avgjordAv: Cecilia Nordenfelt

nyckelord:
Allmänna handlingar
God man/förvaltare

title: Kritik mot Försäkringskassans hantering av inkommen e-post m.m.

text: JO Nordenfelt meddelade den 26 januari 2009 ett beslut med följande innehåll.

text: Anmälan

text: I en anmälan som kom in till JO den 10 mars 2008 framförde AA klagomål mot Försäkringskassan i Skåne. Hon anförde att hon som god man/förvaltare för ett antal huvudmän hade vänt sig till Försäkringskassan via e-post och begärt att få uppgifter om hur mycket ersättning som hade utbetalats under 2007. Hon behövde uppgifterna för sin redovisning till överförmyndaren. AA påminde Försäkringskassan via e-post den 6 och 31 januari samt den 27 februari 2008, men hade vid tidpunkten för sin anmälan till JO fortfarande inte fått de begärda uppgifterna. Det besked hon hade fått var att hennes begäran hade vidarebefordrats till hennes försäkringskontor. Vid sin tredje förfrågan fick AA besked om att hennes e-post hade vidarebefordrats till handläggare och ansvarig chef på försäkringskontoret.

text: Utredning

text: Ärendet remitterades till Försäkringskassan som anmodades yttra sig över det som AA hade framfört i sin anmälan till JO.

text: I sitt remissvar anförde Försäkringskassan, genom försäkringsdirektören BB, bl.a. följande.

text: Utredning (händelseförlopp)

text: Uppgifter i ärendet har den 19 maj 2008 inhämtats från enhetschefen CC. De aktuella e-postmeddelandena kom in till den gemensamma e-postbrevlåda som skapats i dåmera länsorganisationen i Skåne och som hade adress skane@forsakringskassan.se. Den dåvarande kundtjänsten i Malmö bevakade brevlådan och besvarade de frågor som man kunde besvara. Övriga frågor vidarebefordrade man till det område som berördes av frågan. I de aktuella fallen vidarebefordrade kundtjänsten epostmeddelandena till funktionsbrevlåda ”barn/familj/pension” inom Område Mellanskåne. Meddelandena har öppnats av någon handläggare i Område Mellanskåne. Detta kan konstateras genom att meddelandet i systemet markerats som ”läst”. Då inget av de aktuella meddelandena emellertid åtgärdats av den som öppnat resp. meddelanden

text: måste de berörda handläggarna ha ansett att saken inte skulle hanteras av någon av dem och de har – felaktigt – lämnat meddelandena utan åtgärd och utan att, såsom bort ha skett, ha återställt varje meddelande till status ”oläst”. Konsekvensen av detta blev att meddelandena framstod som åtgärdade och dessutom hamnade allt längre ned i listan över mottagen e-post. Den tredje e-posten gick i kopia till dåvarande enhetschefen DD, som under normala omständigheter hade bort ha uppmärksammat meddelandet och ha tillsett att det blev åtgärdat. Kopian sändes emellertid till DD under de sista dagarna av hans anställning i myndigheten. Då något åtgärdande inte skedde tyder detta på att DD antingen inte nåtts av meddelandet eller inte hunnit öppna det.

text: Försäkringskassans slutsatser

text: Tanken bakom inrättandet av den ovan nämnda funktionsbrevlådan var att i den skulle sammanföras e-post i de ärendeslag som i framtiden skulle komma att tillhöra Nationellt försäkringscenter (NFC). Det kom att efter hand stå tilltagande klart att funktionsbrevlådan tenderade att bli alldeles för stor och därigenom alltmera svåröverskådlig. Diskussioner fördes om en uppdelning av funktionsbrevlådan, men dessa diskussioner ledde inte till något beslut i saken. Man valde att i stället gå ut med en lokal instruktion om att endast en starkt begränsad grupp handläggare hade tillträde till funktionsbrevlådan och i instruktionen lämnades precisa anvisningar rörande hanteringen och då i synnerhet behovet av att återställa ett inte åtgärdat e-postmeddelande till status som ”oläst”. Det som inträffat i det aktuella fallet visar tydligt vilka följder det kan få att underlåta denna återställning liksom att i övrigt brista i att hantera epostmeddelanden på vederbörligt sätt. Hanteringen av e-postmeddelandena framstår som lika anmärkningsvärd som klandervärd. Om den som öppnat det första e-postmeddelandet funnit sig inte vara föranlåten eller kapabel att åtgärda det borde det av vederbörande inte ha krävts särskilt mycket fantasi eller initiativkraft för att ha sett till att det öppnade meddelandet kommit till någon som kunde åtgärda det. Att bara lämna meddelandet därhän och dessutom utan att åtminstone ha vidtagit åtgärden att återställa dess status till ”oläst” tyder på allvarlig brist på ansvarskänsla.

text: Inom det pågående förändringsarbetet pågår ett arbete med hur e-post på ett enhetligt sätt skall hanteras i myndigheten. I avvaktan på att omorganisationen slutförs har enhetschefen CC ansett det lämpligast att inte nu vidta några ytterligare förändringar i hanteringen och har – i anledning av vad som framkommit i detta JO-ärende – den 19 maj 2008 ånyo gått ut med påpekande om vad som gäller. Enligt den gällande, lokala instruktionen är det bara områdeskonsulter som har rätt att gå in i funktionsbrevlådan. Vidare gäller att om ett e-postmeddelande lästs och lämnats till annan för åtgärd skall dess status i brevlådan återställas till ”oläst”. Om det kan ses att en begäran om uppgifter återkommer och om man kan se att ett ursprungligt meddelande missats skall enhetschefen underrättas. Det kan sägas att det på senare tid och i takt med att omorganisationen fallit på plats noterats en tydlig minskning av inflödet e-post till funktionsbrevlådan. När omorganisationen och systemen fallit på plats bör de nya förhållandena väsentligt minska risker för upprepande av det som förekommit i detta fall. AA har den 24 maj 2008 genom enhetschefens CC försorg fått de uppgifter som begärts. I sammanhanget konstaterades att AA inte låtit registrera sig som god man för en av de uppräknade huvudmännen. I myndigheternas serviceskyldighet ingår bl.a. att besvara frågor från enskilda så snart som möjligt –

text: 4 § förvaltningslagen (1986:223)

text: . Myndigheternas svar får därför inte dröja för länge.

text: Försäkringskassan beklagar den bristfälliga handläggningen och de olägenheter som AA kan ha åsamkats därav. AA gavs tillfälle att kommentera Försäkringskassans remissvar.

text: Bedömning

text: Jag har i ett beslut denna dag, dnr 4346-2008 och 5359-2008, redovisat min syn på de generella problem som Försäkringskassans omorganisation har medfört.

text: En begäran om att få ta del av uppgifter ur allmän handling ska bedömas enligt

text: 15 kap. 4 § sekretesslagen (1980:100)

text: . Enligt denna bestämmelse åligger det en myndighet att på begäran av en enskild lämna uppgifter ur allmän handling som förvaras hos myndigheten i den mån hinder inte möter på grund av bestämmelse om sekretess eller av hänsyn till arbetets behöriga gång. I

text: 4 § förvaltningslagen (1986:223)

text: anges att frågor från enskilda ska besvaras så snart som möjligt.

text: När en myndighet väljer att använda ett system med gemensamma brevlådor för epost på ett sådant sätt som Försäkringskassan beskriver, är det viktigt att den har utarbetade rutiner som säkerställer att meddelanden inte lämnas utan åtgärd. Det är också viktigt att den enskilde tjänstemannen känner ansvar för att meddelanden och förfrågningar från allmänheten tas om hand på ett korrekt sätt. I det nu aktuella ärendet har uppenbarligen ingen känt ansvar för den inkomna e-posten, vilket naturligtvis inte är tillfredsställande. Trots två påminnelser från AA vidtog Försäkringskassan ingen åtgärd med anledning av hennes begäran, utan det tog mer än fyra månader innan AA fick de uppgifter hon begärde. Försäkringskassan förtjänar kritik för sin hantering av AA:s begäran om att utfå uppgifter.

text: Enligt Försäkringskassans remissvar har kassan vidtagit vissa åtgärder för att hanteringen av e-postbrevlådor ska fungera bättre. Inom ramen för det pågående förändringsarbetet hos Försäkringskassan arbetar kassan även med att ta fram enhetliga rutiner för e-post. Jag hoppas att dessa insatser har avsedd effekt.


avgjordAv: Justitieombudsmannen Lars Lindström

nyckelord:
Barn/ungdom
Förhandling/ sammanträde
Interimistiskt beslut
Långsam handläggning
Vårdnad

publisher: Justitieombudsmannen

title: Kritik mot Malmö tingsrätt för handläggningen av ett interimistiskt yrkande om överflyttande av vårdnaden om ett barn enligt 6 kap. 8 a § andra stycket föräldrabalken

org: jo

sammanfattning: En mor som var ensam vårdnadshavare för ett barn skadades svårt i en trafikolycka. Skadan gjorde att hon inte kunde utöva vårdnaden om barnet. Stadsområdesnämnden Innerstaden i Malmö yrkade därför vid tingsrätten – med stöd av 6 kap. 8 a § andra stycket föräldrabalken – att fadern skulle få vårdnaden om barnet. Nämnden yrkade också att tingsrätten genom ett interimistiskt beslut skulle flytta över vårdnaden till fadern i väntan på att målet skulle bli avgjort. Det tog tingsrätten sju månader att ta ställning till nämndens yrkande om ett interimistiskt beslut. Enligt JO är det en orimligt lång handläggningstid, och den långsamma hanteringen kan inte anses ha varit förenlig med barnets bästa. Tingsrätten får därför kritik.

text: Initiativet

type: rubrik

text: Vid handläggningen av JO:s ärende med dnr 208-2016 uppmärksammades Malmö tingsrätts handläggning av ett yrkande om ett interimistiskt beslut i ett mål om överflyttande av vårdnaden om ett barn enligt

text: 6 kap. 8 a § föräldrabalken

text: , FB (tingsrättens mål T 6047-15).

type: stycke

text: Jag beslutade att ta upp handläggningen av det interimistiska yrkandet till utredning i ett särskilt ärende.

text: Bakgrund

text: Modern AA var ensam vårdnadshavare till sonen BB, född i oktober 2014. I februari 2015 skadades AA allvarligt i en olycka och vistades därefter på sjukhus. Den 15 juli 2015 ansökte Stadsområdesnämnden Innerstaden i Malmö stad om stämning gentemot AA och yrkade att vårdnaden om BB skulle överflyttas från henne till barnets far CC enligt bestämmelsen i

text: 6 kap. 8 a § andra stycket

text: FB. Stadsområdesnämnden yrkade samtidigt att tingsrätten skulle meddela ett interimistiskt beslut om inte ett slutligt beslut kunde meddelas skyndsamt.

text: Stadsområdesnämnden uppgav att BB alltid hade bott tillsammans med båda sina föräldrar även om endast AA varit vårdnadshavare samt att AA efter

text: olyckan var ur stånd att ta hand om sig själv och att kommunicera, varför hon varaktigt var förhindrad att utöva vårdnaden om BB. CC hade samtyckt till att utses till vårdnadshavare för BB och det var inte lämpligare att vårdnaden om BB flyttades över till någon annan än CC.

text: I ett svaromål den 16 september 2015 bestred AA genom sitt ombud advokaten DD det framställda yrkandet om överflyttande av vårdnaden till CC, även interimistiskt.

text: I ett beslut den 22 september 2015 anordnade tingsrätten godmanskap för AA och förordnade hennes moder EE att som god man för AA bevaka hennes rätt, förvalta hennes egendom och sörja för hennes person.

text: Den 11 december 2015 höll tingsrätten (rådmannen FF) ett sammanträde för muntlig förberedelse. Stadsområdesnämnden framställde de yrkanden som hade angetts i ansökan om stämning och AA:s ombud framställde AA:s inställning i enlighet med svaromålet. FF förde därefter enskilda samtal med parterna i syfte ett nå en överenskommelse.

text: I protokollet från den muntliga förberedelsen antecknades följande:

text: Överenskommelse

text: Stadsområdesnämnden (…) åtar sig att snarast påbörja arbete i syfte att få till stånd umgänge mellan BB och EE. Ärendet kommer att hanteras med förtur. Stadsdelsnämnden (…) begär ingen prövning av det interimistiska yrkandet innan nästa planerade muntliga förberedelse den 27 januari 2016. Tingsrätten avkunnar härefter i parternas och ombudens närvaro följande

text: 1. Tingsrätten kallar parterna till en ny muntlig förberedelse onsdagen den 27 januari 2016, kl. 09.00, för att utvärdera arbetet under överenskommelsen ovan. I ett beslut den 18 december 2015 ändrade Hovrätten över Skåne och Blekinge tingsrättens beslut om god man på så sätt att hovrätten entledigade EE från uppdraget som god man och i stället förordnade GG till detta uppdrag. I skälen för beslutet angav hovrätten bl.a. att det rådde djupgående motsättningar mellan å ena sidan CC och å andra sidan EE och AA:s närmaste anhöriga i frågan om överflyttande av vårdnaden om BB till CC och att AA:s verkliga vilja i denna fråga inte var klarlagd.

