avgjordAv: Justitieombudsmannen Katarina Påhlsson

nyckelord:
God man/förvaltare
JO-inspektion
Tillsyn

title: Inspektion av Överförmyndaren i Gnosjö kommun

sammanfattning: I ett tv-program vintern 2020 visades ett inslag om förhållandena för en ung person (AA) som hade förvaltare och som bodde på ett LSS-boende. Därefter inkom ett antal anmälningar till JO som rörde bl.a. AA:s förvaltare och överförmyndarens tillsyn. Mot den bakgrunden beslutade JO att inspektera Överförmyndaren i Gnosjö kommun. Med hänsyn till pandemin kunde dock inte verksamheten undersökas på plats. I stället genomfördes en s.k. skrivbordsinspektion och granskningen koncentrerades till överförmyndarens handläggning av förvaltarskapsärenden. JO konstaterar att hon endast tagit del av ett relativt begränsat material, men att hennes intryck från de iakttagelser som hon kunnat göra är att överförmyndarens verksamhet i huvudsak fungerar väl. När det gäller tillsynen som avsåg AA har dock JO uppmärksammat att överförmyndaren kallat till och deltagit i ett möte där tillvaron för brukaren på LSS-boendet och dennes personliga förhållanden diskuterades. På mötet var också AA:s förvaltare med. Enligt JO är ett sådant förfarande inte förenligt med överförmyndarens uppdrag som tillsynsmyndighet. I beslutet gör JO också vissa generella uttalanden om överförmyndares tillsyn över förvaltare.

text: Bakgrund

text: Den 5 februari 2020 sände Sveriges Television (SVT) ett avsnitt av programmet Uppdrag granskning som tog upp förhållanden för en brukare (nedan kallad AA) på ett boende enligt lagen (

text: ) om stöd och service till vissa funktionshindrade, LSS, i Gnosjö kommun (LSS-boendet). Efter tv-programmet inkom till JO ett antal klagomål som bl.a. rörde AA:s förvaltare. JO:s tillsyn omfattar inte hur gode män och förvaltare utför sina uppdrag utan det som JO ska granska är överförmyndares handläggning av ärenden. Anmälningarna skrevs av i samband med att jag den 3 mars 2020 beslutade att inspektera Överförmyndaren i Gnosjö kommun. Dåvarande byråchefen BB förordnades att verkställa inspektionen.

text: På grund av den allmänna smittspridningen av covid-19 sköts inspektionen fram till hösten 2020. Eftersom smittspridningen höll i sig genomfördes inspektionen

text: genom att JO hämtade in och granskade handlingar från överförmyndaren (s.k. skrivbordsinspektion). Inspektionen avslutas genom detta beslut.

text: Utredningsåtgärder m.m.

text: Överförmyndaren i Gnosjö kommun ingår i organisationen Överförmyndare i samverkan GGVV. I organisationen ingår också överförmyndarverksamheterna i Gislaveds, Vaggeryds och Värnamos kommuner. Detta beslut omfattar dock endast verksamheten vid Överförmyndaren i Gnosjö kommun. Dagboksblad har hämtats in i de åtta förvaltarskapsärenden som pågick hos överförmyndaren när inspektionen inleddes. Ett av ärendena rör förvaltarskapet för AA. För det ärendet har överförmyndarens akt också hämtats in och granskats. I en del har ärendet remitterats till överförmyndaren som har yttrat sig. Jag har även tagit del av Länsstyrelsen i Östergötlands läns ärende 1044-2019 som rört anmälningar mot överförmyndarens handläggning av förvaltarskapet för AA samt de senaste årens protokoll från länsstyrelsens inspektioner av överförmyndaren.

text: Som jag nyss understrukit omfattar JO:s tillsyn inte gode män och förvaltare utan enbart överförmyndarens handläggning. Jag uttalar mig därför inte om åtgärder som förvaltarna har vidtagit i de enskilda ärendena.

text: Överförmyndarens hantering av AA:s förvaltarskap

text: Iakttagelser ur AA:s akt I mars 2011 beslutade Jönköpings tingsrätt om förvaltarskap för AA omfattande att bevaka rätt, förvalta egendom och sörja för person. Förvaltarskapet har därefter handlagts av Överförmyndaren i Gnosjö kommun. Överförmyndaren har årligen fått in årsräkningar från förvaltaren, vilka granskats utan anmärkning eller med justeringar. Vidare har överförmyndaren fattat arvodesbeslut och de innehåller upplysningar om hur den som vill klaga på besluten ska gå till väga. Under 2019 och 2020 har förvaltaren bytts ut vid tre tillfällen och varje gång har bytet föregåtts av att förvaltaren själv begärt sig entledigad. Överförmyndaren har i alla tre fall omgående beslutat om byte samt begärt in sluträkningar. Dessa har granskats kort efter att de kommit in. Överförmyndaren har årligen omprövat förvaltarskapet.

text: Under 2019 inkom en av AA:s anhöriga med ett klagomål på den dåvarande förvaltaren till överförmyndaren. Klagomålet rörde i huvudsak förvaltarens hantering av AA:s situation på LSS-boendet. Överförmyndaren lät förvaltaren yttra sig över klagomålet och uppmanade även förvaltaren att särskilt redogöra för vissa delar av förvaltningen. I augusti 2019 anordnade överförmyndaren möten med AA:s anhöriga och förvaltaren för att diskutera de frågor som hade uppstått. Det som kom fram vid mötena antecknades i protokoll som lades till akten.

text: Av dagboksbladet framgår att överförmyndaren den 4 september 2019 per telefon kommit överens med en person vid Habiliteringen, Ryhov, om att det

text: skulle bokas in ett s.k. SIP-möte . I september 2019 genomfördes på överförmyndarens eget initiativ ett samverkansmöte om AA. I kallelsen till mötet angavs att den avsåg ett möte för planering av en samordnad individuell plan. Enligt minnesanteckningarna deltog bl.a. överförmyndaren och en handläggare från överförmyndarkansliet vid mötet.

text: Under hösten 2019 pågick ett ärende om upphörande av förvaltarskapet vid Jönköpings tingsrätt. Överförmyndaren yttrade sig i ärendet och lämnade in ett läkarintyg som styrkte behovet av förvaltarskap. Tingsrätten avslog begäran den 16 oktober 2019 och några dagar därefter avslog överförmyndaren en begäran om att entlediga den dåvarande förvaltaren.

text: I februari 2020 kontaktade överförmyndaren den dåvarande förvaltaren med anledning av att det bl.a. förekommit att förvaltaren förklarat sig ”vara” AA i kontakt med en anhörig till AA. Förvaltaren inkom därefter med en begäran om att bli entledigad varpå överförmyndaren beslutade att entlediga förvaltaren. Till ny förvaltare förordnade överförmyndaren en anhörig till AA. JO:s remiss och överförmyndarens remissvar Med anledning av vad som framkommit om det möte som överförmyndaren höll den 25 september 2019 begärde JO den 18 februari 2021 att Överförmyndaren i Gnosjö kommun skulle svara på följande frågor.

text: 1. I 2 kap.

text: 7 kap.

