nyckelord: Anmälan Beslut

title: Anmälan mot Miljönämnden i Falu kommun angående handläggningen av en begäran om utlämnande av handlingar m.m.

text: Anmälan

text: I en anmälan som kom in till JO den 17 oktober 2006 klagade AA på Miljönämnden i Falu kommun. Hon var främst kritisk till nämndens handläggning av hennes begäran om utlämnande av handlingar. I anmälan uppgav hon i huvudsak följande.

text: Den 25 september 2006 skickade hon en skriftlig begäran att få kopior på de senaste tre protokollen från inspektioner som rörde hundhållning i hundgård respektive på löplina. Hon fick inte de begärda handlingarna och hade vid tiden för anmälan till JO fortfarande varken fått handlingarna eller något skriftligt överklagbart beslut. AA var också kritisk till det bemötandet som hon fått av tjänstemän vid miljöförvaltningen. Slutligen uppgav AA att kommunens djurskyddsinspektör dels hade bedrivit myndighetsutövning vid en privat tillställning, dels var jävig eftersom hon var styrelseledamot i en ideell djurskyddsförening.

text: Till anmälan var fogat kopior av AA:s begäran om utlämnande av allmänna handlingar samt övrig skriftväxling mellan henne och miljöförvaltningen i Falu kommun. Av begäran framgick att AA hemställde att få ett skriftligt överklagbart beslut för det fall hennes begäran skulle avslås.

text: Den 21 november 2007 kompletterade AA sin anmälan med en ny skrivelse avseende frågan om jäv.

text: Utredning

text: Anmälan remitterades till Miljönämnden i Falu kommun för utredning och yttrande. I yttrandet den 16 december 2006 uppgavs i huvudsak följande (bilagor uteslutna).

text: Ärendet

text: AA översände 2006-09-25 ett brev med begäran om att få de senaste protokollen från inspektioner som rör hundar som hålls i hundgård respektive hundar som hålls på löplina, det vill säga sammanlagt sex stycken protokoll.

text: Brevet inkom till miljöförvaltningen 2006-09-26. Samma dag kontaktades AA per telefon av BB (handläggare djurskydd) som meddelade att miljöförvaltningen inte gör några sådana specifika inspektioner. Samma information lämnades i brev som skickades via e-mail (dessvärre feldaterat). Där framgick även att hundgårdar inspekteras vid hälsoklagomål samt rutinmässigt vid djurskyddsbesök på gårdar. Samma dag skickades även ett brev från CC (handläggare hälsoskydd) som beskrev att inga inspektionsrapporter görs i samband med de besök som sker efter klagomål om att hundar stör grannarna, utan att händelserna noteras i diariet. Därefter har AA upprepat och förtydligat sin begäran vid ett antal tillfällen och senare även till Kammarrätten, kommundirektören samt till JO. I skrivelsen till JO tar AA även upp frågan om eventuellt delikatessjäv när en djurskyddsinspektör sitter i styrelsen för en ideell djurskyddsförening. Förteckning över vad som hänt i ärendet framgår av bilagda sammanställning, bilaga 1. Inför detta svar till JO har miljöförvaltningen letat fram ett ärende som berör de frågeställningar som AA efterfrågar. Det är från 2001 och kommer från ett klagomål, bilaga 2.

text: Yttrande

text: Miljönämnden lämnar följande yttrande med utgångspunkt i samtliga handlingar i ärendet. Yttrandet är grupperat i fem punkter.

text: 1. Begärda handlingar har inte funnits tillgängliga hos miljönämnden När förvaltningen hade mottagit AA:s förfrågan meddelade förvaltningen henne på olika sätt att det inte fanns några handlingar av den typ som hon efterfrågade. Därför kunde inte några sådana handlingar översändas. Svarsbreven från de två inblandade handläggarna är snabbt skrivna, men inte särskilt välformulerade. Den formulering som finns om att hundgårdar inspekteras i samband med rutinmässiga gårdsbesök har uppenbarligen tolkats som att det har funnits fall där hundgårdar har sådana brister att noteringar är gjorda. Så förhåller det sig dock inte, i varje fall om man ser till de inspektioner som gjorts under senare år. Den formulering som finns om att inga inspektionsrapporter görs, utan endast anteckningar förs, som läggs in som händelser i diariet, är olycklig. Den är i och för sig riktig, men detta faktum hindrar inte att sådana anteckningar också är att betrakta som offentliga handlingar och skall lämnas ut. Skälet till att miljöförvaltningen inte har lämnat över några diarieförda anteckningar är det förtydligande som AA gör i det första av de två brev som är daterade 2006-09-26. Där förtydligar hon att det är ”tillsyn där man tagit djurskyddet i beaktande” som är intressant för hennes del. De ärenden som hälsoskyddshandläggaren skriver om är inte av den karaktären. I dessa ärenden är det människor som störs av hundar som behandlas, inte djurskyddsfrågor. Efter de båda breven som omnämns ovan har inga ytterligare skriftliga besked lämnats från Falu kommun till AA i ärendet. Hon har dock från kommundirektör DD fått samma upplysningar muntligen.

text: 2. Miljönämnden har uppfyllt

text: Tryckfrihetsförordningens

text: krav på efterforskning av handlingar Det vanliga när handlingar efterfrågas för utlämnande är att det gäller ett visst ärende eller att det på annat sätt är helt klart vilka handlingar som avses. I sådant fall är det enkelt och snabbt att få fram handlingarna. En fråga som då kan uppkomma är om handlingarna är av sådan karaktär att de inte skall lämnas ut, utan att beslut om sekretess skall fattas, något som är mycket ovanligt. En annan fråga är om det är många papper, hela pärmar eller på annat sätt medför mycket arbete att kopiera eller dylikt. För sådana situationer finns en kommunal taxa antagen som ger möjlighet att ta betalt för kopiorna, men inte för arbetstiden. Detta fall är dock av annan karaktär. Erfarenheten från 3-4 år tillbaka gav vid handen att inget ärende fanns av det slag som efterfrågades. Detta har aktuell inspektör en klar minnesbild av. Bedömningen gjordes att detta var tillfyllest för att svara på den förfrågan som gjorts.

text: I samband med beredningen av detta ärende har miljöförvaltningen gått litet längre tillbaka i tiden och funnit ett ärende från 2001. Ärendet är ett klagomålsärende och gäller uppbundna hundar. Aktuella handlingar i bilaga 2. Miljönämnden anser att

text: Tryckfrihetsförordningens

text: krav på efterforskning av handlingar har uppfyllts.

text: 3. Eventuellt jäv för kommunal djurskyddsinspektör som är ersättare i en ideell förening Denna frågeställning bör ses både ur tillsynsmyndighetens perspektiv och ur den ideella föreningens perspektiv. En myndighetspersons objektivitet och professionalism får inte ifrågasättas oavsett från vilket håll frågan ses. BB som arbetar som djurskyddsinspektör i Falu kommun är även styrelsesuppleant i Djurskyddet Dalarna. Hon innehar därmed inte någon ledande befattning i styrelsen. I den mån frågor uppkommer antingen i miljönämnden eller i föreningen som kan påverka hennes objektivitet är hon väl medveten om att hon skall avstå från deltagande i handläggningen av dessa frågor. Djurskyddet Dalarna har hela Dalarna som sitt verksamhetsområde, medan Falu kommun endast arbetar med det egna geografiska området Falu kommun. Den ena är en myndighet och den andra en ideell förening. Detta förhållande, att en djurskyddsinspektör även är aktiv i en ideell djurskyddsförening torde vara relativt vanligt förekommande. Bakgrunden är givetvis att ideella föreningar efterfrågar kompetens inom de områden som de är verksamma inom. Om JO finner skäl att ge vägledning i denna fråga kan detta ha betydelse även för andra kommuner.

text: 4. Övriga delar i AA:s anmälan till JO Den ”privata tillställning” som omnämns av AA var ett styrelsemöte i Djurskyddet Dalarna, vid vilket AA och BB träffades. AA:s begäran om att få ut handlingar var givetvis inte en fråga som behandlades av styrelsen. Några handlingar med kopplingar till denna begäran fanns inte heller på plats. I ett samtal mellan de två, dvs. vid sidan av styrelsemötet, nämnde BB endast avslutningsvis till AA det besked hon tidigare framfört i sitt brev.

text: 5. På detta sätt skall miljönämnden ytterligare förbättra sin serviceskyldighet och sina handläggningsrutiner I detta ärende upplever AA att hon har blivit illa behandlad och att kommunen inte har levt upp till den serviceskyldighet som finns i

text: förvaltningslagen

text: . Vad kan då miljönämnden och miljöförvaltningen lära sig av detta ärende? Följande punkter bör vara vägledande: Det är viktigt att hålla diskussionen levande om vad

text: förvaltningslagens

text: krav på information och service innebär och hur man bemöter dem som tar kontakt. Det bör vara rutin att en enskild handläggare alltid stämmer av med miljöchefen eller samordnaren när fråga uppstår om utlämnande av handlingar och att handläggaren inte själv snabbt ”klarar av” ärendet.

text: Professionalismen bör ökas omkring frågeställningarna och noggrannheten bör även förbättras vid utformandet av skriftliga besked.

text: Miljönämndens sammanfattande ställningstagande i ärendet

text: Sammanfattningsvis anser miljönämnden att nämnden har hanterat förfrågan från AA på ett korrekt sätt. Nämnden har besvarat förfrågningarna snabbt och svaren som givits har baserats på vad AA efterfrågat. Det som förevarit har ändock givit anledning för nämnden att se över möjligheterna att förbättra sin serviceskyldighet och se över sina handläggningsrutiner.

text: AA kommenterade remissvaret.

text: Rättslig reglering

text: Av

text: 2 kap. 1 § tryckfrihetsförordningen

text: (TF) framgår att varje svensk medborgare har rätt att ta del av allmänna handlingar. Med handling förstås enligt 3 § första stycket samma kapitel framställning i skrift eller bild samt upptagning som kan läsas, avlyssnas eller på annat sätt uppfattas endast med tekniskt hjälpmedel. Handling är allmän, om den förvaras hos myndighet och enligt 6 eller 7 § är att anse som inkommen till eller upprättad hos myndighet.

text: En framställning om att ta del av allmänna handlingar skall behandlas genast eller, om framställningen avser att få kopia av en allmän handling, skyndsamt (2 kap. 12 och 13 §§ TF).

text: Om framställningen om att få ta del av en handling inte kan tillgodoses fullt ut skall den som begär att få ut handlingen underrättas om detta.

text: Den som begär att få del av en allmän handling har för det fall att han nekas handlingen rätt att enligt

text: 15 kap. 6 § sekretesslagen (1980:100)

text: få frågan om utlämnande hänskjuten till myndigheten. En myndighets beslut att inte lämna ut en handling får i princip grundas endast på att handlingen inte är allmän eller, om handlingen är allmän, att den innehåller uppgifter som omfattas av sekretess enligt någon bestämmelse i

text: sekretesslagen

text: När det gäller framställningar om att få del av handlingar som inte finns hos myndigheten kan myndigheten, om det inte råder någon tvekan om att handlingen inte finns och att den aldrig har funnits hos myndigheten, istället för att pröva framställningen enligt

text: 15 kap. 6 § sekretesslagen

text: , avvisa den. För det fall den som begärt att få del av handlingen trots att han fått besked om att handlingen aldrig funnits hos myndigheten återkommer med sin begäran bör dock ett överklagbart beslut enligt

text: 15 kap. 6 § sekretesslagen

text: meddelas.

text: I de fall det är tveksamt om det rör sig om en handling som förvaras eller har förvarats hos myndigheten bör framställningen prövas enligt föreskrifterna i

text: 15 kap. 6 § sekretesslagen

text: Bedömning

text: Av utredningen framgår att miljönämnden kontaktade AA samma dag som begäran om utlämnande av handlingar hade kommit in till nämnden. Med hänsyn till oklarheten beträffande vilka handlingar AA önskade ta del av och till AA:s upprepade framställningar borde nämnden enligt min mening i enlighet med det nyss beskrivna rättsläget ha fattat ett överklagbart beslut. Jag är i detta hänseende kritisk till nämndens handläggning.

