avgjordAv: Justitieombudsmannen Cecilia Renfors

title: Kritik mot kommundirektören i Kristianstads kommun för hans inblandning i en oberoende nämnds handläggning av ett enskilt ärende

sammanfattning: Kommundirektören i Kristianstads kommun har skickat ett epostmeddelande till arbete och välfärdsnämnden i kommunen med anledning av hur en ansökan om tillfälligt serveringstillstånd har behandlats. E-postmeddelandet kan inte uppfattas på annat sätt än som ett försök att påverka utgången i det aktuella ärendet. Kommundirektören kritiseras för sin inblandning i en oberoende nämnds handläggning av ett enskilt ärende. Kommundirektören har även tagit kontakt med den tekniska nämnden i kommunen med anledning av att utställare vid en mässa framfört synpunkter på att de fått parkeringsböter. Utredningen ger inte underlag för någon kritik mot kommundirektören i denna del. Det inträffade visar dock att en kommundirektör måste iaktta stor försiktighet vid kontakter som rör andra nämnders ärenden.

text: Bakgrund och anmälan

text: Enligt uppgifter i Kristianstadsbladets nätupplaga den 27 november 2012 lämnades en ansökan om tillfälligt serveringstillstånd enligt

text: alkohollagen

text: in till arbete och välfärdsförvaltningen i Kristianstads kommun den 22 oktober 2012. Sökanden och berörda i ärendet kallades till ett möte hos förvaltningen den 8 november 2012. Under mötet blev sökanden upprörd och lämnade mötet. Han kontaktade därefter kommunstyrelsens ordförande AA och arbete och välfärdsnämndens ordförande BB. Dagen efter, dvs. den 9 november 2012, skickade kommundirektör CC ett epostmeddelande till arbete och välfärdsförvaltningens tillförordnade chef DD och till personaldirektören EE.

text: E-postmeddelandet hade följande innehåll.

text: Hej Vi har under en längre tid haft bekymmer med krögares ilska kring alkoholhandläggning. Det är inte lagkraven som är bekymret utan en uppfattad bristande vilja att samarbeta och stödja krögarna. Kulmen nåddes när krögaren för Österlövs byakrog fick ett blankt nej från handläggarna för ett antal julbord på Sommarlust. Han har sålt biljetter för över en miljon och kan nu inte servera alkohol. Ni inser själva magnituden i detta. För mig är detta en märklig byråkratisk ordning. Krögaren är skötsam och välansedd. Jag vill nu att KLK (EE) och du DD(eller den du utser) från A/V tar tag i frågan må-tis nästa vecka. Alkoholhandläggningen måste omedelbart bli mer stödjande och inte enbart fyrkantig. Det är min förhoppning att

text: Österlövs byakrog kan få ett positivt besked nästa vecka (såvida inte det finns uppenbara lagbrister). Mvh CC kommundirektör

text: I en anmälan som kom in till JO den 27 november 2012 framförde FF klagomål mot kommundirektören för att denne, genom e-postmeddelandet, försökt påverka utgången i ärendet om tillfälligt serveringstillstånd. Enligt anmälaren hade kommundirektören inte befogenhet att lägga sig i vilket beslut den enskilde tjänstemannen skulle fatta.

text: JO beslutade att inleda en utredning. Under utredningstiden uppmärksammade JO en artikel i Kristianstadsbladets nätupplaga den 18 maj 2013. I artikeln angavs att kommundirektören CC anklagades för att ha försökt påverka den tekniska nämnden i kommunen att återkalla vissa parkeringsböter. Enligt artikeln hade kommundirektören kontaktat GG, chef för tekniska nämndens förvaltning C4 Teknik. På måndagen den 11 februari 2013 skickade HH, avdelningschef vid förvaltningen, ett e-postmeddelande till den dåvarande chefen för trafikenheten JJ.

text: E-postmeddelandet hade enligt artikeln följande innehåll.

text: Från: HH Skickat: den 11 februari 2013 10:46 Till: JJ Kopia: KK Ämne: P-böter Yllan Woody – går det att stoppa? Prioritet: Hög Hej JJ! [– – –] Akut fråga från i fredags em: C:a 40 utställare har fått p-böter när de lastade ur vid Yllan inför Woody mässan som var i fredags. Kommundirektören är mkt bekymrad och har pratat med GG kan vi göra något åt det i efterhand? Går dessa böter att stoppa? Och, slutligen - hade vi inte fått information om mässan? Vänliga hälsningar, HH

text: JO beslutade att utreda även detta påstående.

text: Utredning

text: Kommunstyrelsen i Kristianstads kommun anmodades att yttra sig över vad som hade framförts i anmälan och i artikeln från den 18 maj 2013.

text: E-postmeddelandet till arbete och välfärdsförvaltningens tf. chef Kommunstyrelsen yttrade sig den 20 februari 2013 över anmälan om kommundirektörens agerande i ärendet om tillfälligt serveringstillstånd. Till yttrandet bifogades de uppgifter CC lämnat. CC anförde bl.a. följande.

text: Syftet med min e-post var inte att påverka handläggningen och myndighetsutövningen, utan att medvetandegöra att samarbetet och dialogen mellan myndighetsutövaren och aktuell krögare inte fungerade tillfredsställande. I kommunstyrelsens uppdrag ingår att leda och samordna kommunens angelägenheter samt ha uppsikt över nämndernas verksamheter. Kommunstyrelsen i Kristianstad har genom kommunledningskontoret hand om näringslivsfrågor, vilket bl.a. omfattar kontakter med krögare i olika frågor. Ett flertal krögare hade under sommaren och hösten 2012 beklagat sig för kommunledningen att de saknar samarbete, stöd och dialog med alkoholhandläggarna i Kristianstad. Jag hade också en diskussion med förra förvaltningschefen för arbete och välfärdsförvaltningen kring utvecklade samarbetsformer. Allt i syfte att försöka utveckla relation och förtroende mellan olika parter. Raden av klagomål från krögare fortsatte dock. Det är i ljuset av denna bakgrund som min e-post skrevs. Jag ville påverka till en förbättrad dialog och samarbetsform, inte påverka utgången av ett enskilt ärende. Det påpekades för övrigt också i mitt mail där jag uttrycker mig att ”..lagbrister naturligtvis inte får förekomma..”. Avslutningsvis, Bykrogen har sedan länge ett tillstånd för sin verksamhet i Österslöv. Utifrån det betraktade jag krogen som ”skötsam och välansedd”. I detta fall ansökte man om tillstånd att servera alkohol i samband med julbord på annan plats (Sommarlust).

text: Kommunstyrelsen underströk i sitt yttrande att det redan innan den aktuella situationen hade framkommit klagomål på dialogen och samarbetet mellan krögare och alkoholhandläggare och att samtal hade förts mellan den tidigare förvaltningschefen och kommundirektören. Därefter anfördes följande.

text: Arbete och välfärdsnämnden ansvarar, enligt reglemente fastställt av kommunfullmäktige 2010-12-14 § 241, för handläggning av alkoholserveringstillstånd, tillsyn av ölförsäljning samt alkoholservering. Arbete och välfärdsnämnden har i enlighet med 6 kap 33-38 §§ KL till viss del delegerat beslutsfattande gällande ovan nämnd verksamhet till handläggare på arbete och välfärdsförvaltningen. Därav vill kommunstyrelsen poängtera att Kristianstads kommundirektör inte har någon rätt att ändra eller överpröva berörd myndighet/förvaltnings beslut. Kommunstyrelsen gör således ingen annan bedömning än det som framkommer i kommundirektörens redogörelse. Det vill säga att kommundirektörens avsikt endast varit att förbättra dialogen och samarbetsformerna mellan parterna.

text: Samtalet med förvaltningschefen för C4 Teknik Den 28 augusti 2013 yttrade sig kommunstyrelsen över innehållet i artikeln den 18 maj 2013. Till yttrandet bifogades de uppgifter CC lämnat. CC anförde följande.

text: Under mitt besök på Woody mässan hade jag ett samtal med evenemangssamordnaren. Han uttryckte ett bekymmer med att parkeringsvakterna bötfällt många företagsbilar, även under inlastning på mässan. Jag lovade att framföra problemet till den tekniska förvaltningen, C4 Teknik, som är ansvariga för parkeringar m.m. När jag körde därifrån ringde jag till chefen för C4 Teknik, GG, och framförde företagens klagomål och bad henne hantera ärendet. Hon gjorde så och jag fick senare ett e-postmeddelande där C4 Teknik kontrollerat att allt var i sin ordning. Jag har inte anmodat C4 Teknik att riva några parkeringsböter. Jag har heller inte pratat med någon annan på C4 Teknik än GG. Enligt min uppfattning är hanteringen helt korrekt från min sida.

text: Kommunstyrelsen uppgav följande. Kommundirektör CC fick ett samtal av evenemangssamordnaren där han framförde klagomål över att tekniska förvaltningen bötfällt flertalet av de bilar som lastat på och av material inför mässan. CC hanterade frågan genom att han vidarebefordrade de synpunkter och klagomål som framförts, till chefen för den tekniska förvaltningen som tillhör den tekniska nämnden som ansvarar för parkeringsverksamheten. Chefen för den tekniska förvaltningen såg vid tillfället över hanteringen och utifrån det har inga anmärkningar återkallats. Kommunstyrelsen anser att frågan är hanterad på rätt sätt och därtill av rätt myndighet. Kommunstyrelsen vill poängtera att Kristianstads kommundirektör inte har någon rätt att ändra eller överpröva berörd myndighets/förvaltnings beslut. Kommunstyrelsen gör således ingen annan bedömning än det som framkommer i kommundirektörens redogörelse. Det vill säga att kommundirektörens avsikt endast varit att hantera frågan snabbt och vidarebefordra klagomål/synpunkter till berörd myndighet.

text: Rättslig reglering

text: Enligt

text: 1 kap. 8 § regeringsformen

text: (RF) finns det för den offentliga förvaltningen statliga och kommunala förvaltningsmyndigheter. De kommunala förvaltningsmyndigheterna utgörs av kommunens nämnder, se

text: 3 kap.

text: 15 §§

text: kommunallagen

text: . Enligt

text: 3 kap. 13 § kommunallagen

text: beslutar nämnderna bl.a. i frågor som rör förvaltningen och i frågor som de enligt lag eller annan författning ska handha.

text: Kommunstyrelsen har i flera avseenden en särskild position i förhållande till de andra nämnderna. Bland annat ska kommunstyrelsen enligt

text: 6 kap. 1 § kommunallagen

text: leda och samordna förvaltningen av kommunens angelägenheter och ha uppsikt över övriga nämnders verksamhet. Styrelsen ska vidare enligt 2 § uppmärksamt följa de frågor som kan inverka på kommunens utveckling och ekonomiska ställning.

text: Enligt

text: 12 kap. 2 §

text: RF får ingen myndighet, inte heller riksdagen eller en kommuns beslutande organ, bestämma hur en förvaltningsmyndighet i ett särskilt fall ska besluta i ett ärende som rör myndighetsutövning mot en enskild eller som rör tillämpning av lag. Bestämmelsen ger uttryck för förvaltningsmyndigheternas självständighet och innebär att regeringen och riksdagen samt andra överordnade myndigheter inte får ge direktiv om hur en förvaltningsmyndighet ska besluta i ett individuellt ärende som innefattar egentlig rättstillämpning (

text: prop. 1973:90 s. 397

text: Bedömning

text: Utgångspunkter för bedömningen Kommunala nämnder har en ställning som är oberoende från kommunstyrelsen. Som kommundirektör har CC rätt att informera sig om ärendehanteringen hos andra nämnder och förvissa sig om att denna är korrekt. Däremot saknar han befogenhet att direkt blanda sig i nämndernas handläggning av enskilda ärenden och de bedömningar som aktualiseras i ärendena.

text: Den nu aktuella frågan är om CC:s agerande ska ses som ett försök att påverka arbete och välfärdsnämndens respektive tekniska nämndens bedömning i strid med bestämmelserna i

text: 12 kap. 2 §

text: RF. E-postmeddelandet till arbete och välfärdsförvaltningens tf. chef Av utredningen framgår att kommundirektör CC skickade ett e-postmeddelande till den tillförordnade chefen för arbete och välfärdsförvaltningen i vilket han uppgav att kommunen under en längre tid haft bekymmer med krögarnas ilska kring alkoholhandläggningen. Han skrev att kulmen nåddes när krögaren för Bykrogen i Österslöv fick ett blankt nej från handläggarna i tillståndsfrågan. CC gav uttryck för att alkoholhandläggningen var märkligt byråkratisk och att den omedelbart måste bli mer stödjande. Han avslutade meddelandet med att det ”är min förhoppning att Österlövs byakrog kan få ett positivt besked nästa vecka (såvida det inte finns uppenbara lagbrister)”.