text: socialtjänstlagen (2001:453)

text: anges bl.a. att kommunen tillsammans med regionen ska upprätta en individuell plan när den enskilde har behov av insatser både från socialtjänsten och hälso- och sjukvården. Var syftet med mötet den 25 september 2019 att upprätta en individuell plan (s.k. SIP) för AA? Om ja, hur ser överförmyndaren på sin roll att kalla till och delta vid ett sådant möte? 2. Om syftet med mötet inte var att upprätta en s.k. SIP, vilken var avsikten med mötet och varför benämndes i så fall kallelsen ”Kallelse/inbjudan till planeringsmöte för SIP”? 3. AA:s förvaltare bjöds in men deltog inte vid mötet. Hur gjorde överförmyndaren bedömningen av vilka aktörer som skulle bjudas in till mötet? Gjordes det några överväganden om att inte genomföra mötet eftersom AA:s förvaltare inte var närvarande? 4. Av kallelsen framgår att den enskilde har lämnat sitt samtycke till att kallade/inbjudna personer deltar när planen upprättas. Hur hämtade överförmyndaren in AA:s samtycke? 5. Av kallelsen till mötet och av mötesanteckningarna framgår bl.a. att det som diskuterades vid mötet var omständigheter som rörde den enskildes tillvaro

text: SIP står för samordnad individuell plan och regleras i

text: 2 kap. 7 § socialtjänstlagen (2001:453)

text: och

text: 16 kap. 4 § hälso- och sjukvårdslagen (2017:30)

text: och dennes situation i det aktuella boendet. Vilket var syftet med överförmyndarens deltagande vid mötet? Anser överförmyndaren att det är möjligt att kombinera ett sådant deltagande med utövandet av tillsyn över bl.a. förvaltare? 6. Vad resulterade mötet i?

text: Den 3 mars 2021 skickade överförmyndaren CC in ett remissvar till JO. I remissvaret angavs bl.a. följande:

text: Syftet med mötet var inte ett så kallat SIP-möte och det är överförmyndarens åsikt att det inte är förenligt med rollen att vara sammankallande och deltagare vid ett SIP-möte. Förvaltaren var på plats vilket framkommer av inbjudan och avslutning på de anteckningar som fördes från mötet. Att förvaltaren inte stod med på deltagarförteckning var ett misstag. Såvitt får förstås så bjöds de instanser in vilka anhöriga till huvudmannen menade att förvaltaren misskött sitt uppdrag. Samtycke har inte lämnats av den enskilde utan missförståndet härrör till mallen för inbjudan. Syftet var att utreda de klagomål som inkommit mot förvaltare. Det är överförmyndarens inställning att vi ej borde deltagit i mötet eftersom det försvårar möjligheten till objektiv tillsyn. Mötet i sig resulterade i att klagomål blev utrett och samtliga parter förklarade sig nöjda med vad som framkommit. Uppföljning av mötet blev inte aktuellt då förordnandet avslutades kort därpå på grund av andra omständigheter. Övrig utredning om förhållandena för AA På uppdrag av JO Thomas Norling genomfördes den 4 mars 2020 en oanmäld inspektion av LSS-boendet (dnr O 10-2020). Vid inspektionen framkom följande om AA:s situation.

text: Verksamheten vid LSS-boendet hade pågått sedan 2013. AA var inlåst på boendet under större delen av dygnet. Han gavs bara möjlighet att lämna boendet i sällskap av personalen vid bl.a. kortare promenader och bilutflykter. Personalen uppgav att AA fick besök av sin syster en gång i veckan och att AA även hade möjlighet att samtala med systern via en högtalartelefon. I samtal med JO:s medarbetare berättade AA att han trivdes och var trygg på boendet samtidigt som han uppgav att han ville flytta. I maj 2020 flyttade AA från LSSboendet till en närliggande kommun. Förvaltarskapet för AA flyttades därmed över till den kommunens överförmyndare och ärendet avslutades hos Överförmyndaren i Gnosjö kommun.

text: Med anledning av de iakttagelser som gjordes vid inspektionen uttalade JO Thomas Norling att inlåsningen innebar att AA rent faktiskt hade varit frihetsberövad och att LSS inte ger utrymme för en sådan åtgärd. Eftersom verksamheten bedrivits under sådana former sedan 2013 innebar det att AA varit frihetsberövad utan lagstöd i flera år. Gnosjö kommun fick allvarlig kritik för att detta hade kunnat ske.

text: I maj 2019 kontaktade en anhörig till AA Länsstyrelsen i Östergötlands län och framförde kritik mot överförmyndarens handläggning av förvaltarskapet för AA (länsstyrelsens dnr 1044-2019). Kritiken rörde situationen för AA på LSSboendet och vilka åtgärder som förvaltaren hade vidtagit i sitt uppdrag. Enligt de uppgifter som kom in från den anhörige hade varken den förvaltare som innehade uppdraget 2011–2019 eller den förvaltare som innehade uppdraget under 2019 träffat AA. Förvaltaren hade, enligt den anhörige, tillsammans med verksamhetschefen på boendet upprättat besöksregler för när AA fick ta emot besökare.

text: Länsstyrelsen i Östergötlands län genomförde den 19 september 2019 en inspektion av Överförmyndaren i Gnosjö kommun (länsstyrelsens dnr 203- 11252-19). Vid inspektionen granskades akten som rörde AA. I protokollet från inspektionen redovisades bl.a. att det framkommit att en anhörig till AA i början av april 2019 hade begärt ut handlingar från överförmyndarens akt. Handlingarna lämnades ut först i början av maj samma år. Länsstyrelsen riktade kritik mot överförmyndaren med anledning av denna tidsåtgång. I protokollet redovisades även att det av akten inte framgick att AA eller hans anhöriga hade fått yttra sig enligt

text: 11 kap. 16 § föräldrabalken

text: , FB, vid förordnandet av den dåvarande förvaltaren. Överförmyndaren uppgav vid inspektionstillfället att en dialog i frågan hade förts med en anhörig till AA och förvaltaren. Länsstyrelsen påminde överförmyndaren om att uppgifter som överförmyndaren får via telefonsamtal och som tillför ärendet något ska dokumenteras i akten i form av en tjänsteanteckning.

text: Den 14 oktober 2020 sände SVT ytterligare ett avsnitt av Uppdrag granskning där förhållandena kring AA följdes upp.

text: Utredning av de övriga förvaltarskapsärendena

text: I de övriga sju förvaltarskapsärenden som omfattas av min inspektion har dagboksbladen granskats. Handläggningen av ärendena i akt 3409, 3421 och 3492 inleddes under 2019. Överförmyndaren hade inte granskat årsräkningar och omprövat förvaltarskapen i dessa ärenden när JO begärde in dagboksbladen. Av dagboksbladen för de resterande ärendena, akt 753, 932, 1609 och 2252, framgår att överförmyndaren årligen fått in och granskat årsräkningar. Vidare har överförmyndaren årligen omprövat förvaltarskapen.

text: Länsstyrelsen i Östergötlands län genomförde den 20 september 2018 en inspektion av Överförmyndaren i Gnosjö kommun (länsstyrelsens dnr 203- 7845-18). Vid inspektionen granskades akt 2252 särskilt. Av granskningen framgick i huvudsak följande. Förvaltaren lämnade den 23 december 2016 in uppgifter om att förvaltarskapet skulle kvarstå varefter överförmyndaren omprövade förvaltarskapet den 27 juni 2017. Året efter lämnade förvaltaren den 26 februari 2018 in uppgifter om att förvaltarskapet skulle kvarstå. Överförmyndaren omprövade förvaltarskapet den 12 september 2018. Mot den bakgrunden upplyste länsstyrelsen överförmyndaren om att det var viktigt att

text: tillämpa sådana rutiner så att det inte gick för lång tid från det att yttrandet inkommer till dess att omprövning sker, detta för att motverka att beslutet baseras på ett inaktuellt underlag.

text: I protokoll från Länsstyrelsen i Östergötlands läns inspektion av överförmyndarverksamheten i Gnosjö kommun den 10 september 2020 (länsstyrelsens dnr 203-8792-2020) granskades bl.a. akt 3409. Länsstyrelsen konstaterade att det i maj 2020 hade inkommit underlag för omprövning av förvaltarskapet men att överförmyndarens ställningstagande i frågan inte framgick i ärendet. Länsstyrelsen riktade därför kritik mot överförmyndaren för den bristande omprövningen av förvaltarskapet. Vidare fann länsstyrelsen att det av akten inte framgick om arvode hade betalats ut till ställföreträdaren eller om huvudmannen stod för någon del av arvodet. Länsstyrelsen påtalade att sådana uppgifter ska framgå av akten.

text: Rättsliga utgångspunkter m.m.