text: Vad som kommit fram i övrigt föranleder inga uttalanden från min sida.

text: Ärendet avslutas.


avgjordAv: Justitieombudsmannen Thomas Norling

nyckelord: Bistånd Verkställighet

publisher: Justitieombudsmannen

title: Socialnämnden i Filipstads kommun kritiseras för att som vistelsekommun inte ha verkställt en bosättningskommuns beslut om bl.a. hemtjänst till en person som avsåg att tillfälligt vistas i sitt fritidshus

org: jo

sammanfattning: En person var under sommaren 2023 beviljad bl.a. hemtjänst i sitt fritidshus. Bosättningskommunen, som hade fattat beslutet, begärde att Socialnämnden i Filipstads kommun skulle verkställa det. Socialnämnden bedömde dock att det inte var möjligt, bl.a. eftersom det var svårt att rekrytera tillräckligt med personal. Den enskilde erbjöds i stället att bo i ett trygghetsboende med hemtjänst. JO konstaterar att vistelsekommunen enligt lag är skyldig att verkställa bosättningskommunens beslut, och det är inte vistelsekommunens uppgift att göra en egen bedömning av om det är rimligt eller inte. Det är inte heller avsikten att ett beslut som ska möjliggöra för den enskilde att vistas i sitt fritidshus, ska kunna verkställas genom att han eller hon får vistas i ett annat boende med bemanning i den kommun där fritidshuset ligger. JO kritiserar nämnden för att inte ha verkställt beslutet. Socialnämnden upprättade också ett skriftligt avtal med den enskilde som innebar att de beslutade insatserna endast skulle utföras under en del av den aktuella perioden. Enligt JO tycks nämndens avsikt ha varit att ändra och begränsa beslutets giltighetstid. JO uttalar att vistelsekommunen endast ska verkställa bosättningskommunens beslut och har inte rätt att ändra en beviljad insats. Om det fanns anledning att ta ställning till om tiden för insatserna skulle ändras, hade det varit en fråga för bosättningskommunen. JO är även kritisk mot överenskommelsen.

text: Anmälan

type: rubrik

text: I en anmälan som kom in till JO den 13 juni 2023 klagade AA på socialförvaltningen i Filipstads kommun. Hon framförde i huvudsak att socialförvaltningen inte avsåg att verkställa Östermalms stadsdelsnämnd i Stockholms kommuns beslut som gav hennes make rätt till bl.a. hemtjänst i deras fritidshus under sommaren 2023.

type: stycke

text: Utredning

text: JO hämtade inledningsvis in handlingar från socialförvaltningen i Filipstads kommun. Utöver de efterfrågade handlingarna kom socialförvaltningen in med en skrivelse som bl.a. innehåller sammanställd information om ärendet.

text: JO begärde att Socialnämnden i Filipstads kommun skulle yttra sig över anmälan.

text: I sitt yttrande uppgav nämnden bl.a. att den i regel klarar skyldigheten enligt lag att verkställa bosättningskommuners beslut om hemtjänst till personer som vistas i kommunen under sommartid. De senaste åren har det emellertid varit extremt svårt att rekrytera personal och det bedömdes därför att det inte var möjligt att verkställa det aktuella beslutet.

text: AA kommenterade yttrandet.

text: Rättsliga utgångspunkter

text: Varje kommun ansvarar för socialtjänsten inom sitt område, och har det yttersta ansvaret för att enskilda får det stöd och den hjälp som de behöver (

text: 2 kap. 1 § socialtjänstlagen

text: [2001:453], SoL).

text: Utgångspunkten är att det är den kommun där den enskilde vistas, vistelsekommunen, som ansvarar för stöd och hjälp till den enskilde (

text: 2 a kap. 1 §

text: SoL). Om den enskilde är bosatt i en annan kommun än vistelsekommunen, ansvarar bosättningskommunen för det stöd och den hjälp som han eller hon behöver (

text: 2 a kap. 3 §

text: SoL).

text: När en enskild avser att vistas en kortare tid i en annan kommun än bosättningskommunen, och till följd av hög ålder, funktionsnedsättning eller allvarlig sjukdom behöver stöd och hjälp för detta, är vistelsekommunen skyldig att på begäran bl.a. verkställa bosättningskommunens beslut (

text: 2 a kap. 6 §

text: SoL). Om en bosättningskommun har begärt verkställighet av ett beslut enligt ovan, ska bosättningskommunen ersätta vistelsekommunen för verkställighetskostnaderna (

text: 2 a kap. 7 §

text: SoL).

text: Omständigheterna i ärendet

text: Av utredningen framgår bl.a. följande. I april 2023 skickade Östermalms stadsdelsnämnd en begäran om verkställighet av ett beslut till Filipstads kommun. Beslutet, som gällde AA:s make, avsåg insatser i parets fritidshus i form av bl.a. hemtjänst och avlösning i hemmet. Begäran om verkställighet gällde perioden den 8 maj–31 oktober 2023 och insatstiden beräknades till 189 timmar per månad för hemtjänst respektive 32 timmar per månad för avlösning. Den 2 maj 2023 fick AA skriftlig information om att Socialnämnden i Filipstads kommun inte hade möjlighet att utföra insatserna eftersom verksamheten saknade tillräckliga personalresurser. AA och hennes make erbjöds i stället att bo i ett trygghetsboende med hemtjänst under den aktuella perioden. Vid ett senare tillfälle erbjöd nämnden AA:s make att få hemtjänst i

text: sitt fritidshus före och efter semesterperioden. Den 23 maj 2023 upprättade socialförvaltningen en skriftlig överenskommelse med AA:s make om att insatser endast skulle utföras i fritidshuset under perioden den 2–18 juni 2023.

text: Bedömning

text: Under Corona-pandemin kom det till JO:s kännedom att flera kommuner hade beslutat att inte verkställa beslut om insatser från andra kommuner. Jag kritiserade kommunstyrelsen i en kommun och uttalade bl.a. att lagstiftningen innebär en skyldighet för vistelsekommunen att verkställa bosättningskommunens beslut, och att en kommun inte har någon laglig möjlighet att själv välja om den ska följa gällande lagstiftning eller inte (se JO:s beslut den 23 juni 2020, dnr

text: ). Det beslutet gällde en kommun som hade fattat ett formellt beslut om att inte verkställa några beslut om insatser vid tillfällig vistelse. Beslutet skiljer sig alltså från det nu aktuella ärendet, som handlar om hur nämnden hanterade verkställigheten av ett beslut om insatser i ett enskilt ärende.

text: Nämnden har i sitt yttrande uppgett att det inte var möjligt att verkställa de insatser som AA:s make var i behov av. Det skulle ha gått åt två årsarbetskrafter för att verkställa de beviljade insatserna i fritidshuset, exklusive besvarande av larm, och det gick inte att rekrytera tillräckligt med personal för att tillgodose behoven.

text: Jag har förståelse för att det kan vara svårt att rekrytera tillräckligt med personal för att kunna verkställa beslut om bl.a. hemtjänst för tillfälliga vistelser i en kommun, särskilt under semesterperioder och när det handlar om omfattande insatser. Vistelsekommunen är dock enligt lag skyldig att verkställa bosättningskommunens beslut, och det är inte vistelsekommunens uppgift att göra en egen bedömning av om det är rimligt eller inte. Nämnden hade i det här fallet visserligen vidtagit flera åtgärder för att komma tillrätta med sina problem med kompetensförsörjningen utan att lyckas, men den omständigheten påverkar inte AA:s makes rätt att få beviljade insatser verkställda.

text: Av utredningen framgår även att nämnden vidtog andra åtgärder med anledning av beslutet. AA:s make erbjöds bl.a. trygghetsboende med hemtjänst, vilket han dock inte var intresserad av. Av förarbetena till bestämmelsen om vistelsekommunens skyldighet att verkställa bosättningskommunens beslut framgår bl.a. att bestämmelsen syftar till att underlätta för äldre med fritidshus i en annan kommun än bosättningskommunen (se

text: prop. 2010/11:49 s. 48

text: ). Det är således inte avsikten att ett beslut som ska möjliggöra för den enskilde att vistas i sitt fritidshus, ska kunna verkställas genom att han eller hon får vistas i ett annat boende med bemanning i den kommun där fritidshuset ligger. I underlaget från Östermalms stadsdelsförvaltning är det också tydligt att beslutet avsåg insatser i fritidshuset. Nämnden kan därför inte anses ha verkställt stadsdelsnämndens beslut genom att tillhandahålla en plats i ett

text: trygghetsboende. Jag konstaterar sammantaget att nämnden förtjänar kritik för att inte ha verkställt beslutet från Östermalms stadsdelsnämnd.

text: Av utredningen framgår vidare att nämnden tog fram ett skriftligt avtal, ”Överenskommelse angående tillfällig vistelse”, som AA skrev under enligt fullmakt för sin make. Jag har tagit del av denna handling. Utifrån hur skrivelsen är formulerad kan det framstå som att AA:s make frivilligt avsade sig insatser under större delen av den period som beslutet från Östermalms stadsdelsnämnd gällde. AA har uppgett att hon blev tvingad att skriva under handlingen, vilket nämnden har tillbakavisat.

text: Den enskilde kan givetvis självmant avstå från beviljade insatser, även om utredningen i det här fallet inte ger stöd för att det skulle ha varit AA:s makes önskemål att begränsa tiden för de insatser som han hade beviljats. Nämndens avsikt med avtalet tycks närmast ha varit att ändra och begränsa beslutets giltighetstid. Som nämnts ovan ska vistelsekommunen endast verkställa bosättningskommunens beslut. Vistelsekommunen har inte rätt att ändra en beviljad insats. Om det fanns anledning att ta ställning till om tiden för AA:s makes insatser skulle ändras, hade det alltså varit en fråga för Östermalms stadsdelsnämnd.

text: Jag vill också klargöra följande. Att bevilja, ändra eller på annat sätt bestämma om en insats till en enskild enligt

text: socialtjänstlagen

text: är en offentligrättslig handling som en socialnämnd ska pröva och ta ställning till genom beslut. Det ska inte ske genom skriftliga avtal eller andra överenskommelser med den enskilde.

text: Nämnden förtjänar kritik även för överenskommelsen med AA:s make.

text: Ärendet avslutas.

text: Beslutet har fattats av JO Thomas Norling. Dokumentet har fastställts digitalt och har ingen underskrift.

text: Rättssakkunniga Clara Ljunggren har föredragit ärendet och byråchefen Christina Fredin har deltagit i beredningen.

type: avgorande


nyckelord:
Myndighetsutövning, gränsen för
Överlämnande av myndighetsutövning

title: Fråga huruvida en länsstyrelse överlämnat förvaltningsuppgifter som innefattar myndighetsutövning till en jägarorganisation

text: Anmälan

text: I en anmälan begärde AA att JO skulle granska Länsstyrelsens i Värmlands län handläggning av jaktärenden. AA var bl.a. missnöjd med att länsstyrelsen hade uppdragit åt Värmlands läns jaktvårdsförbund (som är en underorganisation till Svenska Jägareförbundet) att handlägga vissa jaktärenden. I anmälan anfördes bl.a. följande.

text: Länsstyrelsen har uppdragit åt jaktvårdsförbundet att handlägga ärenden rörande licenstilldelning för avskjutning av älg och registrering av älgjaktsområden. Dessutom har länsstyrelsen flyttat över länsviltsnämndens kansli till jaktvårdsförbundets expedition. Det kan därvid noteras att länsviltsnämndens ordförande tillika är vice ordförande i jaktvårdsförbundet. Vidare har länets jaktvårdskretsar (lokalavdelningar till jaktvårdsförbundet) fått fullmakt från länsstyrelsen att bevilja extra tilldelning för avskjutning av älg. Något formellt avtal finns dock inte mellan länsstyrelsen respektive jaktvårdsförbundet och dess lokalavdelningar. Mot denna bakgrund bör JO bl.a. utreda vilka garantier som finns för att en person som inte är medlem i Svenska Jägareförbundet får sin ansökan behandlad på samma sätt som en person som är medlem. Även de jävsfrågor som kan uppkomma bör uppmärksammas, eftersom det inte finns någon tydlig skiljelinje mellan ”vad som är offentlig respektive privat myndighetsutövning”.