text: I en skrift som kom in till tingsrätten den 21 december 2015 meddelade AA:s ombud att CC hade fört fram att han inte var intresserad av att delta i samarbetssamtal. Den 28 december 2015 meddelade stadsområdesnämnden att det inte fanns någon person som hade juridisk möjlighet att ställa BB i kö till en förskola eftersom det saknades en beslutsför vårdnadshavare.

text: Den 27 och 29 januari 2016 höll tingsrätten (rådmannen HH) ytterligare ett sammanträde för muntlig förberedelse i målet. Parterna framställde samma yrkanden och inställning till yrkandena som tidigare. Vidare förde HH enskilda

text: samtal med parterna i syfte att nå en överenskommelse, vilken inte nåddes. HH förklarade avslutningsvis att tingsrätten skulle fatta ett interimistiskt beslut i frågan om vårdnaden om BB efter att viss kommunicering med parterna hade skett.

text: I en skrivelse till tingsrätten den 8 februari 2016 gjorde AA gällande att hon inte var varaktigt förhindrad att utöva vårdnaden om BB, och att det i varje fall var lämpligare att vårdnaden flyttades över till en eller två särskilt förordnade vårdnadshavare i stället för till CC.

text: I en skrivelse till tingsrätten den 10 februari 2016 uppgav stadsområdesnämnden att förutsättningarna för att flytta över vårdnaden om BB till CC var uppfyllda. Nämnden framhöll samtidigt vikten av att ett interimistiskt beslut fattades i avvaktan på ett slutligt beslut.

text: I ett interimistiskt beslut den 19 februari 2016 förordnade HH att CC skulle ha vårdnaden om BB. Samtidigt beslutades att någon ytterligare utredning i frågan om vårdnaden inte skulle hämtas in. I skälen för beslutet angav HH bl.a. följande:

text: Det nu sagda innebär att AA – i vart fall för närvarande – får anses vara varaktigt förhindrad att utöva vårdnaden om BB. BB är alltså i dagsläget i behov av en annan vårdnadshavare än sin mor. Frågan är då vem vårdnaden ska flyttas över till. I en situation som denna finns det en presumtion för att vårdnaden ska flyttas över till den andre föräldern, i detta fall CC […] Den konflikt som nu finns innebär dock inte att CC inte är lämpad att ta hand om sin son. CC ska därför interimistiskt ha vårdnaden om BB.

text: Utredning

text: Ett dagboksblad och vissa handlingar i tingsrättens mål hämtades in och granskades.

text: JO uppmanade därefter Malmö tingsrätt att lämna upplysningar om handläggningen av det interimistiska yrkandet om överflyttande av vårdnaden om BB till CC samt handläggningstiden för detta yrkande.

text: Lagmannen JJ uppgav i ett yttrande följande:

text: Bifogat finns en utförlig redogörelse över handläggningen av målet. Redogörelsen har sammanställts av den ansvariga domaren, rådmannen HH. Redogörelsen visar att det är ett mål av mycket speciell karaktär. Min bedömning är att det, med den beskrivna bakgrunden, inte framstår som en oförsvarligt lång tid innan ett interimistiskt beslut angående överflyttning av vårdnaden meddelades. Till yttrandet fogades rådmannen HH:s redogörelse enligt följande:

text: Jag har, i egenskap av ansvarig domare för målet, getts tillfälle att lämna synpunkter. Eftersom målet även i vissa avseenden har beretts av handläggare respektive av rådmannen FF har jag, i de delar de berörts, inhämtat deras synpunkter om målets handläggning.

text: Målet inleddes vid tingsrätten den 15 juli 2015. Stadsområdesnämnd Innerstaden i Malmö stad (nedan nämnden) yrkade – även interimistiskt – att tingsrätten skulle förordna att vårdnaden om BB, född 2014, skulle överflyttas från vårdnadshavaren AA till CC såsom vårdnadshavare enligt

text: 6 kap. 8 a § föräldrabalken

text: . Målet gäller frågan om AA – som skadats svårt vid en trafikolycka – är varaktigt förhindrad att utöva vårdnaden om BB och att det inte är lämpligare att vårdnaden flyttas över till någon annan än CC, BB:s far. Målet lottades – efter omfördelning från annan avdelning – den 16 juli 2015 in på min enhet och har alltsedan dess – med något undantag som framgår nedan – handlagts av mig. Det noterades samma dag att det vid en annan avdelning vid domstolen fanns ett pågående tvistigt ärende (Ä 4851-15) angående förordnande av god man för AA och att AA:s mor genom interimistiskt beslut den 11 juni 2015 hade förordnats som god man för henne. Tingsrättens beslut om detta lades in i akten. Det noterades även i ärendemeningen i vårt datahanteringssystem i godmansärendet att information skulle ske till ”min” avdelning när slutligt beslut i fråga om god man meddelades med anledning av det pågående målet om överflyttning av vårdnad. Stämning utfärdades mot AA den 21 juli 2015 med uppgift om att svaromål skulle komma in 30 dagar efter mottagandet av stämningen. Den längre svarsfristen än sedvanliga 14 dagar berodde på dels att det var sommartid med där förknippade ledigheter, dels att tingsrätten ville invänta besked i fråga om slutligt beslut i godmansärendet. En vecka senare, den 28 juli 2015, anmälde sig advokaten DD som ombud för svaranden varpå relevanta handlingar skickades över till henne. Den 9 september 2015 var handläggare i kontakt med nämndens ombud, stadsjuristen KK, som uppgav att hon inte hade någon erinran mot att tingsrätten först avgjorde frågan om godmanskap innan förevarande mål sattes ut till muntlig förberedelse. Den 16 september 2015 inkom svaromål. Kort tid därefter, den 21 september 2015, förelades nämnden att yttra sig över svaromålet. Den 22 september 2015 fattade tingsrätten slutligt beslut i ovan nämnda ärende om god man varvid det beslutades att AA:s mor skulle vara god man för AA. Denna information kom undertecknad till del den 24 september 2015 varpå det samma dag kallades till muntlig förberedelse i detta mål. Dag för sammanträdet bestämdes – efter förfrågan med förslag på för ombuden lämpliga dagar – till den 25 november 2015. Vad ansvarig handläggare kan minnas lämnades förslag på tider för sammanträde även i tiden före den 25 november 2015 men att något av ombuden inte kunde delta förrän det datum som kom att bestämmas. Nämnden kom den 11 november 2015 in med yttrande över svaromålet. Den 17 november 2015 begärde AA:s ombud att flytta den muntliga förhandlingen p.g.a. att hon blivit upptagen i ett stort brottmål. Det planerade sammanträdet ställdes därför in och sattes dagen därpå ut på nytt till den 11 december 2015. Vid muntlig förberedelse den 11 december 2015 var rådmannen FF ordförande. Av protokollet framgår att ordföranden förde enskilda samtal med parterna i syfte att nå en överenskommelse. Det träffades en överenskommelse som innebar att nämnden åtog sig att snarast påbörja arbete i syfte att få till stånd umgänge mellan BB och AA:s mor, att ärendet skulle hanteras med förtur och att nämnden inte begärde någon prövning av det interimistiska yrkandet innan nästa inplanerade muntliga förberedelse den 27 januari 2016. Ytterligare skriftväxling förekom sedan mellan parterna. I skrift från nämnden daterad den 28 december 2015 angav ombudet att hon varit i kontakt med förskoleförvaltningen i Malmö stad och med sonens gode man rörande frågan om att ställa BB i kö till förskolan och då fått besked om att det inte var möjligt förrän det fanns en beslutsför vårdnadshavare, ett beslut som enligt henne därför inte kunde fattas av AA:s och BB:s förordnade gode män. Den 18 december 2015 beslutade Hovrätten över Skåne och Blekinge att ändra tingsrättens beslut om att AA skulle ha sin mor som god man för henne och förordnade i stället en utomstående person som god man.

text: Vid muntlig förberedelse den 27 januari 2016 verkade tingsrätten för att hitta en överenskommelse mellan parterna och beslöt i samråd med dem att hålla en fortsatt muntlig förberedelse två dagar senare, den 29 januari 2016, då CC hade möjlighet att delta. Nämndens ombud KK hade dessförinnan varit i kontakt med CC och frågat om han önskade delta, något han förklarade att han var villig till. Den 29 januari 2016 hölls en fortsatt muntlig förberedelse då det kunde konstateras att någon överenskommelse mellan parterna inte kunde nås. Sammanträdet avslutades med beskedet att tingsrätten skulle fatta interimistiskt beslut i fråga om vårdnad samt även ta ställning till en av AA framställd begäran om kompletterande utredning. Eftersom AA:s ombud DD ville komma in med kompletterande uppgifter bestämde tingsrätten – i samråd med parterna – att DD skulle komma in med yttrande senast fredagen den 5 februari 2016 och att nämndens ombud KK fick tillfälle att yttra sig över motpartens yttrande senast tisdagen den 9 februari 2016. DD lämnade in yttrande – efter tjänstetidens slut – den dag som överenskommits. Handlingen kom därför att sändas över till nämnden först den 8 februari 2016 varför nämnden medgavs anstånd med att komma in med sitt yttrande till den 11 februari 2016, något som också skedde. Tingsrätten fattade den 19 februari 2016 beslut i målet varvid tingsrätten dels interimistiskt tillerkände CC vårdnaden om BB, dels beslutade att inte inhämta någon ytterligare utredning i fråga om vårdnad. Samma dag skickade tingsrätten ut föreläggande till parterna att komma in med bevisuppgift senast den 4 mars 2016. Bevisuppgifter har nu kommit in på ömse sidor och tingsrätten har bestämt tid för huvudförhandling till den 26 april 2016. Sammanfattningsvis kan det konstateras att målet inte är ett sedvanligt tvistigt vårdnadsmål. Det är här fråga om en ung kvinna, AA, som skadats mycket svårt vid en trafikolycka där nämnden har gjort gällande att hon är varaktigt förhindrad att ta hand om sitt barn och att vårdnaden därför bör överflyttas till barnets far. Det finns djupgående motsättningar mellan å ena sidan AA:s familj och släkt och å andra sidan hennes sambo CC, tillika far till BB. Detta har bl.a. framkommit i utredningen i målet och i besluten i det refererade godmansärendet. Jag har därför i inledningsskedet ansett att det varit angeläget att beslutet om vem som skulle vara god man för AA skulle avgöras innan interimistiskt beslut i fråga om vårdnad skulle fattas i detta mål, en uppfattning som nämnden inte haft något att erinra emot. Så snart det fattats slutligt beslut i ärendet om god man har tingsrätten satt ut målet till muntlig förberedelse. Att den inplanerade muntliga förberedelsen sedan kom att skjutas fram är något tingsrätten inte kunnat råda över. Tingsrätten har därefter hållit sammanlagt tre muntliga förberedelser – den 11 december 2015 samt den 27 och 29 januari 2016. Rådmannen FF var ordförande vid det första sammanträdet och jag vid de två sistnämnda. AA:s mor var närvarande vid samtliga muntliga förberedelser och CC vid den sista. Det har enligt min mening funnits goda skäl, inte minst mot bakgrund av de djupa motsättningar som förekommer, att undersöka möjligheten av att hitta lösningar utöver det sedvanliga, allt för BB:s bästa. Då det kunnat konstateras att en överenskommelse inte kunnat nås har tingsrätten fattat interimistiskt beslut. Det nu sagda är skälet till varför det dröjt längre än vanligt innan tingsrätten fattat interimistiskt beslut.

text: Ett nytt dagboksblad hämtades in från tingsrätten. Av detta framgick att den planerade huvudförhandlingen den 26 april 2016 ställdes in och att en ny huvudförhandling planerades till den 7 september 2016, vilken genomfördes. Dom i målet meddelades den 21 september 2016. AA överklagade domen till Hovrätten över Skåne och Blekinge.

text: Rättslig reglering

text: Den som har vårdnaden om ett barn har ett ansvar för barnets personliga förhållanden och ska se till att barnets behov av omvårdnad, trygghet och god fostran blir tillgodosedda. Barnets vårdnadshavare ansvarar även för att barnet får den tillsyn som behövs med hänsyn till barnets ålder, utveckling och övriga omständigheter. Vårdnadshavaren ska också se till att barnet får tillfredsställande försörjning och utbildning. Det är vidare vårdnadshavarens ansvar att ha uppsikt över barnet eller vidta andra åtgärder i syfte att hindra att barnet orsakar skada för någon annan (

text: 6 kap. 2 §

text: FB).

text: Barnets förmyndare har att företräda barnet i ekonomiska frågor. Normalt är barnets vårdnadshavare också barnets förmyndare (

text: 10 kap. 2 §

text: FB).

text: Ett barn står från födseln under vårdnad av båda föräldrarna om de är gifta med varandra. Om föräldrarna inte är gifta med varandra blir mamman ensam vårdnadshavare från barnets födelse (

text: 6 kap. 3 §

text: FB).

