title: Anmälan mot Miljö- och samhällsbyggnadsnämnden i Nynäshamns kommun angående handläggningen av ett ärende rörande en av kommunen bortforslad och skrotad bil

text: Anmälan

text: I en anmälan, som kom in till JO den 20 februari 2002, framförde AA klagomål mot Miljö- och samhällsbyggnadsnämnden i Nynäshamns kommun för handläggningen av ett ärende angående bortforsling och skrotning av hans bil. Han anförde bl.a. följande. Han skulle sälja sin bil, en Saab 900 av 1985 års modell till en bekant. Bilen ställdes på en parkering på Estö i Nynäshamn så denne kunde ”meka” med bilen före köpet. Bl.a. skulle en av bilens dörrar bytas ut p.g.a. ett rostangrepp. Under tiden bilen stod parkerad där förstördes en fönsterruta som lagades provisoriskt med plast och tejp. Någon vecka senare, vid valborgsmässoafton år 2000, förstördes hela inredningen i bilen efter att någon eldat i den. Då alla ”vitala delar” av bilen klarade sig avsåg han att ta vara på dessa och använda dem som reservdelar till andra bilar. När han två dagar senare kom till parkeringen på Estö med ett bilsläp för att frakta hem bilen var den borta. Eftersom han trodde att bilen var stulen kontaktade han polisen som hänvisade honom till kommunen. När han kontaktade kommunen och bad om att få tillbaka bilen, som enligt hans mening var värd 20.000-30.000 kronor, visade det sig att kommunen skrotat bilen utan att informera honom. På kommunen sa man att det hela var ett misstag och att han skulle få ersättning för bilen om han begärde detta, vilket han gjorde i ett brev den 5 juli 2000. I december 2000 besvarades brevet med ett avslagsbeslut som saknade motivering. Han talade med kommunjuristen och nämndens ordförande angående de fel han ansåg hade begåtts och skrev därefter den 18 januari 2001 ett brev till kommunen där han påtalade dessa. Brevet hade vid tiden för anmälan inte besvarats.

text: AA begärde skadestånd för bl.a. värdet på den skrotade bilen.

text: Till anmälan var fogade kopior av skriftväxling med Miljö- och samhällsbyggnadsnämnden.

text: Utredning

text: Miljö- och samhällsbyggnadsnämnden anmodades att göra en utredning och yttra sig över vad som framförts i AA:s anmälan till JO. Svaret skulle innefatta ett yttrande över utformningen av det protokoll som upprättats i ärendet enligt lagen (

text: ) och förordningen (

text: ) om flyttning av fordon i vissa fall. Nämnden överlämnade som svar ett yttrande upprättat vid miljö- och samhällsbyggnadsförvaltningen. I yttrandet anförs följande (bilagorna utelämnade här).

text: Under maj månad 2000 mottog miljö- och samhällsbyggnadsförvaltningen (”Förvaltningen”) ett antal telefonsamtal från allmänheten angående en skrotbil som stod uppställd på den allmänna parkeringsplatsen vid Estö idrottsplats. Anmälarna informerade om att bilen, som var olåst, användes som lekplats av barn. Förvaltningen lät genomföra en besiktning av bilen. Besiktningen utfördes av BB som vid aktuell tidpunkt var kommunens ordinarie besiktningsman i dylika ärenden. BB konstaterade att bilen var att beteckna som fordonsvrak på de skäl som framgår av protokollet från besiktningen. I samband med besiktningen tog Förvaltningen ett utdrag ur bilregistret av vilket det framgick att bilen sedan AA:s förvärv den 7 maj 1996 varit belagd med körförbud. Kort efter det att besiktningen utförts mottog Förvaltningen ytterligare klagomål från allmänheten. Anmälarna informerade Förvaltningen om att bilen nu hade brunnit. Förvaltningen bedömde att bilen var i sådant skick att det förelåg fara för de barn som använde den olåsta och utbrända bilen som lekplats. Förvaltningen beställde därför omgående hämtning av fordonsvraket utan att avvakta kontakt med bilens ägare. Hämtningen ombesörjdes av Nynäshamns Bildemontering. Den 5 juli 2000 inkom AA med en begäran om ersättning för den, som han ansåg felaktigt, skrotade bilen. Ärendet behandlades efter erforderlig beredning på Nämndens sammanträde den 2 november 2000. Nämnden beslutade att avslå AA:s begäran om ersättning. Sammanträdesprotokollet med beslutet expedierades till AA den 29 november 2000. Nämnden anser inte att denna handläggningstid varit oskäligt lång. Efter kontroll av diarium och samtal med Förvaltningens handläggare av ärendet, CC, har nämnden konstaterat att AA inte har inkommit med ytterligare skrivelser under pågående handläggning. AA har vidare gjort gällande att han inte skulle ha erhållit någon motivering till beslutet. Nämnden anser att motiveringen till beslutet tydligt framgår av det protokoll som expedierades till AA. Enligt

text: 10 § lagen (1982:129)

text: om flyttning av fordon i vissa fall (”LFF”) kan beslut enligt LFF inte överklagas. Den som motsätter sig ett sådant beslut kan dock föra talan om skadestånd mot den beslutande myndigheten. CC, har vid minst ett par tillfällen upplyst AA per telefon om denna möjlighet till rättslig prövning. AA har vidare gjort gällande att han av olika tjänstemän och förtroendevalda vid kommunen skulle ha fått beskedet att ärendet inte hanterats korrekt och att rättelse skulle ske. Ingen av de av AA namngivna personerna vidgår att AA givits ett sådant besked eller att de skulle ha lovat att återkomma till AA i ärendet utan att så har skett. Nämndens ordförande, DD, har efter Nämndens beslut vid ett telefonsamtal med AA bett denne att teckna ner sina synpunkter på ärendets hantering och inge till Nämnden. DD har emellertid inte uttalat sig i frågan om det fattade beslutet varit felaktigt eller inte. Den 18 januari 2001 inkom AA med ett brev rubricerat ”svar på beslut”. Brevet lämnades till ansvarig handläggare, CC. CC förde aldrig frågan vidare till nämnden utan lät arkivera brevet utan åtgärd. Enligt CC var orsaken till detta förfarande att brevet inte tillförde ärendet något nytt i sak. CC bedömde att brevet inte var att anse som en begäran om omprövning. Den 7 juni 2001 inkom AA med ännu en skrivelse vari AA efterfrågade ett svar på sin tidigare skrivelse. AA begärde även att få kopior på handlingarna i ärendet. Även detta brev arkiverades av CC utan vidare åtgärd. CC slutade sin anställning vid förvaltningen i september 2001. Eftersom handlingarna i ärendet var arkiverade saknade CC:s efterträdare skäl att misstänka att ärendet inte var avslutat.

text: Sammanfattning

text: Förvaltningen har vid besiktning konstaterat att bilen var att klassa som fordonsvrak i enlighet med definitionen i 1 § 2 st LFF. Förvaltningen har bedömt att bilen utgjort en risk för de barn som använt bilen som lekplats. Förvaltningen har därför, med stöd av

text: 4 § förordningen (1982:198)

text: om flyttning av fordon i vissa fall, beslutat att omedelbart låta flytta bilen utan att avvakta kontakt med bilens ägare. Äganderätten till bilen har enligt 6 § 2 st. LFF övergått till Nynäshamns kommun i och med flytten av bilen. Lagen föreskriver ingen skyldighet att kontakta tidigare ägare till fordonet. Förvaltningen har emellertid av lämplighetsskäl beslutat om ändring av rutinerna vid flyttning av fordon i fall som det förevarande på så sätt att den föregående ägaren skall tillsändas en kopia av rikspolisstyrelsens protokoll enligt LFF. Som framgår av 6 § i rikspolisstyrelsens föreskrifter (

text: ) om flyttning av fordon, har Förvaltningen inte varit skyldig att underrätta polismyndigheten om flytten av bilen då bilen var klassificerad som fordonsvrak. Vad slutligen gäller avregistrering av bilen ankom denna åtgärd i förevarande fall inte på Förvaltningen utan på Nynäshamns Bildemontering. Förvaltningen har den 18 januari och den 7 juni 2001 mottagit skrivelser från AA vilka arkiverats utan vidare åtgärd. Skrivelserna har inte tillfört ärendet något nytt i sak. Emellertid har Förvaltningen avvikit från gällande rutiner genom att inte meddela AA att hans skrivelser inte föranlett vidare åtgärd. Skrivelsen den 7 juni 2001 innehåller även en begäran om att få kopior på samtliga handlingar i ärendet. Denna begäran hade Förvaltningen att bemöta eller efterkomma. Detta har föranlett Förvaltningen att informera samtliga befattningshavare om dess skyldigheter i berörda avseenden. Med beaktande av vad AA har anfört och vad som framkommit genom den utredning som Nämnden låtit utföra, anser Nämnden att ärendet i övrigt har handlagts korrekt. Nämndens inställning omfattar således även de anmärkningar mot handläggningen av ärendet som AA framfört i sina skrivelser utan att precisera eller ange grunder för sin inställning. Nämnden har dock på grund därav inte möjlighet att närmare bemöta dessa anmärkningar.

text: AA kommenterade remissvaret.

text: Bedömning

text: Flyttning av fordon JO:s granskning är av rättslig art och avser främst tillämpningen av gällande förfaranderegler. JO brukar inte pröva myndigheternas ställningstaganden i sakfrågor. Detta gäller i synnerhet sådana ställningstaganden som avser bedömningsfrågor eller förutsätter särskild sakkunskap. Jag tar därför inte ställning till frågan om det var riktigt att bedöma AA:s bil som ett fordonsvrak.

text: Regler om flyttning av fordon finns i lagen (

text: ) om flyttning av fordon i vissa fall och förordningen (

text: ) om flyttning av fordon i vissa fall. I lagens

text: 1 § finns en definition av begreppet fordonsvrak. Enligt 5 § skall, när ett beslut om flyttning meddelats, den myndighet som meddelat beslutet underrätta ägaren så snart det kan ske. Enligt 6 § andra stycket tillfaller ett fordonsvrak som har flyttats omedelbart kommunen eller staten. Ett fordon får enligt förordningens 2 § första stycket 4 flyttas om det är ett fordonsvrak. Enligt 3 § skall ett beslut om flyttning föregås av utredning. Vid utredningen skall protokoll föras. Beslutet skall antecknas på protokollet. Beslut om flyttning skall enligt 4 § verkställas omedelbart, om det behövs med hänsyn till ändamålet med flyttningen. I andra fall skall ett skriftligt meddelande fästas på fordonet med en uppmaning till ägaren att senast en viss angiven dag flytta fordonet.

text: Det protokoll som upprättades i ärendet enligt 3 § förordningen saknar anteckning om det beslut som fattats. Detta är naturligtvis en allvarlig brist. I övrigt har inget kommit fram som i denna del ger mig anledning att rikta kritik mot miljö- och samhällsbyggnadsnämnden.

text: Som nämnden anfört i yttrandet finns det inte någon skyldighet att kontakta tidigare ägare till fordonet i en situation som i detta ärende. Detta följer av att äganderätten till fordonsvrak som flyttats omedelbart övergår till kommunen, varför underrättelseskyldigheten i 5 § inte är tillämplig. Jag delar dock nämndens uppfattning att det är lämpligt att sända en kopia av protokollet över flyttningen till den föregående ägaren. Enligt min uppfattning kan det sättas i fråga om inte en sådan skyldighet borde författningsregleras. Jag skickar en kopia av detta beslut till regeringen, Näringsdepartementet för kännedom. Underlåtenhet att svara på brev m.m. Enligt

text: 4 § förvaltningslagen (1986:223)

text: skall frågor från enskilda besvaras så snart som möjligt. AA:s skrivelser med frågor, som kom in till nämnden den 18 januari och den 7 juni 2001, har inte besvarats utan arkiverats utan vidare åtgärd. Detta är naturligtvis inte godtagbart.

text: Enligt

text: 2 kap. 12 § tryckfrihetsförordningen

text: (TF) skall en begäran om att få ta del av en allmän handling som får lämnas ut på begäran ”genast eller så snart det är möjligt” på stället utan avgift tillhandahållas den som önskar ta del av handlingen. Den som önskar ta del av en allmän handling har också enligt

text: 2 kap. 13 §

text: TF rätt att mot fastställd avgift få avskrift eller kopia av handlingen till den del den får lämnas ut. En sådan begäran skall behandlas skyndsamt.

