nyckelord:
God förvaltning/myndighetsetik
Långsam handläggning

title: Pensionsmyndigheten kritiseras bl.a. för långsam handläggning av ett ärende om bostadstillägg

sammanfattning: Pensionsmyndigheten har under flera år haft problem med långa handläggningstider i ärenden om bostadstillägg. I oktober 2019 riktade JO i två beslut kritik mot myndigheten för långsam handläggning av två ärenden om bostadstillägg (dnr 686-2019 och 1833-2019). Efter besluten har liknande anmälningar fortsatt att komma in till JO. Det var också bakgrunden till att JO i oktober 2020 valde att återigen, i detta och i ytterligare ett ärende (6365-2020), utreda frågan. Av Pensionsmyndighetens remissvar framgår det att myndigheten har haft fortsatt stora problem med långa handläggningstider i ärenden om bostadstillägg. JO uttalar att det finns skäl att ifrågasätta om de åtgärder som hittills vidtagits varit tillräckliga samt konstaterar att det av Pensionsmyndighetens årsredovisning för 2021 framgår att enskilda även fortsättningsvis kommer att drabbas av myndighetens problem i det här avseendet. Det som Pensionsmyndigheten angett som förklaring till problemen, bl.a. stora ärendebalanser och brist på handläggarresurser, kan enligt JO inte på något sätt försvara att hanteringen inte kunnat leva upp till kraven under så lång tid som det är fråga om. För det förtjänar Pensionsmyndigheten kritik. JO kritiserar också Pensionsmyndigheten för handläggningen av ett enskilt ärende som blivit liggande utan åtgärd i nästan nio månader. JO är därutöver kritisk mot att det tog Pensionsmyndigheten nästan tre år från det att förvaltningslagen (2017:900), FL, trädde i kraft den 1 juli 2018, till dess att en rutin för tillämpningen av 11 § FL var på plats. Avslutningsvis hänvisar JO till att han i dag, i två andra ärenden (dnr 568-2021 och dnr 974-2021), har kritiserat Pensionsmyndigheten för bristande tillgänglighet och service. JO uttalar att en central del av de krav som ställs på god förvaltning är att en enskild som vänder sig till en myndighet får ett beslut inom en rimlig tid samt att han eller hon också kan komma i kontakt med myndigheten. Enligt JO är det mycket allvarligt att Pensionsmyndigheten uppvisar brister i båda dessa hänseenden. Det är också något som riskerar att skada allmänhetens förtroende för Pensionsmyndigheten och det är enligt JO av största vikt att myndigheten omgående kommer till rätta med dessa brister. JO uttalar att han kommer att följa utvecklingen på båda dessa områden och att han finner skäl att skicka en kopia av detta beslut till Regeringskansliet för kännedom.

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO den 31 juli 2020 klagade AA på Pensionsmyndighetens handläggning av hennes ärende om bostadstillägg. Hon uppgav bl.a. att hon hade ansökt om bostadstillägg i december 2019 men att hon vid tiden för sin anmälan till JO ännu inte hade fått något beslut.

text: Utredning

text: JO begärde att Pensionsmyndigheten skulle yttra sig över anmälan samt besvara ett antal frågor.

text: Pensionsmyndigheten lämnade in ett remissvar och uppgav bl.a. följande (fotnoter och tabeller här utelämnade):

text: Handläggning av ansökan om bostadstillägg

text: — — — En del av Pensionsmyndighetens uppdrag är att administrera och handlägga ärenden om bostadstillägg till personer som får ålderspension. Vi har som mål att fatta beslut gällande bostadstillägg inom 30 dagar från det att anmälan kom in när det gäller fortsättningsansökningar och ändringsanmälningar. Förstagångsansökningar har ett mål på 60 dagar. — — — Drygt 70 procent av samtliga ärenden som kommer in till Pensionsmyndigheten måste kompletteras, vilket gör att handläggningstiderna blir längre än beräknat. Vi har därför valt att i handläggningen prioritera de pensionärer som har lägst pension (fortsättningsansökningar) och i andra hand förstagångsansökningar.

text: Utredning

text: Den 26 december 2019 kom en ansökan om bostadstillägg och äldreförsörjningsstöd in till Pensionsmyndigheten från AA. — — — Den 25 september 2020 påbörjade Pensionsmyndigheten handläggningen av AA:s ansökan om bostadstillägg och äldreförsörjningsstöd. I samband med det vände vi oss till vissa banker och pensionsbolag för kompletterande uppgifter. Den 14 oktober 2020 kommunicerade vi inkomna uppgifter med AA:s son, som hade fullmakt i ärendet. Han bad då om att i sin tur få komma in med vissa kompletterande uppgifter. Den 28 oktober 2020 beslutade Pensionsmyndigheten att bevilja AA bostadstillägg från och med december 2019, det vill säga den månad då vi fick in hennes ansökan.

text: Pensionsmyndighetens inställning

text: Det tog Pensionsmyndigheten ungefär åtta månader [rätteligen nio månader, JO:s anm.] att påbörja handläggningen av ansökningen från AA, vilket är alldeles för lång tid. Vi beklagar att handläggningen tog så lång tid. Den långa handläggningstiden beror på att Pensionsmyndigheten har haft högre inflöden av ansökningar än beräknat. Vi har därför prioriterat pensionärer med lägst pensionsinkomst genom de fortsättningsansökningar som vi har fått in. När vi väl påbörjade handläggningen av AA:s ansökan tog det ungefär en månad innan vi

text: kunde besluta i ärendet, eftersom vi behövde begära in en del kompletteringar samt fick kompletterande information från sökanden. Även om handläggningen i sig inte tog så lång tid är vi naturligtvis inte nöjda med den tid det tog att påbörja densamma. Vi har vidtagit ett antal åtgärder för att komma tillrätta med våra långa handläggningstider, se vidare nedan. — — —

text: Vidtagna åtgärder Pensionsmyndigheten har sedan starten 2010 haft problem med långa handläggningstider i ärenden om bostadstillägg. Tidigare hade Försäkringskassan samma problem. De långa handläggningstider som vi nu upplever i våra ärenden beror till en stor del på stora ärendebalanser under 2018 och 2019, i kombination med handläggningsprocesser som inte varit tillräckligt effektiva. Vi har heller inte haft de handläggarresurser som vi skulle ha behövt. Pensionsmyndigheten har också haft ett handläggningssystem där handläggningen varit helt manuell och som samtidigt krävt en stor mängd inhämtning av information för att vi ska kunna fatta beslut. Vi har sedan tidigare genomfört en rad åtgärder för att förkorta handläggningstiderna. Handläggning av bostadstillägg är dock en process där Pensionsmyndigheten hittills inte har lyckats att nå upp till våra mål. Under 2018 införde vi en ny funktion som innebär att uppgift om inkomst av kapital inhämtas maskinellt från Skatteverket för de personer som får bostadstillägg. Under hösten 2019 började vi använda ett nytt handläggningsoch ärendesystem för handläggningen av bostadstillägg. Syftet med det nya systemet var att införa både en helautomatisk och en delautomatisk handläggningsprocess. Förhoppningen är att det ska leda till en enklare och snabbare handläggning. Pensionsmyndigheten har också i olika omgångar anställt nya handläggare för handläggning av våra ärenden om bostadstillägg. Vi har också kontinuerligt sett över våra rutiner och infört nya och mer effektiva arbetssätt. I enlighet med regleringsbrevet för 2020 har Pensionsmyndigheten i februari 2020 lämnat in en handlingsplan till regeringen. I handlingsplanen beskriver vi vad vi avser att göra för att komma tillrätta med handläggningstiderna för bostadstillägg och även svarstiderna i vår kundservice. Framför allt fokuserar vi på tre övergripande områden: implementeringen av nytt system för bostadstillägg, informations- och kommunikationsinsatser samt utveckling och förbättring av handläggningsprocesserna. De effekter Pensionsmyndigheten vill uppnå är att minska de onödiga moment som finns i processerna i dag, till exempel genom att förenkla handläggningen, bidra till att öka andelen kompletta och korrekta ansökningar, öka förståelsen för förmånen så att andelen ansökningar från personer som inte är berättigade till förmånen minskar samt effektivisera handläggningsprocesserna genom att minimera andelen överlämningar inom förmånshanteringen. En åtgärd vi har vidtagit är att i högre utsträckning försöka hantera ett ärende i en sökandes direkta kontakt med oss, bland annat genom att handlägga ärendet så långt det är möjligt i de fall sökanden kontaktar myndigheten per telefon. Utöver de åtgärder som framgår av handlingsplanen, anställde Pensionsmyndigheten i december 2019 nära 50 nya handläggare. Dessa har under 2020 utbildats inom förmånen bostadstillägg och i det nya handläggningssystemet. Samtliga handläggare är nu så väl utbildade att de ska kunna handlägga ärenden fullt ut. Under 2020 har Pensionsmyndigheten prioriterat att arbeta med våra äldsta ärenden, oavsett ärendetyp. Detta har dock tagit lång tid, eftersom vi samtidigt har utbildat alla handläggare i vårt nya handläggnings- och ärendesystem. Parallellt har vi också migrerat ärenden och handläggningsmoment från vårt tidigare itsystem till det nya.

text: Avarbetningen av äldre ärenden avslutades i oktober 2020 och verksamheten arbetar nu endast i det nya handläggningssystemet. Därmed ökar våra möjligheter att påbörja handläggningen av ett ärende direkt när det initieras. Det nya handläggningssystemet ersätter genom hel- eller delautomatisering även en del åtgärder i varje ärende som tidigare behövde hanteras manuellt. Detta gäller till exempel att systemet självt kan påbörja handläggningen av ett ärende genom att skicka ut begäran om kompletteringar till sökanden eller annan extern part. Systemet kan också genomföra vissa registreringar utifrån en ansökan eller anmälan och kan även fatta automatiserade beslut vid ansökningar som innebär beräkningsavslag. En del i arbetet med att effektivisera vår handläggning av ärenden om bostadstillägg är att Pensionsmyndigheten via bland annat vår webbplats och vår kundservice uppmanar enskilda att ansöka via webben. Om en person ansöker via vår webbplats får hen hela tiden instruktioner om vilka uppgifter som ska fyllas i och vilka eventuella bilagor som måste bifogas ansökan. En ansökan eller anmälan via webben ökar också chansen att Pensionsmyndigheten automatiskt kan påbörja handläggningen av ärendet jämfört med om den görs via blankett. Effektiviseringsvinsterna är dock till stor del beroende av att ansökningar som kommer in är kompletta och korrekt ifyllda. Pensionsmyndigheten har under 2020 arbetat med att minska antalet interna överlämningar inom handläggningsprocessen. Ett exempel är den ärendetyp som internt benämns "sällanärenden", det vill säga ärenden som inte förekommer så ofta och där det ibland kan krävas särskild kompetens. Pensionsmyndigheten har utbildat fler handläggare att kunna hantera den här typen av ärenden som ett sätt att korta ner våra handläggningstider. Ett annat exempel är att fler handläggare har utbildats i andra specifika utredningstyper inom och mellan våra förmåner. Det kan till exempel gälla utredning av civilstånd, utländsk pension eller försäkringstillhörighet. Sammantaget möjliggör detta att handläggare vid ett och samma tillfälle i större utsträckning ska kunna hantera ett ärende utan att behöva lämna över det till någon annan, överlämningar som i många fall annars skapar onödiga tidsutdräkter. Pensionsmyndigheten har inom ramen för en försöksverksamhet, och utifrån en systemansats, genomfört en analys av förmånsslaget bostadstillägg. Genom analysen har en rad olika onödiga moment identifierats, varav några av de viktigaste beskrivits ovan. De onödiga momenten är både tids- och kostnadsdrivande och i många fall möjliga att få bort ur handläggningsprocesserna. Vi har i arbetet även systematiskt börjat mäta och följa den efterfrågan från pensionärer och pensionssparare som kommer in till myndigheten. På så sätt hoppas vi kunna undvika fler onödiga moment och uppnå ett än mer effektivt sätt att organisera arbetssätt och processer. Vår analys hittills visar att det finns en rad mer övergripande förutsättningar som behöver hanteras för att vi ska kunna optimera handläggningen inom bostadstillägg fullt ut. Det gäller främst villkor som till exempel styrning och uppföljning, it-stöd samt allmänhetens förståelse för förmånen och förutsättningar att tillgodogöra sig information kring förmånen. Att förändra dessa villkor kräver ett successivt och strukturerat utvecklingsarbete på både kort och lång sikt, men är enligt vår bedömning det som krävs för att vi på ett hållbart sätt ska kunna komma till rätta med de problem som i dag finns i vår handläggning av bostadstillägg. Vår prognos över ärendeutvecklingen visar att vi ska kunna arbeta ned ärendebalansen under första halvåret 2021 och nå ett önskat normalläge under sommaren 2021. Den prognosen förutsätter dock att effekterna av vårt nya ärendehandläggningssystem uppnås.

