title: Fråga om Migrationsverkets handläggning av asylärenden enligt den s.k. modellverksamheten står i strid med officialprincipen

text: Anmälan

text: AA framförde i en anmälan till JO klagomål mot Migrationsverket angående handläggningen av asylärenden enligt den s.k. modellverksamheten. Han var kritisk till att Migrationsverket ålägger det offentliga biträdet att göra en utredning tillsammans med sin klient. Han var också kritisk till Migrationsverkets handläggning av dessa ärenden när den sökande och dennes biträde inte accepterar verkets krav på utredning. AA redogjorde för två ärenden där han förordnats som offentligt biträde och där modellverksamheten tillämpats. Vidare uppgav han att Migrationsverket hade ställt skrivelser direkt till de sökande när dessa företräddes av ett ombud tillika offentligt biträde.

text: Utredning

text: Anmälan remitterades till Migrationsverket för utredning och yttrande beträffande vad som framförts i AA:s anmälan till JO. I yttrandet den 25 januari

text: 2005 uppgavs i huvudsak följande.

text: Migrationsverket har något ändrat rutinerna för handläggningen av asylärenden. De ärenden där uppehållstillstånd bedöms kunna beviljas och ärenden där ansökan bedöms vara uppenbart ogrundad eller av annan anledning är av okomplicerad natur handläggs i en särskild ordning. Syftet med det är att handläggningstiden inte skall vara längre än vad som är motiverat med hänsyn till ärendets svårighetsgrad. På detta sätt frigörs resurser för handläggningen av de ärenden som är mer komplicerade. Övriga ärenden, som kan leda till antingen ett avvisningsbeslut eller ett beslut om uppehållstillstånd, handläggs på följande sätt. Ett offentligt biträde förordnas för sökanden och handlingarna i ärendet, bl.a. den inledande utredning som har gjorts i samband med tillståndsansökan vid en transitenhet, kommuniceras med biträdet. Biträdet får normalt tre veckor på sig att träffa sökanden och tillsammans med denna upprätta en skrivelse med yrkanden och grunder för ansökan. Sökanden får härigenom tillfälle att tillsammans med biträdet gå igenom alla omständigheter som har betydelse för asylprövningen samt ange dem skriftligen redan före den muntliga handläggningen. Därefter kallas sökanden och biträdet till ett sammanträde. Vid sammanträdet görs en fördjupad utredning med avseende på de särskilda omständigheter som har ifrågasatts och på sådant som ytterligare kan belysa sökandens uppgifter. Vid sammanträdet deltar från Migrationsverket både

text: handläggaren och beslutsfattaren i ärendet. Tjänsteanteckningar förs fortlöpande från dessa sammanträden. Anteckningarna skickas alltid till sökanden och biträdet, som får möjlighet att komma in med en slutskrift. Om biträdet vid sammanträdet inte har något ytterligare att anföra strävar Migrationsverket efter att meddela beslut vid eller i nära anslutning till sammanträdet. Genom den nyss beskrivna ordningen lyfts rätts- och bevisfrågorna i asylärenden fram på ett tidigare stadium än tidigare. Dessutom deltar beslutsfattarna i den muntliga handläggningen i större utsträckning än vad som förekom tidigare. De nya rutinerna medför att handläggningstiderna kan förkortas och att beslutsunderlaget blir bättre, vilket sammantaget medför att sökandens ställning i asylärenden stärks. Enligt Migrationsverkets mening överensstämmer handläggningen av asylärenden numera bättre än tidigare med både

text: förvaltningslagens (1986:223)

text: och

text: utlänningslagens (1989:529)

text: bestämmelser. Handläggningen ligger också helt i linje med verkets ansvar för att leda utredningen i sådana ärenden och se till att nödvändigt material kommer in till myndigheten.

text: Handläggningen av enskilda asylärenden

text: I ärendet beträffande BB (9-863880) finns på flera handlingar en s.k. kommuniceringsstämpel daterad den 13 juni 2003. Först efter samtal med AA den 27 september 2003 upptäcktes att han inte hade fått samtliga handlingar i ärendet. Dessa faxades då till honom. AA informeras den 1 september 2004 om att BB:s ärende skulle komma att handläggas på det sätt som Migrationsverket har beskrivit i detta yttrande. I en skrivelse daterad den 27 september 2004 ställd till BB informerades denne att den muntliga handläggningen måste ställas in, eftersom AA hade förklarat att han inte tänkte medverka till att ärendet handlades på det angivna sättet och att han inte avsåg att komma in med ny inlaga som kunde ligga till grund för en muntlig genomgång. AA fick en kopia av den skrivelsen. Han informerades samtidigt om att den muntliga genomgången med BB hade ställts in. I ärendet beträffande CC (10-013130) m.fl. förordnades AA som offentligt biträde den 23 januari 2004. I en skrivelse den 1 september 2004 informerades AA och sökanden om att ärendet skulle handläggas på det sätt som har beskrivits i detta yttrande. I en skrivelse den 24 september 2004 informerades CC om att den muntliga genomgången med denne måste ställas in med hänsyn till att den inlaga som AA hade gett in till Migrationsverket var för bristfällig för att kunna ligga till grund för en muntlig genomgång av ärendet och till att AA inte ville komma in med en ny inlaga. En kopia av skrivelsen skickades till AA. Ett skriftligt meddelande om att den muntliga genomgången hade ställts in skickades till AA den 6 oktober 2004. Samma dag beslutade Migrationsverket att entlediga AA som offentligt biträde för CC m.fl. Utlänningsnämnden fastställde det beslutet den 10 november 2004. Migrationsverket beviljade CC uppehållstillstånd den 30 december 2004.

text: AA:s frågor i skrivelsen till JO

text: Som framgår av redogörelsen ovan ålägger Migrationsverket inte sökanden eller biträdet någon utredningsskyldighet i egentlig mening; sökanden anmodas endast att lämna upplysningar samt ge in de dokument som klargör grunden för ansökan. Som redan har angetts gör Migrationsverket på ett tidigt stadium av handläggningen av asylärenden en uppdelning av ärendena med utgångspunkt i en preliminär bedömning av deras svårighetsgrad. Det förekommer inte att ärenden handläggs långsammare ”på grund av att den sökande och dennes biträde inte accepterar att utredas enligt modellprojektet”. Ärenden där sökanden inte lämnar upplysningar som har betydelse för asylprövningen är dock generellt sett mer svårutredda än ärenden i vilka sökanden medverkar aktivt, och handläggnings-

text: tiden beträffande den förra kategorin av ärenden kan av den anledningen bli längre. Enligt

text: 11 kap. 1 a § utlänningslagen

text: skall det, om det inte är olämpligt, klarläggas vad ett barn som berörs av ett beslut i ett asylärende har att anföra, och det skall tas den hänsyn till det anförda som barnets ålder och mognad motiverar. Bestämmelsen innebär att också barn regelmässigt skall höras i samband med utredningar i asylärenden och att det skall ske en anpassning av handläggningen av ärendet till barnets förmåga att lämna upplysningar. Normalt handläggs även ärenden där barn berörs av beslutet på det sätt som har beskrivits i det föregående, dvs. sökanden får möjlighet att med hjälp av biträdet före den muntliga handläggningen skriftligen ange yrkanden och grunder. Om Migrationsverket skickar en skrivelse till en sökande som har biträde skall en kopia av skrivelsen alltid skickas till biträdet. Att AA inte har fått en kopia av en skrivelse i det ärende som han hänvisar till (diarienr-863880) beror på ett förbiseende från Migrationsverket. Verket har redan vidtagit åtgärder för att de fastlagda rutinerna för handläggningen av asylärenden i fortsättningen följs.

text: AA kommenterade remissvaret och vidhöll anmälan.

text: I ett beslut den 14 december 2005 anförde JO Berggren följande.

text: Bedömning

text: Arbetssättet för asylutredningar Den fråga som är av huvudsakligt intresse i ärendet är om Migrationsverkets ändrade rutiner för handläggning av asylärenden överensstämmer med de regler som gäller för förfarandet.

text: Jag vill inledningsvis ge en bakgrund till och en utförligare beskrivning av Migrationsverkets nya arbetssätt vid asylutredningar. Förfarandet beskrivs också i proposition 2004/05:170 s. 150 f.

text: Regeringen beslutade den 15 januari 2004 att ett nytt arbetssätt vid asylutredningar skulle införas vid Migrationsverket (UD2004/547/MAP). I sitt beslut, under rubriken Bakgrund, uttalade regeringen bl.a. följande.

text: Vid Migrationsverket Region Syd bedrivs sedan en tid en försöksverksamhet med ett nytt arbetssätt vid asylutredningar. Tanken med arbetssättet är att lyfta fram rätts- och bevisfrågorna i asylärendet och att öka närvaron av beslutsfattare vid den muntliga handläggningen. En sortering av ärendena i olika ärendekategorier sker för att de ärenden där det är särskilt viktigt att beslutsfattaren är närvarande vid den muntliga handläggningen skall kunna identifieras. De ärenden där uppehållstillstånd bedöms kunna beviljas liksom ärenden som bedöms som uppenbart ogrundade eller av annan anledning är av okomplicerad natur, handläggs i särskild ordning. Övriga ärenden, som kan mynna ut i antingen ett avvisningsbeslut eller ett beslut om uppehållstillstånd, handläggs på följande sätt enligt Region Syds metod. Ett offentligt biträde förordnas för sökanden och handlingarna, bl.a. den utredning som gjorts i samband med ansökan vid transitenheten, kommuniceras. Biträdet får tre veckor på sig att träffa sökanden och tillsammans med honom eller henne upprätta en skrivelse där yrkanden och grunder för ansökan framförs. Skrivelsen bör innehålla alla från sökandens synpunkt relevanta omständigheter och bakgrundsfakta. Därefter kallas sökanden med biträde till en muntlig genomgång av ärendet där en fördjupad utredning kan ske. Under genomgången ställs kompletterande frågor

text: och eventuella tveksamheter utreds. Såväl rätts- som bevisfrågor behandlas vid mötet där både handläggaren och beslutsfattaren deltar. Ett protokoll från mötet kommuniceras med biträdet som får en vecka på sig att tillsammans med sökanden inkomma med slutligt yttrande. Om inte kompletteringar behövs, fattas sedan beslut så fort som möjligt, ofta inom en vecka efter det att yttrandet kommit in.

text: Regeringen beslutade att den ovan redovisade försöksverksamheten skulle utvärderas och utvidgas samt att målsättningen skulle vara att ett nytt arbetssätt, avseende framför allt närvaron av beslutsfattare samt det offentliga biträdets roll vid asylutredningar, skulle tillämpas vid Migrationsverkets alla asylenheter före den 1 juli 2005.

text: Migrationsverket överlämnade den 14 september 2004 till regeringen en rapport (HK-11-2004-63) angående utvärdering av införandet av en förändrad asylprocess vid Migrationsverket. I rapporten uttalas bl.a. följande.