text: CC har uppgett att syftet med hans e-postmeddelande inte var att påverka handläggningen av det enskilda ärendet utan att ”medvetandegöra” att samarbetet mellan handläggare och krögare inte fungerade tillfredsställande. Genom den utformning e-postmeddelandet fått kan det emellertid inte uppfattas på annat sätt än som ett försök att påverka handläggningen av det aktuella ärendet om serveringstillstånd. CC:s agerande har gått över gränsen för vad som är acceptabelt. CC ska därför kritiseras för sin inblandning i arbete och välfärdsnämndens handläggning av ett enskilt ärende.

text: Samtalet med förvaltningschefen för C4 Teknik Av utredningen framgår att CC kontaktade tekniska nämndens förvaltningschef GG med anledning av att evenemangssamordnaren för en mässa framfört synpunkter på att vissa utställare fått parkeringsböter. Detta samtal fick till följd att avdelningschefen HH i ett e-postmeddelande frågade trafikenheten om det gick att göra något åt utfärdade parkeringsböter och uttryckte att kommundirektören var mycket bekymrad.

text: CC har uppgett att han endast framförde utställarnas synpunkter till förvaltningschefen. Formuleringarna i e-postmeddelandet från avdelningschefen – ”Går dessa böter att stoppa?” och ”Kommundirektören är mkt bekymrad” – ger emellertid intryck av att CC gjort mer än så. Utredningen har dock inte kunnat klarlägga vad som sades i samtalet mellan honom och GG eller vad som därefter förmedlades vidare till HH. Det saknas därför stöd för slutsatsen att CC försökt påverka handläggningen av parkeringsärendena, och han kan inte kritiseras i denna del. Formuleringarna i e-postmeddelandet tyder dock på att avsändaren uppfattat det som att CC velat påverka ärendehandläggningen. Det inträffade visar att en kommundirektör måste iaktta stor försiktighet vid kontakter som rör andra nämnders ärenden.


avgjordAv: Chefsjustitieombudsmannen Elisabet Fura

nyckelord: Integritet Sekretess

publisher: Justitieombudsmannen

title: Allvarlig kritik mot Försäkringskassan för bl.a. bristande hantering av sekretesskyddade uppgifter

org: jo

sammanfattning: Försäkringskassan har vid upprepade tillfällen lämnat sekretesskänsliga uppgifter på en telefonsvarare tillhörande den försäkrades familj. I beslutet uttalas att socialförsäkringssekretessen är till för att skydda den enskildes integritet och att uppgifter som omfattas av sekretesskyddet måste hanteras varsamt så att inte obehöriga får del av dem. ChefsJO ser allvarligt på Försäkringskassans agerande i denna del. Försäkringskassan har vidare – även det vid upprepade tillfällen – lämnat felaktig information till den försäkrade. I ett fall berodde den felaktiga informationen på att Försäkringskassan hade använt ett standardiserat brev utan att anpassa innehållet till den försäkrades förhållanden. ChefsJO uttalar i det sammanhanget att standardformuleringar och mallbrev måste individanpassas och att bruket av sådana därför kräver både noggrannhet och eftertanke från myndighetens sida. Det har även förekommit flera andra brister i ärendet, t.ex. långsam handläggning i både grund- och omprövningsärenden. Den sammantagna kritiken mot Försäkringskassan är allvarlig.

text: Anmälan

type: rubrik

text: I en anmälan, som kom in till JO den 14 december 2011, klagade AA på Försäkringskassans handläggning av hennes ärende om sjukpenning. Hon anförde bl.a. att handläggaren i ärendet flera gånger hade lämnat meddelanden som innehöll känsliga uppgifter på familjens röstbrevlåda, att hon hade blivit otrevligt bemött, att handläggningstiden hade varit lång, att hon hade fått felaktig information samt att handläggningen hade varit slarvig i största allmänhet.

type: stycke

text: Utredning

text: Ärendet remitterades till Försäkringskassan som anmodades att yttra sig över det som AA anfört. I remissvar den 23 februari 2012 anförde Försäkringskassan följande.

text: Utredning

text: Handläggning hos LFC Stockholm Söderort

text: Sjukpenning betalades ut till AA under perioden 15 april 2010 – den 2 mars 2011.

text: Utredning av AA:s arbetsförmåga i förhållande till hennes arbete som förskollärare gjordes fortlöpande under perioden. För att kunna göra en fullständig och korrekt bedömning av hennes besvär och hur dessa begränsade hennes förmåga till arbete

text: behövde Försäkringskassan en adekvat dokumentation av hennes hjärtbesvär. En hjärtutredning behövdes för att Försäkringskassan skulle kunna bedöma AA:s arbetsförmåga i förhållande till det egna arbetet eller ett arbete på den reguljära arbetsmarknaden. I avvaktan på resultatet av hjärtutredningen betalades sjukpenning ut. Resultaten från arbetsprover och ekokardiografi på Globen Heart Center utförd 3 och 12 november 2010 kom Försäkringskassan tillhanda den 4 januari 2011. Efter genomgång av utredningen bedömde personlig handläggare BB, som var ansvarig för ärendet och som är namngiven i anmälan till JO, att den medicinska utredningen tillsammans med övrig utredning visade att arbetsförmågan inte var nedsatt med minst 25 procent vare sig i det egna arbetet, annat arbete hos arbetsgivaren eller arbete på den reguljära arbetsmarknaden. Den 17 januari 2011 meddelade handläggaren AA sin bedömning på telefonsvarare eftersom hon inte fick personlig kontakt på telefon. Den 18 januari skickade handläggaren ett informationsbrev om att Försäkringskassan utifrån de underlag som fanns, bedömde att det var tveksamt om AA:s arbetsförmåga var nedsatt i en sådan omfattning att hon kunde få sjukpenning efter den 2 mars. I brevet informerades AA om att Försäkringskassan skulle utreda hennes rätt till sjukpenning närmare om det kom in ett nytt medicinskt underlag för tiden efter den 2 mars. Det var dock möjligt att utredningen skulle leda till att Försäkringskassan inte kunde betala någon sjukpenning efter ovanstående datum. AA kontaktade handläggaren och ville komplettera sitt ärende med en hjärtutredning på Södersjukhuset från hösten 2008. Utredningen kom in till Försäkringskassan den 20 januari. Handläggaren bedömde att utredningen från Södersjukhuset inte ändrade tidigare ställningstagande och meddelade detta till AA den 26 januari på telefonsvarare. Den 27 januari hade handläggaren ett telefonsamtal med AA som då var införstådd med att hennes sjukpenning skulle upphöra efter den 2 mars. Den 8 februari skickade handläggaren ett brev för att säkerställa att AA fick all relevant information. Brevet innehöll dessutom en standardiserad information om att det var viktigt att hon började arbeta eller registrerade sig på Arbetsförmedlingen och aktivt sökte arbete om kommande beslut innebar att AA inte kunde få sjukpenning. Om hon gjorde det kunde hon behålla sin sjukpenninggrundande inkomst (SGI). Om hon inte gjorde det skulle hennes SGI bli 0 kronor. Samtidigt fick AA möjlighet att lämna sitt samtycke till att hennes läkare skulle ha rätt att läsa beslutet. AA skickade in ett sådant samtycke och kom den 22 februari med synpunkter bland annat på att Försäkringskassan inte tagit med behandlande läkares bedömning av hennes arbetsförmåga, bagatelliserat hennes hjärtbesvär samt att informationen om hennes SGI varit felaktig. Handläggaren svarade henne den 24 februari med ett brev och bekräftade att informationen om SGI varit felaktig och att sjukpenning tidigare hade godkänts i avvaktan på hjärtutredningen hösten 2010. Handläggarens bedömning var fortfarande att AA:s beskrivna besvär inte satte ned hennes arbetsförmåga vare sig att arbeta heltid i sitt ordinarie arbete eller i arbete på den reguljära arbetsmarknaden. Hon hade jämfört underlagen från hjärtutredningen från Södersjukhuset hösten 2008 med underlagen från Globen Heart i november 2010. De senare underlagen visade på ett lätt förstorat förmak och i övrigt normala förhållanden. Ingen skada kunde längre ses efter tidigare genomgången hjärtinfarkt. I läkarintyget för tiden 3 januari till och med den 2 mars 2011 som fanns i ärendet var det inte beskrivet att AA fortfarande skulle ha några aktivitetsbegränsningar relaterade till huvuddiagnosen korpuscancer och utmattning.

text: Beslut om att sjukpenning inte skulle betalas efter den 2 mars fattades den 25 februari och skickades till AA den 28 februari. Beslutsbrevet innehöll information om möjligheten att begära omprövning. Vid den tiden fanns inte något läkarintyg avseende tiden efter den 2 mars och därmed inte något formellt anspråk på fortsatt utbetalning av sjukpenning efter det datumet. AA kom den 15 april in med begäran om att Försäkringskassan skulle ompröva beslutet. Till skrivelsen bifogade hon ett medicinskt underlag med sjukskrivning på en fjärdedels omfattning från den 3 mars till och med 31 maj samt utredningar på Sophiahemmet utförda den 1 april 2011. Begäran diariefördes på LFC Stockholm Söderort och skickades till omprövningsenheten som tog emot begäran den 19 april. Eftersom det nya medicinska underlag som bifogats omprövningsbegäran avsåg en ny sjukskrivningsperiod återsände omprövningsenheten den 16 juni det medicinska underlaget till LFC Stockholm Söderort för bedömning. AA ringde den 28 juni handläggaren på LFC Stockholm Söderort och upplyste om att hon skickat in medicinska underlag för tiden 3 mars till och med 31 maj. Den 28 juni kom ytterligare underlag med sjukskrivning för tiden 1 juni till och med 30 augusti. Bägge underlagen gällde sjukskrivning med en fjärdedels omfattning. Av journalanteckningar framgår att handläggningen och ställningstagande till underlagen påbörjades den 28 juli. Den 29 juli skickade handläggaren ett brev med information om att Försäkringskassan övervägde att inte betala någon sjukpenning från den 3 mars till och med den 30 augusti. Utifrån de medicinska underlag och utredningar som fanns saknades skäl att bedöma AA:s arbetsförmåga mot hennes arbete som förskollärare. Arbetsförmågan ansågs inte nedsatt i ett arbete på den reguljära arbetsmarknaden. Den 12 augusti kom ett brev från AA som var adresserat till ansvarig enhetschef med klagomål på handläggningen av hennes sjukpenningärende och med en begäran om att få byta handläggare. Av journalen framgår att handläggaren av misstag hade bildat sig en uppfattning om att tiden för prövning av sjukpenningrätten blivit fel angiven i brevet fast så inte var fallet. Hon talade den 17 augusti in ett meddelande på AA:s mobilsvar att prövningen av rätten till sjukpenning avsåg tiden 1 april till och med 30 augusti. Förmodligen berodde missuppfattningen på att utredningen från Sophiahemmet gjordes den 1 april. Enhetschefen besvarade den 18 augusti AA:s brev med frågor och synpunkter. Han bekräftade att vissa datum och hänvisningar och uppgifter i brevet blivit felaktiga. Han meddelade också att nu gällande period för bedömning av rätt till sjukpenning inleddes den 1 april 2011. Han beklagade särskilt att hon fått meddelanden på telefonsvararen där ämnen som rörde sjukdomsbild och rätt till ersättning berörts. Han tillmötesgick inte hennes begäran att få byta handläggare. Den 22 augusti skickade Försäkringskassan beslut om att avslå AA:s begäran om sjukpenning från och med 1 april till och med 30 augusti 2011. Den 23 augusti skickades en rättelse om att beslutet avsåg tiden 3 mars till och med 30 augusti 2011.