text: Information till den enskilde Pensionsmyndigheten informerar övergripande om handläggningstiderna på vår webbplats. Till följd av hel- eller delautomatisering i vissa ärenden har vi dock stora variationer i handläggningstiderna. Det är därför svårt att på ett generellt

text: plan ange några exakta handläggningstider. Ett ärende kan för närvarande ta allt ifrån, några dagar upp till flera månader. Det beror delvis på automatiseringsgraden, men också på om den enskilde har ansökt via webben eller blankett. Det beror också på de onödiga moment som vi har redogjort för ovan, och då i synnerhet i vilken utsträckning ett ärende behöver kompletteras eller inte. Pensionsmyndigheten menar att det är viktigt att vi i vår information inte skapar fel förväntningar på våra handläggningstider. Internt arbetar Pensionsmyndigheten med löpande information till våra handläggare med mer exakta handläggningstider för olika ärendetyper, så att vi enklare ska kunna bemöta de frågor vi får i enskilda ärenden.

text: 11 § förvaltningslagen

text: Enligt

text: 11 § förvaltningslagen (2017:900)

text: ska en myndighet, om den bedömer att avgörandet i ett ärende som har inletts av en enskild part kommer att bli väsentligt försenat, underrätta parten om det. Generell information. Pensionsmyndigheten informerar på vår webbplats om att vi har långa handläggningstider i våra ärenden om bostadstillägg. I informationen hänvisar vi läsaren till möjligheten att logga in under Mina sidor på vår webbplats, för att där kontrollera status på sin ansökan eller anmälan. Om en enskild har kontakt med oss via telefon eller e-post kan hen även då få information om våra handläggningstider.

text: Individuell information

text: Pensionsmyndigheten har ännu inte utarbetat någon rutin kring hur vi ska underrätta en part personligen om vi bedömer att avgörandet i ärendet kan komma att bli väsentligt försenat. Vi har tillsatt en arbetsgrupp för att utreda frågan, som dock visat sig mer komplicerad än vi först trodde. Som vi tidigare har angett har Pensionsmyndigheten under flera år haft problem med långa handläggningstider vid vår handläggning av ansökningar och anmälningar om bostadstillägg. Det är också en stor variation på handläggningstiderna. Dessa variationer beror bland annat på ärendets karaktär, hur komplett ansökan är när den kommer in, hur många kompletteringar som behöver göras och när i tiden sökanden vill få sin första utbetalning. Till följd av våra höga ärendebalanser påverkas också prioriteringarna mellan olika ärendetyper inom förmånsslaget bostadstillägg av hur lång tid det enskilda ärendet tar att handlägga. Pensionsmyndigheten prioriterar utifrån den nytta de olika ärendetyperna bedöms skapa för de sökande. Allt detta sammantaget skapar utmaningar för Pensionsmyndigheten att definiera ett bostadstilläggsärendes faktiska normaltid. Till detta kommer vårt nya handläggningssystem, den analys Pensionsmyndigheten har genomfört beträffande våra ärenden om bostadstillägg samt det förändringsarbete som pågår inom förmånsslaget. I samband med det sistnämna genomför vi även ett arbete med att, utifrån en mer ändamålsenlig definition av begreppet "normaltid", på ett bättre sätt kunna bedöma i vilka enskilda ärenden en väsentlig försening kan tänkas komma att uppstå och varför. Till detta hör också att underrätta enskilda berörda om att vi gjort bedömningen att hens ärende kommer att bli väsentligt försenat. I det sammanhanget ser vi också över möjligheten till tekniska lösningar för sådana underrättelser i det nya handläggningssystemet. På så sätt vill vi försöka undvika att våra handläggarresurser används till administrativa moment, om det inte är nödvändigt. Arbetsgruppens arbete med att ta fram en rutin för underrättelse till berörda, samt beslut om densamma, ska vara klart under första kvartalet 2021.

text: Utveckling av handläggningstiderna från 2019 fram till i dag I januari 2019 var genomsnittet för avslutade ärenden om ansökan om bostadstillägg ungefär 67 dagar och i oktober ungefär 158 dagar. Som vi har angett ovan är det normalt med en stor variation av handläggningstiderna. Vi bedömer dock att hösten 2019 var en period med historiskt sett långa handläggningstider. I början av 2020 var handläggningstiderna i genomsnitt något lägre, för att sedan öka igen under hösten. I oktober 2020 var den ungefärliga handläggningstiden 123 dagar. Handläggningstiderna brukar bli högre under hösten, främst beroende på att takten i handläggningen går ned under semesterperioden. Hösten 2020 har således hittills utgjorts av en period med höga genomsnittliga handläggningstider, men totalt sett något lägre jämfört med hösten 2019. — — — Pensionsmyndigheten hoppas och tror att vi med de nya åtgärder vi har vidtagit ska kunna få ned våra handläggningstider till en acceptabel nivå. Vi är dock ödmjuka inför de problem vi har och tar inget för givet. Vi har därför en pågående utvärdering av de åtgärder vi har vidtagit och är vid behov beredda att vidta ytterligare åtgärder. — — — AA fick tillfälle att kommentera remissvaret.

text: Pensionsmyndigheten lämnade därefter in en kopia på ett beslut från den 17 maj 2021 varigenom myndigheten antagit en rutin för tillämpningen av

text: 11 § förvaltningslagen (2017:900)

text: , FL.

text: Bedömning

text: Rättslig reglering JO:s granskning avser i första hand att kontrollera att myndigheters handläggning sker i enlighet med FL och de andra regelverk som styr den formella hanteringen av ärenden. Vid bedömningen av vad som ska krävas av myndigheterna i det här avseendet bör vikt läggas vid FL:s primära syfte att värna den enskilde och att lägga grunden för hur kontakterna mellan myndigheterna och enskilda ska se ut.

text: Betydelsen av att enskilda får ett beslut inom en rimlig tid är något som inom EU-rätten utgör en del av det som brukas kallas för god förvaltning. Av

text: artikel 41 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna

text: , under rubriken Rätt till god förvaltning, framgår det att var och en har rätt att få sina angelägenheter behandlade opartiskt, rättvist och inom skälig tid av unionens institutioner, organ och byråer. Även i Europarådets rekommendationer om god förvaltning framhålls vikten av att ett beslut fattas inom en rimlig tid. Därtill kommer att artikel 6 och 13 i Europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna i tillämpliga fall omfattar en rätt till avgörande inom skälig tid.

text: I detta beslut finns det skäl att särskilt lyfta fram bestämmelserna i 9 och 11 §§ FL.

text: Enligt

text: 9 §

text: FL ska ett ärende handläggas så enkelt, snabbt och kostnadseffektivt som möjligt utan att rättssäkerheten eftersätts.

text: Om en myndighet bedömer att avgörandet i ett ärende som har inletts av en enskild part kommer att bli väsentligt försenat, ska myndigheten enligt

text: 11 §

text: FL underrätta parten om detta. I en sådan underrättelse ska myndigheten redovisa anledningen till förseningen.

text: Övergripande synpunkter på Pensionsmyndighetens handläggning av ärenden om bostadstillägg För en stor del av landets befolkning är socialförsäkringsersättningar, som t.ex. bostadstillägg, av stor betydelse för försörjningen. Redan av det skälet kan höga krav ställas på Pensionsmyndighetens förmåga att administrera pensionssystemet och att på ett effektivt och rättssäkert sätt handlägga ärenden om sådana ersättningar.

text: Genom förvaltningens rättstillämpning får lagar och andra föreskrifter effekt och en myndighets beslut i ett särskilt fall påverkar ofta den enskildes situation på något sätt. I förarbetena till FL uttalas att en modern förvaltning bör präglas av ett tydligt medborgarperspektiv med högt ställda krav på god service (se

text: prop. 2016/17:180 s. 20

text: f.).

text: I förarbetena till FL anges det också bl.a. att det från rättssäkerhetssynpunkt är viktigt att ärenden handläggs på ett sätt som innebär att de blir tillräckligt utredda, att parternas intressen tillgodoses på ett rimligt sätt, att sakligt korrekta avgöranden alltid eftersträvas och att besluten är motiverade. För att enskildas rätt ska tas till vara krävs också att ärendena regelmässigt avgörs utan oskälig fördröjning (se

text: prop. 2016/17:180 s. 106

text: ). En i sammanhanget närmast självklar utgångspunkt är att en myndighet inte själv kan välja vilka av dessa krav som den vid varje tidpunkt anser sig kunna uppfylla eller i vilken grad som myndigheten i varje enskilt fall anser sig behöva leva upp till kraven. Det vilar således ett stort ansvar på myndigheterna att organisera sin verksamhet på ett sådant sätt att de förvaltningsrättsliga kraven uppfylls.

text: En enskild part har ofta små möjligheter att komma till rätta med problem som innebär att ett avgörande i ett enskilt fall fördröjs oskäligt länge. Om beslutet i ett ärende har stor inverkan på den enskildes personliga eller ekonomiska förhållanden har den enskilde normalt anledning att ställa höga krav på snabbhet vid handläggningen. Det gäller t.ex. när den enskilde är beroende av ett beslut om ekonomiskt stöd från det allmänna för sin försörjning. Att behöva vänta lång tid på ett myndighetsbeslut som gäller en sådan fråga kan skapa både otrygghet och personligt lidande för den enskilde och i vissa fall även få till följd att den enskilde drabbas av ekonomisk förlust. Ett effektivt och rättssäkert förfarande tillsammans med myndigheternas förmåga att även i övrigt ge god service till enskilda är vidare av avgörande betydelse för allmänhetens tilltro till förvaltningen (se bet. KU 1985/86:21 s. 9–10 och

text: prop. 2016/17:180 s. 20

text: f och 107 f.).

text: Inom ramen för JO:s tillsyn framkommer det att skälen till uppkomna dröjsmål vid ärendehandläggningen är av varierande slag. I huvudsak synes omständigheter som stor arbetsbörda, bristande resurser, personalomsättning och rekryteringsproblem vara grunden till svårigheterna för myndigheterna att avgöra ärenden med den snabbhet som krävs. Det är framför allt när ett avgörande fördröjs på grund av en längre tids passivitet från myndigheternas sida, dvs. när inga åtgärder vidtas i syfte att nå målet att avsluta handläggningen, som kritik kan riktas mot handläggningstidernas längd.

text: Pensionsmyndigheten har under flera år haft stora problem med långa handläggningstider i ärenden om bostadstillägg och den 3 oktober 2019 riktade jag i två beslut kritik mot myndigheten för långsam handläggning av två ärenden om bostadstillägg (dnr 686-2019 och dnr 1833-2019).

text: Efter mina beslut den 3 oktober 2019 har anmälningar fortsatt att komma in till JO där enskilda har klagat på långa handläggningstider i ärenden om bostadstillägg. Det var också bakgrunden till att jag i oktober 2020 valde att återigen, i detta och i ytterligare ett ärende (dnr 6365-2020), utreda frågan och låta Pensionsmyndigheten göra generella uttalanden.

text: Jag kan nu konstatera att de problem som uppmärksammades i de tidigare besluten kvarstår och att mina uttalanden inte fått det genomslag som jag haft anledning att förvänta mig. Det som Pensionsmyndigheten uppgett om bl.a. stora ärendebalanser, otillräckliga handläggningsprocesser och resursbrister må vara bidragande orsaker till att myndigheten inte förmått uppfylla de förvaltningsrättsliga krav som det här är fråga om. I ett rättssäkerhetsperspektiv kan dessa omständigheter emellertid inte tjäna som förmildrande omständigheter vid den rättsliga granskning som jag har till uppgift att utföra. Som framgått har myndighetens problem med långsam handläggning av ärenden om bostadstillägg funnits under en mycket lång tid, och för det har myndighetsledningen ett stort ansvar.

text: Pensionsmyndigheten har i sitt remissvar bekräftat att myndigheten har haft fortsatt stora problem med långa handläggningstider och har som nämnts angett flera orsaker till detta. Det har också redogjorts för ett antal åtgärder som har vidtagits och som kommer att vidtas för att komma till rätta med handläggningstiderna. Det rör sig om bl.a. ett nytt handläggnings- och ärendesystem, nyanställningar och andra åtgärder som på olika sätt syftar till att effektivisera handläggningen och korta handläggningstiderna.