text: Överförmyndaren är en kommunal förvaltningsmyndighet. Det innebär att den verksamhet som överförmyndaren bedriver ska vara grundad på lag eller annan författning och alltså följa den s.k. legalitetsprincipen (se

text: 1 kap. 1 § tredje stycket regeringsformen

text: , RF).

text: Om någon på grund av sjukdom, psykisk störning, försvagat hälsotillstånd eller liknande förhållande behöver hjälp med att bevaka sin rätt, förvalta sin egendom eller sörja för sin person, ska rätten, om det behövs, besluta att anordna godmanskap för honom eller henne. Ett sådant beslut får inte meddelas utan samtycke av den för vilken godmanskap ska anordnas, om inte den enskildes tillstånd hindrar att hans eller hennes mening inhämtas. (Se

text: 11 kap. 4 § föräldrabalken

text: , FB.)

text: Om någon som befinner sig i en sådan situation som anges i

text: 11 kap. 4 §

text: FB är ur stånd att vårda sig och sin egendom, får rätten besluta att anordna förvaltarskap för honom eller henne. Förvaltarskap får dock inte anordnas, om det är tillräckligt att godmanskap anordnas eller att den enskilde på något annat, mindre ingripande sätt får hjälp. Förvaltaruppdraget ska anpassas till den enskildes hjälpbehov i varje särskilt fall och får begränsas till att avse viss egendom eller angelägenhet eller egendom överstigande ett visst värde. När rätten meddelar ett beslut om godmanskap eller förvaltarskap ska den samtidigt förordna en god man respektive förvaltare att utföra uppdraget. (Se 11 kap. 4 och 7 §§ FB.)

text: Att bevaka rätt innebär att förvaltaren har i uppdrag att bevaka huvudmannens rättsliga angelägenheter. Det kan t.ex. vara att bevaka dennes rätt i ett dödsbo eller att företräda honom eller henne vid kontakter med olika myndigheter där huvudmannens intressen behöver tillvaratas. Det kan också handla om att ansöka om bostadsbidrag eller överklaga myndighetsbeslut för huvudmannens räkning. Uppdraget att förvalta egendom innebär att förvaltaren bl.a. sköter och betalar huvudmannens räkningar, förvaltar kapital och värdepapper samt ser till

text: att egendomen är tillfredsställande försäkrad. Behöver den enskilde hjälp med frågor av mer personlig natur kan en förvaltare vidare förordnas för att sörja för person. Det handlar då om att förvaltaren ska se till att huvudmannen har ett bra boende och uppmärksamma huvudmannens behov av stöd och hjälp, sociala kontakter och sysselsättning. I förarbetena har betonats att det är svårt att dra en skarp gräns mellan sådant bistånd som gäller ekonomiska eller rättsliga angelägenheter och sådan hjälp som avser mer personliga frågor. Även om förvaltarens uppgift är att förvalta egendom innebär det inte att han eller hon enbart ska se till att egendomen behåller eller ökar sitt värde. Det är också en viktig uppgift att se till att huvudmannens medel används till dennes nytta. (Se

text: prop. 1987/88:124 s. 139

text: f., Svea hovrätts beslut den 3 april 2019 i ärende ÖÄ 4160-20 samt Wallgren och Holmgård, God man, förvaltare och förmyndare – domstolarnas handläggning, JUNO version 2, s. 199 f.)

text: Förvaltaren har inom ramen för förvaltaruppdraget ensam rådighet över den enskildes egendom och företräder denne i alla angelägenheter som omfattas av uppdraget. En förvaltare är inte beroende av huvudmannens samtycke för sina åtgärder utan ska handla på eget ansvar i huvudmannens intresse och för dennes räkning. Den som har en förvaltare förordnad för sig har dock fortfarande rätt att själv sluta vissa avtal och förfoga över viss egendom, bl.a. vad han eller hon genom eget arbete har förvärvat efter att förvaltarskapet anordnades och förvaltaren förordnades. Av förarbetena framgår vidare att huvudmannen i allmänhet också själv får besluta i frågor som rör hans eller hennes boende liksom innehållet i erbjuden vård. (Se 11 kap. 8 och 9 §§ FB och

text: prop. 1987/88:124 s. 172

text: f.)

text: I vissa situationer krävs att förvaltaren får överförmyndarens samtycke för att kunna vidta åtgärder med den enskildes tillgångar. Det rör bl.a. uttag från huvudmannens sparkonto, placering av den enskildes tillgångar i aktier samt vissa åtgärder med den enskildes fasta egendom. (Se 14 kap. 6, 8 och 11§§ FB.)

text: För att en förvaltare ska kunna fullgöra sitt uppdrag krävs att han eller hon har en god kännedom om huvudmannen och dennes personliga förhållanden. Det gäller särskilt om uppdraget omfattar att sörja för person, dvs. i mer personliga frågor, men även för att förvaltaren ska kunna sköta andra delar av uppdraget och se till att huvudmannens medel används till dennes nytta. För att kunna fullgöra denna uppgift måste förvaltaren även samråda med andra, t.ex. anhöriga eller andra som har kännedom om huvudmannens personliga intressen. (Se

text: prop. 1987/88:124 s. 139

text: f. samt Wallgren och Holmgård, s. 202.)

text: Förvaltarskap är en mycket ingripande åtgärd som inte ska pågå längre än nödvändigt. Överförmyndaren har därför en skyldighet att årligen granska de förvaltarskap som handläggs vid myndigheten i syfte att kontrollera om något av dem ska upphöra. Får överförmyndaren reda på att ett förvaltarskap inte längre behövs är överförmyndaren skyldig att ansöka om att förvaltarskapet ska upphöra. (Se 5 § förmynderskapsförordningen [1995:379].)

text: Överförmyndaren har i uppgift att utöva tillsyn över alla ställföreträdares verksamhet, dvs. även förvaltarnas. Tillsynen ska utövas enligt bestämmelserna i

text: 16 kap.

text: FB. För att överförmyndaren ska kunna granska ställföreträdarens förvaltning ska ställföreträdaren före den 1 mars varje år lämna in en årsräkning (se

text: 14 kap. 15 §

text: FB). För den ställföreträdare som avslutar sitt uppdrag gäller också att denne inom en månad från det att uppdraget upphörde ska lämna in en sluträkning till överförmyndaren (se

text: 14 kap. 18 §

text: FB). De olika redovisningarna samt års- och sluträkningar som lämnas in ska granskas av överförmyndaren. Får överförmyndaren in andra uppgifter om förvaltningen, t.ex. genom klagomål och andra upplysningar, är det överförmyndarens uppgift att granska vad som har hänt. (Se

text: 16 kap. 3 §

text: FB och

text: prop. 1993/94:251 s. 280

text: .) Överförmyndarens kontroll av förvaltningen är en garanti för att den enskildes tillgångar förvaltas på ett sätt som är till hans eller hennes fördel. Det är därför viktigt att års- och sluträkningar granskas inom rimlig tid. JO har ansett att en tidsåtgång på drygt sju månader är för lång. (Se JO:s beslut den 3 juli 2009, dnr

text: och JO:s beslut den 25 september 2020, dnr

text: En förvaltare som gör sig skyldig till missbruk eller försummelse vid utövandet av sitt uppdrag eller som kommit på ekonomiskt obestånd och därför är olämplig för uppdraget eller som av någon annan orsak inte längre är lämplig att inneha uppdraget ska entledigas. Det är överförmyndaren som fattar beslutet om entledigande. Innan överförmyndaren fattar ett sådant beslut ska förvaltaren få tillfälle att yttra sig. Även den enskilde ska ges en möjlighet att yttra sig, om det kan ske. (Se 11 kap. 20 och 24 §§ FB.)