text: Handläggning hos LFC Nacka Södermalm Från den 5 september övertog LFC Nacka Södermalm ansvaret för handläggningen av ärenden för anställda vid Farsta stadsdelsnämnd där AA hade sin anställning. Ett läkarintyg för AA avseende perioden den 31 augusti till den 31 oktober kom in till Försäkringskassan den 9 september. AA ringde till Försäkringskassans kundcenter den 30 september då hon ville ha kontakt med en handläggare och hon fick då information om sitt ärende. Hon ringde åter samma dag samt den 13 oktober. Vid det senare datumet blev hon uppringd av CC, den handläggare vid LFC Nacka Södermalm som kom att handlägga hennes ärende och som även är namngiven i anmälan till JO. Handläggaren berättade att

text: hon hade fått AA:s ärende veckan innan och att hon inte hade hunnit titta på det ännu, men att hon snarast skulle göra det. Handläggaren lovade att återkomma till AA då hon läst ärendet. Enligt journalen framförde AA att hon tyckt att det tidigare ärendet handlagts felaktigt och hon berättade även om sin hälsa och arbetstid. Vid samtalet informerade handläggaren övergripande om reglerna för rätten till sjukpenning. Den 17 oktober startade handläggaren en utredning om AA:s SGI. Den 28 oktober ringde AA åter till kundcenter för att hon ville tala med sin handläggare. Samma dag ringde handläggaren tillbaka och informerade att hon väntade på ett beslut gällande SGI och att hon därefter skulle ta ställning till ärendet. SGI-ärendet blev klart den 11 november och den 14 november fattade handläggaren ett beslut om att AA inte hade rätt till sjukpenning. Handläggaren valde att även ta med ett medicinskt underlag som AA bifogat sin begäran om omprövning i sitt beslutsunderlag men det framgår inte av journalen varför dessa handlingar tillförts ärendet. Den 14 november blev AA även uppringd av en enhetschef, då hon tidigare hade sökt denne. De talade om handläggningen av AA:s ärende och Försäkringskassans bedömning av beslutsunderlaget.

text: Handläggning hos omprövningsenheten (NFC Stockholm Klara) AA:s begäran om omprövning av Försäkringskassans beslut den 25 februari 2011 kom in till omprövningsenheten den 19 april. Med anledning av ärendebalanser på omprövningsenheten handlades omprövningsärendet inte förrän den 16 juni. Beslutet av den 25 februari ändrades inte, vilket framgår av omprövningsbeslut daterat den 16 juni. Eftersom det nya medicinska underlag som bifogats omprövningsbegäran avsåg en ny sjukskrivningsperiod, återsände omprövningsenheten den 16 juni det medicinska underlaget till LFC Stockholm Söderort för bedömning. AA kom den 21 september in till Försäkringskassan med en begäran om omprövning av beslutet den 23 augusti om att hon inte hade rätt till sjukpenning från den 3 mars till och med den 30 augusti. Omprövningsenheten skickade ett bekräftelsebrev till AA den 25 september. Av bekräftelsebrevet framgick att hennes begäran om omprövning hade kommit in till Försäkringskassan samt uppgift om att Försäkringskassan tyvärr inte kunde säga när omprövningen skulle vara klar eller när AA skulle få ett beslut. AA kom den 5 december in med en begäran om omprövning av beslutet den 14 november om att hon inte hade rätt till sjukpenning för perioden 31 augusti till den 31 december. Omprövningsenheten skickade ett bekräftelsebrev till AA den 13 december. Av bekräftelsebrevet framgick att hennes begäran om omprövning hade kommit in till Försäkringskassan samt uppgift om att Försäkringskassan tyvärr inte kunde säga när omprövningen skulle vara klar eller när AA skulle få ett beslut. Vid tidpunkten för AA:s anmälan till JO, den 11 december, hade handläggningen inte påbörjats av de två inlämnade omprövningsärendena och i det senare av ärendena hade bekräftelsebrevet inte sänts till AA. Vid tidpunkten för AA:s anmälan till JO hade det gått knappt tolv veckor sedan den första begäran om omprövning kom in till Försäkringskassan. Omprövningsbeslut fattades den 4 januari 2012 i båda AA:s ärenden och de två grundbesluten ändrades inte. Handläggningstiden för AA:s första ärende uppgick till drygt femton veckor och för hennes andra ärende till drygt fem veckor.

text: Försäkringskassans slutsatser

text: Försäkringskassan kan konstatera att följande brister har förekommit i handläggningen av AA:s olika ärenden.

text: Hantering av sekretesskyddade uppgifter Försäkringskassans handläggare har lämnat uppgifter om AA:s hälsotillstånd på en röstbrevlåda som tillhör den försäkrades familj. Sekretesskyddade uppgifter och andra uppgifter av känslig karaktär ska inte lämnas på telefonsvarare. I de fall personen inte kan nås på telefon kan handläggaren lämna meddelande med önskemål att bli uppringd eller skicka brev per post. I detta fall har ansvarig enhetschef informerat den lokala enheten om att inte lämna sekretesskyddade uppgifter på telefonsvarare. På central nivå har Försäkringskassan med anledning av det inträffade publicerat ett informationsmeddelande på intranätet (Fia) om vikten av att information som lämnas på telefonsvarare inte innehåller sekretesskyddade eller i övrigt känsliga uppgifter. En kopia av det informationsmeddelandet bifogas detta yttrande (ej medtaget här, JO:s anmärkning).

text: Felaktig information

text: Beslut och besvärshänvisning

text: Beslutet den 25 februari borde inte ha fattats eftersom det vid den tiden inte fanns någon sjukskrivning avseende tiden efter 2 mars och det därmed inte fanns något formellt anspråk på fortsatt utbetalning av sjukpenning till AA efter det datumet. Det hade därför varit tillräckligt med informationsbrevet om att utbetalningen skulle upphöra efter den 2 mars. Något beslut borde inte ha fattats och besvärshänvisningen borde inte ha lämnats. Informationen till den försäkrade borde rätteligen endast ha innehållit en upplysning om att Försäkringskassan skulle pröva AA:s rätt till sjukpenning för perioden efter 2 mars om hon kom med nytt medicinskt underlag avseende den perioden. Genom besvärshänvisningen har AA blivit vilseledd att begära omprövning.

text: Felaktiga datum

text: Försäkringskassans handläggare har felaktigt meddelat AA att prövningen av rätten till sjukpenning efter hennes begäran av den 15 april avsåg perioden från 1 april till 30 augusti fast prövningen gällde perioden från 3 mars till 30 augusti 2011. Den felaktiga perioden har bekräftats i ett brev från ansvarig enhetschef. Även avslagsbeslutet den 22 augusti har innehållit samma fel vilket har blivit rättat genom ett nytt beslut den 23 augusti 2011. Trots att underlagen hade kvalitetssäkrats före beslut att avslå begäran om sjukpenning har felaktiga datum angetts vid flera tillfällen.

text: Information om SGI

text: Informationen om SGI i brevet den 8 februari 2011 var inte i sin helhet relevant för AA. Hon hade vid det tillfället en anställning på 30 timmar per vecka. Inkomsten från den anställningen låg till grund för hennes heltids-SGI. Hon var sjukskriven på en fjärdedel av sitt arbetsutbud, det vill säga 7,5 timmar per vecka. Korrekt informationen skulle ha varit att AA för att kunna behålla sin nuvarande SGI måste återgå till sitt arbete i tidigare omfattning eller ställa sig till arbetsmarknadens förfogande så att det totala arbetsutbudet blev 30 timmar. Informationen om SGI har hämtats från ett så kallat standardbrev som bör individanpassas i varje enskilt fall. Varken ansvarig handläggare eller kvalitetssäkringsfunktionen har uppmärksammat att de standardiserade formuleringarna inte var relevanta för AA. Att felaktig information, som konstaterats ovan, har lämnats vid flera tillfällen är enligt Försäkringskassans bedömning en följd av bristande handläggnings- och kvalitetssäkringsrutiner på det handläggande kontoret. Detta kan också ses i ljuset av att LFC Stockholm Söderort under en period hade höga balanser och att personalens arbetsbelastning var hög. Bristerna kommer att åtgärdas dels genom kompetenshöjande insatser på det handläggande kontoret dels genom omfördelning

text: av ärenden mellan olika kontor. För att åstadkomma jämnare ärendevolymer har ärenden under hösten 2011 flyttats från LFC Stockholm Söderort till LFC Nacka Södermalm.

text: Långa handläggningstider Av Försäkringskassans utredning framgår att det vid flera tillfällen har uppstått uppehåll i handläggningen av AA:s ärenden. De nya medicinska underlagen som bifogades begäran om omprövning den 15 april skulle rätteligen ha behandlats av LFC Stockholm Söderort som en begäran om sjukpenning från den 3 mars. På grund av de felaktiga hänvisningarna som konstaterats ovan skickades handlingarna i stället till omprövningsenheten. Först efter två månader återsändes de medicinska underlagen från omprövningsenheten till LFC Stockholm Söderort för handläggning och beslut. När begäran om omprövning registrerades skulle det medicinska underlaget för tiden 3 mars till och med 31 maj och utredningen på Sophiahemmet tagits om hand och en bedömning om rätt till sjukpenning ha gjorts senast inom 30 dagar, det vill säga senast den 15 maj. Beslutet i det ärendet har meddelats den 23 augusti. AA framför i sin anmälan till JO att hon sänt in ett läkarintyg som var daterat den 29 augusti och att det ankomststämplats den 9 september. I ärendet finns ingen förklaring till varför handlingen inte ankomststämplades i anslutning till att den kom in. Det finns inte heller några sparade uppgifter om när ärendet kom till LFC Nacka Södermalm och därmed inte heller några uppgifter om hur länge handläggaren dröjde med att ta kontakt med AA. Av journalanteckningarna framgår att handläggningen av ärendet påbörjades först i mitten av oktober och att beslut meddelades den 14 november. Den aktuella begäran sändes till Försäkringskassan i samband med att LFC Nacka Södermalm delvis tog över ansvaret för ärendehandläggning från LFC Stockholm Söderort. Den omständigheten kan ha haft betydelse för att handläggningen av AA:s begäran om sjukpenning initialt tog längre tid. AA begärde den 21 september omprövning av beslutet den 23 augusti om att hon inte skulle få sjukpenning från den 3 mars till och med den 30 augusti och den 29 november begärde hon omprövning av beslutet den 14 november om att hon inte skulle få sjukpenning från 31 augusti till den 31 december. Beslut i båda omprövningsärendena fattades den 4 januari 2012. Försäkringskassan kunde i omprövningsärendet som kom in den 21 september inte uppnå den handläggningstid på sex veckor som anges som målsättning i Försäkringskassans allmänna råd. I syfte att få en jämnare och snabbare handläggningstid, rekryterade Försäkringskassan ytterligare omprövningshandläggare under hösten 2011 samt fördelade om ärenden internt och gjorde en avarbetningsplan för äldre ärenden.

text: Dokumenthantering AA bifogade den 22 februari sitt samtycke till att hennes behandlande läkare skulle få läsa Försäkringskassans beslut i hennes ärende. Av handlingarna i ärendet framgår att beslutet den 24 februari 2011 inte skickades till läkaren. AA framför i sin anmälan att ett läkarintyg som hon bifogat en begäran om omprövning har tagits som beslutsunderlag för avslagsbeslutet den 14 november som meddelats av LFC Nacka Södermalm. I ärendejournalen finns inte dokumenterat varför det läkarintyget tillfördes det aktuella ärendet då det sänts till Försäkringskassan i ett annat syfte.

text: Avslutande kommentar Försäkringskassan beklagar djupt de brister som förekommit i handläggningen av AA:s ärenden. Försäkringskassan har ovan redovisat de åtgärder som vidtagits för att förebygga och undvika liknande brister framöver.

text: Förutom de brister i handläggningen som konstaterats ovan är AA i anmälan kritisk mot hur handläggare bemött henne. Till stor del handlar det om hur de uttryckt sig vid samtal med AA. Allmänt sett sker inte journalföringen hos Försäkringskassan på ett så detaljerat sätt att det är möjligt att utläsa vilket ordval som har använts i kontakterna med de försäkrade. Journalerna innehåller i regel en sammanfattning av vad som har förekommit i kontakterna. Det är därför inte möjligt att närmare kommentera kritiken. Försäkringskassan vill dock framhålla att det är myndighetens strävan att ständigt förbättra sitt kundbemötande och att Försäkringskassans kunder ska få en så korrekt information som möjligt. AA kommenterade remissvaret.

