title: Inspektion av Länsstyrelsen i Örebro län

text: Justitiekanslern kritiserar länsstyrelsen på följande punkter och förutsätter att länsstyrelsen vidtar åtgärder för att komma till rätta med bristerna.

text: 1. Ordningen i diarium och akter är bristfällig inom flera ärendegrupper. Ett antal ärendeakter har inte kunnat återfinnas.

text: 2. Ett par socialtjänstärenden har avslutats trots att vissa väsentliga åtgärder inte blivit utförda. Klagomål om missförhållanden har i ett fall förblivit outredda trots att avsikten varit att utreda dem.

text: 3. Förelägganden om kompletteringar, och bevakning av att kompletteringar skett, har brustit i vissa yrkestrafikärenden. I denna ärendegrupp förekommer också ärenden där det under lång tid inte vidtagits några handläggningsåtgärder. Bristerna har medfört onödig fördröjning.

text: 4. I ett ärende angående jordbruksstöd dröjde länsstyrelsen flera år med att överlämna ett överklagande till Jordbruksverket.

text: 5. I ett stort antal byggnadsminnesärenden har förekommit en tidsutdräkt och en passivitet i handläggningen som inte är godtagbar.

text: Justitiekanslern betonar att länsstyrelsens ledning bär ansvaret för bristerna. Särskilt när det gäller byggnadsminnesärendena (punkt 5) är det anmärkningsvärt att det inte för länge sedan vidtagits åtgärder för att komma till rätta med de problem som funnits.

text: Justitiekanslern ifrågasätter om beskrivningen av beslutsansvaret i arbetsordningen är i alla delar lämplig samt om rutinerna för hantering av frågor om disciplinansvar för tjänsteförseelser är tillräckliga. Vidare ifrågasätter Justitiekanslern om det är riktigt att återkalla yrkestrafiktillstånd, på det sätt som skett, utan tillfredsställande utredning om att tillståndshavaren fått del av förelägganden m.m.

text: Justitiekanslern konstaterar att verksamheten i övrigt inom de områden som granskats tycks fungera i allt väsentligt väl, att problemen i byggnadsminnesärendena synes vara på väg att lösas och att det finns lovvärda kvalitetsutvecklings- och kvalitetssäkringsambitioner.

text: Justitiekanslern avser att i särskild ordning granska hanteringen av byggnadsminnesärenden vid Riksantikvarieämbetet och länsstyrelserna.

text: Justitiekanslern överlämnar ärendet såvitt avser frågan om registrering av personnummer till Datainspektionen för den åtgärd som inspektionen kan finna motiverad.

text: Bakgrund

text: Justitiekanslern har enligt lagen (

text: ) om Justitiekanslerns tillsyn och förordningen (

text: ) med instruktion för Justitiekanslern tillsyn över att de som utövar offentlig verksamhet efterlever lagar och andra författningar samt i övrigt fullgör sina åligganden. Justitiekanslerns tillsyn omfattar bl.a. statliga myndigheter samt tjänstemän och andra befattningshavare vid statliga myndigheter.

text: Verksförordningen (1995:1322)

text: tillämpas på myndigheter under regeringen i den omfattning som regeringen föreskriver i myndighetens instruktion eller i någon annan förordning. I

text: 30 § verksförordningen

text: stadgas att en myndighet senast den 1 mars varje år skall lämna Justitiekanslern en förteckning över de ärenden som har kommit in till myndigheten före den 1 juli föregående år men som inte har avgjorts vid årets utgång. Enligt

text: 9 §

text: förordningen med instruktion för Justitiekanslern skall Justitiekanslern granska de ärendeförteckningar som myndigheterna lämnar.

text: Under hösten 2001 beslutade Justitiekanslern att, som ett led i den ovan beskrivna tillsynsverksamheten, företa en inspektion vid någon länsstyrelse i landet under våren 2002.

text: Efter att ha granskat de ärendeförteckningar som länsstyrelserna gav in år 2002 beslutade Justitiekanslern att inspektionen skulle äga rum vid Länsstyrelsen i Örebro län. Beslutet att inspektera just denna länsstyrelse grundades främst på att ärendeförteckningen utvisade att Länsstyrelsen i Örebro län hade ett stort antal gamla ärenden som fortfarande var oavslutade, att vissa ärendeakter uppgavs ha förkommit samt att andra ärenden inte var avslutade i diariet trots att de till synes borde ha varit det.

text: Justitiekanslern tillskrev länsstyrelsen angående inspektionen den 18 april 2002, varvid vissa akter och visst annat material beställdes fram i förväg. Inspektionen genomfördes den 24-26 april 2002.

text: Inspektionen

text: Inspektionens syfte och inriktning

text: Inspektionen har främst avsett de delar av länsstyrelsens verksamhet där myndighetsutövning sker. Det övergripande syftet med inspektionen har varit att kontrollera att

text: förvaltningslagen (1986:223)

text: följs, att kraven på rättssäkerhet och rättslikhet iakttas samt att förvaltningskulturen i övrigt (bl.a. ordningen i diariet och i akterna) håller en tillfredsställande nivå.

text: Under inspektionsarbetet har särskild vikt lagts vid det som

text: förvaltningslagen

text: föreskriver om

text: - skyldigheten att, utan att säkerheten eftersätts, handlägga ärenden så snabbt som möjligt (7 §),

text: - skyldigheten att anteckna uppgifter som myndigheten får del av på annat sätt än genom en handling (15 §),

text: - parts rätt att få del av uppgifter som har tillförts ärendet och att få yttra sig över dessa uppgifter (16 - 17 §§),

text: - myndighetens skyldighet att motivera sina beslut (20 §) och

text: - underrättelse till part om hur ett beslut överklagas (21 §).

text: Inom ramen för det angivna syftet med inspektionen har även kontrollerats att länsstyrelsen efterlever principen om allmänna handlingars offentlighet. I detta ligger att handlingar skall hanteras på ett sätt som uppfyller kraven i

text: 2 kap.

text: tryckfrihetsförordningen

text: och att länsstyrelsens diarieföring skall följa reglerna i främst

text: 15 kap.

text: och

text: 2 §§

text: sekretesslagen (1980:100)

text: Inspektionsarbetet har bedrivits med beaktande av att Justitiekanslerns tillsynsverksamhet i första hand är inriktad på rättssäkerhetsbrister, systemfel och andra viktiga eller återkommande fel. En utgångspunkt för inspektionen har vidare varit att den skall tjäna till ledning för framtiden snarare än till att få underlag för kritik mot fel som förekommit. Därför tas inte i detta beslut - annat än i vissa undantagsfall av mera allvarlig natur - upp sådana fel och brister som har förekommit i enbart enstaka ärenden.

text: Hur inspektionen genomfördes

text: Under sitt besök hos länsstyrelsen har Justitiekanslern gått igenom akter inom nedanstående ärendegrupper. Genomgången har omfattat de ärenden som påbörjats före den 1 juli 2001 och som är öppna eller som har avslutats under början av år 2002.

text: 1. Överklaganden av kommuns beslut enligt plan- och bygglagen, som inte avser planer och bestämmelser

text: 2. Kulturmiljö

text: 3. Miljöfarlig verksamhet och hälsoskydd, vattenverksamhet

text: 4. Överklagande av kommuns beslut enligt

text: miljöbalken

text: och andra författningar inom miljöområdet

text: 5. Tillsyn enligt

text: socialtjänstlagen

text: 6. Tillstånd för hem för vård och boende m.m.

text: 7. Yrkesmässig trafik (ej fordonsärenden)

text: 8. Allmän kameraövervakning

text: 9. Tillsyn över överförmyndare

text: 10.Tillsyn över bevakningsföretag.

text: Vidare har Justitiekanslern gått igenom akterna i de ärenden som länsstyrelsen förklarat särskilt i den ärendeförteckning som länsstyrelsen lämnat till Justitiekanslern år 2002, dock ej i ärenden angående lönegaranti i konkurs.

text: Slutligen har stickprovsundersökningar gjorts i vissa andra ärendetyper.

text: Utöver genomgången av ärendeakter har Justitiekanslern under inspektionen hållit ett flertal möten med representanter för ledningen för länsstyrelsen och med enskilda handläggare. Under inspektionen har Justitiekanslern haft tillgång till länsstyrelsens diarium.

text: Iakttagelser och överväganden

text: Ordningen i diarium och akter samt vissa dokumentationsfrågor

text: I flera undersökta ärendegrupper, nämligen ärenden angående allmän kameraövervakning, ärenden om yrkesmässig trafik, körkortsärenden, miljöbalksärenden (grupperna 50, 51, 53, 55 och 56) samt ärenden inom områdena lantbruk och social omvårdnad kunde konstateras brister vad gällde diarieföring och dokumentation samt bristande ordning i vissa akter.

text: Justitiekanslern fann bl.a. följande.

text: - I ett mycket stort antal ärenden hade inkommande svarsskrivelser på förelägganden o.d. inte diarieförts som en egen post i diariet. I stället hade det datum då svaret kom in antecknats i fältet "Ink. dat." på den rad där själva föreläggandet hade diarieförts. Diariet utvisar alltså inte att svarsskrivelsen är en separat handling.

text: - I några ärenden förekom att handlingar som hade betydelse för två olika ärenden hade dokumenterats endast i det ena ärendet, utan att någon anteckning fanns om att detta hade samband med ett annat ärende. I ett ärende hade ett stort antal handlingar flyttats över till ett annat ärende i samband med att det första ärendet avslutades, utan att några kopior hade sparats i akten eller någon anteckning gjorts om sambandet mellan de båda ärendena.

text: - Inkommande samt utgående handlingar i form av e-post var påtagligt ofta inte diarieförda. I något fall hade inte heller någon utskrift av inkommen respektive expedierad e-post sparats i akten.

text: - I några ärenden förekom ett manuellt dagboksblad vid sidan av det databaserade. Det innehöll vissa uppgifter som inte fanns i det databaserade diariet.

text: - Vissa ärenden, framför allt inom ärendegrupperna 24 (yrkesmässig trafik), 5551 (prövning av miljöfarlig verksamhet enligt

text: 9 kap.

text: miljöbalken

text: ) och huvudgrupp 7 i den äldre diarieplanen (civil försvarsberedskap m.m.), hade inte avslutats trots att detta hade kunnat göras i ett tidigt skede av handläggningen.

text: - I vissa ärenden förekom att beslut om att ärendet skulle avslutas endast hade antecknats med blyerts på en lös eller påhäftad lapp i akten.

text: - I några ärenden kunde det ur vissa handlingar i akten utläsas att det hade förekommit kontakter med enskilda och andra, platsbesök m.m. som inte hade dokumenterats. Vid inspektionen uppgavs att det i ärenden om byggnadsminnesförklaring ofta förekommer kontakter under hand med andra myndigheter och intressenter; tjänsteanteckningar angående sådana kontakter har emellertid endast i mycket få fall påträffats i akterna.

text: - I ett stort antal ärenden förekom tjänsteanteckningar som var bristfälliga i olika avseenden. Flera tjänsteanteckningar var skrivna med blyerts, vissa var varken daterade eller signerade. Andra var otydliga i sak.

text: - I några akter saknades vissa diarieförda handlingar.

text: Överväganden

text: I

text: 15 kap. 1 § sekretesslagen

text: finns bestämmelser om bl.a. registrering av allmänna handlingar. När en handling har kommit in till eller upprättats hos en myndighet skall handlingen registreras utan dröjsmål, om det inte är uppenbart att den är av ringa betydelse för myndighetens verksamhet. I fråga om allmänna handlingar för vilka sekretess inte gäller får dock registrering underlåtas, om handlingarna hålls så ordnade att det utan svårighet kan fastställas om en handling har kommit in eller upprättats. Denna regel syftar till att garantera allmänhetens rätt att få tillgång till allmänna handlingar. För att offentlighetsprincipen praktiskt skall kunna fungera på det sätt som är avsett i

text: tryckfrihetsförordningen

text: är det nödvändigt att myndigheten håller sina allmänna handlingar registrerade eller i vart fall ordnade så att det utan svårighet kan fastställas om en handling har kommit in eller upprättats.