text: En viktig del i förändringen är att man utnyttjar sökandens ansökan och den skriftliga förberedelsen så att den muntliga handläggningen fyller syftet att vara effektiv och att den leder fram till beslut snarast efter den muntliga delens slut. Sökanden och dennes biträde får i den förändrade processen en mer aktiv roll. En konsekvens av synsättet blir att de som agerar i processen måste vara medvetna om vilka krav som ställs och mot vem dessa riktar sig. Det innebär t.ex. att sökanden måste vara informerad om de skyldigheter han har att uppge de skäl som finns för vistelsen i Sverige. Processramen bör i princip ges av den ansökan som inges. Den skriftliga förberedelsen bör, för att spara på personal, användas i så stor utsträckning som möjligt och i princip fram till dess samtliga fakta är framtagna. Den information som verket avser att lägga till grund för beslutet i ärendet skall klargöras för den sökande i ett så tidigt skede som möjligt och senast i den muntliga delen så att sökanden har möjlighet att ta del av och bemöta materialet. I flertalet ärenden kan kommunikation ske redan under den skriftliga förberedelsen. I vissa fall kan ett klargörande av rättsläget underlätta och förtydliga processen fram till beslut. Om det av olika skäl inte varit möjligt tidigare i handläggningen kan det göras under den muntliga delen för att sedan övergå till beslut om ärendet är färdigberett. Migrationsverket har en övergripande utredningsskyldighet i ärenden och den kvarstår självfallet även om ett större ansvar läggs på sökanden och dess ombud. Det mest väsentliga i sammanhanget kan sägas vara att ge den sökande möjlighet att fullt ut presentera sitt ärende och ge det offentliga biträdet möjlighet att bistå honom med den rättsliga grund som är tillämplig i det enskilda fallet.

text: Generaldirektören för Migrationsverket, DD, beslutade den 27 oktober 2004 Instruktion för handläggning av ärenden inom ramen för asylprocessen. Under rubrikerna Officialprincipen respektive Det offentliga biträdets roll sägs i huvudsak följande.

text: Migrationsverkets skyldighet enligt officialprincipen gäller alltjämt, dvs. att Migrationsverket leder beredningen och ser till att nödvändigt material kommer in. Den innebär dock inte att denna helt och hållet måste ske genom muntlig handläggning. Allmänt kan sägas att myndighetens utredningsplikt sträcker sig längre när det är myndigheten som tar initiativ till ett ingripande mot en enskild än när det är en enskild som anhängiggör ärendet. I den senare kategorien av ärenden har den sökande ett större ansvar för att skaffa in de uppgifter som behövs. Myndigheten kan i många fall nöja sig med att ange vad som behöver kompletteras.

text: Detta innebär ett ökat ansvar och aktivitet för att sökanden och dennes offentliga biträde tydliggör yrkanden och grunderna för ansökan. Detta ligger väl i linje med önskan att frångå de drag av förundersökning som tidigare präglat utredandet av asylärenden. Detta ligger även i linje med UNHCR:s handbok om förfarandet och kriterierna vid fastställande av flyktingars rättsliga ställning. Av artikel 195 framgår att de relevanta uppgifterna i första hand måste tillhandahållas av den sökande själv. Ett av flera skäl till att ett offentligt biträde förordnas i just asylärenden är att i ett tidigt skede klargöra yrkanden och utveckla grunderna för ansökan. Det offentliga biträdet lyfter fram de omständigheter som talar för klientens sak. Ett annat skäl är att sökanden inte kan förväntas ha några större kunskaper om det svenska rättssystemet och i övrigt i många fall kan befinna sig i en svår rättslig position. Arbetssättet ställer naturligtvis krav på det offentliga biträdet. Biträdet får en aktivare roll att tillsammans med sökanden lyfta fram yrkanden, grunder och de omständigheter som kan föreligga i ärendet. Processramen ges således, i princip, av den ansökan som ges in.  I inlagan från det offentliga biträdet skall finnas en fullständig redogörelse för sökandens yrkanden och åberopade grunder. Vidare skall den bevisning som åberopas finnas med.  Inom ramen för rättssäkerheten ligger också att se till att det offentliga biträdet som verket förordnar har tillräckliga möjligheter att utföra sitt arbete på ett tillfredsställande sätt.  Personer som inte har tillräckliga kunskaper i utlänningsrätt skall inte ges förordnande som offentligt biträde.

text: Som framgått beslutade regeringen om det förändrade arbetssättet vid Migrationsverket för handläggningen av asylärenden. Regeringen står inte under JO:s tillsyn och regeringens befattning med ärendet föranleder därför som sådan inte någon synpunkt av mig. AA:s klagomål och vad som i övrigt kommit fram i detta ärende ger mig dock beträffande tillämpningen av den ändrade handläggningen anledning att allmänt anmärka följande.

text: Varje förvaltningsmyndighet har på sedvanerättslig grund en utredningsplikt, dvs. ansvar för att ärendena blir tillräckligt utredda (

text: prop. 1985/86:80 s. 19

text: ). Denna princip, som kallas officialprincipen, innebär att myndigheten skall leda utredningen och se till att den får ett tillräckligt underlag för besluten. Myndigheten måste dock inte alltid sköta utredningen själv utan har möjlighet att ge en sökande eller annan part tillfälle att komplettera utredningen. Myndighetens utredningsansvar går emellertid olika långt i olika typer av ärenden. Vad som är lämpligt bör bedömas med hänsyn till flera faktorer. I centrum står givetvis den enskildes behov av hjälp. Frågans art bör också beaktas liksom bl.a. resursernas omfattning (a.a. s. 20).

text: Det är självfallet av stor vikt, framför allt för den sökande, att ett asylärende blir tillräckligt utrett och att Migrationsverket inför sitt beslut har ett så fullgott beslutsunderlag som möjligt. Migrationsverket har den övergripande utredningsskyldigheten i ett sådant ärende. Detta betyder emellertid inte att myndigheten själv måste ombesörja hela utredningen. Av den enskilde som sökande i ett asylärende måste kunna krävas att han berättar om grunden för sin ansökan och även om sådana övriga omständigheter som kan vara relevanta för

text: prövningen samt också att han ger in de bevis som han menar styrker hans utsago. När den sökande har ett offentligt biträde och/eller ombud ligger det i sakens natur att biträdet/ombudet hjälper den sökande med redogörelsen och de rättsliga bedömningar som behöver göras.

text: Vad som har kommit fram om det nya arbetssättet för asylutredningar ger enligt min mening inte vid handen att arbetssättet skulle vara oförenligt med vad jag nyss har angett. Jag har då särskilt noterat att det i den av generaldirektören beslutade instruktionen poängteras vikten av att varje ärende skall handläggas utifrån sina specifika förutsättningar.

text: AA har uttryckt farhågor för att biträdena skall behöva redovisa uppgifter till sina klienters nackdel. Jag har förståelse för denna synpunkt, och det finns enligt min mening starka skäl att fästa särskilt avseende vid Sveriges advokatsamfunds uttalande i saken den 9 december 2004 enligt vilket en advokat inte utan klientens samtycke till Migrationsverket får redovisa uppgifter som talar till klientens nackdel. Under Migrationsverkets handläggning enligt den s.k. modellverksamheten måste särskild hänsyn tas till detta förhållande.

text: Jag kommer naturligtvis i mitt fortsatta tillsynsarbete att följa verkets praktiska arbete inom området.

text: Klagomålen föranleder inte några ytterligare uttalanden eller någon annan åtgärd av mig.


publisher: Justitieombudsmannen

title: Anmälan mot Polismyndigheten i Stockholms län med anledning av underlåtenhet att underställa länsrätten ett beslut om omedelbart omhändertagande enligt 13 § lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall m.m.

org: jo

text: Anmälan

type: rubrik

text: I en anmälan till JO riktade institutionschefen AA vid Ö. LVM-hem klagomål mot Polismyndigheten i Stockholms län. Han anförde bl.a. följande. Den 8 oktober 2002 beslutade polismyndigheten att omedelbart omhänderta BB i enlighet med bestämmelserna i

text: 13 § lagen (1988:870)

text: om vård av missbrukare i vissa fall (LVM). Den 9 oktober 2002 förpassades BB till Ö. LVM-hem. Avdelningsföreståndaren på Ö. LVM-hem kontaktade den 4 november 2002 Länsrätten i Stockholms län för att kontrollera var ärendet beträffande BB låg. Han upplystes då om att det inte fanns något sådant ärende där. Avdelningsföreståndaren kontaktade därefter socialtjänsten i Norrtälje, varvid det upplystes att man inte hade följt upp ärendet. I det uppkomna läget beslutade biträdande institutionschefen på Ö. LVMhem den 4 november 2002 att överföra BB från tvångsvård till frivillig vård och han daterade beslutet den 12 oktober 2002. – Enligt AA underställde polismyndigheten inte genast länsrätten sitt beslut, vilket bl.a. medförde att BB under tiden den 9 oktober till den 4 november 2002 kom att betraktats som omhändertagen enligt LVM. AA ansåg att det var nödvändigt att JO granskade ärendet då det inte kunde uteslutas att BB blivit utsatt för brott.

type: stycke

text: Utredningsåtgärder

text: Polismyndighetens handlingar i ärendena AA-613-63282-2002 och AA-601- 63200-2002 samt journalanteckningar från Ö. LVM-hem infordrades och granskades. Av de granskade handlingarna framgick bl.a. att polismyndigheten hade omhändertagit BB med stöd av

text: 13 §

text: LVM och att omhändertagandet därefter inte hade underställts länsrätten för prövning.

text: På grund av vad som kom fram vid granskningen fann dåvarande chefsjustitieombudsmannen Claes Eklundh anledning anta att tjänstefel enligt

text: 20 kap. 1 § brottsbalken

text: hade begåtts. Han beslutade därför den 9 december 2002 att inleda förundersökning angående sådant brott. Claes Eklundh uppdrog åt f.d. överåklagaren CC att verkställa förundersökningen.

text: Under förundersökningen hölls några förhör. Till följd av vad som kom fram under utredningen fann Claes Eklundh inte längre anledning till dess fullföljande. Han beslutade därför den 16 april 2003 att lägga ned förundersökningen. Ärendet remitterades därefter till polismyndigheten beträffande frågan om delegation av beslutanderätt m.m. I det följande lämnas en redovisning av det som kommit fram i ärendet samt mina synpunkter på det inträffade. Upplysningsvis kan nämnas att Claes Eklundh pensionerades som chefsjustitieombudsman den 31 december 2003.

text: Utredning

text: Av de granskade handlingarna framgick bl.a. följande.

text: Den 8 oktober 2002 kl. 09.40 beslutade Norrtälje tingsrätt att BB skulle hämtas till en tingsrättsförhandling. Polisinspektörerna DD och EE åkte därefter till BB:s bostad i Norrtälje för att hämta honom. Kommissarien FF, Roslagens polismästardistrikt, beslutade kl. 10.00 om husrannsakan i bostaden enligt

text: 20 § polislagen (1984:387)

text: PL. Enligt polismännen var BB vid påträffandet ett ”fullständigt vrak” som inte längre kunde ta hand om sig själv och som levde i yttersta misär. FF beslutade sedan att BB omedelbart skulle omhändertas enligt

text: 13 §

text: LVM (enligt polismyndighetens delegationsordning var han behörig att fatta ett sådant beslut). BB transporterades därefter omedelbart till tillnyktringsenheten på S:t Görans sjukhus. Kl. 11.30 underrättades GG vid socialtjänsten i Norrtälje om omhändertagandet av BB.