text: Enligt

text: 6 kap. 8 a § andra stycket

text: FB ska rätten flytta över vårdnaden från den förälder som är ensam vårdnadshavare och varaktigt förhindrad att utöva vårdnaden till den andre föräldern eller – om det är lämpligare – till en eller två särskilt förordnade vårdnadshavare. Frågor om ändring i vårdnaden enligt denna bestämmelse prövas, enligt tredje stycket, endast på talan av en socialnämnd och handläggs i domstolen som ett s.k. indispositivt tvistemål, se

text: 6 kap. 17 §

text: FB.

text: I ett mål om vårdnad får rätten om det behövs besluta om vårdnaden för tiden intill dess att frågan har avgjorts genom en dom eller ett beslut som har vunnit laga kraft eller föräldrarna har träffat ett avtal om frågan och avtalet har godkänts av socialnämnden (ett s.k. interimistiskt beslut), se

text: 6 kap. 20 §

text: FB.

text: I

text: 2 kap. 11 § andra stycket regeringsformen

text: , RF, finns ett uttryckligt krav på att en rättegång ska genomföras inom skälig tid. Vidare anges i

text: 42 kap. 6 § tredje stycket rättegångsbalken

text: , RB, att rätten ska driva förberedelsen i ett tvistemål med inriktning på ett snabbt avgörande. Denna förpliktelse ska rätten fullgöra genom formell och materiell processledning. Rätten ska alltså dels styra upp processens yttre ramar, dels verka för att tvistefrågorna blir klarlagda.

text: Förberedelsen sker vid ett sammanträde eller genom skriftväxling eller annan handläggning. Om det är lämpligt får olika former av förberedelse förenas, se

text: 42 kap. 9 § första stycket

text: RB. Rätten ska successivt besluta om de olika åtgärder som behövs under förberedelsen och efter hand avgöra vilken form förberedelsen bör ha i olika skeden. När ett skriftligt svaromål har kommit in till rätten ska ett sammanträde hållas så snart som möjligt om det inte med hänsyn till målets beskaffenhet är lämpligare med fortsatt skriftväxling, se

text: 42 kap. 9 § tredje stycket

text: RB. Det är viktigt att rätten agerar med fasthet vid den formella och materiella processledningen och hela tiden är aktiv under förberedelsen.

text: Utöver kravet på ett snabbt avgörande ska rätten, om det inte är olämpligt med hänsyn till målets beskaffenhet och övriga omständigheter, verka för att parterna förliks eller på annat sätt uppnår en samförståndslösning, se

text: 42 kap. 17 § första stycket

text: RB.

text: JO:s bedömning

text: Målet var brådskande Som framgår av redogörelsen för den rättsliga regleringen bygger regelverket på att alla barn har vårdnadshavare som tar ansvar för barnets personliga förhållanden och som dessutom i regel är förmyndare för barnet. Det betyder att det aktuella målet – där det var fråga om att utse en vårdnadshavare för ett barn som i praktiken hade stått utan en vårdnadshavare i omkring fem månader – var brådskande och att det därför skulle ha handlagts med förtur när det kom in till domstolen den 15 juli 2015. Och naturligtvis skulle tingsrätten ha vinnlagt sig om att så snart som det var möjligt ta ställning till yrkandet om ett interimistiskt beslut i frågan. Jag anser inte att hanteringen av ärendet om utseende av en god man för AA borde ha föranlett tingsrätten att avvakta med handläggningen av vårdnadsmålet. Det inledande skedet Mot den angivna bakgrunden fanns det alltså anledning för tingsrätten att hålla ett högt tempo i handläggningen redan från början. Men i stället präglades den inledande handläggningen av en påtaglig senfärdighet. Stämningsansökan kom in till tingsrätten den 15 juli 2015 men tingsrätten utfärdade inte stämning förrän sex dagar senare, den 21 juli 2015. I stämningen fick svaranden en med tanke på målets karaktär alldeles för lång tid på sig att svara, 30 dagar. Och trots den generöst tilltagna svarsfristen kom svaret inte in till tingsrätten förrän den 16 september 2015. Såvitt utredningen ger vid handen ledde svarandens dröjsmål med att ge in sitt svaromål inte till några åtgärder från tingsrättens sida. Det är svårt att förstå varför tingsrätten inte höll ett högre tempo under målets inledningsskede.

text: Tingsrätten har brustit i skyldigheten att skyndsamt sätta ut målet till muntlig förberedelse Den 16 september 2015 kom alltså till slut det skriftliga svaromålet in till tingsrätten. Uppenbarligen bedömde tingsrätten att målet då ännu inte var så berett att det gick att meddela ett interimistiskt beslut. Som framgått är huvudregeln att tingsrätten ska hålla ett sammanträde så snart som möjligt när det skriftliga svaromålet har kommit in. För att ett sammanträde ska kunna hållas så snart som möjligt måste naturligtvis kallelserna till sammanträdet skickas ut så snart som möjligt. Det är därför svårt att förstå att det tog hela åtta dagar innan tingsrätten den 24 september 2015 skickade kallelser till parterna. Och det är ännu svårare att förstå att dagen för sammanträdet bestämdes till den 25 november 2015 – mer än fyra månader efter det att stämningsansökan hade kommit in till tingsrätten.

text: Olyckligtvis blev tingsrätten senare tvungen att skjuta på sammanträdet till den 11 december 2015. Jag har inga synpunkter på att tingsrätten i det läget valde att tillmötesgå AA:s ombud. Sammanträdet den 11 december 2015 och frågan om ett umgänge mellan barnet och barnets mormor I protokollet från sammanträdet för muntlig förberedelse den 11 december 2015 anges att stadsområdesnämnden framställde sina yrkanden och grunder i enlighet med sin ansökan om stämning och att advokaten DD framställde AA:s inställning och grunder i enlighet med sitt svaromål. Efter detta anges i protokollet att ordföranden, rådmannen FF, förde enskilda samtal med parterna i syfte att nå en överenskommelse. Det antecknades därefter att parterna träffade en överenskommelse om att nämnden åtog sig att snarast påbörja ett arbete i syfte att få till stånd ett umgänge mellan BB och EE (BB:s mormor), att det ärendet skulle handläggas med förtur och att nämnden inte begärde en prövning av det interimistiska yrkandet före nästa planerade muntliga förberedelse den 27 januari 2016.

text: I protokollet saknas det en uppgift om vem som tog upp frågan om ett umgänge mellan BB och hans mormor EE eller om detta fördes in i målet av tingsrätten själv.

text: Jag har naturligtvis inga synpunkter på att BB skulle ha ett umgänge med sin mormor. Det kan självklart vara betydelsefullt att ett barn får tillgång till samtliga medlemmar i sin familj i en så tragisk och allvarlig situation som det var fråga om för BB. Även om tingsrätten fann det angeläget att ett umgänge skulle ske med EE är regleringen emellertid sådan att frågan om ett umgänge mellan ett barn och en mor- eller farförälder endast kan prövas på talan av en socialnämnd (

text: 6 kap. 15 a § andra stycket

text: FB). Någon sådan talan framställde stadsområdesnämnden varken i sin ansökan om stämning eller i senare inlagor.

text: När sammanträdet hölls den 11 december 2015 hade det gått nästan fem månader sedan stadsområdesnämnden ansökte om stämning. Enligt min mening borde tingsrätten ha meddelat ett interimistiskt beslut om vårdnaden i anslutning till sammanträdet. I stället sköt tingsrätten handläggningen framför sig ytterligare en och en halv månad för hantering av en fråga där det såvitt framgår av utredningen inte ens fanns ett yrkande framställt. Handläggningen under tiden den 27 januari–19 februari 2016 När tingsrätten höll förberedelsesammanträden den 27 och 29 januari 2016 hade målet pågått i nästan sex månader utan att tingsrätten hade tagit ställning till stadsområdesnämndens yrkande om ett interimistiskt beslut. Det borde ha framstått som uppenbart att ett sådant beslut måste fattas i anslutning till det sista sammanträdet. Trots det tillät tingsrätten ytterligare skriftväxling i frågan och meddelade inte sitt interimistiska beslut förrän den 19 februari 2016, alltså tre veckor efter det avslutande sammanträdet och sju månader efter det att yrkandet hade framställts.

text: Sammanfattning En rättegång om vårdnad kan ibland dra ut på tiden. Därför finns möjligheten för rätten att meddela ett interimistiskt beslut om det är nödvändigt för att tillfälligt lösa en akut situation. Det ligger i sakens natur att det interimistiska beslutet i regel ska meddelas så snabbt som möjligt under den inledande handläggningen av vårdnadsmålet. Det krävs att motparten får möjlighet att yttra sig över begäran om ett interimistiskt beslut men i övrigt finns inga särskilda handläggningsregler.

text: I det nu aktuella fallet tog det tingsrätten över sju månader att ta ställning till stadsområdesnämndens yrkande om ett interimistiskt beslut. Det är en orimligt lång tid. Barnet BB hade varit utan en fungerande vårdnadshavare i flera månader innan talan väcktes och uppenbarligen krävde hänsynen till hans bästa att han fick en vårdnadshavare som kunde ta ansvar för honom och exempelvis ställa honom i kön till förskolan. Den långsamma hanteringen av det interimistiska yrkandet kan inte anses ha varit förenlig med BB:s bästa.

text: I yttrandet från tingsrätten hänvisas till djupa motsättningar och behov av att hitta lösningar utöver det sedvanliga som förklaring till att handläggningen drog ut på tiden. Jag har förståelse för att tingsrätten i sin handläggning av målet velat medverka till en lösning som haft förutsättningar att bilägga motsättningarna. Men det får anses framgå av utredningen att fokus för handläggningen i någon mån har förskjutits från att pröva stadsområdesnämndens vårdnadsyrkande till att få till stånd ett umgänge mellan BB och hans mormor, något som låg vid sidan av målet. Detta förefaller ha varit den främsta orsaken till att handläggningen tog så lång tid. Därtill kommer att tingsrätten arbetat påfallande långsamt med målet framför allt under tiden fram till det första förberedelsesammanträdet.

text: Tingsrätten ska kritiseras för den långsamma handläggningen av det interimistiska vårdnadsyrkandet.

text: Ärendet avslutas.

type: avgorande


avgjordAv: Kerstin André

nyckelord:
Domstolstrots
Objektivitet, opartiskhet, saklighet
Umgänge

title: Fråga om en socialförvaltning hade åsidosatt sina åligganden i ett ärende angående umgänge med barn genom att aktivt verka för att en förälder inte skulle få utöva det umgänge som domstol hade tillerkänt föräldern

text: AA och hennes före detta make, BB, har tillsammans två barn, bl.a. dottern CC, född 1991. BB tillerkändes ensam vårdnaden om CC genom Uppsala tingsrätts dom den 9 oktober 2000. AA tillerkändes rätt till umgänge med CC vartannat veckoslut och fyra veckor under sommaren. I domen förordnades att vad som hade bestämts i ett interimistiskt beslut den 6 maj samma år i huvudsak skulle bestå till dess domen hade vunnit laga kraft. Tingsrätten hade i det beslutet förordnat bl.a. att AA skulle ha ensam vårdnad om CC och att BB skulle ha rätt till sedvanligt umgänge med CC Svea hovrätt förordnade den 12 mars 2001 att vad tingsrätten hade förordnat i sin dom om vårdnad och umgänge skulle gälla utan hinder av att domen inte hade vunnit laga kraft. BB fick således ensam vårdnaden om CC. I anledning av hovrättens beslut yrkade BB att AA inte tills vidare skulle ha rätt till något umgänge med CC. I ett beslut den 29 mars 2001 fann hovrätten inte skäl att ändra sitt tidigare ställningstagande i denna del.

text: Den 14 mars 2001 inledde Eriksbergs kommundelsnämnd i Uppsala kommun en s.k. barnavårdsutredning angående CC. Den 23 mars samma månad beslutade nämnden att omedelbart omhänderta CC enligt

text: 6 § lagen (1990:52)

text: med särskilda bestämmelser om vård av unga (LVU). CC befann sig då fortfarande i AA:s vård. Därefter placerades CC under en kortare tid på Nyckelgården tillsammans med BB. Den 6 april 2001 upphävde Länsrätten i Uppsala län beslutet om omedelbart omhändertagande.

text: Länsrätten avslog den 18 maj 2001 AA:s ansökan om verkställighet av vad hovrätten interimistiskt hade förordnat om umgänget. Efter att AA överklagat länsrättens dom biföll Kammarrätten i Stockholm den 6 juli 2001 AA:s överklagande på så sätt att kammarrätten förpliktade BB att vid vite av 3 000 kr lämna ut CC för veckoslutsumgänge till AA. Domen gällde omedelbart.

text: Länsstyrelsen i Uppsala län fattade den 9 november 2001 beslut i ett tillsynsärende efter anmälan från AA. Klagomålen avsåg hur socialtjänsten i Eriksberg och

text: familjerättsavdelningen på socialförvaltningen hade handlagt ärenden som rörde henne och hennes barn från år 1995 och framåt (dnr 502-1516-01).