text: Enligt

text: 15 kap. 2 § sekretesslagen

text: gäller bl.a. att det av registret skall framgå datum då handlingen kom in eller upprättades, diarienummer eller annan beteckning som har åsatts handlingen, uppgift om vem som har ingett handlingen eller till vem den har expedierats samt en kortfattad uppgift om vad handlingen rör.

text: Länsstyrelsens förfaringssätt att diarieföra inkommande svar på förelägganden o.d. i fältet "Ink. dat." torde knappast uppfylla

text: sekretesslagens

text: krav i fråga om vilka uppgifter som skall framgå av registret. Det måste i vart fall anses olämpligt att diarieföra handlingar på detta sätt, då diariet därigenom blir svårläst och otydligt.

text: Om den situationen uppkommer att en inkommen handling har betydelse för två olika ärenden är det viktigt att handlingen antingen diarieförs i bägge ärendena eller att det av diariet framgår att ärendena har samband med varandra och att vissa handlingar diarieförts endast i det ena ärendet. Länsstyrelsens diarieföring i nu berört hänseende torde inte uppfylla

text: sekretesslagens

text: krav på registrering av allmänna handlingar.

text: Ett meddelande som har inkommit eller upprättats via e-post är att likställa med en konventionell pappersbaserad handling. En sådan handling skall alltså diarieföras på sedvanligt sätt, om den gäller ett ärende eller en annan fråga som ankommer på myndigheten och inte är avsedd för mottagaren endast som innehavare av en annan ställning, exempelvis som privatperson. Därutöver skall en utskrift av e-postmeddelandet sparas i akten, om inte allmänheten genom en särskild terminal kan söka bland e-posten eller myndigheten vid förfrågan kan ta fram en papperskopia av en efterfrågad handling.

text: De redovisade bestämmelserna ger visserligen en myndighet en betydande frihet att ordna registreringen efter vad som är lämpligast för den enskilda myndigheten. När myndigheten har bestämt sig för ett visst system måste detta emellertid tillämpas konsekvent. Det är således inte korrekt att i ett ärende registrera vissa händelser i ett databaserat diarium medan andra antecknas på ett manuellt dagboksblad.

text: Att ärenden ligger öppna under lång tid trots att de hade kunnat avslutas på ett tidigt stadium är inte lämpligt. Länsstyrelsen bör se över sina rutiner för genomgång av öppna ärenden.

text: Det ter sig inte tillfredsställande ur bl.a. ordnings- och arkiveringssynpunkt att beslut skrivs med blyerts på lösa lappar. Det gäller även om det är fråga om korta konstateranden av att ärendet har avslutats på grund av att ett annat ärende har initierats e.d.

text: Enligt

text: 15 § förvaltningslagen

text: skall uppgifter som en myndighet får på annat sätt än genom en handling och som kan ha betydelse för utgången i ärendet antecknas av myndigheten, om ärendet avser myndighetsutövning mot någon enskild. Bestämmelsen är avsedd att bl.a. skapa en garanti för att myndigheterna fullgör sin kommunikationsplikt enligt

text: och

text: 17 §§

text: samma lag. Det är från rättssäkerhetssynpunkt mycket viktigt att muntlig information som inhämtas samt kontakter och övriga åtgärder som förekommer under ett ärendes handläggning dokumenteras och att detta görs på ett korrekt sätt. Tjänsteanteckningar skall vara daterade och signerade och bör skrivas i syfte att bevaras. Det kan ofta vara av värde att dokumentera även uppgifter som inte direkt tillför ärendet sakuppgifter och som därför inte har någon betydelse för utgången av ärendet. Korrekt dokumentering är en av förutsättningarna för insyn i och kontroll av verksamheten.

text: Att allmänna handlingar saknas i akter strider uppenbart mot principen om allmänna handlingars offentlighet.

text: För de brister som nu har redovisats kan länsstyrelsen inte undgå kritik. Jag vill betona att dessa brister påträffades i flera olika ärendetyper och att de inte var hänförliga till någon eller några enskilda handläggare. Problemet är således allmänt och det är ledningens ansvar att komma till rätta med bristerna.

text: Från ledningens sida har redovisats ambitioner och planer på kvalitetsutveckling och kvalitetssäkring som, om de förverkligas, synes väl ägnade att komma till rätta med många av bristerna. Jag utgår ifrån att ambitionerna och planerna inte stannar på papperet.

text: Försvunna ärendeakter o.d.

text: På området social omvårdnad, tillsyn och rådgivning påträffades i diariet två ärenden, 701-7613-2000 och 701-5454-2001, vars akter inte kunde återfinnas. Även på området yrkesmässig trafik påträffades i diariet två ärenden, 249-10060-1999 och 249-1679-2000, vars akter inte kunde återfinnas.

text: Ärendet med dnr 701-7613-2000 gäller enligt diariet klagomål mot handläggningen av ett ärende rörande ekonomiskt bistånd. Ärendet aktualiserades hos länsstyrelsen den 1 november 2000. Enligt diariet har länsstyrelsen mottagit handlingar från SAM-nämnden i Örebro den 22 november 2000. Därefter har enligt diariet inga åtgärder vidtagits i ärendet. Som en möjlig förklaring har länsstyrelsen uppgett att det kan röra sig om ett ärende som har diarieförts under två olika diarienummer och att handläggningen i stället har skett i ärendet 701-7673-2000. Detta har dock inte kunnat klarläggas.

text: Ärendet med dnr 701-5454-2001 anges i diariet som "tillsyn, barn/unga" och aktualiserades hos länsstyrelsen den 20 juni 2001. Några åtgärder har inte vidtagits i ärendet enligt vad som framgår av diariet. Länsstyrelsen har uppgett att det även i detta fall kan röra sig om ett felregistrerat ärende.

text: Ärendena inom området yrkesmässig trafik avser enligt diariebladen dels "lista med uppgifter om tidplanering", dels "prövning enligt 5 kap. 4 § yrkestrafikförordningen". Ärendena är inte avslutade.

text: Inom områdena lantbruk och körkortsärenden har länsstyrelsen i sin ärendeförteckning till Justitiekanslern redovisat två ärenden i vilka handlingar har försvunnit. Akterna har i dessa fall kunnat rekonstrueras och ärendena har därefter avslutats. Åtgärder för att vidta sådan rekonstruktion har dock inte vidtagits förrän efter flera år.

text: Överväganden

text: Det är naturligtvis oacceptabelt att det hos en myndighet finns registrerade ärenden vars akter inte kan återfinnas. Om det kan fastställas att detta beror på rena felregistreringar är det visserligen mindre allvarligt. Utifrån den information Justitiekanslern fått är det emellertid i detta fall omöjligt att avgöra om det rör sig om felregistrerade ärenden eller försvunna ärendeakter.

text: Det är inte heller godtagbart att det dröjer flera år innan åtgärder vidtas för att rekonstruera fullständiga akter.

text: Länsstyrelsen kan inte undgå kritik för det nu redovisade.

text: Ärenden som har avslutats trots att åtgärder kvarstår

text: Vid genomgång av akterna på området social omvårdnad påträffades två ärenden, 701-3166-2001 och 701-4988-2001, som hade avslutats formellt trots att vissa väsentliga åtgärder kvarstod.

text: I ärende 701-3166-2001, som gällde en anhörigs klagomål mot ett seniorboende, upptog länsstyrelsen delar av den anhöriges klagomål till prövning och meddelade beslut i dessa delar den 6 juni 2001. I beslutet angavs att även vissa andra klagomål hade framförts och att länsstyrelsen avsåg att "längre fram granska dessa omständigheter närmare". Ärendet avslutades i diariet samma dag. Därefter vidtogs vissa åtgärder med anledning av att det inkom ytterligare synpunkter från den anhörige. Vid inspektionen tillfrågade Justitiekanslern handläggaren vilka rutiner som finns i ett fall som detta för att säkerställa att även de återstående klagomålen upptas till prövning. Handläggaren uppgav att det inte finns några sådana rutiner och hade först i och med Justitiekanslerns granskning gjorts uppmärksam på att delar av klagomålen ännu inte hade handlagts.

text: Ärende 701-4988-2001, som gällde granskning av ett ärende rörande en psykiskt funktionshindrad, avslutades den 14 februari 2002 genom ett beslut i vilket länsstyrelsen uttalade viss kritik mot en kommundelsnämnd. I beslutet uttalade länsstyrelsen därutöver att tillsynsärendet formellt avslutades, men att länsstyrelsen önskade skriftlig information inom sex månaders tid rörande tidpunkten för verkställigheten av beslutet.

text: På Justitiekanslerns förfrågan om rutinerna för att följa upp en sådan hemställan svarade handläggaren att det sker genom manuella anteckningar. När svaret inkommer diarieförs det i det avslutade ärendet.

text: Överväganden

text: Att formellt avsluta ärenden där vissa handläggningsåtgärder kvarstår måste redan i sig anses olämpligt, oavsett vilka rutiner som används för att följa upp de åtgärder som kvarstår. Diariet kommer då att ge en missvisande bild av ärendets egentliga status. Jag kan inte heller se att det finns några goda skäl mot att hålla ärendet öppet till dess att det är slutligt handlagt.

text: Till detta kommer att länsstyrelsen uppenbarligen saknar godtagbara rutiner för att följa upp de åtgärder som kvarstår. Att detta överlämnas åt den enskilde handläggaren, utan möjlighet till kontroll på annat sätt, är naturligtvis oacceptabelt. Risken att kvarstående åtgärder glöms bort är stor. Det gäller även om handläggaren i det enskilda fallet har god förmåga att följa upp åtgärderna; kontrollsystemet måste ju fungera även vid den ordinarie handläggarens frånvaro.

text: Länsstyrelsen kan inte undgå kritik för detta.

text: Delgivning i vissa yrkestrafikärenden

text: Justitiekanslern har gått igenom fem avslutade ärenden rörande s.k. femårskontroll för yrkesmässig trafik (dnr 243-2221-2001, 243-2331-2001, 243-4507-2001, 243-4553-2001 och 243-4574-2001). Ärendena har sin bakgrund i att länsstyrelsen, enligt 1 § Vägverkets föreskrifter (

text: ) om tillsyn över den yrkesmässiga trafiken, har en skyldighet att minst vart femte år kontrollera att den som innehar trafiktillstånd uppfyller kraven för sådant tillstånd enligt

text: 2 kap. 5 § yrkestrafiklagen (1998:490)

text: . Av reglerna i

text: 5 kap.

text: yrkestrafiklagen

text: följer att ett trafiktillstånd kan återkallas om kontrollen utvisar att tillståndshavaren inte längre uppfyller kraven för tillstånd.

text: De här aktuella ärendena har alla inletts genom att länsstyrelsen förelagt tillståndshavarna att inom en utsatt tid inkomma med viss närmare angiven utredning till stöd för att villkoren för tillstånd alltjämt var uppfyllda. Den begärda utredningen har dock inte inkommit, trots att länsstyrelsen skickat två påminnelser. I påminnelserna har angetts att trafiktillståndet skulle komma att återkallas om inte föreläggandet följdes. Länsstyrelsen har därefter i samtliga ärenden återkallat trafiktillstånden med motiveringen att innehavarna av tillstånden inte visat att de uppfyller kraven för ett sådant tillstånd. Länsstyrelsens förelägganden och påminnelser har skickats till parterna i vanliga brev. Parterna har inte på något sätt hört av sig till länsstyrelsen under handläggningen av ärendena.