text: Uttalanden

text: Ställföreträdarnas verksamhet avser ofta människor i utsatta situationer som behöver hjälp med att hantera sin ekonomi, rättsliga angelägenheter och andra frågor som rör deras privatliv. För dessa människor gör sig rättssäkerhetsaspekter särskilt starkt gällande. Granskningen av hur förvaltare och andra ställföreträdare fullgör sitt uppdrag utgör därför en mycket viktig del av överförmyndarens verksamhet. Inspektionen ger intrycket av en fungerande verksamhet Beträffande merparten av de ärenden som granskningen omfattat har materialet som jag tagit del av varit begränsat. Utifrån de iakttagelser som jag har gjort är mitt intryck emellertid att överförmyndarens verksamhet i huvudsak fungerar väl. Jag har t.ex. kunnat konstatera att överförmyndaren samlat in års- och sluträkningar inom föreskriven tid samt att granskningen av förvaltningen gjorts i rimlig tid därefter. Överförmyndaren har i de granskade ärendena generellt sett även uppfyllt sin skyldighet att årligen ompröva förvaltarskapen. När det gäller dessa ärenden finner jag inte några skäl till ytterligare uttalanden eller åtgärder från min sida.

text: Överförmyndarens tillsyn över AA:s förvaltare Även när det gäller förvaltarskapet för AA kan jag konstatera att överförmyndaren har granskat förteckningar och års- och sluträkningar på ett korrekt sätt och inom rimlig tid. Överförmyndaren har också årligen omprövat förvaltarskapet samt skyndsamt handlagt frågor som uppkommit om förvaltarens uppdrag.

text: Som nämnts inledningsvis fann JO Thomas Norling vid inspektionen av AA:s LSS-boende att denne hade varit inlåst och därmed frihetsberövad utan lagstöd i flera år. Jag har i min granskning funnit att uppgifter från en anhörig om AA:s situation och förhållanden på boendet, bl.a. om inlåsningen, i vart fall under 2019 kommit till både förvaltarens och överförmyndarens kännedom. Det har också vid den tidpunkten varit känt för överförmyndaren att en anhörig riktat kritik mot att förvaltaren inte träffat AA och att förvaltaren inte sett till att AA haft några egentliga aktiviteter.

text: Av de årsredovisningar och andra upplysningar som finns i överförmyndarens akt framgår att de personer som varit förordnade förvaltare för AA mellan 2011 och 2020 intygade att de hade haft kontakt med huvudmannen i vart fall en gång per månad. Den person som var förordnad förvaltare för AA under 2019 uppgav i augusti samma år att hon sedan uppdraget började hade besökt boendet tre gånger. Hon intygade också att AA haft aktiviteter och att hon, utifrån vad hon har ansett vara AA:s bästa, ställt sig bakom de rutiner kring besök som LSS-boendet ställt upp. Förvaltaren uppgav även att AA inte hållits inlåst.

text: Som jag redogjort för under de rättsliga utgångspunkterna är det överförmyndarens uppgift att genom tillsyn kontrollera så att den som är förordnad som förvaltare fullgör de skyldigheter som följer av uppdraget. I detta ligger även att granska hur förvaltaren utför och tolkar sitt uppdrag. Det yttersta syftet med tillsynen är att främja den enskildes intressen. Vilka åtgärder som behöver vidtas för att uppnå detta måste bedömas av förvaltaren. Om det kommer till överförmyndarens kännedom att förvaltaren vidtar åtgärder som inte är till den enskildes bästa eller att förvaltaren underlåter att vidta sådana åtgärder är det dock överförmyndarens skyldighet att genom sin tillsyn granska förvaltarens förehavanden. I överförmyndarens tillsyn ingår också att på förekommen anledning pröva att förvaltaren har kontakt med sin huvudman med sådan kontinuitet att denne har kännedom om huvudmannens behov och önskemål.

text: Det är som sagt förvaltarens uppgift att i varje enskilt fall samt utifrån vad själva förvaltarskapet och förordnandet omfattar bedöma hur han eller hon på bästa sätt ska agera för att tillgodose huvudmannens intressen. När det gäller ett förvaltarskap som omfattar sörja för person blir överförmyndarens uppgift, utifrån det som redovisats under Rättsliga utgångspunkter m.m., att granska så att förvaltaren har gjort en individuell bedömning av både vilka kontakter som han eller hon bör ha med huvudmannen och hur ofta samt på vilket sätt de bör tas. Omfattningen av kontakterna beror förstås på omständigheterna i det

text: enskilda fallet och om huvudmannen t.ex. har anhöriga eller insatser via socialtjänstlagstiftningen som också bevakar dennes intressen. Framkommer det uppgifter som tyder på att förvaltaren inte har tillräckligt god kännedom om huvudmannens situation måste detta enligt min mening självfallet granskas.

text: När det gäller AA:s situation har det rått delade meningar om vilka åtgärder som förvaltaren vidtagit och vilken insikt förvaltaren haft om AA:s situation på boendet. Jag kan konstatera att överförmyndaren genom skriftväxling och möten med förvaltaren granskat hur förvaltaren utfört uppdraget. De klagomål som inkommit från AA:s anhöriga har följts upp genom att förvaltaren bl.a. fått redogöra för sitt uppdrag och vilka åtgärder hon vidtagit för AA:s räkning. Det beslut som överförmyndaren fattade den 21 oktober 2019 om att avslå en anhörigs begäran om att entlediga den dåvarande förvaltaren innehöll en motivering där överförmyndaren bemötte det som framförts i begäran. Utifrån den redovisning som förvaltaren lämnat om AA:s situation på boendet har det därför enligt min uppfattning inte funnits skäl för överförmyndaren att granska förvaltarens förehavanden ytterligare. Utredningen ger därmed i denna del inte skäl till några ytterligare kommentarer från min sida. Överförmyndarens kallelse till och deltagande vid SIP-mötet I september 2019 genomfördes ett samverkansmöte där AA:s situation diskuterades. Av kallelsen till mötet och av mötesanteckningarna framgår att syftet med mötet var att planera insatserna för AA samt att reda ut ”funderingar och oro”. Enligt formuleringen på kallelsen skulle mötet hållas i syfte att planera för en samordnad individuell plan (SIP) för AA. Det framgår även av dagboksbladet att överförmyndaren i överenskommelse med en person vid habiliteringen bestämt att det skulle bokas ett s.k. SIP-möte.

text: En samordnad individuell plan ska upprättas av kommunen och regionen när en enskild brukare har behov av insatser från både socialtjänsten och hälso- och sjukvården, och en individuell plan behövs för att den enskilde ska få sina behov tillgodosedda. För att planen ska upprättas krävs även att den enskilde samtycker till det. Av planen ska det framgå vilka insatser som behövs och vilka insatser respektive huvudman ska svara för, samt vilka åtgärder som vidtas av någon annan än kommunen eller regionen och vem av huvudmännen som ska ha det övergripande ansvaret för planen. Det är de aktörer som omfattas av

text: socialtjänstlagen (2001:453)

text: eller hälso- och

text: sjukvårdslagen (2017:30)

text: som ska kalla till eller initiera en samordnad individuell plan. Andra aktörer har dock möjlighet att påkalla behov av en sådan plan genom att vända sig till exempelvis socialtjänsten. (Se

text: 2 kap. 7 § socialtjänstlagen

text: 16 kap. 4 § hälso- och sjukvårdslagen

text: prop. 2008/09:193 s. 17

text: ff. och Sveriges Kommuner

text: Habiliteringscentrum vid Länssjukhuset Ryhov i Jönköping.

text: och Landsting [numera Sveriges Kommuner och Regioner], Använd SIP – ett verktyg vid samverkan, utgiven 2018, version 3.0, s. 30 f.)

text: Överförmyndaren har i sitt remissvar uppgett att syftet med mötet inte var att planera för en SIP och att kallelsen var utformad på det sättet berodde på att överförmyndaren använde socialtjänstens mall för inbjudan till möte med flera aktörer. Eftersom överförmyndaren inte kan kalla till den typen av möten bör man förstås inte använda en kallelse som ger sken av att syftet med kallelsen just är att upprätta en SIP. Jag är alltså kritisk mot att överförmyndaren använde socialtjänstens mall.