text: AA:s skrivelse den 7 juni 2001 med en begäran om att få kopior av handlingar hade, såvitt framkommit, vid tiden för remissvaret inte åtgärdats. Detta är i strid med tillämpliga regler. Jag förutsätter att begäran nu kommer att behandlas av nämnden om så inte redan skett. Övrigt JO är inte behörig att pröva skadeståndsanspråk.

text: Det som AA anfört i övrigt föranleder inte något uttalande eller någon ytterligare åtgärd från min sida.

text: Ärendet avslutas.


avgjordAv: Hans-Gunnar Axberger

nyckelord: Förhör Förundersökning

publisher: Justitieombudsmannen

title: Kritik mot Polismyndigheten i Stockholms län, som anmodat en person som kunde komma att bli misstänkt för brott att besvara frågor skriftligen

org: jo

sammanfattning: I en förundersökning om s.k. smitning hade vittnen pekat ut ett visst fordon som inblandat i trafikolyckan. Polismyndigheten kritiseras för att, i stället för att hålla förhör med den registrerade ägaren, ha anmodat denne att utifrån ett antal frågor lämna en skriftlig redogörelse för händelsen. Det är i och för sig möjligt att i vissa fall ersätta muntliga förhör med inhämtande av skriftliga svar – t.ex. för att effektivisera utredningsförfarandet. De rättigheter en misstänkt har vid förhör måste dock beaktas. Det har inte kunnat ske i detta fall, där den som anmodades svara inte var misstänkt men kunde bli det, beroende på hur han besvarade frågorna.

text: Anmälan

type: rubrik

text: I en anmälan till JO framförde AA klagomål mot Polismyndigheten i Stockholms län för handläggningen av en förundersökning avseende obehörigt avvikande från trafikolycksplats, s.k. smitning.

type: stycke

text: I anmälan uppgav AA bl.a. följande.

text: Han fick ett brev från polisen i vilket påstods att hans bil varit inblandad i en trafikolycka i Solna den 16 januari 2011. Polisen begärde att han skulle besvara frågor om händelsen. Enligt hans uppfattning innebar detta att han var misstänkt för ett brott och avkrävdes en berättelse om detta.

text: Rättegångsbalkens

text: bestämmelser om förhör med misstänkt borde ha tillämpats, varvid han skulle ha underrättats om att det rörde sig om ett förhör och om att han var misstänkt för brottet. Polisen hade inte, innan han fick brevet, vidtagit några utredningsåtgärder som kunde bekräfta eller tala emot att han begått brottet. Han kontaktade polisen och uppgav att varken han eller hans bil varit på platsen vid den aktuella tidpunkten. Därefter lades förundersökningen ned.

text: AA bifogade det brev som han fått från polisen. Det hade följande lydelse.

text: Vi har fått in en anmälan att din bil med reg.nummer XXXNNN varit inblandad i en trafikincident den 2011-01-16 kl 14.50 på Centrumslingan mellan Statoil och Solna Centrum i Solna.

text: För att hjälpa oss att utreda händelsen vill vi att du skriver ner vad som hände så noggrant som möjligt. De uppgifter som är viktiga för oss och som vi önskar att du svarar på spaltas upp nedan. Om det var en annan person, be denne att svara på frågorna. Frågorna nedan är standardfrågor som bör besvaras i din berättelse. 1. Var det du som körde bilen? Svara då på frågorna 2–6. 2. Vad var det som hände? Varför skedde olyckan? Hur gick det till? 3. Vad gjorde du efter olyckan? Har du anmält saken till polis eller underrättat den andre parten? När? Var? Försäkringsbolag? 4. Om du inte vidtagit några åtgärder efter olyckan, varför inte? 5. Vilka skador fick ditt fordon respektive det påkörda? 6. Beskriv ditt utseende, längd, hårfärg, glasögon m.m. Om det var någon annan som körde: 7. Vem körde bilen, namn och personnummer? Vem hade lånat bilen? 8. Har denne person berättat om händelsen? Vad har personen berättat? 9. Beskriv utseendet på denna person. Skriv under din berättelse och skicka tillbaka brevet i bifogat svarskuvert. OBS! Vi behöver ditt namn, personnummer samt telefonnummer där du kan nås. Vi vill gärna att du svarar inom 8 dagar. Tackar på förhand

text: Brevet var inte undertecknat. Ingen ansvarig befattningshavare fanns angiven.

text: Utredning

text: Handlingar från Polismyndigheten i Stockholms län hämtades in och granskades. Myndigheten anmodades därefter att yttra sig. Av yttrandet, avgivet av tf. biträdande länspolismästaren BB, framgick bl.a. följande.

text: Den 16 januari 2011 gjordes, vid besök på polisstationen i Solna i Stockholm, en anmälan om att någon kört på anmälarens, CC, bil när denna stått parkerad i Solna centrum tidigare samma dag. En polisanmälan, en s.k. trafikmålsanteckning, upprättades (T 1641-2011). Trafikmålsanteckning nr 1 rör CC och innehåller en närmare redogörelse för händelseförloppet och de uppgifter som lämnats av vittnen till händelsen. Trafikmålsanteckning nr 2 rör AA, och i denna har endast antecknats uppgift om att AA är fordonsägare till personbil med visst angivet registreringsnummer. Trafikmålsanteckningarna har översänts till förundersökningsledare vid trafiksektionen, som har att ta beslut om förundersökning ska inledas eller inte med anledning av polisanmälan. Vid kontroll framkom att av vittne lämnade uppgifter om registreringsnummer på vad som kom att visa sig vara en AA tillhörig personbil överensstämde med vittnes uppgifter om bilens färg och storlek. Förundersökningsledare bedömde att det fanns anledning att anta att brott som hör under allmänt åtal förövats och beslutade om att inleda förundersökning avseende brott mot

text: 5 § trafikbrottslagen (1951:649)

text: , TBL. Förundersökningsledare beslutade sedan om att skicka ett brev till AA för att få uppgift om förare av fordonet vid uppgivet skadetillfälle men även svar på de övriga frågor som ställdes i brevet. Kopia av det brev som ställdes till AA i januari 2011 har inte bevarats i ärendet.

text: AA kontaktade den 19 januari 2011 trafiksektionen och pratade per telefon med förundersökningsledaren. Förundersökningsledaren har upprättat en promemoria med anledning av samtalet, som bifogats anmälan till JO. Med anledning av de uppgifter som framkom vid telefonsamtalet med AA beslutade förundersökningsledaren att lägga ner förundersökningen med motiveringen ”brott kan ej styrkas”.

text: Vid Västerorts polismästardistrikts trafiksektion används en mall motsvarande den skrivelse som bifogats anmälan till JO. Mallen används i de ärenden i vilka förundersökningsledare beslutat om att inleda förundersökning vid exempelvis parkeringsskador. Syftet med brevet är att komma i kontakt med ägaren av visst fordon och därigenom få vissa uppgifter. Trafiksektionen uppger att mallen använts i cirka fem år och skickas ut i mellan 1 000–1 500 ärenden per år. Polismästardistriktet bedömer att det arbetssätt som tillämpas på trafiksektionen, att skriftliga berättelser infordras i vissa typer av ärenden, är ett lämpligt arbetssätt för att polismästardistriktet ska kunna bedriva en effektiv brottsutredande verksamhet. Överväganden har i den delen gjorts med hänsyn till enskilds personliga integritet. Bedömning har därvid gjorts att användande av ett annat förfarande, t.ex. förhör på polisstation och kontakt med den enskilde per telefon för att kalla den enskilde till ett sådant förhör, skulle avsevärt försvåra polisdistriktets utredningsarbete och påverka effektiviteten i brottsutredningsverksamheten inom området [---].

text: Polismyndigheten redovisade följande bedömning och avslutande synpunkter.

text: Polismyndigheten beklagar att AA kommit att uppfatta den skrivelse som tillställts honom som om att han var misstänkt för brott. Med utgångspunkt i vad polismästardistriktet redovisat i ärendet har AA inte varit misstänkt i ärendet. AA har erhållit en standardiserad skrivelse som skickas till fordonsägare i denna typ av ärende. Att fråga är om standardfrågor och att polisen ber om hjälp med vissa uppgifter framgår av skrivelsen. Polismyndigheten delar, med hänvisning till vad som redovisats ovan, polismästardistriktets bedömning att det är förenligt med gällande rätt och avgöranden från JO att på sätt som skett i aktuellt fall skicka ut en skrivelse till fordonsägare eller förare att inkomma med en skriftlig berättelse. Myndigheten har heller inte någon invändning mot arbetssättet att använda skriftliga berättelser i vissa typer av ärenden. Myndigheten ställer sig dock positiv till att utformningen av skrivelsen ses över. I aktuellt ärende har, i stället för att förhör hålls, en skriftlig berättelse efterfrågats från AA. AA var inte misstänkt för brott. Stöd för inhämtande av skriftlig berättelse i stället för förhör finns i

text: 8 § förundersökningskungörelsen (1947:948)

text: , FUK. JO har i tidigare avgöranden prövat frågan om användande av skriftlig berättelse. Polismyndighetens bedömning är att det är förenligt med gällande rätt att på sätt som skett i aktuellt fall efterfråga en skriftlig berättelse istället för att hålla förhör och har inte någon invändning mot arbetssättet [---].

text: AA kommenterade polismyndighetens yttrande. Han anförde bl.a. följande.

text: Jag förstår att man kan förenkla och effektivisera utredningsarbetet genom att begära in en skriftlig berättelse. Frågan är hur lämpligt det är att skicka en sådan begäran till den som kan misstänkas för brottet, eller som på annat sätt har intresse av att undanhålla uppgifter. Att som i mitt fall nöja sig med att en person, som uppger sig vara den man kan misstänka, ringer och säger att han inte har med saken att göra, verkar inte särskilt effektivt.

text: Rättslig reglering

text: De grundläggande bestämmelserna om förundersökning finns i

text: 23 kap.

text: rättegångsbalken

text: , RB, och

text: förundersökningskungörelsen (1947:948)

text: . Förundersökning ska inledas så snart det, på grund av angivelse eller av annat skäl,

text: finns anledning att anta att ett brott som hör under allmänt åtal har förövats (

text: 23 kap. 1 § första stycket

text: RB).

text: Under en förundersökning får förhör hållas med var och en som antas kunna lämna upplysningar av betydelse för utredningen (

text: 23 kap. 6 §

text: RB). Envar är därmed skyldig att underkasta sig polisförhör, men det föreligger ingen skyldighet för den enskilde att därvid besvara de frågor som ställs. Enligt

text: 2 kap. 11 § andra stycket regeringsformen

text: och

text: artikel 6 i Europakonventionen

text: om mänskliga rättigheter ska en rättegång vara rättvis. Däri ingår rätten för den som förhörs av polis att vara tyst och att inte lämna uppgifter som är besvärande för honom eller henne.

text: När förundersökningen har kommit så långt att någon skäligen misstänks för brottet, ska den misstänkte, då han eller hon hörs, underrättas om misstanken (

text: 23 kap. 18 § första stycket

text: RB). I samband med att den som skäligen misstänks för brott underrättas om misstanken ska vederbörande enligt

text: 12 § förundersökningskungörelsen

text: även underrättas om rätten att redan under förundersökningen biträdas av försvarare, och om att offentlig försvarare under vissa förutsättningar kan förordnas. I

text: 8 § förundersökningskungörelsen

text: anges: ”I stället för att förhör hålles må skriftlig berättelse infordras”. Bestämmelsen tillkom 1969, på förslag från en kommitté som utrett trafikbrott. Närmare vägledning för hur den ska tillämpas lämnades inte. JO har senare uttalat att skriftliga berättelser som utgångspunkt bör komma i fråga endast beträffande målsägande och vittnen. I vissa fall kan förfarandet användas även beträffande den som är misstänkt för brottet, men utrymmet för detta är begränsat och det torde förutsättas att sakförhållandena i ärendet är okomplicerade. (Se främst JO 1997/98 s. 159 och

text: JO 2001/02 s. 103

text: Bedömning

text: Polismyndigheten mottog uppgifter om att en bil blivit påkörd på en parkeringsplats. Det uppgavs med åberopande av vittnesuppgifter att den bil som vållat skadan skulle ha varit liten och kornblå med registreringsnumret XXXNNN, och att föraren smitit från olycksplatsen. En förundersökning inleddes. Efter konstaterande att registreringsnumret hörde till en liten, blå bil med AA som ägare tillställdes denne det ovan beskrivna brevet med frågor om bilen och händelsen. Sedan AA ringt polisen och uppgett att bilen inte befunnit sig i Solna vid den aktuella tidpunkten lades förundersökningen ned utan ytterligare åtgärder. Något förhör hölls aldrig.