text: Utredning

text: Anmälan remitterades till Länsstyrelsen i Värmlands län för yttrande. Länsstyrelsen anförde i sitt remissvar, som beslutats av landshövdingen BB, bl.a. följande (bilagorna här uteslutna).

text: Länsstyrelsen har tagit fram en promemoria med bilagor som Länsstyrelsen vill hänvisa till när det gäller bakgrunden till det samarbete som finns mellan Länsstyrelsen och Värmlands läns jaktvårdsförbund. I promemorian finns även beskrivet hur ärendehanteringen går till, de ekonomiska förutsättningarna, bidrag till Jaktvårdsförbundet och diskuterade förändringar i administrationen. Utöver vad som framgår av promemorian med bilagor vill Länsstyrelsen anföra följande.

text: Rubriken till den anmälan som Länsstyrelsen nu yttrar sig över har innehållet ”Beträffande privat myndighetsutövning”. Länsstyrelsen vill redan inledningsvis påtala att någon verksamhet som avser myndighetsutövning, enligt definitionen att för enskild bestämma om förmån, rättighet, skyldighet, disciplinpåföljd, avskedande eller annat jämförbart förhållande, inte har överflyttats till Värmlands läns jaktvårdsförbund. Däremot har alltsedan jaktåret 1976/77, när försöksverksamhet med samordnad älgjakt infördes i Värmlands län, funnits ett nära samarbete mellan Länsstyrelsen och Värmlands läns jaktvårdsförbund i frågor om älgjaktsadministrationen. Grunden för detta samarbete var och är bland annat de intentioner och riktlinjer om samarbete som kom till uttryck i olika förarbeten till försöksverksamheten. Även senare reglering ger uttryck för intentioner att jaktvårdssammanslutningar bör medverka i älgjaktsadministrationen. I regeringens proposition 1991/92:9 med förslag till lag om ändring i

text: jaktlagen

text: anför departementschefen på sidan 33 bl.a. följande: ”Det finns ingen anledning att detaljreglera länsstyrelsens administration i fortsättningen. Förhållandena mellan länen varierar avsevärt. I vissa län utför jägarorganisationerna ett stort arbete med bl.a. underlag för älgtilldelningen. Varje länsstyrelse bör därför inom givna ramar få möjlighet att själv besluta om sin administration. Besluten att registrera licensområden och om tilldelning får dock inte fattas av någon organisation utan måste fattas av länsstyrelsen.” Här kan även nämnas Naturvårdsverkets uttalanden i de allmänna råden till jaktkungörelsen (

text: SNFS 1995:6

text: , NV 61) i vilka sägs bl.a. följande: ”Under förutsättning att kostna derna för länets älgjaktsadministration kan minskas får länsstyrelsen medge bidrag ur älgvårdsfonden till jaktvårdssammanslutning för länet för arbete med älgadministrationen.”

text: Samarbetet är och har varit väl känt för de myndigheter, förbund och privatpersoner som berörs av älgadministrationen. De misstankar som nu framförs om att jägare som inte tillhör Jaktvårdsförbundet skulle missgynnas genom att Jaktvårdsförbundet deltar i beredningen av ärenden har inte besannats vare sig i överklagningsärenden eller genom att missnöje på annat sätt kommit till Länsstyrelsens kännedom. Länsstyrelsen vill även peka på det förhållandet att ansökningar som helt eller delvis avstyrks eller som under behandlingen tillförs uppgifter som kan utgöra grund för avslag eller medföra avvikelser från ansökan kommuniceras av Länsstyrelsen med sökanden innan beslut fattas. Länsstyrelsen vill dessutom peka på den viktiga roll som den partssammansatta Länsviltnämnden har i framtagande av beslutsunderlag. Det förtjänar också att upprepas att det är Länsstyrelsen som har utredningsansvaret och fattar de formella besluten under handläggningen samt slutligt beslut i ärendet. Med påståendet om att länets jaktvårdskretsar erhållit fullmakt från Länsstyrelsen att självständigt bevilja extra tilldelning för avskjutning av älg torde anmälaren avse den särskilda tilläggstilldelning som efter önskemål vid de lokala samråden ges för vissa älgvårdsdistrikt i form av en samlicens avseende samtliga registrerade Alicensområden i distriktet. Samlicensen meddelas med stöd av 3 § andra stycket 2. jaktförordningen och uppfyller tillämpliga bestämmelser i jaktkungörelsen. Anmälaren uppger också att det framkommit att kansliet för Länsviltnämnden har överflyttats till och samordnats med Jaktvårdsförbundets expedition. Anmälaren uppger inte varifrån Länsviltsnämndens kansli har överflyttats. Av

text: 39 § jaktlagen

text: framgår att till varje länsstyrelse är knuten en länsviltsnämnd med uppgift att vara länsstyrelsens rådgivande organ i frågor om viltvården. Länsviltsnämndens sammansättning regleras i 46 § jaktförordningen. Där framgår även att Naturvårdsverket fastställer arbetsordningen för Länsviltnämnden. Länsviltnämndens arbete förutsätter viss kontorsverksamhet. Någon reglering av hur denna skall ordnas finns inte. Att ett förbundsexpedition utnyttjas för detta ändamål torde inte vara ovanligt. – – –

text: Länsstyrelsen vill även informera om att av olika skäl var formerna för samarbetet med jaktvårdsförbundet under övervägande redan innan den nu gjorda anmälan. Något beslut har ännu inte fattats. JO:s uttalanden med anledning av anmälan

text: kommer inte att kunna avvaktas. De beslut som kommer att fattas i frågan kommer dock att få sådan utformning att JO:s uttalanden kommer att kunna beaktas om så blir nödvändigt. – – –

text: AA kommenterade remissvaret och vidhöll sin kritik. Han anförde även bl.a. följande. En förvaltningsuppgift som innefattar myndighetsutövning får överlåtas till ett enskilt rättssubjekt endast med stöd av lag. Med myndighetsutövning avses därvid inte endast själva beslutet i ett ärende utan även handläggningen av ärendet. Länsstyrelsen i Värmlands län har utan stöd i lag överlåtit uppgifter som innefattar myndighetsutövning till Värmlands läns jaktvårdsförbund. Detta får bl.a. till följd att vissa allmänna handlingar inte finns tillgängliga i länsstyrelsens lokaler samt att länsstyrelsen inte har möjlighet att kontrollera efterlevnaden av

text: förvaltningslagens

text: bestämmelser om handläggning av ärenden.

text: Upplysningar inhämtades från Länsstyrelsen i Värmlands län, varvid framkom att något skriftligt avtal angående samarbetet mellan länsstyrelsen och Värmlands läns jaktvårdsförbund inte hade påträffats.

text: Härefter upprättades inom JO:s expedition en promemoria, i vilken anfördes bl.a. följande.

text: Ytterligare utredning i ärendet bedöms erforderlig. Yttrande från länsstyrelsen bör därför ånyo infordras enligt nedan angivna frågeställningar. 1. Länsstyrelsen har till Värmlands läns jaktvårdsförbund överlämnat visst arbete med älgadministrationen. Länsstyrelsen bör redovisa vad som har avtalats – skriftligt eller muntligt – med jaktvårdsförbundet i fråga om dessa arbetsuppgifter (jfr Naturvårdsverkets uttalanden i allmänna råd,

text: SNFS 1995:6

text: , NV61, angående förutsättningarna för bidrag ur älgvårdsfonden till jaktvårdssammanslutnings arbete med älgadministration), samt redogöra för och precisera vilka uppgifter som faktiskt har överlämnats till jaktvårdsförbundet. Länsstyrelsen bör vidare redovisa hur dessa arbetsuppgifter utförs av förbundet. Länsstyrelsen har gjort gällande att delegationen till jaktvårdsförbundet av arbetsuppgifter inte innefattar myndighetsutövning. Länsstyrelsen bör närmare utveckla grunderna för sin uppfattning. 2. Länsstyrelsen bör yttra sig över vad anmälaren anfört angående

text: förvaltningslagens

text: tryckfrihetsförordningens

text: och sekretesslagens tillämplighet i ärenden som bereds av jaktvårdsförbundet, se aktbil 15. Även vad anmälaren anfört i jävsfrågan bör kommenteras och bedömas. – – – 4. Länsstyrelsen har i remissvaret anfört att formerna för samarbetet med jaktvårdsförbundet är under övervägande. Resultatet av dessa överväganden bör redovisas.

text: Länsstyrelsen anmodades att yttra sig i enlighet med vad som anförts i promemorian.

text: I yttrande från Länsstyrelsen i Värmlands län, som beslutats av landshövdingen BB, anfördes följande (bilagorna här uteslutna).

text: Länsstyrelsen vill redan inledningsvis upplysa om att det förfaringssätt som anmälan avser kommer att upphöra. Från och med den 1 maj 2000 kommer samarbetet i stort sett att ha upphört. En närmare redovisning finns under frågeställning 4.

text: Allmänt

text: Svenska Jägareförbundet har av Sveriges riksdag fått ett uppdrag att sköta jakten och den praktiska viltvården i landet, det s.k. allmänna uppdraget. (Jfr

text: SOU 1997:91

text: , ”Jaktens villkor”, och vad däri avhandlas i frågan.) Förbundets organ i länen, för Värmlands del länets jaktvårdsförbund, har alltsedan uppdragets tillkomst genom sina heltidsanställda jaktvårdskonsulenter utnyttjats som sakkunnigorgan inom jaktoch viltvårdsområdet. Såväl myndigheter som domstolar inhämtar i sin mål- och ärendehantering sakkunnigutlåtanden från länsjaktvårdsföreningarna. Det är mot denna bakgrund som bestämmelsen i 13 § 8 mom. dåvarande jaktstadgan att länsstyrelsen skulle ha hört jaktvårdssammanslutning för länet innan länsstyrelsen beslutade om registrering av ett älgjaktsområde skall ses. I förarbetena till lagstiftningen var även en av de bärande tankarna att jaktvårdssammanslutningarna skulle medverka för att få till stånd en ändamålsenlig samordning av jakten. Mot bakgrund av vad som uttalats om jaktvårdssammanslutningarnas medverkan i försöksverksamheten med samordnad älgjakt, föll det sig i länet naturligt att Jaktvårdsförbundet, som också var villigt därtill, i samband med att förbundet erhöll registreringshandlingarna för yttrande också ombesörjde att dessa ordnades och där så behövdes kompletterades med för registreringen erforderliga uppgifter (fastighetsutredningar m m).

text: Frågeställning 1

text: Som redovisats i Länsstyrelsens promemoria 1998-03-20 fick också Jaktvårdsförbundet, helt med stöd av dåvarande föreskrifter, Länsstyrelsens uppdrag att upprätta och föra områdesregistret inklusive översiktskartan över älgjaktsområdena (jfr dåvarande jaktvårdskonsulentens beskrivning av arbetet på Jaktvårdsförbundet, bil. 5 till promemorian). Några handlingar utvisande Länsstyrelsens överväganden och slutliga ställningstagande i frågan om uppdraget till Jaktvårdsförbundet, utöver vad som redovisats i bilagorna till den tidigare promemorian, har inte kunnat återfinnas. Ingen av de personer som vid den aktuella tidpunkten var ansvariga för uppgörelsen med Jaktvårdsförbundet är längre i tjänst hos Länsstyrelsen. Inte heller den då ansvarige på Jaktvårdsförbundet är längre i tjänst. Ytterligare klarhet i frågan har därför inte kunnat vinnas. Med hänsyn till vad som nu är känt måste Länsstyrelsen utgå från att någon formell skriftlig överenskommelse aldrig upprättades.

text: Arbetet på Jaktvårdsförbundet Arbetet på Jaktvårdsförbundet har alltsedan införandet av den samordnade älgjakten tillgått på samma sätt, dock att områdesregistret sedan 1988 är datoriserat. Nedan redovisas arbetsgång m.m.

