet, t.ex. att parten redan i sin ansökan presenterat ett gediget material eller tvärtom att parten har gett in en mycket bristfällig ansökan. I viss mån bör bedömningen i ett visst fall också kunna relateras till den betydelse som ett snabbt avgörande normalt kan förväntas ha för den enskilde, t.ex. om den fråga som prövas är av direkt och påtaglig betydelse för den enskildes personliga eller ekonomiska ställning. En kortare tids försening av avgörandet bör dock normalt inte innebära att myndigheten behöver lämna en underrättelse. När ett ärende har inletts hos en myndighet är det myndigheten som svarar för att driva fram ärendet till ett avgörande. I förevarande ärende kom ansökan om sjukersättning in den 9 mars 2018 och kort därefter (den 13 mars) skickade Försäkringskassan ett bekräftelsebrev med information om att målsättningen var att handläggningstiden skulle uppgå till ca fyra månader. Därefter vidtogs över huvud taget inte några handläggningsåtgärder förrän den 17 augusti 2018. Någon förklaring till den fem månader långa passiviteten har inte framkommit, men det är åtminstone klart att den inte berott på BB själv. Även om Försäkringskassan därefter bedrivit aktiv handläggning har denna inledande passivitet bidragit till att handläggningstiden blivit alltför lång, drygt nio månader. Försäkringskassan förtjänar kritik för den långsamma handläggningen av BB:s ärende om sjukersättning.

text: När den egentliga handläggningen påbörjades i mitten av augusti 2018 hade det gått fem månader sedan ansökan kom in. Redan vid den tidpunkten borde det ha varit uppenbart för Försäkringskassan att handläggningstiden överstigit den förväntade totala handläggningstiden om cirka fyra månader. Handläggningen pågick sedan i ytterligare fyra månader, varför fyra–fem månader framstår som en rimlig normal handläggningstid i ärendet. Den tiden har som tidigare nämnts markant överskridits i det här fallet. Huruvida fördröjningen också kan anses utgöra en väsentlig försening enligt

text: 11 §

text: FL beror dock på flera faktorer, t.ex. vilket underlag som den enskilde lämnat in från början, i vilken utsträckning myndigheten måste begära in kompletteringar, huruvida den enskilde själv bett om anstånd för att få komplettera sin ansökan, ärendets komplexitet och hur viktigt beslutet är för den enskildes försörjning m.m.

text: Det finns inget som tyder på att det aktuella ärendet var särskilt komplext eller att ovanligt många eller tidskrävande kompletterande handläggningsåtgärder har behövt göras. Förseningen berodde i stället främst på den inledande passiviteten hos Försäkringskassan. Försäkringskassan borde därför i samband med att handläggningen av ärendet återupptogs i augusti 2018 ha övervägt om det inte

text: fanns risk för att ärendet väsentligt skulle komma att försenas. Som JO flera gånger tidigare har uttalat bör överväganden och ställningstaganden som myndigheten gör dessutom dokumenteras (se bl.a. JO den 20 januari 2014, dnr 462-2013). Eftersom handläggningstiden kommit att avvika markant från den uppskattade handläggningstid som BB informerades om, och då förseningen måste ha varit uppenbar för Försäkringskassan i augusti 2018, kan myndigheten inte undgå kritik för att den då inte har underrättat BB om förseningen och för att inte heller ha dokumenterat vilka överväganden som gjordes i frågan. Som jag påtalade i protokollet från min inspektion av Försäkringskassan i Göteborg, FV och SF, den 15–17 oktober 2019 (dnr 6502-2019) riskerar alltför stora skillnader mellan uppskattad och faktisk handläggningstid att skada förtroendet för Försäkringskassan.

text: Kommunicering Enligt

text: 25 §

text: FL ska en myndighet innan den fattar beslut i ett ärende, såvida det inte är uppenbart obehövligt, underrätta den som är part om allt material av betydelse för beslutet och ge parten tillfälle att inom en bestämd tid yttra sig över materialet. Myndigheten får avstå från sådan kommunikation i vissa fall om ärendet rör anställning, om beslutet annars befaras bli svårt att genomföra eller om ett väsentligt allmänt intresse kräver att beslutet meddelas omedelbart.