text: Min förhoppning är givetvis att de redovisade åtgärderna ska få avsedd effekt och att Pensionsmyndighetens handläggningstider för ärenden om bostadstillägg ska stabiliseras på en nivå som med tillräckligt god marginal uppfyller de höga krav som medborgarna har anledning att ställa på en myndighet med det uppdrag som Pensionsmyndigheten har.

text: Av Pensionsmyndighetens årsredovisning för 2021 framgår det emellertid att handläggningstiderna fortfarande är mycket långa. Den genomsnittliga handläggningstiden under 2021 var så pass lång som 96 dagar, vilket ska jämföras med det mål som angavs i myndighetens regleringsbrev för 2021 och som innebar att den genomsnittliga handläggningstiden för nyansökningar skulle vara högst 40 dagar vid utgången av 2021. Jag kan inte dra några andra slutsatser av det än att Pensionsmyndigheten fortfarande står långt ifrån det av regeringen uppsatta målet och att myndigheten fortfarande har ett stort arbete framför sig för att komma i närheten av det under 2022. Situationen är mycket bekymmersam och uppgifterna i årsredovisningen ger mig skäl att ifrågasätta om de åtgärder som hittills vidtagits varit tillräckliga.

text: Att myndigheten inte kommer till rätta med de långa handläggningstiderna för ärenden om bostadstillägg innebär i princip att enskilda får bära konsekvenserna av myndighetens oförmåga att hitta tillräckligt verkningsfulla åtgärder. Det är inte en rimlig ordning och inte ett exempel på god förvaltning. Under de senaste åren är det ett stort antal enskilda som har drabbats av de i många fall orimligt långa handläggningstiderna. Av årsredovisningen för 2021 framgår det också att enskilda även fortsättningsvis kommer att drabbas av myndighetens problem i det här avseendet. Jag ser allvarligt på det. Det som myndigheten angett som förklaring till problemen, bl.a. stora ärendebalanser och brist på handläggarresurser, kan inte på något sätt försvara att hanteringen inte kunnat leva upp till kraven under så lång tid som det är fråga om. För det förtjänar Pensionsmyndigheten kritik.

text: När en myndighet på det här sättet under flera år har problem med långa handläggningstider i ett visst ärendeslag, ställer det också krav på att myndigheten är mycket tydlig i sin information till enskilda. Generellt sett är det angeläget, och i linje med principerna om god förvaltning, att den enskilde inte hålls ovetande om vad som händer i hans eller hennes ärende (se

text: prop. 2016/17:180 s. 110

text: ). Även i den delen finner jag skäl att vara kritisk mot Pensionsmyndigheten.

text: Först i maj 2021 fattade Pensionsmyndigheten beslut om en rutin för myndighetens tillämpning av

text: 11 §

text: FL. Det framstår som tveksamt om myndigheten dessförinnan över huvud taget, på det sätt som anges i

text: 11 §

text: FL, har underrättat det stora antalet enskilda om att deras ärenden om bostadstillägg uppenbarligen skulle bli väsentligt försenade. Att det funnits generell information om handläggningstiderna på myndighetens hemsida, kan inte på något sätt likställas vid den individuellt anpassade information som enskilda enligt

text: 11 §

text: FL har rätt att få. Inte heller den omständigheten att det varit svårt att beräkna en normaltid för handläggningen ursäktar att det tog myndigheten nästan tre år från det att FL trädde i kraft den 1 juli 2018, till dess att en rutin för tillämpningen av

text: 11 §

text: FL var på plats.

text: Handläggningen av AA:s ärende AA:s ansökan om bl.a. bostadstillägg kom in till Pensionsmyndigheten i december 2019. Ärendet blev därefter liggande utan åtgärd i nästan nio månader innan handläggningen påbörjades i september 2020. Beslut i ärendet fattades den 28 oktober 2020.

text: Det kan naturligtvis inte godtas att ett ärende blir liggande utan åtgärd i nästan nio månader. Några acceptabla skäl till att det blivit så har inte kommit fram och Pensionsmyndigheten förtjänar kritik för handläggningen. Avslutning Jag har i dag i ytterligare ett ärende (dnr 6365-2020) kritiserat Pensionsmyndigheten för bl.a. långsam handläggning av ett ärende om bostadstillägg. Jag har också i två ärenden (dnr 568-2021 och dnr 974-2021) kritiserat Pensionsmyndigheten för bristande tillgänglighet och service.

text: Att en enskild som vänder sig till en myndighet får ett beslut inom en rimlig tid och att han eller hon också kan komma i kontakt med myndigheten, är en central del i de krav som ställs på god förvaltning. Det är naturligtvis mycket allvarligt att Pensionsmyndigheten uppvisar brister i båda dessa hänseenden. Det är något som riskerar att skada allmänhetens förtroende för Pensionsmyndigheten, och det är därför av största vikt att myndigheten omgående kommer till rätta med dessa brister. Jag kommer att följa utvecklingen på båda dessa områden och finner också skäl att skicka en kopia av detta beslut till Regeringskansliet för kännedom.

text: Ärendet avslutas.


nyckelord:
Grundläggande fri- och rättigheter
Tryck- och yttrandefrihet

publisher: Justitieombudsmannen

title: Uttalanden om en skollednings åtgärder gentemot elevföreningar i förhållande till grundläggande fri- och rättigheter

org: jo

sammanfattning: Under hösten 2018 genomförde Gymnasie- och vuxenutbildningsnämnden i Borås stad en kartläggning av elevföreningar vid två gymnasieskolor. Enligt den information som nämnden lämnade inför kartläggningen skulle den bl.a. syfta till att det togs fram riktlinjer som alla elevföreningar måste följa. I en kommunikationsplan framgick det att personalen hade informerats om att det inte var förenligt med deras uppdrag att vara medlem i föreningarna. Nämnden uppgav till JO att syftet med kartläggningen var att belysa och beskriva elevföreningarnas och andra sammanslutningars aktiviteter, vilka har en direkt koppling till skolorna. Resultatet av undersökningen skulle vara ett underlag för att motverka kränkande behandling och eventuella oegentligheter samt för att säkerställa att föreningarnas aktiviteter ligger i linje med skolornas värdegrund och det demokratiska uppdraget. ChefsJO konstaterar inledningsvis att föreningarnas aktiviteter i sig har ett sådant samband med skolornas verksamhet att de omfattas av nämndens ansvar enligt skollagen att motverka kränkande behandling men att nämnden i detta arbete måste beakta de grundlagsskyddade fri- och rättigheterna. Enligt chefsJO ger utredningen inte stöd för att någon inskränkning av mötes- eller föreningsfriheten har skett. Nämndens agerande har inte heller inneburit någon otillåten inskränkning av yttrandefriheten. ChefsJO finner emellertid att nämndens uttalanden, bl.a. om att kartläggningen och det efterföljande arbetet skulle resultera i riktlinjer ”som alla föreningar måste följa”, kunde ge intryck av att nämnden hade möjlighet att mera allmänt besluta om föreningarnas organisation och verksamhet. ChefsJO understryker att en myndighet givetvis måste vara mycket försiktig med uttalanden som kan ge upphov till felaktiga föreställningar om myndighetens befogenheter. Det gäller särskilt i fråga om grundlagsskyddade rättigheter. Avslutningsvis påminner chefsJO om det ansvar som vilar på en myndighet i dess roll som arbetsgivare samt det ansvar som följer med rollen som offentliganställd.

text: Anmälan

type: rubrik

text: I anmälningar till JO klagade AA och BB på Borås stad med anledning av en kartläggning som kommunen genomfört av elevföreningarna på Sven Eriksonsgymnasiet och Bäckängsgymnasiet. De uppgav bl.a. att kommunens

type: stycke

text: syfte med kartläggningen var att styra över föreningarna och påverka vilka aktiviteter dessa skulle få bedriva samt att det står i strid med den grundlagsskyddade mötes- och föreningsfriheten i

text: 2 kap. 1 § regeringsformen

text: , RF. De framförde vidare att kommunen även hade förhindrat skolpersonal att utöva sin mötes- och föreningsfrihet genom att uttala samt informera personalen om att det inte är förenligt med deras uppdrag att vara medlemmar i elevföreningarna.

text: Av bilagor till anmälningarna framgick bl.a. följande:

text: Efter en tillsyn vid Sven Eriksonsgymnasiet i Borås stad under våren 2013 beslutade Skolinspektionen att förelägga huvudmannen för skolan (kommunen) att vidta vissa åtgärder för att förbättra arbetet inom bl.a. bedömningsområdena Grundläggande värden och inflytande samt Trygghet och studiero. Av beslutet framgick bl.a. följande:

text: Sven Eriksonsgymnasiet är en av landets äldsta gymnasieskolor med teknisk inriktning och omges av många traditioner, bland annat en aktiv elevkårsverksamhet. Trots att de flesta elever uttrycker att de trivs och känner sig trygga i skolan visar tillsynen att det finns vissa brister i värdegrundsarbetet. Dessa brister återfinns både inom undervisningen och i andra aktiviteter som har koppling till skolan. Exempelvis visar tillsynen att alla elever inte möter diskussioner om mänskliga rättigheter och jämställdhet mellan könen inom ramen för sin utbildning. Skolinspektionen har också uppmärksammat sexistiska inslag i exempelvis spex och kortegeprogram som arrangerats av den elevkår som finns i skolan. Därutöver finns det uppgifter om slutna ordenssällskap, med koppling till skolan där både lärare och elever är medlemmar. Trots att rektorerna uttrycker att de tar avstånd från all verksamhet som kan uppfattas som kränkande eller exkluderande behöver samtliga skolenheter öka sina ansträngningar för att se till att den värdegrund som är fastslagen i skollag och läroplan verkligen genomsyrar Sven Eriksonsgymnasiet. Detta arbete behöver också dokumenteras i en plan mot kränkande behandling som uppfyller

text: skollagens

text: krav. – – –

text: Vidare vill Skolinspektionen påpeka att exkluderande sammanslutningar där vissa elever ”väljs ut” och andra ”väljs bort”, samt föreningar vars verksamhet kan uppfattas som sexistisk och kränkande, indikerar en grundsyn att alla människor inte är lika mycket värda vilket inte är förenligt med den värdegrund som uttrycks i skollag och läroplan. Det framgår inte att skolan i sitt arbete med värdegrundsfrågor har beaktat ovan nämnda organisationer och deras verksamhet samt vilka faktiska och eventuella effekter detta kan få. Därför behöver skolan arbeta ännu mer systematiskt och aktivt för att alla elever som går på Sven Eriksonsgymnasiet ska tillägna sig samhällets grundläggande värderingar.

text: Hösten 2018 beslutade förvaltningschefen vid gymnasie- och vuxenutbildningsförvaltningen i Borås stad att en kartläggning av elevföreningarna på Sven Eriksonsgymnasiet och Bäckängsgymnasiet skulle genomföras.

text: I en kommunikationsplan från förvaltningen, daterad den 29 augusti 2018, framfördes bl.a. följande:

text: Sedan Skolinspektionens tillsyn har åtgärder vidtagits på Sven Eriksonsgymnasiet. Bland annat har likabehandlingsplanen uppdaterats och diskuterats i klassråd och programråd, förstelärarna har haft i sitt uppdrag att driva utvecklingen i värdegrundsarbetet och en jämställdhetsutbildning genomfördes med personalen. Andra åtgärder som tagits är att elevkårens klubblokal har flyttat från en olämplig källarlokal till andra mer tillgängliga lokaler i skolan, sexistiska dekaler plockas bort så fort de upptäcks och personalen är informerad om att det inte är förenligt med deras uppdrag att vara medlem i elevföreningarna. – – –

text: Syftet med kartläggningen är att stärka skolans värdegrund, stödja och uppmuntra de föreningsaktiviteter som är i linje med värdegrunden och motverka de aktiviteter som strider mot densamma. – – –

text: Skolinspektionen pekade i sin tillsyn av Sven Eriksonsgymnasiet 2013 på att åtgärder måste tas mot de inslag i elevkårens verksamhet som inte är förenliga med skolans värdegrund. Därför genomförs nu en kartläggning av elevföreningarna, där det följs upp vilka åtgärder som tagits sedan Skolinspektionens tillsyn och vilka ytterligare åtgärder som behöver tas. Kartläggningen och det efterföljande arbetet ska resultera i riktlinjer som alla föreningar måste följa. Dessa riktlinjer skulle bygga på demokratiska principer och mänskliga rättigheter. Eleverna kommer fortsatt att ha inflytande över elevföreningarna men föreningarnas verksamhet ska bedrivas utifrån principen om allas lika värde.