text: AA klagade i en anmälan till JO på socialförvaltningen i Eriksbergs kommundelsnämnd (numera Sydvästra distriktsnämnden) i Uppsala kommun. Hennes klagomål avsåg huvudsakligen handläggningen av ett barnavårdsärende rörande dottern CC. Klagomålen riktade sig särskilt mot sektionschefen DD och biträdande sektionschefen EE. AA anförde bl.a. följande.

text: Socialförvaltningen hade underlåtit att anmäla CC:s far för sexuella övergrepp i samband med julen 2000. Vidare hade CC blivit felaktigt behandlad på behandlingshemmet Nyckelgården i mars 2001. Socialförvaltningen hindrade AA från att utöva det umgänge mellan henne och dottern som var fastställt av domstol. DD och EE befann sig i BB:s hem när hon skulle hämta dottern för umgänge och hindrade henne då från att träffa dottern. DD påstod när hon vittnade i vårdnadsmålet i hovrätten att AA hade misshandlat sin dotter både fysiskt och psykiskt. Socialförvaltningen kontaktade en ny psykolog i stället för att vända sig till den som CC gick hos före omhändertagandet. Denne gjorde uttalanden efter endast ett möte med flickan. AA har inte fått någon hjälp av socialtjänsten med att få träffa sin son. AA begärde att få byta handläggande socialförvaltning men nekades detta.

text: AA hade också synpunkter på det sätt på vilket en kontaktperson utförde sitt uppdrag vid umgängestillfällen mellan AA och CC.

text: AA inkom med kompletterande skrivelser under ärendets gång och gav in ett antal handlingar.

text: Inledningsvis inhämtades länsstyrelsens beslut. JO infordrade även bl.a. vissa handlingar ur kommundelsförvaltningens akt angående CC och tog del av akten i JO:s ärende dnr 1545-2001.

text: Eriksbergs kommundelsnämnd i Uppsala kommun anmodades att inkomma med utredning och yttrande över AA:s anmälan till JO såvitt avsåg handläggningen av umgängesfrågan under perioden mars–september 2001. Nämnden gav som sitt remissvar in ett omfattande yttrande undertecknat av DD och EE.

text: Frågan angående handläggningen av umgänget mellan AA och dottern under den aktuella perioden berördes inte närmare i remissvaret. Mot den bakgrunden anmodades nämnden att inkomma med kompletterande utredning och yttrande rörande handläggningen av umgängesfrågan. Härvid skulle särskilt belysas vilka ställningstaganden som gjordes med anledning av beslut från Svea hovrätt den 12 mars och 29 mars 2001 angående umgänge och Kammarrättens i Stockholm dom den 6 juli 2001 angående verkställighet av allmän domstols beslut rörande umgänge.

text: Sydvästra distriktsnämnden i Uppsala kommun (tidigare Eriksbergs kommundelsnämnd i Uppsala kommun) gav in följande remissvar, som var undertecknat av bl.a. ordföranden FF.

text: Utredning jml

text: 50 a §

text: SoL

text: Utredning jml dåvarande

text: 50 a §

text: SoL inleddes angående CC 010314. Grunden för utredningens öppnande var att CC:s far, BB uttryckte mycket stark oro över CC i den aktuella situationen. Oron bedömdes vara rimlig utifrån socialtjänstens tidigare långvariga kännedom om ärendet. Se vidare grunderna för utredningens öppnande i tidigare inlämnad kopia av utredning. Beslut om omedelbart omhändertagande av CC, jml

text: 6 §

text: LVU, fattades 010323 och verkställdes samma dag. Efter det omedelbara omhändertagandet placerades CC tillsammans med sin pappa på Nyckelgården. CC var vid placeringen mycket avståndstagande gentemot sin pappa. Socialtjänstens uppfattning var att CC:s avståndstagande berodde på att hon utsatts för mycket stark påverkan av sin mamma att ta avstånd från sin pappa. Tanken med placeringen på Nyckelgården var att CC och BB skulle få stöd av erfaren behandlingspersonal, att hitta tillbaka till sin i grunden goda relation till varandra. CC mådde mycket dåligt i början av vistelsen på Nyckelgården. Utifrån detta, och det faktum att AA tidigare bundit CC så hårt till sig, och dessutom så starkt motsatte sig och motarbetade att CC överlämnades till pappan efter det interimistiska beslutet om enskild vårdnad, bedömde utredarna att det skulle vara skadligt för CC att ha umgänge med sin mamma. CC var mycket sårbar efter det dramatiska uppbrottet från mamman och det bedömdes finnas påtaglig risk för ett ”själsligt sammanbrott” hos henne om hon åter skulle träffa sin mamma på egen hand och ånyo utsättas för den kraftfulla negativa påverkan som mamman tidigare utsatt henne för. Inledningsvis vägrades AA ha umgänge med CC med stöd av LVU. Det omedelbara omhändertagandet upphävdes dock 010406 vilket innebar att AA återigen hade juridisk rätt till umgänge med CC Utredarnas bedömning kvarstod dock och inledningsvis övervägdes ett nytt omedelbart omhändertagande för att skydda CC. Efter juridisk genomgång och konsultation stod det dock klart att LVU ej var tillämplig då AA inte längre var vårdnadshavare för CC. Dessutom var det möjligt att samarbeta med den faktiska vårdnadshavaren, BB. Utredarna klargjorde därför för BB att han, utifrån

text: Föräldrabalken

text: , i egenskap av enskild vårdnadshavare, har ansvar och skyldighet att skydda CC från att utsättas för den fara som utredarna bedömde att en kontakt med modern skulle innebära för CC under de aktuella omständigheterna. Utredarna klargjorde även att om BB trots dessa rekommendationer skulle lämna ut CC till AA så skulle ett nytt omedelbart omhändertagande jml

text: 6 §

text: LVU kunna bli aktuellt, då detta handlande skulle uppfattas som en brist i BB:s egen föräldraförmåga. AA meddelades ovanstående per brev daterat 010410 (bilagan är här utelämnad).

text: Begäran om verkställighet av umgänge

text: I början av maj 2001 begärde AA verkställighet av umgänget med CC i Länsrätten. Stf sektionschef EE ombads att närvara vid förhandlingen som vittne. Inför förhandlingen åkte EE på hembesök till CC och BB för att höra CC:s egen inställning till ett återupptaget umgänge med mamman. Vid samtalet uttryckte CC stark rädsla för sin mamma och rädsla över att återigen riskera att dras in i mammans sätt att uppfatta pappan och omvärlden. CC förmedlade med tydlighet att hon ännu ej var mogen att återuppta umgänget med mamman. Se det nedtecknade samtalet med CC i sin helhet i tidigare inlämnad bilaga 4 (bilagan här utelämnad). EE framförde i Länsrätten 010515 att det skulle vara både olämpligt och psykiskt skadligt för CC att återuppta umgänget med mamman i det sårbara läge som hon då

text: befann sig. Det nedtecknade samtalet med CC inlämnades också till rätten som underlag. Länsrätten avslog AA:s ansökan om verkställighet av umgänget. AA överklagade Länsrättens beslut och ärendet togs upp i Kammarrätten 010628. Inför den förhandlingen träffade sektionschef DD CC för att återigen höra hennes inställning till ett återupptagande av umgänget. CC:s position var densamma som tidigare. DD sammanfattade återigen CC:s inställning till ett återupptagande av umgänget, se tidigare inlämnad bilaga 5. DD bedömde att CC, om hon mot sin vilja skulle tvingas att träffa sin mamma, skulle löpa risk att hamna i ett känslomässigt sammanbrott som kan ge svåra skador och där hon sannolikt kan komma att behöva psykiatrisk vård. Det nedtecknade samtalet inlämnades till Kammarrätten som underlag men DD hade ej möjlighet att närvara i rätten som vittne. Kammarrätten biföll AA:s överklagan med ändring av Länsrättens dom och fastställde att BB förpliktigades att vid vite av 3.000:/umgängestillfälle lämna ut CC för veckoslutsumgänge enligt fastställd umgängesplan. CC bröt samman när hon fick höra domstolsutslaget. Sektionschef DD:s bedömning i frågan om umgänge kvarstod oförändrad och Kammarrättens beslut föranledde därför att hon kontaktade Barn- och ungdomspsykiatriska mottagningen, akutavdelning 99D, överläkare GG, och begärde en akut barnpsykiatrisk bedömning av CC:s reaktioner. Överläkare GG och psykolog HH hade möjlighet att träffa CC redan dagen därpå för en bedömning. Deras utlåtande stödjer socialtjänstens uppfattning, att det ej var lämpligt för CC att umgås med sin mamma på egen hand och enligt gällande umgängesplan. Av läkarutlåtandet framgår också att läkaren uppfattade CC som mycket rädd för sin mamma. Se utlåtandet i sin helhet i tidigare inlämnad bilaga 2. Det första umgängestillfället inföll fredagen den 20/7. I samband med att AA skulle komma och hämta CC för umgänge fanns sektionschef DD och soc. sekr. JJ närvarande i hemmet för att fungera som stöd och iaktta CC:s reaktioner. En annan anledning till närvaron var att bedöma om det förelåg risk för CC:s hälsa och utveckling och om grund för ett nytt omedelbart omhändertagande jml

text: 6 §

text: LVU kunde anses föreligga. AA:s besök blev mycket uppslitande för CC. Hon var påfallande rädd och spänd inför besöket och när AA ringde på dörren sprang CC upp på övervåningen och låste in sig på toaletten. Därifrån skrek hon bl.a. till mamman att hon ej ville träffa henne. AA ropade tillbaka till CC och försökte förmå henne att komma ner. Alla försök var dock förgäves och AA fick lämna hemmet med oförrättat ärende. Nästa umgängestillfälle inföll fredagen den 3/8. EE var närvarande i hemmet tillsammans med familjebehandlare KK. CC var åter mycket stressad inför AA:s besök. När hon såg AA komma mot huset började hon skaka i hela kroppen. CC började gråta innan AA ringt på dörren. Hon stannade denna gång kvar nere i vardagsrummet och CC och AA kunde då se varandra under ”samtalet”. Kommunikationen skedde på samma sätt som vid föregående hämtningsförsök. CC förmedlade med övertydlighet, tårar och förtvivlan att hon ej ville följa med AA och AA försökte få henne att ändra sig. AA fick återigen lämna hemmet med oförrättat ärende. När modern hade gått grät CC. Inga fler försök till umgänge gjordes förrän domen i vårdnadsärendet var fastställd. Detta då AA ej tog initiativ till ett nytt försök till umgänge.

text: Hovrättsförhandling i vårdnadsärendet

text: Hovrättsförhandling i vårdnadsärendet hölls 010816–17. Sektionschef DD vittnade vid förhandlingen om socialtjänstens bedömningar, ställningstaganden och rekommendationer i fråga om umgänget samt om de försök till umgänge som ovan beskrivits. Hovrätten fastslog 010905 Tingsrättens dom och BB tilldömdes enskild vårdnad om CC och hennes bror. Hovrätten fastslog också att en kontaktperson skulle tillsättas som inledningsvis skulle medverka vid AA:s umgänge med CC.

text: Umgänget skulle enligt domen ske den 8/9 och 22/9, två timmar per tillfälle, samt den 6/10 och den 20/10, fyra timmar per tillfälle. Fr.o.m. 0111 förväntades umgänget kunna ske utan kontaktperson närvarande.

text: Sammanfattande kommentar

text: Socialtjänstens och utredande handläggares grundinställning är att barn så långt möjligt bör ha kontakt med båda sina föräldrar. Även CC:s pappa BB är av denna uppfattning och han har, enligt utredarnas uppfattning, gjort allt han har kunnat för att motivera för ett umgänge med AA. Detta bl.a. då han själv och hela hans familj har farit mycket illa, både psykiskt och ekonomiskt, av de många domstolsprocesser som varit med anledning av vårdnad och umgänge om främst CC. BB har utifrån detta en stark önskan om att uppfylla de juridiska krav i fråga om umgänge som ställs på honom och utredarnas farhåga har snarast varit att han utifrån detta har ”pushat” CC för hårt.

text: CC for mycket illa under den tid hon levde tillsammans med AA Riktigt hur illa hon for kanske inte stod klart för socialtjänsten förrän nu när hon själv fått distans till vad hon varit med om. Under den tiden hon bodde tillsammans med sin mor tog hon starkt avstånd från sin pappa. Detta skedde, som utredarna ser det, utifrån den starka negativa påverkan som mamman utsatte henne för under flera års tid, och som utredarna själva bevittnat. CC:s avståndstagande från mamman idag kan vid en ytlig betraktelse ses som en ”spegelbild” av det tidigare avståndstagandet från pappan och skulle kunna antas ha samma grunder som då, dvs att det nu skulle vara pappan som utsätter CC för negativ påverkan. Utredarna har dock inga sådana farhågor i detta fall. BB har alltid varit lyhörd för sina barns behov och han uppmuntrar dem på ett genuint sätt att förmedla sin egen vilja och ståndpunkt. CC:s välmående i den aktuella situationen bekräftas också av att hon, efter flytten till sin pappa har utvecklats mycket positivt, såväl fysiskt som psykiskt. Utredarna uppfattar att CC:s rädsla inför och avståndstagande från AA härstammar från henne själv och är högst adekvat utifrån det hon upplevt tillsammans med modern. Utredarnas bedömning är också att det fortfarande finns risker för CC:s själsliga mående om hon tvingas till ett umgänge med mamman under former som hon inte känner sig trygg med. De åtgärder som socialtjänsten vidtagit vad gäller CC:s person i förhållande till umgänget med modern är ovanligt kraftfulla. Detta då utredarna, så långt möjligt och i enlighet med

text: socialtjänstlagens

text: intentioner om att tillämpa barnperspektiv har strävat efter att ha fokus på ”barnet” och ”barnets behov”.