text: Enligt överförmyndarens remissvar var syftet med mötet att utreda de klagomål som anhöriga riktat mot den dåvarande förvaltaren och dennes agerande gentemot aktörer i AA:s närhet. Av minnesanteckningarna från mötet framgår dock att det som diskuterades huvudsakligen rörde AA:s personliga förhållanden såsom exempelvis AA:s situation på boendet och anhörigas besök. Merparten av mötet tycks således ha handlat om annat än att utreda klagomålen mot förvaltaren och dennes uppdrag. Enligt min mening är det inte förenligt med överförmyndarens uppdrag som tillsynsmyndighet att kalla till och medverka vid ett möte som handlar om den enskildes tillvaro och personliga förhållanden. Ett sådant deltagande riskerar vidare att försvåra överförmyndarens möjlighet att bedriva tillsyn över förvaltaren. Som jag tidigare har redogjort för är det överförmyndarens uppgift att följa upp hur uppdraget att sörja för den enskildes person utförs. Det gäller särskilt när överförmyndaren fått indikationer på att förvaltaren missköter uppdraget. Tillsynen ska dock inte bedrivas på det sätt som skett vid SIP-mötet. Det finns också en risk för att förvaltaren kan uppfatta eventuella uttalanden från överförmyndaren som anvisningar för hur förvaltningen ska bedrivas. Om överförmyndaren utför eller involverar sig i uppgifter som egentligen förvaltaren ansvarar för riskerar överförmyndaren även att agera utan stöd i lag och därmed i strid med den legalitetsprincip som kommer till uttryck i

text: 1 kap. 1 § tredje stycket

text: RF. Jag delar därför överförmyndarens uppfattning att det inte var lämpligt att överförmyndaren kallade till och deltog i mötet.

text: De brister som Länsstyrelsen i Östergötlands län påtalat i sitt protokoll (länsstyrelsens dnr 203-11252-19) från sin granskning av AA:s ärende är tydliga och inger betänkligheter. JO:s granskning är dock extraordinär. Det innebär att den inte ska ersätta den tillsyn som utövas genom de ordinarie tillsynsmyndigheterna. Den nämnda länsstyrelsen är den ordinarie tillsynsmyndigheten för överförmyndaren i Gnosjö kommun. De protokoll från länsstyrelsens inspektioner som jag har tagit del av visar att länsstyrelsen de senaste åren har utövat tillsyn över överförmyndarverksamheten och kontinuerligt följt upp sina iakttagelser. Jag utgår från att länsstyrelsen kommer att fortsätta att göra detta och att överförmyndaren vidtar de åtgärder som är nödvändiga med anledning av de eventuella synpunkter som då kommer fram.

text: Avslutande synpunkter Med anledning av mina iakttagelser och uttalanden samt med beaktande av Länsstyrelsen i Östergötlands läns tillsynsverksamhet finner jag inte skäl att i nuläget granska Överförmyndaren i Gnosjö kommun ytterligare. Länsstyrelsen i Östergötlands län tillsänds en kopia av detta beslut för kännedom. Ärendet avslutas.


publisher: Justitieombudsmannen

title: Ett åtal mot en rådman för tjänstefel bestående i att han i tre fall inte haft kanslidomar färdigställda på utsatta tider har ogillats med hänvisning till att gärningarna fick anses vara ringa

org: jo

text: Bakgrund och utredning

type: rubrik

text: I en anmälan anfördes att Örebro tingsrätt skulle ha meddelat kanslidom i ett brottmål den 12 maj 2000 men vid denna tidpunkt förelåg endast domslutet. Anmälaren anförde vidare att han inte så sent som den 29 maj 2000 hade erhållit några domskäl, trots att tiden för att överklaga domen gick ut den 2 juni 2000.

type: stycke

text: Vissa handlingar infordrades och granskades. Av handlingarna framgick bl.a. att rådmannen AA varit ordförande vid den aktuella huvudförhandlingen, att den aktuella kanslidomen skulle ha meddelats den 12 maj 2000 samt att domen hade expedierats till parterna den 30 maj 2000.

text: På grund av vad som hade framkommit fann chefsJO Eklundh anledning anta att tjänstefel enligt

text: 20 kap. 1 § brottsbalken

text: hade begåtts under handläggningen av målet. Förundersökning inleddes. Under förundersökningen framkom att kanslidomar inte hade tillhandahållits parterna på utsatt tid i ytterligare två brottmål som hade handlagts av AA. Förundersökningen utvidgades till att också omfatta dessa fall.

text: Åtalet

text: Efter avslutad förundersökning beslutade chefsJO Eklundh att väcka åtal mot AA för tjänstefel enligt

text: 20 kap. 1 § brottsbalken

text: enligt följande gärningsbeskrivning.

text: Rådmannen AA har som rättens ordförande vid huvudförhandlingar i tre nedan angivna brottmål vid Örebro tingsrätt vid myndighetsutövningen uppsåtligen åsidosatt vad som gäller för uppgiften enligt följande. 1. I samband med huvudförhandlingens avslutande den 17 mars 2000 i mål B 2287-99 underrättades parterna om att dom i målet skulle meddelas genom att hållas tillgänglig på rättens kansli den 19 april kl. 14.00. Enligt ett beslut den 18 april flyttades domen fram till den 3 maj och den 2 maj beslutades att domen skulle meddelas den 12 maj. Sistnämnda dag meddelades parterna domsluten samt beslut i övriga frågor m.m. Den 30 maj 2000 expedierades domen i sin helhet till parterna. 2. I mål B 304-00 förekom tre tilltalade under 21 år. När huvudförhandlingen avslutades den 28 april 2000 förklarades en tilltalad, född år 1984, häktad till

text: dess att dom skulle meddelas. Vidare underrättades parterna om att domen skulle meddelas genom att hållas tillgänglig på rättens kansli den 8 maj från kl. 14.00. Den 1 maj ändrade AA tidpunkten för doms meddelande till den 3 maj. Domen var dock inte färdigställd den 3 maj utan expedierades till bl.a. parterna och häktet först den 8 maj 2000. 3. I mål B 474-00 avslutades huvudförhandlingen den 26 april 2000 med en underrättelse om att dom i målet skulle meddelas genom att hållas tillgänglig på rättens kansli den 17 maj från kl. 14.00. Enligt ett beslut den 15 maj flyttades domens meddelande fram till den 22 maj och den 22 maj beslutades att domen skulle meddelas den 29 maj kl. 14.00. Sistnämnda dag var domen inte färdigställd men muntligt besked om domens innehåll lämnades. Domen expedierades till parterna den 8 juni 2000. AA har alltså den 3 maj, den 12 maj och den 29 maj 2000 inte haft domarna färdigställda på sätt som föreskrivs i

text: 30 kap.

text: och

text: 8 §§

text: rättegångsbalken

text: . Han har därigenom åsidosatt bestämmelsen i

text: 30 kap. 7 § andra stycket rättegångsbalken

text: om sättet för doms meddelande. Härigenom har också bestämmelserna i

text: 26 § förordningen (1996:271)

text: om mål och ärenden i allmän domstol,

text: 2 § förordningen (1980:900)

text: om statliga myndigheters serviceskyldighet, m.m. och

text: 2 § förordningen (1990:893)

text: om underrättelse om dom i vissa brottmål, m.m. ifråga om expediering av domar kommit att åsidosättas.

text: Hovrättens dom

text: Göta hovrätt dömde den 10 september 2001 AA för tjänstefel i enlighet med åtalet samt bestämde påföljden till trettio (30) dagsböter.

text: I hovrätten vitsordade AA de faktiska omständigheterna men bestred ansvar för tjänstefel och gjorde därvid gällande att gärningarna var att anse som ringa.

text: Under rubriken domskäl anförde hovrätten bl.a. följande.