text: Bedömning

text: Hantering av sekretesskyddade uppgifter

text: Huvudregeln om socialförsäkringssekretess finns i

text: 28 kap. 1 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400)

text: , OSL, där det anges att sekretess gäller hos Försäkringskassan för uppgift om den enskildes hälsotillstånd eller andra personliga förhållanden, om det kan antas att den enskilde eller någon närstående lider men om uppgiften röjs och uppgiften förekommer i bl.a. ärende om sjukpenning.

text: Utredningen i ärendet visar att Försäkringskassans personal vid upprepade tillfällen har lämnat sekretesskänsliga uppgifter på en telefonsvarare tillhörande AA och hennes familj.

text: Socialförsäkringssekretessen är till för att skydda den enskildes integritet. Uppgifter som omfattas av sekretesskyddet måste därför hanteras varsamt så att inte obehöriga får del av dem. Sekretesskyddade uppgifter ska självfallet inte lämnas på en telefonsvarare. Jag ser allvarligt på Försäkringskassans agerande i denna del.

text: Felaktig information m.m. Av utredningen framgår att Försäkringskassans brev till AA den 8 februari 2011, med information om vilka åtgärder hon skulle vidta för att få behålla sin SGI, inte hade anpassats till hennes situation och därför inte var korrekt.

text: Standardiserade brev underlättar och effektiviserar myndighetens arbete och fyller på det sättet en viktig funktion. Innehållet måste emellertid anpassas till den försäkrades individuella förhållanden. Bruket av mallar och standardformuleringar kräver därför både noggrannhet och eftertanke från myndighetens sida. En ovarsam hantering av brevmallar kan t.ex. leda till att den försäkrade, som i förevarande fall, får felaktig eller vilseledande information.

text: I beslut den 25 februari 2011 uttalade Försäkringskassan att AA saknade rätt till sjukpenning efter den 2 mars 2011. Beslutet försågs med omprövningshänvisning, AA begärde omprövning av beslutet och ärendet omprövades. Som Försäkringskassan anför i sitt remissvar fanns det ingen anledning att fatta beslutet den 25 februari 2011 eftersom AA vid den tidpunkten inte hade gjort anspråk på

text: ersättning efter den 2 mars 2011. Försäkringskassans förfarande medförde en rad omotiverade handläggningsåtgärder med onödig tidsspillan som följd.

text: Utöver ovanstående felaktigheter visar utredningen att AA även har fått oriktig information i fråga om vilken tidsperiod som varit föremål för Försäkringskassans prövning vid ett visst tillfälle. Efter att först ha fått korrekt skriftlig information kontaktades AA av handläggaren i ärendet och fick då muntligen ett felaktigt besked om tidsperioden i fråga. Felaktigheten bekräftades därefter skriftligt av ansvarig enhetschef. De felaktiga uppgifterna kom även till uttryck i ett beslut. Det som har framkommit i denna del förstärker bilden av en allmänt vårdslös handläggning.

text: Långsam handläggning

text: I samband med att AA den 15 april 2011 begärde omprövning av Försäkringskassans beslut den 25 februari 2011 gav hon in nya medicinska underlag som omgående skulle ha hanterats av det lokala försäkringscentrat (LFC). Underlagen skickades emellertid vidare till omprövningsenheten där de blev liggande utan åtgärd. Först den 16 juni 2011 återsändes det medicinska underlaget till LFC som påbörjade handläggningen den 28 juli 2011 och den 22 augusti 2011 beslutade LFC att avslå AA:s ansökan om sjukpenning. Beslutet, som innehöll en felaktig uppgift, rättades genom ett nytt beslut dagen därpå, dvs. den 23 augusti 2011. Den sammanlagda handläggningstiden uppgick därmed till över fyra månader. En så lång handläggningstid är inte acceptabel.

text: Den 9 september 2011 inkom AA med ett nytt medicinskt underlag avseende perioden den 31 augusti – den 31 oktober 2011. Handläggningen av ärendet påbörjades inte förrän i mitten av oktober och beslut fattades först den 14 november, dvs. efter drygt två månader.

text: Omprövningsärendet med startdatum den 21 september 2011 avgjordes den 4 januari 2012, dvs. efter mer än tre månader. JO har vid upprepade tillfällen understrukit betydelsen av att Försäkringskassan fattar sina beslut om omprövning inom sex veckor, om inte särskilda skäl föranleder annat. I förevarande fall har inte framkommit några särskilda skäl som motiverar den långa handläggningstiden.

text: Övrigt

text: Av Försäkringskassans remissvar framgår att det har förekommit ytterligare brister i handläggningen av AA:s ärenden, t.ex. har handlingar som varit avsedda för omprövningsenheten inte vidarebefordrats dit utan hanterats som beslutsunderlag i ett grundärende. Det är naturligtvis inte acceptabelt.

text: AA har även klagat på det bemötande som hon har fått av Försäkringskassans personal. I denna del kan jag endast konstatera att det som har framkommit av utredningen inte ger tillräckligt stöd för någon kritik från min sida.

text: Ärendet avslutas med den sammantaget allvarliga kritik som ligger i det ovan sagda.

type: avgorande


avgjordAv: Justitieombudsmannen Thomas Norling

nyckelord:
Långsam handläggning
Serviceskyldighet
Underrättelse
Väsentlig försening

title: Försäkringskassan kritiseras för fortsatt långa handläggningstider i ärenden om merkostnadsersättning och för att inte ha underrättat om väsentlig försening. Även uttalanden om tillämpningen av 11 och 12 §§ förvaltningslagen

sammanfattning: Försäkringskassan handlade ett ärende om merkostnadsersättning under nästan 14 månader. Det finns inget som tyder på att myndigheten under handläggningen underrättade den enskilde om väsentlig försening. Försäkringskassan får kritik för den långa handläggningstiden och för att inte ha underrättat om väsentlig försening. JO uttalar att det är mycket bekymmersamt att Försäkringskassan under flera år har haft stora problem med långa handläggningstider i ärenden om merkostnadsersättning. Trots att utvecklingen numera går åt rätt håll ser JO allvarligt på att enskilda under en längre tid har fått bära konsekvenserna av myndighetens prioriteringar och oförmåga att tillräckligt snabbt hitta verkningsfulla åtgärder. I beslutet gör JO även vissa uttalanden om tillämpningen av 11 och 12 §§ förvaltningslagen (2017:900), FL. Uttalandena rör förhållandet mellan bestämmelserna, hur underrättelseskyldigheten i 11 § FL förhåller sig till serviceskyldigheten i 6 § FL och vid vilken tidpunkt en underrättelse om väsentlig försening ska lämnas när förseningen beror på myndighetens arbetssituation.

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO den 19 augusti 2021 klagade AA på Försäkringskassan och uppgav bl.a. att hon dittills hade väntat 14 månader på att få ett beslut om merkostnadsersättning. Vid tidpunkten för ansökan beräknade Försäkringskassan handläggningstiden i ärenden om merkostnadsersättning till mellan

text: 7 och 9 månader. Den beräknade handläggningstiden förlängdes därefter till

text: 12 månader utan att hon informerades om det. Myndigheten har inte kunnat ge något besked om när hennes ärende kan komma att avgöras.

text: Utredning

text: JO hämtade in handlingar från Försäkringskassan och begärde därefter att myndigheten skulle yttra sig över anmälan. Försäkringskassan uppmanades

text: även att redogöra för hur handläggningstiderna i ärenden om merkostnadsersättning har utvecklats sedan JO:s beslut den 21 januari 2020 (dnr 5973-2019 och 6129-2019) samt att besvara ett antal frågor.

text: Försäkringskassan redogjorde för handläggningen i AA:s ärende och anförde därefter bl.a. följande i sitt remissvar den 13 december 2021.

text: _ _ _

text: Försäkringskassans slutsatser

text: Generellt om handläggningstiderna för merkostnadsersättning (M EK) I Försäkringskassans handlingsplan som togs fram under hösten 2019 bedömdes handläggningstiderna kunna nå en normal nivå inom två år, vilket var den plan som presenterades i remissyttrandena dnr 5973-2019 och dnr 6129-2019. Försäkringskassan har sedan dess reviderat tidpunkten för måluppfyllelse enligt handlingsplanen. Den 15 februari 2021 redovisade Försäkringskassan en reviderad handlingsplan (FK 2021/000685) som svar på regeringsuppdraget att komma tillrätta med de långa handläggningstiderna för MEK. Försäkringskassans målsättning i denna reviderade handlingsplan är att ärendebalansen ska vara avarbetad senast under 2023 och att handläggningstiden för nya ansökningar som inkommer därefter ska vara i snitt 90 dagar. Försäkringskassan har löpande återrapporterat status till regeringen och vid den senaste återrapporten, den 18 oktober 2021 (FK2021/009598), har tidpunkten för måluppfyllelse om 90 dagars handläggningstid tidigarelagts till tredje kvartalet 2022. Sedan februari 2020 fram till november 2021 har den genomsnittliga handläggningstiden för avslutade ärenden i MEK ökat med cirka 100 dagar. I oktober 2021 var den genomsnittliga handläggningstiden för ett avslutat MEKärende 356 dagar, jämfört med 255 dagar i februari 2020. Ökningen beror på att det främst är ärenden med lång kötid som har avslutats under den aktuella perioden, eftersom myndigheten fokuserat på att avarbeta sin stora ärendebalans. När ärenden med lång kötid avarbetas leder det av naturliga skäl till att den genomsnittliga handläggningstiden för avslutade ärenden blir lång. Under avarbetningsperioden kommer därför handläggningstiderna att vara fortsatt långa. För att uppnå målsättningen att minska ärendebalansen och sänka handläggningstiderna för nya MEK-ärenden till i snitt 90 dagar har Försäkringskassan kontinuerligt sedan 2019 genomfört åtgärder inom fyra huvudsakliga fokusområden. Åtgärderna avser att rekrytera och utbilda nya medarbetare, maximera tillgänglig tid för handläggning, kontinuerligt utveckla produktiviteten och rättssäkerheten samt att minska antalet ogrundade ansökningar där den försäkrade inte uppfyller kriterierna för att beviljas ersättning. Fokusområdena har varit de samma sedan 2019. Till följd av genomförda åtgärder och ett lägre inflöde av nya ärenden har antalet ärenden i kö minskat snabbare under 2021 än prognostiserat. Försäkringskassans nuvarande bedömning är därför att handläggningstiderna kommer att börja minska inom kort men att de likväl kommer att vara långa till dess att befintlig balans av ärenden är avarbetad, vilket i nuläget bedöms inträffa under tredje kvartalet 2022. Försäkringskassan kommer att fortsätta med de insatser som påbörjats fram till dess att målet för ärendebalansen och handläggningstiderna har uppnåtts, med undantag för rekrytering av nya medarbetare. Den extra finansiering som Försäkringskassan fått för perioden 2021-2023 minskar under 2022 och sedan ytterligare 2023 vilket innebär att fortsatt rekrytering inte är aktuell för kommande år. Bemanningen kommer tvärtom att minska från och med 2022.

text: Till följd av de långa handläggningstiderna i MEK har Försäkringskassan publicerat information på sin hemsida FK.se om att ett ärende för närvarande har en genomsnittlig handläggningstid på upp till tolv månader. Ett ärende i MEK får därför, med hänsyn till rådande omständigheter, anses väsentligt försenat enligt

text: 11 § förvaltningslagen

text: först när tolv månader har passerat. På grund av det stora antalet ansökningar i förhållande till tillgänglig handläggningskapacitet har det inte varit möjligt att söka ut nyinkomna ärenden för att informera om den förväntade handläggningstiden individuellt. Försäkringskassan har istället lagt sina tillgängliga resurser på att utreda de ärenden som har längst handläggningstid, för att på så vis successivt minska ärendebalansen och handläggningstiderna. Rådande rutin för handläggning innebär att utredarna tilldelas det äldsta ärendet som står näst på tur i myndighetens ärendehanteringssystem. När ett ärende är aktuellt för handläggning tar utredaren kontakt med den enskilde för att bland annat lämna aktuell information rörande handläggningstiden i det enskilda ärendet. Enskilda som kontaktar Försäkringskassan under handläggningstiden ska få så utförlig information som möjligt rörande planeringen i deras ärende samt att det går att begära avgörande inom fyra veckor i ett ärende där handläggningstiden överstiger sex månader, enligt

text: 12 § förvaltningslagen

text: . Den aktuella anmälan I AA:s ärende tog det cirka 14 månader innan ett beslut meddelades. Även om det finns förklaringar till den långa väntetiden är det givetvis otillfredsställande och beklagligt att det dröjt så länge innan AA fått sin sak prövad. Försäkringskassan menar att det självklart är önskvärt att enskilda får en personlig kontakt tidigt i sitt ärende. Givet den befintliga ärendebalansen har Försäkringskassan dock valt att prioritera tillgänglig tid till konkret handläggning av ärendena för att reducera väntetiderna. Av dokumentationen efter samtalet som AA haft med kundtjänst framgår inte om Försäkringskassan vid den tidpunkten informerat om den förväntade handläggningstiden av hennes ärende eller om möjligheten till så kallad dröjsmålstalan enligt

text: 12 § förvaltningslagen

text: . Försäkringskassan ber om ursäkt för de brister som förekommit i ärendet och de olägenheter som den fördröjda handläggningen inneburit för AA.