text: Av utredningen framgår att Försäkringskassan har hämtat in ett läkarutlåtande som BB lämnat in i ett tidigare ärende om sjukpenning hos myndigheten, utan att underrätta honom om att det kunde komma att läggas till grund för bedömningen av hans rätt till sjukersättning. JO har tidigare påtalat att när Försäkringskassan hämtar in underlag från det interna it-systemet eller från andra ärenden hos myndigheten bör handlingarna kommuniceras med den försäkrade så att denne får information om att underlaget kommer att användas även i det aktuella ärendet och ges tillfälle att bemöta det (se bl.a. protokoll från JO:s inspektion av Försäkringskassan den 22–23 februari 2017, dnr 661-2017 och JO 1996/97 s. 179). Försäkringskassan borde därför ha informerat BB om att utlåtandet skulle beaktas i det aktuella avgörandet om sjukersättning. Något sådant skäl som enligt

text: 25 §

text: FL kan ge myndigheten rätt att avstå från kommunicering har inte förelegat. Försäkringskassan förtjänar mot denna bakgrund kritik även för den bristande kommuniceringen i ärendet.

text: Det som AA anfört i övrigt ger inte anledning till någon ytterligare åtgärd eller något uttalande från min sida.

text: Ärendet avslutas.


avgjordAv: Justitieombudsmannen Lars Lindström

nyckelord:
Anstånd
Långsam handläggning

title: Allvarlig kritik mot Miljö- och byggnämnden i Ödeshögs kommun för handläggningen av ett ärende om bygglov enligt plan- och bygglagen (1987:10)

sammanfattning: Miljö- och byggnämnden har handlagt ett ärende om bygglov för vindkraftverk på ett sätt som inte kan uppfattas som annat än ren obstruktion. Nämnden får därför allvarlig kritik.

text: Anmälan

text: I en anmälan som kom in till JO den 16 april 2013 framförde AA klagomål mot Miljö- och byggnämnden i Ödeshögs kommun och tjänstemän där med anledning av handläggningen av ett ärende om bygglov för uppförande av vindkraftverk. Av anmälan med bilagor framgick följande. En ansökan om bygglov för tolv vindkraftverk gavs in till miljö- och byggnämnden den 6 februari 2009. Ansökan ändrades den 20 december 2010 till att avse sex vindkraftverk. Därefter beslutade miljö- och byggnämnden vid tre tillfällen att återremittera ärendet till förvaltningen. Miljö- och byggnämnden hade ännu inte avslutat ärendet.

text: Utredning

text: Handlingar i nämndens ärende dnr BR 2010-0260 begärdes in och granskades.

text: Ärendet remitterades därefter till miljö- och byggnämnden som uppmanades att lämna upplysningar om och yttra sig över vad framfördes i anmälan samt redovisa sin bedömning av det som kommit fram.

text: Vid ett sammanträde den 19 augusti 2013 beslutade miljö- och byggnämnden att lämna yttrande i enlighet med miljöchefens tjänsteskrivelse den 10 juli 2013 och ett kompletterande svar från tre ledamöter i miljö- och byggnämnden.

text: Av miljöchefens tjänsteskrivelse framgick följande:

text: Sammanfattning

text: AA har framfört klagomål till JO, Riksdagens ombudsmän, gällande miljö- och byggnämndens handläggning av bygglovs- och miljöskyddsärende avseende Järnstadprojektet.

text: AA menar att tre ledamöter i miljö- och byggnämnden samt undertecknad miljöchef förhalat ärendet med hänvisning till att översiktsplanen måste bli färdig och att kompletteringar behövs. – – –

text: Bemötande

text: En vindkraftsetablering kräver två prövningar hos kommunen, dels bygglov enligt plan- och bygglagstiftningen och dels en anmälan enligt

text: miljöbalken

text: . Undertecknad miljöchef har i prövningsfrågan ansvar för att anmälan enligt

text: miljöbalken

text: bereds så noggrant som möjligt och att förslag till beslut redovisas till nämnden. Undertecknad har alltså inte ansvar för handläggningen enligt plan- och bygglagstiftningen. Dock, eftersom miljö- och byggnämnden har att fatta beslut enligt båda lagstiftningarna är det självklart att handläggandet av prövningsärendena sker parallellt och att beslut i nämnden tas vid samma tillfälle. Vad gäller anmälan enligt