text: Enligt polismyndighetens diarium (AA-601-63200-2002 – omhändertagandet enligt LVM) överlämnades ärendet till polisintendenten HH den 9 oktober 2002 för åtgärd. I diariet noterades den 10 oktober 2002 ”Ärendet åtgärdat i Norrtälje, se AA-613-63282-2002” (handräckningsärendet). I det ärendet noterades i diariet den 9 oktober 2002 endast ”Handling A.A.”.

text: Av de journalanteckningar från Ö. LVM-hem som granskades framgick att BB fortfarande var kvar på hemmet den 11 november 2002.

text: Muntliga upplysningar inhämtades den 12 november 2002 från Länsrätten i Stockholm, varvid det framkom att det aktuella LVM-omhändertagandet inte hade underställts länsrätten för prövning.

text: Under förundersökningen hölls förhör med bl.a. polisintendenten HH, polisinspektören JJ och FF. FF hördes som misstänkt för tjänstefel.

text: Polisintendenten HH: Roslagens polismästardistrikt är indelat i två operativa enheter, Norrtälje och Täby. Vid det aktuella tillfället var hon operativ chef i Norrtälje och FF var detsamma i Täby. Den 8-10 oktober 2002 deltog hon i en konferens i Huskvarna. Under den tiden svarade FF även som operativ chef i Norrtälje. FF hade befogenhet att fatta polischefsbeslut. Under år 2002 fattade hon uppskattningsvis ca 16 beslut om omedelbart omhändertagande enligt LVM. Hon trodde däremot inte att FF hade någon erfarenhet av sådana beslut eftersom han inte hade haft den beslutsbefogenheten så länge och det inte var så många omhändertaganden enligt LVM i Täby.

text: Polisinspektören JJ: Han arbetade vid tillfället som biträdande stationsbefäl vid polisen i Norrtälje. Den aktuella dagen fick han in en handräckningsbegäran från Norrtälje tingsrätt om att BB skulle hämtas till rätten. Han kontaktade då FF för att få ett beslut om husrannsakan enligt

text: 20 § polislagen

text: för att eftersöka BB i bostaden, vilket han fick. Polispatrullen som påträffade BB gjorde sedan bedömningen att denne hade missbruksproblem och var ett klart fall enligt

text: 13 §

text: LVM. Polispatrullen kontaktade då honom och han ringde i sin tur till socialförvaltningen för att efterhöra om det fanns någon plan för BB, vilket det inte fanns. Han ringde därefter FF, som troligen satt i ett möte, och föredrog ärendet för denne. FF beslutade att BB omedelbart skulle omhändertas enligt

text: 13 §

text: LVM och föras till sjukhus. JJ faxade därefter handlingar i ärendet till FF. JJ underrättade socialförvaltningen om händelsen. Han utgick däremot från att FF skulle underrätta länsrätten om omhändertagandet. HH har i ett tidigare ärende gjort klart för honom att han inte ska ha kontakt med länsrätten utan att det är den som fattat beslutet som ska göra en framställan till länsrätten.

text: Kommissarien FF FF hördes som misstänkt och underrättades om misstanke för tjänstefel (

text: 20 kap. 1 § brottsbalken

text: ) enligt följande. FF har av oaktsamhet vid myndighetsutövning genom underlåtenhet åsidosatt vad som gällde för uppgiften enligt följande. Den 8 oktober 2002 beslutade FF om omedelbart omhändertagande enligt

text: 13 § lagen (1988:870)

text: om vård av missbrukare i vissa fall (LVM) av BB, Norrtälje. FF har emellertid underlåtit att enligt

text: 15 § första stycket

text: LVM genast underställa länsrätten beslutet om omedelbart omhändertagande. FF bestred ansvar och gjorde i första hand gällande att han inte hade varit oaktsam och i andra hand att gärningen var att anse som ringa. FF vitsordade de faktiska omständigheterna.

text: FF arbetade vid det aktuella tillfället som operativ chef i den södra delen av Roslagens polismästardistrikt, dvs. den gamla Polismyndigheten i Täby. Han hade haft den befattningen sedan år 1996. Eftersom han inte hade någon polischefsutbildning utan var en ”vanlig polis” fick han delegation på vissa beslut. Det var troligen på vårkanten 2002 som han fick delegationsförordnande att fatta beslut om omedelbart omhändertagande av missbrukare enligt

text: 13 §

text: LVM. Han fick emellertid inte någon utbildning i samband med förordnandet. Han hade inte heller någon tidigare erfarenhet av tillämpningen av LVM. Det nu aktuella omhändertagandet var det första och enda han haft. Han kände inte till om det fanns några utarbetade rutiner för handläggningen av LVM-ärenden. Han kände dock till att länsrätten och socialtjänsten skulle underrättas om ett omhändertagande enligt LVM.

text: Den aktuella dagen, dvs. den 8 oktober 2002, deltog han i en arbetsmiljöutbildning. Han fick då ett samtal från stationsbefälet i Norrtälje som ville ha ett beslut om husrannsakan enligt

text: 20 §

text: PL för att man skulle hämta en person till en tingsrättsförhandling. Efter övervägande beslutade han om sådan husrannsakan. Efter mellan en halvtimme och en timme fick han ett nytt samtal från polisen. Han blev då underrättad om att personen i fråga var i så dåligt skick att polispatrullen måste

text: köra denne till sjukhus. FF kom dock inte riktigt ihåg på vilken grund det skedde. Han kom inte ihåg att han fattade ett beslut enligt

text: 13 §

text: LVM; han kom inte ens ihåg att de talade om LVM. Som han minns i efterhand så har han för sig att han blev underrättad om att det inte skulle bli någon tingsrättsförhandling. Han hade inte heller någon minnesbild över vad som skulle hända med personen efter det att polisen kört denne till sjukhuset men det borde han naturligtvis ha kollat upp. Han fick säkert ärendet föredraget för sig på ett riktigt sätt men han missade i föredragningen.

text: Påföljande dag, den 9 oktober 2002, deltog han i arbetsmiljöutbildningen fram till kl. 12.00 och kl. 14.00 hade han ett möte inne i stan. Däremellan rensade han förmodligen skrivbordet på handlingar som kommit in. Bland dessa handlingar fanns den promemoria som polispatrullen upprättade vid omhändertagandet. På promemorian längst ner finns en anteckning ”Beslut 2002-10-09 kopia soc Norrtälje”. Det är han som har undertecknat anteckningen. Han har inte någon annan förklaring till att han ”inte vaknade till” när han tog del av innehållet och skrev under promemorian än, om man skulle uttrycka sig formellt, bristande rutin och, om man skulle uttrycka sig väldigt hårt, bristande kunskap. Han missade helt enkelt att underrätta länsrätten.

text: FF genomgick en ”radikal” operation hösten 2001, och det enda sättet för honom att efteråt förstå att han var frisk var att inte vara sjukskriven. Han var en s.k. sjukskrivningsvägrare. Vid det i ärendet aktuella tillfället var han rekommenderad sjukskrivning men han arbetade i alla fall. Han ville vara på jobbet och känna att han var frisk.

text: Vid förhörstillfället uppgav FF vidare att hade en överenskommelse med myndigheten att han skulle sluta som operativ chef per den 1 oktober 2003. Därefter skulle han få andra arbetsuppgifter och förhoppningsvis en något lugnare tillvaro. – – –

text: Med hänsyn till det som kom fram under förundersökningen lade Claes Eklundh ned densamma den 16 april 2003.

text: Ärendet remitterades därefter till polismyndigheten för upplysningar och yttrande över  vilka överväganden som myndigheten generellt gör vid delegation av beslutanderätt med stöd av

text: 3 kap. 8 § andra stycket polisförordningen (1998:1558)

text: och  vilka överväganden som gjordes inför beslutet att delegera behörighet att fatta beslut om att omedelbart omhänderta missbrukare (

text: 13 §

text: LVM) till FF

text: Polismyndigheten kom in med ett remissvar enligt bl.a. följande. Upplysningar i ärendet har inhämtats från chefen för Roslagens polismästardistrikt.

text: Bakgrund

text: Länspolismästaren KK beslutade efter föredragning av polismästaren LL den 2 april 2002 att kommissarien FF skulle erhålla delegation att fatta beslut i ärenden som anges i 3 kap. 8 § första stycket PF. Den 8 oktober 2002 beslutade polismyndigheten att en person omedelbart skulle omhändertas med stöd av

text: 13 §

text: LVM. Myndigheten underlät dock att genast underställa länsrätten beslutet varför JO, efter anmälan, inledde förundersökning angående misstanke om tjänstefel. Under förundersökningen hördes kommissarie FF som misstänkt för tjänstefel varvid han bestred ansvar. Förundersökningen lades därefter ned den 16 april 2003.

text: Rättslig reglering m.m.

text: I 3 kap. PF finns bestämmelser om länspolismästarens och andra anställdas uppgifter. Av 6 § framgår att ärenden vid en polismyndighet som inte skall avgöras av polisstyrelsen eller polisnämnd avgörs av länspolismästaren. Om ett sådant ärende inte behöver avgöras av länspolismästaren, får det avgöras av någon annan anställd enligt vad som anges i arbetsordningen eller i särskilda beslut. I 6 a § samma kapitel anges att polismyndigheten skall fördela ärenden mellan de anställda enligt deras kvalifikationer och beakta vad som krävs för att upprätthålla kvalité och säkerhet i handläggningen samt att se till att effektivitet och snabbhet i verksamheten främjas. I 8 § första stycket samma kapitel föreskrivs att länspolismästare, biträdande länspolismästare, polismästare, polisöverintendenter, polisintendenter eller polissekreterare bl.a. får fatta beslut om frihetsberövanden. Vidare framgår av andra stycket i samma paragraf att polismyndigheten får uppdra åt annan anställd än som anges i första stycket att fatta beslut i ärenden som anges där, om den anställde har den kompetens, utbildning och erfarenhet som behövs. Vid Polismyndigheten i Stockholms län är det länspolismästaren som, efter föredragning av polismästare (motsvarande), beslutar om en viss befattningshavare skall få ett bemyndigande att fatta beslut i nyssnämnda ärenden.

text: Bedömning m.m.

text: Möjligheten för en polismyndighet att uppdra åt annan anställd än s.k. polischefspersonal att fatta beslut i ärenden som anges i 3 kap. 8 § första stycket PF har använts i begränsad utsträckning inom myndigheten. De överväganden som myndigheten generellt gör vid sådan delegation är att endast personer som är väl skickade att svara upp mot kraven i 3 kap. 8 § andra stycket PF kan anförtros denna delegation. Det görs således en individuell bedömning av varje person innan denne erhåller den aktuella beslutsbefogenheten. Denna bedömning görs i princip alltid inom det polismästardistrikt (motsvarande) där personen i fråga tjänstgör. Om den aktuella personen inte bedöms ha den fullständiga kunskap som krävs för att kunna fatta de aktuella besluten, erbjuds denne kompletterande utbildning. Denna utbildning måste genomgås innan delegationsfrågan prövas på nytt. I fråga om delegationen till FF har chefen för Roslagens polismästardistrikt, polismästaren LL, anfört att FF ansågs väl lämpad att inneha aktuell delegation med hänsyn till hans mycket stora erfarenhet och kompetens av frihetsberövanden. Det ansågs därför inte nödvändigt med några riktade utbildningsinsatser. Inom myndigheten pågår f.n. ett arbete med att se över delegationsordningen för Polismyndigheten i Stockholms län. Vad som framkommit i det aktuella fallet kommer att uppmärksammas särskilt inom ramen för denna översyn. I samband med översynen kan myndigheten också bedöma om det finns anledning att se över de rutiner som tillämpas vid handläggningen av bemyndiganden enligt 3 kap. 8 § andra stycket PF.