text: AA fick möjlighet att kommentera remissvaret.

text: Bedömning

text: Handläggningstiden i ärenden om merkostnadsersättning Enligt

text: 9 § förvaltningslagen (2017:900)

text: , FL, ska ett ärende handläggas så enkelt, snabbt och kostnadseffektivt som möjligt utan att rättssäkerheten eftersätts.

text: Från rättssäkerhetssynpunkt är det viktigt att ärenden handläggs på ett sätt som innebär att de blir tillräckligt utredda, att parternas intressen tillgodoses på ett rimligt sätt, att sakligt korrekta avgöranden alltid eftersträvas och att besluten är motiverade. För att enskildas rätt ska tas till vara krävs också att ärendena regelmässigt avgörs utan oskälig fördröjning (se

text: prop. 2016/17:180 s. 106

text: ). En i sammanhanget närmast självklar utgångspunkt är att en myndighet inte själv kan välja vilka av dessa krav som den vid varje tidpunkt anser sig kunna uppfylla eller i vilken grad myndigheten i varje enskilt fall anser sig behöva leva upp till kraven. Det vilar således ett stort ansvar på myndigheterna att organisera sin verksamhet på ett sådant sätt att de förvaltningsrättsliga kraven uppfylls (se JO 2022/23 s. 351).

text: Om beslutet i ett ärende har stor inverkan på den enskildes personliga eller ekonomiska förhållanden har den enskilde normalt anledning att ställa höga krav på snabbhet vid handläggningen. Det gäller t.ex. när den enskilde är beroende av ett beslut om ekonomiskt stöd från det allmänna för sin försörjning. Att behöva vänta lång tid på ett myndighetsbeslut som gäller en sådan fråga kan skapa både otrygghet och personligt lidande för den enskilde. (Se bet. KU 1985/86:21 s. 9–10 samt

text: prop. 2016/17:180 s. 20

text: f. och 107 f.)

text: Merkostnadsersättning är en sådan ersättning som kan vara av stor betydelse för den enskildes ekonomi. Det är därför mycket bekymmersamt att Försäkringskassan under flera år haft stora problem med långa handläggningstider i denna ärendetyp. Den 21 februari 2020 riktade jag i två beslut kritik mot myndigheten för långsam handläggning i ärenden om merkostnadsersättning där handläggningstiden hade uppgått till nio respektive tio månader (dnr 5973-2019 och 6129-2019).

text: Efter mina beslut den 21 februari 2020 har det fortsatt att komma in anmälningar till JO där enskilda har klagat på långa handläggningstider i ärenden om merkostnadsersättning. Det var också bakgrunden till att jag valde att återigen, inom ramen för detta ärende, utreda frågan och låta Försäkringskassan göra generella uttalanden.

text: Även om Försäkringskassan har vidtagit ett flertal åtgärder för att korta ned handläggningstiderna kan jag konstatera att de problem som uppmärksammades i de tidigare besluten har kvarstått under lång tid. I den handlingsplan som togs fram under hösten 2019 och redovisades i mina tidigare ärenden bedömdes handläggningstiderna kunna nå en normal nivå senast under 2021. Vid tidpunkten för remissvaret i detta ärende, i december 2021, bedömde Försäkringskassan i stället att den befintliga balansen skulle vara avarbetad först under tredje kvartalet 2022. Prognosen hade således försämrats sedan hösten 2019. Vid min inspektion av Försäkringskassan i november 2022 framkom att balansen då ännu inte var avarbetad och myndigheten bedömde att målet skulle nås det första kvartalet 2023. Jag konstaterade att problemen med långa handläggningstider hade kvarstått under nästan fyra års tid, vilket är allvarligt, och uppgav att jag skulle fortsätta att följa utvecklingen på området (se JO:s protokoll den 2 februari 2023, dnr 8033-2022).

text: Av Försäkringskassans senaste återrapportering till regeringen den 6 februari 2023 framgår bl.a. att de ärenden som avslutades i december 2022 hade en

text: Svar på regeringsuppdrag, Rapport – Återrapporteringskrav omvårdnadsbidrag och merkostnadsersättning, dnr FK 2023/000896.

text: något längre genomsnittlig handläggningstid än vad myndigheten bedömde var rimligt.

text: Jag kan konstatera att utvecklingen går åt rätt håll men att Försäkringskassan fortfarande inte fullt ut kommit till rätta med de långa handläggningstiderna i ärenden om merkostnadsersättning. Enskilda har under en längre tid fått bära konsekvenserna av myndighetens prioriteringar och oförmåga att tillräckligt snabbt hitta verkningsfulla åtgärder, vilket jag ser allvarligt på. Åtgärder om handläggningen försenas Av

text: 11 §

text: FL framgår att om en myndighet bedömer att avgörandet i ett ärende som har inletts av en enskild part kommer att bli väsentligt försenat, ska myndigheten underrätta parten om detta. I en sådan underrättelse ska myndigheten också redovisa anledningen till förseningen.

text: I

text: 12 §

text: FL finns regler om s.k. dröjsmålstalan. Av första stycket framgår att om ett ärende som har inletts av en enskild part inte har avgjorts i första instans senast inom sex månader, får parten skriftligen begära att myndigheten ska avgöra ärendet. Myndigheten ska inom fyra veckor från den dag då en sådan begäran kom in antingen avgöra ärendet eller i ett särskilt beslut avslå begäran.

text: I det här ärendet aktualiseras flera frågor som berör

text: förvaltningslagens

text: bestämmelser om åtgärder vid långsam handläggning. Jag kommer därför att göra vissa generella uttalanden om framför allt tillämpningen av

text: 11 §

text: FL. Jag har även gjort uttalanden om tillämpningen av

text: och

text: 12 §§

text: FL i två andra beslut i dag (dnr 4900-2022 samt 7262-2022 och 7266-2022).

text: Hur förhåller sig 11 och 12 §§ FL till varandra?

text: Bestämmelserna har kommit till för att stärka enskildas rätt till en snabb och effektiv prövning av sina ärenden. Genom

text: 11 §

text: FL är myndigheten skyldig att på eget initiativ underrätta den enskilde om en väsentlig försening och orsakerna till denna i det enskilda ärendet. Bestämmelsen i

text: 12 §

text: FL förutsätter i stället att den enskilde tar initiativet och ger honom eller henne möjlighet att agera för att få till stånd ett beslut i ärendet.

text: En begäran enligt

text: 12 §

text: FL får göras tidigast efter sex månader från det att ärendet inleddes. Bestämmelsen innehåller alltså en fast tidsgräns (spärrtid) för när den enskilde kan agera och begära att ärendet avgörs (se JO:s beslut denna dag, dnr 4900-2022). I

text: 11 §

text: FL är tidsgränsen i stället flytande, vilket innebär att myndigheten i varje enskilt fall måste bedöma vid vilken tidpunkt den ska agera genom att underrätta den enskilde om en väsentlig försening.

text: Möjligheten till dröjsmålstalan förutsätter inte att myndigheten först har lämnat en underrättelse enligt

text: 11 §

text: FL om väsentlig försening, och inte heller att en sådan borde ha lämnats. För tillämpningen av

text: 12 §

text: FL är det oväsentligt vad ärendet handlar om, och vad orsaken är till att det handlagts under minst sex månader utan att ha avgjorts. Information om hur handläggningen fortlöper kan

text: dock ha betydelse för om den enskilde väljer att begära att myndigheten avgör ärendet. I vissa situationer kan det även vara lämpligt att myndigheten informerar om innehållet i

text: 12 §

text: FL i samband med att den lämnar en underrättelse om väsentlig försening.

text: Hur förhåller sig underrättelseskyldigheten till serviceskyldigheten? Enligt

text: 6 §

text: FL ska en myndighet se till att kontakterna med enskilda blir smidiga och enkla samt utan onödigt dröjsmål lämna den enskilde sådan hjälp att han eller hon kan ta till vara sina intressen.

text: Regleringen i

text: 11 §

text: FL kompletterar den allmänna bestämmelsen om myndigheternas serviceskyldighet enligt

text: 6 §

text: FL. Det förekommer att myndigheter vidtar olika åtgärder för att försöka upplysa allmänheten om den tid som ett slutligt avgörande normalt kan förväntas ta för vissa ärendetyper. Sådana upplysningar kan ses som preciseringar av det allmänna skyndsamhetskravet i

text: 9 §

text: FL som gäller all handläggning. Myndigheterna kan då ange t.ex. det lagkrav som i förekommande fall gäller för en viss ärendetyp eller redovisa de serviceåtaganden som myndigheten gjort. När myndigheterna har möjlighet att göra rimliga uppskattningar om sina handläggningstider framstår det som lämpligt att de också offentliggör sådan generell information, t.ex. på sin webbplats. (Se

text: prop. 2016/17:180 s. 110

text: och

text: Utifrån serviceskyldigheten kan myndigheten lämna generell information om sin handläggning av ärenden och den förväntade handläggningstiden i vissa ärendetyper. Det kan ske vid vilken tidpunkt som helst och utan att det har någon direkt koppling till ett visst ärende. Det är också fråga om service från myndighetens sida när den ger allmänna svar på enskildas frågor om bl.a. handläggningstider. Information som lämnas utifrån serviceskyldigheten kan däremot inte ersätta en underrättelse om väsentlig försening, när det ställs krav på det enligt

text: 11 §

text: FL.

text: I

text: 11 §

text: FL ställs det högre krav på myndigheten än när den agerar utifrån sin serviceskyldighet enligt

text: 6 §

text: FL. För att uppfylla de krav som ställs i bestämmelsen måste underrättelsen avse ett individuellt ärende, lämnas individuellt och på myndighetens initiativ. Det innebär exempelvis att det inte är tillräckligt att lämna generell information på myndighetens webbplats och normalt sett inte heller att informera om väsentlig försening först med anledning av att en enskild tagit kontakt med myndigheten. Information enligt

text: 11 §

text: FL ska också förklara vad förseningen i det enskilda fallet beror på.

text: Vid vilken tidpunkt ska en underrättelse om väsentlig försening lämnas? Jag har tidigare uttalat att en underrättelse om väsentlig försening ska lämnas när det kan bedömas att den faktiska handläggningstiden kommer att markant överstiga den förväntade handläggningstiden och detta främst beror på att myndighetens handläggning varit passiv en längre period (jfr JO:s beslut den 27 oktober 2020, dnr

text: I förarbetena till

text: förvaltningslagen

text: anges att tillämpningsområdet för

text: 11 §

text: FL bör begränsas till att avse helt klara fall. Om myndigheten har angett en normaltid för ärendetypen bör denna tid i och för sig kunna tjäna som en utgångspunkt för bedömningen. Men bedömningen behöver inte helt och hållet vara knuten till en normal handläggningstid för den aktuella ärendetypen. Vid bedömningen bör myndigheten även kunna ta hänsyn till omständigheter som är hänförliga till det konkreta fallet, t.ex. att parten redan i sin ansökan presenterat ett gediget material eller tvärtom att parten har lämnat in en mycket bristfällig ansökan. I viss utsträckning bör bedömningen i ett visst fall också kunna relateras till den betydelse som ett snabbt avgörande normalt kan förväntas ha för den enskilde, t.ex. om den fråga som prövas är av direkt och påtaglig betydelse för den enskildes personliga eller ekonomiska ställning. (Se

text: prop. 2016/17:180 s. 111

text: Frågan om när en underrättelse ska lämnas måste, enligt min mening, bedömas utifrån det allmänna krav på snabb handläggning som finns i

text: 9 §

text: FL. Även syftet med

text: 11 §

text: FL – att hålla den enskilde informerad om hur handläggningen fortskrider – behöver beaktas. Enligt min erfarenhet är det inte ovanligt att myndigheter uppger att försenad handläggning beror på arbetsanhopning som t.ex. uppkommit på grund av resursbrist eller förändringar i regelverk. Min uppfattning är att omständigheter som är hänförliga till myndighetens arbetssituation som huvudregel inte bör påverka tidpunkten för när en underrättelse ska lämnas. Tvärtom måste en myndighet som har problem med långa handläggningstider lämna tydlig information om det till enskilda. Jag anser att en myndighet måste underrätta den enskilde så snart den bedömer att handläggningstiden kommer att bli markant längre än vad som är rimligt och godtagbart.