text: miljöbalken

text: anhängiggjordes denna hos kommunen först den 20 december 2010. I meddelande till sökanden Eolus Vind AB daterat 17 januari 2011 gavs besked att nämnden kommer att avvakta med handläggning av prövningsärendena till dess att ansökningar om bygglov för tre fritidshus behandlats. Dessa ligger i närheten av den planerade vindkraftsanläggningen. Härefter har efter granskning av handlingarna begärts in kompletteringar av anmälan genom skrivelse daterad den 18 januari 2012. Dessa kompletteringar inkom den 12 mars 2012. Underrättelse utgick den 16 april 2012 med möjlighet för berörda sakägare att yttra sig över ansökan senast den 2 maj 2012. Med anledning av vad berörda sakägare framfört begärdes ytterligare uppgifter in från sökanden den 5 juni 2012. Dessa inkom den 3 juli 2012. Härefter har förslag till beslut i båda ärenden upprättats genom tjänsteskrivelse daterad 30 augusti 2012. Förslaget till beslut behandlades i nämnden den 12 september 2012 där nämndens majoritet återförvisade ärendet till förvaltningen. Ärendet har härefter varit uppe till behandling ytterligare två gånger, dels den 10 december 2012 och dels 4 mars 2013 men har vid båda dessa tillfällen återförvisats till förvaltningen. Motiveringen vid senaste tillfället då ärendet var uppe till behandling lyder enligt följande. Ärendet återremitteras till förvaltningen med motivering: Avvakta med beslut om bygglov och miljötillstånd för alla vindkraftverk i Ödeshögs kommun till dess att vindkraftprogrammet inarbetats i kommunens översiktsplan enligt kommunstyrelsens beslut 2013-01-30, § 5. Skälet är att undvika felaktiga beslut och feltolkning av kommunens planarbete. Anledningen till detta beslut är att länsstyrelsen framfört synpunkter på den av kommunen antagna översiktsplanen beslutad i fullmäktige 2010-10-25. Länsstyrelsen menar att den del av översiktsplanen som behandlar vindkraftsfrågorna, redovisad som en bilaga kallad "Vindkraftsprogram", inte handlagts på korrekt sätt och därmed inte kan anses ha översiktsplanestatus. Just nu pågår ett omtag gällande denna del av översiktsplanen och man planerar ta beslut i fullmäktige i december 2013. Undertecknad tillsammans med byggchefen har vid varje tillfälle som bygglovs- och miljöanmälan varit uppe till behandling i nämnden påtalat att pågående planeringsaktiviteter inte är skäl för att inte fatta beslut i prövningsärendena.

text: Bygglovsärendet

text: Som nämnts tidigare har inte undertecknad miljöchef ansvar för handläggningen av bygglovsfrågan. Eftersom nuvarande byggchef anställdes den 20 november 2012 kan han knappast ha något ansvar för det som inträffat före denna tidpunkt. Bygglovsärendet påbörjades med en ansökan om förhandsbesked för att uppföra vindkraftverk i skogen söder om väg E4 vid Järnstad. Denna ansökan inkom till nämnden den 10 oktober 2008. Någon uppgift om hur många verk det skulle vara

text: uppgavs inte. Det nämndes också att två projektörer var intresserade av att driva projektet. Härefter inkom ansökan om bygglov för 12 stycken vindkraftverk den 6 februari 2009. Någon anmälan enligt

text: miljöbalken

text: gjordes inte vilket är något förvånande då sökanden Eolus Vind AB är väl förtrogen med det regelverk som omgärdar etablering av vindkraft. Enligt arkiverade handlingar framgår inte att någon aktivitet i bygglovsärendet skett fram till februari 2010 då nämnden mottog en inbjudan till myndighetssamråd som skulle äga rum på länsstyrelsen i Linköping den 16 mars 2010. (Det är möjligt att dåvarande byggchefen samrått med Eolus Vind AB om deras planer på att söka tillstånd enligt

text: miljöbalken

text: och att man kommit överens om att frysa handläggningen av bygglovet på kommunen. Några anteckningar om att ett sådant samråd skett finns emellertid inte.) Samrådshandlingar stämplades in på länsstyrelsen den 24 februari 2010 och diariefördes med dnr. 551-954-10. Uppenbarligen hade alltså Eolus Vind AB för avsikt att söka tillstånd enligt

text: miljöbalken

text: för uppförande av 12 stycken vindkraftverk i Järnstadområdet. Ett tillstånd enligt

text: miljöbalken

text: enligt de prövningsregler som trädde i kraft den l augusti 2009 medför att någon bygglovsprövning inte behövs. Fortsatt handläggning av bygglovsansökan hos kommunen kunde därmed avvaktas. Genom modifierad bygglovsansökan, nu ändrad från sex till tolv verk, inkommen till kommunen den 20 december 2010 påbörjades alltså ärendet på nytt. Nu tillkom också helt enligt reglerna en anmälan enligt

text: miljöbalken

text: . Handläggningen av bygglovet har härefter skett enligt samma mönster som handläggningen av miljöanmälan.

