publisher: Justitiekanslern

title: Fråga om Justitiekanslerns eventuella åtgärder med anledning av att ett justitieråd har gjort sig skyldig till brott

org: jk

text: Justitiekanslern vidtar inte någon åtgärd i ärendet och väcker således inte någon talan i Högsta domstolen.

type: stycke

text: Ärendet

type: rubrik

text: Justitierådet LT har vid ett tillfälle gjort sig skyldig till brott mot lagen (

text: ) om förbud mot köp av sexuella tjänster.

text: Åklagarmyndigheten, Riksenheten för polismål, har den 20 maj 2005 utfärdat ett strafföreläggande varigenom LT har förelagts ett bötesstraff på 50 dagsböter. LT har genom sitt ombud förklarat att han kommer att godkänna strafföreläggandet.

text: Fråga har nu uppkommit om det finns anledning att vidta arbetsrättsliga åtgärder mot LT på grund av brottet.

text: Rättslig reglering

text: Enligt

text: 11 kap. 5 § regeringsformen

text: får den som har utnämnts till ordinarie domare skiljas från tjänsten endast

text: 1. om han genom brott eller grovt eller upprepat åsidosättande av tjänsteåliggande har visat sig uppenbarligen olämplig att inneha tjänsten,

text: 2. om han har uppnått gällande pensionsålder eller annars enligt lag är skyldig att avgå med pension.

text: Högsta domstolen prövar om en ledamot av Högsta domstolen eller Regeringsrätten skall skiljas från sin tjänst. En sådan talan väcks av riksdagens ombudsman eller Justitiekanslern, se

text: 12 kap. 8 § andra stycket regeringsformen

text: Justitiekanslerns bedömning

text: LT innehar en ordinarie domartjänst som justitieråd. Han har nu strafförelagts för brott. Det kan sättas i fråga om det vid sidan av den straffrättsliga påföljden skall inledas ett förfarande i syfte att skilja honom från tjänsten. Jag har kommit överens med Chefsjustitieombudsmannen att denna fråga skall handhas av mig.

text: Som framgår av den rättsliga reglering som har redovisats ovan har ordinarie domare ett grundlagsfäst anställningsskydd. Skälet är att det ses som en nödvändig garanti för ett självständigt dömande att ordinarie domare inte kan skiljas från tjänsten i andra fall än då objektivt godtagbara skäl föreligger, se Petrén m.fl., Sveriges grundlagar, s. 274.

text: Vad som nu skall bedömas är alltså om LT genom det brott som han har gjort sig skyldig till har visat sig uppenbarligen olämplig att inneha sin tjänst. I så fall skall talan väckas i Högsta domstolen om att han skall skiljas från tjänsten, annars inte.

text: Den som i sin yrkesutövning är satt att döma över andra skall själv vara ett föredöme. Det måste därför ställas höga krav på domare i fråga om laglydnad och omdöme. Varje brist i detta hänseende är ägnad att rubba allmänhetens förtroende för kvaliteten i dömandet och för rättssäkerheten. Man måste därför se mycket allvarligt på att en domare gör sig skyldig till brott. I detta fall rör det sig dessutom om en av landets högsta domartjänster.

text: Av den aktuella grundlagsbestämmelsen framgår att inte alla brott skall leda till att domaren skiljs från sin tjänst. Det fordras att domaren genom brottet har visat sig uppenbarligenolämplig att inneha tjänsten. Förarbetena till bestämmelsen ger inte någon närmare ledning för tolkningen. Inte heller i rättspraxis – främst Statens ansvarsnämnds och Arbetsdomstolens avgöranden – ges någon närmare sådan ledning. Där kan dock viss vägledning hämtas angående avskedande på grund av brott av offentliga tjänstemän i allmänhet. Ordet ”uppenbarligen” innebär att avskiljande kommer i fråga endast i klara fall, dvs. då man kan säga utan tvekan att domaren inte är lämplig för tjänsten.

text: Vid bedömningen av om det i ett enskilt fall finns tillräckliga skäl för Justitiekanslern att väcka talan i Högsta domstolen om avskiljande bör i första hand beaktas brottslighetens straffvärde och omfattning. Hänsyn bör också tas till brottets art. En avgörande fråga bör vara vilken inverkan brottsligheten får på förtroendet för domarens fortsatta dömande verksamhet.

text: Mitt ställningstagande i det aktuella fallet skall baseras på den brottslighet som LT har strafförelagts för. Att misstanken har omfattat ytterligare brott skall således inte läggas honom till last vid den bedömning som jag har att göra. Jag har dock gått igenom förundersökningsprotokollet för att bilda mig en uppfattning om gärningen.