text: Rättslig reglering

text: LVM I 13-19 §§ LVM finns bestämmelser om omedelbart omhändertagande av missbrukare. Enligt 13 § första stycket får socialnämnden eller polismyndigheten besluta att en missbrukare omedelbart skall omhändertas, om det är sannolikt att han kan beredas vård med stöd av LVM, och rättens beslut om vård inte kan avvaktas på grund av att han kan antas få sitt hälsotillstånd allvarligt försämrat, om han inte får omedelbar vård, eller på grund av att det föreligger en överhängande risk för att han till följd av sitt tillstånd kommer att allvarligt skada sig själv eller någon närstående.

text: Av 15 § första stycket framgår att om socialnämnden eller polismyndigheten har beslutat om omedelbart omhändertagande, skall beslutet genast underställas länsrätten. Enligt andra stycket skall polismyndigheten om den har fattat beslutet genast underrätta socialnämnden om sitt beslut.

text: Enligt 17 § första stycket skall länsrätten så snart det kan ske och senast inom fyra dagar från det att beslutet underställdes rätten eller, om beslutet inte är verkställt när det underställs, från det att beslutet verkställdes, pröva om omhändertagandet skall bestå. Denna tid får förlängas till en vecka, om det på grund av någon särskild omständighet är nödvändigt. I andra stycket föreskrivs att om det inte finns skäl för omhändertagande, skall rätten genast upphäva beslutet.

text: Polisförordningen (1998:1558)

text: I

text: 3 kap.

text: polisförordningen

text: finns föreskrifter om en polismyndighets uppgifter. Polisstyrelsens uppgifter regleras i

text: 4 §§

text: , polisnämndens uppgifter i

text: 5 §

text: och länspolismästarens och andra anställdas uppgifter i

text: 9 §§

text: Enligt 6 § skall ärenden vid en polismyndighet som inte skall avgöras av polisstyrelsen eller polisnämnden avgöras av länspolismästaren. Om sådana ärenden inte behöver prövas av länspolismästaren, får de dock avgöras av någon annan anställd enligt vad som anges i arbetsordningen eller i särskilda beslut.

text: Av 6 a § följer att när polismyndigheten bestämmer om fördelning av ärenden enligt 6 § skall den se till att ärendena fördelas mellan de anställda efter deras kvalifikationer. Vid fördelningen skall myndigheten beakta vad som krävs för att upprätthålla kvalitet och säkerhet i handläggningen och se till att effektivitet och snabbhet i verksamheten främjas. Myndigheten skall också beakta i vilken utsträckning handläggningen kräver särskild kompetens, utbildning eller erfarenhet. Samtidigt skall myndigheten se till att ärendena inte handläggs av personal som är mer kvalificerad än vad ärendet kräver. Polismyndigheten får inte överlämna åt någon annan än en polisman att avgöra eller leda handläggningen av ärenden som enligt

text: rättegångsbalken

text: skall skötas av en polismyndighet.

text: I 8 § första stycket finns en uppräkning av olika beslut som länspolismästare, biträdande länspolismästare, polismästare, polisöverintendenter, polisintendenter eller polissekreterare får fatta, t.ex. beslut om frihetsberövande (1 punkten). Enligt andra stycket får polismyndigheten uppdra åt en annan anställd än som anges i

text: Bedömning

text: Som framgår av utredningen beslutade tingsrätten den 8 oktober 2002 att BB skulle hämtas till en förhandling. De polismän som åkte till BB:s bostad för att verkställa hämtningsbeslutet behövde ett beslut om husrannsakan i bostaden för att där eftersöka BB. JJ kontaktade därför FF som fattade ett beslut om husrannsakan enligt

text: 20 §

text: PL.

text: Vad gäller detta beslut vill jag endast framhålla att det borde ha grundats på bestämmelserna i

text: rättegångsbalken

text: om husrannsakan (se

text: 28 kap. 2 §

text: RB). I

text: 20 § fjärde stycket

text: PL hänvisas till

text: rättegångsbalkens

text: regler bl.a. när det gäller husrannsakan för eftersökande av den som skall inställa sig vid domstol.

text: Polislagens

text: bestämmelser är inte tillämpliga i de fall som

text: rättegångsbalken

text: tar sikte på (

text: Polislagen

text: , En kommentar, Berggren, Munck, 4:e uppl. s. 135). En annan sak är att förordnandet om husrannsakan skall meddelas av polismyndigheten eller polisman enligt bestämmelserna i PL (

text: 28 kap. 4 § tredje stycket

text: RB; se även JO 1997/98 s. 133).

text: När polismännen påträffade BB gjorde de den bedömningen att han inte var kapabel att inställa sig vid tingsrätten utan i stället borde köras till sjukhus för att få vård. Mot den bakgrunden kontaktade de JJ som i sin tur återigen ringde FF som då, såvitt utredningen ger vid handen, beslutade att BB omedelbart skulle omhändertas enligt

text: 13 §

text: LVM. Det kan emellertid noteras att FF under förhöret med honom inte riktigt kom ihåg att han hade fattat ett sådant beslut.

text: Som framgår av redovisningen för den rättsliga regleringen får en polismyndighet under vissa förutsättningar besluta att omedelbart omhänderta en missbrukare. Utredningen ger vidare vid handen att FF var behörig att fatta ett sådant myndighetsbeslut. Det finns således inte någon anledning att ifrågasätta FF:s beslut enligt

text: 13 §

text: LVM.

text: En polismyndighets beslut om omedelbart omhändertagande av en missbrukare skall på sätt som framgår av

text: 15 §

text: LVM genast underställas länsrättens prövning och socialnämnden skall också underrättas om beslutet. Genom utredningen i ärendet har kommit fram att en tjänsteman vid socialförvaltningen underrättades redan samma dag som omhändertagandet gjordes, dvs. den 8 oktober 2002, men att polismyndigheten underlät att underställa länsrätten beslutet. Någon laglig möjlighet att avstå från underställning, t.ex. för att möjliggöra övergång från tvångsvård till frivillig vård, finns inte (jfr JO 1991/92 s. 270).

text: Det ankommer på den person som på polismyndighetens vägnar har fattat ett beslut enligt

text: 13 §

text: LVM att också se till att beslutet underställs länsrätten, dvs. i detta fall var det FF:s skyldighet att så skulle ske. Han har också uppgett att han kände till att länsrätten skulle underrättas men att han missade detta.

text: Tillämpningen av

text: 13 §

text: LVM innebär att man genom ett administrativt beslut med stöd av en social lagstiftning i vårdsyfte berövar någon friheten. Ingripanden av detta slag är i princip tänkta för fall där det föreligger en akut nödsituation och där den enskilde inte är beredd eller inte är i stånd att frivilligt medverka till att komma under vård. Beslut om ingripanden får ofta fattas på grundval av ett ganska begränsat utredningsmaterial. För att garantier för ett rättssäkert handhavande av omhändertagandet skall uppnås måste beslutet därför underställas domstolsprövning. Lagstiftaren har markerat betydelsen av denna prövning genom föreskriften att sådan underställning skall ske genast. I praktiken rör det sig, beroende på omständigheterna, om högst någon dag (se Nya sociallagarna med kommentarer, Norström, Thunved, 11:e uppl s. 282).

text: FF:s underlåtenhet att kontakta länsrätten fick till följd att BB var tvångsomhändertagen utan någon domstolsprövning från den 9 oktober ända fram till den 4 november 2002 då beslut om frivillig vård fattades. Detta är naturligtvis av rättssäkerhetsskäl helt oacceptabelt.

text: Jag konstaterar för min del att FF inte handlagt ärendet med den noggrannhet och omsorg som man kan kräva av en befattningshavare i hans ställning. Även om Claes Eklundh med hänsyn till de uppgifter som kom fram under förundersökningen – huvudsakligen under förhöret med FF – beslutat att lägga ned förundersökningen om tjänstefel, återstår för mig att bedöma hur FF:s handläggning av omhändertagandeärendet skall värderas. Jag kan då inte finna annat än att FF förtjänar mycket allvarlig kritik för sin underlåtenhet att underställa länsrätten beslutet att omhänderta BB enligt

text: 13 §

text: LVM.

text: Eftersom det under förhöret med FF kom fram att han saknade både erfarenhet och utbildning för sin beslutsbehörighet enligt LVM remitterades ärendet till polismyndigheten bl.a. för att utröna vilka överväganden som polismyndigheten generellt gör vid delegation av beslutanderätt.

text: Enligt polismyndigheten görs det en individuell bedömning av varje person innan denne erhåller en viss beslutsbefogenhet och om den aktuelle personen inte bedöms ha den fullständiga kunskap som krävs för att kunna fatta de aktuella besluten erbjuds denne kompletterande utbildning. Denna utbildning måste genomgås innan delegationsfrågan prövas på nytt. Det som polismyndigheten anfört i denna del föranleder inte något uttalande från min sida.

text: Vad sedan gäller delegationen till FF har anförts att denne ansågs som väl lämpad att inneha aktuell delegation med hänsyn till hans mycket stora erfarenhet och kompetens av frihetsberövande. Jag har inte någon anledning att ifrågasätta detta. Utredningen i ärendet har också visat att FF:s underlåtenhet att underrätta länsrätten inte var ett resultat av okunskap. Enligt min mening bör emellertid en befattningshavare som tilldelas nya arbetsuppgifter också erbjudas viss uppföljande utbildning om denne inte tidigare har någon bredare erfarenhet av det aktuella rättsområdet.

text: Vad som kommit fram i övrigt föranleder inte något åtgärd eller något uttalande från min sida. Ärendet avslutas.

type: avgorande


avgjordAv: Hans-Gunnar Axberger

title: I ett ärende om arbetslöshetsersättning har uppgifter om en sökande hämtats in på sökandens blogg; även fråga om i vilken turordning ärenden ska behandlas

text: Bakgrund och utredning

text: AA anmälde Arbetslöshetskassan Alfa (Alfa-kassan) till JO. Hon uppgav att hon, efter att i tio år ha varit egen företagare, anmälde sig som arbetssökande hos arbetsförmedlingen den 13 juni 2007. Därefter sammanställde hon de handlingar som Alfa-kassan anger att företagare måste bifoga sin ansökan för att inte riskera att behöva komplettera och försena ärendet. Hon lämnade in sin ansökan den 27 juni. När hon i slutet av juli inte hade hört något, ringde hon kassan och fick då beskedet att kötiden var ca sex–åtta veckor. Den 8 augusti fick hon ett brev om att hennes ansökan behövde kompletteras. Kompletteringen avsåg bl.a. den enskilda firma som hon drev åren 1997–1999. Hon skickade in uppgifter till kassan men hörde sedan inget. När hon då ringde kassan fick hon beskedet att hon hamnat sist i kön igen och att det var hennes fel eftersom hon behövt göra kompletteringar.