text: Överväganden

text: Enligt

text: 17 § första stycket första meningen förvaltningslagen

text: får ett ärende som avser myndighetsutövning mot enskild inte avgöras utan att den som är part har underrättats om en uppgift som tillförts ärendet genom någon annan än honom själv och han har fått tillfälle att yttra sig över uppgiften. Enligt 17 § andra stycket kan en myndighet bestämma om en sådan uppgift skall kommuniceras muntligt, genom vanligt brev, genom delgivning eller på något annat sätt.

text: Ärendena rörande femårskontroll av trafiktillstånd har enligt min uppfattning varit sådana att länsstyrelsen varit skyldig att iaktta den här beskrivna kommunikationsplikten. En utgångspunkt för min bedömning är därför att länsstyrelsen inte fått avgöra ärendena utan att tillståndshavarna underrättats och beretts tillfälle att yttra sig över de av myndigheten upprättade föreläggandena att inkomma med utredning. Frågan är om länsstyrelsen har uppfyllt sin kommunikationsskyldighet genom att skicka föreläggandena med lösbrev.

text: Enligt förarbetena till den aktuella bestämmelsen i

text: förvaltningslagen

text: (se

text: prop. 1971:30 s. 703

text: ) är regeln om myndigheters kommunikationsplikt att förstå så, att det i princip skall krävas att en part nåtts av underrättelsen om utredningsmaterialet. Regeln innebär emellertid inte något krav på att full bevisning alltid skall föreligga om att underrättelsen verkligen kommit parten till handa. Myndigheten måste i förhållandevis stor utsträckning vara berättigad att utgå från att parten har nåtts av en försändelse som tillställts honom med posten i ett vanligt brev. Det ankommer på myndigheten att bedöma i vad mån en särskild undersökning skall företas för att man med säkerhet skall kunna konstatera att en part har nåtts av en försändelse. Det ligger, enligt motivuttalandet, i sakens natur att det härvidlag emellanåt kan framstå som mest praktiskt att redan från början använda sig av de delgivningsmetoder som föreskrivs i

text: delgivningslagen

text: Av motivuttalandet följer att länsstyrelsen inte behöver tillämpa delgivning av varje uppgift som skall kommuniceras med en part. I de nu aktuella ärendena har emellertid tillståndshavarnas underlåtenhet att följa länsstyrelsens förelägganden lett till att trafiktillstånden återkallats. Ärenden där så långtgående sanktioner tillämpas vid en parts bristande medverkan är enligt min uppfattning exempel på fall då en myndighet inte utom i särskilda undantagsfall bör avgöra ärendet innan den fått tillfredsställande bevisning om att en underrättelse - här föreläggandet att inkomma med utredning - har nått parten. Enligt min bedömning borde länsstyrelsen ha delgett tillståndshavarna föreläggandena med tillämpning av bestämmelserna i

text: delgivningslagen (1970:428)

text: , eller på annat sätt förvissat sig om att adressaterna fått del av föreläggandena. Det gäller i varje fall om det inte fanns särskild anledning att nöja sig med tillgänglig utredning, exempelvis för att man hade fullgoda skäl att utgå från att föreläggandena nått adressaten eller för att tillståndet av någon anledning inte längre var aktuellt.

text: En tänkbar rutin vid den framtida handläggningen av den aktuella ärendetypen är att länsstyrelsen först skickar ett föreläggande till parten genom vanligt brev. Om parten inte besvarar föreläggandet eller på något annat sätt ger till känna att han har tagit del av det, kan länsstyrelsen låta delge ett nytt föreläggande. Det är naturligtvis även möjligt att använda delgivning redan från ärendets början.

text: Brister i handläggningsrutinerna i yrkestrafikärenden

text: I flera ärenden inom området yrkesmässig trafik förekom att länsstyrelsen hade begärt in kompletterande uppgifter eller handlingar utan att ange ett sista datum när dessa skulle vara länsstyrelsen till handa. Bevakningen av att begärda kompletteringar inkom i rätt tid var också bristfällig.

text: Vidare uppmärksammade Justitiekanslern ett antal yrkestrafikärenden (dnr 241-5125-2001, 241-5126-2001, 241-5127-2001, 249-708-2001, 249-5-1999 och 249-1322-2001) i vilka länsstyrelsen över huvud taget inte hade vidtagit några handläggningsåtgärder efter det att ärendet inletts där. I samtliga dessa ärenden får enskilda anses ha intagit ställning som part. Inget av ärendena är yngre än tio månader. Det finns skäl att särskilt lyfta fram två av dessa ärenden.

text: I det ena ärendet (dnr 249-5-1999) har ett åkeri hos länsstyrelsen ansökt om undantag från det i

text: yrkestrafiklagen

text: föreskrivna taxameterkravet. Ärendet anhängiggjordes den 4 januari 1999. Någon handläggning i ärendet förefaller därefter inte ha ägt rum.

text: I ett annat ärende (dnr 249-1322-2001) har Tullverket, i en skrivelse som in till länsstyrelsen den 19 februari 2001, underrättat länsstyrelsen enligt

text: 8 kap. 2 § yrkestrafikförordningen (1998:779)

text: om att verket uppmärksammat omständigheter som kunde vara av betydelse för återkallelse av ett visst trafiktillstånd. Några handläggningsåtgärder har ännu inte vidtagits i ärendet.

text: Överväganden

text: När kompletterande handlingar eller uppgifter begärs in i ett ärende bör myndigheten regelmässigt bestämma en viss tid inom vilken handlingarna eller uppgifterna senast skall ha kommit in. Om en sådan tid inte bestäms finns det naturligtvis en stor risk att handläggningen av ärendet onödigt fördröjs (jfr vad som sägs i

text: 7 § förvaltningslagen

text: om att varje ärende där någon enskild är part skall handläggas så enkelt, snabbt och billigt som möjligt utan att säkerheten eftersätts). Av samma skäl måste bevakning av utsatta tidsfrister ske på ett effektivt sätt. Det är naturligtvis inte heller acceptabelt att nyinkomna ärenden blir liggande en längre tid utan att myndigheten vidtar någon åtgärd.

text: Rutinerna i angivna hänseenden har alltså brustit hos länsstyrelsen.

text: Flera års dröjsmål med att överlämna ett överklagande till Jordbruksverket

text: Länsstyrelsen fattade den 25 februari 1998 beslut om miljöstöd till en enskild jordbrukare för ekologisk odling. Denne överklagade beslutet i en skrivelse som kom in till länsstyrelsen den 18 mars 1998. Enligt

text: 25 § förvaltningslagen

text: skall den myndighet som har meddelat beslutet överlämna överklagandet och övriga handlingar till den myndighet som skall pröva överklagandet. Ett överlämnande skall ske skyndsamt (jfr

text: 7 § förvaltningslagen

text: ) och normalt inom en vecka (se Hellners - Malmqvist, Nya

text: förvaltningslagen

text: med kommentarer, 1999 s. 286 f.). I detta fall har länsstyrelsen inte förrän den 28 februari 2002 med ett eget yttrande överlämnat överklagandet till Jordbruksverket.

text: På fråga vid inspektionen har det upplysts att länsstyrelsen ansåg att innan överklagandet överlämnades till Jordbruksverket beslutet borde underbyggas med ett bättre underlag. Ytterligare en förklaring till att det har gått så lång tid är att ärendet bytt handläggare och att ingen kommit att ta ansvar för det. Enligt vad som upplysts har överklagandet återkallats.

text: Jag anser att det inte har framkommit några godtagbara skäl för att vänta längre än vad som kan anses normalt med att överlämna överklagandet till Jordbruksverket. Dröjsmålet är oacceptabelt och länsstyrelsen kan inte undgå kritik för sin handläggning.

text: Tidsutdräkt och andra brister i byggnadsminnesärenden

text: Vid inspektionen gicks ett 30-tal öppna ärenden om byggnadsminnesförklaring igenom, varvid bl.a. följande konstaterades.

text: - Tre ärenden hade påbörjats redan på 1970-talet och sju ärenden på 1980-talet. Det var i huvudsak enskilda personer, hembygdsföreningar, Riksantikvarieämbetet eller länsstyrelsen själv som hade initierat ärendena.

text: - I flera ärenden påbörjade på 1980-talet hade inga som helst åtgärder vidtagits. I andra fall hade beredningsåtgärder skett men handläggningen hade därefter stannat av.

text: - Länsstyrelsen skall enligt

text: 3 kap. 8 § kulturminneslagen (1988:950)

text: för anteckning i fastighetsregistrets allmänna del genast underrätta lantmäterimyndigheten (tidigare inskrivningsmyndigheten) då fråga har väckts om byggnadsminnesförklaring. I flera ärenden hade denna bestämmelse inte iakttagits.

text: Länsrådet LÖ har vid samtal med Justitiekanslern uppgett att de gamla kulturminnesärendena inte är någon nyhet för honom. Han har haft ett flertal diskussioner med den tidigare ansvarige tjänstemannen om detta. Ledningen har emellertid tidigare inte velat genomföra någon påtaglig förändring inom enheten utan har inväntat personalförändringar under hösten 2001. LÖ har även hänvisat till att det allmänt sett förekommer en särskild "kultur" inom området, som i någon mån kan förklara de långa handläggningstider som uppkommit.

text: Överväganden

text: Ärenden om byggnadsminnesförklaring innefattar myndighetsutövning. Ett beslut om byggnadsminnesförklaring kan bl.a. påverka en fastighets ekonomiska värde. Det är därför enligt min mening oacceptabelt att sådana ärenden legat utan att bli avgjorda i tio år eller i flera fall till och med i över tjugo års tid. I flera av dessa extremt gamla ärenden har inte någon som helst åtgärd vidtagits efter att ansökan kommit in. Dessa utdragna handläggningstider utgör allvarliga brister. Ansträngningar borde ha gjorts långt tidigare för att förhindra att denna situation uppkom. Kritiken riktar sig därför även mot länsstyrelsens ledning.

text: Vid inspektionen presenterades ett åtgärdsprogram för åren 2002-2004, utarbetat av den nya chefen för den enhet där byggnadsminnesärendena handläggs. Jag bedömer att programmet är väl ägnat att få bukt med de gamla ärendena.

text: I fråga om handläggningsrutinerna är det en brist att länsstyrelsen försummat att enligt

text: 3 kap. 8 § kulturminneslagen

text: genast underrätta lantmäterimyndigheten respektive inskrivningsmyndigheten.

text: Vid granskningen av länsstyrelsernas ärendeförteckningar har noterats att det finns problem med byggnadsminnesärenden på flera håll i landet. Jag har därför beslutat att i särskild ordning granska dessa ärenden vid Riksantikvarieämbetet och länsstyrelserna.

text: Registrering av personnummer i diariet

text: Länsstyrelsen har ett datoriserat diariesystem. För personuppgifter i diariet är

text: personuppgiftslagens (1998:204)

text: bestämmelser tillämpliga. Vid inspektionen observerades att personnummer registrerades i vissa fall, bl.a. i ärenden avseende bevakningsföretag och körkortsingripanden.

text: I

text: 22 § personuppgiftslagen

text: finns särskilda regler om behandling av personnummer. I bestämmelsen anges att uppgifter om personnummer eller samordningsnummer får behandlas utan samtycke bara när det är klart motiverat med hänsyn till ändamålet med behandlingen, vikten av en säker identifiering eller något annat beaktansvärt skäl.

text: Vid inspektionen kunde inte full klarhet uppnås om vilka överväganden länsstyrelsen gjort angående registreringen av personnummer. Justitiekanslern har därför begärt ett skriftligt yttrande från länsstyrelsen i denna fråga. Länsstyrelsen har nu lämnat en redogörelse för sina bedömningar.

text: Justitiekanslern överlämnar ett exemplar av detta beslut jämte länsstyrelsens yttrande till Datainspektionen för den åtgärd som inspektionen kan finna motiverad.

text: Personalansvarsnämnden och disciplinansvaret

text: Länsstyrelsens personalansvarsnämnd synes inte ha sammanträtt sedan i varje fall år 1995. Några rutiner för att beivra tjänsteförseelser tycks inte finnas. Det framstår inte som sannolikt att det inte skulle ha funnits någon enda anledning för personalansvarsnämnden att sammanträda under så lång tid. Det synes därför finnas behov av att skapa medvetenhet kring reglerna om tjänsteförseelser och att inrätta en säker ordning för att beivra sådana.