text: Registrering

text: En ansökan om registrering förtecknas i ett hjälpregister på Länsstyrelsen. Diarieföring i huvuddiariet sker inte. Efter att ansökningsavgiften betalats in har ansökan översänts till Jaktvårdsförbundet (ansökningsavgift infördes 1992). Jaktvårdsförbundet har kontrollerat fastighetsuppgifterna i ansökan mot översiktskartan över licensområdena. Detta gäller såväl ansökningar avseende oregistrerad mark som ansökningar om ändring i redan befintliga områden. De flesta ansökningar kräver viss kommunikation med företrädaren för området och i regel även med företrädarna för intilliggande områden. Kommunikationen har skett skriftligen eller via telefon. Oklarheter i fastighetsredovisningen kan ibland ta avsevärd tid att reda ut (se bif. exempel). Efter att ev. oklarheter retts ut, har ärendet skickats tillbaka till Länsstyrelsen med förbundets yttrande bifogat. Sedan samtliga registreringsärenden för året avgjorts av Länsstyrelsen, har handlingarna översänts till Jaktvårdsförbundet som ritat in licensområdena på

text: översiktskartan och fört in berörda uppgifter i områdesregistret (jfr organisationskort, bil. 12 till den tidigare promemorian). Berörda handlingar har hos förbundet förvarats i mappar för varje område för sig. I sammanhanget hänvisas även till redovisningen under rubriken arbetets uppläggning i redogörelsen till Naturvårdsverket över försöksverksamheten med samordnad älgjakt, bil. 6 till den tidigare promemorian. Under försöksverksamheten med den samordnade älgjakten medverkade ofta Jaktvårdsförbundet, helt enligt intentionerna bakom lagstiftningen, aktivt i möten tillsammans med berörda partsföreträdare i syfte att få till stånd en ändamålsenlig samordning av jakten. Även i det nuvarande älgjaktssystemet har företrädare för förbundet, i fall när önskemål om detta ställs från berörda parter, vid åtskilliga tillfällen medverkat i liknande möten. Tillgången till ett gott kartmaterial har då visat sig utomordentligt värdefull och ofta varit en förutsättning för att en avsedd samordning kunnat komma till stånd.

text: Licenser

text: Beträffande förfarandet vid licensgivningen hänvisas till beskrivningen i den tidigare promemorian.

text: Statistik

text: Efter att Länsstyrelsen kontrollerat att anmälnings- och betalningsskyldigheten fullgjorts, har Jaktvårdsförbundet fört in jaktresultaten i licensregistret och upprättat erforderlig statistik.

text: Myndighetsutövning

text: Personal vid Värmlands läns Jaktvårdsförbund har utfört vissa moment av handläggningen av ärenden som Länsstyrelsen författningsenligt har att fatta beslut i. Ett av skälen till detta synes ha varit att Jaktvårdsförbundet, i vart fall vid tiden när samarbetet började, skulle yttra sig i ärendena. I de fall ansökningarna saknat uppgifter som Jaktvårdsförbundet ansett vara nödvändiga för att kunna yttra sig till Länsstyrelsen så har det ansetts lämpligt att Jaktvårdsförbundet direkt i dialog med sökanden sökt få in nödvändiga uppgifter för att kunna avge yttrande. Jaktvårdsförbundet har inte fattat några beslut som varit bindande för sökanden eller haft annan rättsverkan för sökanden. Det slutliga beslutet samt beslut under handläggningen som kunnat få rättsverkan gentemot den som berörs av beslutet har fattats av personal anställd vid Länsstyrelsen. Länsstyrelsens beslut har till sin innebörd varit sådana att de är att betrakta som myndighetsutövning mot enskild och Länsstyrelsens handläggning är att anse som ett led i denna myndighetsutövning (jfr äldre

text: förvaltningslagen

text: ”utövning av

text: förbart förhållande”). I sammanhanget måste understrykas att ansökningar som helt eller delvis avstyrkts av Jaktvårdsförbundet eller som under behandlingen tillförts uppgifter som har kunnat utgöra grund för avslag eller medföra avvikelse från ansökan har kommunicerats av Länsstyrelsen med sökanden innan Länsstyrelsen fattat beslut i ärendet. Sammanfattningsvis kan sägas att personal från Jaktvårdsförbundet på sätt och vis varit behjälplig vid Länsstyrelsens myndighetsutövning genom att söka få den sökande på frivillig väg och utan Länsstyrelsens direkta medverkan att komplettera sitt ärende så att Jaktvårdsförbundet kunnat yttra sig i ärendet. Länsstyrelsen bilägger kopior av ärenden vilka bl.a. ger exempel på den utredning som gjorts i ärendet, Jaktvårdsförbundets yttrande, Länsstyrelsens kommunicering i de fall det bedömts nödvändigt och Länsstyrelsens beslut. Länsstyrelsen vill avslutningsvis poängtera att det är Länsstyrelsen som slutligt avgjort om beslutsunderlaget varit tillräckligt.

text: Frågeställning 2

text: Förvaltningslagen

text: Anmälaren påstår att när Länsstyrelsen överlåter viktiga delar av handläggningen i jaktärenden som avser myndighetsutövning till Värmlands läns jaktvårdsförbund upphör också Länsstyrelsens möjlighet att kunna se till bestämmelserna i

text: och

text: 15 §§

text: förvaltningslagen

text: . De ärenden som nu är i fråga har endast en part, den sökande. Det är mycket lätt för den sökande att bedöma i vilken mån uppgifter som kan ha betydelse för utgången av ärendet har tillförts ärendet eftersom sådana uppgifter skall kommuniceras med sökanden. De ansökningar som helt eller delvis avstyrks av Jaktvårdsförbundet eller som under behandlingen tillförs uppgifter som kan utgöra grund för avslag eller medföra avvikelse från ansökan skall enligt

text: 16 § förvaltningslagen

text: alltid kommuniceras med sökanden innan Länsstyrelsen fattar beslut i ärendet. Så har alltid skett.

text: Allmänna handlingar Vad gäller frågan om handlingar så har Länsstyrelsen alltid betraktat dessa som allmänna och förvarade hos Länsstyrelsen även i de fall de faktiskt förvarats i Jaktvårdsförbundets lokaler. Om någon hade begärt att få ta del av en allmän handling i dessa ärenden så hade Länsstyrelsen om handlingen befunnit sig i Jaktvårdsförbundets lokaler antingen a) hämtat handlingen, b) skjutsat personen till lokalen för att där ta del av den eller c) hänvisat personen till att själv uppsöka lokalerna. Här kan nämnas att Jaktvårdsförbundets lokaler är belägna cirka tre mil från Länsstyrelsen. Eftersom handlingarna inte omfattas av sekretess enligt sekretesslagens bestämmelser skall inte heller någon prövning ske när handlingarna lämnas ut. Detta är väl känt av Jaktvårdsförbundet. Någon myndighetsutövning kan inte anses förekomma när personal på Jaktvårdsförbundet lämnar ut en allmän handling som faktiskt förvaras där. – – –

text: Frågeställning 4

text: Förändringar i administrationen I den tidigare promemorian uttalas att formerna för förbundets medverkan är under övervägande. Detta som en följd av planerna på en övergång till digital översiktskarta genom användning av GIS-teknik. Planerna har nu konkretiserats och redovisas i det följande. På grund av personalförändringar inom Länsstyrelsen och som ett led i förberedelsearbetet för ett införande av GIS-teknik i administrationen anställde Länsstyrelsen fr.o.m. den 1 juli 1998 på deltid (40 %) den tjänsteman inom Jaktvårdsförbundet som främst varit verksam med de älgadministrativa göromålen. Fr.o.m. den 1 maj i år kommer Länsstyrelsen att överta det fulla arbetsgivaransvaret för tjänstemannen, som då helt kommer att vara verksam inom Länsstyrelsen. En full satsning på GIStekniken kommer då att inledas. Fr.o.m. i år finns hela licensområdesregistret på Länsstyrelsen. Enbart vissa handlingar som berör innevarande års registeransökningar samt handlingar som fortfarande erfordras för att slutligt justera översiktskartan avseende 1999-års registreringsärenden finns för närvarande på Jaktvårdsförbundet. Allteftersom arbetet i den delen slutförs, återförs berörda handlingar till Länsstyrelsen. Arbetet avslutas under april. Fortsättningsvis kommer Jaktvårdsförbundet vad gäller registreringsarbetet enbart att utnyttjas som remissinstans i ärenden där sakkunnigutlåtanden bedöms behöva inhämtas. Den officiella avskjutningsstatistiken kommer i fortsättningen att upprättas av Länsstyrelsen. Förfarandet i samband med licensgivningen förändras i huvudsak inte.

text: Eftersom dataregistret dock numera finns på Länsstyrelsen, sker databearbetningen av länsviltnämndens avskjutningsnormer inom Länsstyrelsen. Övrigt Jaktvårdsförbundets medverkan i älgjaktsadministrationen kommer även fortsättningsvis att vara omfattande. Uppgiften att ansvara för de lokala samråden samt rollen som sammanhållande eller direkt ansvarig vid olika älginventeringar m.m. jämte utvärderingen av inventeringsresultaten kräver betydande insatser av förbundet. Jfr vad som uttalas i

text: prop. 1991/92:9

text: om medverkan av jaktvårdsorganisationerna i älgjaktsadministrationen. Jaktvårdsförbundet avses även i fortsättningen svara för länsviltsnämndens kanslifunktion. AA kommenterade remissvaret och vidhöll sin kritik.

text: I beslut den 28 juni 2000 anförde stf. JO Ekberg i fråga om myndighetsutövning följande.

text: Bestämmelser rörande älgjakt

text: Jakt efter älg får enligt

text: 33 § första stycket jaktlagen (1987:259)

text: ske endast efter licens av länsstyrelsen och inom ett område som länsstyrelsen har registrerat, ett s.k. licensområde. Naturvårdsverket får meddela närmare föreskrifter om registrering av licensområden för älgjakt och licens för jakt efter älg samt länsstyrelsens prövning av dessa ärenden (7 § jaktförordningen, 1987:905).

text: Naturvårdsverket har meddelat sådana föreskrifter i jaktkungörelsen (

text: SNFS 1994:3

text: NV:58). Ansökan om registrering av licensområde för älgjakt skall av jakträttshavare, eller företrädare för dessa, göras hos länsstyrelsen i det län i vilket området eller större delen av detta är beläget (3 §). I 4 § redogörs för vad ansökan skall innehålla. Licens för älgjakt utfärdas för områden som är registrerade enligt

text: 33 § andra stycket jaktlagen

text: , s.k. A-licensområden. En sådan licens kan ges för ett registrerat A-licensområde för sig eller för flera registrerade A-licensområden i samverkan, s.k. samlicens. Ansökan om licens skall ges in till länsstyrelsen i det län där jaktområdet är registrerat och åtföljas av de handlingar som länsstyrelsen beslutar (14 och 15 §§). Länsstyrelsen får dock meddela licens även om ansökan inte givits in (16 §).

text: Jaktkungörelsen innehåller även av Naturvårdsverket beslutade allmänna råd. Vad gäller administrationen av älgjakten erinrar Naturvårdsverket i dessa råd om vad som sägs i propositionen om Jakt och Viltvård (

text: prop. 1991/92:9

text: ) om att länsstyrelserna bör förenkla administrationen av älgjakten. I råden anförs vidare att riksdagens beslut att anta propositionen bl.a. innebär att jägare och markägare i fortsättningen tillsammans skall ta ett större ansvar för älgstammens skötsel. Det ankommer därför på jägarna att ta ansvar för och initiativ till att samråd årligen sker mellan markägare och jägare om älgstammens skötsel. Samrådet, som bl.a. bör avse hur stor älgavskjutningen bör vara, skall lämpligen redovisas till länsstyrelsen liksom uppgift om förslag till den avskjutning som överenskommits.

text: I samband med att ansökan om registrering av ett licensområde ges in till länsstyrelsen skall avgift betalas. Länsstyrelsens kostnader för administrationen av älgjakten skall enligt Naturvårdsverkets allmänna råd i första hand täckas av

text: influtna avgifter och i andra hand av medel ur länets viltskadefond. Viltskadefonderna har numera ersatts av länsvisa älgvårdsfonder.