text: AA har hörts. Vidare har på AA:s begäran vittnesförhör hållits med lagmannen BB. Som skriftlig bevisning har åklagaren åberopat protokoll, dagboksblad, expeditionsanteckningar och domarna i de tre aktuella målen. Åklagaren har även åberopat arbetsordningen för Örebro tingsrätt och en handling benämnd Balanserade mål och ärenden. AA har åberopat en promemoria över domar i Örebro tingsrätt under tiden den 1 januari–den 31 maj 2000, vissa delar av huvudförhandlingsprotokollen och domarna i två tvistemål samt vissa statistikuppgifter. AA har uppgett bl.a. följande. Han började sin anställning som rådman vid Örebro tingsrätt i april 1999 och fick då ansvar för en rotel som stått obemannad i tre månader. Förutom arbete med egen rotel ansvarade han för notarieutbildningen, fick ta hand om post på andra obemannade rotlar samt handlägga mål på dessa rotlar. Han arbetade långt utöver normal arbetstid i tron att det höga arbetstrycket skulle minska med tiden och att bristen på domarpersonal endast var tillfällig. Så visade sig emellertid inte vara fallet. Under april och maj 2000 arbetade han med undantag för annandag påsk minst full arbetsdag sju dagar i veckan. Trots detta räckte tiden inte till för att färdigställa de nu aktuella domarna i tid. För att minimera eventuell skada för parterna meddelade han dem domsluten på de utsatta domsdagarna. I målet B 304-00 gav han häktet besked om domslutet den 3 maj 2000. Han informerade försvararen om domslutet dagen efter. Denne fick då även ta del av domskälen i påföljdsdelen. AA var i de tre målen i kontakt med berörda försvarare under överklagandetiden. Han är väl införstådd med reglerna om doms avfattande och meddelande. Han informerade inte domstolens chef om förseningarna av domarna eller sin åtgärd att meddela parterna endast domslutet på domsdagarna. Han bad emellertid vid ett tillfälle att få slippa lottningen av mål med häktade och ungdomar, vilket inte visade sig möjligt.

text: BB har uppgett bl.a. följande. Arbetssituationen har sedan slutet av år 1998 varit extremt besvärlig på Örebro tingsrätt. Tingsrätten har åtta blandade rotlar varvid en eller två rotlar har varit obemannade ända sedan december 1998. Därtill kommer att tingsrätten handlagt ett stort antal stora eko- och ungdomsbrottmål. Göta hovrätt har inte kunnat hjälpa till med personal. BB har på olika sätt försökt att komma till rätta med problemen varvid hovrätten och Domstolsverket kontinuerligt informerats. I mars 2000 skrev han ett brev till Göta hovrätt där han klargjorde krissituationen och begärde hjälp med domarpersonal. Tingsrätten fick emellertid inte någon hjälp. BB har uppfattat AA som en effektiv och skicklig domare. AA ställde alltid upp när det behövdes och lade ned en stor del av sin fritid på arbetet. Det var emellertid först genom åtalet mot AA som BB insåg att AA hade haft en alltför hög arbetsbelastning.

text: Hovrättens bedömning

text: I målet är utrett att AA i tre fall har underlåtit att meddela fullständiga domar i brottmål på utsatta tider och att han var medveten om att detta stred mot

text: rättegångsbalkens

text: bestämmelser om sättet för doms avfattande och meddelande. Han har härigenom uppsåtligen åsidosatt vad som gäller för hans uppgift som domare. Enligt

text: 20 kap. 1 § första stycket brottsbalken

text: föranleder en gärning som är att anse som ringa inte ansvar för tjänstefel. Vid bedömningen om en gärning är att anse som ringa skall rätten enligt lagrummet beakta gärningsmannens befogenheter och uppgiftens samband med myndighetsutövningen i övrigt samt andra omständigheter. Hovrätten gör i denna fråga följande bedömning. Möjligheten för part att överklaga en tingsrätts dom utgör en fundamental del av den rättssäkerhet som vår rättegångsordning erbjuder. För att en part fullt ut skall kunna utnyttja denna möjlighet att ta till vara sin rätt är det beträffande en s.k. kanslidom viktigt att den verkligen är tillgänglig i sin helhet den dag den meddelas så att parten härigenom får hela överklagandetiden på sig för att bedöma domskälens bärkraft och om ett överklagande bör ske. AA har således brutit mot en från rättssäkerhetssynpunkt viktig regel genom att tillhandahålla domarna i fullständigt skick senare än den dag respektive dom meddelats. Det bör framhållas att det är särskilt allvarligt att han i två av fallen meddelat domarna i fullständigt skick först några få dagar före överklagandetidens utgång. Den omständigheten att AA har upplyst om själva domsluten på domsdagarna och att han under överklagandetiden varit i kontakt med berörda försvarare har i och för sig minskat olägenheterna av att parterna inte fått tillgång till de fullständiga domarna. Dessa åtgärder kan dock inte föranleda bedömningen att gärningarna är att anse som ringa. Utredningen i målet ger vid handen att Örebro tingsrätt under bl.a. den tid som åtalet mot AA avser var en mycket arbetstyngd domstol och att arbetssituationen till följd härav var mycket besvärlig för AA och de andra domarna vid tingsrätten. På grund av den ansträngda arbetssituationen, men också till följd av sin beredvillighet att bistå på andra rotlar, hann AA inte med att färdigställa de tre domarna på utsatta tider. Han informerade emellertid inte vid något tillfälle tingsrättens chef om att han hade svårigheter att få domarna klara i tid. Det måste enligt hovrättens mening normalt kunna krävas av en ordinarie domare, som inser att han är i färd med att förlora kontrollen över sina arbetsuppgifter eller som exempelvis ser viktiga frister löpa ut och inte själv förmår att komma ikapp, att han på ett tydligt sätt och inom rimlig tid gör sin chef uppmärksam på problemen. AA har inte vidtagit sådana åtgärder. I stället har situationen allteftersom kommit att bli honom övermäktig utan att han slagit larm. Inte ens med beaktande av det pressade arbetsläge som han ostridigt haft kan det mot denna bakgrund anses föreligga tillräckliga skäl att bedöma hans avsiktliga åsidosättande av

text: rättegångsbalkens

text: bestämmelser som ringa. Han skall därför dömas för tjänstefel. Påföljden skall bestämmas till böter.

text: Vid bestämmande av antalet dagsböter beaktar hovrätten såväl vad som framkommit om AA:s pressade arbetssituation som att han vidtagit vissa åtgärder för att försöka begränsa skadan av sitt agerande.

text: Överklagandet

text: AA överklagade hovrättens dom och yrkade i första hand att Högsta domstolen skulle ogilla åtalet och i andra hand att påföljdseftergift skulle meddelas.

text: ChefsJO Eklundh bestred ändring.

text: Högsta domstolens dom

text: I en dom den 13 juni 2002 ogillade Högsta domstolen åtalet. Ett justitieråd var skiljaktig och ville fastställa hovrättens domslut.

text: I domskälen anförde Högsta domstolen följande.