text: Socialtjänstlagens

text: portalparagraf har från 1 januari 1999 kompletterats med en bestämmelse om att barnets bästa ska beaktas. ”När åtgärder rör barn skall särskilt beaktas vad hänsynen till barnets bästa kräver.” Denna bestämmelse svarar mot artikel 3 i FN:s Barnkonvention. I kommentarerna till tillägget kan man bl.a. läsa följande. ”Barnperspektivet står ibland i motsatsförhållande till ett vuxenperspektiv ... Vid en intressekonflikt mellan barnet och de vuxna måste dock barnets intresse ha företräde.”

text: AA kommenterade remissvaret.

text: I ett beslut den 30 juni 2004 anförde JO André följande.

text: Vid en tvist rörande vårdnaden om ett barn kan barnets behov av god omvårdnad som regel tillgodoses genom domstolens möjlighet att interimistiskt förordna om bl.a. vårdnaden. I

text: 21 kap.

text: föräldrabalken

text: (FB) finns bestämmelser om verkställighet av vad allmän domstol har förordnat i dom eller beslut angående bl.a. vårdnad. Enligt dessa bestämmelser förordnar länsrätt om verkställighet efter en ansökan. Utgångspunkten vid domstolarnas handläggning är att barnets bästa skall komma i främsta rummet. Det kan emellertid förekomma att en konflikt mellan två

text: föräldrar rörande vårdnaden om ett barn är så djup att barnet tar skada. Det kan därför i akuta situationer även finnas ett utrymme för socialnämnden att ingripa med stöd av LVU. Något hinder för en socialnämnd att besluta om ett omedelbart omhändertagande under en pågående vårdnadstvist, såvida förutsättningarna i övrigt för ett sådant beslut är för handen, finns således inte (se bl.a. JO:s ämbetsberättelse 2003/04 s. 260).

text: I förevarande fall bedömde nämnden att det fanns skäl att inleda en utredning för att klarlägga om CC hade behov av stöd och hjälp från socialtjänstens sida. Det finns inte anledning att rikta kritik mot det beslutet. Däremot kan det ifrågasättas om omständigheterna var sådana att det fanns skäl att omedelbart omhänderta CC med stöd av

text: 6 §

text: LVU (se bl.a. JO:s ämbetsberättelse 1992/93 s. 402). Länsstyrelsen i Uppsala län, som är ordinarie tillsynsmyndighet för socialtjänsten i länet, har behandlat den frågan i ett beslut den 9 november 2001. Jag har inte funnit skäl att för egen del utreda saken vidare.

text: Länsstyrelsen har i sitt beslut behandlat även andra frågor rörande kommundelsnämndens handläggning av ärendet rörande CC. Inte heller i de delarna har jag funnit skäl att vidta någon åtgärd. Min granskning har inriktats på nämndens handläggning av frågan angående AA:s umgänge med CC och som länsstyrelsen inte har prövat.

text: Redan i samband med det omedelbara omhändertagandet bedömde socialförvaltningen att det skulle vara skadligt för CC att ha umgänge med AA. När omhändertagandebeslutet hade hävts av länsrätten den 6 april 2001 uppmanade förvaltningen därför BB att inte lämna ut CC för umgänge med AA. BB informerades om att han i egenskap av ensam vårdnadshavare var skyldig att skydda CC mot den fara som förvaltningen bedömde att en kontakt med AA skulle innebära. Förvaltningen upplyste honom också om att ett nytt omedelbart omhändertagande enligt

text: 6 §

text: LVU kunde bli aktuellt om han, trots dessa rekommendationer, skulle låta CC umgås med AA.

text: I ett brev till AA undertecknat av EE den 10 april 2001 anfördes följande.

text: Jag skriver till dig för att meddela dig att vi trots allt inte har fattat något nytt beslut om omedelbart omhändertagande av CC. Vår bedömning i frågan kvarstår dock och den är att vi inte kan acceptera ett umgänge mellan dig och CC i nuvarande läge. CC befinner sig i en mycket känslig fas av återanknytningen till BB. Med tanke på att hon skall flytta till BB och leva sitt liv med honom och hans familj i – – –, med skolbyte och allt annat som hör till, måste hon få närma sig honom i lugn och ro efter alla slitningar hon varit utsatt för under de senaste månaderna. Att ta ett kliv tillbaka in i det sammanhang hon haft med dig tidigare skulle vara direkt skadligt för CC i nuvarande läge. Istället för att fatta beslut om omedelbart omhändertagande har socialtjänsten ett samarbete med BB, utifrån hans enskilda vårdnad om CC, där han uppmanas att inte lämna ut CC för umgänge med dig förrän vi bedömer det lämpligt. I nuläget uppskattar vi att det kan vara lämpligt att återuppta umgänget mellan dig och CC tidigast under juni månad och att det är då sannolikt att umgänget blir begränsat och endast får utövas i närvaro av kontaktperson. En annan möjlighet är att umgänget sker på Nyckelgården i närvaro av den personal som CC är trygg med.

text: Det ankommer på domstol att avgöra en tvist om umgänge med barn. Socialnämnden har att utgå från att vad domstol har förordnat står i överensstämmelse med vad som är bäst för barnet och socialnämnden skall medverka till att en förälder, som av domstol har tillerkänts rätt till umgänge, får möjlighet att utöva denna rätt. Det kan endast i rena undantagssituationer godtas att socialnämnden åsidosätter ett beslut om umgängesrätt som har fattats av domstol.

text: Socialförvaltningens bedömning att umgänget inte skulle äga rum grundades huvudsakligen på sådana omständigheter som var kända för hovrätten när den fattade sina beslut i mars 2001. Det skall noteras att socialförvaltningen endast kort tid efter hovrättens båda beslut verkade mot att AA skulle få ha något umgänge med CC den närmaste tiden. Någon sådan undantagssituation där nämnden kunde sätta sig över domstolens beslut kan inte anses ha förelegat. Socialförvaltningens tjänstemän förtjänar därför allvarlig kritik för sitt agerande att aktivt verka för att det umgänge som hovrätten hade förordnat om inte skulle komma till stånd. Jag kan inte underlåta att göra den reflektionen att handläggningen, låt vara att tjänstemännen för sin del anser sig ha haft barnets bästa för ögonen, har präglats av partiskhet till BB:s fördel.


nyckelord:
Långsam handläggning
Objektivitet, opartiskhet, saklighet
Preskription

title: Kritik mot en kommunal nämnd för handläggningen av en anmälan om olovligt byggande

text: Anmälan

text: I en anmälan mot Miljö- och byggnämnden i Värmdö kommun, som kom in till JO den 9 januari 2006, klagade AA på nämndens handläggning av en anmälan om olovligt byggande på fastigheten L 1:31 i Löka by på ön Möja. I anmälan till JO jämte därtill fogade handlingar framfördes bl.a. följande.

text: Ägaren till fastigheten L 1:31 beviljades den 31 januari 1995 bygglov för ombyggnad av uthus. Det som skedde var dock att det tidigare utedasset revs och att en byggnad med gäststuga/förråd uppfördes i strid med rådande strandskydd. Vidare har ett vedförråd uppförts närmare gränsen till grannfastigheten L 1:32 än 4,5 meter utan medgivande från grannarna. I månadsskiftet februari–mars 2002 uppfördes dessutom olovligen ett lusthus på fastigheten L 1:31. En av de fyra ägarna till grannfastigheten anmälde i mars månad 2002 skriftligen de olovliga åtgärderna till nämnden. Något beslut har dock ännu inte fattats i ärendet. Däremot har nämnden skickat ansökningshandlingar till fastighetsägaren för ansökan om bygglov i efterhand för lusthuset. I yttrande den 5 januari 2006 (ingiven som bilaga till anmälan till JO) över ansökan om bygglov yrkade AA, i egenskap av ombud för tre av grannfastighetens delägare, att ansökan skulle avslås, att ägaren till fastigheten L 1:31 skulle föreläggas att riva lusthuset och vedförrådet samt att nämnden skulle besluta om påföljder för överträdelse av lovplikten i dessa fall. Vidare yrkades att nämnden skulle utreda varför nämnden trots anmälan om detta inte hade följt upp den bristande efterlevnaden av det år 1995 meddelade bygglovet. AA menade att nämndens dröjsmål i sist nämnda del hade medfört att påföljder och ingripanden i den delen inte längre kunde komma i fråga.

text: Utredning

text: Nämndens akter (dnr 390/2002 och 1103/2005) lånades in och granskades. Av handlingarna framgick bl.a. följande. Anmälan om olovligt byggande jämte fotografier och karta hade kommit in till nämnden den 28 mars 2002 (dnr 390/2002). Av anmälan framgick att denna avsåg det s.k. lusthuset samt ett tidigare utedass, ”som numera är förråd vintertid och gäststuga sommartid”. I en skrivelse

text: den 22 maj 2002 till ägaren av fastigheten L 1:31 uppgav en bygglovhandläggare bl.a. följande.

text: Angående olovlig byggnation

text: Vid besiktning på fastigheten finnes, enligt bilagda foton, 2 st. sidobyggnader. Med anledning av ifrågasatta tillstånd (bygglov) för dessa ombedes Ni omgående, dock senast den 10 juni 2002 ta kontakt med undertecknad på stadsarkitektkontoret. Ärendet avses behandlas vid byggnadsnämndens kommande sammanträde i juni. Därefter synes inget ha hänt förrän ett år senare, den 30 maj 2003, då bygglovhandläggaren i en skrivelse bad fastighetsägaren att ta kontakt med honom. Enligt en handskriven, icke signerad, notering den 5 juni 2003 på nämnda skrivelse hade ett ombud för fastighetsägaren ringt. Vidare hade noterats att en ansökan om bygglov i efterhand skulle komma in.

text: I en skrivelse den 26 augusti 2003 uppgav fastighetsägaren att kontakt hade tagits med en av delägarna till grannfastigheten men att det inte hade förekommit ytterligare kontakter.

text: Enligt en notering den 24 juni 2004 med anledning av ett telefonsamtal skulle en bod flyttas efter överenskommelse med grannarna.

text: Den 18 februari 2005 skickades ansökningshandlingar till fastighetsägaren. I ett följebrev angavs att handlingarna ”översändes för bygglov för flyttning av befintlig bod på fastigheten L 1:31 (bod som idag saknar tillstånd)” samt att ansökan skulle ha kommit in senast den 31 mars 2005.

text: Efter vissa kontakter med fastighetsägaren kom ansökan om bygglov och strandskyddsdispens in till nämnden den 13 oktober 2005 (dnr 1103/2005). Utöver det under ”Anmälan” redovisade yttrandet motsatte sig dessutom den fjärde delägaren till grannfastigheten i yttrande, som kom in till nämnden den 15 december 2005, den sökta åtgärden.

text: Det framgick inte av handlingarna att några ytterligare åtgärder därefter hade vidtagits.

text: Nämnden anmodades att göra en utredning och yttra sig över handläggningen av den anmälan om olovligt byggande som hade kommit in till nämnden den 28 mars 2002.

text: I sitt remissvar den 14 mars 2006 anförde nämnden att förvaltningen efter det att anmälan om olovligt byggande kommit in hade tagit kontakt med ägaren till fastigheten L 1:31 och begärt en förklaring ”med anledning av anmälan”. Vidare anfördes bl.a. följande.

text: Det s.k. lusthuset är en liten byggnad, 2,3 x 2,3 m bottenyta, dvs. 5,3 m2 byggnadsarea. Om dess totalhöjd varit 3,0 m i stället för 3,3 m hade byggnaden uppfyllt kraven för bygglovbefriade komplementbyggnader, s.k. friggebodar.

text: Ägaren till 1:31 har dock inte velat minska byggnadens höjd, varför den fordrar såväl bygglov som dispens från strandskyddet. Efter en långdragen process med flera kontakter mellan förvaltningen och ägaren, som lovade att nya handlingar skulle lämnas in, fick förvaltningen hösten 2003 ett meddelande från ägaren att samtal med ägarna till 1:32 pågick för att lösa frågan om placeringen av ”lusthuset” i samförstånd. Förvaltningen har i en situation med mycket hög arbetsbelastning och därmed långa väntetider för de bygglovsökande inte ansett sig kunna prioritera detta ärende i en situation där samtal om sakfrågan, enligt uppgift, pågick mellan dessa. På uppmaning av förvaltningen har nu ägaren till 1:31 lämnat in en ansökan om bygglov och dispens från strandskyddet för ”lusthuset”. Ansökan handläggs enligt kontorets rutiner och kommer att avgöras under våren. AA kommenterade remissvaret och uppgav bl.a. att nämndens uppgifter om ett meddelande från ägaren till fastigheten L 1:31 om att samtal pågick var en nyhet och att nämnden inte ens hade frågat ägarna till grannfastigheten om meddelandet var korrekt.