text: Försäkringskassan uppger i sitt remissvar att ett ärende om merkostnadsersättning vid tidpunkten för svaret hade en genomsnittlig handläggningstid på upp till tolv månader, och att avgörandet i ett sådant ärende därför inte kunde anses väsentligt försenat enligt

text: 11 §

text: FL förrän tolv månader passerat. Det var alltså först därefter som myndigheten ansåg sig skyldig att underrätta om en försening. Försäkringskassan har dock uppgett att myndighetens målsättning är att handläggningstiden för ansökningar om merkostnadsersättning ska uppgå till i genomsnitt 90 dagar. Jag uppfattar det därmed som att myndigheten anser att 90 dagar är en rimlig och godtagbar handläggningstid för ärendetypen. Det betyder i så fall att en underrättelse om väsentlig försening ska lämnas senast vid den tidpunkt då myndigheten bedömer att en handläggningstid på 90 dagar kommer att markant överskridas.

text: Handläggningen i AA:s ärende Av utredningen i ärendet framgår att AA:s ansökan om merkostnadsersättning kom in till Försäkringskassan den 23 juli 2020. Det har inte framkommit något som tyder på att ärendet skulle ha varit särskilt komplicerat eller krävt några omfattande utredningsåtgärder. Det var dock först efter att AA den 19 augusti

text: 2021 begärde att Försäkringskassan skulle besluta i ärendet som myndigheten påbörjade handläggningen. Beslut fattades den 15 september 2021, och den totala handläggningstiden i ärendet uppgick därmed till nästan 14 månader. Det är naturligtvis helt oacceptabelt att ett ärende blir liggande utan åtgärd i över ett år. Det finns heller inget i utredningen som tyder på att Försäkringskassan någon gång under handläggningen underrättade AA om den väsentliga förseningen.

text: Försäkringskassan förtjänar kritik för bristerna i handläggningen.

text: Övrigt Det som i övrigt framkommit i ärendet ger inte anledning till någon åtgärd eller något uttalande från min sida.

text: Ärendet avslutas.

text: Thomas Norling

text: Ärendet har föredragits av Sara Uhrbom. Byråchefen Anneli Svensson har deltagit i beredningen.


nyckelord:
Beslutsmotivering, utformning av beslut
Bistånd

title: Kritik mot Bromma stadsdelsnämnd i Stockholms kommun för brister i motiveringen av ett beslut om ekonomiskt bistånd

text: Bakgrund

text: I en dom den 22 juli 2010 förklarade Kammarrätten i Stockholm att AA var berättigad till bistånd för hela boendekostnaden avseende december 2008 och januari–april 2009.

text: Efter kammarrättens dom ansökte AA om bistånd för bl.a. hyra avseende september 2010. I ett beslut den 24 augusti 2010 avslog Bromma stadsdelsnämnd i Stockholms kommun (delegationsbeslut) delvis AA:s ansökan om bistånd för boendekostnaden. Nämnden fattade därefter likartade beslut beträffande AA:s ansökningar om bistånd under hösten 2010.

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO framförde BB klagomål mot Bromma stadsdelsnämnd angående handläggningen av AA:s biståndsärende. Hon anförde bl.a. att AA, trots kammarrättens dom, inte hade fått bistånd som täckte hela boendekostnaden.

text: BB klagade även på Socialstyrelsen och var missnöjd med bl.a. styrelsens granskning av AA:s ärende.

text: Utredning

text: Inledningsvis inhämtades vissa handlingar från Kammarrätten i Stockholm, Socialstyrelsen och Bromma stadsdelsförvaltning.

text: Mot bakgrund av vad kammarrätten hade anfört i domen den 22 juli 2010 uppkom fråga om vilka närmare överväganden som Bromma stadsdelsnämnd hade gjort när det gällde AA:s rätt till bistånd för hela boendekostnaden.

text: Stadsdelsnämnden anmodades därför att inkomma med yttrande om följande.

text: 1. Vilka överväganden det var som låg till grund för beslutet att den 24 augusti 2010 neka AA bistånd för hela boendekostnaden. Av remissvaret skulle framgå om det efter kammarrättens dom hade framkommit några nya omständigheter som hade betydelse för bedömningen av AA:s rätt till bistånd. 2. Huruvida motiveringen av det nämnda beslutet var tillfredsställande.

text: I sitt remissvar anförde nämnden (sociala delegationen) bl.a. följande.

text: - - - AA har valt att hyra en lägenhet med en månadshyra uppgående till 7.500 kr. Denna hyra överstiger av stadsdelsnämnden godkända nivåer. AA har själv valt den aktuella lägenheten – trots att handläggaren informerat henne innan hon flyttade in – om att boendet bedömdes vara för dyrt. Detta medförde att nämnden godkände en hyresnivå motsvarande genomsnittshyran, en nivå som ligger under den faktiska hyran. AA överklagade vårt beslut. Förvaltningsrätten delade stadsdelsförvaltningens bedömning. AA överklagade förvaltningsrättens dom till kammarrätten vilka ändrade förvaltningsrättens beslut till AA:s fördel och ansåg att hon hade rätt till den högre hyresnivån av det skälet att hon ansågs för sjuk för att flytta. Kammarrättens dom kom mitt under semesterperioden och besvärstiden hade vid stadsdelsnämndens möte i augusti löpt ut. Stadsdelsnämnden hade dock haft för avsikt att överklaga kammarrättens dom vidare till högre instans eftersom man ansåg den felaktig. Kammarrättens dom gäller en begränsad period och nämnden är av den uppfattningen att man inte kan utesluta att AA har resurser att hitta annat boende. Stadsdelsnämnden har dessutom erbjudit sig att hjälpa till med flytthjälp. I kammarrättens dom anges att hon för närvarande på grund av sjukdom helt saknar förmåga att flytta. Eftersom AA vägrar komma på besök har stadsdelsnämnden haft svårt att utreda om de uppgivna hälsoproblemen kvarstår. Stadsdelsnämnden har därför fortsatt att endast godta den lägre hyresnivån eftersom AA inte kan ansetts medverka i denna del av utredningen. Stadsdelsnämnden bedömer att eftersom AA inte fullt ut redogör för sin aktuella situation så har nämnden valt att fortsätta bevilja en lägre hyresnivå än den faktiska hyran med hänsyn till att denna bedöms som oskäligt hög.

text: Eftersom nämnden inte hade yttrat sig vad gällde frågan om motiveringen av beslutet den 24 augusti 2010 var tillfredsställande, hemställde JO att nämnden skulle inkomma med ett kompletterande yttrande.

text: I det kompletterande remissvaret anförde nämnden (sociala delegationen) följande.

text: Stadsdelsnämnden anser att beslutsformuleringen är tillfredsställande utifrån de omständigheter som föreligger i ärendet, dvs. att hyresnivån på 7.500 kr/mån. är för hög i förhållande till den försäkringskassans rekommenderade nivå för genomsnittshyran för ensamstående som uppgår till 5.125 kr/mån.

text: BB bereddes tillfälle att kommentera remissvaren.

text: Jag har haft tillgång till bl.a. Kammarrättens i Stockholm beslut den 28 mars 2011 i mål nr 7202 – 7205-10, som avser prövning av AA:s rätt till bistånd för hyra avseende september 2010.

text: Bedömning

text: Bromma stadsdelsnämnd avslog delvis AA:s ansökan om bistånd för boendekostnad avseende december 2008 och januari – april 2009. Som skäl angavs att en hyra om 7 500 kr för en person inte kunde anses skälig.

text: Länsrätten i Stockholms län avslog AA:s överklaganden av biståndsbesluten genom domar den 1 juni 2009.

text: AA överklagade länsrättens domar till Kammarrätten i Stockholm och anförde bl.a. att hon på grund av sjukdom var för svag och utmattad för att söka efter ett nytt boende och ombesörja en flytt. I en dom den 22 juli 2010 biföll kammarrätten

text: överklagandet och förklarade att AA var berättigad till bistånd för hela boendekostnaden avseende december 2008 och januari – april 2009. Kammarrätten anförde bl.a. följande. AA har på grund av ohälsa särskilt behov av kontinuitet i boendet. Hon kan antas ha begränsade möjligheter att bli godkänd som hyresgäst. De i kammarrätten åberopade intygen styrker enligt rättens uppfattning att AA för närvarande på grund av sjukdom helt saknar förmåga att vidta de åtgärder som erfordras för att flytta till en billigare bostad. Detta oavsett om hon beviljas flytthjälp eller inte. Kammarrätten finner att det föreligger särskilda skäl till att godta hela boendekostnaden vid beräkning av bistånd. Den 23 augusti 2010 betalade stadsdelsnämnden ut ett kompletterande bistånd till AA i enlighet med kammarrättens dom.

text: AA ansökte om bistånd för sin hyra avseende september 2010. Genom ett beslut den 24 augusti 2010 avslog nämnden (delegationsbeslut) delvis AA:s ansökan. Under rubriken ”Beslutsformulering” anfördes följande.

text: Avslag på ansökan enligt kap 4:1§ SoL om FSS till del av hyra 2375:- då en hyra på 7500:- för en person inte kan anses skälig. Stadsdelsnämnden har givetvis varit formellt bunden av kammarrättens dom endast vad gäller den tidsperiod som domen omfattar. Ur kammarrättens dom har nämnden dock kunnat utläsa hur domstolen ansåg att biståndsparagrafen i

text: socialtjänstlagen (2001:453)

text: borde tillämpas i AA:s fall. Eftersom nämnden lät domen vinna laga kraft, faller det sig naturligt att nämnden, om inga nya omständigheter kommit fram, skulle lägga kammarrättens bedömning till grund för kommande beslut. Nämnden kan annars lätt misstänkas för att mer eller mindre medvetet tilllämpa

text: socialtjänstlagen

text: felaktigt och därigenom tvinga den biståndssökande att varje gång ett nytt beslut har fattats överklaga hos allmän förvaltningsdomstol för att få sin rätt tillgodosedd. Att nämnden hade för avsikt att överklaga kammarrättens dom, men försummat denna möjlighet på grund av att domen meddelats under en semesterperiod, ändrar inte det som sagts. Det synes inte heller efter kammarrättens dom ha framkommit några nya omständigheter som hade betydelse för bedömningen av AA:s rätt till bistånd.

text: Mot bakgrund av det anförda finns det enligt min mening starka skäl att ifrågasätta att stadsdelsnämnden redan en månad efter kammarrättens dom nekade AA bistånd för hela boendekostnaden. Eftersom nämnden emellertid i formell mening var oförhindrad att avslå ansökan anser jag mig inte ha grund för att kritisera nämnden för dess beslut. Jag kan dock inte underlåta att notera att Förvaltningsrätten i Stockholm genom en dom den 3 december 2010 bl.a. förklarade att AA var berättigad till bistånd för hela boendekostnaden avseende september 2010. I domen anförde förvaltningsrätten bl.a. att det måste anses finnas särskilda skäl mot att kräva att AA ska byta bostad. Stadsdelsnämnden överklagade förvaltningsrättens dom till Kammarrätten i Stockholm, som den 28 mars 2011 beslutade att inte meddela prövningstillstånd.

text: Även om jag inte riktat någon kritik mot att stadsdelsnämnden den 24 augusti 2010 delvis avslog AA:s ansökan om bistånd för boendekostnaden har jag invändningar mot motiveringen av det aktuella beslutet.