text: Hon kritiserade Alfa-kassans handläggning på sin blogg på Internet. Den 7 september 2007 skickade Alfa-kassan åter en begäran om komplettering. I den hänvisade kassan till uppgifter på hennes blogg om att hon studerat en kurs om 10 poäng. Kassan uppmanade nu henne att, om studierna bedrivits på deltid, fylla i en bifogad studieförsäkran. Kassan hade således ”googlat sig fram” till hennes kritik och genom de uppgifter som de hittat på hennes blogg straffat henne med ytterligare en försening av ärendet.

text: Anmälan remitterades till Alfa-kassan, som i ett av kassaföreståndaren BB undertecknat yttrande inledningsvis uppgav att kassan inte ”straffar” sina försäkrade genom att förlänga handläggningstiden. Ärendena handläggs i den följd de blivit kompletta. Om ett ärende behöver kompletteras ett flertal gånger kan handläggningstiden bli lång. Kassan avsåg att göra en översyn av detta förfaringssätt.

text: Beträffande uppgifterna på anmälarens blogg yttrade kassan: Det ingår inte i handläggarnas arbetsinstruktioner att söka efter information i bloggar, TV-program eller dylikt. Om personalen ändå, via dessa kanaler, får

text: information om sådant som kan ha betydelse för handläggningen anser kassan att det ligger i kassans utredningsskyldighet att utreda detta. I ärendet hittades en blogg av en sommarvikarie i kassans kundtjänst. Detta skedde i samband med att den anställde ”surfade” för att se vad som skrevs om Alfa-kassan och därigenom skaffa sig ytterligare kunskaper om sin arbetsgivare. Tjänsteanteckning om uppgifterna i bloggen gjordes varvid den kom till handläggarens kännedom. Handläggaren uppger att han, efter att ha läst anteckningen, begärde en komplettering från AA avseende studierna. Studier får normalt inte bedrivas samtidigt som arbetslöshetsersättning uppbärs. Vidare hittade handläggaren vid en rutinmässig sökning i Bolagsverket att enskild firma finns i AA:s namn.

text: Bedömning

text: I sitt beslut den 16 oktober 2008 uttalade JO Axberger följande.

text: Enligt

text: 1 kap. 9 § regeringsformen

text: ska domstolar samt förvaltningsmyndigheter och andra som fullgör uppgifter inom den offentliga förvaltningen i sin verksamhet beakta allas likhet inför lagen samt iaktta saklighet och opartiskhet. Bestämmelsen ger uttryck för de objektivitets- och likhetsprinciper som gäller inom myndigheterna men även för de privaträttsliga organ som fullgör förvaltningsuppgifter. Lika fall ska således behandlas lika. Anmälaren skriver att kassan ”googlat sig fram till min kritik av dem och straffar mig nu med ytterligare försening av mitt ärende genom ’information’ de hittat i min blogg”. Kassans beskrivning är att den aktuella informationen hittades av en sommarvikarie i kassans kundtjänst i samband med att vikarien i fråga ”surfade” för att se vad som skrevs om Alfa-kassan. Jag har förståelse för att anmälaren kopplar samman den kritik hon säger sig ha uttalat mot kassan med den förfrågan hon fick. Från kassans synpunkt gäller dock att denna har att utreda och bedöma rätten till ersättning. I den utredningsskyldigheten ligger att beakta de uppgifter som föreligger i ärendet oavsett var uppgifterna kommer ifrån. Uppgifter som tillför ett ärende något i sak ska den sökande ges möjlighet att yttra sig över, något som också skett i ärendet.

text: I formell mening finns det således inte något utrymme för kritik mot kassan. Det inträffade visar emellertid vikten av att utredningsrutiner, inklusive de informationskällor som används, är generellt utformade så att det inte med fog kan göras gällande att lika ärenden behandlas på olika sätt. Ett mer slumpvist sökande av information på Internet ter sig därvid som en problematisk utredningsmetod. Jag vill emellertid också framhålla, att den som i likhet med anmälaren offentliggör information om sig själv har anledning att beakta att sådan information blir tillgänglig även för myndighetsutövande organ och att dessa har skyldighet att ta hänsyn till information som kommer till deras kännedom.

text: Att handläggningen av AA:s ärende drog ut på tiden synes ha samband med att utredningen i ärendet kompletterades vid ett flertal tillfällen på Alfa-kassans initiativ och att ärendet vid varje kompletteringstillfälle placerades sist i turordningen bland de ansökningar som behandlades. Kassan har i sitt remissvar

text: också uppgett att man tar hand om handlingar i den ordning de kommer in och handlägger ansökningarna i den ordning de blivit kompletta.

text: Det torde vara en om än icke uttryckligt uttalad så ändå naturlig förvaltningsrättslig utgångspunkt att ärenden ska handläggas i den ordning de inkommer. Ytterst kan en sådan utgångspunkt härledas ur bestämmelsen i

text: 1 kap. 9 § regeringsformen

text: . I praktiken påverkas det enskilda ärendets handläggning emellertid av en rad omständigheter, som leder till att det är omöjligt att upprätthålla en exakt turordning. Att ett ärende måste kompletteras utgör en särskild komplikation i det hänseendet. I det sammanhanget kan nämnas att med den ordning som kassan synes ha riskerar den sökande att, om kassan gör en bristfällig bedömning av kompletteringsbehovet eller utformar en anmodan på ett oklart sätt, oförskyllt placeras sist i kö. Från det mer generella perspektiv som JO kan anlägga på saken gäller att man i en verksamhet av kassans slag är skyldig att, precis som beträffande de utredningsmetoder som tillämpas, ha generella rutiner, som tillämpas på ett likformigt sätt. Sådana rutiner bör vara grundade på principiella överväganden. Kassan har i remissvaret uppgett att förfaringssättet med turordningen för behandling av ärendena är under översyn. Jag utgår från att synpunkter av det slag som nu nämnts därvid beaktas.


nyckelord:
Delegation/ ansvarsfördelning
Rätten till domstolsprövning

title: Kritik mot en kommunstyrelse för handläggningen av tillsättningsärenden - Särskilt fråga om delegation och anmälan av delegationsbeslut

text: Kritik mot en kommunstyrelse för handläggningen av tillsättningsärenden – Särskilt fråga om delegation och anmälan av delegationsbeslut

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO framförde AA klagomål mot Surahammars kommun. Han anförde bl.a. följande. Han är behörig lärare. Inför höstterminen 2003 sökte han ett stort antal lärartjänster i flera olika kommuner, bl.a. i sin hemkommun Surahammar. Hans efterforskningar visade att Surahammars kommun hade gjort 43 nyanställningar inför höstterminen men att endast elva av de nyanställda var behöriga lärare. Han ansåg att kommunen hade brutit mot lagen genom att ge personer som inte var behöriga lärare företräde framför honom. Han beslöt därför att inge kommunalbesvär avseende anställningsbesluten. Han fick avslag från länsrätten på den grunden att han inte hade kunnat redovisa ett dokument där det framgick vid vilket tillfälle och av vem som beslut hade fattats att tillsätta viss tjänst. Från länsrätten fick han upplysning om att tjänstetillsättningar skall beslutas i nämnd och sedan anslås på kommunens anslagstavla samt att kommunen annars bryter mot

text: kommunallagen

text: . Surahammars kommun har uppgett att den aldrig har hanterat anställningar så. Det enda han har fått från kommunen är en torftigt hopskriven lista över vilka som erhållit tjänsterna på respektive skola med uppgift om personerna är behöriga lärare eller inte. Kommunen har uppgett att det inte finns några handlingar av vilka det framgår när och av vem som tillsättningsbeslut har fattats. I grunden ville han veta varför han inte fick några lärartjänster. Han trodde att han genom att inge kommunalbesvär skulle kunna få reda på vad som var orsaken. Han ville veta hur han skall gå vidare i saken. Han ville ha upprättelse och ansåg även att han var skadeståndsberättigad.

text: Utredning

text: Inledningsvis inhämtades upplysningar per telefon från personalchefen BB, Surahammars kommun. Hon upplyste att till rektorerna i kommunen har delegerats rätten att anställa lärare och att anställningsbesluten inte anmäls till nämnden.

text: Kommunstyrelsen i Surahammars kommun anmodades att – mot bakgrund av regleringen i

text: 6 kap. 35 § kommunallagen (1991:900)

text: och innehållet i bifogad tjänsteanteckning – inkomma med utredning och yttrande såvitt avsåg vad som

text: anförts rörande den formella handläggningen av tjänstetillsättningarna. I remissvaret anfördes följande.

text: I den för kommunstyrelsen i Surahammar gällande delegationsordningen anges att beslut om anställningar fattas av områdeschef inom respektive område. I

text: kommunallagen

text: 6 kap. 35 §

text: framgår att beslut av delegat skall anmälas till ansvarig nämnd, och att ansvarig nämnd bestämmer formerna för anmälan. I en anmärkning till gällande delegationsordning för kommunstyrelsen i Surahammars kommun anges kommentaren ”anmäls” i de fall kommunstyrelsen har ansett anmälan vara nödvändig. I dessa fall protokollförs delegationsbesluten som anmälda. I övriga ärenden har kommunstyrelsen ansett det verkställande inslaget i besluten vara så stort att styrelsens intresse av att genom anmälda beslut följa upp dessa varit obefintligt. Detta har bl.a. gällt tjänstetillsättningar och skall ses mot bakgrund av att gränsen mot ren verkställighet förskjuts i takt med samhällsutvecklingen. I förarbetena till

text: kommunallagen

text: angavs personaladministration som ett exempel på rent interna förhållanden där intresset av att överklaga med laglighetsprövning inte kan vara särskilt stort. Aktuellt ärende har emellertid påvisat brister med ovannämnda metod, då anmälaren velat anföra kommunalbesvär över vissa tjänstetillsättningsbeslut. Anmälarens avvisade talan i Länsrätten har byggt på att Surahammars kommun brutit mot

text: skollagen

text: när man tillsatt icke behöriga personer på lärartjänster då behöriga sökande funnits. För att undvika att enskildas möjlighet till laglighetsprövning försvåras kommer rutinen för tjänstetillsättningar att ändras. Tjänstetillsättningar kommer fr.o.m. 2004 att månatligen anmälas till kommunstyrelsen och protokollföras som anmälda delegationsbeslut. AA bereddes tillfälle att yttra sig över remissvaret men hördes inte av. I beslut den 26 mars 2004 anförde JO André följande.

text: Bedömning

text: Inledning Beträffande tillsättning av statlig tjänst finns regler i såväl

text: regeringsformen

text: som i vanlig lag. I

text: 11 kap. 9 § andra stycket regeringsformen

text: anges sålunda att vid tillsättning av en sådan tjänst skall avseende fästas endast vid sakliga grunder, såsom förtjänst och skicklighet. Lagen (

text: ) om offentlig anställning innehåller bestämmelser som anknyter till

text: regeringsformen

text: . Det finns också i

text: 2 kap.

text: skollagen (1985:1100)

text: bestämmelser om grunderna för kommunal anställning av rektorer och lärare (se närmare

text: och

text: 5 §§

text: nämnda kapitel).

text: I övrigt saknas i stor utsträckning allmänna lagregler om arbetssökandes skydd eller rättigheter i förhållande till en arbetsgivare. I stället gäller grundsatsen om arbetsgivarens fria anställningsrätt, vilket innebär att en arbetsgivare i princip har frihet såväl att bestämma anställningsvillkor som att anställa vem han önskar. Denna rätt kan även utövas av en kommunal arbetsgivare. Den fria anställningsrätten kan emellertid begränsas genom lag, avtal och s.k. god sed på arbetsmarknaden.