text: I en rapport från kommunen, daterad den 7 november 2018, redovisades resultatet av kartläggningen. Rapporten innehöll bl.a. följande:

text: Uppdragets syfte och mål

text: Syftet med uppdraget är att belysa och beskriva elevföreningarnas och andra sammanslutningars aktiviteter vid Sven Eriksons- och Bäckängsgymnasiet. Resultatet ska utgöra ett underlag för att motverka kränkande behandling och eventuella oegentligheter samt för att säkerställa att elevföreningarnas och sammanslutningarnas aktiviteter med koppling till skolorna ligger i linje med skolornas värdegrund och de demokratiska principerna.

text: Metod

text: Uppdraget har genomförts genom personliga intervjuer med skolpersonal, elevkårerna, elevföreningars och kommittéers styrelser. Även fd skolpersonal och elever har intervjuats. Därutöver har elever vid de båda skolorna spontanintervjuats om deras syn på de aktiviteter som elevföreningarna genomför på skolorna ur ett värdegrunds- och demokratiperspektiv. Före varje intervju har den intervjuade informerats om vem som gett i uppdrag att genomföra uppdraget som att den görs i syfte att genomlysa elevföreningarnas aktiviteter för att säkerställa att de inte bryter mot skolornas värdegrund och de demokratiska principerna. Vid varje intervju har det särskilt informerats om att frågorna och genomlysningen på intet sätt har med själva elevföreningarna att göra utan endast är riktad mot föreningarnas aktiviteter i relation till värdegrund och de demokratiska principerna.

text: Utredning

text: Gymnasie- och vuxenutbildningsnämnden i Borås stad uppmanades att lämna upplysningar om syftet, genomförandet och resultatet av den s.k.

text: kartläggningen. Av redogörelsen skulle det framgå hur kartläggningen förhållit sig till

text: 2 kap. 1 §

text: RF.

text: Nämnden beslutade den 29 april 2019 att lämna följande yttrande:

text: Bakgrund

text: Sven Eriksons- och Bäckängsgymnasiet är två gymnasieskolor i Borås. Båda skolorna har traditioner som sträcker sig långt tillbaka i tiden, traditioner som även omfattar olika elevföreningar på de båda gymnasieskolorna. Under våren 2018 aktualiserades, att vissa av elevföreningarnas aktiviteter eller aktiviteter som har med elevföreningarna att göra inte var i linje med skolornas värdegrund och skolans demokratiska uppdrag. Exempelvis framkom att vissa av de aktiviteter som genomförs av elevföreningarna kan uppfattas som sexistiska och kränkande samt att urvalsmetoderna för hur elever väljs in i några av elevföreningarna inte är i linje med skolans demokratiska uppdrag att främja ett skolklimat där alla barn och elever känner sig trygga och respekterade. Syftet med kartläggningen av elevföreningarna var att belysa och beskriva elevföreningarnas och andra sammanslutningars aktiviteter vid Sven Eriksonsoch Bäckängsgymnasiet. Resultatet av utredningen har utgjort ett underlag för att motverka kränkande behandling och eventuella oegentligheter samt för att säkerställa att elevföreningarnas och sammanslutningarnas aktiviteter, vilka har en direkt koppling till skolorna, ligger i linje med skolans värdegrund och det demokratiska uppdraget.

text: Agerande i förhållande till

text: Regeringsformen

text: Föreningsfriheten är grundlagsskyddad och följer av

text: 2 kap. 1 § Regeringsformen

text: och definieras som ”rätten till frihet att sammansluta sig med andra för allmänna eller enskilda syften”. Föreningsfrihet följer också Europakonventionen som är inkorporerad i svensk lag. I

text: artikel 11 i Europakonventionen

text: behandlas både rätten till fredliga sammankomster och rätten till föreningsfrihet. Föreningsfriheten skyddar rätten att bilda och ansluta sig till föreningar utan hinder av offentliga myndigheter, samt att med full frihet verka inom dessa föreningar. Enligt

text: skollagen

text: har en skolhuvudman skyldighet att utreda omständigheter avseende kränkande behandling i samband med verksamheten och i förekommande fall vidta de åtgärder som skäligen kan krävas för att förhindra kränkande behandling (

text: skollagens

text: 6 kap. 10 §

text: ). Den genomlysning av elevföreningarnas aktiviteter som genomförts på skolor med påstådda problem avseende säkerhet, trygghet eller kränkningar har haft till syfte att utreda just sådana omständigheter. Skolledningens intresse har inte varit att inskränka föreningsfriheten och begränsa rätten att sammansluta sig. Utredningen har inte heller kartlagt vilka elever eller lärare som är medlemmar i respektive förening. Ledningen för skolan har agerat utifrån signaler om att det inom ramen för elevföreningarnas aktiviteter förekommit situationer som uppfattats kränkande.

text: Berörda befattningshavares synpunkter

text: Förvaltningsledningen (CC, förvaltningschef, DD, gymnasiechef Sven Eriksonsgymnasiet, EE, gymnasiechef Bäckängsgymnasiet) - Gymnasie- och vuxenutbildningsförvaltningen i Borås Stad: Under våren 2018 aktualiserades, att vissa av elevföreningarnas aktiviteter eller aktiviteter som har med elevföreningarna att göra inte var i linje med skolornas värdegrund och skolans demokratiska uppdrag. Utifrån den information som fanns vid tillfället beslutade förvaltningsledningen att genomföra en utredning i

text: syfte att göra en genomlysning av elevföreningarnas aktiviteter på Bäckängsoch Sven Eriksonsgymnasiet. Resultatet av utredningen utgör ett underlag för att motverka kränkande behandling och ska säkerställa att elevföreningarnas och sammanslutningarnas aktiviteter med koppling till skolorna ligger i linje med skolornas värdegrund och de demokratiska principerna.

text: FF, avdelningschef för Centrum för kunskap och säkerhet i Borås Stad: Under våren 2018 aktualiserades, att vissa av elevföreningarnas aktiviteter eller aktiviteter som har med elevföreningarna att göra inte var i linje med skolornas värdegrund och skolans demokratiska uppdrag. Mot bakgrund av ovanstående beslutade förvaltningsledningen att en kartläggning av elevföreningarna på Sven Eriksonsgymnasiet och Bäckängsgymnasiet skulle genomföras under hösten. Uppdraget att genomföra kartläggningen gavs till Centrum för kunskap och säkerhet (CKS). Uppdraget genomfördes genom personliga intervjuer med skolpersonal, elevkårerna, elevföreningars och kommittéers styrelser. Även fd skolpersonal och elever intervjuades. Därutöver har elever vid de båda skolorna spontanintervjuats om deras syn på de aktiviteter som elevföreningarna genomför på skolorna ur ett värdegrunds- och demokratiperspektiv. Intervjuerna har sammanfattats och sedan skrivits ut såsom arbetsmaterial varefter de sammanställts i en anonymiserad rapport.

text: GG, förhandlingschef Borås Stad: Under hösten 2018 genomfördes en utredning om aktiviteter kopplade till elevföreningarna på två av Borås Stads gymnasieskolor. I anslutning till utredningen publicerade lokal media en artikel där det framkom att en lärare varit medlem i samma sammanslutning som elever. Läraren tog efter publiceringen i tidningen självmant kontakt med överordnad chef varpå frågan om det förelåg en jävssituation aktualiserades. I detta läge kontaktades Förhandlingsavdelningen för att ge stöd till Gymnasie- och vuxenutbildningsförvaltningen i hanteringen av ärendet med aktuell lärare. En lärare fattar inte beslut på delegation av en nämnd, utan med stöd direkt i

text: skollagen

text: , men jäv enligt

text: kommunallagen

text: kan aktualiseras i fråga om betygssättning eftersom det är fråga om handläggning och beslut av en anställd i kommunen. Av

text: 1 kap. 9 § regeringsformen

text: följer att domstolar, offentliga myndigheter och andra som fullgör offentliga förvaltningsuppgifter i sin verksamhet ska beakta allas likhet inför lagen samt iaktta saklighet och opartiskhet. Kravet på saklighet avser vilka förhållanden ett beslut får grunda sig på medan kravet på opartiskhet avser hur förhållandet mellan myndighetsperson och enskild uppfattas utifrån. Om en lärare grundar betyg på irrelevanta grunder kan det ses som brist i saklighet enligt ovan nämnda paragraf. Förhandlingsavdelningen har i skrivande stund inte vidare utrett om lärarens agerande i det aktuella fallet föranleder någon arbetsrättslig påföljd.

text: Gymnasie- och vuxenutbildningsnämndens bedömning

text: Gymnasie- och vuxenutbildningsnämnden bedömer att tjänstepersonerna i Gymnasie- och vuxenutbildningsförvaltningen inte har agerat i strid med

text: 2 kap. 1 §

text: RF där ”rätten till frihet att sammansluta sig med andra för allmänna eller enskilda syften” definieras. Syftet med kartläggningen har enligt nämndens bedömning varit att säkerställa de värden som i

text: skollagen

text: skrivs fram som grundläggande demokratiska värderingar och mänskliga rättigheter. Tjänstepersonerna har inte haft till syfte att kartlägga medlemskap i respektive förening utan endast handlat utifrån skolans uppdrag att uppfylla skyldigheten att utreda omständigheter avseende kränkande behandling i samband med

text: föreningarnas verksamhet på skolan och riktad mot skolans elever samt i förekommande fall vidta de åtgärder som skäligen kan krävas för att förhindra kränkande behandling (

text: skollagens

text: 6 kap. 10 §

text: .). AA och BB kommenterade nämndens yttrande. De framförde bl.a. att kommunen hade tagit fram ett förslag till avtal mellan huvudmannen och elevföreningarna för att reglera föreningarnas inriktning och verksamhet. Enligt det bifogade dokumentet skulle en elevförening bl.a. ha rätt att söka bidrag från skolan och ha aktiviteter på skolan under förutsättning att skolans värdegrund beaktades.

text: Rättslig reglering m.m.

text: Av

text: 1 kap. 9 §

text: RF framgår att domstolar samt förvaltningsmyndigheter och andra som fullgör uppgifter inom den offentliga förvaltningen ska i sin verksamhet beakta allas likhet inför lagen samt iakttaga saklighet och opartiskhet.

text: Enligt

text: 2 kap. 1 §

text: RF är var och en gentemot det allmänna tillförsäkrad bl.a. yttrandefrihet, mötesfrihet och föreningsfrihet. Yttrandefriheten innebär frihet att i tal, skrift eller bild eller på annat sätt meddela upplysningar samt uttrycka tankar, åsikter och känslor. Mötesfriheten innebär frihet att anordna och delta i sammankomster för upplysning, meningsyttring eller annat liknande syfte eller för framförande av konstnärligt verk. Föreningsfriheten innebär frihet att sammansluta sig med andra för allmänna eller enskilda syften.

text: Enligt 2 kap. 20 – 21 och 23 – 25 §§ RF får yttrandefriheten, mötesfriheten och föreningsfriheten under vissa förutsättningar begränsas genom lag med hänsyn till vissa preciserade ändamål.

text: Av

text: 2 kap. 23 § första stycket

text: RF framgår bl.a. att yttrandefriheten får begränsas med hänsyn till rikets säkerhet, folkförsörjningen, allmän ordning och säkerhet, enskildas anseende, privatlivets helgd eller förebyggandet och beivrandet av brott. Vidare får friheten att yttra sig i näringsverksamhet begränsas. I övrigt får begränsningar av yttrandefriheten göras endast om särskilt viktiga skäl föranleder det.

text: Av

text: 2 kap. 24 § första stycket

text: RF framgår bl.a. att mötesfriheten får begränsas av hänsyn till ordning och säkerhet vid sammankomsten eller till trafiken. I övrigt får mötesfriheten begränsas endast av hänsyn till rikets säkerhet eller för att motverka farsot. I bestämmelsens andra stycke föreskrivs att föreningsfriheten får begränsas endast när det gäller sammanslutningar vilkas verksamhet är av militär eller liknande natur eller innebär förföljelse av en folkgrupp på grund av etniskt ursprung, hudfärg eller annat liknande förhållande.

text: Även den europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna innehåller ett skydd för ovan nämnda friheter. (artikel 10 och 11).

text: Av

text: 1 kap. 4 § första stycket skollagen (2010:800)

text: framgår att utbildningen ska förmedla och förankra respekt för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande demokratiska värderingar som det svenska samhället vilar på.

text: Enligt

text: 1 kap.

text: 5 § första

text: och

text: andra styckena

text: skollagen

text: ska utbildningen utformas i överensstämmelse med grundläggande demokratiska värderingar och de mänskliga rättigheterna som människolivets okränkbarhet, individidens frihet och integritet, alla människors lika värde, jämställdhet samt solidaritet mellan människor. Var och en som verkar inom utbildningen ska främja de mänskliga rättigheterna och aktivt motverka alla former av kränkande behandling.