text: Reglerna i

text: rättegångsbalken

text: förutsätter att förhör under förundersökning hålls muntligen. Den möjlighet som i

text: 8 § förundersökningskungörelsen

text: öppnats att i stället infordra skriftlig berättelse är av undantagskaraktär. Som framgått är den i första hand tänkt för målsäganden och vittnen. I enlighet med vad JO tidigare uttalat kan förfarandet dock även användas beträffande den som är misstänkt för brott, men utrymmet för detta är begränsat och saken ska vara okomplicerad.

text: När förfarandet övervägs måste särskilt beaktas att den som misstänks för brott har ett flertal rättigheter, som riskerar att kringgås vid ett ”skriftligt förhör”. Den som är skäligen misstänkt för ett brott torde i och för sig kunna informeras om sina rättigheter i det underlag som tillställs honom eller henne. Den fråga som här aktualiserats är emellertid om förfarandet kan användas beträffande den som inte är men kan komma att bli misstänkt för det brott som utreds. Vid ett förhör enligt

text: rättegångsbalken

text: är det inte ovanligt att skälig misstanke inledningsvis inte föreligger men att en sådan misstanke uppstår till följd av vad som framkommer vid förhöret. En underrättelse om brottsmisstanken och om de rättigheter den hörde därvid har ska då ske, innan ytterligare frågor ställs. Detta är av naturliga skäl inte möjligt om den som ska höras i stället, som i detta fall, anmodas besvara ett antal – delvis hypotetiska – frågor. Bestämmelsen i

text: 8 § förundersökningskungörelsen

text: kan därför inte tillämpas i situationer av detta slag.

text: Det var alltså felaktigt av polismyndigheten att tillställa anmälaren den aktuella skrivelsen i stället för att hålla förhör med honom. Skrivelsen var därutöver illa utformad. Den innehöll ingen information om att den utgjorde ett led i en brottsutredning och vilken funktion den därvid fyllde. Det upplystes inte vem som hade till uppgift att besvara eventuella frågor och det telefonnummer som angavs var inte i funktion. Jag delar vidare anmälarens synpunkt att skrivelsen borde ha varit undertecknad av en ansvarig befattningshavare och finner det anmärkningsvärt att så inte var fallet. Att polismyndigheten vid genomgång av ärendet inte kunnat återfinna sitt exemplar av skrivelsen förstärker intrycket av oordning.

text: Polismyndigheten i Stockholms län ska av de skäl som angetts kritiseras för det sätt på vilket utredningen i detta ärende genomförts.

text: Jag vill tillägga att jag har stor förståelse för polismyndighetens strävan att förenkla och effektivisera det brottsutredande förfarandet. Att infordra skriftliga uppgifter i enlighet med

text: 8 § förundersökningskungörelsen

text: kan vara ett sätt att verka i den riktningen. Den bedömning som här gjorts hindrar inte detta, men förfarandet kan alltså inte användas i just den situation som här förelåg. Det förutsätter en rättslig analys. Därutöver krävs självfallet att de frågor som tillställs den som ska lämna uppgifter utformas med samma omsorg och eftertanke som när uppgifter inhämtas muntligen. Slutligen gäller att effektiviteten inte bara ska mätas utifrån polisens intresse av att begränsa sin arbetsinsats. Även möjligheten att nå ett tillfredsställande utredningsresultat måste beaktas. I detta fall nåddes, som anmälaren påtalat, inga effektivitetsvinster.

type: avgorande


avgjordAv: Justitieombudsmannen Lars Lindström

title: Kritik mot Kronofogdemyndigheten för långsam handläggning av ett ärende om skuldsanering

sammanfattning: I ett ärende om skuldsanering tog det över sju månader innan Kronofogdemyndigheten började handlägga ärendet. Myndigheten får kritik för att handläggningen inte har stämt överens med det krav på skyndsamhet som gäller i ärenden om skuldsanering.

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO den 1 december 2015 framförde AA klagomål mot Kronofogdemyndigheten med anledning av ett ärende om skuldsanering. Han uppgav att han hade ansökt om skuldsanering i juli 2015 och att Kronofogdemyndigheten ännu inte hade vidtagit någon åtgärd med anledning av hans ansökan.

text: Utredning

text: JO begärde in och granskade handlingarna i skuldsaneringsärendet. JO remitterade därefter anmälan till Kronofogdemyndigheten för upplysningar och yttrande över handläggningen av AA:s ansökan om skuldsanering. Av yttrandet skulle särskilt framgå hur handläggningen förhöll sig till bestämmelsen i

text: 14 § andra stycket skuldsaneringslagen (2006:548)

text: . Kronofogdemyndigheten skulle även redovisa sin bedömning av det som kommit fram.

text: I remissvaret, till vilket fogades ett yttrande från enhetschefen BB, uppgav Kronofogdemyndigheten, genom verksamhetschefen CC och verksjuristen DD, följande:

text: Det aktuella ärendet

text: Som framgår av BB:s yttrande har AA:s skuldsaneringsansökan handlagts i enlighet med Kronofogdemyndighetens rutiner. Det är inte acceptabelt att det har dröjt mer än sju månader utan att handläggning har påbörjats. Väntetiden är inte förenlig med

text: 14 § andra stycket skuldsaneringslagen

text: . Anledningen till de långa väntetiderna är att Kronofogdemyndigheten inte har agerat i tid på de signaler om längre handläggningstider och minskad produktivitet som redovisats i myndighetens uppföljningssystem. Kraftfulla åtgärder pågår för att komma till rätta med situationen på kort och lång sikt.

text: Handläggningen av skuldsaneringsärenden

text: Den första handläggningsåtgärden Kronofogdemyndigheten ska göra är att utreda om ansökan kan ligga till grund för prövning av ärendet och ta in eventuella kompletteringar. Om kompletteringsförelägganden inte följs kan detta leda till att ansökan avvisas enligt

text: 12 § skuldsaneringslagen

text: . Därefter ska myndigheten pröva om ansökningen omedelbart ska avslås enligt

text: 13 § första stycket skuldsaneringslagen

text: . Denna prövning syftar till att redan på ett tidigt stadium föra bort de fall där det utan en ingående undersökning står klart att skuldsanering inte kan beviljas (jfr

text: NJA 1996 s. 543

text: ). Om ansökan efter nödvändiga kompletteringar, registerkontroll och eventuellt sammanträde inte ska avvisas eller avslås ska Kronofogdemyndigheten enligt

text: 14 § andra stycket skuldsaneringslagen

text: snarast besluta om att inleda skuldsanering. I specialmotiveringen till bestämmelsen (dvs. 13 § andra stycket äldre

text: skuldsaneringslagen

text: [1994:334]) framgår att det är viktigt att det efter initial prövning beslutas om inledande så snart som möjligt. Dessutom framhålls vikten av att skuldsaneringsärenden handläggs skyndsamt (jfr

text: prop. 1993/94:123 s. 216

text: ). Inledandebeslutet kungörs i Post- och Inrikes Tidningar. Dessutom skickas underrättelser till berörda borgenärer som inte kan förväntas ta del av detta. Av kungörelsen och underrättelserna framgår som regel att berörda borgenärer ska anmäla sina fordringar inom en månad. För att underlätta den framtida handläggningen skriver handläggaren som beslutar om att inleda skuldsanering redan i detta skede ett utkast till förslag om skuldsanering. Efter att fordringsanmälningar har kommit in slutför Kronofogdemyndigheten (om inte ärendet avslås) tillsammans med gäldenären förslaget till skuldsanering. Förslaget delges med samtliga borgenärer som får möjlighet att yttra sig. Först därefter kan slutligt beslut om skuldsanering meddelas. Skuldsaneringshandläggningen är utdragen och innebär kontakter med ett stort antal parter. Det gör logistiken sårbar. Åtgärder som vidtas i ett tidigt skede påverkar förutsättningarna för den fortsatta handläggningen. Det är därför svårt att bryta loss enskilda moment utan att bedöma konsekvenser för handläggningsproceduren som helhet. Att åtgärder i inledandeskedet av skuldsaneringshandläggningen påverkar övrig handläggning medför inte att skyndsamhetskravet i

text: 14 § andra stycket skuldsaneringslagen

text: kan sättas åt sidan. Kronofogdemyndigheten är dock tvungen att sätta kravet på skyndsam handläggning fram till inledandebeslutet i relation till övriga krav som gäller för handläggningen, i detta fall främst det allmänna kravet på skyndsam handläggning av ärendet som helhet som

text: 7 § förvaltningslagen (1986:223)

text: och

text: 14 § andra stycket skuldsaneringslagen

text: ger uttryck för. Kronofogdemyndigheten har valt att använda en strategi med en gemensam inkorg för alla skuldsaneringsärenden, där ärendena tas i turordning efter att de kommit in. När ett ärende har knutits till en handläggare ska handläggningen ske slag i slag, dvs. med minimala väntetider mellan handläggningsåtgärderna. Detta medför i dagsläget långa liggtider före det att ärenden börjar handläggas, men efter det att utredningen har börjat går det relativt snabbt att besluta om avvisning, avslag eller inledande (cirka 3–4 månader).

text: Anledningen till de långa handläggningstiderna

text: Ansökningarna om skuldsanering har ökat kraftigt under flera år. Under 2015 kom drygt 11 200 ansökningar. Det motsvarar en ökning med 12 procent jämfört med 2014. Antalet ansökningar har ökat med 70 % sedan 2009. Tabell: Utvecklingen av antal skuldsaneringsärenden 2009–2015

text: 2009 2010 2011 2012 2013 2014 2015

text: Inkomna ärenden 6 589 7 987 8 452 9 068 9 184 10 083 11 263 Avslutade ärenden 6 561 7 643 8 407 7 520 8 537 9 648 7 694

text: Svårigheten att prognosticera det ökade inflödet och de ibland utdragna utredningarna har gjort att Kronofogdemyndigheten haft svårt att dimensionera insatser. Detta i kombination med hög personalomsättning har inneburit allt längre väntetider. Nu är myndigheten i ett läge där den som ansöker kan få vänta i 7–8 månader innan en handläggare påbörjar ärendet.

text: Vad gör Kronofogdemyndigheten för att komma till rätta med situationen?

text: Under hösten 2015 blev det tydligt för myndighetsledningen att det krävdes kraftfulla insatser för att hantera både balanser och det löpande inflödet. Myndigheten har omfördelat avsevärt mer resurser till skuldsaneringsverksamheten, dels i form av en tillfällig satsning dels i form av tillsvidareresurser.  Cirka 50 årsarbetskrafter från andra delar av myndigheten bidrar nu genom att handlägga skuldsaneringsärenden. Dessa ska sammanlagt handlägga cirka 3 000 av ärendena i balans från ansökan till avslut.  Tre nya skuldsaneringsteam rekryterar sammanlagt cirka 45 nya personer. Alla medarbetare i de nya teamen kommer att ha påbörjat arbetet under april månad.  Nyrekryteringarna innebär att antalet personer som arbetar med skuldsanering ökar från 110 till över 150.