text: Ansvaret för beslut

text: Justitiekanslern tog i samband med inspektionen del av länsstyrelsens arbetsordning (Reviderad arbetsordning för länsstyrelsens personal, beslutad 2001-12-28).

text: Arbetsordningen innehåller ett kapitel med rubriken "3 Handläggning och beslut m.m.". I kapitlet erinras om vissa författningar som länsstyrelsen skall beakta vid handläggningen. Vidare anges bl.a. vad som gäller i fråga om delegation och om vem som beslutar i olika ärenden. Innehållet i avsnittet 3.2.1 "Beslutsansvar" väckte en del frågor. Avsnittet har följande lydelse.

text: "Beslutanden är ytterst ansvarig för beslutet. Det innebär dock inte att känna alla detaljer i ett ärende eller i dess handläggning.

text: Beslutanden är särskilt ansvarig för beslut som innehåller väsentliga avvägningsfrågor och beslut som innebär större eller mindre avvikelse från gällande praxis. Det är också beslutandes ansvar att utifrån sin erfarenhet identifiera problem eller konstigheter i ärenden. Beslutanden har också ett överordnat ansvar för att behövlig sakkunskap från andra enheter tillförts vid ärendets handläggning

text: Beslutande och föredraganden är tillsammans också ansvariga för lagligheten i beslutet innefattande bl.a. att

text: * förslaget till beslut stämmer överens med gällande författningar, praxis och andra rättskällor

text: * samtliga aspekter som länsstyrelsen har att företräda har beaktats vid ärendets avgörande."

text: Vid ett sammanträde med länsstyrelsen (JS) informerades Justitiekanslern om ändamålet med den aktuella bestämmelsen. Tanken har varit, uppgavs det, att texten skall utgöra en anvisning till beslutsfattaren och till föredraganden. Vidare skall skrivningen spegla en ny beslutanderoll där föredraganden skall känna sig delansvarig.

text: Överväganden

text: Länsstyrelsen har i det angivna avsnittet av lyft fram några viktiga moment i beslutsprocessen och försökt precisera fördelningen av ansvar mellan beslutsfattare och föredragande. Detta är enligt min mening i och för sig förtjänstfullt. Utformningen av det aktuella avsnittet kan emellertid enligt min mening leda till missuppfattningar beträffande ansvarsfördelningen. De uttryckssätt som nu används kan exempelvis ge läsaren intrycket att beslutsfattaren när det gäller vissa - framför allt enklare - beslut bär ett mer begränsat formellt ansvar. För den oinvigde skulle detta kunna innebära en villfarelse i fråga om bl.a. tjänstefelsansvaret.

text: Anledningen till oklarheten synes främst vara att "ansvar" används i olika betydelser. Det är uppenbarligen bara den inledande meningen som är tänkt att ange vem som bär det formella ansvaret, dvs. ansvaret utåt. Därefter används "ansvar" närmast för att beskriva hur resurserna bör användas samt vilka förpliktelser och vilken delaktighet som gäller för olika befattningshavare i deninterna uppdelningen av uppgifter och ansvar. Syftet tycks således inte vara att göra något avsteg från vad som gäller i fråga om det formella beslutsansvaret.

text: Jag anser alltså att det kan vara olämpligt att beskriva fördelningen av "ansvaret" på ett sätt som kan föranleda missuppfattningar i fråga om det formella beslutsansvaret, dvs. ansvaret utåt. Den uppdelning av uppgifter och ansvar som skall gälla internt torde böra beskrivas så att det tydligare framgår att det inte handlar om det formella ansvaret utan om något annat. Det kan då enligt min mening sättas i fråga om arbetsordningen är rätt plats för en sådan beskrivning.

text: Övriga iakttagelser

text: Tillsyn över överförmyndare och överförmyndarnämnder

text: Verksamheten för tillsyn över överförmyndare och överförmyndarnämnder i länet har granskats utan annan anmärkning än att länsstyrelsen torde ha haft anledning till ett aktivare agerande i förhållande till överförmyndaren i ett fall där omständigheterna var sådana att det kunde ha förekommit vissa oegentligheter från en god mans sida (Nora kommun).

text: Andra ärenden

text: Stickprov har gjorts beträffande verksamheterna för tillsyn över stiftelser, tillsyn enligt lagen om kameraövervakning och tillsyn av enskild verksamhet (ärendegruppp 701) samt beträffande vissa bidragsärenden (företagsstöd, jordbruksstöd och byggnadssubventioner). Granskningen har inte gett anledning till några anmärkningar.

text: Frågor om jäv och bisysslor

text: Länsstyrelsen redogjorde vid en genomgång för hur jävs- och bisysslefrågor handläggs. Därvid framkom att dessa frågor tas upp vid en obligatorisk utbildning som alla nyanställda genomgår. Länsledningens uppfattning var att personalen har god kännedom om dessa regler. För att ytterligare belysa dessa frågor håller länsstyrelsen på att utarbeta en promemoria i ämnet.

text: Det finns inte anledning till några erinringar från min sida i denna del.

text: Avslutande kommentarer

text: Avslutningsvis bör sägas att intrycken från länsstyrelsen i stora delar är positiva. Det fanns en lovvärd öppenhet inför problemen och en synbar ambition att komma till rätta med dessa för att höja kvaliteten på verksamheten. Länsstyrelsen framstod som en myndighet med hög servicenivå och god trivsel. Det bemötande Justitiekanslern fick vid inspektionen präglades av hjälpsamhet och öppenhet. Ledningen visade även öppenhet inför kritik som kunde finnas och en beredvillighet att ta till sig denna.


publisher: Justitiekanslern

title: Artikel 6.1 i Europakonventionen har inte ansetts vara tillämplig på ett domstolsförfarande angående värnpliktstjänstgöringsbetygs överklagbarhet

org: jk

text: Justitiekanslern avslår HB:s anspråk.

type: stycke

text: Ärendet

type: rubrik

text: Anspråket

text: HB har begärt skadestånd av staten för förlorad arbetsinkomst med 200 000 kr per år som handläggningen av ett mål angående värnpliktstjänstgöringsbetygs överklagbarhet har pågått. Han har som grund för anspråket anfört att handläggningstiden i målet har varit oskäligt lång och hans rätt till rättegång inom skälig tid enligt

text: artikel 6.1 i Europakonventionen

text: därigenom har överträtts.

text: Utredningen

text: Justitiekanslern har inhämtat yttrande från Högsta förvaltningsdomstolen (tidigare Regeringsrätten). I yttrandet anges sammanfattningsvis följande. Målets sammanlagda handläggningstid var fyra år och åtta månader, varav handläggningstiden i Högsta förvaltningsdomstolen var två år och två månader. HB begärde anstånd vid två tillfällen, vilket ledde till en fördröjning av handläggningstiden med ca två månader. Europadomstolen har fastslagit att

text: artikel 6.1 i Europakonventionen

text: är tillämplig under förutsättning att det föreligger en reell och seriös tvist mellan en enskild person och en annan person eller myndighet, att tvisten gäller en rättighet som har sin grund i den nationella rätten och att denna rättighet kan karaktäriseras som en civil rättighet. Europadomstolen har i målet Van Marle m.fl. mot Nederländerna funnit att en värdering av kunskaper och erfarenheter som liknar den bedömning som görs vid en skol- eller universitetsexamen ligger så långt från vad som normalt prövas av domstol att det i ett sådant fall inte är fråga om en tvist som avses i

text: artikel 6.1 i Europakonventionen

text: . Avgörandet har i doktrinen tolkats på så vis att subjektiva omdömen om kunskaper eller arbetsinsatser i form av betyg eller liknande inte behöver underkastas domstolskontroll (se Danelius, Mänskliga rättigheter i europeisk praxis, 3:e uppl. s. 143). Mot den bakgrunden kan det ifrågasättas om

text: artikel 6.1 i Europakonventionen

text: har varit tillämplig i HB:s mål. Oavsett om så har varit fallet, kan handläggningen av målet med hänsyn till att HB:s eget handlande har bidragit till att förlänga handläggningstiden, inte anses ha skett under en oskäligt lång tid.

text: Justitiekanslerns bedömning

text: Enligt

text: artikel 6.1 i Europakonventionen

text: har var och en vid prövningen av hans eller hennes civila rättigheter och skyldigheter eller vid en anklagelse om brott rätt till domstolsprövning inom skälig tid.

text: På de skäl som Högsta förvaltningsdomstolen har anfört bedömer Justitiekanslern att det aktuella förfarandet i förvaltningsdomstolarna inte kan anses ha gällt HB:s civila rättigheter eller skyldigheter i den mening som avses i

text: artikel 6.1 i Europakonventionen

text: . Artikel 6.1 i konventionen har alltså inte varit tillämplig på processen.

text: Under alla förhållanden finns det inte något som tyder på att HB till följd av den långsamma handläggningen av målet skulle ha drabbats av den inkomstförlust som han har begärt ersättning för.

text: På grund av det anförda ska HB:s anspråk på skadestånd avslås.

type: avgorande


title: Fråga om uppvigling i skrift som tryckts utomlands och spritts i Sverige

text: Justitiekanslern vidtar inte någon åtgärd med anledning av anmälan.

text: Ärendet

text: Justitiekanslern har i två tidigare ärenden tagit ställning till anonyma anmälningar avseende misstänkt tryckfrihetsbrott med anledning av innehållet i en artikel i tidningen Özgür Politika den 17 februari 1999 (dnr

text: och

text: ). Justitiekanslern har den 9 respektive den 17 mars 1999 beslutat att inte inleda förundersökning i dessa ärenden på grund av att det saknades möjligheter att utreda vem som skall ansvara för ett eventuellt tryckfrihetsbrott. Beslutet den 9 mars 1999 bifogas detta beslut som bilaga (här utesluten).

text: En av de anonyma anmälarna har nu ingivit visst kompletterande material bl.a. ett exemplar av tidningen Özgür Politika den 24 mars 1999 samt ett meddelande från Interpress av vilket framgår att tidningen distribueras av detta företag.

text: Justitiekanslerns bedömning

text: Det synes nu i och för sig vara möjligt att utreda vem som skall ansvara för ett eventuellt tryckfrihetsbrott i tidningen Özgür Politika. Det tryckfrihetsbrott som skulle kunna komma i fråga är uppvigling. Detta brott avser bl.a. att någon i en tryckt skrift uppmanar eller söker förleda till brottslig gärning (

text: 7 kap. 4 § 10

text: TF och

text: 16 kap. 5 §

text: BrB).

text: Jag utgår nu liksom i de tidigare besluten från att artikeln har det innehåll som redovisats i den då bifogade översättningen.

text: Innehållet i artikeln skulle i vissa avseenden kunna uppfattas som uppmaningar att begå brott mot främst turkar men även andra européer. I artikeln skrivs bl.a. följande.

text: Om vi i våra hjärtan bär den sanna Apo-kärleken borde vi inte tveka att begå vilken aktion som helst. Europas intressen i hela Europa inte bara Turkiet måste slås ned hårt. När våra barn darrar och inte kan sova om nätterna på grund av rädsla, skall samma rädsla också européerna få uppleva ... Om vi inte, inom en vecka, straffar tiotusentals européer och turkar, så kommer Apo inte att förlåta oss.

text: Vi måste slå den turkiska bourgeosien, så att dess rygg inte kan rätas upp igen. Med själmordskommandon måste vi gå på dem, inte bara dem, även deras barn, hustrur och släktingar, så att de får uppleva livet som ett inferno.

text: Om var och en lämnar sitt knyte (omskrivning för bomb) här och där och går därifrån, kommer detta att få inte bara blodiga republiken Turkiets organisation medgörlig utan även dess fäder.