text: Åtalet mot AA gäller meddelandet och expedieringen av tre brottmålsdomar under våren 2000. Enligt

text: kan en dom i brottmål meddelas genom att avkunnas antingen vid huvudförhandlingens slut eller vid ett senare sammanträde eller genom att hållas tillgänglig på rättens kansli en viss dag, s.k. kanslidom. En kanslidom skall skickas till parterna samma dag som domen meddelas (se 26 § förordningen 1996:271 om mål och ärenden i allmän domstol jämförd med 2 § förordningen 1980:900 om statliga myndigheters serviceskyldighet, m.m.). Domen skall vara skriftligen avfattad och innehålla bl.a. domslut, parternas yrkanden och de omständigheter som dessa grundats på samt domskäl med uppgift om vad som är bevisat i målet. I domen skall också anges vad en part som vill överklaga domen har att iaktta. (Se närmare

text: 30 kap. 5 § rättegångsbalken

text: .) Varje dom skall vidare vara särskilt uppsatt och underskriven av de lagfarna ledamöter som deltagit i avgörandet (

text: 30 kap. 8 § rättegångsbalken

text: ). Om domen i stället meddelas genom att avkunnas, behöver den däremot inte sändas förrän en vecka efter avkunnandet (se nyssnämnda bestämmelse i 1996 års förordning med hänvisning). Ett avkunnande av en dom får ske genom att domslutet och skälen återges och fullföljdshänvisning meddelas (

text: 30 kap. 7 § fjärde stycket rättegångsbalken

text: ). Om den tilltalade är häktad i målet, skall en kopia av domen eller ett domsbevis skickas till häktet samma dag som domen meddelas (se 2 § första stycket förordningen 1990:893 om underrättelse om dom i vissa brottmål, m.m.). I

text: 20 kap. 1 § brottsbalken

text: finns bestämmelser om ansvar för tjänstefel. Av första stycket framgår att sådant ansvar skall ådömas den som uppsåtligen eller av oaktsamhet vid myndighetsutövning genom handling eller underlåtenhet åsidosätter vad som gäller för uppgiften, såvida inte gärningen är att anse som ringa. I samtliga tre nu aktuella mål underrättades parterna om utgången när tiden för att meddela kanslidomarna var inne. Först senare expedierades domarna i sin helhet. Domen i målet B 2287-99 kom att expedieras skriftligt och i fullständigt skick tre dagar före den i domen avgivna dagen för överklagandetidens utgång, medan expedieringen i de båda övriga målen skedde 16 respektive 11 dagar före den angivna sista dagen för överklagande. AA har vitsordat de faktiska omständigheterna såsom de återges i gärningsbeskrivningen. Genom sitt handlande åsidosatte AA vid myndighetsutövning sina skyldigheter enligt åberopade lagrum. Av rättssäkerhetsskäl ställs generellt höga krav på en korrekt handläggning inom rättsväsendet. Särskilt höga krav ställs på en domstol (se bl.a.

text: NJA 1992 s. 555

text: , 1994 s. 304, 1996 s. 237 och 806, 1997 s. 368 och B 3 samt 2001 s. 35, se också

text: NJA 1996 s. 307

text: och 1997 s. 186). AA och BB, som har hörts på nytt i Högsta domstolen, har i allt väsentligt uppgett vad som i hovrättens dom antecknats från förhören med dem där. BB har dock till

text: rättelse uppgett att han vid den aktuella tiden var fullt medveten om att arbetssituationen var utomordentligt besvärlig för AA och de andra rådmännen men att han inte förrän efteråt fick veta att AA var försenad med expedieringen av kanslidomar. AA har uppgett bl.a. följande. Alltsedan han började sin tjänstgöring som rådman i tingsrätten i april 1999 hade han en mycket tung arbetsbörda med arbete även under helger och sent in på kvällarna. En och under viss tid två rådmanstjänster var vakanta, och han tog på sig arbete med mål också från de vakanta rotlarna. Därutöver var han engagerad i andra arbetsuppgifter i tingsrätten. – Under våren 2000 var han engagerad i flera stora och arbetskrävande mål, som delvis handlades samtidigt. Genom lagmannen kände han till att någon personalförstärkning inte var att förvänta, och han kunde inte räkna med någon avlastning i arbetet på annat sätt.

text: Högsta domstolen gör i ansvarsfrågan följande bedömning.

text: AA är en omvittnat arbetsam och duglig domare. Den utredning som förebragts visar att han under den ifrågavarande tiden befann sig i en utomordentligt pressad arbetssituation. Av vad BB har berättat i Högsta domstolen framgår att det saknades möjlighet att lämna AA någon avlastning och att AA var medveten om detta. Att AA trots goda föresatser inte förmådde färdigställa de tre aktuella domarna till de tidpunkter som senast hade bestämts för deras meddelande kan inte i och för sig läggas honom till last som straffbar underlåtenhet. Som chefsjustitieombudsmannen har framhållit har det emellertid ålegat AA att söka lösa den uppkomna situationen på bästa sätt, vilket uppenbarligen skulle ha varit att ytterligare uppskjuta tidpunkterna för domarnas meddelande. Att AA inte valde denna utväg får anses ha varit en felbedömning. Vid prövningen av om denna felbedömning bör föranleda straffansvar för AA bör beaktas att – som AA själv har anfört – inte heller ett ytterligare uppskjutande av tidpunkterna för domarnas meddelande skulle, åtminstone när det gäller B 2287-99, ha varit invändningsfritt. Det har inte påståtts att hans handlande förorsakat parterna skada i den meningen att något överklagande kom att ges in för sent eller att någon klagande gick miste om möjligheten att utveckla skälen för sitt överklagande. Detta kan ha sin förklaring i de muntliga kontakter som AA hade med parterna. Även med beaktande av de olägenheter som har vållats parterna genom AA:s handlande finner Högsta domstolen vid en samlad bedömning av omständigheterna i målet att det som lagts AA till last får anses som en ringa gärning. Han skall därför inte dömas till ansvar.

text: Från domen var ett justitieråd skiljaktig och anförde.

text: AA har i tre brottmål inte haft s.k. kanslidom färdig i fullständigt skick på utsatta dagar. Förseningen med expedieringen har varit arton, fem respektive tio dagar. Som hovrätten funnit har AA härigenom uppsåtligen åsidosatt vad som gäller för hans uppgift som domare. Frågan är om gärningen kan anses som ringa. Arbetssituationen vid Örebro tingsrätt var under den aktuella tiden utomordentligt ansträngd, och det lyckades inte för lagmannen att skaffa hjälp utifrån. AA hade alltså en mycket stor arbetsbörda. Han är en omvittnat arbetsam och duglig domare. Som hovrätten konstaterat har han vidtagit åtgärder för att minska olägenheterna för parterna av att de inte i tid fått tillgång till de tre brottmålsdomarna i fullständigt skick. Emellertid måste inom domstolsväsendet stora krav ställas på en korrekt handläggning. Av rättssäkerhetsskäl är det viktigt att reglerna om tidpunkten för expediering av domar iakttas. Även om omständigheterna är förmildrande kan gärningen alltså inte bedömas som ringa. Det föreligger inte förutsättningar att meddela påföljdseftergift. AA skall alltså som hovrätten funnit dömas för tjänstefel.

type: avgorande


avgjordAv: Kerstin André

title: En socialnämnd erhöll från polisen uppgift om att ett barn var misstänkt för brott. Nämnden kontaktade därför barnets mor som var vårdnadshavare; fråga om socialnämnden borde ha kontaktat även barnets far som också var vårdnadshavare

text: Bakgrund

text: AA och BB har tillsammans sonen CC som är född 1995. De har gemensam vårdnad om CC.

text: I januari 2008 underrättade polismyndigheten socialförvaltningen i Huddinge kommun om att CC var misstänkt för ”klotter”. Med anledning av de uppgifterna kallade socialförvaltningen CC och BB till ett möte på socialkontoret den 6 februari 2008. Därefter beslutade gruppledaren DD att inte inleda någon utredning rörande CC eftersom det inte hade kommit fram att CC hade något behov av skydd eller stöd.