text: BB uppgav i ett yttrande daterat den 29 februari 2016 följande:

text: Under 2016 har hittills (den 29 februari 2016) ca l 500 ansökningar kommit in. Ärendeinflödet har inneburit att Kronofogden i dagsläget har ett stort antal skuldsaneringsärenden i balans. Den 29 februari 2016 fanns det omkring 5 000 ärenden där handläggningen ännu inte hade påbörjats. Det innebär i sin tur att det tar lång tid från det att ansökan kommer in till dess att en handläggare påbörjar utredningen. I dagsläget är ledtiden ca åtta månader. De ärenden som påbörjas i nuläget, den 29 februari 2016, kom in till Kronofogden i början av juli 2015. Kronofogden har vidtagit åtgärder för att komma till rätta med det stora antalet skuldsaneringsärenden. Bl.a. har resurser omfördelats så att ett 60-tal anställda inom verkställighetsenheterna (kronoinspektörer) under en period kommer att handlägga skuldsaneringsärenden. I den insatsen ska ca 3 000 skuldsaneringsärenden avslutas till och med augusti 2016. Hittills har beslut om inledande eller avslag fattats i ca 800 av de ärendena. Det är ännu inte klart om insatsen kommer att fortsätta från och med september 2016, men beredskap för en förlängning av insatsen finns. Omkring 25 medarbetare inom juristenheten (kronofogdar) arbetar i nuläget i viss utsträckning med ärenden om omprövning av skuldsanering. Kronofogden har vidare inrättat tre nya skuldsaneringsteam i Göteborg, Täby och Linköping. Till de nya skuldsaneringsteamen kommer inledningsvis totalt ca 40–45 nya medarbetare rekryteras. De nya skuldsaneringsteamen kommer att vara på plats från och med april 2016.

text: Gällande rätt

text: Förvaltningslagen (1986:223)

text: är tillämplig när det gäller Kronofogdens handläggning av skuldsaneringsärenden. Av

text: 7 § förvaltningslagen

text: framgår att varje ärende där någon enskild är part skall handläggas så enkelt, snabbt och billigt som möjligt utan att säkerheten eftersätts. Enligt

text: 14 § första stycket skuldsaneringslagen (2006:548)

text: ska Kronofogden i den utsträckning det behövs inhämta upplysningar om gäldenärens personliga och

text: ekonomiska förhållanden från andra myndigheter. Om det finns särskilda skäl får Kronofogden hålla ett sammanträde för att avgöra om skuldsanering ska inledas. Enligt andra stycket ska Kronofogden, om en ansökan om skuldsanering inte avvisas eller avslås, snarast besluta om att skuldsanering ska inledas. Efter ett beslut att inleda skuldsanering får utmätning inte ske för skulder som uppkommit dessförinnan, såvida det inte rör sig om skulder som enligt 7 § inte kan omfattas av en skuldsanering,

text: 22 § skuldsaneringslagen

text: Ärendet

text: AA:s ansökan om skuldsanering kom in till Kronofogden den 15 juli 2015. Ärendet har dnr […]. Akten i ärendet har gåtts igenom. Av en tjänsteanteckning den l september 2015 framgår att en budget- och skuldrådgivare då kontaktade Kronofogden och meddelade att en utredning om att utmäta AA:s fastighet hade påbörjats. Budget- och skuldrådgivaren begärde att AA:s ärende skulle ges förtur med anledning av det. Av en ytterligare tjänsteanteckning samma dag framgår att en handläggare inom skuldsaneringsenheten meddelade budget- och skuldrådgivaren att det inte fanns möjlighet att prioritera ärendet framför de ansökningar om skuldsanering som kommit in tidigare än AA:s. Den 29 februari 2016 hade skuldsaneringsärendet ännu inte någon handläggare. Av Kronofogdens indrivnings- och utsökningsdatabas framgår att AA:s fastighetsandel utmättes den 24 augusti 2015 samt att han sedan den 26 augusti 2015 har utmätning i sin inkomst. Eftersom ärendet inte har någon handläggare har inget underyttrande hämtats in.

text: Bedömning

text: AA:s ansökan om skuldsanering kom in till Kronofogden den 15 juli 2015. Den 24 augusti 2015 utmättes hans fastighet. Hade ett beslut om att inleda skuldsanering fattats innan den 24 augusti 2015 hade utmätning inte kunnat ske med hänsyn till bestämmelsen i

text: 22 § skuldsaneringslagen

text: . Den l september 2015 kontaktade en budget- och skuldrådgivare skuldsaneringsenheten och begärde att AA:s skuldsaneringsärende skulle prioriteras på grund av att det pågick en utredning om att utmäta hans fastighet. Vid den tidpunkten var fastigheten alltså redan utmätt. Även om skuldsanering hade inletts samma dag hade utmätningen av fastigheten bestått. Att fastigheten utmättes kan i vart fall inte ses som en direkt följd av Kronofogdens handläggning av skuldsaneringsärendet. Förbudet mot exekutiva åtgärder i

text: 22 § skuldsaneringslagen

text: inträder först efter beslutet om att inleda skuldsanering. Ett sådant beslut ska föregås av viss utredning och materiell prövning,

text: och

text: 14 §§

text: skuldsaneringslagen

text: . Beroende på ärendets beskaffenhet kan utredningen ta viss tid i anspråk. En gäldenär kan alltså inte förvänta sig att omedelbart kunna hindra verkställighet enbart genom att ge in en ansökan om skuldsanering. Det som anges ovan innebär inte att den långa handläggningstiden är acceptabel. Enligt

text: 14 § andra stycket skuldsaneringslagen

text: ska Kronofogden snarast besluta om att inleda skuldsanering om ansökan inte avvisas eller avslås. I förarbetena till

text: skuldsaneringslagen

text: uttalades att Kronofogden ska fatta beslut utan onödigt dröjsmål efter den initiala prövningen (

text: prop. 1993/94:123 s. 216

text: ). Bestämmelsen får alltså anses ta sikte på det fallet att det finns tillräckligt underlag för att fatta beslut, efter den utredning som ska göras enligt

text: 14 § första stycket

text: . Bakom bestämmelsen ligger dock ett allmänt skyndsamhetskrav (

text: a. prop. s. 216

text: ). Avsikten är givetvis inte att Kronofogden ska kunna avvakta i onödan med den utredning och den prövning som krävs för att kunna fatta beslut i ett skuldsaneringsärende. Även den allmänna bestämmelsen i

text: 7 § förvaltningslagen

text: talar emot att så långa ledtider som i ärendet skulle vara acceptabla. Kronofogden hanterar som huvudregel skuldsaneringsärenden i den ordning ansökningarna kommer in. Det har inte funnits någon anledning att handlägga

text: AA:s ärende med förtur. Att en utredning pågick gällande utmätning av hans fastighet kan inte anses ha utgjort skäl för att prioritera hans ansökan framför andra sökande. Det ligger i sakens natur att många av de personer som ansöker om skuldsanering är, eller kan komma att bli, föremål för verkställighetsåtgärder såsom utmätning av fast eller lös egendom. Att inget beslut har fattats i skuldsaneringsärendet beror inte på brister i handläggningen, utan på de långa ledtider mellan det att en ansökan kommer in och att handläggningen påbörjas som för närvarande gäller för i stort sett samtliga skuldsaneringsärenden. Varken i det enskilda fallet eller generellt är så långa handläggningstider acceptabla. De krav på skyndsam handläggning som uppställs i lagstiftningen uppfylls för närvarande inte. Kronofogden beklagar att handläggningstiderna i nuläget är mycket långa. Åtgärder har dock vidtagits för att komma till rätta med de långa handläggningstiderna och det stora antalet skuldsaneringsärenden i balans. AA gavs tillfälle att kommentera remissvaret.

text: Inför JO:s beslut hämtades muntliga upplysningar in från Kronofogdemyndigheten. Av upplysningarna framgick att handläggningen i ärendet började den 4 mars 2016 och att Kronofogdemyndigheten därefter avslog AA:s ansökan den 16 mars 2016.

text: Rättslig reglering och bedömning

text: I

text: 7 § förvaltningslagen (1986:223)

text: står det att ett ärende där någon enskild är part ska handläggas så enkelt, snabbt och billigt som möjligt utan att säkerheten eftersätts. I förarbetena till

text: skuldsaneringslagen

text: betonas att det är viktigt att ärenden om skuldsanering handläggs så snabbt som möjligt (

text: prop. 1993/94:123 s. 216

text: ). Kravet på skyndsam handläggning i ärenden om skuldsanering framgår också i

text: 14 § andra stycket skuldsaneringslagen

text: där det står att Kronofogdemyndigheten snarast ska besluta att inleda skuldsanering om ansökan inte avvisas eller avslås.

text: Av utredningen framgår att AA ansökte om skuldsanering den 15 juli 2015. Vid tidpunkten för BB:s yttrande till JO, i slutet på februari 2016, hade skuldsaneringsärendet ännu inte fått någon handläggare. Den 4 mars 2016, dvs. mer än sju månader efter det att AA:s ansökan lämnades in till Kronofogdemyndigheten, började arbetet med att handlägga ärendet. Den 16 mars 2016 avslog Kronofogdemyndigheten ansökan.

text: Att det tog över sju månader innan ärendet började handläggas stämmer inte överens med det krav på skyndsam handläggning som gäller i ärenden om skuldsanering, vilket Kronofogdemyndigheten också har konstaterat. Vad Kronofogdemyndigheten har meddelat om den ökade tillströmningen av ärenden och den höga arbetsbelastningen förändrar inte den bedömningen.

text: Kronofogdemyndigheten ska kritiseras för den långsamma handläggningen av AA:s ansökan.

text: Vad AA framfört i övrigt ger inte anledning till någon ytterligare åtgärd eller något uttalande från min sida.

text: Ärendet avslutas.


avgjordAv: Justitieombudsmannen Katarina Påhlsson

title: Kritik mot Kriminalvården, anstalten Tidaholm, för att utan lagstöd ha gjort noteringar på frimärkena på intagnas försändelser

sammanfattning: Anstalten Tidaholm har tillämpat en rutin som inneburit att personalen har gjort noteringar på frimärken som frankerat inkommande försändelser till intagna. JO kritiserar anstalten för att ha tillämpat en rutin som saknar lagstöd. Rutinen har tidigare varit aktuell i ett ärende hos JO. Det ärendet avslutades utan utredning, men i beslutet hänvisade JO till att en anstalt fått kritik för att utan stöd i lag regelmässigt ha skrapat eller klippt bort frimärken från brev till intagna. Trots att JO hade skickat det beslutet till anstalten för kännedom hade verksamhetsstället fortsatt med sin rutin. JO är förvånad över hanteringen.

text: Anmälan

text: I en anmälan som kom in till JO den 7 september 2022 förde AA fram klagomål mot anstalten Tidaholm. Han anförde i huvudsak följande. Anstalten skriver bokstäver på alla frimärken. Han vill att det upphör eftersom han sparar på frimärken och värdet förstörs genom anstaltens åtgärd.

text: AA bifogade en hemställan och en daganteckning där det bl.a. framgick att anstalten bekräftat att de skriver bokstäver på frimärken som frankerar inkommande försändelser. Det angavs även att JO har prövat en liknande fråga i sitt ärende med dnr 8363-2019 och att anstalten då inte kritiserades för hanteringen.

text: Utredning

text: JO uppmanade Kriminalvården att yttra sig över det som AA fört fram. I sitt remissvar anförde Kriminalvården, Region Väst, genom regionchefen, följande:

text: Uppgifter om sakförhållandena har hämtats in från anstalten Tidaholm. Av uppgifterna framgår att det stämmer att det skrivs bokstäver på frimärket på försändelser adresserade till de intagna. Bokstäverna står för vilken avdelning den intagne är placerad på. Detta görs exempelvis för att anstalten ska veta vilken avdelning försändelsen ska lämnas till. Detta har gjorts på samtliga försändelser oavsett om försändelserna har granskats eller inte. Med anledning av nu aktuell anmälan togs kontakt med anstalten Tidaholm omedelbart som slutade med detta.

text: Anstalten Tidaholm har tidigare blivit anmälda till JO avseende anstaltens hantering av frimärken (JO:s beslut från den 7 januari 2020 diarienummer 8363-19). I beslutet hänvisar JO till ett tidigare beslut (

text: JO 2016/17 s. 280

text: ) i vilket anstalter fått kritik för sin hantering av bl.a. frimärken och skriver följande gällande anstalten Tidaholm. I detta fall finner jag dock inte tillräcklig anledning att vidta någon annan åtgärd än att jag skickar en kopia av anmälan och av detta beslut till anstalten Tidaholm för kännedom.

text: Kriminalvårdens bedömning

text: I ärendet har framkommit att det stämmer att anstalten har skrivit bokstäver på frimärken på försändelser till intagna. Anstalten har tidigare uppfattat sig ha stöd för sin hantering men har numera upphört med denna hantering. AA kommenterade remissvaret.