text: Enligt muntliga upplysningar från nämnden den 4 januari 2007 hade inget av nämndens två ärenden avslutats.

text: I ett beslut den 10 januari 2007 anförde JO Berggren följande.

text: Bedömning

text: Enligt

text: 10 kap. 1 § plan- och bygglagen (1987:10)

text: , PBL, skall en byggnadsnämnd se till att rättelseåtgärder vidtas så snart det finns anledning att anta att någon överträdelse av bestämmelserna om byggande skett. Ett ingripande får dock i vissa fall underlåtas när lov till byggnadsåtgärden sannolikt kan komma att meddelas i efterhand. Enligt

text: 10 kap. 19 § första stycket

text: PBL skall nämnden i en sådan situation bereda ägaren tillfälle att inom viss tid ansöka om lov. Om ansökan inte kommer in inom föreskriven tid, följer av andra stycket att nämnden trots detta ändå kan pröva frågan om lov till åtgärden. Det förtjänar att påpekas att en sakägare (t.ex. en granne) som har påkallat ett ingripande enligt

text: 10 kap.

text: PBL har rätt att inom rimlig tid få ett formligt beslut som han, om det går honom emot, kan överklaga.

text: Vidare gäller enligt

text: 7 § förvaltningslagen (1986:223)

text: att varje ärende där någon enskild är part skall handläggas så enkelt, snabbt och billigt som möjligt utan att säkerheten eftersätts. I detta ligger även att ärendet inom rimlig tid skall avslutas genom någon form av beslut. Det ankommer på myndigheten att driva fram ärendet till ett avgörande. Ansvaret för ärendets fortsatta handläggning får således inte läggas på den enskilde.

text: Det är givetvis värdefullt om ett ärende inom överskådlig tid kan avgöras genom en samförståndslösning. Om det visar sig att detta inte är möjligt eller att någon av de inblandade parterna inte vill medverka till detta är dock nämnden skyldig att avgöra ärendet genom ett beslut efter sedvanlig utredning och bedömning av det som har kommit fram i utredningen. Ett påstående från den som har anmälts för att

text: ha vidtagit olovliga åtgärder om att samtal mellan parterna pågår kan dock naturligtvis inte godtas utan vidare. Dessutom avsåg påståendet om samtal endast den ena av de två byggnader som omfattades av den ursprungliga anmälningen. Jag noterar också att påståendet gjordes mer än ett år efter det att anmälan om olovligt byggande hade kommit in.

text: Ärendet om olovligt byggande inleddes hos nämnden i mars månad 2002 och har fortfarande, dvs. efter nästan fem år, inte avgjorts. Först i februari månad 2005 begärde nämnden att fastighetsägaren skulle ge in en ansökan om bygglov i efterhand avseende det s.k. lusthuset. Beträffande den andra byggnaden har det inte framgått att några åtgärder, utöver de inledande kontakterna med fastighetsägaren, planeras eller har vidtagits. Som anmälaren har påpekat synes handläggningen ha medfört att det med hänsyn till reglerna om preskription i

text: 10 kap. 27 §

text: PBL inte längre är möjligt att besluta om påföljd eller ingripande i denna del. Vidare framgår av AA:s yttrande till nämnden i januari 2006 att grannarna också har invändningar mot ett vedförråd på fastigheten. Nämnden har inte kommenterat detta i remissvaret.

text: Jag har förståelse för att hög arbetsbelastning kan orsaka problem i verksamheten. Också mot denna bakgrund kan nämnden självfallet inte undgå allvarlig kritik för den bristfälliga och utdragna handläggningen.

text: Nämndens handläggning samt uppgifterna i remissvaret vittnar om betydande brister i kunskap om den rättsliga regleringen på området. Jag anser mig till och med kunna göra gällande att handläggningen inte har motsvarat de krav på saklighet och opartiskhet i offentlig förvaltning som följer av

text: 1 kap. 9 § regeringsformen

text: Jag förutsätter att ärendet om olovligt byggande omgående blir föremål för en korrekt handläggning. Nämnden bör dessutom informera sig och berörd personal om de regler som gäller för verksamheten samt också i övrigt vidta nödvändiga åtgärder för att undvika en upprepning av det inträffade.

text: Mot bakgrund av bl.a. att JO:s granskning inte är avsedd att ersätta eller föregripa den prövning som kan ske eller har skett i ordinarie ordning föranleder det som i övrigt har förekommit i ärendet inte något uttalande eller någon annan åtgärd från min sida.

text: Ärendet avslutas.


nyckelord:
Dokumentation
Muntlig handläggning/ förhandling

title: En länsrätt har vid en muntlig förhandling som var offentlig tillfrågat åhörare om namn och antecknat uppgifterna i protokollet

text: Anmälan

text: I en anmälan mot Länsrätten i Västmanlands län framförde AA, BB och CC följande. De hade varit åhörare när länsrätten den 22 februari 2001 höll muntlig förhandling i fyra mål. Ordföranden, rådmannen DD, begärde vid förhandlingen att få uppgift om deras namn och registrerade uppgifterna.

text: Utredning

text: Föredraganden i ärendet inhämtade vid telefonsamtal med rådmannen DD följande. De mål som avses i anmälan gällde bl.a. livränta enligt lagen om arbetsskadeförsäkring och frågor enligt lagen om allmän försäkring. Den muntliga förhandlingen hölls inte inom stängda dörrar. DD har i protokollet från förhandlingen antecknat AA, BB och CC under rubriken ”övriga närvarande”.

text: Anmälan remitterades till länsrätten.

text: I yttrande anförde DD bl.a. följande.

text: Den rättsliga regleringen angående vem som skall identifieras (eller uppge sitt namn) vid en förhandling är mycket kortfattad, se förordningen (

text: ) om protokollföring m.m. vid de allmänna förvaltningsdomstolarna. Sålunda skall i ett protokoll, upptecknas parter och deras ombud/biträden (

text: 9 §

text: ) samt vittnen och sakkunniga (

text: 14 §

text: ). Även om ett vittne egentligen inte behöver uppge sitt namn förrän förhöret skall hållas, är det av praktiska skäl nödvändigt att kontrollera närvaron av vittnen i det fall dessa kallats till förhandlingen i samband med att målet påropas. Slutsatsen är således att samtliga personer som medverkar under en förhandling även skall uppge sina namn. För övriga personer (åhörare) saknas helt en rättslig procedurreglering. Av detta måste följa att om en förhandling skall vara offentlig, enligt den i

text: 2 kap. 11 § regeringsformen

text: angivna huvudregeln, skall en åhörare inte heller behöva uppge sitt namn. Om däremot en förhandling hålles inom stängda dörrar (se

text: och

text: 39 §§

text: förvaltningsprocesslagen

text: jämfört med

text: 5 kap. 4 §

text: och

text: 9 kap. 6 §

text: rättegångsbalken

text: ) skall en sekretessbelagd uppgift i princip ej få röjas. På grund härav bör samtliga närvarande personer vid en sådan förhandling uppge sina namn. Detta gäller således även en åhörare som medges närvara med stöd av

text: 5 kap. 3 § rättegångsbalken

text: Eftersom den aktuella förhandlingen inte hölls inom stängda dörrar har jag begått ett formellt fel. – – – Länsrättens lagman EE hänvisade till DD:s yttrande.

text: AA och BB kommenterade remissyttrandet. Kopia av protokollet från den muntliga förhandlingen hämtades in. I beslut den 21 november 2001 anförde JO Berggren följande.

text: Bedömning

text: DD har i sitt remissyttrande förklarat att om den enskilde parten yrkat att förhandlingen skulle hållas inom stängda dörrar hade rätten bifallit denna begäran. Härtill vill jag inledningsvis anmärka att rätten självmant haft att pröva om någon sekretessregel utgjort hinder mot att förhandlingen var offentlig (jfr JO 1986/87 s. 28).

text: När förhandlingen, som nu blev fallet, var offentlig har var och en haft rätt att vara närvarande såsom åhörare utan att behöva uppge namn (se Fitger,

text: Rättegångsbalken

text: , s. 5:3 f.). AA, BB och CC skulle därför inte ha tillfrågats om namn och uppgifterna därom skulle inte heller ha antecknats i protokollet. Handläggningen var således felaktig.

text: Med hänsyn till att felaktigheten rört den grundlagsskyddade principen om offentlighet vid domstolsförhandlingar ser jag allvarligt på det skedda. Länsrätten är dock införstådd med felet och jag utgår från att det varit ett enstaka misstag.

text: Jag avslutar därför ärendet med den kritik som ligger i det sagda.


nyckelord:
Allmänna handlingar
Beslut

title: Handläggningen av en begäran om att få ta del av patientjournal genom att använda dataterminal hos vårdgivaren

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO framförde AA klagomål mot vårdcentralen Vinslöv inom Region Skåne. Klagomålen avsåg huvudsakligen det förhållandet att hon nekats att läsa vårdcentralens journaler avseende henne genom att använda vårdgivarens dataterminal. Hon uppgav bl.a. att hon hade bett förvaltningschefen BB om att få svaret på sin begäran formulerat på ett sådant sätt att hon skulle kunna överklaga det till kammarrätten. Till anmälan fogades kopia av en handling.

text: Utredning

text: Inledningsvis inhämtade en föredragande hos JO upplysningar från kanslichefen CC vid Primärvården Skåne Nordost. Han uppgav i huvudsak följande.

text: AA har på begäran fått kopia av hela sin journal. Ingenting har ansetts omfattas av sekretess gentemot henne. Därefter har hon återkommit och önskat ta del av journalen på plats, dvs. att sitta vid en dator och själv läsa hela journalen på skärmen. Verksamhetschefen vid vårdcentralen har ansett att det av praktiska skäl inte går att tillmötesgå AA:s önskemål. Man har erbjudit henne att per telefon eller vid ett besök diskutera eventuella frågor rörande journalen.

text: Från Primärvården Skåne Nordost inhämtades fyra skrivelser.

text: I en skrivelse den 7 november 2006 från verksamhetschefen DD till AA anfördes följande.

text: Du har bett att få läsa Din journal direkt på skärmen i vår datorjournal. Du har tidigare fått utskrivet samtliga delar av Din journal på papper. Av praktiska skäl har vi inte möjlighet att hjälpa Dig att få läsa journalen direkt på skärmen. Saknar Du någonting av Dina journalhandlingar på papper så ordnar vi det. I en till förvaltningschefen BB ställd skrivelse den 10 november 2006, rubricerad ”Överklagan av beslut”, anförde AA följande.

text: Jag har begärt att få komma till Vårdcentralen i Vinslöv och på plats få läsa min journal. Verksamhetschef DD har i brev meddelat att de av praktiska skäl inte har möjlighet att hjälpa mig att få läsa journalen direkt på skärmen.

text: Med anledning av verksamhetschef DD:s beslut att neka mig komma till Vårdcentralen för att på plats läsa min journal, överklagar jag detta beslut till dig. Emotser snabbt besked/beslut.

text: BB:s svarsskrivelse den 15 november 2006 löd enligt följande.

text: Du har i brev 2006-11-10 till mig överklagat ett beslut fattat av verksamhetschefen vid vårdcentralen i Vinslöv. Beslutet innebär att man av praktiska skäl inte anser sig ha möjligheter att hjälpa Dig med läsning av Din journal direkt vid datorskärmen. Detta beslut har jag ingen anledning att ifrågasätta eller att på något sätt överpröva. Skälen för detta är följande. Primärvårdens datoriserade journalsystem, BIOSIS, medger till skillnad från slutenvårdens journalsystem, Melior, inte några ändringar i journaltexten sedan journalen väl är signerad. Enligt uppgift från DD till mig så är de kopior som Du har fått på Din primärvårdjournal tagna efter att journalen har blivit signerad. Du skall enligt uppgift till mig och även enligt det brev som Du har fått från DD dessutom ha fått ut kopior på hela din journal. Det finns således ingenting i journalen som Du inte har fått kopia på. Är det däremot någonting i de kopior som Du har fått som du inte förstår innebörden av eller på annat sätt kan tyda, så har Du rätt att få detta förklarat av sjukvårdspersonal med tillträde till journalen. Detta görs då lämpligen genom en telefonkontakt eller genom att Du vid eventuellt kommande besök visar upp de kopior som Du vill ha förklarade.

text: I en ytterligare skrivelse från BB till AA daterad den 5 januari 2007 anfördes följande.