text: Enligt

text: 5 kap. 3 § skollagen

text: ska utbildningen utformas på ett sådant sätt att alla elever tillförsäkras en skolmiljö som präglas av trygghet och studiero.

text: Av

text: 6 kap.

text: och

text: 10 §§

text: skollagen

text: framgår att huvudmannen ska se till att det genomförs åtgärder för att förebygga och förhindra att barn och elever utsätts för kränkande behandling. Huvudmannen är vidare skyldig att utreda omständigheter som gäller kränkande behandling i samband med verksamheten och i förekommande fall vidta de åtgärder som skäligen kan krävas för att förhindra kränkande behandling.

text: Bedömning

text: Min granskning har inriktats på frågan om de åtgärder som huvudmannen, gymnasie- och vuxenutbildningsnämnden, vidtagit har varit förenliga med de grundlagsskyddade fri- och rättigheterna i

text: 2 kap. 1 §

text: RF.

text: Av utredningen framgår det att nämnden under hösten 2018 genomförde en kartläggning av elevföreningarna vid Sven Eriksonsgymnasiet och Bäckängsgymnasiet i kommunen. Bakgrunden till kartläggningen var att det fanns uppgifter om att vissa av föreningarnas aktiviteter inte låg i linje med skolornas värdegrund och skolans demokratiska uppdrag. Det hade framkommit att vissa av aktiviteterna kunde uppfattas som sexistiska och kränkande.

text: Enligt den information som nämnden lämnade inför kartläggningen skulle den bl.a. syfta till att det togs fram riktlinjer som alla elevföreningar måste följa. Vidare angavs att eleverna fortsatt skulle ha inflytande över elevföreningarna men föreningarnas verksamhet skulle bedrivas utifrån principen om allas lika värde.

text: I rapporten från kartläggningen redovisades även uppgifter om föreningar i vilka såväl nuvarande som tidigare elever och även personal vid skolorna var medlemmar. I kommunikationsplanen framgick det att personalen hade informerats om att det inte var förenligt med deras uppdrag att vara medlem i föreningarna.

text: Nämnden har i sitt yttrande till JO uppgett att syftet med kartläggningen var att belysa och beskriva elevföreningarnas och andra sammanslutningars aktiviteter,

text: vilka har en direkt koppling till skolorna. Resultatet av undersökningen skulle, enligt nämnden, vara ett underlag för att motverka kränkande behandling och eventuella oegentligheter samt för att säkerställa att föreningarnas aktiviteter ligger i linje med skolornas värdegrund och det demokratiska uppdraget. Nämndens undersökning har inte avsett frågan om vilka individer som är medlemmar i respektive förening.

text: Som framgår av redogörelsen för den rättsliga regleringen har huvudmannen enligt

text: 6 kap.

text: skollagen

text: ett ansvar för att utreda och i förekommande fall förhindra kränkande behandling i samband med verksamheten.

text: Den första frågan är då om de aktiviteter som äger rum i elevföreningarnas regi har ett sådant ”samband med verksamheten” att huvudmannen skulle kunna ha en skyldighet enligt

text: skollagen

text: att vidta åtgärder.

text: Av förarbetena till den reglering som numera återfinns i

text: 6 kap.

text: skollagen

text: prop. 2005/06:38 s. 142

text: ) framgår det att skolhuvudmannens ansvar för åtgärder mot kränkande behandling bl.a. anses ”sträcka sig till vad som händer på väg till och ifrån den aktuella verksamheten, exempelvis vid färd i en skolbuss”, men att man däremot inte kan ”begära att ansvariga personer ingriper mot kränkningar i andra sammanhang, såvida dessa inte har ett nära samband med vad som förekommit i verksamheten”. I förarbetena anges vidare, som ytterligare exempel på händelser som ansetts ha ett naturligt samband med verksamheten, trakasserier som inträffar i samband med en skolutflykt eller en skolfest (

text: prop. 2007/08:95 s. 509

text: f.). I ett avgörande från Högsta förvaltningsdomstolen (

text: HFD 2014 ref. 47

text: ) har händelser som äger rum på ett elevhem på en internatskola ansetts ha ett sådant samband med skolverksamheten att de faller in under det ansvar som huvudmannen har enligt

text: 6 kap. 10 § skollagen

text: Elevföreningarna och sammanslutningarna som omfattats av kartläggningen består såvitt framgått till övervägande delen av elever vid respektive skola. Många av föreningarnas aktiviteter är nära förknippade med skolorna och skolåret. Föreningarna verkar dessutom i stor utsträckning i skolans lokaler. Det har också framkommit att det ofta förekommer samråd med skolledningen i olika frågor. Sammanfattningsvis har föreningarnas aktiviteter i sig enligt min mening därmed ett sådant samband med verksamheten att de omfattas av nämndens ansvar för att motverka kränkande behandling.

text: I arbetet mot kränkande behandling måste nämnden naturligtvis beakta de grundläggande fri- och rättigheterna, varför nästa fråga blir om nämndens åtgärder ledde till att någon sådan fri- eller rättighet inskränktes.

text: De friheter som aktualiseras är yttrandefriheten, mötesfriheten och föreningsfriheten. Yttrandefriheten innebär frihet att i tal, skrift eller bild eller på annat sätt meddela upplysningar samt uttrycka tankar, åsikter och känslor. Mötesfriheten innebär frihet att anordna och delta i sammankomster med ett

text: visst innehåll. Enligt lagtexten skyddas sammankomster med syfte att meddela upplysningar eller meningsyttringar eller dylikt samt de som har konstnärligt syfte. Föreningsfriheten innebär frihet att sammansluta sig med andra för allmänna eller enskilda syften. Enligt förarbetena får föreningsfriheten anses innefatta inte bara frihet att bilda sammanslutningar utan också frihet att verka gemensamt inom ramen för en sammanslutning (

text: prop. 1975/76:209 s. 144

text: ). Vad som är förbjudet är att ställa upp hinder mot att viss verksamhet alls bedrivs genom sammanslutning (

text: a. prop. s. 113

text: I förarbetena framhålls det vidare att de grundläggande fri- och rättigheterna i

text: 2 kap.

text: RF i stor utsträckning går in i varandra (

text: a. prop. s. 104

text: f.). Rätten att uttrycka åsikter etc. och friheten att ta del av andras yttranden är inte bara två självständiga rättigheter utan ingår också som viktiga moment i mötesfriheten, demonstrationsfriheten, föreningsfriheten och religionsfriheten. Det framgår också att grundlagens regler om yttrandefriheten ska vara tillämpliga vare sig det är fråga om yttranden vid en demonstration, inom ramen för föreningsverksamheten eller i annat sammanhang.

text: Grundlagsbestämmelserna är så konstruerade att endast de regler anses som begränsningar av mötesfriheten vilka just avser själva mötessituationen, t.ex. reglerna om krav på tillstånd och om upplösning (se

text: SOU 1975:75 s. 192

text: f. samt Isberg & Eliason, Grundlagarna [3 juli 2019, Version 3A, JUNO] kommentaren till

text: 2 kap. 1 §

text: RF). De bestämmelser däremot som begränsar yttrandefriheten oavsett i vilket sammanhang denna utövas hänförs enbart till yttrandefriheten. Ett föreningsmöte faller under både mötesfrihetens och föreningsfrihetens begrepp, något som i praktiken innebär att en inskränkning kan genomföras enligt båda styckena i

text: 2 kap. 24 §

text: RF. Friheten att sammansluta sig med andra inkluderar en frihet att i fortsättningen verka gemensamt. Yttrandefrihetens gränser gäller emellertid naturligtvis också i föreningssammanhang.

text: Föreningsfriheten innebär som framgått en frihet att tillsammans med andra verka för enskilda eller allmänna syften. Den tar således främst sikte på själva möjligheten att organisera sig.

text: Det framgår inte av utredningen att nämnden skulle ha förbjudit, försökt upplösa eller i övrigt försökt hindra samverkan i föreningarna. Det har inte heller kommit fram uppgifter om att nämnden skulle ha stoppat eller hindrat någon aktivitet eller sådan sammankomst som skyddas av mötesfriheten. Anmälarnas kommentarer om att man övervägt överenskommelser mellan huvudmannen och föreningarna om hur samverkan dem emellan ska utformas leder inte heller till någon annan slutsats. JO:s utredning ger därmed inte stöd för att mötes- eller föreningsfriheten har inskränkts. Jag får dock konstatera att uttalanden från nämndens förvaltning, bl.a. om att kartläggningen och det efterföljande arbetet skulle resultera i riktlinjer ”som alla föreningar måste följa”, kunde ge intryck av att nämnden hade möjlighet att mera allmänt besluta

text: om föreningarnas organisation och verksamhet. En myndighet måste givetvis vara mycket försiktig med uttalanden som kan ge upphov till felaktiga föreställningar om myndighetens befogenheter. Det gäller särskilt i fråga om grundlagsskyddade rättigheter.

text: Av utredningen framgår det att nämnden har försökt påverka de åsikter och värderingar som kommit till uttryck inom föreningarna, i syfte att motverka kränkande behandling i skolorna.

text: JO har tidigare uttalat att en skolledning, utan hinder av yttrandefriheten i RF, har rätt och skyldighet att ingripa mot händelser och åsiktsuttryck som till sin art inte är förenliga med att upprätthålla ordningen i skolan eller innefattar kränkningar och trakasserier (JO 1997/98 s. 436).

text: Det finns inte skäl att ifrågasätta att nämnden i detta fall har agerat i syfte att motverka kränkande behandling på skolorna. Mot bakgrund av detta samt vad som har framkommit om situationen på skolorna bedömer jag att de åtgärder som vidtagits har varit motiverade och att agerandet inte har inneburit någon otillåten inskränkning av yttrandefriheten.

text: När det slutligen gäller uppgifterna om att nämnden informerat personal på skolorna om att medlemskap i elevföreningarna inte är förenligt med deras uppdrag vill jag framhålla följande:

text: En offentligt anställd har samma yttrande- och föreningsfrihet som övriga medborgare (jfr

text: JO 2019/20 s. 669

text: ). Samtidigt ska den anställde i sitt arbete visa lojalitet med arbetsgivarens verksamhet samt med gällande lagstiftning och författningarnas grundläggande värden. Ibland kan detta innebära en konflikt, som den enskilde måste hantera klokt och efter eget omdöme. I det sammanhanget finns det anledning för en offentligt anställd att reflektera över om i vissa fall ett privat agerande, t.ex. i samband med föreningsaktiviteter och fritidssysslor, kan vara av den arten att förtroendet för den anställdes opartiskhet i arbetet kan komma att skadas. Arbetsgivaren har ett ansvar för att dess medarbetare är införstådda med vilka krav som ställs på dem inom ramen för uppdraget. I detta ansvar ligger bl.a. att informera om kravet på opartiskhet i 1 kap.

text: 9 kap.

text: RF och bestämmelser om jäv.

text: Det som i övrigt har kommit fram ger inte anledning till någon åtgärd eller något uttalande från min sida.

text: Ärendet avslutas.

type: avgorande


avgjordAv: Mats Melin

title: Kritik mot Växjö tingsrätt med anledning av handläggningen av två från brottmål avskilda enskilda anspråk

text: Initiativet

text: Under en inspektion vid Växjö tingsrätt den 13 - 15 november 2006 uppmärksammades två tvistemål i vilka från brottmål avskilda anspråk handlades. I protokollet från inspektionen antecknades i denna del följande.

text: Från brottmål avskilda enskilda anspråk

text: I mål B 1848-03 fanns ett stort antal målsägande som framställde enskilda anspråk. I brottmålsdomen tillerkändes alla målsägande utom en ersättning i enlighet med sina yrkanden, som var vitsordade. Beträffande en målsägande förordnade tingsrätten i domen, utan att frågan dessförinnan synes ha aktualiserats av rätten eller av någon av parterna, att den del av dennes enskilda anspråk som inte var vitsordat skulle avskiljas för prövning i den för tvistemål stadgade ordningen. Ett tvistemål, T 4-04, lades upp den 2 januari 2004. Den 28 maj 2004 förelades käranden att komplettera sin talan. Käranden, som inte hördes av, förelades på nytt i september 2004. Därefter finns inte några dokumenterade åtgärder i dagboken förrän den 31 oktober 2006 då rätten per telefon sökte kontakt med käranden. I ett annat brottmål inkom före huvudförhandlingen ett enskilt anspråk, i vilket tre yrkanden framställdes. Ett av yrkandena var bestämt till beloppet medan två av dem inte var det och skulle preciseras senare. Målsäganden framställde yrkandena vid huvudförhandlingen och begärde att det enskilda anspråket såvitt avsåg de två obestämda yrkandena skulle avskiljas. Den tilltalade angav ingen annan inställning till det enskilda anspråket än att han yrkade att det i sin helhet skulle avskiljas, vilket rätten också gjorde. Målet T 541-04, i vilket det enskilda anspråket kom att handläggas, lades upp den 26 mars 2004. Därefter vidtogs inga åtgärder förrän tingsrätten åtta månader senare, i november 2004, i en skrivelse till målsägandebiträdet skrev att brottmålsdomen vunnit laga kraft och att biträdet förelades att ange kärandens skadeståndsyrkanden, utveckla hennes talan och ange bevisning. Därefter har inga andra åtgärder vidtagits i målet än att tingsrätten vid sex tillfällen muntligen påmint målsägandebiträdet, senast den 8 februari 2006.