text: Sammanfattande tankar

text: Ärendet om vindkraftsetablering i Järnstadområdet är inte helt lätt att följa. Ett försök att stolpa upp ärendet kan se ut så här Ansökan om förhandsbesked för bygglov oktober 2008 Ansökan om bygglov för 12 verk februari 2009 Nya prövningsregler för vindkraft augusti 2009 Samråd inför tillståndsprövning enligt mars 2010

text: miljöbalken

text: för 12 verk Ansökan om bygglov för 6 verk december 2012 Anmälan enligt

text: miljöbalken

text: december 2012 Undertecknad anser att den riktiga starten på ärendet är 20 december 2010. Då finns båda ingredienserna med, dels bygglovsansökan och dels anmälan enligt

text: miljöbalken

text: . Dessutom har även sökanden visat obeslutsamhet hur de önskar få vindkraftsetableringen prövad i och med att handlingar inför tillståndsprövning enligt

text: miljöbalken

text: registrerats hos länsstyrelsen. Tiden för handläggning med beaktande av ovan redovisade förutsättningar blir då ca 20 månader. Ett tillståndsärende hos länsstyrelsen har de senaste åren tagit i genomsnitt ca 18-24 månader. Skillnaden mellan sex vindkraftverk och sju som är gränsen för tillstånd är hårfin. Prövningen av sex verk måste ske med samma noggrannhet och omsorg som prövning av sju verk. Den fördröjning av ärendena som skett till följd av beslut i miljö- och byggnämnden har inte undertecknad tjänsteman någon rådighet över.

text: Av det kompletterande svaret från tre ledamöter i miljö- och byggnämnden framgick följande:

text: Undertecknade protesterar bestämt mot det osakliga och osanna påståendet att vårt motiv är att förhala beslutet om vindkraftsetableringen i Järnstad och att vi därför skulle vara "maktfullkomliga" och handla i eget intresse.

text: Det är precis tvärtom: Vi skulle helst velat ta beslut så vi beklagar fördröjningen, men beslutet måste enligt vår uppfattning grundas på en folklig majoritet i fullmäktige genom en giltig översiktsplan. En översiktsplan för skogs- och övergångsbygden inklusive Järnstad har antagits av kommunfullmäktige, vilken varit en grund för våra tidigare vindkraftsbeslut. Först efter c:a 1,5 år yttrade sig emellertid Länsstyrelsen i Östergötland över planen. De menar att planen inte antagits korrekt så därför måste den kompletteras/justeras. Det handlar alltså inte om utarbetandet av en helt ny översiktsplan. Hösten 2012 sattes diskussioner och arbete i gång för att rätta till planen och våren 2013 beslöt kommunstyrelsen att gå vidare till kommunfullmäktige för att få en fungerande översiktsplan för vindkraftsetableringar i skogsövergångsbygden. Tidigare nämnd har (efter påtryckningar från statsmakten) tagit beslut om uppförande av ett vindkraftverk utan översiktsplan (Krokek), vilket har orsakat stora problem för många parter, inte minst de närboende. För att inte skapa liknande problem så vill vi därför avvakta med samtliga beslut om vindkraftverk inklusive Järnstad tills kommunen har en gällande översiktsplan. Vårt politiska ställningstagande grundar sig alltså på att vi vill tillgodose alla medborgares demokratiska inflytande över beslut om samtliga vindkraftsetableringar genom en giltig plan från fullmäktige. För oss är detta avgörande så att vi ska kunna stå till svars inför våra väljare och andra medborgare. AA kommenterade remissvaret.

text: JO begärde in ytterligare handlingar i ärendet från nämnden och från Växjö tingsrätt, mark- och miljödomstolen.

text: Bedömning

text: Den 2 maj 2011 trädde nya plan- och

text: bygglagen (2010:900)

text: , PBL, i kraft och den äldre plan- och

text: bygglagen (1987:10)

text: , ÄPBL, upphörde att gälla. Enligt punkt 2 i övergångsbestämmelserna till PBL ska äldre föreskrifter fortfarande gälla för ärenden som har påbörjats före den 2 maj 2011. Det är därmed ÄPBL som är tillämplig i ärendet.