text: Förvaltningslagen (1986:223)

text: innehåller få regler om utformningen av förvaltningsmyndigheters beslut. Vad som föreskrivs i detta avseende inskränker sig i huvudsak till att myndigheterna ska uttrycka sig lättbegripligt (

text: 7 §

text: ) och att de i allmänhet ska motivera sina beslut (

text: 20 §

text: , jfr även

text: 11 kap. 8 § socialtjänstlagen

text: Enligt

text: 20 § förvaltningslagen

text: ska ett beslut varigenom en myndighet avgör ett ärende innehålla de skäl som har bestämt utgången, om ärendet avser myndighetsutövning mot någon enskild, t.ex. ett beslut om ekonomiskt bistånd. Skälen får dock utelämnas helt eller delvis – såvitt här är av intresse – om beslutet inte går någon part emot eller om det av någon annan anledning är uppenbart obehövligt att upplysa om skälen. Bestämmelsen omfattar även de beslut som endast delvis går den sökande emot, s.k. partiella avslagsbeslut.

text: Ett avslag, helt eller partiellt, på en biståndsansökan ska alltså som regel komma till uttryck i ett skriftligt beslut med en tydlig motivering. Det är angeläget att den som har ansökt om bistånd förstår varför myndigheten beslutat som den har gjort, inte minst för att kunna bedöma om beslutet ska överklagas.

text: Av nämndens beslut går det endast att utläsa att skälet till att AA nekades bistånd för hela boendekostnaden var att en hyra om 7 500 kr för en person inte kunde anses vara skälig. Tidigare hade dock frågan i ärendet gällt om AA på grund av sjukdom var förhindrad att flytta. När stadsdelsnämnden, redan en månad efter att kammarrätten hade förklarat att AA var berättigad till bistånd för hela boendekostnaden, delvis avslog AA:s biståndsansökan för just denna kostnad borde det givetvis av beslutsmotiveringen ha framgått hur beslutet förhöll sig till kammarrättens dom. Någon sådan förklaring finns inte i beslutet. Det har därför inte varit möjligt för AA att förstå varför nämnden gjorde en annan bedömning än den kammarrätten hade gjort.

text: Nämnden har i remissvaret anfört att skälen till avslaget var att det inte kunde uteslutas att AA hade resurser att hitta ett annat boende och att nämnden erbjudit AA flytthjälp samt att AA inte kunde anses ha medverkat i utredningen då hon vägrat att komma på besök och det därför hade varit svårt att utreda om de i kammarrätten uppgivna hälsoproblemen kvarstod. Om ansökan avslogs på den grunden att AA, enligt nämndens mening, inte hade medverkat i utredningen borde detta självfallet ha framgått av beslutet.

text: I det första remissvaret har nämnden, trots begäran härom, över huvud taget inte berört frågan om motiveringen av beslutet varit tillfredsställande. Efter en förnyad remiss har nämnden anfört att ”beslutsformuleringen är tillfredsställande utifrån de omständigheter som föreligger i ärendet”. Det är anmärkningsvärt att nämnden inte ens i samband med upprättandet av remissvaren till JO synes ha insett att det finns uppenbara brister i motiveringen av beslutet.

text: När det gäller BB:s klagomål mot Socialstyrelsen vill jag endast anföra följande. En tillsynsmyndighet har betydande frihet att själv bestämma om och hur en tillsynsutredning ska bedrivas. JO är som regel återhållsam med att uttala sig om de bedömningar och ställningstaganden som en tillsynsmyndighet har gjort i sin granskningsverksamhet. Det som BB har framfört ger mig inte skäl att frångå den principen.

text: Vad BB i övrigt har anfört föranleder inte någon ytterligare åtgärd från min sida.

text: Ärendet avslutas med den kritik som har uttalats mot stadsdelsnämnden.


title: Kritik mot Statens institutionsstyrelse (SiS), LVM-hemmet Rebecka, för handläggningen av ett ärende enligt lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall (LVM)

sammanfattning: En förvaltningsdomstols dom, där en ansökan om att en ung kvinna skulle beredas vård med stöd av 4 § LVM bifölls, saknade ett förordnande om att beslutet om tvångsvård skulle gälla omedelbart. Samma dag som domen inkom till Södermalms stadsdelsförvaltning i Stockholm sände en tf enhetschef vid förvaltningen domen till Statens institutionsstyrelse, SiS, som anvisade en plats för kvinnan på LVM-hemmet Rebecka. Samme tf enhetschef begärde därefter biträde av polis för att föra kvinnan till LVM-hemmet. Institutionschefen vid LVM-hemmet beslutade samma dag om inskrivning av kvinnan vid hemmet. Några dagar senare fördes kvinnan till LVM-hemmet och en jourhavande befattningshavare beslutade om intagning av henne vid hemmet. LVM-hemmet Rebecka kritiseras för att AA togs in och mot sin vilja bereddes vård vid LVM-hemmet trots att domen om vård inte var verkställbar.

text: Bakgrund

text: Under en inspektion av Södermalms stadsdelsnämnd i Stockholms kommun den 17–20 november 2009 (JO:s dnr 6383-2009) granskade JO bl.a. akten i ett ärende rörande AA angående vård enligt LVM. Vid granskningen framkom bl.a. följande.

text: Stadsdelsnämnden ansökte den 26 februari 2009 hos dåvarande Länsrätten i Stockholms län, numera Förvaltningsrätten i Stockholm, om att AA skulle beredas vård med stöd av

text: 4 §

text: LVM. I en dom den 19 mars 2009 biföll länsrätten nämndens ansökan. Länsrätten förordnade inte att beslutet om tvångsvård skulle gälla omedelbart. Domen var således inte verkställbar i denna del.

text: Domen kom in till stadsdelsförvaltningen den 24 mars 2009. En t.f. enhetschef vid stadsdelsförvaltningen sände samma dag per telefax domen jämte nämndens utredning till SiS, som anvisade en plats för AA på LVM-hemmet Rebecka. T.f. enhetschefen vid stadsdelsförvaltningen begärde därefter biträde av polis, s.k. polishandräckning, för att föra AA till LVM-hemmet ”via St: Göran BAS”. Institutionschefen BB beslutade samma dag om inskrivning av AA vid hemmet.

text: Den 27 mars 2009 fördes AA till LVM-hemmet och CC, i egenskap av jourhavande befattningshavare, beslutade om intagning av AA vid LVM-hemmet.

text: AA överklagade länsrättens dom till Kammarrätten i Stockholm, som i dom den 20 maj 2009 fastställde beslutet om tvångsvård. Domen vann laga kraft den 16 juni 2009.

text: Initiativet

text: Mot bakgrund av vad som kommit fram om verkställigheten av länsrättens beslut om tvångsvård beslutade dåvarande JO Kerstin André att ta upp saken till utredning i ett särskilt ärende (JO:s dnr 6513-2009).

text: Utredning

text: Akterna rörande AA inhämtades från stadsdelsnämnden, SiS och Kammarrätten i Stockholm.

text: Det som kom fram vid granskningen av akterna gav anledning att anta att befattningshavare som stod under JO:s tillsyn hade gjort sig skyldig till tjänstefel enligt 20 kap. l §

text: brottsbalken

text: . JO beslutade därför den 16 december 2009 att inleda förundersökning angående sådant brott. Förundersökningen omfattade inledningsvis befattningshavare vid stadsdelsförvaltningen och SiS. Den 28 april 2010 utvidgades förundersökningen till att avse även tre ledamöter vid Kammarrätten i Stockholm som hade prövat överklagandet av länsrättens dom om vård enligt LVM.

text: Under förundersökningen hölls förhör med flera befattningshavare vid stadsdelsförvaltningen, SiS och kammarrätten. När det gäller misstankarna mot befattningshavare vid SiS hölls förhör med institutionschefen BB, som beslutat om inskrivning, och avdelningsansvariga CC, som beslutat om intagning. Båda delgavs misstanke om ansvar för tjänstefel.

text: Sedan förundersökningen avslutats fann JO André i ett beslut den 2 november 2010 inte skäl att väcka åtal mot vare sig BB eller CC. JO André fann inte heller skäl att väcka åtal mot någon befattningshavare vid stadsdelsförvaltningen eller kammarrätten. Den fortsatta granskningen ägde rum inom ramen för tre tillsynsärenden som gällde stadsdelsförvaltningen (dnr 6513-2009), SiS (dnr 6484- 2010) och kammarrätten (dnr 6485-2010).

text: SiS anmodades att inkomma med ett yttrande inriktat på förfarandet vid inskrivningen och intagningen av AA vid LVM-hemmet Rebecka.

text: SiS anförde i ett remissvar som hade beslutats av generaldirektören DD bl.a. följande (de åberopade bilagorna är här uteslutna).

text: Utredning

text: SiS har tagit del av i ärendet aktuella förhör med BB och CC. Synpunkter har inhämtats från tf institutionschefen Raoul Svensson vid SiS LVM-hem Rebecka och Placeringsenheten vid SiS huvudkontor. Därutöver har SiS tagit del av utdrag från myndighetens klientadministrativa system, KIA, avseende AA samt Placeringsenhetens akt avseende AA.

text: Yttrande

text: Den 24 mars 2009 inkom en ansökan till SiS om plats för AA från Södermalms stadsdelsnämnd i Stockholms stad (stadsdelsnämnden). Stadsdelsnämndens ansökan innehöll ett läkarintyg, en dom från Länsrätten i Stockholms län om vård med stöd av

text: 4 §

text: LVM samt en utredning enligt

text: 7 §

text: LVM. I stadsdelsnämndens utredning angavs att AA inledningsvis skulle placeras på SiS LVM-hem Rebecka. Institutionschefen fattade den 24 mars 2009 beslut om inskrivning av AA på SiS LVM-hem Rebecka. Ett sådant beslut om inskrivning innebar att en plats reserverades åt AA på det aktuella LVM-hemmet. Den 27 mars 2009 fattades beslut om intagning av AA på SiS LVM-hem Rebecka av tjänstgörande beredskap. AA anlände till LVM-hemmet efter att en begäran om polishandräckning från stadsdelsnämnden hade verkställts. SiS LVM-hem Rebecka har inte haft några egna lokala riktlinjer för beslut om inskrivning och intagning, utan har använt sig av SiS interna föreskrifter (Råd & Riktlinjer/LVM). För vid tiden gällande version av de interna föreskrifterna, se bilaga 1. Sedan SiS fick kännedom om förhållandena i aktuellt ärende har åtgärder vidtagits på så sätt att myndighetens interna föreskrifter justerats och förtydligats, se bilaga 2. Ändringarna har gjorts för att undvika att liknande misstag begås i framtiden. Av SiS nuvarande interna föreskrifter (Råd & Riktlinjer/ LVM) framgår bl.a. följande. Efter ansökan från socialnämnden beslutar institutionschefen vid berörd institution enligt SiS arbets- och delegationsordning om inskrivning av klienten (3 kap. 10 § socialtjänstförordningen [2001:937], SoF). Innan sådant beslut fattas ska institutionschefen förvissa sig om att SiS platsanvisning samt giltiga beslut om omhändertagande eller vård föreligger. När det gäller en dom om beredande av vård måste institutionen förvissa sig om att domen gäller omedelbart eller vunnit laga kraft. - - - Det är viktigt att vid intagning kontrollera att domen gäller omedelbart. Om domen inte gäller omedelbart får intagning inte ske förrän den vunnit laga kraft. (Flik 4 s. 1) - - - Ett omedelbart omhändertagande upphör när rätten avgör frågan om vård. Om rätten anser att omhändertagandet ska bestå måste rätten i ett beslut om vård förordna om omedelbar verkställighet, dvs. att domen gäller omedelbart. Institutionen måste således alltid kontrollera att domen gäller omedelbart eller vunnit laga kraft innan intagning sker. I normalfallet förordnar rätten att domen ska gälla omedelbart och det framgår då av domslutet. Om det inte framgår får inte institutionen ta in klienten för vård förrän domen vunnit laga kraft. (Flik 4 s. 4) Det stora flertalet av LVM-ärenden som aktualiseras hos SiS utgörs av omedelbara omhändertaganden enligt

text: 13 §

text: LVM där ett verkställbart beslut finns redan från början. Ett ärende som initieras genom att socialnämnden ansöker om plats med stöd av

text: 4 §

text: LVM är långt ifrån lika vanligt som de ärenden som inletts med ett beslut om omedelbart omhändertagande. I förevarande fall skulle LVM-hemmet ha säkerställt att länsrättens dom gällde omedelbart innan beslut om intagning av AA fattades. SiS beklagar naturligtvis det inträffade. Misstag tycks dock ha begåtts hos flera myndigheter, vilket emellertid inte förtar det ansvar som åligger SiS.