text: Med anledning av iakttagelserna beslutade jag att till utredning i ett särskilt ärende ta upp hanteringen av de enskilda anspråken och handläggningstiden i målen.

text: Utredning

text: Ärendet remitterades till tingsrätten för upplysningar och yttrande över handläggningen av de enskilda anspråken.

text: Tingsrätten (lagmannen AA) kom in med ett remissvar, till vilket var fogat yttranden av rådmännen BB, som handlagt mål T 541-04, och CC, som handlagt mål T 4-04.

text: CC uppgav följande.

text: I egenskap av ansvarig för målet T 04-2004 vid Växjö tingsrätt får jag framföra följande. Det avskilda skadeståndskravet avvek markant till sin storlek från övriga framställda anspråk mot den tilltalade. Med hänsyn till anspråkets storlek och den bristfälliga utredningen ansåg rätten det lämpligast att avskilja anspråket. Att så skedde först i samband med dom i målet strider såvitt jag förstår ej mot

text: rättegångsbalkens

text: regler. I samband med att brottmålet överklagades till hovrätten stod det klart att hovrätten även skulle komma att få ta ställning till ett generellt jämkningsyrkande från den tilltalade. Det var därmed av intresse att avvakta laga kraft ägande dom innan handläggningen av tvistemålet upptogs. SJ AB hade i brottmålet företrätts av sin driftsenhet väst i Göteborg. Då tvistemålshandläggningen upptogs förelades därför driftsenheten att utveckla SJ:s talan. Nytt föreläggande utfärdades i september 2004. SJ avhördes inte. I samband med en genomgång sensommaren 2006 av samtliga tvistemål på rättens tidigare rotel 3 uppdrogs åt notarie att kontakta SJ för att få till stånd ett ställningstagande. Detta har nu lett till att SJ återkallat sin talan och målet har avskrivits. De enskilda anspråk i brottmål som framställs närmast formlöst kan många gånger förorsaka praktiska hanteringsproblem med avseende på behörigheter och befogenheter att företräda juridiska personer. Då målsäganden är ett statligt bolag skall rimligen rätten kunna utgå från att den som anmäler enskilt anspråk också vidtar de interna åtgärder som följer med att ett rättsligt förfarande initieras. Efter de initialt utfärdade två föreläggandena har målet beroende på bl.a. SJ:s passivitet och den allmänna arbetssituationen ej handlagts aktivt förrän under hösten 2006.

text: BB uppgav följande.

text: Mål T 541-04, som avser avskilt skadeståndsanspråk lottades på min rotel. Yrkandet innefattade delvis anspråk på ränta. Den fällande domen i brottmålet för bland annat mordbrand överklagades av den tilltalade endast i påföljdsdelen. Enligt bestämmelsen i

text: 51 kap 23 a § rättegångsbalken

text: skulle hovrätten därmed inte pröva ansvarsfråga med de undantag som anges i den paragrafen. Jag bedömde det som lämpligt att inte genast påbörja handläggningen av det avskilda skadeståndsanspråket eftersom det inte kunde uteslutas att hovrätten skulle komma att pröva ansvarsfråga. Sedan hovrättens dom i brottmålet vunnit laga kraft påbörjade jag handläggningen av målet. Om skadeståndsanspråket slutligen bifalls till sådan del där ränta yrkats så är det naturligtvis till nackdel för svaranden att handläggningen inte påbörjats tidigare. Jag har påmint målsägandebiträdet ett antal gånger om yttrande. Av förbiseende har jag inte antecknat allt av betydelse för målets hantering. En del av vad som anges nedan är mina minnesbilder. I början hade målsägandebiträdet svårt att få kontakt med sin huvudman eftersom denna hade flyttat utan att ändra folkbokföringen. Målsägandebiträdet har vidare varit sjukt ett tag. Målsägandebiträdet hade så småningom överläggning med sin huvudman och skulle försöka få till stånd en värdering av det hus som blivit nedbränt. Målsägandebiträdet har skrivit till en fastighetsvärderingsman för att den vägen få ett underlag för skadeståndsyrkande. Värderingsmannen har inte svarat på det brevet. Jag vet från andra mål att den värderingsmannen är mycket upptagen.

text: Jag har hittills inte bedömt det vara meningsfullt att försöka driva målet framåt genom att till exempel kalla till muntlig förberedelse. Vid en sådan förhandling kunde jag räkna med att få en begäran om förlängd tid för utredning. En sådan begäran skulle ha varit svår att avslå. Jag har i maj 2006 till lagmannen anmält att målsägandebiträdet fått tag på sin huvudman och att yttrande skall komma in.

text: AA hänvisade till vad han i remissvar i JO:s ärende 5923-2006 anfört beträffande tingsrättens arbetssituation, balansläge och personalresurser liksom den enskilda domarens ansvar för handläggningen och lagmannens övergripande ansvar för arbetet samt vikten av att föra in händelser i dagboken. I övrigt uppgav han under rubriken ”Tingsrättens bedömning” i huvudsak följande.

text: Det finns inte något formellt hinder mot att börja handläggningen av ett avskilt enskilt anspråk innan ansvarsdelen i brottmålet vunnit laga kraft. Å andra sidan kan det finnas tillfällen där det är lämpligt att avvakta utgången i ansvarsdelen. Tingsrätten bedömde såsom framgår av BB:s yttrande att så var fallet i mål nr T 541-04. I mål nr T 4-04 har likaså tingsrätten såsom CC framfört ansett att det var lämpligt att avvakta laga kraft i ansvarsdelen i brottmålet. CC har likaså yttrat sig om varför det enskilda anspråket avskiljdes först i samband med dom i brottmålet. – – – – – Det kan ifrågasättas om tingsrätten i mål nr T 541-04 i stället för att över telefon senast den 17 januari 2007 påminna målsägandebiträdet – som är ombud för käranden – i ett tidigare skede skulle ha använt sig av fortsatta förelägganden eller kallat till en muntlig förberedelse för att avhjälpa de brister som finns i målet. De omständigheter som BB beskrivit i sitt yttrande gör det inte givet att så bort ske. Målet är under fortsatt handläggning. I mål nr T 4-04 har det gått mycket lång tid mellan tingsrättens förberedande åtgärder. När målet aktiverades på nytt återkallades talan och målet har avslutats genom avskrivning. Den långa tid som gått mellan initiativen från tingsrättens sida att föra målet framåt är under normala förhållanden inte godtagbar.

text: Till förtydligande av upplysningarna uppgav CC att anledningen till att anspråket avskildes först i brottmålsdomen var att de omständigheter som föranledde tingsrätten att avskilja anspråket uppmärksammades först i samband med överläggningen.

text: Bedömning

text: I två brottmål avskildes enskilda anspråk för att handläggas i den för tvistemål stadgade ordningen. Det anspråk som handlades i mål T 4-04 avskildes genom beslut i brottmålsdomen, utan att parterna dessförinnan fått möjlighet att ange sina synpunkter i frågan. CC har uppgett att det berodde på att det var först i samband med överläggningen som det uppmärksammades att det aktuella anspråket inte var så utrett att målet i den delen kunde avgöras.

text: Av

text: 22 kap. 5 § rättegångsbalken

text: (RB) framgår att tingsrätten får förordna att talan om enskilt anspråk, som tagits upp till behandling i samband med åtalet, ska handläggas som särskilt mål enligt reglerna för tvistemål, om en fortsatt gemensam handläggning skulle medföra väsentliga olägenheter. Rätten bör om möjligt inhämta parternas synpunkter i fråga om handläggningen innan ett beslut om avskiljande fattas (

text: prop. 1987/88:1 s. 18

text: Beträffande brottmål framgår av

text: 46 kap. 4 § andra stycket

text: RB att rätten vid huvudförhandlingen ska se till att målet blir utrett efter vad dess beskaffenhet kräver och att inget onödigt dras in i målet. Genom frågor och påpekanden ska rätten försöka avhjälpa otydligheter och ofullständigheter i de uttalanden som görs.

text: De oklarheter som fanns beträffande det framställda skadeståndsanspråket i mål T 404 borde naturligtvis ha uppmärksammats och relevanta frågor ha ställts vid huvudförhandlingen i brottmålet. I målet framställdes ett mycket stort antal skadeståndsanspråk och jag utgår från att det är förklaringen till att de oklarheter som förelåg inte uppmärksammades. Som nyss framgått är huvudregeln att parterna ska få framföra synpunkter innan tingsrätten beslutar i frågan om ett enskilt anspråk ska avskiljas. I en situation som den aktuella kan jag dock inte påstå att det var fel att frångå den regeln.

text: Efter det att tvistemålen lagts upp kom det att dröja drygt fyra respektive åtta månader innan den första faktiska åtgärden vidtogs i målen, då förelägganden att utveckla talan utfärdades. Såväl BB som CC har förklarat detta med att de ansåg att de borde invänta att brottmålsdomarna vann laga kraft innan handläggningen påbörjades.

text: I motiven till bestämmelsen i

text: 22 kap. 5 §

text: RB (NJA II 1943 s. 295) påpekas att rätten enligt 32 kap. 5 § kan besluta att målet rörande det enskilda anspråket ska vila i avvaktan på utgången i ansvarsfrågan. Enligt den sist nämnda bestämmelsen får rätten vilandeförklara mål, om det är av synnerlig vikt för prövningen av målet, att en fråga, som är föremål för annan rättegång eller behandling i annan ordning, först avgörs.

text: Sambandet mellan två rättegångar kan vara sådant att utgången i den ena äger mer eller mindre stark bevisverkan i den andra, som t.ex. när talan förs om skadestånd i en rättegång och om ansvar för samma handling i en annan. I det fallet har rätten att bedöma om det finns anledning att förklara rättegången vilande. Även om det har ansetts att parternas inställning måste tillmätas stor betydelse är, som framgår av bestämmelsen, vilandeförklaring inte i något fall obligatorisk. En sådan förklaring bör meddelas endast om det finns starka processuella skäl för åtgärden. Med hänsyn till parts möjligheter att överklaga ett beslut om vilandeförklaring är det viktigt att rätten, för det fall ett hinder av längre varaktighet mot handläggning föreligger, meddelar ett formligt beslut (se Fitger,

text: Rättegångsbalken

text: del 2, s. 32:10 ff.).

text: För det fall att tingsrätten inte påbörjar handläggningen i anslutning till att målen läggs upp bör ett beslut om vilandeförklaring meddelas. I de aktuella målen har, såvitt jag förstått, parternas uppfattning i frågan om vilandeförklaring inte inhämtats. Jag konstaterar vidare att inget av målen överklagades i skuldfrågan. Även om möjlighet finns att vilandeförklara ett tvistemål gällande skadestånd i avvaktan på att brottmålet avgörs har jag svårt att beträffande dessa mål förstå den vikt som CC och BB fäste vid att brottmålen skulle ha vunnit laga kraft innan handläggningen påbörjades.

text: När det gäller mål T 4-04 har CC uppgett att anledningen till att det fanns skäl att avvakta var att hovrätten skulle komma att ta ställning till ett generellt jämkningsyrkande från den tilltalade. Mot bakgrund av att parterna inte kunnat framföra synpunkter i frågan om avskiljandet av anspråket borde handläggningen, som jag ser det, ha påbörjats tidigare. Om part då hade framställt en begäran om att målet skulle vila i avvaktan på hovrättens prövning hade saken kommit i ett annat läge. I mål T 541-04 hade den tilltalade endast överklagat i påföljdsdelen. Även om hovrätten i en sådan situation har en möjlighet, i enlighet med

text: 51 kap. 23 a §

text: RB, att i vissa mera särpräglade situationer pröva även skuldfrågan finns det enligt min uppfattning sällan anledning att avvakta hovrättens avgörande innan handläggningen påbörjas. – En annan sak är att tvistemålen inte hade behövt avgöras i sak innan brottmålsdomarna hade vunnit laga kraft.