text: Frågan om tillämpningen av nu nämnda lagar, liksom brott mot kollektivavtal och anknytande frågor, kan bli föremål för prövning av domstol enligt lagen (

text: ) om rättegången i arbetstvister. Vidare kan kommunala anställningsbeslut överklagas hos länsrätten för laglighetsprövning i enlighet med bestämmelserna i

text: 10 kap.

text: kommunallagen

text: . Det finns dock begränsningar i rätten att överklaga för den som beslutet rör. När en tvist som rör beslut av en arbetsgivare med offentlig ställning skall handläggas enligt lagen om rättegången i arbetstvister får arbetstagaren inte överklaga beslutet i administrativ ordning, dvs. hos regeringen, en allmän förvaltningsdomstol eller en förvaltningsmyndighet (1 § lagen [1987:439] om inskränkning i rätten att överklaga).

text: JO prövar huvudsakligen om statliga eller kommunala myndigheter i sin verksamhet följer gällande lagstiftning när det gäller den formella ärendehandläggningen. Rättsförhållandet mellan arbetsgivare och arbetstagare på det rent kommunala området har i princip uteslutande privaträttslig karaktär. JO utreder som regel inte klagomål som rör sådana förhållanden. Jag kommer därför i det följande endast att uttala mig om den formella handläggningen av anställningsfrågorna.

text: Den formella handläggningen I ärendet aktualiseras

text: kommunallagens

text: bestämmelser om delegation och överklagande hos allmän domstol för laglighetsprövning.

text: Bestämmelserna om delegation finns i

text: 6 kap.

text: 38 §§

text: kommunallagen

text: . Enligt 6 kap. 33 § första stycket får en nämnd uppdra åt ett utskott, åt en ledamot eller ersättare eller åt en anställd hos kommunen att besluta på nämndens vägnar, dock med vissa i kapitlet närmare angivna undantag som inte är av intresse här. I

text: 6 kap. 35 § kommunallagen

text: stadgas att beslut som fattas med stöd av uppdrag enligt 33 § skall anmälas till nämnden. Nämnden bestämmer själv i vilken ordning detta skall ske.

text: Anmälningsplikten enligt

text: 6 kap. 35 § kommunallagen

text: är betydelsefull ur flera aspekter. Det är nämnden som har det övergripande ansvaret för den verksamhet som bedrivs inom nämndens ansvarsområde. Genom att delegationsbesluten anmäls får nämndens ledamöter information om den verksamhet som äger rum inom förvaltningen. En annan viktig aspekt är kommuninvånarnas möjlighet till insyn i den kommunala beslutsprocessen.

text: Enligt

text: 10 kap.

text: och

text: 2 §§

text: kommunallagen

text: har varje kommunmedlem i en kommun rätt att få lagligheten av beslut fattade av en kommunal nämnd prövade genom att överklaga dem hos länsrätten för laglighetsprövning, dock med undantag för beslut av rent förberedande eller rent verkställande art. Ett sådant överklagande skall, enligt

text: 10 kap. 6 § kommunallagen

text: , ha inkommit till länsrätten inom tre veckor från den dag då det tillkännagavs på kommunens anslagstavla att protokollet över beslutet justerats. I de fall beslut har fattats efter delegation innebär detta att tidsfristen för överklagande beror på om det över besluten har förts särskilt protokoll som har justerats och anslagits. Något krav på att så skall ske föreligger emellertid inte. I annat fall utgår tiden för överklagande från den dag då anslag skedde om justering av protokollet från det sammanträde vid vilket beslutet anmäldes hos nämnden.

text: Av det anförda följer att delegationsbeslutet alltid måste vara formaliserat och att det av nämndens protokoll eller en bilaga till det skall framgå att delegationsbeslutet har anmälts till nämnden. Av protokollet måste kunna utläsas vilka beslut som har återrapporterats, dvs. besluten måste kunna identifieras. Det är lika angeläget att man av protokollet kan sluta sig till vilket eller vilka beslut som har anmälts vid ett visst sammanträde som att man – då man tar del av ett enskilt delegationsbeslut – kan utläsa huruvida, och i så fall när, det anmälts till nämnden.

text: Som en illustration till vikten av att det av protokollet går att utläsa vilket delegationsbeslut som anmälts kan hänvisas till ett avgörande av Regeringsrätten (

text: RÅ 1988 not 559

text: ). I beslutet återställde Regeringsrätten försutten besvärstid på den grunden att det i en kommunal nämnds protokoll varit närmast omöjligt för klaganden att identifiera sitt ärende. I protokollet hade angetts att 16 avslagsärenden förekommit på delegation. Vilka dessa ärenden var framgick dock inte. För att få veta detta behövde man tillgång till en viss datalista, som med endast personnummer och mikrofilmsnummer angav de olika ärendena. Regeringsrätten fann därför skäl att återställa den försuttna besvärstiden. Besvären skulle sålunda tas upp till prövning trots att de kommit in efter besvärstidens utgång.

text: Det är inte alla åtgärder av tjänstemän som kan anses utgöra beslut i

text: kommunallagens

text: mening. Det finns ett visst utrymme mellan sådana beslut och åtgärder av rent förberedande eller rent verkställande art. Under förutsättning att det finns klara målsättningar för verksamheten är det, enligt förarbetena till

text: kommunallagen

text: , rimligt att hänföra många vardagliga åtgärder till ren verkställighet, även om åtgärderna innefattar ett visst mått av självständigt ställningstagande. Dylika åtgärder vidtas inte med stöd av delegation och behöver följaktligen inte heller anmälas till nämnden. Det saknas också möjlighet att överklaga sådana beslut för laglighetsprövning (

text: 10 kap. 2 § 2 kommunallagen

text: Gränsen mellan beslut i

text: kommunallagens

text: mening och åtgärder av rent förberedande eller rent verkställande art har således betydelse. Avgörandet av ett besluts karaktär kräver därför noggranna överväganden innefattande även en bedömning av intresset för kommunmedlemmarna att överklaga beslutet för laglighetsprövning. Det finns ingen skarp gräns mellan de olika formerna av beslut, varför det i tveksamma fall självfallet finns utrymme för olika tolkningar. Av remissvaret framgår att kommunstyrelsen i fråga om anställningsbeslut har ansett att det ”verkställande inslaget” är så stort att styrelsens intresse av att genom anmälan följa upp besluten varit obefintligt. Jag delar inte den uppfattningen. Såsom JO har konstaterat i tidigare beslut råder det inte något tvivel om att beslut om att anställa lärare för tjänstgöring under ett läsår måste anses vara av sådan vikt och innefatta ett sådant inslag av självständig bedömning att det är fråga om ett beslut i

text: kommunallagens

text: mening. Följaktligen anser jag att

text: kommunallagens

text: bestämmelser om delegation och överklagande är tillämpliga i sådana fall.

text: Mot den angivna bakgrunden är det självfallet allvarligt att delegationsbeslut avseende anställningar inte har anmälts till kommunstyrelsen. Av remissvaret framgår inte under hur lång tid som kommunen har brustit i aktuellt avseende. De

text: uppgifter som har lämnats ger dessvärre intryck av att det rör sig om en längre tidsperiod.

text: Jag noterar att kommunen från och med den 1 januari 2004 har ändrat sina rutiner och att tjänstetillsättningar numera anmäls till kommunstyrelsen och protokollförs som anmälda delegationsbeslut.

text: Övrigt JO:s huvuduppgift är att granska att myndigheter och andra som står under JO:s tillsyn följer lagar och andra författningar i sin verksamhet. Det är däremot inte en uppgift för JO att ge råd till enskilda i juridiska frågor. Jag kan därför inte ge någon upplysning när det gäller AA:s önskan om att få besked i frågan hur han skall ”gå vidare” i saken.

text: JO är inte behörig att pröva skadeståndsanspråk.

text: Med den kritik som framgår av det anförda avslutas ärendet.


avgjordAv: Justitieombudsmannen Per Lennerbrant

title: Polismyndighetens handläggningstid har varit oacceptabelt lång i två ärenden om bestridande av betalningsansvar för felparkeringsavgift

sammanfattning: JO har granskat två ärenden vid Polismyndigheten om bestridande av betalningsansvar för felparkeringsavgift. Sakförhållandena i ärendena var okomplicerade och det fanns inget behov av kompletteringar eller ytterligare uppgifter. Handläggningstiden i det ena ärendet var över två år och i det andra ärendet nästan två år. Under stora delar av den tiden var ärendena liggande utan att någon arbetade med dem. Ärendena handlades vid Polismyndighetens rättsenhet Syd. Utredningen visar att rättsenhet Syd har ett mycket stort antal ärenden som väntar på att avgöras och att handläggningstiden där i allmänhet är närmare två år. JO kritiserar Polismyndigheten för den långsamma och passiva handläggningen, som stått i strid med förvaltningslagens krav på hur ett ärende ska handläggas. Polismyndigheten har gjort försök att komma till rätta med de oacceptabelt långa handläggningstiderna. Situationen med de långa handläggningstiderna är dock bekymmersam och JO uttalar att det framstår som angeläget att myndigheten även i fortsättningen utnyttjar rättsavdelningens samlade resurser för att så snart som möjligt uppnå godtagbara handläggningstider.

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO förde AA fram klagomål mot Polismyndighetens handläggningstid i två ärenden om bestridande av betalningsansvar för felparkeringsavgift. Han uppgav att han bestridit betalningsansvar för felparkeringsavgifterna den 17 augusti 2017 respektive den 30 november 2017 och att ärendena inte hade avgjorts när han gjorde anmälan till JO den 27 maj 2019.

text: Utredning

text: Polismyndigheten (BB) yttrade sig efter att de befattningshavare som berörs av JO:s utredning fått möjlighet att lämna synpunkter. Polismyndigheten lämnade följande redogörelse för handläggningen av ärendena.

text: De båda ärendena avsåg bestridande av parkeringsanmärkningar hänförliga till ett och samma fordon vid två olika tillfällen i augusti och november 2017. […]

text: Det första bestridandet inkom till myndigheten den 21 augusti 2017 … och det andra den 19 december 2017 … Efter kontroll av ägaruppgifterna för fordonet skickade myndigheten ett sms-meddelande till AA. i varje ärende. Där framgick att respektive ärende hade registrerats och att AA. skulle bli kontaktad vid behov av komplettering. I meddelandena angavs att handläggningstiden var cirka 11 månader. Den 28 april 2019 skickade gruppchefen CC vid rättsavdelningen i polisregion Syd det första ärendet … till en enhet vid rättsavdelningen i polisregion Väst tillsammans med cirka 1 000 ärenden avseende bestridande av parkeringsanmärkningar. Det andra ärendet … lämnades över till samma enhet den 22 augusti 2019, i samband med JO:s remiss. Då [hade] det uppdagats att båda ärendena borde handläggas tillsammans. Den 10 september 2019 beslutade Polismyndigheten att lämna båda bestridandena utan bifall.

text: Polismyndigheten redovisade följande uppgifter från befattningshavare vid myndigheten.