text: Bedömning

text: JO har tidigare kritiserat tre anstalter för att ha vidtagit åtgärder som saknat lagstöd med postförsändelser till intagna (se

text: JO 2016/17 s. 280

text: ). En av anstalterna fick då kritik för att regelmässigt ha skrapat eller klippt bort frimärken från brev till intagna.

text: Som Kriminalvården redogjort för var anstalten Tidaholms rutin att göra noteringar på frimärken som frankerar inkommande försändelser till intagna aktuell även i JO:s ärende med dnr 8363-2019. Jag avslutade det ärendet utan utredning och hänvisade till det förstnämnda avgörandet samt skickade en kopia av anmälan och beslutet till anstalten för kännedom. Anstalten har trots det fortsatt med sin rutin. Om det beror på att anstalten har missförstått det motiverade avskrivningsbeslutet eller inte tagit intryck av det är oklart. Under alla förhållanden är hanteringen förvånande, och jag vill därför tydliggöra att det saknas lagstöd för att göra noteringar på frimärkena på intagnas försändelser. Anstalten Tidaholm förtjänar kritik. Enligt Kriminalvårdens remissvar har anstalten nu upphört med rutinen, vilket är positivt.

text: Ärendet avslutas.


nyckelord:
Långsam handläggning
Tillsyn

title: Kritik mot Miljö- och hälsoskyddsnämnden i Stockholms stad för långsam handläggning av ett återförvisat ärende om tillsyn enligt miljöbalken

text: Anmälan

text: AA framförde i en anmälan till JO den 16 december 2013 klagomål mot Miljöoch hälsoskyddsnämnden i Stockholms stad med anledning av handläggningen av ett tillsynsärende. Av anmälan med bilagor framgick bl.a. följande:

text: Den 12 maj 2009 lämnade företrädare för Bostadsrättsföreningen Vildsvinet 23 in en anmälan till miljö- och hälsoskyddsnämnden gällande klagomål på buller från bollspel och skrik från Hedvig Eleonoras skolgård efter skoltid. Efter viss utredning beslutade nämnden den 21 juni 2010 att lämna klagomålet utan ytterligare åtgärd. Bostadsrättsföreningen överklagade nämndens beslut till Länsstyrelsen i Stockholms län, som i ett beslut den 18 januari 2012 upphävde nämndens beslut och återförvisade ärendet till nämnden för vidare handläggning. Nämnden överklagade länsstyrelsens beslut till Nacka tingsrätt, markoch miljödomstolen. Nämnden återkallade sedermera överklagandet och domstolen skrev den 2 mars 2012 av målet. Vid tidpunkten för anmälan hade nämnden ännu inte meddelat något beslut i ärendet.

text: Utredning

text: Dagboksblad i miljö- och hälsoskyddsnämndens ärende med dnr 2009-005804 begärdes in och granskades. Ärendet remitterades därefter till nämnden som uppmanades att lämna upplysningar om handläggningen av ärendet efter den 2 mars 2012. Av yttrandet skulle särskilt framgå hur handläggningen överensstämmer med bestämmelsen i

text: 7 § förvaltningslagen (1986:223)

text: , FL.

text: Miljö- och hälsoskyddsnämnden beslutade vid ett sammanträde den 18 mars 2014 att anta följande tjänsteutlåtande från miljöförvaltningen som remissvar:

text: Sammanfattning

text: Förvaltningen konstaterar att handläggningen av ärendet har tagit lång tid men att det finns skäl till det, bl.a. med hänsyn till ärendets karaktär och att det varit svårt att få tillträde till klagandenas bostäder för att kunna göra mätningar kvälls- och nattetid.

text: Ärendet

text: Den 12 maj 2009 inkom till miljöförvaltningen ett klagomål från Brf Vildsvinet 23 och en boende i föreningen om bullerstörningar från Hedvig Eleonora skolgård. I klagomålet framfördes att det förekommer störningar från ungdomar som vistas på skolgården kvällsoch nattetid. Senare har ytterligare en boende i föreningen tillkommit som klagande. – – – På skolgården ligger en bollplan som förvaltas av Skolfastigheter i Stockholm AB (SISAB). [– – –] – – – Den 21 juni 2010 beslutade miljö- och hälsoskyddsnämnden med stöd av delegation att lämna klagomålet om buller utan ytterligare åtgärd. [– – –] Brf Vildsvinet 23 överklagade beslutet till länsstyrelsen. I beslut den 18 januari 2012 upphävde länsstyrelsen det överklagade beslutet och återförvisade ärendet till nämnden för vidare handläggning. Som skäl för sitt beslut angav länsstyrelsen sammanfattningsvis följande. Det förelåg risk för olägenhet för människors hälsa mot bakgrund av de ljudnivåer som uppmätts vid klagandens fasad. De störande ljuden från bollspel var av sådan art att de inte skulle behöva tålas på en innergård som den nu aktuella. Det var dessutom inte utrett vilka ljudnivåer som aktiviteterna alstrade inne i bostäderna i klagandens fastighet. I nämndens beslut angavs att marken med bollplanen utgör allmän plats och att allmänheten därmed inte kan stängas ute. Vid kontroll av den detaljplan som gäller för fastigheten konstaterade dock länsstyrelsen att marken på innergården är avsedd för allmänt ändamål, vilket innebär att allmänheten får utestängas helt från området. Mot bakgrund av vad som anförts upphävde länsstyrelsen nämndens beslut och återförvisade ärendet för vidare handläggning. Den 31 januari 2012 överklagade nämnden länsstyrelsens beslut reservationsvis till markoch miljödomstolen och begärde anstånd med att utveckla sin talan till den 31 maj 2012. Som skäl för begäran angavs att nämnden avsåg inhämta ytterligare utredning, dels i form av utlåtanden från utbildningsnämnden och stadsbyggnadsnämnden och dels i form av ytterligare bullermätningar. Den 16 februari 2012 beslutade mark- och miljödomstolen att inte medge det begärda anståndet samt förelade nämnden att komplettera sitt överklagande med yrkanden och grunder senast den 9 mars 2012. [– – –] Den 28 februari 2012 inkom ett yttrande från stadsbyggnadskontoret, av vilket framgick att den aktuella marken (skolgården och tillfarten via gatan och in på gården) är betecknad som mark för allmänt ändamål i gällande detaljplan. Av yttrandet framgick att det inte förelåg några planmässiga hinder om fastighetsägaren ville låsa skolgården. Den l mars 2012 återkallade nämnden sitt överklagande från mark- och miljödomstolen, varefter domstolen avskrev målet. – – – På eftermiddagen den 15 maj 2012 utförde miljöförvaltningen en inspektion samt ljudnivåmätningar i en bostad på första våningen i Brf Vildsvinets fastighet invid skolgården. Av inspektionsrapporten framgick att ett 50-tal skolbarn använde bollplanen vid mätningen. Lägenheten hade en vädringslucka och mätningar skedde med luckan öppen respektive stängd. De maximala och ekvivalenta ljudnivåerna överskred Socialstyrelsens riktlinjer för buller inomhus (

text: SOSFS 2005:6

text: ) när vädringsluckan var öppen. Ljudnivåerna bedömdes utgöra olägenhet för människors hälsa. När vädringsluckan var stängd klarades riktvärdena. I rapporten angavs att förvaltningen bedömde att den enda rimliga åtgärden som kunde vidtas för att minska störningen kvälls- och nattetid var att begränsa allmänhetens tillträde till skolgården och bollplanen genom att låsa grinden vid skolgården kvälls- och nattetid samt att det vidtas åtgärder på staketet och grinden så att det inte går att ta sig över dem. SISAB inkom med yttrande över inspektionsrapporten den 12 juni 2012. [– – –]

text: Även Hedvig Eleonora skola och Grundskoleavdelningen på utbildningsförvaltningen har inkommit med yttrande över inspektionsrapporten. [– – –] Klagandena har inkommit med synpunkter på inspektionsrapporten samt på SISAB:s och utbildningsförvaltningens yttranden. [– – –] Miljöförvaltningen gjorde därefter bedömningen att det skulle utföras mätningar av den faktiska ljudnivån när ungdomar använder skolgården och bollplanen. Den 6 juli 2012 skickades därför ett brev till klagandena med erbjudande om att ringa miljöförvaltningens jourbil för mätning när störningar pågår. Av en efterföljande e-postkonversation med en klagande, framgick att ingen av klagandena kunde medverka till mätningar under juli och augusti. En granne till dem uppgavs dock kunna vara behjälplig från och med den 13 augusti. Ingen av klagandena kontaktade jourbilen för mätning under sommaren och hösten 2012. Klagandena erbjöds därför på nytt att kontakta jourbilen under tiden april-september 2013. Vidare ombads klagandena att göra noteringar om hur ofta störningarna skedde. Ett nytt jourbilsbrev skickades till klagandena den 12 april 2013 tillsammans med en uppmaning att föra anteckningar över antalet störningstillfällen från t.ex. april–september. I brevet angavs att klagandena kunde dela ut brevet till samtliga i huset som kunde tänkas bli störda av ungdomar på skolgården. I ett e-postmeddelande från en av klagandena den 9 maj 2013 angavs att störningar förekom inte bara mellan kl. 21.00–02.00. Bullret och aktiviteten på skolgården under kvällar och helger hade ökat markant efter att det byggts någon form av gunga bredvid fotbollsplanen. Det ställdes också en fråga om det fanns möjlighet att utföra mätning utöver jourbilstillfällena, framförallt på dagtid under helg. Liknande synpunkter framfördes i en skrivelse från den andra klagande daterad den 31 maj 2013. I svar den 17 maj 2013 erbjöd miljöförvaltningen möjlighet till en mätning utöver jourbilstillfällena. Under tiden maj–juli skedde e-postkorrespondens mellan miljöförvaltningen och klagandena i syfte att få till stånd en ljudmätning. Ingen ljudmätning kom dock till stånd eftersom det var svårt att finna en tid som passade klaganden. Den 29 september 2013 ringde en klagande till jourbilen kl. 22.10 och uppgav att det vistades störande ungdomar på skolgården. Eftersom jourbilen för tillfället befann sig på ett annat uppdrag, ringde inspektörerna tillbaka till klaganden kl. 23.15. Klaganden uppgav då att det var vakter på skolgården och att han skulle återkomma om störningarna skulle uppkomma igen, vilket han inte gjorde. Den 30 september 2013 inkom samma klagande med ett e-postmeddelande i vilket angavs att störningsmönstret på lördagar brukade innebära att ungdomar samlades på gården på kvällen för att sedan dra ut på stan. Vid midnatt brukade de återkomma till innergården. När jourbilen ringde vid 23-tiden var det lugnt. Ungefär vid midnatt väcktes klaganden av rop och buller från innergården. Klaganden, som då hade gått och lagt sig, var väldigt trött och orkade inte kontakta jourbilen igen. Klaganden anförde att tidpunkten för bullerstörningar och tidpunkten för jourmätningar inte verkar sammanfalla och att det därför fanns två alternativ. Det ena var att mäta kontinuerligt och det andra att simulera störningar och mäta när det passar. Den 16 oktober 2013 inkom en bullerlogg med noterade störningar från januari till september 2013. Loggen visade att det upplevts minst en störning om dagen under totalt ca 90 dagar under perioden. Loggen visade att störningarna eskalerade under de varmare månaderna maj–september. Bland de störande ljud som klagandena upplevt nämndes bl.a. skrik, rop moped- och billjud, hundskall, bolldunsar mot olika material och musik. Förvaltningen kunde konstatera att loggen innehöll många störningshändelser, men att det var svårt att värdera allvarligheten av dem enbart utifrån loggen. I ett e-postmeddelande den 20 oktober 2013 meddelade en klagande att störningarna normalt var värre på lördagar än på fredagar. Vidare angav han att de fann det meningslöst att ringa jourbilen den 25 oktober eftersom störningarna sannolikt skulle komma att ha

text: upphört när jourbilen anlände. Han föreslog istället, som det får förstås, att inspektörerna skulle åka dit ändå och etablera sig i entrén åt gårdssidan.