text: I brev till Dig 2006-11-15 har jag förklarat att jag som förvaltningschef inte har någon anledning att ompröva verksamhetschefen DD:s bedömning att det av praktiska skäl inte är möjligt att låta Dig läsa Din elektroniska primärvårdsjournal vid en dator på vårdcentralen. Eftersom verksamhetschefen både för Dig och för mig har meddelat att Du på papperskopior har fått ut hela Din journal, så tillför en läsning av journalen via datorskärm heller inget mervärde för Dig. Däremot har Du, som jag också skrev i mitt förra brev, rätt att få innehållet i journalen förklarat om det finns uppgifter i den som Du inte förstår eller kan tyda. Jag har således ingen anledning att idag göra någon annan bedömning i den här frågan än vad jag gjorde i mitt brev till Dig den 15 november 2006.

text: Anmälan remitterades till Regionstyrelsen i Region Skåne för utredning och yttrande över den formella hanteringen av AA:s framställning om att få ta del av sin journal på plats, vid en datorskärm. Som sitt remissvar ingav styrelsen ett av ordföranden EE och regiondirektören FF undertecknat yttrande i vilket anfördes följande.

text: Som framgår av remissen har JO i ärendet hört kanslichefen CC. Vidare finns skrivelser till patienten av verksamhetschef DD samt förvaltningschef BB. Vid kontakt med företrädare för verksamheten har härutöver ingen information av betydelse i ärendet framkommit. Primärvårdens datoriserade journalsystem, BIOSIS, är ett vårdregister. Allmänheten har inte möjlighet att få direktåtkomst till systemet och sin egen journal via en datorskärm. Vid användande av BIOSIS krävs särskild kunskap om hur uppgifter hämtas ur systemet och tillgång till viss uppgift är dessutom ofta kopplat till krav på viss behörighet för användaren med angivande av koder. Därtill kan uppgifter inflyta

text: under tid som användaren har tillgång till systemet, vilket omöjliggör en sekretessprövning i förväg. BIOSIS har därför organiserats så att patient endast genom utskrift på papper kan få tillgång till sin journals fullständiga innehåll. Av det anförda framgår att det inte har varit möjligt för patienten att på plats vid datorskärm få läsa sin journal och vidare att verksamhetens beslut är ett verkställighetsbeslut. Det har därmed inte funnits anledning att delge patienten överklagandehänvisning. Inget annat har framkommit än att patienten fått samtliga begärda uppgifter och att sekretess inte har gjorts gällande för någon uppgift. Till remissvaret hade fogats en skrivelse som upprättats av regionjuristen GG.

text: AA kommenterade remissvaret.

text: I ett beslut den 19 mars 2008 anförde JO André följande.

text: Rättslig reglering

text: I

text: 2 kap.

text: tryckfrihetsförordningen

text: (TF) finns grundläggande bestämmelser om allmänna handlingars offentlighet. Kapitlet reglerar även primärt frågan om utlämnande av allmän handling. Begreppet ”handling” innefattar bl.a. upptagning för automatisk databehandling, ADB-upptagning (

text: 2 kap. 3 §

text: TF).

text: I

text: 2 kap. 12 §

text: TF stadgas att allmän handling som får lämnas ut, dvs. som inte omfattas av sekretess, ska på begäran genast eller så snart det är möjligt på stället utan avgift tillhandahållas den som önskar ta del av handlingen.

text: Fråga om utlämnande av allmän handling prövas enligt

text: 2 kap. 14 §

text: TF av den myndighet som förvarar handlingen. Av

text: 15 kap. 6 § andra stycket sekretesslagen (1980:100)

text: framgår att om viss befattningshavare vid myndighet enligt arbetsordning eller särskilt beslut svarar för vården av handling, ankommer det på honom att i första hand pröva fråga om handlingens utlämnande till enskild. I tveksamma fall ska han hänskjuta frågan till myndigheten, om det kan ske utan omgång.

text: Om en framställning om att få ta del av en handling inte kan tillmötesgås fullt ut ska den som begär handlingen underrättas om detta. Han ska också underrättas om att han kan begära att frågan hänskjuts till myndigheten och att ett formligt beslut krävs för att ett avgörande ska kunna överklagas. Mot myndighetens avslagsbeslut får sökanden enligt

text: 15 kap. 7 § sekretesslagen

text: föra talan hos kammarrätt. Av

text: och

text: 21 §§

text: förvaltningslagen (1986:223)

text: följer att ett avslagsbeslut ska vara motiverat och försett med en anvisning om hur det kan överklagas.

text: I

text: 15 kap.

text: 13 §§

text: sekretesslagen

text: Av

text: 15 kap. 9 § sekretesslagen

text: framgår att myndighet som i sin verksamhet använder automatisk databehandling ska ordna denna med beaktande av den i

text: tryckfrihetsförordningen

text: stadgade rätten att ta del av allmänna handlingar. Enligt

text: 10 §

text: ska myndighet på begäran bereda enskild tillfälle att själv använda terminal eller annat tekniskt hjälpmedel som myndigheten förfogar över för att ta del av

text: upptagning för automatisk databehandling. Sådan skyldighet föreligger dock inte, om sökanden därigenom får tillgång till upptagning som inte anses som allmän handling hos myndigheten eller om hinder möter på grund av bestämmelse om sekretess, på grund av fara för förvanskning eller förstöring eller av hänsyn till arbetets behöriga gång. För det fall en myndighet avslår enskilds begäran om att själv få använda en terminal tillämpas vad som är föreskrivet om överklagande av beslut i 7 §.

text: Bedömning

text: AA begärde att få ta del av sin patientjournal genom att använda en dataterminal hos vårdgivaren. Av utredningen framgår inte när hon gjorde sin framställning första gången. Verksamhetschefen DD meddelade henne i en skrivelse den 7 november 2006 att detta inte var praktiskt genomförbart. AA vände sig därefter genom en skrivelse den 10 november 2006, rubricerad ”Överklagan av beslut”, till förvaltningschefen BB med sin begäran. Hon uppgav att hon ”överklagade” DD:s beslut och att hon emotsåg ett snabbt besked/beslut. I en svarsskrivelse den 15 november 2006 förklarade BB att han inte fann anledning att ompröva DD:s beslut och framhöll att AA hade fått kopior av hela sin journal. AA synes därefter, oklart när, ha kontaktat BB i saken igen. BB upprepade i skrivelse den 5 januari 2007 det besked han tidigare lämnat.

text: När det gäller den formella handläggningen av AA:s framställning vill jag anföra följande.

text: Inledningsvis ger det som har framkommit skäl att allmänt framhålla att en myndighet inte kan avslå en begäran från en enskild om att få ta del av allmänna handlingar med hänvisning till att allmänna handlingar redan har lämnats ut till den enskilde. Detta gäller även om det skulle vara samma handlingar som efterfrågas.

text: Jag har ovan redogjort för relevanta delar av regelsystemet rörande utlämnande av allmänna handlingar. Av redovisningen framgår att det i

text: 15 kap.

text: 13 §§

text: sekretesslagen

text: finns särskilda bestämmelser om upptagningar för automatisk databehandling. Enligt dessa bestämmelser är en myndighet, med vissa undantag, skyldig att på begäran bereda den enskilde tillfälle att själv ta del av allmänna handlingar genom att använda terminal eller annat tekniskt hjälpmedel som myndigheten förfogar över. Om myndigheten avslår en sådan begäran har den enskilde rätt att få ett formellt överklagbart beslut i ärendet.

text: Det anförda innebär följande.Verksamhetschefen DD fann att AA:s begäran om att få ta del av sin journal genom att använda en dataterminal hos vårdcentralen inte kunde bifallas. Han borde således ha informerat AA om möjligheten att hänskjuta frågan till myndighetens avgörande för att på så sätt få till stånd ett överklagbart beslut. Jag utgår härvid från att DD inte genom delegation hade behörighet att fatta beslut på myndighetens vägnar i utlämnandeärenden. Efter att DD hade förklarat att vårdcentralen inte kunde tillmötesgå hennes begäran vände sig AA till förvaltningschefen BB. Det har framkommit att AA i en skrivelse till BB anförde

text: att hon ”överklagade” DD:s beslut och att hon begärde ett snabbt besked/beslut i saken. BB borde mot den bakgrunden, om han hade behörighet därtill, ha meddelat ett överklagbart avslagsbeslut. För det fall han inte var behörig att fatta beslut i ärendet borde han i stället ha hänskjutit frågan till myndigheten.

text: Det kan alltså konstateras att AA:s begäran inte har hanterats på ett formellt korrekt sätt. Den bristfälliga hanteringen har fått till följd att AA inte har kunnat få saken prövad i domstol, vilket är oacceptabelt. Det är anmärkningsvärt att landstinget inte ens efter JO:s remiss har kommit till insikt om att ett formellt överklagbart beslut skulle ha meddelats. Jag förutsätter att landstinget vidtar erforderliga åtgärder för att säkerställa att framställningar av aktuellt slag i fortsättningen hanteras i enlighet med regelsystemet på området.

text: Ärendet avslutas med den kritik som framgår av det anförda.


nyckelord:
Allmänna handlingar
Partsinsyn

title: Handläggning hos försäkringskassa av en parts begäran att få del av handlingarna i sin akt

text: Med anledning av en anmälan mot Västra Götalands läns allmänna försäkringskassa meddelade JO Lundin den 5 juni 2003 följande beslut.

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO anförde AA – genom sitt biträde BB – följande. Den 19 mars 2002 begärde han hos försäkringskassans lokalkontor i Vara att få en kopia av alla handlingar rörande honom som fanns hos lokalkontoret eller hos något annat av kassans kontor. I stället för de begärda kopiorna fick han ett brev, daterat den 28 mars 2002. I brevet skrev L.B. vid kontorsområde Lidköping – dit Varakontoret numera hörde – bl.a. att originalhandlingarna fanns hos Kammarrätten i Jönköping, men att en kopia av akten fanns hos lokalkontoret i Lidköping. L.B. skrev också att kassan med tanke på det stora antalet handlingar, kopieringsarbetet för kassan och kostnaderna för AA hade valt att i stället hålla handlingarna tillgängliga på lokalkontoret i Lidköping den 8–12 april 2002 under de ordinarie öppettiderna. AA var missnöjd med detta besked, eftersom han behövde kopior av handlingarna bl.a. för att kunna visa dem för BB.

text: Utredning

text: Försäkringskassan anmodades att yttra sig över AA:s anmälan. I sitt svar den 5 juli 2002 hänvisade kassan först till ett yttrande från kontorschefen CC. vid kassans kontorsområde Lidköping. I det yttrandet framförde CC bl.a. detta. Akten var mycket omfattande. I sådana fall brukar kassan föreslå den försäkrade att akten i stället för att kopieras hålls tillgänglig på något kontor. Detta sker för att spara kostnader både för kassan och för den försäkrade. Kassan såg sin skrivelse som ett erbjudande till AA. Det kom inget svar från AA eller BB. Kassan gjorde därför inte något mer.

text: Försäkringskassan – tf. direktören DD – gjorde följande bedömning av det som hänt. Den skrivelse som skickats till AA från lokalkontoret ger beklagligtvis inte utrymme för en tolkning av innehållet i överensstämmelse med vad lokalkontoret avsett. Skrivelsen förmedlar i stället att försäkringskassan har rätt att bestämma på vilket

text: sätt parten har möjlighet att ta del av handlingarna i sitt ärende hos försäkringskassan. När en framställning att ta del av en handling inte tillgodoses fullt ut skall den som begärt att få ut den underrättas om detta. Samtidigt skall han få information om att han kan begära att frågan hänskjuts till myndigheten och att ett beslut av myndigheten krävs för att avgörandet skall kunna överklagas. Försäkringskassan har handlagt ärendet fel, och vi beklagar uppriktigt att försäkringskassan inte har informerat AA om hans rätt att erhålla kopior av handlingarna i hans akt mot ersättning enligt avgiftsförordningen och att man inte heller i brevet upplyst AA om hans rättigheter i övrigt. Lokalkontoret har informerats om bristerna i handläggningen i detta ärende. Lokalkontoret har den 4 juli 2002 skickat en skrivelse till AA med upplysning om att han har möjlighet att mot ersättning, enligt avgiftsförordningen, erhålla kopior av sina handlingar. AA kommenterade remissvaret genom BB. Han utvidgade även sin anmälan i vissa avseenden. Vad han sade i dessa delar motiverade dock inte några ytterligare utredningsåtgärder.

text: AA berättade även att kassan – CC – återigen skrivit till honom den 4 juli 2002. Det brevet lydde så här. När en försäkrad begär att få del av en akt av den omfattning som här är aktuell brukar den försäkrade erbjudas att i stället ta del av handlingarna på lokalkontoret. Vi beklagar om ni har missuppfattat skrivelsen. Då det nu står klart att Ni inte vill använda Er av detta alternativ kan försäkringskassan mot ersättning, enligt avgiftsförordningen, översända kopior på Era handlingar. Om Ni så önskar, vänligen kontakta . . . AA begärde i slutet av november 2002 att JO skulle se till att han omedelbart fick de begärda kopiorna. Handläggaren av ärendet hos JO hänvisade honom att själv vända sig till kassan. Av en senare inkommen skrivelse framgår att AA fick kopior från försäkringskassan i december 2002. Enligt hans mening saknades dock en del handlingar. Detta påstående motiverade emellertid inte någon ytterligare utredning.