text: Eftersom handläggningen av båda målen borde ha påbörjats i anslutning till att tvistemålen lades upp borde förelägganden rörande målens fortsatta handläggning ha utfärdats tidigare.

text: Rätten ska enligt

text: 42 kap. 3 §

text: RB förelägga en kärande att komplettera sin stämningsansökan om denna är ofullständig. Föreläggandet bör vara preciserat och avfattat på ett sådant sätt att käranden får klart för sig i vilka hänseenden talan ska kompletteras. Om käranden inte följer föreläggandet ska stämningsansökan enligt

text: 42 kap. 4 §

text: RB avvisas om den är så ofullständig att den inte utan väsentlig olägenhet kan läggas till grund för en rättegång. För att avvisning ska kunna ske krävs att käranden i föreläggandet upplysts om att detta kan komma att ske. Bestämmelserna kan behöva tillämpas analogt i det fall att en part väckt talan utan att det krävts någon ansökan om stämning (Fitger,

text: Rättegångsbalken

text: , del 3, s. 42:10 b). Det kan vara nödvändigt att enligt grunderna för

text: 42 kap. 4 §

text: RB avvisa ett mål även i ett senare skede av rättegången om käranden inte kan förmås att avhjälpa sådana brister i framställningen av sin sak som medför att denna är otjänlig som grund för rättegång (jfr

text: NJA 1977 s. 827

text: I mål T 4-04 förelades käranden vid två tillfällen under år 2004 att utveckla sin talan. I det andra föreläggandet angavs att om käranden inte hördes av inom viss tid kunde tredskodomsföreläggande komma att utfärdas. Därefter finns ingen åtgärd dokumenterad förrän efter två år, i slutet av oktober 2006, då en telefonkontakt med käranden togs. Talan kom sedan att återkallas. I mål T 541-04 utfärdade tingsrätten i november 2004 ett förläggande för käranden att ange skadeståndsyrkandet, utveckla talan och ange bevisning. Därefter påmindes målsägandebiträdet under drygt ett års tid muntligen om föreläggandet vid sex tillfällen.

text: För att få parter att medverka till att processen drivs framåt är det angeläget att domstolen utnyttjar de möjligheter som

text: rättegångsbalken

text: tillhandahåller. Om kärandens framställning av sin sak är behäftad med avsevärda brister kan ett föreläggande att komplettera talan ges med t.ex. erinran om att avvisning kan ske, eller tredskodom enligt

text: 42 kap. 11 § andra stycket

text: RB meddelas, om föreläggandet inte följs. I de fall domstolen bedömer att

text: rättegångsbalkens

text: sanktionsmöjligheter inte är tillämpliga är det extra viktigt, inte minst mot bakgrund av kravet i

text: 42 kap. 6 § tredje stycket

text: RB att rätten ska driva förberedelsen med inriktning på ett snabbt

text: avgörande av målet, att det finns väl fungerande bevakningsrutiner som säkerställer att utfärdade förelägganden följs upp.

text: I målen har tingsrätten inte förenat föreläggandena med någon påföljd. Det har därför varit av särskild vikt att föreläggandena följdes upp. Beträffande mål T 404 kan jag konstatera att bevakningsrutinerna inte har fungerat. Att under så lång tid som två år inte följa upp ett givet föreläggande kan inte förklaras med att arbetsbelastningen varit stor. Den åtgärd som sedan vidtogs kan inte heller ha tagit mycket tid i anspråk. Att under så lång tid som skett i mål T 541-04 endast muntligen påminna ett målsägandebiträde om föreläggandet är inte heller godtagbart. Tingsrätten borde ha vidtagit andra åtgärder när biträdet efter en eller högst ett par påminnelser inte inkom med de begärda kompletteringarna.

text: Tingsrättens passivitet har fått till följd att kärandens framställning av sin sak, fortfarande två och ett halvt år efter det att de båda tvistemålen anhängiggjorts, var ofullständig. Detta är givetvis oacceptabelt och har inneburit att de dömda under lång tid efter det att brottmålsdomarna vunnit laga kraft inte fått klarhet i om ytterligare skadestånd skulle komma att åläggas dem.

text: I enlighet med det nu sagda konstaterar jag sammanfattningsvis att handläggningen i båda målen varit så bristfällig att CC och BB förtjänar kritik. – – –

text: Under en inspektion som jag genomförde vid Alingsås tingsrätt i mars 2007 gjordes vissa iakttagelser i ett tvistemål i vilket handlades ett avskilt enskilt anspråk (JO:s ärende 1189-2007). I enlighet med vad som angetts i protokollet från den inspektionen översänder jag en kopia av detta beslut till Alingsås tingsrätt för kännedom.

text: Med dessa uttalanden avslutas ärendet.


nyckelord:
Förundersökning
Långsam handläggning
Tvångsmedel/tvångsåtgärder

title: Initiativärende mot Åklagarmyndigheten, åklagarkammaren i Växjö, rörande granskningen av brevförsändelser

text: Initiativet

text: I protokollet från en inspektion som genomfördes vid Åklagarmyndigheten, åklagarkammaren i Växjö, i november 2006 antecknades följande med anledning av genomgången av granskningsliggaren.  i nr 55, 68, 75, 105, 237 och 255 synes åklagaren inte ha tagit ställning till om försändelserna skulle få avsändas eller mottas,  i nr 1, 8, 29, 99, 150, 153, 173, 177, 213, 248 och 250 har det dröjt innan åklagaren tagit ställning till framställningen,  i nr 115, 147 och 148 saknas datum för beslut. Jag beslutade att ta upp handläggningen av granskningen av brevförsändelser till utredning i ett särskilt ärende.

text: Utredning

text: Ärendet remitterades till Åklagarmyndigheten för upplysningar och yttrande över handläggningen av granskningen av brevförsändelser i de avseenden som angavs i inspektionsprotokollet.

text: Åklagarmyndigheten (genom vice överåklagaren AA) kom in med ett remissvar jämte upplysningar och yttrande från chefsåklagaren BB och upplysningar från några av de berörda åklagarna. Dessutom gavs vissa handlingar in.

text: Beträffande framställningarna nr 1, 8, 29, 150, 153 och 213 uppgav BB följande.

text: Nr 1

text: C1-2647-05. Ärendet var mitt. Brevet inkom tisdagen den 3 januari 2006. Beslut fattades måndagen den 9 januari 2006. Den 3 januari 2006 var en tisdag. Trettondagsafton inföll torsdagen den 5 januari 2006. Med hänsyn till veckoslutet därefter fattades beslutet efter två mellanliggande arbetsdagar. Den 4 januari 2006 hade jag tingsrättsförhandling hela dagen i detta ärende. Ärendet avsåg övergrepp i rättssak med ett bakomliggande mordärende. En 15-åring var misstänkt för mord. Tre personer varav två nära släktingar till den mordmisstänkte 15-åringen var häktade misstänkta för att försöka påverka mordutredningen genom att hota ett centralt vittne. Även den åklagare som handlade mordärendet,

text: vice chefsåklagaren CC, var hotad. Huvudförhandling i ärendet ägde rum den 4 januari 2006. Mot bakgrund av målets karaktär kvarstod restriktionerna även efter huvudförhandlingen. Eftersom ärendet var mycket omfattande och det förekom en omfattande brevväxling, båda på svenska och på annat språk, gjorde jag bedömningen att brevgranskningen skulle göras av mig personligen. Det var inte möjligt för annan åklagare att bedöma innehållet i breven. Därav tidsutdräkten.

text: Nr 8

text: C1-2830-05. Ärendet var mitt. Brevet inkom den 13 januari 2006. Beslut fattades den 18 januari 2006. Den 13 januari 2006 var en fredag och den 18 var en onsdag. Med hänsyn till mellanliggande veckoslut var det två arbetsdagar mellan inkommande dag och beslutsdag. Ärendet var detsamma som ovanstående C1-2647-05 men avsåg annan person. Den 13 januari 2006 hade jag tingsrättsförhandling med fortsättning den 17 januari. Förklaringen till tidsutdräkten är densamma som ovan under brevförsändelse 1.

text: Nr 29

text: C1-2830-05. Ärendet var mitt. Brevet inkom den 1 februari 2006. Beslut fattades den 6 februari. Den 1 februari 2006 var en onsdag och den 6 februari en måndag. Med hänsyn till mellanliggande veckoslut var det två arbetsdagar mellan inkommande dag och beslutsdag. Torsdagen den 2 februari hade jag tingsrättsförhandling. Ärendet var detsamma som ovanstående C1-2647-05 och C1-2830-05 men avsåg annan person. Förklaringen till tidsutdräkten är densamma som ovan under brevförsändelse 1 och 8.

text: Nr 150

text: C9-274-06. Ärendet var inte mitt. Breven inkom den 7 april 2006. Beslut fattades den 13 april. Den 7 april var en fredag och den 13 april en torsdag. Med hänsyn till mellanliggande veckoslut var det tre arbetsdagar mellan inkommandedag och beslutsdag.

text: Nr 153

text: Samma ärende som under 150. Breven inkom den 11 april 2006 och beslut fattades den 13 april. Den 11 april var en tisdag och den 13 april en torsdag. Mellan inkommandedag och beslutsdag var det en arbetsdag. Vid samtal med handläggande åklagare kå DD har följande framkommit. Målet gällde grovt sexuellt utnyttjande av underårig, sexuellt ofredande och grov kvinnofridskränkning. Åtal väcktes den 7 april. Hon satt i huvudförhandling med häktad varje dag under tiden 10 - 24 april. Detta mål var ett omfattande mål med sju förhandlingsdagar och flera målsäganden. Det var mycket skriftväxling i målet och flera brev stoppades av åklagaren därför att den misstänkte försökte påverka sin omgivning. Detta innebar sammantaget att enbart den åklagare som var insatt i målet kunde bedöma om breven kunde skickas vidare. För att rätt kunna utföra brevgranskningen var jag tvungen att samråda med handläggande åklagare. Mot bakgrund av att hon var upptagen i rätten under hela den aktuella tiden var detta tidsödande och rent praktiskt svårt. Därav tidsutdräkten

text: Nr 213

text: C5-1085-06 Breven inkom den 23 maj 2006 och beslut fattades den 29 maj 2006. Den 23 maj var tisdagen före helgdag den 25 maj. Mellan inkommandedag och beslutsdag var det två arbetsdagar. Beträffande framställning nr 99, som inkommit till kammaren den 3 mars 2006, uppgav kammaråklagaren EE att framställan inte hade gjorts i något av hans ärenden och att han inte hade någon minnesbild av ärendet. Han hade dagjour den 8 mars

text: 2006 och av allt att döma fick han under dagen kännedom om framställan och prövade den då.

text: Beträffande framställning nr 173 och 177 uppgav vice chefsåklagaren CC följande.

text: Framställningen från Häktet om prövning av brevförsändelserna kom till Åklagarkammaren den 5 maj 2006 och jag fattade beslut den 11 maj 2006. Jag var förundersökningsledare i ett narkotikamål och försändelserna rörde det ärendet. Jag var den 5 maj på tjänsteresa till Göteborg. Måndagen den 8 maj hade kammaren på förmiddagen möte med Frivården och på eftermiddagen hade jag förhandling i tingsrätten. Såväl den 9 som den 10 maj hade jag förhandling i tingsrätten hela dagen. Jag var på kammaren den 11 maj. Det var först då jag hade möjlighet att granska breven.

text: Beträffande framställning nr 248 och 250 uppgav kammaråklagaren DD följande.

text: Nr 248 och 250 i granskningsliggaren avser försändelser som skickats till respektive från en polsk medborgare, misstänkt för mord. Nummer 248 inkom till Åklagarkammaren onsdagen den 14 juni 2006. Eftersom brevet var skrivet på polska överlämnades detta till Polismyndigheten i Kronobergs län för översättning. Beslut efter granskning fattades sedan av mig under måndagen den 19 juni 2006. Expediering skedde samma dag. Tidsutdräkten beror på behovet av översättning samt den helg som inföll mellan dagen då brevet inkom och datum för beslut. Nummer 250 inkom till Åklagarkammaren fredagen den 16 juni 2006. Enligt uppgift i diariet överlämnades brevet till Polismyndigheten för översättning onsdag den 21 juni 2006. Varför det förflöt ett par arbetsdagar innan brevet skickades för översättning kan jag inte förklara, av mina anteckningar framgår dock att jag satt i huvudförhandling hela tisdagen. Vilket datum översättningen återkom från polisen har inte noterats i diariet. Jag granskade dock innehållet och fattade beslut den 30 juni 2006, expediering skedde samma dag. Det är i detta sammanhang värt att notera att det under perioden 16-30 juni förflutit dels en vanlig helg, dels midsommarhelg.