text: I 52 d § jaktförordningen stadgas att länsstyrelsen enligt föreskrifter som meddelas av Naturvårdsverket får lämna bidrag till kostnaderna för administrationen av jakten, däribland registerhållning som avser områden som registrerats för jakt efter älg, tilldelning av djur inom områden som registrerats för jakt efter älg samt viltvård, information och utbildning i jaktliga frågor. Naturvårdsverket har beträffande bestämmelsens tillämpning föreskrivit i sina allmänna råd att länsstyrelsen, under förutsättning att kostnaderna för länets älgadministration kan minskas, får medge bidrag ur älgvårdsfonden till jaktvårdssammanslutning för länet för arbete med älgadministrationen. Jaktvårdssammanslutningens arbete måste dock vara avtalat med länsstyrelsen innan arbetet utförs och får inte innefatta myndighetsutövning.

text: Myndighetsutövning

text: Enligt

text: 11 kap. 6 § regeringsformen

text: kan förvaltningsuppgift överlämnas till privaträttsliga organ, såsom t.ex. bolag och föreningar. Innefattar uppgiften myndighetsutövning skall detta ske med stöd av lag.

text: Beträffande innebörden av begreppet myndighetsutövning hänvisas i förarbetena till

text: regeringsformen

text: till de uttalanden som gjordes i denna fråga vid tillkomsten av den äldre

text: förvaltningslagen

text: prop. 1973:90 s. 397

text: och

text: prop. 1975/76:209 s. 165

text: ). Vissa av bestämmelserna i den äldre

text: förvaltningslagen (1971:290)

text: skulle enligt

text: 3 §

text: tillämpas när det var fråga om utövning av befogenhet att för enskild bestämma om förmån, rättighet, skyldighet, disciplinpåföljd, avskedande eller annat jämförbart förhållande. Av förarbetena framgår att härmed avsågs myndighetsutövning. Begreppet togs dock inte in i lagtexten. Med uttrycket ”annat jämförbart förhållande” avsågs att klargöra att även ärenden som inte kunde sägas röra förmån, rättighet, skyldighet, disciplinär bestraffning eller avskedande kan hänföras till myndighetsutövningens område, om det i något hänseende gäller ett offentligrättsligt ingrepp i enskilds ställning. (Se

text: prop. 1971:30 s. 330

text: f.).

text: Vad gäller

text: förvaltningslagens

text: syfte anförde departementschefen att lagens bestämmelser rörande handläggningen av ärenden – varmed avses hela den procedur som börjar med ett ärendes anhängiggörande och slutar med dess avgörande – skulle bidra till att ge ett så korrekt underlag som möjligt för förvaltningsbesluten och därmed till att besluten blev riktiga i sak. Det största behovet av regler för handläggningen förelåg vid förvaltningsverksamhet som innefattar myndighetsutövning. Det var också sådan verksamhet som man främst hade haft i tankarna när man efterlyst en uniformering och komplettering av förfarandereglerna för förvaltningsärenden. De regler som infördes rörande aktinsyn, kommunicering och beslutsmotivering m.m. ansågs fylla centrala rättsskyddsfunktioner (

text: prop. 1971:30 s. 285

text: I den nu gällande

text: förvaltningslagen (1986:223)

text: förekommer begreppet myndighetsutövning i flera bestämmelser. Lagens användning av begreppet syftar inte till någon saklig ändring i förhållande till motsvarande avgränsning i den äldre

text: förvaltningslagen

text: Utmärkande för all myndighetsutövning är att det rör sig om beslut eller andra åtgärder som ytterst är ett uttryck för samhällets maktbefogenheter i förhållande till medborgarna. Myndighetsutövning kan förekomma både i form av missgynnande beslut, t.ex. förbud, föreläggande eller liknande, och gynnande beslut, t.ex. tillstånd till att bedriva viss verksamhet. Karakteristiskt är emellertid, att den enskilde befinner sig i ett slags beroendeförhållande. Är det fråga om ett missgynnande beslut måste den enskilde rätta sig efter beslutet, eftersom denne annars riskerar att tvångsmedel av något slag används mot honom. Rör det sig om ett gynnande beslut, kommer beroendeförhållandet till uttryck på så sätt att den enskilde måste vända sig till myndigheten för att få t.ex. en viss förmån och att myndighetens tillämpning av de föreskrifter som gäller på området får avgörande betydelse för honom. För att myndighetsutövning skall föreligga krävs även att myndigheten grundar sin befogenhet att bestämma om ett visst förhållande på en författning eller något annat beslut av regeringen eller riksdagen.

text: En ytterligare avgränsning av begreppet myndighetsutövning görs på så sätt att endast ärenden som mynnar ut i bindande beslut omfattas av begreppet. Ärenden som uteslutande avser lämnande av råd, upplysningar eller andra oförbindande besked innefattar således inte myndighetsutövning. (Jfr Hellners-Malmqvist, Nya

text: förvaltningslagen

text: med kommentarer, 5 u. 1999, s. 134 f.)

text: Något uttalande i frågan huruvida handläggningen av ett ärende som i sig innefattar myndighetsutövning utgör myndighetsutövning i alla sina led har inte gjorts vare sig i förarbeten eller i doktrin. Att så inte nödvändigtvis behöver vara fallet skulle möjligen kunna utläsas av

text: 11 kap. 6 § regeringsformen

text: eftersom det där talas om dels förvaltningsuppgifter dels förvaltningsuppgifter som innefattar myndighetsutövning. Sannolikt syftar denna uppdelning i första hand på olika slag av ärenden och inte på delar av beredningen kontra beslut i samma ärende, men någon vägledning ges inte av lagstiftaren. Om det nu skulle vara så att det finns en möjlighet till uppdelning av handläggningen kan man fråga sig om t.ex. kontroll av att inlämnade handlingar är kompletta eller införskaffande av ytterligare handlingar eller sammanställning av materialet i ett ärende är hänförligt till myndighetsutövning. Svaret blir uppenbarligen ja om åtgärden kombineras med någon form av föreläggande för den enskilde att komma in med en handling eller eljest vidta en åtgärd. Mera tveksamt skulle det kunna vara om den begärda insatsen bygger på ett helt frivilligt åtagande från den enskildes sida. Skulle emellertid passivitet från den enskilde i en sådan situation kunna påverka utgången av ärendet, talar det mesta för att det är fråga om myndighetsutövning. Ansvaret för att utredningen leder fram till ett användbart beslutsunderlag – som förutsätter en sammanställning av materialet – utgör också som jag ser det myndighetsutövning liksom tillämpning av bl.a. bestämmelserna i

text: och

text: 17 §§

text: förvaltningslagen

text: om sökandes rätt att få del av uppgifter.

text: Vägledande för tolkningen blir närmast om åtgärden kan ses som ett offentligrättsligt ingrepp i den enskildes personliga förhållanden. Någon säker gränsdragning mellan förvaltningsåtgärder som innefattar respektive inte innefattar

text: myndighetsutövning går dessvärre inte att göra. En bedömning får många gånger göras i det enskilda fallet. Innefattar de förvaltningsuppgifter som överlåtits till jaktvårdsförbundet myndighetsutövning? Länsstyrelsens ärenden rörande registrering av älgjaktsområden mynnar ut i bindande beslut och innefattar således myndighetsutövning. Det saknas stöd i lag för att överlämna dessa ärenden till ett privaträttsligt organ som Värmlands läns jaktvårdsförbund. Länsstyrelsen i Värmlands län har uppgivit att länsstyrelsen – som har utredningsansvaret och alltid fattar det slutliga beslutet i varje ärende – inte har överlåtit några uppgifter som innefattar myndighetsutövning till jaktvårdsförbundet, utan förbundet är endast behjälpligt vid länsstyrelsens myndighetsutövning genom att få den sökande på frivillig väg att komplettera sitt ärende så att förbundet kan yttra sig.

text: Det råder – främst på grund av att någon skriftlig överenskommelse inte finns – viss osäkerhet om vilka uppgifter som länsstyrelsen har överlåtit till Värmlands läns jaktvårdsförbund samt hur dessa närmare skall genomföras. Jag återkommer senare till vilka följder avsaknaden av en skriftlig överenskommelse kan få. Vad som framkommit beträffande handläggningen av de aktuella ärendena är bl.a. följande.

text: Ärenden rörande registrering av licensområde för älgjakt anhängiggörs hos länsstyrelsen genom en ansökan. Enligt länsstyrelsen diarieförs denna inte i huvuddiariet, utan endast i ett hjälpregister. Vad detta närmare innebär framgår inte. Efter det att ansökningsavgiften betalats in översänds ansökan till jaktvårdsförbundet för yttrande.

text: Jaktvårdsförbundet kontrollerar fastighetsuppgifterna i ansökan mot den översiktskarta över licensområden som förbundet för och tar ställning till om man skall ta in ytterligare utredning. Beträffande de flesta ansökningarna tar förbundet kontakt med dels företrädare för det aktuella licensområdet, dels företrädare för angränsande områden, för att inhämta de ytterligare uppgifter som förbundet anser nödvändiga för att kunna yttra sig över ansökan. Detta kan ske skriftligen eller per telefon. När ärendet är så pass utrett som förbundet finner nödvändigt översänds handlingarna i ärendet till länsstyrelsen tillsammans med förbundets yttrande. Det framgår inte vilka åtgärder som jaktvårdsförbundet vidtar om sökanden inte inkommer med de kompletteringar som förbundet begärt. Någon form av tvångsmedel finns inte tillgängligt. Jag utgår därför ifrån att den åtgärd som förbundet kan komma att vidta, för det fall sökanden inte inkommer med de uppgifter som förbundet begärt, är att förbundet i sitt yttrande till länsstyrelsen antingen avstyrker ansökan på grund av det bristande underlaget eller uppger att man inte har tillräckligt underlag för att kunna ta ställning till ansökan.

text: Om förbundet helt eller delvis avstyrker ansökan, eller om ärendet tillförts uppgifter som kan utgöra grund för avslag eller medföra avvikelse från ansökan, kommunicerar länsstyrelsen ansökan med sökanden innan länsstyrelsen fattar beslut i ärendet.

text: Som länsstyrelsen framhåller i yttrandena till JO är situationen när det gäller älgjaktsadministrationen något speciell så till vida som statsmakterna i olika sammanhang förutsatt att jägarorganisationerna kan medverka i denna. Ersättning har också kunnat utgå enligt jaktkungörelsen i form av bidrag ur älgvårdsfonden till jaktvårdssammanslutning för länet för arbete med älgadministrationen. Någon närmare reglering av hur detta samarbete skall utformas har inte angivits utan statsmakterna har överlåtit till varje länsstyrelse att själv besluta om sin administration.

text: Det kan således konstateras att det står länsstyrelsen fritt att utnyttja jägarorganisationerna eller underavdelningar av dessa för medverkan i den administrativa handläggningen av frågor hänförliga till älgjakten. Det ligger dock i sakens natur att samarbetet inte kan läggas upp på sådant sätt att länsstyrelsen överlåter uppgifter som utgör myndighetsutövning till någon annan. Det understryks också från statsmakternas sida att någon organisation inte får fatta beslut om registrering av licensområden eller om tilldelning av jakt. Sådana beslut måste fattas av länsstyrelsen (

text: prop. 1991/92:9 s. 33

text: ). I det sammanhanget sägs det däremot inte något om handläggningen i övrigt av sådana ärenden.

text: I förevarande fall är det utrett att länsstyrelsen fattar det slutliga beslutet i varje enskilt ärende. Länsstyrelsen svarar också för kommunikation av tillfört material och för föreläggande om komplettering eller annan åtgärd. Länsstyrelsen har också ansvaret för att utredningen slutförs så att ett användbart beslutsunderlag föreligger innan slutlig ställning tas i ärendet. Samtliga dessa delar av handläggningen av ärendet får som anförts ovan anses utgöra myndighetsutövning.

text: Vad länsstyrelsen enligt egen uppgift överlåtit till jaktvårdsförbundet är att granska om ett ingivet material är komplett som underlag för förbundets yttrande i ärendet och om så ej är fallet en rätt för förbundet att ombesörja komplettering genom införskaffande av skriftliga eller muntliga uppgifter. Jag utgår från att de sistnämnda dokumenteras i ärendet. Om ytterligare kompletteringar behövs vid den fortsatta handläggningen av ärendet ombesörjer – om jag uppfattat länsstyrelsens redogörelse rätt – länsstyrelsen själv denna sak.