text: Förvaltningens synpunkter

text: – – – Förvaltningen delar klagandens uppfattning att handläggningen av ärendet har tagit lång tid. Ärendet inleddes i maj 2009 och har till dags dato ännu inte avgjorts, vilket beror på följande omständigheter. Sedan det blev känt för nämnden att den aktuella marken utgör plats för allmänt ändamål och att allmänhetens tillträde till platsen därmed kan begränsas, har handläggningen inriktats på att försöka utreda vidden av störningarna från ungdomar som vistas på skolgården kvälls- och nattetid. Det har skett mätningar inomhus som visade på överskridna riktvärden med öppen vädringslucka. Mätningarna visade dock att riktvärdena klarades med stängd vädringslucka. Mätningarna skedde på dagtid när skolbarn vistades på skolgården. Av mätresultatet går det därför inte att dra några slutsatser om vilken ljudnivå störningarna utanför skoltid alstrar, även om förvaltningen av erfarenhet bedömer att ljudnivåerna från sådana störningar normalt är lägre än de som uppmätts från skolbarnen. Klaganden har dock uppgett att störningarna kvälls- och nattetid är av en annan karaktär. För att kunna konstatera huruvida störningarna kvälls- och nattetid utgör risk för olägenhet, behöver nämnden därför verifiera dem genom mätningar. För det fall det konstateras föreligga olägenhet blir graden av störning en faktor i bedömningen av vilka åtgärder som kan anses rimliga att kräva av ansvarig verksamhetsutövare i syfte att eliminera eller minska störningen. Ärendet är svårutrett så till vida att störningarna som nu är föremål för utredning förekommer främst under den varmare årstiden samt att de sker på kvälls- och nattetid. Förvaltningens jourbil finns tillgänglig vissa helger för att det ska kunna göras inspektioner och mätningar vid störningar utanför ordinarie kontorstid, men det bygger på att den som är störd tar kontakt med jourbilen när störning pågår eller att det annars avtalas om när ett besök ska ske. Det finns alltid en risk för att jourbilen inte hinner fram i tid för att kunna göra en mätning. I det aktuella fallet har klagandena erbjudits jourbil under två säsonger, vilket motsvarar totalt 9 tillfällen. Kontakt har dock skett endast en gång och då hade dessvärre störningen upphört när jourbilen ringde tillbaka efter att ha slutfört ett pågående uppdrag. För att ändå få till stånd en mätning har förvaltningen under sommarsäsongen 2013 erbjudit mätningar utöver jourbilstillfällena, även på helger efter att det påtalats att störningar numera pågår även under dagtid på helgerna till följd av att det installerats en gunga på skolgården. Tyvärr kom någon mätning inte till stånd p.g.a. att det var svårt att hitta ett tillfälle som passade klagandena. I ett ärende som detta, där enskilda boendes intresse av en tyst och vilsam boendemiljö ställs mot det allmänna intresset av möjlighet att kunna utöva spontanidrott och lek, framstår det som mycket viktigt med ett ordentligt och rättvisande utredningsunderlag. En stängning av skolgården utanför skoltid skulle väsentligen försämra möjligheterna för barn och unga i närområdet att idka spontanidrott och lek, vilket vore till nackdel ur folkhälsosynpunkt. – – – För att få ett fullödigt underlag anser förvaltningen att behovet av att göra mätningar kvällsoch nattetid kvarstår. Mätningarna behöver då ske inomhus med stängd vädringslucka samt utomhus vid fasad. Inför sommarsäsongen 2014 avser förvaltningen därför att erbjuda klagandena nya tillfällen till mätningar. Mot bakgrund av tidigare svårigheter att få till mätningar, samt det förhållandet att ärendet pågått under lång tid, avser förvaltningen att redan nu begära in utredning från utbildningsnämnden med avseende på möjliga åtgärder för att minska eller eliminera störningen samt de ekonomiska konsekvenser åtgärderna medför. Avsikten är att handläggningen ska kunna skyndas på och ett beslut fattas så snart det finns ett tillräckligt underlag för bedömning.

text: Förvaltningen har förståelse för klagandenas synpunkt att ärendet dragit ut på tiden. Förvaltningen vill dock framhålla att så snart det stod klart att skolgården utgör mark för allmänt ändamål, har handläggningen syftat till att försöka verifiera störningen genom mätning. Eftersom mätningar av olika skäl inte kunnat ske, bl.a. eftersom klagandena varit bortresta under sommartid, samt det förhållandet att störningen är säsongsbunden och oregelbunden i tid, är det naturligt att handläggningen av ärendet pågått under lång tid. Det kan ha förefallit vara enkelt för nämnden att förelägga SISAB och utbildningsnämnden att begränsa allmänhetens tillträde till skolgården under kvällar och helger. Det hade emellertid varit ett ytterst ingripande beslut med hänsyn till stadens policy att främja möjligheterna till spontanidrott. Det är dessutom inte klarlagt hur omfattande störningen är och det saknas även en uppskattning av vilka kostnader en stängning av skolgården skulle föranleda. Det har med andra ord saknats ett fullständigt underlag för ett sådant beslut, vilket är skälet till att ärendet dragit ut på tiden. Det är därför förvaltningens uppfattning att handläggningen har skett så effektivt som omständigheterna medger. Det är dock förvaltningens förhoppning att ärendet ska kunna avgöras snarast. Så snart förvaltningen bedömer att det finns ett tillräckligt bra beslutsunderlag, kommer miljö- och hälsoskyddsnämnden att få ta ställning i ärendet. AA gavs tillfälle att kommentera remissvaret och gav in en skrivelse från bostadsrättsföreningen.

text: JO begärde den 11 november 2014 på nytt in dagboksblad i miljö- och hälsoskyddsnämndens ärende. Det framgick att nämnden ännu inte fattat något slutligt beslut i ärendet.

text: Rättslig reglering

text: Enligt

text: 26 kap. 3 § tredje stycket miljöbalken

text: , MB, utövar den kommunala nämnd som fullmäktige bestämmer tillsyn över miljö- och hälsoskyddet enligt

text: 9 kap.

text: MB, med undantag för bl.a. sådan miljöfarlig verksamhet som kräver tillstånd. Tillsynen ska enligt

text: 26 kap. 1 §

text: MB säkerställa syftet med balken och föreskrifter meddelade med stöd av denna. Tillsynsmyndigheten ska för detta ändamål, på eget initiativ eller efter anmälan, i nödvändig utsträckning kontrollera efterlevnaden av

text: miljöbalken

text: samt föreskrifter, domar och andra beslut som har meddelats med stöd av balken samt vidta de åtgärder som behövs för att åstadkomma rättelse. En tillsynsmyndighet är skyldig att vara aktiv genom att utreda inkomna anmälningar om missförhållanden samt följa upp vidtagna åtgärder. Enligt

text: 7 §

text: FL ska varje ärende där någon enskild är part handläggas så enkelt, snabbt och billigt som möjligt utan att säkerheten eftersätts. Det innebär bl.a. att ett ärende ska avslutas genom någon form av beslut inom rimlig tid.

text: Bedömning

text: JO:s granskning är inte avsedd att föregripa eller ersätta den prövning av myndigheters beslut som kan ske i ordinarie ordning. Mot den bakgrunden uttalar jag mig inte närmare om miljö- och hälsoskyddsnämndens ställningstaganden och bedömningar i sakfrågan, utan mina uttalanden kommer endast avse den fråga som har remitterats.

text: Länsstyrelsen beslutade den 18 januari 2012 att upphäva miljö- och hälsoskyddsnämndens beslut att lämna bostadsrättsföreningens klagomål på buller utan ytterligare åtgärd och återförvisade ärendet till nämnden för vidare handläggning. Miljö- och hälsoskyddsnämnden överklagade beslutet om återförvisning men återkallade sitt överklagande i början av mars 2012. Det innebar att nämnden därefter hade att återigen handlägga bostadsrättsföreningens klagomål.

text: När en överinstans har upphävt ett beslut på formella grunder och återförvisat ärendet för ny handläggning ska underinstansen göra om handläggningen och fatta ett nytt beslut i saken. Ärendet bör också betraktas som ett förtursärende och behandlas skyndsamt.

text: Av utredningen framgår att nämndens handläggningsåtgärder i tiden efter mars 2012 i huvudsak har gått ut på att försöka få till stånd mätningar för att verifiera omfattningen av bullret. Nämnden har uppgett att ärendet är svårutrett eftersom bullerstörningarna är säsongsberoende och uppkommer främst kvälls- och nattetid. Nämnden har också framfört att det är svårt att få tillträde till bostadslägenheterna för att utföra mätningar. Jag har förståelse för att dessa omständigheter kan försvåra utredningen i ärendet. Det är emellertid nämndens ansvar att driva fram ärendet till ett avgörande, vilket bl.a. innebär att nämnden har att vidta lämpliga och möjliga utredningsåtgärder. Jag har svårt att förstå att nämnden anser att handläggningen har skett så effektivt som omständigheterna medger. Enligt min uppfattning har handläggningen präglats av passivitet. Två år och åtta månader har gått efter återförvisningen. Det är oacceptabelt lång tid och nämnden förtjänar kritik för det.

text: Jag förutsätter att miljö- och hälsoskyddsnämnden fortsättningsvis prioriterar ärendet och driver det framåt mot ett slutligt avgörande.

text: Vad AA i övrigt har anfört föranleder inte någon ytterligare åtgärd eller något uttalande från min sida.

text: Ärendet avslutas.


nyckelord: Rättelse Utmätning

title: Kritik mot Kronofogdemyndigheten, som utmätt egendom som inte skulle utmätas och sedan låtit bli att rätta sitt misstag

sammanfattning: Kronofogdemyndigheten grundade ett beslut om utmätning av bankmedel på uppgifter som inte längre var aktuella när utmätningen verkställdes. Utmätningen borde inte ha fullföljts, eftersom detta innebar att egendom som enligt beslutet inte skulle utmätas togs i anspråk. När utmätningen trots det verkställdes borde rättelseåtgärder ha vidtagits sedan misstaget uppmärksammats.

text: Bakgrund och utredning

text: AA var föremål för utmätningsåtgärder hos Kronofogdemyndigheten. Det framkom att han hade ett bankkonto hos Länsförsäkringar Bank. Myndigheten inhämtade närmare uppgifter om behållningen på kontot och fick därvid kännedom om att behållningen på kontot, per den 25 november 2009, uppgick till 22 010 kr. Den 30 november beslutade myndigheten om utmätning av 12 300 kr. Den 3 december verkställde banken utmätningen. Då uppgick behållningen till drygt 8 300 kr, som banken betalade ut till Kronofogdemyndigheten.

text: BB, förordnad god man för AA, begärde att Kronofogdemyndigheten skulle rätta sitt beslut. Den 10 december 2009 beslutade Kronofogdemyndigheten att inte rätta beslutet med motiveringen att ”förbehåll för en månad kvarlämnats till gäldenären”. Efter att BB överklagat beslutade Gävle tingsrätt den 24 februari 2010 att det utmätta beloppet skulle återbetalas till AA. Efter att tingsrättens beslut den 25 mars 2010 hade vunnit laga kraft återbetalade Kronofogdemyndigheten pengarna till AA.

text: I sin anmälan till JO upplyste BB att skälet till att behållningen på AA:s konto minskat under den tid som förflöt från det att Kronofogdemyndigheten inhämtade upplysningar om kontot till det att utmätningen skedde var att han som god man hade betalat AA:s räkningar i anslutning till månadsskiftet. Efter utmätningen hade AA endast haft 2 kr och 54 öre att leva på under återstoden av december.

text: Kronofogdemyndigheten anmodades att yttra sig. I sitt yttrande anförde myndigheten – biträdande processägaren CC – bl.a. följande.

text: Grundläggande vid utmätning är att Kronofogdemyndigheten anger vad som utmäts. I beslutet brukar myndigheten också beskriva utmätningsgodset så långt det går och ange värdet av det utmätta godset. Ofta sker utmätningen på plats och myndigheten kan då besiktiga godset och ta hand om godset direkt vid utmätningstillfället. Vid utmätning av bankmedel är förfarandet i nästan samtliga fall en s.k. skrivbordsförrättning. Det innebär att Kronofogdemyndigheten inte har egendomen direkt tillgänglig utan utgår från uppgifter som banken har lämnat. Beroende på postgången kan uppgifterna vara någon dag eller några dagar gamla. Vid utmätningstillfället kan saldot på kontot ha förändrats genom uttag eller insättningar, varför det inte med säkerhet kan konstateras att det belopp som banken uppger de facto finns på kontot när utmätningen sker. Ytterligare förändringar kan ske fram till dess utmätningen säkerställs genom ett förbudsmeddelande till utbetalaren. Vid utmätningen skall KFM tillse att gäldenären förbehålls medel så att han tillförsäkras medel – i skälig omfattning – för sitt underhåll tills nästa inkomst är att vänta, se

text: 5 kap. 1 § 7 p.