text: Uppgifter lämnade av CC

text: CC [gruppchef vid rättsavdelningen i polisregion Syd, JO:s anmärkning] har bl.a. uppgett följande. I nuläget har gruppen vid rättsavdelningen i polisregion Syd cirka 9 300 ärenden i balans och närmare två års handläggningstid. Gruppen består för närvarande av fem tillsvidareanställda handläggare. Med anledning av den långa handläggningstiden har nio visstidsanställda rekryterats och rekrytering av en tillsvidareanställd pågår. Efter en genomgång av situationen har man kommit fram till att gruppen borde bestå av drygt nio handläggare för att kunna hantera den ärendemängd som kommer in. Rättsavdelningen i polisregion Syd har därför äskat medel i det pågående budgetarbetet för att kunna bemanna gruppen med fler tillsvidareanställda handläggare. Förutom personalförstärkande åtgärder så har rättsavdelningen i polisregion Syd även fått hjälp av rättsavdelningen i polisregion Väst med utredning och beslut i cirka 1 000 ärenden gällande bestridande av parkeringsanmärkning. Ett arbete pågår dessutom kontinuerligt i gruppen för att effektivisera handläggningen i varje enskilt ärende. Beträffande ärendebalansen kan följande framföras. Generellt görs prioriteringen efter datumordning. Undantag görs i vissa ärenden då det bedöms att beslut kan fattas direkt när ett bestridande kommer in utan att behöva göra vidare utredningsåtgärder. Exempelvis om en P-vakt angett fel registreringsnummer på anmärkningen. Då lämnas bifall tämligen omgående. Ärenden i vilka det kommit in en begäran om att ärendet ska avgöras i enlighet med

text: 12 § förvaltningslagen

text: … prioriteras. Under våren 2019 har det börjat flera nya handläggare. Under deras upplärning så har de fått lära sig att fatta beslut i överträdelsepunkt efter överträdelsepunkt, vilket innebär att de hanterar en ärendegrupp i taget tills de lär sig nästa.

text: Uppgifter lämnade av DD

text: Tf. gruppchef DD, rättsavdelningen i polisregion Väst, har bl.a. uppgett följande. DD blev kontaktad av CC i våras och tillfrågad om rättsavdelningen i polisregion Väst kunde hjälpa till. Det handlade om cirka 1 000 ärenden inom ramen för en övertidsinsats, som skulle handläggas fram till årsskiftet 2019/2020. Rättsavdelningen i polisregion Väst bestämde att man skulle avlasta rättsavdelningen i polisregion Syd genom att ta över handläggningen av dessa ärenden. Rättsavdelningen i polisregion Västs ärendebalans ligger på cirka 1 100 ärenden och har en handläggningstid på 2–4 månader. Ärendena handläggs i datumordning om det inte är ett självklart bifall. Då handläggs de ärendena direkt. [– – –]

text: Uppgifter från enheten för förvaltningsrätt

text: Chefen för enheten för förvaltningsrätt, EE, har bl.a. uppgett följande. Sammanfattningsvis pågår ett intensivt arbete för att effektivisera handläggningen av ärenden rörande bestridande av parkeringsanmärkningar. Utvecklingen av ett nytt it-system har påbörjats, vilket bedöms leda till en snabbare och effektivare hantering av ärenden. Ett arbete med att framställa såväl en handbok för handläggarna som beslutsmallar för de vanligast förekommande bedömningarna har inletts. En annan åtgärd för att reducera handläggningstiden är kontinuerliga samverkansforum för handläggarna där verksamhetsnära problem och bedömningar diskuteras och likriktas. Det har genomförts personalförstärkningar. Rekryteringsförfarandena har dock varit ovanligt utdragna, vilket fått direkta verkningar på rättsavdelningens förmåga att minska handläggningstiderna.

text: Polismyndigheten redovisade följande bedömning.

text: Vad som är en godtagbar handläggningstid i ett ärende kan variera, exempelvis beroende på ärendets karaktär. Vid övervägande av handläggningstiderna i de nu aktuella ärendena kan beaktas att sakförhållandena var okomplicerade och i allt väsentligt desamma i båda ärendena. Det förelåg inte heller något behov av kompletteringar eller ytterligare uppgifter. Av utredningen framgår att handläggningstiden var drygt två år i det första ärendet och strax under två år i det andra. Det tog över 1,5 år innan åtgärder vidtogs i syfte att påskynda handläggningen och det var först i ett mycket sent skede av handläggningen som sambandet mellan ärendena uppmärksammades. Oavsett vad som har anförts om skälen står det enligt myndighetens uppfattning klart att handläggningstiderna för de båda ärendena inte har uppfyllt kravet på snabb handläggning, vilket förstås inte är tillfredsställande. Det framgår vidare av utredningen att beskeden till AA om den uppskattade handläggningstiden var alltför optimistiska. AA. fick inte heller underrättelser om att ärendena försenats väsentligt och anledningen till det, vilket också är en brist. Det som kommit fram belyser vikten av att arbetet för att komma till rätta med den höga ärendebalansen och de utdragna handläggningstiderna fortsätter.

text: Rättslig reglering

text: Om en parkeringsanmärkning har meddelats för ett fordon, får fordonets ägare skriftligen anmäla till Polismyndigheten att han eller hon bestrider betalningsansvar för felparkeringsavgiften. När ett bestridande har anmälts ska Polismyndigheten verkställa den utredning som behövs och därefter meddela ett beslut med anledning av bestridandet. (Se 9 § lagen om felparkeringsavgift.) Felparkeringsavgiften ska betalas även om ägaren bestridit betalningsansvar, men den ska återbetalas om betalningsansvaret undanröjts genom ett beslut som har vunnit laga kraft (se 7 § och 15 § 1 lagen om felparkeringsavgift).

text: Ett ärende ska handläggas så enkelt, snabbt och kostnadseffektivt som möjligt utan att rättssäkerheten eftersätts (se

text: 9 § första stycket förvaltningslagen

text: [2017:900], FL). En motsvarande bestämmelse fanns i

text: 7 § förvaltningslagen (1986:223)

text: som gällde till den 1 juli 2018. Om avgörandet i ett ärende som har inletts av en enskild part kommer att bli väsentligt försenat ska myndigheten underrätta parten om detta och redovisa anledningen till förseningen (

text: 11 §

text: FL).

text: Bedömning

text: Polismyndigheten handlägger ärenden av många olika slag. Som JO tidigare uttalat är det en självklarhet att en prioritering måste göras mellan olika ärendeslag, liksom inom ärendeslagen. Det är också självklart att det tar en viss tid att handlägga ärenden på ett rättssäkert sätt och att en viss tidsåtgång måste accepteras. Det går inte att generellt uttala vad som är en godtagbar handläggningstid i ett ärende. Detta varierar beroende på bl.a. ärendets karaktär och behovet av kompletteringar och utredningsinsatser. Det är dock aldrig godtagbart med fullständig passivitet i ett ärende eller med oskäliga dröjsmål som inte har någon godtagbar förklaring. (Se

text: JO 2014/15 s. 152

text: , dnr 5529- 2013).

text: Polismyndigheten har anfört att sakförhållandena i AA:s ärenden var okomplicerade och att det inte fanns behov av kompletteringar eller ytterligare uppgifter. Trots detta var handläggningstiden över två år i det ena ärendet och nästan två år i det andra ärendet. Under stora delar av den tiden var ärendena liggande utan att någon arbetade med dem. Det är naturligtvis oacceptabelt. Såväl de långa handläggningstiderna i sig som Polismyndighetens passivitet står i strid med

text: förvaltningslagens

text: krav att ett ärende ska handläggas så enkelt, snabbt och kostnadseffektivt som möjligt utan att rättssäkerheten eftersätts. Vidare borde Polismyndigheten ha underrättat AA. om fördröjningen av handläggningen och anledningen till den. Polismyndigheten ska kritiseras för den långsamma och passiva handläggningen.

text: Det är angeläget att ett ärende om bestridande av betalningsansvar för en felparkeringsavgift handläggs i enlighet med

text: förvaltningslagens

text: skyndsamhetskrav bl.a. eftersom fordonets ägare är skyldig att betala avgiften även om han eller hon har bestridit betalningsansvar för den. Av Polismyndighetens yttrande framgår att rättsenhet Syd har ett mycket stort antal ärenden som väntar på att avgöras och att handläggningstiden i allmänhet är närmare två år. Det skiljer sig markant från rättsenhet Väst som har betydligt färre ärenden som väntar på att avgöras och en handläggningstid som i allmänhet är två–fyra månader. JO har under året fått flera klagomål om lång handläggningstid i ärenden om bestridande av betalningsansvar för felparkeringsavgift. Klagomålen har huvudsakligen avsett rättsenhet Syd.

text: Jag ser positivt på att Polismyndigheten har gjort försök att komma till rätta med de oacceptabelt långa handläggningstiderna. Situationen med de långa handläggningstiderna är dock bekymmersam. Jag utgår från att Polismyndigheten noga följer handläggningstiderna vid alla rättsenheter och gör det som behövs för att handläggningen ska ske i enlighet med

text: förvaltningslagens

text: skyndsamhetskrav. Det framstår som angeläget att Polismyndigheten även i fortsättningen utnyttjar rättsavdelningens samlade resurser för att så snart som möjligt uppnå godtagbara handläggningstider i ärenden om bestridande av betalningsansvar för felparkeringsavgift.

text: Ärendet avslutas.


nyckelord:
Allmänna handlingar
Diarieföring

title: Uttalanden rörande socialnämnds handläggning av inkomna handlingar, särskilt fråga om diarieföring av anmälan enligt 71 a § socialtjänstlagen (lex Sara)

text: Anmälan

text: I en anmälan hemställde AA att JO måtte pröva om Socialförvaltningen i Bengtsfors kommun tillämpat

text: tryckfrihetsförordningens

text: bestämmelser korrekt varvid han anförde i huvudsak följande. Han arbetar på tidningen Dalslänningen. Den 20 oktober 1999, omkring kl. 15, begärde AA hos registratorn vid Socialkontoret i Bengtsfors att få ta del av två handlingar. Det gällde dels en skrivelse från personalen på vårdhemmet Björkåsen, dels en anmälan enligt ”lex Sara” från två anställda inom hemvården. AA uppmanades söka socialchefen. AA sökte socialchefen vid flera tillfällen under eftermiddagen och på förmiddagen följande dag. Under tiden hade han fått skrivelsen från personalen. Han sökte också registratorn som förklarade att socialchefen hade handlingarna. Den 21 oktober efter kl. 15.30 träffade han socialchefen på socialkontoret. Socialchefen förklarade att den efterfrågade handlingen innehöll sekretesskyddade uppgifter. AA förklarade att han inte var intresserad av namnuppgifterna varför han kunde få se handlingen med dessa uppgifter övertäckta. Han fick därefter en avidentifierad kopia av den begärda handlingen. Det saknades emellertid diarienummer på handlingen som var inkomststämplad den 5 oktober 1999. Socialchefen bekräftade att handlingen ej var diarieförd då den förvarades i klientens akt. AA pekade särskilt på följande omständigheter.  Handlingen var inte diarieförd.  Väntetiden att få ut handlingen, över ett dygn, var för lång.  Socialchefen hade medfört handlingen utan att förvara en kopia på socialkontoret.  Socialchefen hade försökt hindra honom att få se handlingen under påstående om att den var sekretessbelagd.

text: Utredning

text: Anmälan remitterades till Socialnämnden i Bengtfors kommun för utredning och yttrande.