text: Jag måste för min del uttrycka tveksamhet inför länsstyrelsens arrangemang. Om det skulle förhålla sig så att jaktvårdsförbundet insats endast utgör ett led i att möjliggöra förbundets yttrande över den gjorda ansökan torde uppdraget till förbundet sannolikt kunna godtas. Det kan inte vara alldeles ovanligt att ett organ som skall fungera som remissinstans genom egen försorg breddar underlaget för sitt yttrande. Något annorlunda förhåller det sig om syftet med förbundets insats är att ersätta den granskning av det ingivna materialet och den komplettering av detta som länsstyrelsen eljest skulle ha gjort för att få underlag för sitt beslut. Sådana åtgärder får anses ingå i myndighetsövning och kan inte överlåtas till förbundet.

text: I brist på säkra besked om avsikten med länsstyrelsens uppdrag till jaktvårdsförbundet och om det exakta innehållet i uppdraget kan jag inte med säkerhet bedöma om länsstyrelsen överskridit sina befogenheter att utan uttryckligt stöd av lag ge jaktvårdsförbundet det berörda uppdraget. Jag finner det dock klokt att

text: länsstyrelsen numera själv ombesörjer all administration av dessa registreringsärenden.

text: Vad gäller handläggningen av ärenden rörande utfärdande av licenser för älgjakt har länsstyrelsen lämnat en närmare redogörelse för handläggningssättet i en bilaga till sitt första remissyttrande. De uppgifter som jaktvårdsförbundet utför, t.ex. att ta ansvar för och initiativ till samråd mellan jägare och markägare samt lämna förslag till avskjutning, har stöd i gällande författningsbestämmelser. Jag finner därför inte anledning att ytterligare utreda denna fråga. Formerna for överlämnande av förvaltningsuppgift till privaträttsligt organ Ett överlämnande av förvaltningsuppgifter sker genom att myndigheten och det privata rättssubjektet träffar ett avtal om vilka uppgifter som det senare skall utföra. Ett sådant överlämnande får konsekvenser på flera områden, bl.a. rörande möjligheterna att ta del av allmänna handlingar, sekretessen, tillämpliga handläggningsregler, tjänstefelsansvaret, och tillsynen över verksamheten (se

text: SOU 1994:139 s. 281

text: f.). Det är därför angeläget att frågan hur den enskildes rättssäkerhet bäst kan tryggas efter överlämnandet uppmärksammas i avtalet. Som exempel kan nämnas att myndigheten – vad gäller möjligheten att ta del av allmänna handlingar – kan utforma avtalet med det privata rättssubjektet så att den enskilde får insyn i verksamheten.

text: Med hänsyn bl.a. till följderna för den enskilde och dennes rättssäkerhet bör avtalet vara skriftligt. Ett sådant förfarande leder i regel till en mer genomarbetad överenskommelse och ökar den enskildes möjlighet till insyn. Dessutom säkras bevis om vad som avtalats till undvikande av framtida oklarheter rörande omfattningen av de uppgifter som överlåtits och om vilken ersättning som skall utgå för fullgörandet av dessa.

text: Länsstyrelsen i Värmlands län har uppgivit att man inte kunnat påträffa något skriftligt avtal rörande de uppgifter som överlåtits till Värmlands läns jaktvårdsförbund och att myndigheten utgår ifrån att något sådant aldrig upprättats. Inte heller finns några handlingar som utvisar de överväganden och ställningstaganden till att inleda samarbetet som myndigheten gjort. De närmare detaljerna om vad som avtalats är numera okända eftersom de personer hos länsstyrelsen som var ansvariga för uppgörelsen med jaktvårdsförbundet inte längre är i tjänst. Detta leder självfallet till oklarhet om vilka uppgifter som överlåtits samt om länsstyrelsen lämnat några närmare instruktioner om hur uppgifterna skall utföras m.m. Avsaknaden av en klar och tydlig överenskommelse framstår som än mer anmärkningsvärd mot bakgrund av vad som föreskrivs i Naturvårdsverkets allmänna råd om att en av förutsättningarna för att få medge bidrag ur älgvårdsfonden till jaktvårdsförbund för administration av älgjakten är att arbetet är avtalat innan det utförs. Länsstyrelsen har inte närmare kommenterat denna omständighet. Jag vill i samband härmed påpeka att även om samarbetet under lång tid inte reglerats i något skriftligt avtal har länsstyrelsen, som ansvarar för handläggningen av de aktuella ärendena, haft möjlighet att när som helst formalisera det vidare samarbetet i ett skriftligt avtal eller liknande. Detta hade under alla förhållanden bort

text: ske när länsstyrelsen fr.o.m. budgetåret 1991/92 började betala ersättning till förbundet för det utförda arbetet.

text: Mot bakgrund av det anförda är jag kritisk till att länsstyrelsen inte genom ett skriftligt avtal eller på annat sätt har nedtecknat de närmare villkoren och omfattningen av de uppgifter som överlåtits. Jag utgår från att länsstyrelsen, i den mån myndigheten även framdeles kommer att engagera privaträttsliga organ, på ett tillfredsställande sätt dokumenterar vilka uppgifter som överlåts, eventuella föreskrifter för hur dessa skall utföras, vilken ersättning som skall utgå för fullgörandet av dessa uppgifter m.m.

text: Vad gäller de uppgifter som överlåtits och regleringen av dessa – i den mån det framkommit – finner jag anledning att något uppehålla mig vid frågan om utlämnandet av allmänna handlingar i ärenden rörande registrering av licensområden.

text: I

text: 2 kap. 12 § första stycket tryckfrihetsförordningen

text: föreskrivs att en allmän handling, som får lämnas ut, på begäran genast eller så snart det är möjligt skall tillhandahållas på stället och utan avgift. Enligt 3 § första stycket samma kapitel är en handling allmän om den förvaras hos en myndighet eller enligt 6 eller 7 § är att anse som inkommen till eller upprättad hos myndigheten. Det är inte nödvändigt tt handlingen faktiskt finns i myndighetens lokaler för att den skall anses förvarad hos myndigheten. Om handlingen borde finnas där men för tillfället finns hos någon utanför myndigheten från vilken myndigheten lätt kan kräva in handlingen kan den ändå anses förvarad hos myndigheten (

text: prop. 1975/76:160 s. 122

text: Länsstyrelsen har uppgivit att för det fall någon skulle begära att få ta del av en handling, som för tillfället finns hos jaktvårdsförbundet för handläggning, kan någon företrädare för länsstyrelsen antingen hämta handlingen, skjutsa personen till lokalen för att där ta del av den eller hänvisa personen till att själv uppsöka lokalerna, som är belägna ca tre mil från länsstyrelsens lokaler. Jag utgår i samband härmed ifrån att jaktvårdsförbundet är införstått med och har accepterat detta förfarande. Ett tillhandahållande av en begärd handling skulle under dessa förutsättningar kunna ske ganska snabbt. Mot denna bakgrund får handlingarna anses förvarade hos länsstyrelsen även om de faktiskt finns hos jaktvårdsförbundet. Detta får anses gälla i vart fall för de ansökningar som länsstyrelsen översänt till jaktvårdsförbundet. Huruvida även de kompletteringar som inkommer direkt till förbundet skall anses förvarade hos länsstyrelsen är beroende av vad som uppdragits till jaktvårdsförbundet (jfr JO 1989/90 s. 415 och JO 1990/91 s. 391). Eftersom innehållet i uppdraget inte kunnat klarläggas har jag inte underlag för att ta ställning i denna fråga.

text: En begäran om utfående av allmän handling skall prövas av länsstyrelsen. Det hade därför enligt min mening varit lämpligt att länsstyrelsen översänt kopior av ansökningarna till jaktvårdsförbundet och behållit originalen själv. En framställan om handlingsutlämnande hade då kunna prövas utan någon omgång med inhämtande av handlingar från förbundet.


avgjordAv: Mats Melin

nyckelord:
Förundersökning
Långsam handläggning

title: Anmälan mot Polismyndigheten Värmland för långsam handläggning av en förundersökning om våldtäkt

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO, som kom in den 1 februari 2005, framförde AA kritik mot Polismyndigheten Värmland. Hon anförde bl.a. följande. Den 6 juli 2004 gjorde hon en polisanmälan om våldtäkt. Polisen uppgav att de skulle höra av sig efter en vecka. När inget hände i ärendet kontaktade hon polisen i oktober 2004. Hon fick då till svar att ärendet inte hade tilldelats någon handläggare. Hon kontaktade polisen igen efter två veckor. En handläggare var då utsedd men samtidigt fick hon besked om att ärendet inte var prioriterat. Hon tog förnyad kontakt med polisen den 31 januari 2005 och blev då underrättad om att inget hade gjorts i ärendet sedan sommaren 2004.

text: Utredning

text: Från polismyndigheten (fu-ledningsområde Syd) infordrades handlingar i det aktuella ärendet. Av dessa framgick bl.a. att målsägandeförhör med AA hade hållits den 6 juli 2004 och att ett vittnesförhör hade hållits först den 3 februari 2005.

text: Till handlingarna i ärendet hade kommissarien BB fogat en skrivelse angående polisens handläggning av ärendet jämte en tjänsteanteckning från handläggaren, inspektören CC. BB:s skrivelse hade följande lydelse.

text: När anmälan upprättades hade jag semester. Jag fick kännedom om den aktuella anmälan någon gång i okt/nov då jag blev uppringd av AA som efterfrågade sin polisanmälan. Jag sökte i vårt ”balansrum” och fann anmälan insorterad i K-nr ordning. Förutom anmälan fanns också ett målsägandeförhör. Hur och varför anmälan hamnat i ”balansrummet” känner jag ej till. Grova brott sorteras aldrig in i ärendehögarna i ”balansrummet”. Möjligen kan det bero på att allt inte fungerade som vanligt i anledning av sommarsemester. Krim syd har alltid minst 2000 st. ärenden i balans och prioriterade brott såsom ungdomsbrott, kvinnofridsbrott mm behålls alltid hos förundersökningsledaren för att så snart som möjligt överlämnas till en utredare. Den höga balansen beror på att vi är kraftigt underbemannade, delvis beroende på utbränd personal, omplaceringar mm. Något administrativt stöd har vi ej haft på flera år.

text: Jag läste igenom ärendet ifråga och såg att CC hade upprättat anmälan samt hållit förhör. Då hon om ett par veckor skulle börja tjänstgöra på Krim syd ansåg jag det lämpligt att hon skulle utreda ärendet. CC fick anmälan i sin hand några dagar efter sin början vid Krim syd. Tyvärr så har inflödet av anhållna och häktade personer varit stort under en längre period, dessutom har flera ur personalen haft julsemester. CC har varit tvingad att prioritera ärenden med häktade personer. Hon har vid ett par tillfällen frågat mig om någon annan kunde ta över ärendet ifråga, men eftersom alla har haft lika mycket att göra, har jag sagt nej till hennes förfrågan. Vid en JO-anmälan släpper man dock allt man har för händer och vår ungdomsutredare är nu behjälplig i ärendet, han har hittills hållit ett vittnesförhör. Hans egna ärenden har lagts åt sidan ett tag och det blir någon annans tur att vänta.

text: Av CC:s tjänsteanteckning, daterad den 2 februari 2005, framgick bl.a. att hon började sin tjänstgöring vid fu-ledningsområde Syd den 30 november 2004 och att hon på grund av arbete med mer prioriterade ärenden, sjukdom och semester inte hade hunnit påbörja handläggningen av det aktuella ärendet.

text: Ärendet remitterades därefter till polismyndigheten för upplysningar och yttrande över handläggningen av ärendet. Polismyndigheten kom in med ett yttrande jämte en promemoria från chefen för polismyndighetens kriminalavdelning, kommissarien DD.