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO framförde jur.kand. EE, på uppdrag av AA, klagomål mot socialförvaltningen i Huddinge kommun. Anmälan avsåg bl.a. att socialförvaltningen inte informerade AA om den inkomna anmälan och inte heller kallade honom till mötet rörande CC.

text: Utredning

text: Socialnämnden i Huddinge kommun anmodades att inkomma med utredning och yttrande med anledning av den inkomna anmälan. Yttrandet skulle särskilt avse huruvida AA borde ha underrättats om och hörts över den anmälan socialförvaltningen erhållit avseende AA:s son CC.

text: Som sitt remissvar ingav socialnämnden ett av förvaltningschefen FF och verksamhetschefen GG upprättat tjänsteutlåtande i vilket, såvitt här är i fråga, anfördes följande. – – – Ärendet avser AA:s son CC där CC av polisen misstänks för klotter. Med anledning av att CC är under 15 år föranleder ärendet ingen polisiär åtgärd utan lämnas över till socialtjänsten.

text: Till socialtjänsten inkommer från polisen underrättelse om brottsmisstankeden 16 januari 2008. Den 6 februari 2008 träffar en tjänsteman från ungdomsenheten IFO CC samt dennes vårdnadshavare BB, dvs. modern. I samtalet framför CC och hans mamma BB att CC bor stadigvarande hos vårdnadshavare BB. Enligt CC har han tidigare varit hos sin pappa varannan helg men att det numera inte är lika ofta han är hos pappa. Under ärendet tar inte socialtjänsten kontakt med CC:s andra vårdnadshavare, dvs. hans pappa AA. Samtalet hos ungdomsenheten IFO leder till bedömningen att en utredning enligt

text: 11 kap. 1 § socialtjänstlagen

text: inte ska inledas då mamman bedöms ha hanterat situationen väl angående klottret och inga övriga åtgärder från socialnämndens sida bedöms bli aktuella.

text: Förvaltningens synpunkter

text: I Socialstyrelsens bok ”Barn och unga i socialtjänsten – utreda, planera och följa upp beslutade insatser” framkommer på s. 31 att när en anmälan inkommer till socialtjänsten om att ett barn misstänks fara illa eller en polisanmälan om att ett barn är misstänkt för ett brott, har socialtjänsten möjlighet att göra en bedömning om påstådda sakförhållanden kan leda till någon åtgärd av nämnden. Detta kallas för en förhandsbedömning. Vidare står det att de kontakter som får tas i en förhandsbedömning är att inhämta tidigare känt material inom socialtjänsten, ta förnyad kontakt med anmälaren för att klargöra anmälan samt kontakta de eller den anmälan rör. Vidare står det på s. 34 i nämnda bok: ”Det finns inga bestämmelser om att den unge eller vårdnadshavaren ska underrättas om att det inkommit en anmälan när den inte lett till att socialnämnden inleder en utredning. För att kunna ta sitt ansvar som vårdnadshavare enligt

text: föräldrabalken

text: 6 kap. 2 § andra stycket

text: FB) följer emellertid att denne måste informeras om förhållanden som rör hans eller hennes barn. Det är därför lämpligt att socialtjänsten, så snart som möjligt, informerar vårdnadshavare per brev eller telefon att en anmälan inkommit som inte lett till en utredning och att vårdnadshavaren kan ta kontakt med socialtjänsten om han eller hon önskar. En bedömning måste dock göras i varje enskilt fall. Den kan finnas vissa undantagsfall där det bedöms att det inte är till barnets eller den unges bästa att vårdnadshavare informeras om den inkomna anmälan och att någon utredning inte inletts.”

text: I det föreliggande ärendet kontaktades endast den vårdnadshavare som CC bodde hos för ett samtal i form av en förhandsbedömning. När socialtjänsten gjorde bedömningen att utredning enligt

text: 11 kap. 1 § socialtjänstlagen

text: inte var nödvändigt att inleda togs inga vidare kontakter. Utifrån ovanstående riktlinjer från Socialstyrelsen kan inte förvaltningen anse att det förelåg särskilda skäl att inte kontakta CC:s båda vårdnadshavare. Med anledning av detta instämmer förvaltningen i AA:s kritik av ärendet. Förvaltningen är av den uppfattningen att socialtjänsten självklart ska kontaktabåda föräldrarna när dessa är vårdnadshavare och information om deras barn inkommer till socialtjänsten om det inte föreligger särskilda skäl utifrån barnets eller den unges bästa att inte kontakta vårdnadshavare vid en förhandsbedömning. – – –

text: EE bereddes tillfälle att yttra sig över remissvaret.

text: I ett beslut den 31 augusti 2009 anförde JO André följande.

text: Bedömning

text: Ett barn har rätt till omvårdnad, trygghet och en god fostran. Det är i första hand vårdnadshavaren som – enligt

text: föräldrabalkens

text: grundläggande bestämmelser om vårdnaden om barn – bestämmer över barnets personliga förhållanden och har ansvaret för att de angivna behoven blir tillgodosedda.

text: Socialnämnden har särskilda skyldigheter beträffande barn och ungdomar. Detta kommer till uttryck i bl.a.

text: 5 kap. 1 § socialtjänstlagen (2001:453)

text: , SoL, där det stadgas att socialnämnden i nära samarbete med hemmen ska sörja för att barn och ungdom som riskerar att utvecklas ogynnsamt får det skydd och stöd som de behöver.

text: Socialnämnden ska, enligt

text: 11 kap. 1 §

text: SoL, utan dröjsmål inleda utredning av vad som genom ansökan eller på annat sätt har kommit till nämndens kännedom och som kan föranleda någon åtgärd av nämnden. När socialtjänsten får in en anmälan om oro för barn görs en s.k. förhandsbedömning, dvs. ett ställningstagande om huruvida de inkomna uppgifterna ska föranleda att en formell utredning inleds eller inte.

text: En förhandsbedömning grundas i första hand på innehållet i anmälan och förvaltningens tidigare kännedom om den som avses med anmälan. En utgångspunkt för förhandsbedömningen är att nämnden inte kan inhämta uppgifter från någon utomstående. Att inhämta sådana uppgifter är en åtgärd som innebär att en utredning anses inledd. Åtgärder som kan företas inom ramen för en förhandsbedömning är t.ex. att kontakta och upplysa vårdnadshavare om innehållet i anmälan och bereda vårdnadshavare tillfälle att bemöta uppgifterna (se bl.a. JO:s ämbetsberättelse 1999/2000 s. 238). Det finns emellertid inte någon lagreglerad skyldighet för nämnden att i samband med att en orosanmälan inkommer kontakta vårdnadshavaren. Det är först om en utredning inleds som en sådan skyldighet föreligger.

text: Av remissvaret framgår att när socialtjänsten fick in underrättelsen om brottsmisstanke rörande CC kontaktades den vårdnadshavare som CC bodde hos för ett samtal inför förhandsbedömningen. Med ledning av de uppgifter som lämnades beslutades att inte inleda utredning. Någon kontakt togs inte med CC:s andra vårdnadshavare AA.

text: Omfattningen av det beslutsunderlag som krävs för att nämnden ska kunna ta ställning till om en utredning ska inledas eller inte beror främst på innehållet i anmälan. Om anmälan motiverar att kontakt tas med ett barns vårdnadshavare bör naturligtvis som huvudregel gälla att båda informeras. För det fall vårdnadshavarna inte bor tillsammans har jag inget att erinra emot att nämnden inledningsvis endast kontaktar den vårdnadshavare som barnet bor hos. Beroende på vilka uppgifter som kommer fram har nämnden att ta ställning till om även den andra vårdnadshavaren bör höras för att säkerställa att nämnden får ett tillräckligt underlag inför sitt beslut om en utredning ska inledas eller inte. Om en sådan kontakt inte anses nödvändig

text: för nämndens bedömning, bör nämnden ändå – om inte särskilda skäl föranleder annat – underrätta denne om den inkomna anmälan.

text: Jag delar sammanfattningsvis den inställning som nämnden gett uttryck för i remissvaret, dvs. att båda vårdnadshavarna som huvudregel bör underrättas men att särskilda skäl i det enskilda fallet kan motivera avsteg från den regeln. Som framgår av remissvaret fanns inte några sådana särskilda skäl i detta fall. AA borde alltså ha informerats om den inkomna anmälan. Däremot var det kanske inte nödvändigt att också kalla honom till möte hos socialförvaltningen om det, vilket jag utgår ifrån, ändå fanns tillräckligt underlag för den s.k. förhandsbedömningen.

text: Med de uttalanden som gjorts avslutas ärendet.