text: UB. [– – –] Vad som således kvarstår av behållningen, efter det att gäldenären förbehållits medel för sitt underhåll, är det belopp som kan utmätas. Banken skall sedan underrättas om det utmätta beloppet genom ett s.k. förbudsmeddelande vilket innebär att banken sedan inte får betala ut beloppet till någon annan än KFM. Vid utmätningstillfället hade KFM uppgift om att det fanns 22 010 kr på konto hos Länsförsäkringar [– – –] och det av KFM beräknade förbehållsbeloppet bestämdes till 9 671 kr. KFM fann därför att 12 300 kr kunde utmätas vilket också skedde. Den 3 december meddelade Länsförsäkringar att vad som kvarstod på kontot var 8 300 kr och att detta belopp hade betalats in till Kronofogdemyndigheten. Samma dag var AA:s gode man i kontakt med KFM och meddelade att han omgående skulle begära rättelse. I beslut den 10 december 2009 fann KFM inte skäl att rätta utmätningen eftersom AA hade förbehållits medel för sitt underhåll för en månads tid. Efter överklagande till tingsrätt har beslutet ändrats av rätten och de utmätta medlen har utbetalats till AA. Av anmälan framgår att orsaken till att kontot minskat till 8 300 kr var att AA hade betalat räkningar, bland annat till Flinks radio, Intrum, sophämtning, underhåll, självrisk efter en kollision, klädinköp, lån, elräkning, hemförsäkring, betalning till sin far avseende bildäck och bilförsäkring samt matpengar. AA har en längre tid varit aktuell hos Kronofogden på grund av obetalda skulder. Han måste således varit införstådd med att exekutiva åtgärder skulle kunna komma att vidtas. De som har sökt verkställighet har rätt att få utmätning om tillgångar finns. De borgenärer som inte har sökt utmätning har inte någon förtur framför utmätningsborgenärerna vid utmätning av bankmedel. Vid utmätningstillfället hade KFM inte kännedom om den exakta behållningen, eftersom utmätningen gjordes utifrån det svar som KFM hade fått från banken. Även om behållningen hade minskat skulle det inte ha påverkat hur mycket som AA skulle få förbehålla sig. Däremot hade utmätningsbeloppet blivit lägre. Det förbehållsbelopp som AA tillgodoräknades synes ha tillförsäkrat AA medel för hans underhåll. AA har dock betalat fordringsägare som inte sökt verkställighet framför fordringsägare som har sökt verkställighet. AA har således använt det som förbehållits honom till att betala oprioriterade fordringsägare. AA hade förvisso inte nåtts av informationen att bankmedlen hade utmätts, men måste ha varit införstådd med att exekutiva åtgärder skulle kunna komma att vidtas. Han hade bland annat fått förfrågan från KFM en kort tid innan utmätningen skedde och hade även skickat in svar på förfrågan. Det kan då ifrågasättas om det föreligger skäl att rätta utmätningen och låta fordringsägare som har fått förmånsrätt i medlen genom utmätningen få stå tillbaka för att gäldenären behöver ytterligare medel, dvs. indirekt ge andra borgenärer förtur till medlen.

text: Efter att ha diskuterat vissa uttalanden i den rättsliga doktrinen fortsatte myndigheten:

text: Frågan om utmätning av bankmedel synes således inte ha blivit föremål för närmare överväganden när det gäller problemet med att förfarandet pågår under en tid och att behållningen då kan komma att ändras. Det är olyckligt när situationer uppstår då det som KFM har förbehållit gäldenären hinner användas till t.ex. betalning av skulder och det då efter utmätning inte finns kvar något eller endast ett litet belopp på kontot. Samtidigt har utmätningssökandena ett berättigat intresse att få betalt. Det synes som att just utmätning av bankmedel skulle behöva övervägas särskilt av lagstiftaren och eventuellt ges särskild reglering. Sammanfattningsvis anser KFM att utmätningen var rätt då den gjordes och att AA förbehölls ett belopp, utifrån de uppgifter KFM hade kännedom om, som borde ha tillgodosett hans behov av medel för sitt underhåll. Även beslutet att inte rätta utmätningen anser KFM vara rätt med hänsyn till att AA hade tillförsäkrats ett belopp som bort ha tillgodosett hans behov av medel för sitt underhåll, men använt dem för betalning av andra skulder. Att AA just då han betalade skulderna inte hade kännedom om utmätningsbeslutet är olyckligt men han kan inte ha varit okunnig om att det fanns mål för verkställighet hos KFM och att utmätning för dessa mål skulle kunna komma att aktualiseras.

text: Rättslig reglering

text: Allmänt om utmätning och gäldenärens beneficium Enligt

text: 4 kap. 2 § utsökningsbalken

text: (UB) får Kronofogdemyndigheten genom utmätning ta i anspråk sådan egendom som inte är undantagen på grund av bestämmelse i balken eller på grund av särskild föreskrift. Bestämmelser om sådana undantag finns i balkens femte kapitel.

text: Vid utmätning av en gäldenärs banktillgodohavande har Kronofogdemyndigheten att beakta bl.a. vad som föreskrivs i 5 kap. 1 § 7 och 2 § UB. Av dessa bestämmelser framgår, något förenklat, att Kronofogdemyndigheten vid utmätningen måste förbehålla gäldenären tillräckliga medel för att klara dennes och familjens underhåll fram till dess att inkomst som täcker behovet är att vänta.

text: Rättelse av beslut om utmätning I

text: 4 kap.

text: UB finns bestämmelser om s.k. självrättelse. Sådan rättelse kan ske efter påpekande av part eller tredje man, men Kronofogdemyndigheten är även skyldig att självmant pröva frågan om rättelse eller ändring av ett beslut, när anledning föreligger till en sådan åtgärd, se 3 kap. 17 § utsökningsförordningen.

text: Av

text: 4 kap. 34 §

text: UB framgår att Kronofogdemyndigheten, om den av annat skäl än som anges i 33 § finner att viss egendom inte borde ha utmätts, ska vidta rättelse. Sådan rättelse får emellertid inte vidtas senare än två veckor efter utmätningsbeslutet. Rättelse enligt den här bestämmelsen kan enligt lagens förarbeten ske bl.a. i fall då hinder rätteligen hade förelegat mot verkställighet, då utmätt egendom hade bort ingå i gäldenärens beneficium, utmätning skett i strid mot annan föreskrift som hindrar utmätning eller då utmätningsordningen har åsidosatts. Om egendomen över huvud taget inte hade bort utmätas, ska rättelsen gå ut på att utmätningen hävs (

text: prop. 1980/81:8 s. 163

text: och

text: Bedömning

text: Utmätningsbeslutet byggde på förutsättningen att det på kontot fanns medel som täckte vad gäldenären behövde för sitt omedelbara uppehälle. Det är tveksamt om denna förutsättning var uppfylld då utmätningsbeslutet fattades. Den förelåg i vart fall inte när utmätningen skulle verkställas, eftersom gäldenären, som inte kände till att utmätning skulle ske, genom sin gode man hade gjort uttag på kontot. Utmätningen borde då inte ha fullföljts, eftersom detta innebar att egendom som enligt beslutet inte skulle utmätas togs i anspråk. När utmätningen trots det verkställdes skulle, sedan saken uppmärksammats, rättelseåtgärder ha vidtagits. En korrigering skedde nu först efter att beslutet överklagats till domstol, och där ändrats. Handläggningen förtjänar kritik. Om så inte redan skett bör Kronofogdemyndigheten ändra sina rutiner så att det inträffade inte upprepas.


avgjordAv: Justitieombudsmannen Per Lennerbrant

nyckelord:
Bemötande
Objektivitet, opartiskhet, saklighet

title: Kritik mot en tjänsteman hos Länsstyrelsen i Jämtlands län som brustit i saklighet vid kontakter med en enskild

sammanfattning: En tjänsteman hos länsstyrelsen har i mejl till en enskild vid flera tillfällen uttryckt sig på ett sätt som strider mot kravet på saklighet i 1 kap. 9 § regeringsformen, bl.a. genom att lämna felaktiga uppgifter och uttala sig om hur vissa skador uppstått utan att ha ett tillräckligt underlag för sina slutsatser. JO ser allvarligt på tjänstemannens agerande och kritiserar honom för det.

text: Bakgrund

text: Den 20 maj 2021 publicerade Länstidningen Östersund en artikel med rubriken ”Fornminnen stängs av efter ökat slitage”. Enligt artikeln hade cyklister bidragit till skador på fornminnet Tibrandshögen på Rödön och det framgick att länsstyrelsen skulle vidta åtgärder. AA kontaktade länsstyrelsen via mejl och frågade hur man kommit fram till att just cyklister bidragit till ett ökat slitage på fornlämningen samt efterfrågade en bakgrund eller ett underlag för beslutet om cykelförbud på fornminnet. Han hade då kontakt med handläggaren BB. Efter viss mejlkorrespondens hänvisade BB den 24 maj 2021 AA att fortsättningsvis kontakta hans chef.

text: Anmälan

text: I en anmälan som kom in till JO den 8 september 2021 förde AA fram klagomål mot Länsstyrelsen i Jämtlands län och BB för att denne efter den 24 maj fortsatt att kontakta AA och för vad BB då uttryckt. Till anmälan och senare gjorda kompletteringar bifogade AA en mejlkorrespondens med länsstyrelsen. AA förde sammanfattningsvis fram följande.

text: I ett mejl den 28 maj 2021 antydde BB att AA skadat fornlämningen. I mejlet skrev han bl.a. detta. ”Om du vill överklaga för att kunna fortsätta att skada fornlämningen får du vända dig till din riksdagsman för att söka ändra i lagen.” Den 8 september 2021 kontaktade BB åter AA via mejl. AA anklagades för brott och pekades ut som företrädare för en cykelklubb utan att AA själv nämnt

text: det. Vidare hotade BB att åtalsanmäla cykelklubben, vilket gjordes på oklara grunder. BB:s agerande är inte myndighetsmässigt.

text: I mejlet uppgav BB att länsstyrelsen sammanställt en intern rapport över de skador som konstaterats. Vidare lämnades en redogörelse för hur skadorna sannolikt uppstått och för konsekvenserna av skadorna. Därefter framgick följande.

text: ”Länsstyrelsen förbereder nu för nästa steg. Det vi diskuterar är en åtalsanmälan som då kommer att riktas mot Östersunds cykelklubb, som är den enda aktören i Jämtland med kapacitet att utföra skadegörelse av den här kalibern. Med detta följer konsekvenser av att vi som myndighet kommer att vara tvingade att lämna ut handlingarna till pressen. Alternativet är att klubben bestämmer sig för att ta ansvar för vad man åstadkommit. Backen behöver grusas upp, gräs planteras mm, vilket måste ske med handkraft till exempel. Det skulle säkert se bättre ut om ni visar er beredda att ta ansvar för vad ni gjort.”

text: Av ett mejl från BB till AA, skickat den 21 september 2021, framgick följande.

text: ”Hej Då vi inte har kunnat se någon vilja från cykelklubben att ta ansvar för det man ställt till med beslöt länsstyrelsen igår att gå vidare med en åtalsanmälan för skadegörelse på lagskyddad fornlämning. Till denna kommer också skadeståndsanspråk gällande kostnaderna för återställning. Hade kanske hoppats lösa detta på ett annat sätt”

text: Den 22 september 2021 skickade BB ett mejl till ordföranden i Östersunds cykelklubb. I mejlet skrev han bl.a. detta.

text: ”Därefter har jag i strid ström fått ta emot alltfler och allt otrevligare mejl från AA som säger att han representerar er klubb. Han har också ringt mina chefer och senast hotat med att han spelade in samtalet för att använda juridiskt. Hans agerande har lett till att vi nu förbereder en åtalsanmälan och ett skadeståndsanspråk mot er klubb. Ett betydligt bättre läge för alla parter hade varit om klubben varit beredd att ta ansvar för vad som skett och varit beredda att i samråd med oss sätta in åtgärder. Företräder AA verkligen er, eller finns det någon mer sansad människa att tala med på klubben?”