text: Kommissarien DD

text: Utredningsområde Krim Syd har under några år varit kraftigt underbemannade av olika orsaker vilket bidragit till en balanssituation som inte är godtagbar. Det har dock varit ärenden av enklare beskaffenhet som lagts i balans. Våra försök att rekrytera har inte heller varit framgångsrikt. Vi har därför sedan den 7 februari 2005 samlat en grupp om tio personer från andra enheter för att under tre månaders tid bearbeta enhetens ärenden. Arbetet fortgår när det gäller den långsiktiga planering att rekrytera ytterligare utredare. Det nu aktuella ärendet har behandlats felaktigt då det lagts i balans. Det är inte acceptabelt och görs normalt inte heller. Det normala är att den här typen av ärende initialt handläggs på kriminal jouren för att efterhand läggas på en handläggare. Ansvarig fu-ledare på krimjouren, EE, har granskat ärendet i samband med anmälningsupptagning och målsägandeförhör. Därefter har ärendet förts över till Krim syd och lagts på en fu-ledare, FF, som vid förfrågan säger sig inte ha något minne av detta ärende. Däremot uppger FF att man inför de nationella utredningsdagarna i september satt en befattningshavare på att sortera upp en mängd inkomna handlingar som ingått i de ärenden som legat i balans samt lagt upp samtliga ärenden i k-nr ordning. Möjligen kan det vara en förklaring till varför ärendet inte legat kvar bland de prioriterade ärenden som förvaras hos förundersökningsledaren. Jag delar inte BB:s uppfattning när det gäller den prioriteringen som gjorts. Utifrån att ärendet hamnat så fel från början skulle man genast ha lagt ärendet på en utredare vid målsägandes första kontakt på telefon. Därefter skall det ha bearbetats och slutförts. Myndigheten har saknat administrativt stöd till fu-ledarna sedan några år tillbaka. Sen årsskiftet har vi dock fördelat om resurserna och räknar med att innan årets slut ha försett samtliga fu-ledare med detta. När det gäller Krim syd har de nyligen fått detta stöd. Det tillsammans med den diskussion som nu förts med anledning av detta, skall omöjliggöra att ett ärende kan komma att behandlas så illa som det uppenbart gjorts i detta fall.

text: Polismyndigheten Polismyndigheten redovisar handläggningen av ärendet – – – med bifogad promemoria, upprättad av kommissarie DD, chef för Polismyndighetens kriminalavdelning. I promemorian lämnas en bakgrund till ärendets handläggning samt dras vissa slutsatser med anledning av vad som förekommit. Polismyndigheten ställer sig bakom vad som i detta avseende har antecknats.

text: Polismyndighetens bedömning

text: Det aktuella ärendet har inte kommit att handläggas på ett acceptabelt sätt. Annan slutsats kan i detta fall inte redovisas, och ändras inte av att särskilda omständigheter beaktats, såsom ökat ärendeinflöde och stigande antal frihetsberövade. Orsaken skall istället beskrivas i termer av bristande förundersökningsledning och bristande kommunikation inom den del av myndigheten som ansvarar för utredningsverksamhet. Polismyndigheten önskar sist i detta yttrande något beröra den lokala utredningsverksamheten. Frågan om att nå en sammanhållen och effektiv utredningsverksamhet är ständigt levande vid Polismyndigheten Värmland. Efter en tids beredningsarbete genomfördes under hösten 2004 en del förändringar i organisation, förändringar genom rekrytering och omplaceringar. Vidare avser Polismyndigheten att styra över arbetet mot den ordning som gäller enligt Polisens nationella utredningskoncept (PNU). Sammantaget menar Polismyndigheten att utredningsverksamheten nu drivs i en förändrad form som ger utrymme för fortlöpande utveckling och effektivisering, d.v.s. i en ordning som inte är beroende av momentana eller särskilda åtgärder för att nå uppsatta mål. Detta har kommit till uttryck i Polismyndighetens verksamhetsplan för innevarande år. AA kommenterade inte remissvaret.

text: Bedömning

text: En förundersökning skall bedrivas så skyndsamt som omständigheterna medger. Finns det inte längre skäl att fullfölja en förundersökning skall den läggas ned (

text: 23 kap. 4 § andra stycket rättegångsbalken

text: ). Enligt

text: 1 a § förundersökningskungörelsen (1947:948)

text: är det undersökningsledaren som har ansvar för förundersökningen i dess helhet. Han skall se till att utredningen bedrivs effektivt och att den enskildes rättssäkerhetsintressen tas till vara.

text: Utredningen ger vid handen att AA gjorde en polisanmälan om våldtäkt den 6 juli 2004 samt att förundersökning inleddes och målsägandeförhör hölls samma dag. Därefter vidtogs det inte några utredningsåtgärder i ärendet förrän efter det att saken anmälts hit till JO. Som förklaring till den långa handläggningstiden har hänvisats till att ärendet felaktigt lagts i balans, en bristande förundersökningsledning och en bristande intern kommunikation i ärendet.

text: JO har under de senaste åren i ett stort antal ärenden kunnat konstatera att bl.a. polisens brottsutredande verksamhet uppvisar allvarliga brister och att handläggningstiderna i åtskilliga fall inte står i överensstämmelse med det skyndsamhetskrav som uttalas i

text: rättegångsbalken

text: . Jag är således väl medveten om att arbetssituationen inom polisväsendet är ansträngd och att man därför måste prioritera vissa ärenden framför andra. Våldtäkt är emellertid ett allvarligt brott som skall ges hög prioritet i polisens brottsutredande verksamhet. Det är mot denna bakgrund helt oacceptabelt att en sådan utredning läggs åt sidan under så lång tid som det här varit fråga om. Självfallet borde ärendet inte ha lagts i den s.k.

text: utredningsbalansen utan ha getts prioritet för att skyndsamt försöka att säkra bevisning och i övrigt vidta nödvändiga åtgärder. När polismyndigheten väl blev uppmärksammad på att ärendet hanterats felaktigt borde, som DD också anfört, ärendet genast ha lagts ut på en utredningsman för att omgående bearbeta och slutföra utredningen. Polismyndigheten förtjänar allvarlig kritik för sin handläggning av ärendet.

text: Jag kan i sammanhanget nämna att jag nyligen, maj 2005, genomförde en inspektion vid polismyndigheten och granskade då bl.a. handläggningen av kriminalärenden vid det aktuella fu-ledningsområdet. Mina iakttagelser vid inspektionen kommer inom kort att redovisas i ett protokoll. Jag kommer således framdeles ha anledning att återkomma till polismyndighetens hantering av kriminalärenden.


avgjordAv: Cecilia Nordenfelt

nyckelord:
Anstalt
Avskildhet (isolering)

title: Avskildhetsplacering av en intagen

text: Anmälningarna

text: I en anmälan, som kom in till JO den 29 januari 2009, klagade AA på behandlingen av honom i anstalten Hällby och uttryckte därvid sitt missnöje över att han varit placerad i avskildhet i fyra månader (dnr 488-2009). I anmälan, som kom in till JO den 31 mars 2009, klagade AA på att han alltjämt var placerad i avskildhet och anförde att han numera, med undantag för några dagar, varit placerad i avskildhet i sju månader. AA anförde att tiden i avskildhet medfört att hans psykiska tillstånd kraftigt försämrats (dnr 1830-2009).

text: Utredning

text: Utdrag ur Kriminalvårdens klientadministrativa system (KLAS) inhämtades och granskades här. Av handlingarna framgick bl.a. att anstalten den 28 september 2008 beslutade att AA skulle placeras i avskildhet enligt

text: 20 § första stycket 1 lagen (1974:203)

text: om kriminalvård i anstalt (kriminalvårdslagen). Av beslutet framgick att AA tagit sig upp på ett tak och underlåtit att följa anvisningar om att gå ned från taket. Som skäl för placeringen i avskildhet angavs i huvudsak att en intagen kan hållas avskild från andra intagna om det är nödvändigt med hänsyn till eller föreliggande fara för den intagnes eller annan säkerhet till liv eller hälsa eller för allvarlig skadegörelse på anstaltens egendom. Av utdraget framgick också att vid omprövning av beslutet, som vidtogs regelbundet ända fram till i vart fall den 30 januari 2009, åberopades vid samtliga tillfällen som skäl för fortsatt placering i avskildhet de omständigheter och skäl som låg till grund för beslutet den 28 september 2008.

text: Anmälningarna remitterades till Kriminalvården för yttrande. I remissvar den 11 maj 2009 anförde Kriminalvården, Region Mitt, genom regionchefen BB, bl.a. följande. Kriminalvården, Region Mitt, har inhämtat uppgifter från kriminalvårdsinspektörerna CC och DD. AA har varit avskild enligt 20 § 1 st 1p lagen (

text: ) om kriminalvård i anstalt sedan den 28 september 2008 med två korta avbrott. Den13 februari 2009 hävdes hans avskildhet första gången. Redan dagen efter placerades han återigen i avskildhet enligt samma lagrum. Den 9 mars hävdes avskildheten för andra gången.

text: Efter en incident så blev AA initialt placerad i avskildhet enligt 50 § kriminalvårdslagen den 12 mars som den 16 mars, efter utredning, hävdes och han placerades återigen i avskildhet enligt 20 § 1 st 1p kriminalvårdslagen. Dagens datum är han fortfarande placerad i avskildhet enligt samma lagrum. AA har inte begärt omprövning av något avskildhetsbeslut. Den 16 oktober 2008 ansökte anstalten Hällby om förflyttning av AA. Den 10 februari 2009 avslog placeringsenheten anstaltens ansökan. Den 30 mars ansökte anstalten på nytt om förflyttning av AA. Något beslut i aktuellt placeringsärende är ännu inte fattat. Anstaltens senast upprättade placeringsunderlag beskriver ingående anstaltens hantering av AA samt orsakerna till avskildhetsåtgärderna. Placeringsunderlaget återges här i sin helhet. Av handlingarna framgår att AA i samband med promenad tagit sig upp på taket till anstaltens verkstad och vid uppmaning från personal vägrat komma ner. Insatsstyrkan tillkallades och hämtade ner AA, varefter han placerades i avskildhet jml. 20 § kriminalvårdslagen. Rapporten har föranlett en varning jml. 49 §. Efter utredning framkom bl.a. information som indikerade att AA kan komma att upprepa liknande rymningsförsök och att anstalten Hällby ej haröverklättringsbara rastgårdar annat än på isoleringsavdelningen varför den 10oktober 2008 ansöktes om förflyttning av AA med hänvisning därtill. AA själv hade till placeringsenheten inkommit med flera skrivelser i ärendet där han framförde sina önskemål om att bli placerad tillsammans med sin tvillingbror. Placeringsenheten bedömde dock att anstalten Hällby kan tillgodose kravet på säkerhet och avslog begäran om förflyttning. Den 13 februari 2009 placerades AA vid en differentierad avdelning med ett mindre antal intagna. Dagen efter dvs. den 14 februari 2009 upprättades en ny rapport över misstänkt misskötsamhet, av vilken framgår bl.a. att personal vid ombyte inför besök uppmärksammat att AA hade synliga skador i ansikte och vid båda ögonen. Personal bedömde att skadorna tydde på att han blivit utsatt för våld. Vidare framgår att AA vid fråga om vad som hade hänt svarade att saken var utagerad och att det inte hade hänt någonting. Dock efter besöket påtalade han att han ville gå till isoleringen för att lugna ned sig lite och tänka över det som hade hänt. För att trygga AA:s säkerhet placerades han åter i avskildhet jml. 20.1 § kriminalvårdslagen. Den 16 februari 2009 rapporterades AA för hot och våld mot tjänsteman. Av upprättad [rapport avseende; JO:s anm.] misstänkt misskötsamhet, framgår bl.a. av två redogörelser att AA efterfrågat att få prata med specifik vårdare. Vidare framgår att vårdaren kommer till avdelningen för att prata med honom. Av en redogörelse framgår att AA rusar in i vaktrummet, där den specifika vårdaren befinner sig, men att han hejdas i dörren av annan vårdare. Samtidigt som detta händer informeras AA att gå till ett samtalsrum, för att sätta sig där och prata. Vidare framgår att han försöker ta sig förbi vårdaren, men att det misslyckas. I samband med misslyckandet uttalar AA ”vems kuk suger du?” för att sedan spotta den efterfrågade vårdaren rakt i ansiktet samt uttala ”jävla zigenarhora”. Vidare framgår att personal griper in och för tillbaka AA till hans bostadsrum. För ovannämnda misskötsamhet tilldelades AA en varning jml. 49 § kriminalvårdslagen. Ärendet är vidare polisanmält. AA har invänt emot utredningen, den 20 februari 2009, och påtalat att han inte anser att det är våld eller hot mot tjänsteman. Anstalten Hällby gör nytt försök och placerar AA vid en ungdomsavdelning med inte mer än sex intagna den 9 mars 2009. Detta i syfte att utifrån hans psykiska mående bryta hans långvariga isolering. Den 12 mars 2009 ca kl. 08.05 begärde en intagen från avdelningen att bli placerad i avskildhet för egen säkerhet. Personalen konstaterade att den intagne hade synliga skador iform av avslagen tand samt fläskläpp. Av utredningstekniska skäl placerades samtliga intagna i avskildhet jml. 50 § kriminalvårdslagen. Vidare framgår att vid visitation av AA:s bostadsrum