text: Dessa uttalanden skulle enligt min mening kunna ses som - om inte uppmaningar - så i vart fall ett sätt att söka förleda kurder som läser texten att ta till våldshandlingar.

text: Artikeln måste emellertid enligt min mening också ses i sitt politiska sammanhang. Debatten om kurdernas ställning i Turkiet är mycket polariserad. Artikeln kan, trots de uttryck som används, ses främst som kritik av den turkiska staten och ha till syfte att uppmärksamma läsaren på det kurdiska folkets situation.

text: Tryckfrihetens syfte är ytterst att säkerställa ett fritt meningsutbyte och en allsidig upplysning. Det måste enligt min mening vara tillåtet att i en sådan känslig politisk debatt ta till starka ord för att framhålla sin sak. Vid bedömningen av frågan om förundersökning skall inledas eller inte med ledning av den aktuella artikeln skall Justitiekanslern även beakta den s.k. instruktionen i

text: 1 kap. 4 §

text: TF. Enligt denna bestämmelse åligger det bl.a. den som har att vaka över efterlevnaden av TF att alltid ha i åtanke att tryckfriheten utgör grundval för ett fritt samhällsskick, att alltid fästa uppmärksamheten mera på ämnets och tankens än uttryckets lagstridighet samt att i tvivelsmål hellre fria än fälla.

text: Jag bedömer inte utsikterna till framgång med ett åtal för uppvigling som tillräckliga utan stannar, med särskilt beaktande av den s.k. instruktionen i

text: 1 kap. 4 §

text: TF, vid att inte inleda förundersökning.


title: Ersättning till en person som fått tillgodoräkna sig frihetsberövandet vid straffverkställighet genom elektronisk intensivövervakning

text: Ersättning skall utgå till MR med 9 000 kr för lidande och 3 015 kr för ombudskostnader.

text: Anspråk m.m.

text: MR var såsom anhållen och häktad berövad friheten under tiden den 14 januari - 1 mars 2002 på grund av misstanke om bl.a. tillgrepp av fortskaffningsmedel och grov vårdslöshet i trafik. MR frikändes av Blekinge tingsrätt från de brottsmisstankar för vilka han varit häktad, men dömdes för olovlig körning till fängelse i en månad. Vidare förklarades tidigare villkorligt medgiven frihet till en tid av två månader förverkad.

text: MR har begärt ersättning för lidande med 15 000 kr. Han har vidare begärt ersättning för ombudskostnader med 3 015 kr.

text: Åklagarmyndigheten har avgett yttrande.

text: Justitiekanslern har tagit del av ett strafftidsbeslut rörande MR från Kriminalvårdsmyndigheten i Karlskrona. Av beslutet framgår att tiden för anhållandet och häktning den 14 januari - 1 mars 2002 har tillgodoräknats MR som straffverkställighet. Av kriminalvårdens behandlingsjournal avseende MR framgår vidare att straffet verkställdes genom intensivövervakning med elektronisk kontroll (IÖV).

text: Justitiekanslern har även tagit del av ett utdrag ur belastningsregistret avseende MR.

text: Justitiekanslerns bedömning

text: Frikännande dom har meddelats beträffande de brott för vilka MR var frihetsberövad. Han är därmed i princip berättigad till ersättning för det lidande som frihetsberövandet får antas ha inneburit för honom.

text: Av

text: 6 § fjärde stycket i lagen (1998:714)

text: om ersättning vid frihetsberövanden och andra tvångsåtgärder (frihetsberövandelagen) följer emellertid att ersättningen kan sättas ned efter vad som är skäligt om tiden för frihetsberövandet har avräknats eller på annat sätt beaktats vid fastställande av eller verkställighet av brottspåföljd.

text: Av strafftidsbeslutet från Kriminalvårdsmyndigheten i Karlskrona framgår att MR har fått tillgodoräkna sig den tid han har varit frihetsberövad den 14 januari - 1 mars 2002 såsom verkställighet av det straff han dömts till. Justitiekanslern praxis i sådana fall är att helt jämka ersättningen. I förevarande fall skall emellertid beaktas att MR verkställde straffet genom IÖV, en verkställighetsform som får betraktas som mindre ingripande än ett sedvanligt fängelsestraff. Det kan därför diskuteras om MR genom avräkningen redan fullt ut har kompenserats för det lidande som frihetsberövandet i form av anhållande och häktning inneburit för honom. Justitiekanslern finner att så inte kan anses vara fallet utan att det får anses skäligt att utge en till hälften jämkad ersättning för de aktuella dagarna.

text: Vid bestämmandet av ersättningen skall hänsyn också tas till att MR tidigare har dömts till fängelse, varför hans lidande under frihetsberövandet får antas ha varit mindre påtagligt än vad som vanligtvis är fallet.

text: Vid en samlad bedömning av nu angivna omständigheter finner Justitiekanslern att en skälig ersättning till MR uppgår till 9 000 kr.

text: Begärd ersättning för ombudskostnader godtas.


title: Fråga om Säkerhetspolisen eller Utrikesdepartementet agerat i strid med yttrandefrihetsgrundlagens censurförbud

text: Justitiekanslern konstaterar att det ifrågasatta agerandet inte har inneburit något brott mot

text: yttrandefrihetsgrundlagens

text: censurförbud och att det utifrån vad som framkommit inte finns skäl till kritik mot Säkerhetspolisen eller mot berörd tjänsteman hos Utrikesdepartementet.

text: Ärendet

text: Bakgrund

text: Sverigedemokraternas partiorgan SD-kuriren utlyste den 10 januari på sin nätupplaga, med webbadressen www.sdkuriren.se, en teckningstävling angående profeten Muhammeds utseende. Den 3 februari 2006 publicerades en första teckning på hemsidan. I anslutning därtill rapporterades i medierna att företaget Levonline AB (nedan Levonline), som driver ett s.k. webbhotell, hade stängt SD-kurirens hemsida efter att Säkerhetspolisen och Utrikesdepartementet hade kontaktat företaget.

text: Anmälningarna hit

text: I flera anmälningar till Justitiekanslern har ifrågasatts om de tjänstemän från Säkerhetspolisen och Utrikesdepartementet som har agerat i ärendet har begått tjänstefel. En liknande anmälan ställd till Riksdagens ombudsmän (JO) har överlämnats till Justitiekanslern för prövning. I några anmälningar har ifrågasatts om dåvarande utrikesministern Laila Freivalds har gjort sig skyldig till brott.

text: Utredningen här

text: Justitiekanslern har inhämtat yttranden från Utrikesdepartementet och Säkerhetspolisen.

text: Utrikesdepartementet har anfört följande i sitt yttrande.

text: ”Utrikesdepartementet lämnar i det följande, efter en kort bakgrund, en redogörelse för syftet med departementets kontakt med Levonline AB och de närmare omständigheterna kring kontakten.

text: Bakgrund

text: Krisen som rör reaktionerna på publiceringen av bilder av profeten Muhammed har sysselsatt utrikesförvaltningen intensivt under februari månad. Krisen har när detta skrivs skördat åtminstone ett 50-tal människoliv i muslimska länder (Nigeria, Libyen, Afghanistan, Bangladesh, Saudiarabien, Somalia, Turkiet).

text: Danmark har drabbats mycket hårt. Beskickningarna i Damaskus, Beirut och Teheran har förstörts, personalen har evakuerats och beskickningarna stängts. Även Norge, som var det andra land där teckningarna publicerades, har drabbats av aktioner mot sina beskickningar och företag. Attacker har också riktats mot EU-ordförandelandet Österrike som fått sina ambassadbyggnader i Teheran vandaliserade. Aven Storbritannien, Frankrike, Tyskland och Italien och andra länder som publicerat bilder har fått ambassader attackerade. Terroristorganisationer som talibanerna i Afghanistan och Islamiska jihad i Gaza har uppmuntrat till våld. Belöningar har utfästs bland annat av talibanerna till den som dödar någon som varit inblandad i publicering av bilder av Muhammed.

text: Utrikesförvaltningen har varit aktiv för att mildra effekterna av krisen på olika sätt. En viktig del av arbetet har varit att avvärja hot mot svenska medborgare och svenska intressen. Under krisens gång har det riktats ett flertal attacker och hot mot svenska beskickningar och intressen. Det första allvarliga hotet under krisen kom den 30 januari från Al-Aqsamartyrernas brigad på Västbanken och i Gaza och riktade sig mot Danmark, Norge och Sverige. Den 4 februari förstördes Sveriges ambassad i Damaskus.

text: Under loppet av denna kris blev det känt att Sverigedemokraternas tidning SD-kuriren utlyst en tävling som syftade till att löpande publicera karikatyrer av profeten Muhammed och slutligen kora en vinnarbild i mitten av mars. Den första bilden lades ut på SD-kurirens hemsida i nära anslutning till att den svenska ambassaden i Damaskus förstördes. Tävlingen uppmärksammades efter hand allt mer i medier i muslimska länder. Vid ett möte som utrikesministern den 7 februari hade med ambassadörerna från de muslimska länderna framkom att dessa överlag såg mycket allvarligt på situationen, även efter den information de vid detta tillfälle fick om Sverigedemokraterna och partiets begränsade roll i svensk politik.

text: Det kunde också konstateras att uppgifter om karikatyrtävlingen snabbt spreds i den muslimska världen. Med anledning av utvecklingen skickade Utrikesdepartementet den 9 februari ut ett meddelande till utlandsmyndigheterna med följande budskap. Karikatyrtävlingen riskerar att vålla skada för våra förbindelser med era värdländer, men också att framkalla särskild fara för svenska intressen i landet. Det gäller direkt säkerheten för ambassaden, dess personal och verksamhet liksom för svenska medborgare, företag och sammanslutningar. Förutom uppmaningarna till förhöjd säkerhet och skärpt beredskap i tidigare instruktioner krävs mot den aktuella bakgrunden ytterligare åtgärder. Myndighetscheferna anmodas därför att återigen se över skyddet vid den egna myndigheten och för personalen. Det bedöms dessutom angeläget att myndigheterna skyndsamt informerar svenska medborgare om den risk för dessas säkerhet som publiceringen kan innebära och uppmanar till ytterligare stegrad vaksamhet och försiktighet.

text: Utrikesdepartementets kontakt med Levonline AB

text: Den 8 februari kontaktade en tjänsteman i departementet, efter samråd med utrikesministern, företaget som hyste hemsidan för att efterhöra om man där var medveten om att den uppmärksammade karikatyrtävlingen försiggick på dess server och erbjuda företaget information om den aktuella händelseutvecklingen i krisen.

text: Tjänstemannen ringde upp företagets VD samma dag och sammanträffade med honom i företagets lokaler senare på dagen. Tjänstemannen informerade om karikatyrtävlingen på en hemsida på företagets server, och om en del av de reaktioner som tävlingen väckt. Företagets VD noterade detta och konstaterade att informationen inte föranledde någon särskild åtgärd från företagets sida. Inga som helst påtryckningar eller övertalningsförsök utövades av tjänstemannen, som tvärtom särskilt underströk respekten för yttrandefriheten. Företagets VD ställde ett par frågor och bad om att bli informerad om situationen skulle förvärras på något sätt.

text: Företagets VD har själv bekräftat inför medier att inga påtryckningar förekom, att han uppfattade att det var naturligt med ett samtal i den föreliggande situationen och att innebörden av samtalet var att han gjordes uppmärksam på att de aktuella sidorna fanns på företagets server.

text: Ingen annan kontakt har förekommit mellan Utrikesdepartementet och företaget.

text: På kvällen följande dag fick Utrikesdepartementet kännedom om att företaget efter kontakter med Säkerhetspolisen hade tagit bort hemsidan från sin server, samt att hemsidan direkt därefter hade öppnat igen på en dansk server. Kort därefter beslutade sig dock Sverigedemokraterna, efter kontakt med Säkerhetspolisen, för att ställa in tävlingen.