text: Utredning

text: JO hämtade inledningsvis in handlingar och muntliga upplysningar från Länsstyrelsen i Jämtlands län. Av minnesanteckningar från en tf. enhetschef hos länsstyrelsen framgår att det på ett möte den 20 september 2021 konstaterats att någon åtalsanmälan inte är planerad. Länsstyrelsen uppgav vidare till JO den

text: 28 september 2021 att man inte hade något tillsynsärende eller ärende om åtalsanmälan som gällde Tibrandshögen.

text: Länsstyrelsen yttrade sig till JO den 17 december 2021, efter att berörda befattningshavare fått tillfälle att lämna synpunkter.

text: Vad gäller skadorna och eventuell åtalsanmälan uppgav länsstyrelsen följande. Länsstyrelsen tar aldrig kontakt med enskilda när den överväger att göra en

text: åtalsanmälan. Den berörda handläggaren utredde och dokumenterade skadorna. Länsstyrelsen borde rätteligen ha utrett skadorna tillräckligt för att veta om det fanns anledning att misstänka brott och om så varit fallet, överlämnat en åtalsanmälan till polis eller åklagare. Länsstyrelsen bedömer att tillvägagångssättet brustit i förhållande till ordinarie förfarande. Länsstyrelsen beklagar detta och kommer omgående att utreda och handlägga ärendet enligt ordinarie förfarande.

text: Länsstyrelsen redovisade sammanfattningsvis följande bedömning. Efter att den berörda handläggarens chef återkopplat till AA hade handläggaren ytterligare kontakt med AA. Enligt länsstyrelsen har handläggaren tyvärr inte formulerat sig på ett sätt som myndigheten önskar att en medarbetare ska uttrycka sig på. Kontakterna är inte heller förenliga med kraven på att myndigheter ska iaktta saklighet och opartiskhet. Länsstyrelsen beklagar detta och skulle omgående ha fråntagit handläggaren kontakterna med AA och tydliggjort de krav som ställs på tjänsteutövning. Länsstyrelsen har vidtagit ett flertal åtgärder för att undvika den här typen av händelser. På länsstyrelsens personaldag, som hölls för hela personalstyrkan under hösten 2021, var temat ”Vår vision och värdegrund”. Länsstyrelsen har även utbildning med inriktning på tjänstemannarollen för alla anställda.

text: AA kommenterade länsstyrelsens yttrande.

text: Rättslig reglering

text: Av

text: 1 kap. 9 § regeringsformen

text: följer att företrädare för det allmänna i sin verksamhet ska beakta allas likhet inför lagen samt iaktta saklighet och opartiskhet (objektivitetsprincipen).

text: Kravet på saklighet i

text: 1 kap. 9 § regeringsformen

text: innebär att anställda vid myndigheter har en skyldighet att bemöta dem som vänder sig till myndigheten på ett korrekt sätt och att en myndighetsperson ska hålla sig till den sakfråga som myndigheten ska avgöra visavi den enskilde. Ett gott bemötande är viktigt både för att den enskilde har rätt till det och för att förtroendet för den offentliga förvaltningen ska kunna upprätthållas. (Se bl.a.

text: bet. 2007/08:KU6 s. 14

text: f. med hänvisningar, Bull och Sterzel,

text: Regeringsformen

text: [2019, Juno] s. 54,

text: JO 2014/15 s. 368

text: och 2020/21 s. 387.) Kravet på saklighet innebär också att myndigheters åtgärder och beslut inte får utgå från ovidkommande hänsyn och vara godtyckliga utan ska vara rationella och logiskt motiverade (se t.ex. JO 2015/16 s. 456 och 2020/21 s. 353.)

text: Objektivitetsprincipen återfinns även i

text: 5 § förvaltningslagen

text: , som ett uttryck för en av grunderna för en god förvaltning.

text: Vidare framgår av

text: 6 § förvaltningslagen

text: att en myndighet ska se till att kontakterna med enskilda blir smidiga och enkla. Myndigheten ska lämna den enskilde sådan hjälp att han eller hon kan ta till vara sina intressen (serviceskyldighet).

text: Bedömning

text: Jag har begränsat min granskning till de uttalanden som länsstyrelsens handläggare BB gjort i de mejl som JO fått del av och som redovisats inledningsvis.

text: Det grundlagsstadgade kravet på saklighet innebär att en tjänsteman inte bara ska uttrycka sig och uppträda korrekt utan också neutralt och professionellt.

text: Av det som kommit fram kan jag konstatera att BB vid flera tillfällen, både i kontakt med AA och med en viss cykelklubb, uttalat sig på ett sätt som strider mot grundlagens krav på saklighet. Jag vill särskilt peka på följande.

text: Det framgår av utredningen att länsstyrelsen inte hade något tillsynsärende eller ärende om åtalsanmälan som gällde Tibrandshögen när BB hade kontakt med AA i september 2021. BB:s uppgift i mejlet den 21 september att länsstyrelsen beslutat att göra en åtalsanmälan är alltså felaktig. Även i mejlet den 22 september förde han fram ett påstående om en åtalsanmälan.

text: Vidare framgår att BB gett uttryck för uppfattningen att det var cykelklubben, där AA var medlem, som orsakat skadorna på Tibrandshögen. Länsstyrelsen har dock inte hänvisat till någon utredning som gav stöd för BB:s uppfattning. Inte heller i övrigt har det kommit fram att det fanns någon utredning som gav stöd för att cykelklubben orsakat skadorna. Jag kan inte förstå utredningen på något annat sätt än att BB inte hade ett tillräckligt underlag för slutsatsen om hur skadorna uppstått när han förde fram sin uppfattning till AA och cykelklubben.

text: BB uttalade i mejlet den 8 september 2021 att länsstyrelsen skulle kunna blir tvingad att lämna ut handlingar om skadornas uppkomst till medierna. Detta kan inte uppfattas som något annat än en påtryckning för att få AA att erkänna att klubben haft en del i skadorna på fornlämningen.

text: BB har också i flera av mejlen uttryck sig raljant om AA.

text: Jag ser allvarligt på BB:s agerande, och han förtjänar kritik för det.

text: Vad AA har anfört i övrigt ger inte anledning till några uttalanden från min sida.

text: Ärendet avslutas.


avgjordAv: Jan Pennlöv

nyckelord: Delgivning Dokumentation

title: Kronofogdemyndighet har i mål om betalningsföreläggande delgivit ett föreläggande med fel person

text: Den 15 oktober 2001 meddelade JO Pennlöv ett beslut med följande innehåll.

text: Anmälan

text: AA, född 1968, klagade på kronofogdemyndighetens handläggning av ett mål om betalningsföreläggande. Han anförde följande. I november 2000 fick han ett föreläggande från kronofogdemyndigheten i brevlådan som var ställt till en annan person med samma namn, född 1966, men med angivande av hans adress. Han kontaktade då omedelbart kronofogdemyndigheten, som uppmanade honom att skriva på delgivningskvittot och på detta ange att föreläggandet hade kommit till fel person. Trots detta erhöll han ett utslag i målet den 27 november 2000, i vilket – som han uppfattade det – han förpliktigades att utge yrkat belopp. När han på nytt kontaktade kronofogdemyndigheten upplystes han om att det enda sättet att rätta till misstaget var att han ansökte hos tingsrätten om återvinning. Sedan sökanden i målet medgivit hans ansökan om återvinning undanröjde Falu tingsrätt utslaget. Den 19 februari 2001 fick han återigen ett föreläggande till den andre AA från kronofogdemyndigheten. Myndighetens agerande tyder på att den alltjämt är av den uppfattningen att den andre AA bor på hans adress. Myndigheten borde ha kontrollerat adressuppgiften. Det felaktiga utslaget hade dessutom kunnat undvikas om kronofogdemyndigheten hade gjort en tjänsteanteckning om hans första telefonsamtal till myndigheten.

text: Utredningen

text: Med anledning av vad AA anförde i sin anmälan tog chefsjustitieombudsmannen BB– som har tillsyn över bl.a. allmänna domstolar – på eget initiativ upp ett särskilt ärende mot Falu tingsrätt (dnr 800-2001).

text: Kronofogdemyndighetens akt avseende mål om betalningsföreläggande mot AA, född 1966, lånades in och granskades. Ärendet remitterades därefter till Kronofogdemyndigheten i Gävle. I sitt svar anförde regionkronodirektören CC bl.a. följande. – – –

text: Kronofogdemyndighetens bedömning m.m.

text: Vid handläggningen av AA:s ärende har flera fel begåtts vid kronofogdemyndigheten. Det första felet begicks när kronofogdemyndigheten på grund av bristande noggrannhet förväxlade och sökte fel AA. Det var inte heller lämpligt att uppmana AA att skicka in delgivningskvittot med uppgivande av att det rör fel person. Kronofogdemyndigheten borde omgående ha rättat till felet. Då delgivningen registrerades trots att AA på kortet uppgivit att det rör sig om fel person, gjorde kronofogdemyndigheten ånyo fel. När utslag meddelas görs ingen särskild kontroll av att delgivningen är riktig utan kronofogdemyndigheten utgår från uppgiften att delgivning skett. Oftast görs utslagen maskinellt automatiskt. Detta innebär att när ”systemet” konstaterar att de åtgärder som ska företas med betalningsföreläggandet gjorts och stadgade tidsfrister löpt ut skrivs utslag ut automatiskt och skickas likaledes automatiskt ut till svaranden. I samband med att AA åter kontaktade kronofogdemyndigheten på grund av det felaktiga utslaget skulle vi ha gått igenom ärendet och sett till att rätta till de fel som vi hade möjlighet till och vidare säkrat upp att ytterligare fel inte skulle kunna uppstå. I samband med erfarenhetsutbyte med alla handläggare av betalningsföreläggande den 13 mars har en genomgång skett av vad som hänt i detta ärende som ett led i att förhindra ett upprepande. Vi driver också under detta år ett kvalitetsprojekt i betalningsföreläggandegruppen, som syftar till att höja kvaliteten i handläggningen. Vi beklagar de olägenheter som AA fått utstå på grund av våra bristande handläggningsrutiner. Ursäkter har framförts tidigare dels i brev och dels i tidningen Dala-Demokraten i samband med intervju.

text: AA har beretts tillfälle att yttra sig över remissvaret.

text: Bedömning

text: Som kronofogdemyndigheten har konstaterat har ett flertal fel begåtts vid handläggningen av målet om betalningsföreläggande. Det första föreläggandet har skickats ut till fel AA. Därefter har kronofogdemyndigheten, såvitt framgår av utredningen, uppmanat AA att underteckna delgivningskvittot, trots att han uppgivit att föreläggandet avsåg en annan person. Det sistnämnda ökade risken för det som senare även inträffade, nämligen att ett felaktigt utslag kom att meddelas. Kronofogdemyndigheten borde ha gjort en tjänsteanteckning om det första samtalet med AA. Därigenom hade riskerna minskats för att den felaktiga adressuppgiften användes på nytt, vilket också det har skett, och för att AA:s påteckning på delgivningskvittot godtogs. Kronofogdemyndigheten borde heller inte ha registrerat föreläggandet som delgivet. Förutom av den uppgift som kronofogdemyndigheten redan fått per telefon av AA om att det var fel person som hade nåtts av föreläggandet, borde dennes anteckning om detta på delgivningskvittot ha fått kronofogdemyndigheten att reagera. Att kronofogdemyndigheten på nytt försökte delge honom ett föreläggande ställt till den andre AA, illustrerar följderna av myndighetens slarviga handläggning.

text: Kronofogdemyndighetens felaktiga handläggning har vållat AA betydande obehag och besvär.

text: För det inträffade kan Kronofogdemyndigheten i Gävle inte undgå allvarlig kritik. Orsakerna står enligt vad som har framkommit genom utredningen att finna i okunskap och slarv. Med hänsyn till bl.a. att vissa åtgärder har vidtagits för att förhindra att liknande misstag begås i framtiden finner jag inte skäl att ytterligare kommentera saken.

text: Ärendet avslutas.