text: Efter genomgång av remissvaret anmodades SiS i en förnyad remiss att besvara följande frågor.

text: 1. Anser SiS att det ska ske en kontroll av att ett beslut om vård enligt LVM är verkställbart innan beslut om inskrivning vid ett LVM-hem fattas?

text: 2. Om svaret på fråga 1 är ja, vilken betydelse har denna kontroll vid det beslut om intagning i LVM-hemmet som senare ska fattas?

text: Av yttrandet skulle även framgå SiS:s syn på hur besluten om inskrivning och intagning förhåller sig till varandra och vilken rättsverkan respektive beslut har.

text: SiS:s generaldirektör anförde i ett remissvar följande.

text: Yttrande

text: /---/ Fråga 1 I SiS tidigare interna föreskrifter angavs bl.a. att ”Platsanvisning och inskrivningsbeslut ska vara klart innan länsrättens handläggning.” Ett beslut om inskrivning fattades enligt detta synsätt bl.a. för att kunna reservera en plats åt LVMklienten. I syfte att minska risken för ett olaga frihetsberövande föreskriver SiS numera att man även innan ett beslut om inskrivning, ska förvissa sig om att SiS platsanvisning samt giltiga beslut om omhändertagande eller vård föreligger. Det framgår också att ”När det gäller en dom om beredande av vård måste institutionen förvissa sig om att domen gäller omedelbart eller vunnit laga kraft.” SiS anser således numera att det ska ske en kontroll av att ett beslut om vård enligt LVM är verkställbart redan innan beslut om inskrivning vid ett LVM-hem fattas. Fråga 2 Ett beslut om intagning kan inte fattas i SiS klientadministrativa system förrän ett beslut om inskrivning har fattats. Genom SiS ändrade föreskrifter sker nu kontroller vid två tillfällen. Beslutet om inskrivning är mer av en administrativ karaktär och är det första beslut som fattas. En person kan skrivas in utan att fysiskt befinna sig på en SiS institution. Vad gäller ett beslut om intagning så innebär det i praktiken att personen fysiskt kommer till en institution.

text: Rättslig reglering

text: Vård inom socialtjänsten ska ges missbrukare i samförstånd med honom eller henne enligt reglerna i

text: socialtjänstlagen (2001:453)

text: . En person med missbruksproblem ska dock beredas vård oberoende av eget samtycke under de förutsättningar som anges i LVM. Bestämmelserna om när tvångsvård ska beslutas finns i

text: 4 §

text: LVM.

text: Förvaltningsrätten, tidigare länsrätten, beslutar om vård efter en ansökan från socialnämnden (5 och 11 §§ LVM).

text: Enligt

text: 43 § andra stycket

text: LVM får rätten förordna att ett beslut om vård som rätten meddelat ska gälla omedelbart. För det fall rätten inte meddelar ett sådant förordnande får beslutet inte verkställas innan avgörandet har vunnit laga kraft.

text: Har rätten beslutat om tvångsvård ska socialnämnden se till att beslutet verkställs genom att den enskilde bereds vård i ett LVM-hem eller på sjukhus.

text: Av

text: 25 §

text: LVM framgår att om beslut har fattats om tvångsvård eller omedelbart omhändertagande enligt LVM ska SiS efter anmälan av socialnämnden anvisa plats i ett LVM-hem. SiS beslutar om intagning i och om utskrivning från ett LVM-hem.

text: Bestämmelser om inskrivning i hem för vård och boende finns i

text: 3 kap.

text: socialtjänstförordningen (2001:937)

text: SiS beslutar om inskrivning i bl.a. ett LVM-hem (

text: 3 kap. 10 § första stycket socialtjänstförordningen

text: ). Om socialnämnden ansöker om inskrivning ska nämnden till sin ansökan foga sin utredning i ärendet (

text: 3 kap. 12 § socialtjänstförordningen

text: ). Om det för den som ansökan avser finns ett beslut om omhändertagande eller om vård enligt LVM, ska en kopia av eller annan underrättelse om det verkställbara beslutet fogas till ansökan (

text: 3 kap. 13 § socialtjänstförordningen

text: Bedömning

text: I en dom den 19 mars 2009 beslutade länsrätten att AA skulle beredas vård enligt LVM. Länsrätten förordnade inte att domen med stöd av

text: 43 § andra stycket

text: LVM skulle gälla omedelbart. Att det saknades ett sådant förordnande innebar att beslutet om vård inte fick verkställas innan domen vunnit laga kraft. Stadsdelsnämnden ansökte den 24 mars 2009 hos SiS om en plats för AA vid ett LVM-hem. Efter att SiS hade anvisat en plats för AA vid LVM-hemmet Rebecka beslutade institutionschefen BB samma dag om inskrivning av AA. Den 27 mars 2009 fördes AA av polis till LVM-hemmet. CC beslutade då om intagning av AA.

text: I JO:s tillsynsärende uppkom fråga om BB och/eller CC hade gjort sig skyldiga till tjänstefel enligt

text: 20 kap. 1 § brottsbalken

text: genom att besluta om inskrivning respektive intagning av AA vid LVM-hemmet trots att det inte fanns en verkställbar dom. Enligt bestämmelsen om tjänstefel kan den som uppsåtligen eller av oaktsamhet vid myndighetsutövning genom handling eller underlåtenhet åsidosätter vad som gäller för uppgiften dömas för tjänstefel. Om gärningen med hänsyn till gärningsmannens befogenheter eller uppgiftens samband med myndighetsutövningen i övrigt eller till andra omständigheter är att anse som ringa ska inte dömas till ansvar.

text: Att AA blev föremål för vård vid hemmet innan domen vann laga kraft berodde ytterst på att SiS inte kontrollerade om det i domen fanns ett förordnade om att domen skulle gälla omedelbart. Förundersökningen avseende handläggningen vid SiS inriktades på om en sådan kontroll skulle ha gjorts vid inskrivningen eller vid intagningen av AA vid LVM-hemmet.

text: Under förundersökningen uppgav BB bl.a. att det inte hade någon betydelse vid inskrivningen av AA att domen inte hade vunnit laga kraft ”eftersom samma inskrivningsbeslut fattas för samtliga som placeras på institutionen, vare sig dom är omhändertagna med stöd av SoL eller § 13 eller § 4 LVM”. Vidare anförde han att det yttersta ansvaret för att någon enskild inte tas emot vid behandlingshemmet utan verkställbart beslut har den som fattar beslut om intagning. CC anförde bl.a. att när hon fattade beslutet om intagning utgick hon från att en kontroll av om det fanns förutsättningar för tvångsvård hade gjorts i samband med beslutet om inskrivning.

text: Efter det att förundersökningen hade avslutats beslutade JO André, som nämnts inledningsvis, att inte väcka åtal mot BB eller CC. Jag finner inte anledning att nu göra någon annan bedömning i åtalsfrågan.

text: Det förhållandet att frågan om straffrättsligt ansvar för befattningshavare vid SiS inte längre är aktuell innebär dock inte att SiS:s handläggning har varit invändningsfri.

text: Det är ett grundläggande rättssäkerhetskrav att en person inte blir frihetsberövad utan att det finns ett beslut eller en dom om tvångsvård som får verkställas. För att undvika att någon felaktigt tas in för tvångsvård vid ett hem som drivs av SiS måste det givetvis kontrolleras att det finns ett verkställbart beslut om vård. Det finns varken i LVM eller i någon annan författning någon uttrycklig bestämmelse om att LVM-hemmet eller någon central enhet inom SiS ska göra den kontrollen. Det ligger dock, enligt min mening, i sakens natur att LVM-hemmet måste förvissa sig om att domen är verkställbar innan en person bereds tvångsvård. Det är helt oacceptabelt att AA togs in och mot sin vilja bereddes vård vid LVM-hemmet Rebecka trots att domen om vård inte var verkställbar. För detta ska LVM-hemmet kritiseras.

text: Även om det är självklart att LVM-hemmet måste kontrollera att en dom är verkställbar innan en person bereds tvångsvård är det inte lika självklart att slå fast om kontrollen ska göras i samband med beslutet om inskrivning eller i samband med beslutet om intagning. Frågan behandlades vid den aktuella tidpunkten inte i SiS interna råd och riktlinjer för LVM-vården. Inte heller fanns det vid LVMhemmet någon lokal instruktion som reglerade saken.

text: Genom beslutet om intagning får SiS huvudansvaret för att genomföra vården och för beräkning av vårdtiden. I fråga om beslutet om inskrivning anfördes vid tillkomsten av den nuvarande lagstiftningen om tvångsvård av missbrukare att inskrivningen reglerar förhållandet mellan socialnämnden och LVM-hemmet. Beslutet om inskrivning innebär att det vid hemmet finns en plats för den enskilde (

text: prop. 1987/88:147 s. 104

text: ). Som SiS har anfört i sitt kompletterande remissvar har beslutet måhända en karaktär av administrativt beslut. Man kan dock inte av det anförda dra slutsatsen att beslutet om inskrivning inte skulle ha någon rättsverkan mot den enskilde. Efter det att SiS centralt har anvisat plats vid ett visst LVM-hem slås det genom LVM-hemmets beslut om inskrivning fast att det är vid det hemmet som personen i fråga ska beredas vård. Genom bestämmelsen i

text: 45 § 4.

text: LVM ges SiS, dvs. LVM-hemmet, möjlighet att begära handräckning av polis för att hämta någon som ska tas in vid hemmet. Beslutet om inskrivning förefaller därför kunna få en rättsverkan i förhållande till den enskilde.

text: Lagstiftningen ger, som redan nämnts, inte något klart svar på frågan när det ska kontrolleras att ett beslut om vård är verkställbart. Man kan anföra skäl för att kontrollen ska göras när beslutet om intagning fattas, men det finns även skäl som talar för att den formella kontrollen ska ske redan vid inskrivningen. Eftersom det inte finns tydliga författningsbestämmelser och då SiS inte heller behandlade frågan i sina interna råd och riktlinjer vid den aktuella tiden är det svårt att klandra

text: någon enskild befattningshavare vid LVM-hemmet för att det inte gjordes någon kontroll av domen innan AA bereddes vård vid hemmet.

text: Av remissvaret framgår att SiS har omarbetat sina interna råd och riktlinjer och att det numera framgår bl.a. att institutionerna inför ett beslut om inskrivning måste förvissa sig om att domen gäller omedelbart eller har vunnit laga kraft. Vidare framgår att det är viktigt att hemmen inför intagning kontrollerar att domen gäller omedelbart. SiS uppger i sitt remissvar att det nu, genom de ändringar som gjorts, kontrolleras vid två tillfällen om det finns förutsättningar för att ta emot en enskild för vård.

text: SiS:s nya riktlinjer torde visserligen minska risken för att någon i framtiden tas in för tvångsvård utan att det finns ett beslut om vård som får verkställas. De kan samtidigt ses som ett uttryck för den osäkerhet som råder i fråga om vem som bär ansvaret om någon trots allt skulle bli föremål för tvångsvård utan laglig grund. Frågan har även uppmärksammats av JO i ett ärende som gällde intagning av en flicka vid ett s.k. särskilt ungdomshem trots att det inte fanns en dom om vård med stöd av

text: 3 § lagen (1992:52)

text: med särskilda bestämmelser om vård av unga (LVU), se JO:s ämbetsberättelse 2010/11 s. 368 (särskilt s. 383).

text: Det som har kommit fram i detta och det tidigare ärendet väcker frågan om det inte borde tydliggöras, i

text: socialtjänstförordningen

text: eller andra föreskrifter, vilket ansvar SiS har för att kontrollera att det finns förutsättningar för tvångsvård av den enskilde. Jag sänder därför en kopia av detta beslut till Socialdepartementet för kännedom.

text: Jag finner även skäl att för kännedom tillställa Socialstyrelsen, som har tillsyn över bl.a. LVM-hemmen, en kopia av beslutet.

text: Jag har i ett särskilt beslut denna dag uttalat kritik mot två befattningshavare vid Södermalms stadsdelsförvaltning för deras handläggning av ärendet avseende AA (dnr 6513-2009). Vidare har JO Lars Lindström i ett beslut denna dag uttalat sig om handläggningen vid Kammarrätten i Stockholm av AA:s överklagande (dnr 6485-2010).

text: Med den kritik som riktats mot LVM-hemmet Rebecka avslutas ärendet 6484- 2010.