text: Att karikatyrtävlingen ställts in har rapporterats i olika medier i regionen, i bland annat Egypten, Turkiet och Libanon.

text: Bedömning

text: Såsom anges i remissen är det inte tillåtet för en myndighet att förbjuda eller hindra en grundlagsskyddad publicering, exempelvis på Internet. Det får således inte förekomma att en tjänsteman vid en myndighet vidtar åtgärder som har, eller med fog kan uppfattas ha, ett sådant syfte. Så har inte heller skett i detta fall. Kontakten med företaget som ansvarade för webbsidan togs uteslutande för att höra om man på företaget var medveten om det aktuella förhållandet och för att fråga om man önskade bli informerad om de utrikespolitiska aspekterna. Efter överenskommelse med företaget lämnades därefter viss sådan information. Ingenting har framkommit som tyder på att företaget skulle ha känt sig utsatt för påtryckningar att stoppa publiceringen. Enligt departementets uppfattning saknas skäl till kritik av tjänstemannens åtgärder.”

text: Säkerhetspolisen har anfört följande i sitt yttrande.

text: ”Justitiekanslern har anmodat Säkerhetspolisen att yttra sig över de kontakter Säkerhetspolisen haft med företaget Levonline AB och som lett till att företaget stängt Sverigedemokraternas nättidning. Yttrandet skall innehålla en redogörelse för de faktiska omständigheterna i samband med att Säkerhetspolisen kontaktade företaget samt syftet med åtgärden. Säkerhetspolisen skall vidare ange de övriga uppgifter som kan vara av intresse för Justitiekanslerns bedömning.

text: Säkerhetspolisen har bl.a. till uppgift att förebygga brott mot rikets säkerhet samt att bedriva bevaknings- och säkerhetsarbete avseende den centrala statsledningen. Härutöver har Säkerhetspolisen som polisiär myndighet givetvis också en allmän uppgift att förhindra brott. Inte minst viktigt är detta då det är fråga om skydd för liv och personlig säkerhet.

text: Nedan följer en närmare redogörelse för de omständigheter som föranledde Säkerhetspolisen att kontakta Levonline AB.

text: Teckningstävlingen på Sverigedemokraternas nättidning

text: De våldsamma reaktionerna på Jyllandspostens publicering av de s.k. Muhammed teckningarna gjorde att Säkerhetspolisen från den 3 februari noga följde den hotbild som bl.a. Sverigedemokraternas teckningstävling gav upphov till. Fokus låg då främst på frågan om reaktionerna på publiceringen kunde utvecklas till ett hot mot riket eller personer i den centrala statsledningen, men även på vilken risk de innebar för svenska medborgare i allmänhet. Säkerhetspolisens bedömning var i korthet att det inledningsvis inte fanns något konkret hot mot svenska intressen men att enstaka incidenter snabbt kunde få omfattande konsekvenser. Säkerhetspolisen informerade kontinuerligt Justitiedepartementet om förändringar i hotbilden.

text: Den 9 februari hade emellertid uppgifter om teckningstävlingen fått en betydande spridning i etablerade media i Mellanöstern. Säkerhetspolisen fick också information om att ett antal hot riktats mot bl.a. svenska ambassader. Mot bakgrund av de mycket våldsamma reaktionerna på Jyllandspostens publicering och då kritik av Islam tidigare visat sig kunna leda till allvarlig brottslighet (t.ex. mordet på Theo van Gogh) bedömde Säkerhetspolisen att hotbilden förändrats. Säkerhetspolisen bedömde nu att det fanns en påtaglig risk för att såväl svenska ambassader, institutioner och myndighetsföreträdare som personer som medverkat till teckningstävlingen och svenskar utomlands skulle kunna komma att utsättas för allvarlig brottslighet. Redan den 8 februari hade AM, som är ledamot i Sverige-demokraternas partistyrelse, kontaktat Säkerhetspolisen via e-post med frågan om partiets teckningstävling innebar någon risk för honom personligen. Det var därför naturligt för Säkerhetspolisen att ta kontakt med AM den 9 februari för att informera om den förändrade hotbilden. Vid samma tidpunkt beslutade Säkerhetspolisen att även informera Sverigedemokraternas ordförande JÅ samt chefredaktören för tidningen SD-kuriren, RJ härom. Säkerhetspolisen träffade RJ och JÅ den 10 februari. Även om Sverigedemokraterna själva avslutade teckningstävlingen den 9 februari var besöket viktigt eftersom hotbilden låg kvar. Samma dag informerades också Sverigedemokraternas ungdomsförbund genom dess ordförande MK eftersom även ungdomsförbundet utlyst en teckningstävling på sin hemsida. Den tävlingen avbröts den 10 februari.

text: Säkerhetspolisens kontakter med Levonline AB

text: Enligt Säkerhetspolisens bedömning omfattade hotbilden även Levonline AB eftersom bolaget tillhandahöll vissa tekniska tjänster rörande Sverige-demokraternas hemsida. Samtidigt med informationen till Sverige-demokraterna den 9 februari kontaktade därför en tjänsteman vid Säkerhetspolisen bolaget för att informera om hotbilden. Samtalet hölls med bolagets vice VD AL. AL återkom senare samma dag till Säkerhetspolisen för att diskutera de risker som teckningstävlingen medförde. Under samtalen underströks att Säkerhetspolisens uppgift var att informera om hotbilden och att bolaget självständigt hade att ta ställning till om skyddsåtgärder borde vidtas. Säkerhetspolisen lämnade inte några synpunkter eller förslag rörande den fortsatta driften av den aktuella hemsidan.

text: Följande dag besökte på bolagets initiativ bl.a. en representant från Säkerhetspolisen bolaget och informerade samtliga anställda om den aktuella hotbilden.”

text: Företrädare för Sverigedemokraterna har i två e-brev till Justitiekanslern framfört synpunkter på innehållet i yttrandena från Säkerhetspolisen resp. Utrikesdepartementet och menat att myndigheterna i första hand har agerat utifrån politiska och inte från säkerhetspolitiska hänsynstaganden.

text: Rättslig reglering m.m.

text: Tryck- och yttrandefriheten är en medborgerlig rättighet som genom

text: tryckfrihetsförordningen

text: (TF) och

text: yttrandefrihetsgrundlagen

text: (YGL) skyddas mot ingrepp i olika hänseenden. Enligt

text: 1 kap. 1 §

text: YGL är varje svensk medborgare gentemot det allmänna tillförsäkrad rätt enligt den grundlagen att bl.a. i ljudradio, television och vissa liknande medier offentligen uttrycka tankar, åsikter och känslor och i övrigt lämna uppgifter i vilket ämne som helst.

text: Enligt

text: 1 kap. 3 § första meningen

text: YGL får det inte förekomma att något som är avsett att framföras i ett radioprogram först måste granskas av en myndighet eller något annat allmänt organ. Enligt bestämmelsens andra mening är det inte heller tillåtet för myndigheter och andra allmänna organ att utan stöd i grundlagen på grund av det kända eller väntade innehållet i ett radioprogram förbjuda eller hindra dess offentliggörande eller spridning bland allmänheten. Enligt

text: 1 kap. 9 §

text: YGL tillämpas grundlagens bestämmelser om radioprogram också när en redaktion för en tryckt periodisk skrift med hjälp av elektromagnetiska vågor på särskild begäran tillhandahåller allmänheten information ur en databas, vars innehåll kan ändras endast av den som driver verksamheten. SD-kurirens nättidning har grundlagsskydd enligt denna bestämmelse.

text: Av förarbetena till TF framgår att det man i första hand hade i åtanke med motsvarande förbud mot hindrande åtgärder i TF var sådana åtgärder som strypande av pappersleveranser, stängande av tryckerier och hindrande eller försvårande av distribution och försäljning.

text: Stadgandet om censurförbud anses inte hindra att medierna under kritiska förhållanden frivilligt underkastar sig återhållsamhet och därvid rådgör med offentliga myndigheter, inte heller att myndigheter i sådana tider ber medierna om frivillig återhållsamhet.

text: Justitiekanslern är enligt

text: 7 kap. 1 §

text: YGL jämförd med

text: 9 kap. 2 §

text: TF ensam åklagare i mål om yttrandefrihetsbrott. Detsamma gäller i andra yttrandefrihetsmål samt i mål som annars avser brott mot bestämmelser i YGL. Även Riksdagens ombudsmän (JO) har vissa åklagaruppgifter på detta område. Med yttrandefrihetsmål avses enligt YGL mål om ansvar eller enskilt anspråk på grund av yttrandefrihetsbrott enligt

text: 5 kap. 1 §

text: YGL jämförd med 7 kap. 4 och 5 §§ TF. Mål som annars avser brott mot bestämmelser i YGL är mål om ansvar för åsidosättande av vissa särskilt straffsanktionerade regler.

text: Överträdelse av förbudet mot censur i

text: 1 kap. 3 §

text: YGL är inte ett yttrandefrihetsbrott och inte heller straffbelagt särskilt. Någon påföljd enligt YGL kan alltså inte komma i fråga. Företas sådana åtgärder av offentliga funktionärer kan det vara att betrakta som tjänstefel. Tjänstefelsansvar förutsätter dock att någon uppsåtligen eller av oaktsamhet vid myndighetsutövning åsidosätter vad som gäller för uppgiften (

text: 20 kap. 1 § brottsbalken

text: ). För att ett eventuellt brott mot censurförbudet eller mot förbudet om hindrande åtgärder skall kunna utgöra brott och föranleda ingripande med åtal förutsätts alltså att överträdelsen har skett ”vid myndighetsutövning”.

text: Särskilda bestämmelser gäller för brott av statsråd som begås i utövningen av tjänsten eller uppdraget. Den som är eller har varit statsråd kan fällas till ansvar för brott i utövningen av statsrådstjänstenendast om han eller hon därigenom har grovt åsidosatt sin tjänsteplikt (

text: 12 kap. 3 § regeringsformen

text: ). Åtal för ett sådant brott av statsråd får beslutas endast av konstitutionsutskottet. Om detta utskott beslutar om åtal ankommer åklagaruppgiften på en av riksdagens ombudsmän (10 § lagen med instruktion för Riksdagens ombudsmän).

text: Statsråd står inte under Justitiekanslerns tillsyn utan granskas i sin ämbetsutövning av Riksdagens konstitutionsutskott.

text: Justitiekanslern har inte funnit anledning att inhämta någon ytterligare utredning i ärendet. Det gäller även med beaktande av det som företrädare för Sverigedemokraterna har anfört i e-brev hit. Det har bedömts att det skulle sakna betydelse för utgången i ärendet i varje fall såvitt gäller frågan om det har förekommit något brott mot censurförbudet. Och i övrigt har det bedömts inte tillräckligt angeläget att noggrannare utreda vad som förekommit.

text: Justitiekanslerns bedömning

text: Inledning

text: Censurförbudet är en av de hörnpelare på vilka den svenska tryck- och yttrandefriheten vilar. Att en fri och obunden debatt kan äga rum utan några i förväg lagda hinder från statsmakternas sida är en omistlig del i vårt demokratiska statsskick, liksom att kritik fritt kan framföras och information flöda utan hinder. Censurförbudet utgör ytterst en garanti för detta.

text: Censurförbudet innebär bl.a. att det är förbjudet för myndigheter och andra allmänna organ att utan stöd i YGL på grund av det kända eller väntade innehållet på t.ex. en grundlagsskyddad hemsida förbjuda eller hindra dess offentliggörande eller spridning bland allmänheten. Att företrädare för det offentliga fysiskt eller genom hot ser till att en hemsida stängs strider sålunda mot detta förbud. Även vissa påtryckningar som leder till stängning kan innebära ett brott mot förbudet.