text: Socialchefen BB avgav ett yttrande till socialnämnden med följande innehåll.

text: AA har följande fyra punkter, som lyfts fram, i sin begäran om utredning.

text: Punkt 1 och 4 avser anmälan "lex Sara"

text: Anmälan inkom den 5 oktober och berörde en enskild vårdtagare. Ärendet ankomststämplades, men diariefördes inte i allmänt diarium, utan tillfördes vårdtagarens personakt. Utredning påbörjades omgående. Ärendet anmäldes på socialnämndens ordinarie sammanträde den 6 oktober. När det gäller denna typ av ärenden upplever förvaltningen att det är oklart hur en sådan handling skall registreras. Just denna fråga diskuterades med handläggare på Länsstyrelsen, Sociala Enheten. Frågan väcktes hos Länsstyrelsen strax före handlingen begärdes av reportern AA. Efter flera telefonkontakter erhöll jag 991028 rekommendation från handläggare på Länsstyrelsen att diarieföra anmälan i allmänna diarium. Som grund hänvisade handläggaren till JO:s beslut 1991 06 18, samt ”Allmänna råd” som egentligen är inaktuella då de är från 1994 och lagen ”lex Sara” betydligt senare. Nya ”Allmänna råd” är under arbete.

text: Punkt 2 och 3 avser "begäran om ursäkt från socialnämnden till arbetstagare från personal på Björkåsens gruppboende"

text: Denna handling registrerades på en från kommunledningskontoret överfaxad kopia och diskuterades på dagens socialutskott, då handlingen var ställd till socialnämndens ordförande. Jag hade handlingen med mig vid mina två besök på just Björkåsen. Under torsdagen den 21 oktober sökte jag AA vid tre tillfällen fm., lunch och em., utan att vi fick kontakt. Att hänvisa till att handlingen fanns på annat ställe (5 min bilfärd) måste fylla kravet på tillgänglighet. Någon kopia på aktens innehåll fanns inte på kontoret, dock ett meddelande om var akten fanns.

text: Sammanfattning

text: Förvaltningen kan vara självkritisk över det bemötande som AA upplevde att han fick. Förvaltningen anser att vi försökt vara korrekta i vårt bemötande, men här finns skäl till en tydlighet och en ökad kunskap/utbildning på förvaltningen. Journalisten anser att det tagit för lång tid innan handlingen lämnades ut. Enligt förvaltningens uppfattning måste man beakta att begäran om att få ta del av handlingen gjordes efter klockan 15.00, samt att tjänstemannen har rätt att ta viss tid på sig för att bedöma om det är frågan om en allmän handling som skall lämnas ut. Förvaltningen anser, att då journalisten fått ut handlingen dagen efter och socialchefen dessutom sökt journalisten vid flera tillfällen, kan inte tiden – dvs. ca ett dygn – anses orimligt lång. Vidare får det anses godtagbart att socialchefen vid behov tar med sig en akt eller handling vid utövandet av sina arbetsuppgifter. I detta fall gällde det ett besök i verksamheten. Anmälan ”lex Sara”. Är det en allmän handling som skall diarieföras eller en handling som är undantagen från registreringsskyldighet (diarieföring) och som hör till enskilds personakt hos socialnämnden, 15 kap 1 § sekretesslagen och 5 § sekretessförordningen?

text: Socialnämnden anförde för egen del följande.

text: Justitieombudsmannen (JO) begär utredning och yttrande över anmälan från AA, reporter Dalslänningen, avseende utlämnande av allmän handling. AA har fyra punkter i sin begäran om utredning. Punkt 1 och 4 avser anmälan ”lex Sara”.

text: Anmälan inkom den 5 oktober och berörde en enskild vårdtagare. Ärendet ankomststämplades, men diariefördes inte i allmänt diarium, utan tillfördes vårdtagarens personakt. Avidentifierad handling utlämnades till AA 991021. Ärendet diariefördes 991028 efter kontakt med Sociala enheten på Länsstyrelsen.

text: Punkt 2 och 3 avser skrivelse från personal på gruppboendet Björkåsen avseende begäran om ursäkt från socialnämnden till arbetstagare på gruppboende. Denna handling registrerades på en överfaxad kopia som var ställd till socialnämndens ordförande. Akten fanns ej vid AA:s begäran om utlämnande på socialkontoret utan var under beredning på samverkansgruppens möte på Björkåsen. AA kontaktades tre gånger under dagen utan resultat. Någon kopia på aktens innehåll fanns inte på socialkontoret, dock ett meddelande om var akten fanns. Socialchefen anser i yttrandet till JO att förvaltningen måste ta lärdom av det inträffade och bemöta allmänhet och journalister korrekt och tydligt samt öka kunskapen om sekretesslagen och

text: tryckfrihetsförordningen

text: . Inom socialnämndens ansvarsområde görs det alltid en bedömning om skyddsintresse avseende Sekretesslagen i vad som kan lämnas ut och vad som med hänsyn till berörda personer bör hemligstämplas.

text: Socialnämndens beslut

text: Socialchefens yttrande godkänds och överlämnas till Justitieombudsmannen. AA bemötte remissvaret. I beslut den 22 mars 2000 anförde stf JO Norell Söderblom följande.

text: Rättslig reglering

text: Bestämmelser om diarieföring av allmänna handlingar finns i

text: 15 kap.

text: sekretesslagen (1980:100)

text: . I 1 § första stycket föreskrivs att när allmän handling kommit in till eller har upprättats hos myndighet skall handlingen registreras utan dröjsmål, om det inte är uppenbart att den är av ringa betydelse för myndighetens verksamhet. I fråga om allmänna handlingar, för vilka sekretess inte gäller, får dock registrering underlåtas om handlingarna hålls så ordnade att det utan svårighet kan fastställas om handling har kommit in eller upprättats. I andra stycket föreskrivs att om särskilda skäl föreligger får regeringen föreskriva undantag från registreringsskyldighet enligt första stycket i fråga om handlingar av visst slag som hos myndighet förekommer i betydande omfattning. Med stöd härav har regeringen i

text: 5 § sekretessförordningen (1980:657)

text: föreskrivit om undantag från registreringsskyldighet för bl.a. socialnämnderna beträffande handlingar som hör till enskildas personakter. Med ”lex Sara” avses den i

text: 71 a § socialtjänstlagen (1980:620)

text: , SoL, föreskrivna skyldigheten att anmäla missförhållanden inom omsorger om äldre människor eller människor med funktionshinder.

text: Bedömning

text: AA:s anmälan berör flera olika moment rörande begäran om utlämnande respektive hanteringen av allmänna handlingar. Jag behandlar anmälan enligt de punkter AA särskilt pekat på.

text: Diarieföring av allmänna handlingar En anmälan enligt ”lex Sara” vari enskild klients förhållanden redovisas omfattas uppenbarligen av sekretess i dessa delar. Av huvudregeln i

text: 15 kap. 1 § sekretesslagen

text: följer att en sådan anmälan skall registreras. Undantagsbestämmelsen för socialnämndernas verksamhet avser handlingar som hör till enskildas personakter. En anmälan enligt bestämmelserna om ”lex Sara” tar primärt sikte på missförhål-

text: landen inom socialtjänsten. Det rör således påståenden om att det vid en viss institution råder bristfälligheter. Det kan gälla klagomål såväl på verksamheten i stort som mot någon eller några enskilda befattningshavare, således i allmänhet inte handlingar hänförliga till enskildas personakter.

text: I detta ärende har anmälan av allt att döma gjorts av personal anställd under socialnämnden. Fråga uppkommer därvid om anmälan skall anses inkommen till myndigheten. Som regel gäller att handling som inges till en myndighet från särskilt organ eller enskild befattningshavare under en nämnd inte anses ingiven till myndigheten om avsändaren är osjälvständig i förhållande till nämnden. Är avsändaren däremot att anse som självständig i förhållande till nämnden anses handlingen motsatsvis vara inkommen till myndigheten (jfr vidare

text: 2 kap. 8 §

text: TF). I detta fall har anmälarna haft att självständigt ta ställning till om de omfattats av bestämmelsen i

text: 71 a §

text: SoL om anmälningsskyldighet till socialnämnden. För egen del anser jag övervägande skäl tala för att anmälarna i denna situation haft en sådan självständig ställning i förhållande till socialnämnden att den inlämnade anmälan får anses vara ingiven till myndigheten i enlighet med TF:s regelverk.

text: Anmälan var således att anse som inkommen till myndigheten. Som ovan redovisats är undantaget från registreringskravet enligt

text: 5 § sekretessförordningen

text: inte tillämpligt här. Det var därför fel av socialförvaltningen att inte genast diarieföra anmälan när den kom in till myndigheten. Med hänsyn till att socialförvaltningen rättat till felet efter kontakt med länsstyrelsen, låter jag det bero med detta påpekande. Handläggningstiden I

text: 2 kap. 12 § tryckfrihetsförordningen

text: (TF) föreskrivs att allmän handling som får lämnas ut, dvs. inte omfattas av sekretess, skall på begäran lämnas ut genast eller så fort det är möjligt. I

text: 2 kap. 13 §

text: TF föreskrivs att den som har rätt att få del av en allmän handling också har rätt att få en kopia därav och att en sådan begäran skall behandlas skyndsamt.

text: Som framgår av ovanstående innehöll den efterfrågade handlingen sekretesskyddade uppgifter. Myndigheten har vid sådant förhållande rätt till skäligt rådrum för att pröva frågan om handlingen kunnat lämnas ut helt eller delvis. Den tid som enligt AA:s egen uppgift åtgått här, drygt ett dygn, ger därför inte anledning till något vidare uttalande från min sida. Förvaringen av handlingen Det föreligger inte något krav på att en myndighet alltid skall förvara allmänna handlingar eller kopia därav i anslutning till diariet eller på någon annan centralt belägen plats inom förvaltningen. Det blir i stället den tid som åtgår för förvaltningen att tillhandagå handlingen om den efterfrågas av någon med stöd av TF:s regelverk som avgör var handlingar kan förvaras utanför myndighetens tjänstelokaler. En enskild tjänsteman som arbetar med vissa handlingar kan således medföra dem till bostaden under förutsättning att de kan återställas inom den tid som normalt sett gäller för myndigheten att tillhandahålla allmänna handlingar. Det får därvid förutsättas att rutiner finns för registrator eller annan ansvarig person att

text: snabbt få tillbaka efterfrågade allmänna handlingar. Vad som här förekommit ger inte anledning till någon kritik. Påståendet om sekretess Det är något oklart vad AA avser med denna punkt. Beträffande en handling som omfattas av sekretess i någon form gäller att den inte utan vidare kan lämnas ut. Det är först efter en sekretessprövning som det går för myndigheten att avgöra om handlingen kan lämnas ut helt eller endast till en del, eller om hinder bedöms föreligga att lämna ut handlingen till någon del. Det är möjligt att AA menar att han inte har fått något avslagsbeslut i anledning av sin framställan. Med hänsyn till att AA efter viss diskussion erhöll en avidentifierad kopia i enlighet med hans eget önskemål, anser jag mig inte ha anledning att vidare uppehålla mig vid denna fråga.

text: I övrigt ger inte anmälan underlag för något vidare uttalande eller någon annan åtgärd från min sida, utan ärendet avslutas med gjorda uttalanden.