text: upphittade personalen ett par byxor med ett blodstänk på, han uppvisade en tydlig svullnad samt rodnad på knogarna på högerhanden. Den misstänkta misskötsamheten är under pågående utredning. AA har under verkställigheten bedrivit en kontinuerlig process i syfte att bli placerad tillsammans med sin tvillingbror alternativt att få kontakt med denne via telefon. Detta har avslagits varvid han skriftligen och muntligen uttalat, vad som uppfattats, som implicita hot. Anstalten gör följande bedömning: AA har under sin verkställighet på anstalten Hällby rapporterats för allvarlig misskötsamhet vid flera tillfällen. Anstalten har vid flera tillfällen prövat att placera honom på olika sektionerade avdelningar i syfte att bryta hans isolering. Detta har dock ej lyckats då antingen AA själv misskött sig allvarligt eller att anstalten erhållit information om att det föreligger fara för placering av honom på vissa avdelningar alternativt att det uppstår starkt negativa klientkonstellationer vid placering på annan avdelning. Utifrån att det ej längre föreligger möjlighet för inre differentiering begäranstalten AA omplacerad i syfte att bryta hans långvariga isolering samt med beaktande av de negativa konsekvenser för hans psykiska mående som denna medför. Enligt CC har inte AA tagit upp frågan om begränsadgemensamhet med henne. Mot bakgrund av hans agerande under sin vistelse i anstalten har dock detta inte bedömts vara möjligt.

text: Författningsbestämmelser

text: Enligt 21 § kriminalvårdslagen ska en intagen som hålls avskild från andra intagna enligt 20 § eller 20 a § få den lättnad i avskildheten som är möjlig.

text: Kriminalvårdens bedömning

text: Enligt

text: prop. 1980/81:1

text: kan lättnader avse bl.a. viss begränsad gemenskap med andra intagna. Vidare anges att i bedömningen av vilken lättnad som är möjlig måste givetvis göras med utgångspunkt från isoleringens syfte i varje enskilt fall. Beträffande AA, som både utövat våld mot andra intagna och som blivit utsatt för våld av andra intagna, så medför avskildhetens syfte uppenbara svårigheter att möjliggöra lättnader i avskildheten i form av begränsad gemensamhet med annan intagen. Det bör noteras att intagna vid anstalten Hällby i huvudsak placeras i avskildhet utifrån fara för egen säkerhet alternativt andra intagnas säkerhet. Anstalten Hällby har bedömt att det inte varit möjligt att låta AA erhålla viss begränsad gemenskap med andra intagna. Skäl att ifrågasätta denna bedömning har inte framkommit.

text: I remissvar den 17 juni 2009 anförde BB i huvudsak följande.

text: Vid tidpunkten för det förra yttrandet hade placeringsenheten inte fattat beslut beträffande anstalten Hällbys förnyade ansökan den 30 mars 2009 om förflyttning av AA till annan anstalt. Anstalten Hällby har haft kontinuerlig kontakt med placeringsenheten. Sedan det förra yttrandet lämnades har AA den 2 juni 2009, tilldelats en varning enligt 49 § kriminalvårdslagen för att ha spottat på en annan intagen i avskildhetsavdelningens promenadgård. Den 5 juni beslutade placeringsenheten att AA skulle placeras i anstalten Kirseberg. Den 9 juni transporterades AA till denna anstalt varvid placeringen i avskildhet vid anstalten Hällby hävdes. AA har inte begärt omprövning av något avskildhetsbeslut fattad av anstalten Hällby.

text: Kriminalvårdens bedömning

text: De avskildhetsåtgärder som vidtagits gentemot AA har haft stöd i lag. Den långa tid som han varit placerad i avskildhet beror på dels hans eget agerande, dels den omständigheten att AA varit extremt svårplacerad. AA yttrade sig över det som Kriminalvården anfört i det första remissvaret och gavs tillfälle att yttra sig över det andra remissvaret.

text: I beslut den 9 april 2010 anförde JO Nordenfelt bl.a. följande.

text: Rättslig reglering

text: Av

text: 17 § lagen (1974:203)

text: om kriminalvård i anstalt (kriminalvårdslagen) följer bl.a. att en intagen under tid då han är skyldig att ha sysselsättning normalt ska vistas tillsammans med andra intagna. På fritiden får den intagne i den utsträckning som han önskar vistas tillsammans med andra intagna. I lagen finns dock bestämmelser som innebär att de intagnas rätt till gemenskap får inskränkas, bl.a. av ordnings- och säkerhetsskäl.

text: Enligt 20 § kriminalvårdslagen första stycket 1 får en intagen hållas avskild från andra intagna om det är nödvändigt med hänsyn till rikets säkerhet eller föreliggande fara för den intagnes eller annans säkerhet till liv eller hälsa eller för allvarlig skadegörelse på anstaltens egendom. Enligt andra stycket får en intagen, som dömts till fängelse i lägst två år och är placerad i sluten anstalt, hållas avskild från andra, om det kan befaras att han planlägger rymning eller att annan planlägger fritagningsförsök och avskildheten är nödvändig för att hindra att sådan plan sätts i verket samt det med hänsyn till den intagnes brottslighet eller annars kan befaras att han är särskilt benägen att fortsätta en brottslig verksamhet av allvarlig karaktär.

text: Det finns inte någon begränsning av hur länge en intagen får vara placerad i avskildhet med stöd av 20 § kriminalvårdslagen, men beslutet ska omprövas så ofta det finns anledning till det, dock minst var tionde dag.

text: En intagen som hålls avskild från andra intagna enligt 20 § kriminalvårdslagen ska få den lättnad i avskildheten som är möjlig (21 § kriminalvårdslagen).

text: Innan beslut meddelas om en åtgärd enligt 20 § kriminalvårdslagen och vid omprövning av ett sådant beslut ska de omständigheter utredas som inverkar på frågans avgörande. Protokoll ska föras över vad som kommit fram vid denna utredning (22 § kriminalvårdslagen).

text: Den som hålls avskild på grund av att han är farlig för sin egen säkerhet till liv eller hälsa ska undersökas av läkare så snart det kan ske. Andra intagna som hålls avskilda enligt 20 § ska undersökas av läkare, om det behövs med hänsyn till den intagnes tillstånd. Har en intagen hållits avskild under en sammanhängande tid av en månad ska en sådan undersökning alltid äga rum (22 § kriminalvårdslagen).

text: Möjligheten att placera någon i avskildhet får inte användas som bestraffning (se bl.a.

text: prop. 1975/76:165

text: Bedömning

text: Att placera en intagen i kriminalvårdsanstalt i avskildhet är en från humanitär synpunkt ingripande åtgärd. Placering av intagna i avskildhet bör därför begränsas i så stor utsträckning som möjligt. Utgångspunkten är att de intagna ska ges tillfälle att vistas tillsammans. Samtidigt är det givet att det inom kriminalvården kan uppstå situationer där det med hänsyn till ordningen och säkerheten i en anstalt är omöjligt att lösa situationen på något annat sätt än att placera en eller flera intagna i avskildhet. När så sker måste dock, av hänsyn till den enskildes rättssäkerhet, kravet på en korrekt hantering ställas högt.

text: Av utredningen i ärendet framgår följande. Den 28 september 2008 klättrade AA upp på ett tak och placerades samma dag, med stöd av 20 § första stycket 1 kriminalvårdslagen, i avskildhet. Avskildhetsplaceringen bestod fram till den 13 februari 2009. Den 14 februari 2009 blev han åter placerad i avskildhet. Placeringen i avskildhet bestod därefter, med ett kortare uppehåll, fram till den 9 juni 2009, då AA förflyttades från anstalten.

text: Kriminalvården har lämnat en kortfattad redogörelse för handläggningen av AA:s vistelse i avskildhet mellan den 28 september 2008 och den 13 februari 2009. Av inhämtat utdrag ur det klientadministrativa systemet framgår att beslutet den 28 september 2008 motiverades med hänsyn till eller föreliggande fara för den intagnes eller annan säkerhet till liv eller hälsa eller för allvarlig skadegörelse på anstaltens egendom. Beslutet omprövades regelbundet.

text: JO har tidigare framhållit att det normalt inte är tillräckligt att i ett beslut som går parten emot enbart hänvisa till den lagtext som läggs till grund för beslutet. Av ett beslut ska framgå vad som i det enskilda fallet varit avgörande för utgången (se t.ex. JO 1990/91 s. 101). I det nu aktuella beslutet har Kriminalvården inte redogjort för varför man ansett att det förelegat fara för

text: AA:s eller någon annans säkerhet till liv eller hälsa eller för allvarlig skadegörelse på anstaltens egendom. Som beslutet har utformats ger det inte stöd för att rekvisiten för ett avskiljande var uppfyllda.

text: Anstalten har i sitt remissyttrande till JO uppgett att det hade framkommit indikationer på att AA kunde komma att upprepa liknande rymningsförsök. Bestämmelsen i 20 § första stycket 1 kriminalvårdslagen som åberopas i anstaltens beslut ger emellertid inte anstalten rätt att placera en intagen i avskildhet enbart av sådana skäl. Förutsättningarna för att placera en intagen i avskildhet på grund av risk för rymning eller fritagningsförsök regleras i

text: 20 § andra stycket samma lag

text: . Ett avskiljande på grund av sådana skäl får därför prövas utifrån de rekvisit som anges i det stycket (jfr

text: prop. 1983/84:148 s. 14

text: ). En förutsättning för tillämpning av bestämmelsen är bl.a. att den intagne avtjänar ett straff på minst två års fängelse. Bestämmelsen var alltså inte tillämplig i AA:s fall.

text: Det nu sagda innebär enligt min mening att anstalten den 28 september 2008 placerade AA i avskildhet utan att i beslutet på något vis anknyta till de rättsliga förutsättningarna för åtgärden, något som jag ser mycket allvarligt på.

text: Beträffande de omprövningar som skett av beslutet den 28 september 2008 kan jag konstatera följande. Ett beslut om placering i avskildhet ska omprövas minst var tionde dag. Omprövningen ska baseras på de omständigheter som föreligger vid tidpunkten för omprövningen. Anstaltens omprövningsbeslut innehåller, i samtliga fall och i drygt fyra månaders tid, identiska skäl och omständigheter som i det ursprungliga beslutet. Den till JO redovisade uppfattningen att det förelåg risk för att AA skulle avvika har inte dokumenterats eller återspeglats i de omprövningar som har skett. Syftet med omprövningen är emellertid, vilket jag framhållit även i tidigare beslut som avsåg bl.a. anstalten Hällby, att avgöra om det fortfarande finns skäl att hålla en intagen i avskildhet (se mitt beslut 8 oktober 2008, dnr 4994- 2007). Även de omprövningar som ägt rum av besluten om placering i avskildhet den 14 februari 2009 respektive den 16 mars 2009 framstår närmast som illusoriska.

text: Jag är mycket kritisk till anstaltens handläggning i berörda avseenden. Om Kriminalvården anser att det är nödvändigt att placera en intagen i avskildhet i avvaktan på att en förflyttning till annan anstalt eller avdelning kan komma i fråga, är det av stor vikt att ett sådant ärende handläggs korrekt. De rättsäkerhetsgarantier som finns inbyggda i förfarandet riskerar annars att bli verkningslösa. Det som framkommit i förevarande fall tyder enligt min uppfattning på att det krävs ytterligare insatser för att utbilda personalen vid anstalten Hällby i tillämpningen av de regler som gäller för avskildhetsplacering av intagna.