text: I det här fallet rör det sig om en hemsida som har grundlagsskydd och vad som har satts i fråga är om företrädare för dels Säkerhetspolisen, dels Utrikesdepartementet har brutit mot YGL:s regler om förbud mot censur genom sina kontakter med det företag (Levonline) som hyste hemsidan på sitt webbhotell. Fråga uppkommer också om de kontakter som Säkerhetspolisen haft med Sverigedemokraterna kan anses strida mot censurförbudet.

text: Har företrädare för Utrikesdepartementet brutit mot censurförbudet?

text: Utrikesdepartementet har i sitt yttrande hit hänvisat till det utomordentligt allvarliga läge som uppstod i samband med publiceringen av bilder på profeten Muhammed i Jyllandsposten och som för Sveriges del förvärrades när SD-kurirens teckningstävling blev känd i Mellanöstern genom medierna där. En tjänsteman från departementet kontaktade då, efter samråd med utrikesministern, Levonline i syfte att informera bolaget om den reaktion som teckningstävlingen hade väckt. Enligt yttrandet förekom inte några som helst påtryckningar eller övertalningsförsök. I stället uppges tjänstemannen ha understrukit respekten för yttrandefriheten och frågat om företaget önskade bli informerat om de utrikespolitiska aspekterna. Enligt yttrandet lämnades därefter viss sådan information. Utrikesdepartementet har anfört att det inte framkommit något som tyder på att företaget skulle ha känt sig utsatt för påtryckningar att stoppa publiceringen, och det saknas enligt departementets uppfattning skäl att kritisera tjänstemannens åtgärder.

text: Jag saknar anledning att ifrågasätta vad som har redovisats i yttrandet. Någon överträdelse av censurförbudet kan därmed inte anses ha skett genom de kontakter som en tjänsteman på Utrikesdepartementet hade med Levonline

text: Har Säkerhetspolisen gjort sig skyldig till brott mot censurförbudet?

text: Säkerhetspolisen har i sitt yttrande hit hänvisat till den hotbild som uppstod i samband med att uppgifterna om SD-kurirens teckningstävling fått en betydande spridning i medierna i Mellanöstern och ett antal hot riktats mot bl.a. svenska ambassader. Säkerhetspolisen bedömde att det fanns en påtaglig risk för att även enskilda personer, bl.a. de som medverkat i teckningstävlingen och företrädare för Sverigedemokraterna m.fl., skulle kunna utsättas för allvarlig brottslighet. Även Levonline omfattades enligt Säkerhetspolisen av hotbilden. Man kontaktade därför både Sverigedemokraterna och Levonline och informerade om den hotbild som fanns.

text: Vid kontakterna med bolaget underströks, enligt yttrandet, att bolaget självständigt hade att ta ställning till om några skyddsåtgärder borde vidtas. Säkerhetspolisen lämnade inte några synpunkter eller förslag angående den fortsatta driften av SD-kurirens hemsida.

text: Säkerhetspolisen har även redovisat sina kontakter med Sverigedemokraterna, tidningen SD-kuriren och Sverigedemokraternas ungdomsförbund. Enligt yttrandet förekom kontakter den 8, 9 och 10 februari. Sistnämnda dag träffade Säkerhetspolisen två av de berörda personerna. Enligt yttrandet har kontakterna avsett information om hotbilden.

text: I ett av sina ovannämnda e-brev till Justitiekanslern har företrädare för Sverigedemokraterna invänt mot delar av den beskrivning som Säkerhetspolisen lämnat. Enligt e-brevet bad Säpo vid sammanträffandet den 10 februari en av företrädarna att trycka på ungdomsförbundet för att förbundet skulle ta bort bilder på profeten Muhammed från sin hemsida. Så skedde också.

text: Även med beaktande av vad företrädare för Sverigedemokraterna har anfört står det klart att Säkerhetspolisen inte kan anses ha vidtagit några åtgärder som innebär att man har ”hindrat” publicering. Det har sålunda inte förekommit något brott mot censurförbudet från Säkerhetspolisens sida.

text: Frågan om lämpligheten i Utrikesdepartementets och Säkerhetspolisens agerande

text: Som jag har konstaterat har varken företrädare för Utrikesdepartementet eller Säkerhetspolisen brutit mot censurförbudet. Frågan är då om agerandet ändå var olämpligt.

text: Med hänsyn till de ändamål som uppbär censurförbudet måste myndigheter i allt väsentligt avhålla sig från att försöka påverka grundlagsskyddade mediers publiceringsbeslut. Endast när det finns mycket starka skäl kan sådana försök få förekomma, och endast med stor försiktighet. En sådan situation kan vara att människoliv eller utomordentligt stora ekonomiska värden står på spel. Det får självfallet aldrig röra sig om sådana påtryckningar som i realiteten får anses innebära att publicering hindras eller näst intill. Myndigheter måste också hålla sig till det som är myndighetens ansvar.

text: Säkerhetspolisens agerande ligger i linje med myndighetens verksamhet och ansvar. Enligt min bedömning var den beskrivna hotbilden sådan att det var motiverat att ta kontakt med representanter för såväl Sverigedemokraterna som Levonline. Vad som har framkommit om innehållet i kontakterna är inte av den arten att det finns skäl till någon kritik mot Säkerhetspolisen.

text: När det gäller Utrikesdepartementets agerande är lämplighetsfrågan enligt min bedömning något mer komplicerad. Av departementets yttrande framgår emellertid att den berörde tjänstemannen kontaktade Levonline efter samråd med sin chef utrikesministern. Det innebär att utrikesministern får anses ha ansvaret för kontakten och att tjänstemannen enligt min mening inte kan klandras oavsett hur man ser på agerandet.

text: Eftersom statsråd inte står under Justitiekanslerns tillsyn utan granskas av Riksdagens konstitutionsutskott, anser jag mig inte böra uttala någon bedömning när det gäller departementets agerande utöver det tidigare sagda


title: Skadestånd med anledning av Kronofogdemyndighetens sena registrering av en betald skuld

text: Justitiekanslern tillerkänner sökanden ersättning med 3 000 kr och uppdrar åt Kronofogdemyndigheten att betala ut ersättningen till henne.

text: Ärendet

text: Bakgrund

text: Kronofogdemyndigheten beslutade den 25 april 2017 om utmätning i AA:s inkomst. Arbetsgivaren betalade in det framräknade beloppet, 5 676 kr, till Kronofogdemyndigheten den 29 maj 2017. Beloppet tillgodoräknades mot hennes restförda skulder den 7 juni 2017. Kronofogdemyndigheten hade dock redan den 3 juni 2017 beslutat om utmätning av AA:s överskott på skattekontot till ett belopp om 12 565 kr. Därigenom utmättes 5 679 kr för mycket. Beloppet återbetalades till henne den 27 juni 2017.

text: Anspråket m.m.

text: AA har, som hon slutligen bestämt sitt anspråk, begärt skadestånd av staten med totalt 20 000 kr. Anspråket avser ersättning för ren förmögenhetsskada och ideell skada. Till stöd för sin begäran har hon anfört att Kronofogdemyndigheten har utmätt för mycket av hennes överskott på skattekontot och att myndigheten har dröjt med återbetalningen av det beloppet. Det har fått till följd att hon tvingats låna pengar av en anhörig vilket påverkat relationen till denne negativt.

text: Kronofogdemyndigheten har med ett eget yttrande lämnat över anspråket hit och tillstyrkt att AA ska tillerkännas viss ersättning.

text: AA har lämnat synpunkter på Kronofogdemyndighetens yttrande.

text: Justitiekanslerns bedömning

text: Rättsliga utgångspunkter

text: Enligt

text: 3 kap. 2 § 1 skadeståndslagen

text: ska staten ersätta personskada, sakskada eller ren förmögenhetsskada som vållas genom fel eller försummelse vid myndighetsutövning i sådan verksamhet som staten svarar för. Kronofogdemyndighetens handläggning av och beslut i utsökningsmål är sådan verksamhet.

text: Enligt

text: 3 kap. 2 § 2 skadeståndslagen

text: ska staten också ersätta skada på grund av att någon kränks på sätt som anges i

text: 2 kap. 3 § samma lag

text: genom fel eller försummelse vid myndighetsutövning. Ersättning för sådan ideell skada kan utgå med stöd av

text: 2 kap. 3 § skadeståndslagen

text: endast när den skadelidande har utsatts för en allvarlig kränkning genom vissa typiskt sett integritetskränkande brott. Med stöd av dessa regler är staten normalt inte skyldig att ersätta ideell skada som uppkommer vid myndighetsutövning.

text: Staten bär inte något strikt skadeståndsansvar för ofullkomligheter i den statliga verksamheten. Liksom övriga regler i

text: skadeståndslagen

text: innebär

text: 3 kap. 2 §

text: ett ansvar för styrkt vållande. Bedömningen av om en myndighet har varit oaktsam ska vara objektiv. Vid den bedömningen är det av stor vikt vad för slags regel, norm eller princip som har åsidosatts, vad dess normskydd omfattar och vilka risker felet eller försummelsen innebär. Det är inte tillräckligt att en myndighet eller en domstol har gjort en bedömning av en rätts- eller bevisfråga som kan ifrågasättas eller kan kritiseras för sitt ställningstagande i en fråga där det har funnits utrymme för olika bedömningar. Endast rena förbiseenden av en bestämmelse eller uppenbart oriktiga bedömningar anses utgöra fel eller försummelse i den mening som avses i

text: 3 kap. 2 § skadeståndslagen

text: . (Jfr bl.a. rättsfallen

text: NJA 1994 s. 194

text: och 654,

text: NJA 2003 s. 285

text: NJA 2007 s. 862

text: samt

text: NJA 2013 s. 842

text: och 1210.)

text: Skadestånd ska också ges ut när Europakonventionen har överträtts, om det är nödvändigt för att gottgöra överträdelsen (se främst

text: NJA 2005 s. 462

text: och

text: NJA 2007 s. 584

text: , jfr

text: 3 kap. 4 § skadeståndslagen

text: beträffande skadefall som inträffar efter den 1 april 2018). Med det menas skyldigheten enligt artikel 13 i konventionen att på det nationella planet tillhandahålla rättsmedel för att komma till rätta med konventionsöverträdelser. I dessa fall ska skadestånd, enligt Högsta domstolens praxis, i första hand ges ut med stöd av 3 kap. 2 § skadeståndslagen. Vid prövningen ska denna bestämmelse tolkas konformt med konventionen. När det gäller ersättning för ideell skada kan enligt Högsta domstolen de begränsningar som följer av 2 kap. 3 § skadeståndslagen inte bortfalla ens vid en konventionskonform tolkning. Därmed kan ersättning för ideell skada vid överträdelser av konventionen i regel inte grundas på skadeståndslagen. Sådan ersättning kan dock ges ut utan särskilt lagstöd.

text: Vid behandling av personuppgifter i Kronofogdemyndighetens verksamhet gäller flertalet av de krav som framgår av

text: 9 § personuppgiftslagen

text: , PUL. Myndigheten ska bl.a. se till att de personuppgifter som behandlas är riktiga och, om det är nödvändigt, aktuella (se 1 kap. 3 § lagen om behandling av uppgifter i Kronofogdemyndighetens verksamhet, KFMdbL, och

text: 9 § första stycket g

text: PUL). Vid behandling av personuppgifter i strid med dessa bestämmelser ska den personuppgiftsansvarige ersätta den registrerade för skada och kränkning av den personliga integriteten (3 kap. 3 § KFMdbL och

text: 48 §

text: PUL).

text: Att det har förekommit något som i och för sig kan vara skadeståndsgrundande är inte tillräckligt för att ersättning ska utges. Det krävs också att det inträffade har orsakat skada för den enskilde. Det är den som begär ersättning som ska styrka skadan och dess omfattning.

text: Bedömningen i detta fall

text: Av utredningen framgår att Kronofogdemyndigheten har utmätt för mycket av AA:s överskott på skattekontot. Det har berott på att myndighetens dröjt med bokföringen av de medel som arbetsgivaren betalade in den 29 maj 2017. Om Kronofogdemyndigheten hade bokfört de inbetalade medlen tidigare hade utmätningen av överskottet den 3 juni 2017 begränsats till 6 886 kr i stället för 12 565 kr.