text: Bedömning

text: Den som är part i ett ärende hos en myndighet har enligt

text: 16 § förvaltningslagen

text: (1986:223, FL) rätt att ta del av det som har tillförts ärendet, om detta avser myndighetsutövning mot någon enskild. Rätten att ta del av uppgifter gäller med de begränsningar som följer av

text: 14 kap. 5 § sekretesslagen (1980:100)

text: En enskild kan även grunda en framställning om att få ta del av handlingar på

text: tryckfrihetsförordningens

text: (TF) bestämmelser om rätten att ta del av allmänna handlingar. Myndigheten skall behandla en sådan framställning genast eller så snart det är möjligt eller, om framställningen avser en kopia av en allmän handling, skyndsamt (

text: 2 kap.

text: och

text: 13 §§

text: TF). Om en framställning om att få ta del av en handling inte kan tillgodoses fullt ut – uppgifter i handlingen kanske omfattas av sekretess eller handlingen kanske inte är allmän – skall den som begär att få ut handlingen underrättas om detta. Han skall också underrättas om att han kan begära att frågan hänskjuts till myndigheten och att ett beslut av myndigheten krävs för att han skall kunna överklaga avgörandet (

text: 15 kap. 6 § sekretesslagen

text: ). Sökanden får överklaga myndighetens avslagsbeslut till kammarrätt (

text: 2 kap. 15 §

text: TF och

text: 15 kap.

text: 7 § sekretesslagen

text: ). Att myndigheten skall upplysa sökanden om hur han kan överklaga ett avslagsbeslut följer av

text: 21 §

text: FL.

text: Rätten för part att ta del av material i sitt ärende följer således, såvitt gäller allmänna handlingar som inte skall hållas hemliga, redan av TF:s regler om allmänna handlingars offentlighet. Reglerna om partsinsyn omfattar emellertid även handlingar som ännu inte nått det stadium i handläggningen då de blir att anse som allmänna handlingar. De omfattar enligt huvudregeln även hemliga handlingar. Dessutom avser de utredningsmaterial av annat slag än handlingar.

text: Vilket regelsystem som skall tillämpas får avgöras utifrån den framställning som den enskilde har gjort. I det fall någon åberopat sin ställning som part som grund för att få ta del av en handling finns inget krav på att framställningen skall behandlas genast eller någon möjlighet till formliga avslagsbeslut. Däremot skall framställningen handläggas i enlighet med de allmänna regler som gäller för myndigheternas serviceskyldighet och ärendehandläggning (se 4 och 7 §§ FL).

text: Oavsett vilket regelsystem som skall tillämpas skall myndigheten behandla en framställning om att få kopior av handlingar skyndsamt. Enbart det förhållandet att den som gjort framställningen är part i ärendet är givetvis inte skäl att ansökan skall behandlas med mindre skyndsamhet än om han inte är part.

text: I det här fallet begärde AA att få kopior av handlingarna i sin akt. I stället erbjöd kassan honom att ta del av handlingarna på plats. I sitt brev till AA den 28 mars 2002 motiverade kassan detta med att antalet handlingar var stort och att en kopiering skulle innebära ett omfattande arbete för kassan och en stor kostnad för AA.

text: Försäkringskassans agerande ger mig anledning att framhålla att en myndighet vid sin prövning av en utlämnandefråga inte får låta egna värderingar eller bedömningar fördröja handläggningen. Detta innebär naturligtvis inte något hinder mot att kassan informerar sökanden om omständigheter som kan ha betydelse i sammanhanget, t.ex. omfattningen av det begärda materialet och till vilket belopp kopieringskostnaden kan komma att uppgå. Särskilt när en begäran avser ett omfattande material är det viktigt att så sker.

text: Försäkringskassans sätt att behandla AA:s begäran visar på anmärkningsvärda brister i kunskaperna om regelsystemet. Det är särskilt häpnadsväckande att kassan, trots det som framkom med anledning av ärendet hos JO, ännu en gång skrev till AA och upplyste honom om möjligheten att mot avgift få kopior av sina handlingar. Kassan borde självklart ha skickat kopiorna så snart den fått omständigheterna klarlagda för sig.

text: I övrigt har det inte kommit fram något som motiverar något uttalande från min sida. Ärendet avslutas.


title: Fråga om ett uttalande av en ledamot av en socialnämnd utgjort kränkning av tjänstemans yttrande- och meddelarfrihet m.m.

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO anförde avdelningschefen för äldreomsorgen AA, socialförvaltningen i Klippans kommun, bl.a. följande (hänvisningar till bilagor har här utelämnats).

text: En journalist på NST ringde och frågade mig bl a om de bolagiserade sjukhusens kriterier för utskrivning av medicinskt färdigbehandlade patienter. Intervjun resulterade i en laddad artikel. Vid möte i pensionärsrådet 010306 fick jag beröm vid kaffet, för att jag vågat uttrycka mig i klartext i ett politiskt mycket känsligt ämne. På kvällen var det sammanträde i socialnämnden. Vid mötets början gick andre vice ordf BB (m) till våldsamt angrepp mot mig, både med anledning av att jag uttalat mig och vad jag framfört i intervjun. Hon fick medhåll av en del andra ledamöter i nämnden, medan dess ordf och socialchefen försökte klargöra rätten för kommunens anställda att meddela sig offentligt. Jag blev till slut tvungen att åberopa grundlagen för att få ett slut på det hela. Dagen därpå utsattes jag för ett nytt angrepp med anledning av artikeln, den här gången av moderatledaren CC, som gick ut i NST. Han ifrågasatte min befattning, vilket av naturliga skäl inte har något att göra med min yttrande- och meddelarfrihet. Hans agerande förstärkte i stället intrycket av att tjänstemännen i Klippans kommun bör vara mycket försiktiga med vad de framför offentligt. Ordf i den största pensionärsföreningen, PRO, lämnade emellertid sin syn på saken i en ny artikel i NST. Hans stöd för min uppfattning om hur sjukhusen hanterar utskrivningarna av gamla och sjuka ledde till att det politiska drevet mot mig omedelbart avstannade, förmodligen beroende på att omkring var tredje väljare i kommunen är pensionär. Det har nu gått en månad sen den här ovan relaterade händelsen inträffade, men olustkänslan sitter kvar som om det vore igår. Min JOanmälan gäller i första hand politikern BB. – – –

text: AA bifogade kopior av den ifrågavarande tidningsartikeln och vissa andra artiklar. Han inkom även med kompletterande skrivelser.

text: Utredning

text: Protokollet från Socialnämndens i Klippans kommun sammanträde den 6 mars

text: 2001 infordrades och granskades. Den del av protokollet som är av intresse här har följande lydelse (Sn § 26).

text: – – – BB har läst en tidningsartikel om äldreomsorgen (handlade om att sjuka äldre skrivs ut för tidigt från sjukhus) och hyste oro för hur brukarna och deras anhöriga skulle uppfatta innehållet i artikeln. BB undrar med anledning av denna artikel ”hur många som hade dött i bilar här i kommunen”. AA svarade direkt att det har ingen gjort i vår kommun. Fortsättningsvis önskade BB att vid något särskilt tillfälle få information om delegationsordningen. Socialnämnden beslutar att notera informationen

text: Därefter anmodades Socialnämnden i Klippans kommun att göra en utredning och inkomma med yttrande såvitt avsåg den del av anmälan som riktade sig mot BB. Vid sammanträde den 5 juni 2001 beslutade socialnämnden om remissvar enligt följande (Sn § 76).

text: DD yrkar på följande yttrande; Socialnämnden kan efter utredning konstatera att BB vid nämndens sammanträde gjort uttalande vari hon uttryckte sin oro för att Klippans invånare fått en felaktig information då hon ansåg att AA uttalande givit upphov till obefogad oro bland brukarna. Ordförande m fl ställer sig bakom yrkandet. EE yrkar på följande yttrande; Socialnämnden kan efter utredning konstatera att BB vid socialnämndens sammanträde inte gjort uttalande som torde kunna tolkas som angrepp på någon tjänsteman. Ordförande yrkar avslag på begäran. Ordförande ställer proposition på förslagen och finner att socialnämnden beslutar i enlighet med DD:s förslag. EE reserverar sig till förmån för eget förslag. Socialnämnden beslutar att avge följande utredning och yttrande till Riksdagens ombudsman JO. – – – Socialnämnden kan efter utredning konstatera att BB vid nämndens sammanträde gjort uttalande vari hon uttryckte sin oro för att Klippans invånare fått en felaktig information då hon ansåg att AA uttalande givit upphov till obefogad oro bland brukarna.

text: BB och AA deltog ej i diskussionen eller i beslutet.

text: AA yttrade sig över remissvaret.

text: I beslut den 27 september 2001 anförde JO André följande.

text: Rättslig reglering

text: I

text: 2 kap. 1 § 1 regeringsformen

text: stadgas att varje medborgare gentemot det allmänna är tillförsäkrad yttrandefrihet, varmed avses frihet att i tal, skrift eller bild eller på annat sätt meddela upplysningar samt uttrycka tankar, åsikter och känslor. Begränsning av denna rättighet får enligt

text: 2 kap. 12 § regeringsformen

text: endast ske genom lag eller, i vissa fall, genom annan författning. Genom

text: tryckfrihetsförordningens

text: bestämmelser om meddelarfrihet ges yttrandefriheten till viss del ett särskilt skydd. Meddelarfriheten enligt

text: 1 kap. 1 § andra stycket tryckfrihetsförordningen

text: innebär att det står varje medborgare fritt att – med iakttagande av de bestämmelser som är meddelade i

text: tryckfrihetsförordningen

text: till skydd för enskild rätt och allmän säkerhet – i tryckt skrift yttra sina tankar och åsikter, offentliggöra allmänna handlingar samt meddela uppgifter och underrättelser i vad ämne som helst. Meddelarskyddet innebär vidare som huvudregel ett förbud för myndighet eller annat allmänt organ att efterforska en anonym meddelares identitet (

text: 3 kap. 4 § tryckfrihetsförordningen

text: Lagregleringen ger offentligt anställda samma skydd som alla andra medborgare. En offentligt anställd kan således fritt ge uttryck för sin uppfattning, även rörande den egna myndighetens verksamhet. I

text: sekretesslagen (1980:100)

text: finns emellertid regler som begränsar den offentligt anställdes rätt att yttra sig om vad han fått veta i samband med sin tjänst.

text: Det skydd för yttrandefriheten som

text: regeringsformen

text: anger är ett skydd gentemot ”det allmänna”. Det allmänna omfattar t.ex. kommunens valda församlingar och förvaltningsorgan. Skyddet innebär att en myndighet inte får ingripa mot någon för att han eller hon har använt sig av sin grundlagsskyddade rätt att yttra sig i massmedier eller på annat sätt ge uttryck för sin uppfattning. En myndighet får inte heller försöka motarbeta att den anställde använder sig av sina rättigheter. En arbetsgivare får således inte genom generella uttalanden eller genom kritik i enskilda fall söka påverka arbetstagaren i fråga om det sätt på vilket denne utnyttjar sin yttrandefrihet. Undantag gäller bara för det fall ingripandet har stöd i lag. Detta hindrar emellertid inte en myndighet från att bemöta sådana påståenden som myndigheten anser vara felaktiga eller vilseledande. Ett sådant bemötande kan t.ex. ske i samma forum som den anställde har använt.

text: Bedömning

text: Såvitt utredningen hos JO visar har socialnämnden och AA olika uppfattningar om BB:s yttrande vid sammanträdet den 6 mars 2001. Enligt socialnämnden gjorde BB uttalanden vari hon uttryckte sin oro för att Klippans invånare hade fått felaktig information. Hon ansåg, enligt socialnämnden, att AA:s uttalanden hade gett upphov till obefogad oro bland brukarna. AA har å sin sida anfört att BB gick till våldsamt angrepp mot honom. Anledningen till hennes agerande var, enligt AA, inte bara innehållet i hans uttalande, utan även att han över huvud taget hade uttalat sig. AA har i en komplettering till anmälan också gjort gällande att BB ifrågasatte hans rätt att yttra sig i massmedia.

text: Såväl AA som de ledamöter som beslutade om socialnämndens remissvar till JO (med undantag för BB) deltog vid sammanträdet den 6 mars 2001. Vad som har framkommit i ärendet har ändå inte gett mig tillräckligt underlag för att jag skall bilda mig en klar uppfattning om BB:s uttalande och agerande i övrigt vid sammanträdet. Det är inte heller sannolikt att vidare utredning skulle bringa

text: fullständig klarhet i saken. Jag finner därför inte skäl att vidta någon ytterligare åtgärd i anledning av klagomålen mot BB. Rent allmänt vill jag dock tillägga att försiktighet alltid är påkallad när en socialnämnd med en anställd diskuterar frågor som har anknytning till vad denne har uttalat i massmedia. En sådan fråga får inte tas upp på sådant sätt att den anställde uppfattar det som en kränkning av dennes yttrande- och meddelarfrihet.

text: Vad AA har anfört i övrigt föranleder inte någon åtgärd eller något uttalande från min sida.

text: Ärendet avslutas.