text: I ÄPBL finns inte någon motsvarighet till det uttryckliga kravet i

text: 9 kap. 27 §

text: PBL på att en byggnadsnämnd ska handlägga ärenden om bygglov och förhandsbesked skyndsamt och som huvudregel meddela beslut inom tio veckor från det att den fullständiga ansökningen kom in till nämnden. Det betyder dock inte att det inte gäller något krav på skyndsamhet i de bygglovsärenden som handläggs enligt ÄPBL. Enligt

text: 7 § förvaltningslagen (1986:223)

text: , FL, ska nämligen varje ärende där någon enskild är part handläggas så enkelt, snabbt och billigt som möjligt utan att säkerheten eftersätts. När ett ärende har inletts hos en myndighet är det myndigheten som svarar för att driva fram ärendet till ett avgörande.

text: Av utredningen i ärendet framgår att ansökan om bygglov för tolv vindkraftverk kom in till miljö- och byggnämnden den 6 februari 2009. Den 20 december 2010 ändrade sökandena sin ansökan till att gälla sex vindkraftverk. Den 17 januari 2011 meddelade nämnden att den skulle vänta med att handlägga ärendet till dess att den hade behandlat ansökningar om bygglov för vissa fritidshus. Därefter beslutade nämnden vid tre tillfällen att återremittera ärendet till förvaltningen. I ett beslut den 12 september 2012 återremitterade nämnden ärendet för samråd med länsstyrelsen om kommunens planprogram för vindkraftsutbyggnad. Den 10 december 2012

text: återremitterade nämnden ärendet på nytt, denna gång för att avvakta kommunstyrelsens eventuella beslut om en revidering av kommunens antagna vindkraftsprogram. Sedan Länsstyrelsen i Östergötlands län den 15 februari 2013 meddelat beslut med anledning av sökandenas överklagande återremitterade nämnden ärendet ännu en gång den 4 mars 2013, nu i avvaktan på att vindkraftprogrammet skulle inarbetas i kommunens översiktsplan enligt kommunstyrelsens beslut den 30 januari 2013. Även detta beslut överklagades till länsstyrelsen, som den 5 september 2013 upphävde beslutet och återlämnade ärendet till nämnden för sakprövning av bygglovsärendet. Ödeshögs kommun och flera sakägare överklagade länsstyrelsens beslut till Växjö tingsrätt, mark- och miljödomstolen. I ett beslut den 23 oktober 2014 avvisade mark- och miljödomstolen överklagandena.

text: Efter den ändrade ansökan om bygglov den 20 december 2010 dröjde det drygt 20 månader innan miljö- och byggnämnden den 12 september 2012 fattade ett beslut. Som framgått var det dock inte något ställningstagande till ansökan om bygglov utan innebar att ärendet återremitterades till förvaltningen. Inte heller i besluten den 10 december 2012 och den 4 mars 2013 tog nämnden ställning till ansökan om bygglov. De två senare besluten är enligt min uppfattning närmast att jämställa med beslut om anstånd. Nämnden har inte utvecklat skälen för dessa beslut. Enligt 8 kap. 23 § ÄPBL får en byggnadsnämnd besluta om anstånd med att avgöra en ansökan om bygglov bl.a. för att invänta att ett arbete för att anta, ändra eller upphäva en detaljplan, områdesbestämmelser eller en fastighetsplan som berör byggnaden eller marken avslutas. I det bygglovsärende som är aktuellt här fanns det emellertid inget lagstöd för att besluta om anstånd. Besluten att återremittera ärendet till förvaltningen medförde att handläggningen försenades. Besluten har därför inneburit att handläggningen inte är förenlig med skyndsamhetskravet i

text: 7 §

text: FL.

text: Sedan sökandena hade överklagat nämndens beslut den 10 december 2012 konstaterade länsstyrelsen i sitt beslut den 15 februari 2013 att det inte kunde anses innebära något annat än förhalning och passivitet från nämnden att avvakta kommunstyrelsens eventuella beslut. Länsstyrelsen förutsatte att nämnden snarast skulle se till att handläggningen avslutades och att ett slutligt beslut meddelades. Trots länsstyrelsens uttalanden återremitterade nämnden ärendet på nytt till förvaltningen den 4 mars 2013.

text: I sitt beslut den 5 september 2013 med anledning av överklagandet av nämndens sistnämnda beslut redovisade länsstyrelsen samma inställning och noterade att nämnden på ett flagrant sätt åsidosatt sina uppgifter.

text: Nämndens hantering av ärendet var uppseendeväckande och kan enligt min mening inte uppfattas som annat än ren obstruktion. Nämnden förtjänar därför allvarlig kritik.

text: Jag förutsätter att nämnden snarast avgör ärendet genom ett formligt beslut och emotser en kopia av detta beslut. Ärendet avslutas.