text: Utmätningen av ett för högt belopp på AA:s skattekonto har utgjort ett intrång i hennes egendomsskydd såsom detta kommer till uttryck i artikel 1 i första tilläggsprotokollet till Europakonventionen. Det står klart att intrånget inte kan anses ha stöd i lag, eftersom det utmätta beloppet uppenbart har överstigit den skuld som fanns kvar efter arbetsgivarens inbetalning. AA:s rättigheter enligt Europakonventionen har därigenom åsidosatts av Kronofogdemyndigheten. Åsidosättandet innebär också fel eller försummelse enligt

text: 3 kap. 2 § skadeståndslagen

text: AA har inte presenterat någon utredning som visar att hon har drabbats av någon ekonomisk skada. Hon kan därför inte tillerkännas ersättning för ren förmögenhetsskada.

text: Beträffande AA:s rätt till ersättning för ideell skada gör Justitiekanslern följande bedömning.

text: Utredningen i ärendet ger inte stöd för slutsatsen att något sådant integritetskränkande brott som är en förutsättning för att ersättning för ideell skada ska utgå med stöd av

text: skadeståndslagen

text: Justitiekanslern har i detta fall konstaterat att en överträdelse av Europakonventionen har begåtts. En sådan överträdelse medför dock inte en automatisk rätt till skadestånd. Det kan vara tillräckligt att kränkningen undanröjs eller gottgörs på något annat sätt. Kronofogdemyndigheten har återbetalat det felaktigt utmätta beloppet till AA och ett erkännande av överträdelsen kommer till uttryck genom detta beslut. Det finns därför inte tillräckliga skäl att utge ersättning för ideell skada med hänvisning till Europakonventionen.

text: Frågan är då om AA har rätt till ersättning för ideell skada enligt de bestämmelser som gäller för behandling av personuppgifter. Det står klart att den sena registreringen av de inbetalade medlen har inneburit att uppgifterna om henne inte varit så aktuella som ändamålet med behandlingen har krävt. Behandlingen av uppgifterna har alltså stått i strid med KFMdbL och PUL och hon har därför rätt till ersättning enligt

text: 48 §

text: PUL för den kränkning av den personliga integriteten som detta har orsakat. Vid en samlad bedömning bör ersättning för kränkning enligt PUL, med hänsyn till Justitiekanslerns beslut i liknande ärenden och de principer som Högsta domstolen har angett i rättsfallet

text: NJA 2013 s. 1046

text: , lämnas med 3 000 kr.


title: Fråga om ersättning till handelsbolagsman för kostnader som handelsbolaget haft för en vikarie

text: Ersättning skall utgå till MH med 25 986 kr, varav 9 000 kr för lidande, 13 500 kr för förlorad arbetsförtjänst och 3 486 kr för ombudskostnader.

text: Anspråk m.m.

text: MH anhölls den 15 oktober 1997 på grund av misstanke om grov varusmuggling och häktades den 17 oktober 1997 som på sannolika skäl misstänkt för olovlig befattning med smuggelgods och brott mot

text: alkohollagen

text: . Häktningsbeslutet hävdes den 30 oktober 1997. Förundersökningen har därefter avslutats utan att åtal har väckts.

text: MH har begärt ersättning för förlorad arbetsförtjänst/intrång i näringsverksamhet med 27 000 kr och för lidande med 15 000 kr. Han har vidare begärt ersättning för ombudskostnader i ärendet här med 3 486 kr.

text: Åklagarmyndigheten har avgett yttrande.

text: Justitiekanslerns bedömning

text: Den 1 januari 1999 trädde lagen (

text: ) om ersättning vid frihetsberövanden och andra tvångsåtgärder i kraft samtidigt som lagen (

text: ) om ersättning vid frihetsinskränkning (frihetsinskränkningslagen) upphörde att gälla. Av övergångsbestämmelserna till den nya lagen följer att äldre bestämmelser skall tillämpas om en frihetsinskränkning har beslutats och dessutom upphört före ikraftträdandet. MH:s ersättningsanspråk skall således prövas enligt frihetsinskränkningslagen.

text: MH är till att börja med berättigad till ersättning för det lidande som frihetsinskränkningen får antas ha inneburit för honom. Ersättningen bör bestämmas i enlighet med vad som brukar utgå vid frihetsinskränkningar av jämförbar längd, dvs. till 9 000 kr.

text: Till stöd för sin begäran om ersättning för förlorad arbetsförtjänst eller intrång i näringsverksamhet har MH anfört i huvudsak följande. Vid tidpunkten för frihetsberövandet bedrev han näringsverksamhet i ett handelsbolag. Hans månadsinkomst uppgick till 16 000 - 17 000 kr. Med anledning av frihetsberövandet anställde handelsbolaget en vikarie att utföra hans arbetsuppgifter. Kostnaden för detta uppgick till 27 000 kr och avsåg lön under en tid av en månad, eftersom det inte gick att anställa en vikarie för en kortare tid. MH har enligt en överenskommelse med den andre bolagsmannen kompenserat denne för hela denna kostnad. Till följd härav har hans egna möjligheter att lyfta ersättning ur bolaget minskat i motsvarande mån.

text: Av utredningen i ärendet framgår att lön till vikarien har utgetts av handelsbolaget. Ett handelsbolag är en självständig juridisk person. Bolaget äger sina tillgångar vilka är skilda från bolagsmännens privata egendom. Det kan vidare förvärva rättigheter och ikläda sig skyldigheter samt föra talan inför domstol och andra myndigheter. Ersättningsanspråket synes vara att hänföra till intrång i den näringsverksamhet som handelsbolaget har bedrivit. Även om bolaget åsamkats en kostnad för en tillfällig ersättare kan emellertid ersättning härför inte utgå, eftersom ersättning enligt frihetsinskränkningslagen endast kan utgå till den som varit föremål för frihetsinskränkningen och för skada som denne har lidit (jfr JK-beslut 1982 D 5). Anspråket är i denna del således närmast att hänföra till en sådan tredjemansskada som inte är ersättningsgill enligt skadeståndsrättsliga principer (se

text: NJA 1975 s. 533

text: En bolagsman kan inte heller för egen del begära skadeståndsersättning för en skada som ett handelsbolag har lidit. I detta fall har emellertid MH, vilket jag i och för sig inte har anledning att ifrågasätta, åtagit sig ett ersättningsansvar gentemot den andre bolagsmannen för de kostnader som bolaget haft för extra arbetskraft med anledning av frihetsberövandet. Åtagandet torde dock i realiteten innebära en förpliktelse för MH att stå för bolagets kostnader för vikarien. Eftersom bolaget inte självt är berättigat till skadeståndsersättning för denna kostnad är det min uppfattning att en sådan övervältring av ersättningsansvaret på en bolagsman inte medför att denne har bättre rätt till skadestånd än vad bolaget har haft. Jag kan därför inte se att MH på grund av själva åtagandet skulle ha rätt till ersättning av staten i enlighet med vad han har gjort gällande.

text: I detta sammanhang vill jag dock framhålla att MH:s möjlighet att ta ut ersättning ur rörelsen i och för sig torde ha begränsats till följd av de kostnader som bolaget haft för vikarien. Sådan inkomst av näringsverksamhet som den frihetsberövade har gått miste om är han naturligtvis berättigad att få ersatt i form av förlorad arbetsförtjänst. Jag anser mig kunna godta att den uppgivna kostnaden - 27 000 kr - skall läggas till grund för prövningen av skälig ersättning i denna del. Eftersom utredningen inte ger underlag för någon annan bedömning än att bolagets resultat skulle fördelas lika mellan bolagsmännen bör utgångspunkten vara att MH skall tillgodoräknas vad som får sägas ha utgjort hans "andel" av den angivna kostnaden, dvs.13 500 kr. Då denna kostnad i motsvarande mån får anses ha inskränkt utrymmet för honom att lyfta ersättning ur bolaget, bör det angivna beloppet utges till honom såsom ersättning för förlorad arbetsinkomst. I övrigt skall dock anspråket i denna del avslås.

text: Begärd ersättning för ombudskostnader godtas.


title: Remissyttrande över promemorian Rätten till försvarare, m.m. (Ds 2015:7)

text: Promemorian avser genomförandet i svensk rätt av

text: Europaparlamentets och rådets direktiv 2013/48/EU av den 22 oktober 2013

text: om rätt till tillgång till försvarare i straffrättsliga förfaranden och förfaranden i samband med en europeisk arresteringsorder samt om rätt att få en tredje man underrättad vid frihetsberövande och rätt att kontakta tredje parter och konsulära myndigheter under frihetsberövandet.

text: Genomgången av de förslag som läggs fram i promemorian och de överväganden som görs där har skett med de utgångspunkter som Justitiekanslern främst har att beakta. Med dessa utgångspunkter har Justitiekanslern, utöver vad som framgår nedan, inte några synpunkter på förslagen.

text: I artikel 3 i det aktuella direktivet ges föreskrifter om rätt till tillgång till försvarare i straffrättsliga förfaranden. Bland annat slås fast att en misstänkt eller tilltalad ska ha rätt till att i enrum tala med och kontakta den försvarare som företräder dem. Även frihetsberövade ska effektivt kunna utöva denna rättighet. För att säkerställa att svensk rätt i alla avseenden uppfyller dessa krav beträffande personer som frihetsberövats för brott föreslås i promemorian vissa förtydliganden i häkteslagen (se bl.a. s. 55 ff.). Mot förslagen i den delen finns inget att erinra.

text: I promemorian framhålls dock också att det finns särskilda bestämmelser i svensk vårdlagstiftning om möjligheter till och inskränkningar i kontakter mellan personer som vårdas och andra personer, och att en tillämpning av dessa bestämmelser kan aktualiseras för vissa misstänkta eller tilltalade. Vilka effekterna av en sådan tillämpning kan bli i förhållande till rättigheterna i

text: artikel 3 i direktivet

text: analyseras dock inte närmare. Utredaren nöjer sig med att konstatera att någon lagändring inte behövs "[e]ftersom dessa bestämmelser avser alldeles särskilda situationer i förhållande till de situationer som direktivet är avsett att träffa" och bestämmelserna gäller även andra än misstänkta och tilltalade (s. 57). De överväganden som presenteras i promemorian är enligt Justitiekanslerns uppfattning inte tillräckliga för att bedöma om utredarens ställningstagande i denna del är riktigt. Justitiekanslern anser således att frågan förtjänar ytterligare uppmärksamhet i den fortsatta beredningen.

text: Enligt

text: artikel 9 i direktivet

text: kan en misstänkt avstå från rättighet enligt direktivet. Utredaren har kommit fram till att svensk rätt i allt väsentligt uppfyller kraven i

text: artikel 9

text: (s. 72 f i promemorian). Mot bakgrund av att ett avstående eller en återkallelse av ett avstående ska noteras enligt nationell rätt bör det – av rättssäkerhetsskäl – övervägas om inte frågan bör ägnas ytterligare uppmärksamhet i den fortsatta beredningen (jfr s. 102 i promemorian). Det bör säkerställas att noteringar om avstående m.m. enligt

text: artikel 9

text: utförs på lämpligt sätt.

text: Enligt

text: artikel 12.1 i direktivet

text: ska de personer som ges rättigheter i detsamma ha tillgång till ett effektivt rättsmedel enligt nationell rätt, om någon av rättigheterna har åsidosatts. Utredaren har i promemorian bedömt att någon författningsändring inte krävs för att uppfylla detta krav (se s. 39 f.). Justitiekanslern delar den bedömningen. För tydlighetens skull kan anmärkas att det i svensk rätt idag – även utan ett genomförande av det lagförslag som det hänvisas till i promemorian (

text: SOU 2010:87

text: ) – måste anses finnas tillgång till rättsmedel som lever upp till direktivets krav.