text: BB uppgav därutöver bl.a. följande.

text: Allmänt

text: Vid kammaren används Kriminalvårdens blankett KVS 0256:1-2. Denna blankett kommer från häktet med vidfästade brevförsändelser. Försändelserna kommer till kammaren med den s.k. polisposten som utöver all intern post mellan polismyndigheten och åklagarkammaren även omfattar internposten från häktet. I Växjö är polis, åklagare och häkte samlokaliserade i samma hus. Blanketten diarieförs och lämnas till handläggande åklagare. När åklagaren fattat sitt beslut lämnas den ifyllda blanketten med vidfästade brevförsändelser till rotelsekreteraren som diarieför beslutet och vidtar de åtgärder med brevförsändelserna som åklagaren beslutat. Blanketten sätts därefter i en pärm som förvaras i teknikrummet. Vid handläggande åklagares frånvaro ska dagjouråklagaren i regel granska försändelserna. Undantag kan förekomma i mer komplicerade mål. Då kan handläggande åklagare utse en kollega som är insatt i ärendet att antingen granska och fatta beslut beträffande brevförsändelserna eller att bevaka brevförsändelse och vid behov kontakta handläggande åklagare eller en utredningsman som är insatt i ärendet för att på så sätt skaffa sig ett underlag för att fatta beslut beträffande försändelserna.

text: Kommentar beträffande försändelser överlämnade till polisen för översättning

text: Detta gäller nr 55, 68, 75, 105, 237 och 255. Av blanketten Framställan om prövning av brevförsändelse och diariebladet framgår att framställningen kommit in till kammaren samt skickats till polisen för översättning. I ärendena 55, 68, 75 och 255 framgår av blankett inhämtad från häktet att en polisman på åklagarens uppdrag vidarebefordrat breven till häktet. Däremot är inte

text: tidpunkten antecknad i alla fall. I dessa ärenden har åklagaren underlåtit att anteckna om delegation skett eller om åklagaren fattat beslutet. I ärende 237 finns anteckning om att översättning ska ske men inte mer. I detta ärende har åklagaren underlåtit att anteckna om delegation skett. Mot bakgrund av vad som framkommit finns anledning att framhålla att handläggande åklagare eller den som tagit ställning till en brevförsändelse i handläggande åklagarens frånvaro i nu aktuella fall måste bevaka att försändelsen återkommer till kammaren eller anteckna om delegation till polisman sker. En på kammaren gemensam bevakningsrutin kan övervägas.

text: Kommentarer beträffande att det har dröjt innan åklagaren tagit ställning till framställningen

text: Detta gäller 1, 8, 29, 99, 150, 153, 173, 177, 213, 248 och 250. Här hänvisas till yttranden från respektive beslutande åklagare. Beträffande 213 har jag yttrat mig i åklagarens frånvaro. Sammantaget kan sägs att i de flesta fall finns godtagbara förklaringar till visst dröjsmål. I andra fall saknas detta. Det finns anledning att på kammaren strama upp rutinerna för handläggningen av brevgranskningen i ordinarie åklagares frånvaro. Särskilt ska funktionen dagjouråklagare utvecklas ytterligare.

text: Kommentar beträffande de fall då datum saknas

text: Detta gäller 115, 147 och 148. Besluten har fattats av assistentåklagare. Att datum för besluten saknas torde bero på förbiseende.

text: AA anförde efter att inledningsvis ha redogjort för den rättsliga regleringen i huvudsak följande.

text: Bedömning

text: Nr 55, 68, 75,105, 237 och 255 I samtliga ärenden handlar det om brevförsändelser som inkommit till kammaren och som åklagaren därefter synes ha vidarebefordrat till polisen för översättning. När det gäller nr 105 är det dock osäkert om brevförsändelsen gått till polisen då det i åklagarens yttrande sägs att brevförsändelsen gått direkt från kammaren till adressaten. I nr 55, 68, 75 och 255 har beslut fattats av polisman på uppdrag av åklagaren. När det gäller nr 105 är det oklart vem som fattat beslut och när så skett. Som ovan angivits synes dock brevförsändelsen ha sänts till adressaten. Nr 237 synes inte ha blivit föremål för något beslut. I vart fall finns ingen dokumentation om vad som skett efter det att brevförsändelsen sänts till polisen för översättning. Av vad som ovan antecknats framgår att handläggningen i nämnda ärenden visar på brister i dokumentationen och diarieföringen samt i kommunikationen mellan åklagare och polis. När det gäller den delegation som synes ha skett i fyra av ärendena är det enligt Åklagarmyndighetens mening lämpligt att delegationen formaliseras. I den aktuella förordningen sägs i och för sig inget om på vilket sätt ett bemyndigande skall ske men för att det inte skall råda någon tvekan om att delegation skett och till vem kan det enligt Åklagarmyndighetens uppfattning vara lämpligt att bemyndigandet sker skriftligen i form av ett beslut. Jag bifogar exempel på hur ett sådant beslut kan utformas.

text: Nr 1, 8, 29, 99, 150, 153, 173, 177, 213, 248 och 250 Även om det inte finns någon direkt bestämmelse om det, är det självklart att granskningen skall göras så snabbt som möjligt. Enligt Åklagarmyndighetens mening borde det därför som en huvudregel kunna sägas att granskningen borde kunna ske inom någon eller några dagar. Att en fördröjning ibland uppkommer då brev måste översättas är ofrånkomligt. När det gäller de nu aktuella ärendena är det några ärenden som borde ha kunnat hanteras snabbare.

text: Nr 115, 147 och 148 Inget av besluten är daterade. Detta är naturligtvis inte godtagbart. Enligt Åklagarmyndighetens uppfattning finns det mot bakgrund av vad som framkommit vid JO:s inspektion skäl att på kammaren strama upp rutinerna för handläggningen av granskningen av brevförsändelser.

text: Bedömning

text: Av

text: 9 § lagen (1976:371)

text: om behandlingen av häktade och anhållna m.fl. (behandlingslagen) framgår att brev från en häktad till svenska myndigheter, internationella organ som har av Sverige erkänd behörighet att ta emot klagomål från enskilda eller den häktades offentlige försvarare skall vidarebefordras utan föregående granskning. Därutöver får en häktad person sända eller ta emot brev, om det kan ske utan fara från säkerhetssynpunkt och, för den som är häktad p.g.a. misstanke om brott, utan fara för att bevis undanröjs eller utredning om brott på annat sätt försvåras. Prövningen av de två sistnämnda förutsättningarna görs av undersökningsledaren eller åklagaren då rätten har gett tillstånd att meddela den häktade restriktioner (16 § behandlingslagen). Försändelser får granskas endast om den häktade medgivit detta. Har sådant medgivande inte lämnats skall breven hållas kvar men får inte öppnas (9 § behandlingslagen och 8 § förordningen [1976:376] om behandlingen av häktade och anhållna m.fl. [förordningen]). Åklagare får bemyndiga polisman att utföra själva granskningen (19 § förordningen).

text: Reglerna möjliggör granskning av en häktad persons korrespondens och innebär således inskränkningar i dennes grundläggande fri- och rättigheter. Det är givetvis av stor vikt, inte minst för den häktade som i vissa fall endast kan kommunicera på detta sätt med anhöriga och andra, att granskning sker på ett korrekt sätt och det ligger i sakens natur att granskningen av brev skall ske skyndsamt.

text: Den granskning som görs hos åklagaren skall dokumenteras. Av Åklagarmyndighetens handbok om diarieföring framgår att det på varje åklagarkammare finns en s.k. granskningsliggare, som består av de framställningar i original som anhållna och häktade har gjort om att få avsända eller ta emot brev. På framställningen skall framgå avsändare och adressat, vem som har ansvarat för granskningen av försändelsen och hur granskningen har utfallit. Av diarieföringssystemet skall framgå när en framställning kom in och när den expedierades. Om kammaren manuellt för en särskild förteckning över inkomna framställningar räcker det att inkomstdatum och tidpunkten för expediering antecknas i förteckningen. Förteckningen skall även innehålla uppgift om brottmålets diarienummer.

text: Vid granskningen av framställningarna nr 55, 68, 75, 105, 237 och 255 framgick av dessa att försändelserna skulle översättas. Däremot framgick inte om åklagaren när översättningen gjorts tagit ställning till om försändelserna skulle få avsändas respektive mottas. Av de handlingar som bifogats Åklagarmyndighetens remissvar framgår att beslut i nr 55, 68, 75 och 255 har fattats av polisman på uppdrag av åklagaren. Jag delar myndighetens uppfattning att delegationen bör formaliseras.

text: Vad gäller framställning nr 105 har upplysts att brevförsändelsen sänts från kammaren till adressaten men det har inte kunnat utredas vem som fattat beslutet eller när så skett. I detta fall har det således brustit i dokumentationen. Det går därför inte att i efterhand utreda om prövningen skett med erforderlig skyndsamhet. I diariet har beträffande framställningen antecknats att den kom in från häktet den 10 mars 2006 och att försändelsen skickades för översättning först 17 dagar senare. Anledningen till detta har inte framkommit men en sådan åtgärd skall givetvis vidtas utan dröjsmål när försändelsen kommer in till kammaren.

text: Det dröjsmål som förevarit beträffande framställningarna nr 248 och 250 har också delvis förklarats med att framställningarna skickades för översättning. Beträffande nr 250 har DD uppgett att det dröjde några dagar innan försändelsen skickades för översättning, vilket inte kan anses förenligt med den nyss nämnda skyldigheten att vidta en sådan åtgärd utan dröjsmål. I diariet är emellertid angett att försändelsen, som kom in till kammaren den 16 juni 2006, skickades för översättning till polisen såväl den 16 juni som den 21 juni. Jag finner dock inte skäl att utreda saken vidare. Jag noterar att det saknas uppgift om när de översatta försändelserna kom in till kammaren vilket medför att det inte är möjligt att avgöra om prövningen därefter skett tillräckligt skyndsamt.

text: Inte heller beträffande framställning nr 237, som kom in till åklagarkammaren den 1 juni 2006, framgick annat av granskningsliggaren än att framställningen sänts till polisen för översättning. Det har i efterhand inte kunnat utredas om framställningen därefter alls varit föremål för beslut. Om så inte varit fallet är det naturligtvis allvarligt. BB:s uppfattning synes emellertid vara att det rör sig om underlåten dokumentation. Jag finner inte anledning att gå vidare i saken.

text: Under inspektionen föreföll det ha dröjt mellan 5 och 12 dagar innan åklagare tog ställning i frågan om försändelserna i framställningarna 1, 8, 29, 99, 150, 153, 173, 177 och 213 skulle vidarebefordras. Som ovan anförts ligger det i sakens natur att granskningen av en häktad persons brev skall ske skyndsamt.

text: Av de lämnade upplysningarna framgår att framställning nr 153 prövades inom två dagar. Jag har ingen synpunkt på detta. Beträffande de övriga framställningarna har utredningen visat att orsaken till att det dröjde i flera fall var att den åklagare som var förundersökningsledare inte haft möjlighet att göra prövningen tidigare. Enligt min uppfattning torde bedömningen i många fall kunna göras av annan åklagare eventuellt i samråd med den polisiära utredaren. Jag noterar också att BB uppgett att dagjouråklagare i regel skall granska försändelserna i handläggande åklagares frånvaro och att den möjligheten skall utvecklas ytterligare. Jag har dock förståelse för att det också finns förundersökningar där den åklagare som är förundersökningsledare bör göra bedömningen om försändelsen skall vidarebefordras och att det i de fallen kan accepteras att granskningen fördröjs någon dag. Det kan emellertid inte godtas att den fördröjs under någon längre tid därför att handläggande åklagare inte är i tjänst eller inte är närvarande på kammaren. BB har också redogjort för hur bevakningen och prövningen i så fall skall kunna skötas.

text: Vad slutligen gäller nr 115, 147 och 148 var besluten inte daterade, vilket, som Åklagarmyndigheten anfört, naturligtvis inte är godtagbart.

text: Sammanfattningsvis har åklagarkammarens handläggning av granskningen av brevförsändelser varit behäftad med flera brister. Jag vill understryka vikten av noggrannhet vid dokumentationen. Jag noterar att åklagarkammaren avser att överväga en gemensam bevakningsrutin beträffande granskningen som sker i handläggande åklagares frånvaro och att Åklagarmyndigheten anser att skäl föreligger att på kammaren strama upp rutinerna för handläggningen av granskningen av brevförsändelser.

text: Ärendet avslutas med den kritik som ligger i vad jag ovan anfört.