text: LT har strafförelagts för ett fall av brott mot sexköpslagen. Brottet har medfört ett förhållandevis begränsat bötesstraff, 50 dagsböter. Det står klart att förtroendet för honom som domare är skadat. Men han kan inte genom brottet – dess straffvärde, omfattning eller art – anses ha visat sig uppenbarligen olämplig att inneha sin tjänst.

text: Med hänvisning till det anförda skall någon åtgärd inte vidtas i syfte att skilja LT från hans tjänst.

type: avgorande


title: Remissvar över promemorian Myndigheters användning av Statens servicecenters tjänster (Fi2015/1999)

text: I promemorian föreslås en förordning som innebär att de myndigheter som anges i bilagan till förordningen senast den 1 januari 2017 ska vara anslutna till Statens servicecenters lönerelaterade bastjänster.

text: Inledningsvis konstaterar Justitiekanslern att tillkomsten av Statens servicecenter (SSC) såvitt känt inte föregicks av några diskussioner eller något remissförfarande med nu berörda myndigheter. När förslaget först introducerades var det, enligt de tydliga besked som då lämnades, avsett att SSC skulle serva ett mindre antal stora myndigheter (Polisen, FK, Skatteverket etc.). Avsikten var att uppnå ekonomi- och stordriftsfördelar. Sedan de stora myndigheterna hade avböjt att medverka har projektet istället kommit att fokusera på ett stort antal mindre myndigheter. Någon probleminventering eller analys av fördelar och nackdelar med att förändra ordningen för dessa myndigheters hantering av sin ekonomiadministration har såvitt Justitiekanslern känner till inte genomförts. För Justitiekanslerns del konstaterar jag att vi inte hade några invändningar mot den väl fungerande ordning som tidigare gällde, enligt vilken Kammarkollegiet var den myndighet från vilken Justitiekanslern köpte ekonomi- och personaladministrativa tjänster.

text: Förslaget i den nu remitterade promemorian

text: Det kan först noteras att förslaget till förordning inte innehåller någon definition av vad som avses med en lönerelaterad bastjänst.

text: Förslaget innebär att de i en bilaga till förordningen uppräknade myndigheterna tvångsansluts, dvs. de har inte möjlighet att välja något annat alternativ när det gäller ”lönerelaterade bastjänster” än att köpa dessa tjänster från Statens servicecenter. Om förordningen beslutas borde därmed

text: 1 § förordningen (2012:208)

text: med instruktion för Statens servicecenter, som utgår från att det ska vara frivilliga överenskommelser mellan myndigheterna och servicecentret, ses över.

text: Justitiekanslerns erfarenheter av SSC

text: Justitiekanslern har alltsedan Avdelningen för administrativ service hos Kammarkollegiet lades ner, eftersom någon annat alternativ inte fanns, varit s.k. fullservicekund hos Statens servicecenter. Dessförinnan var Justitiekanslern ansluten till Kammarkollegiets service med motsvarande servicenivå. Justitiekanslern använder idag SSC:s ekonomiadministrativa tjänster, lönerelaterade tjänster samt konsultrelaterade tjänster. För Justitiekanslern kommer de effektivitetsvinster som enligt promemorian är att förvänta för de myndigheter som ansluts alltså inte att uppstå. Det kan anmärkas att några sådana vinster hittills inte uppkommit jämfört med den tidigare gällande ordningen.

text: Det är givetvis angeläget att både kvalitetssäkra och effektivisera statens administrativa verksamhet. Det torde exempelvis vara en fördel för små myndigheter att sådana mera kostsamma och tekniskt komplicerade åtgärder som upphandling eller byte och införande av olika nödvändiga systemstöd kan samordnas. För Justitiekanslern har det också bedömts vara både ekonomiskt och sakligt fördelaktigt att köpa sådana ekonomi- och personaladministrativa tjänster som förutsätter speciell kompetens och som avser mängdhantering med användning av tekniska system. Samtidigt bör framhållas att Justitiekanslern har det slutliga ansvaret för alla administrativa beslut som berör myndigheten och för hur dessa verkställs, samt att de behov och förutsättningar som gäller för olika myndigheter skiljer sig åt. En väl fungerande administrativ service förutsätter därför väl fungerande kontakter, också på det personliga planet, med den eller de myndigheter eller företag som anlitas. Ingående kunskap om just vår verksamhet är nödvändig.

text: I promemorian framhålls att tillfälliga omställningskostnader kan uppstå hos de myndigheter som ansluts till SSC dels för övergången till nya rutiner dels för övertalighet. Vad som däremot inte berörs i promemorian är vilka kostnader det handlar om eller storleken på dessa omställningskostnader. Inte heller berörs frågan hur dessa ska finansieras.

text: Den omställning som anslutningen till SSC nödvändiggjort hos Justitiekanslern har när det gäller den praktiska hanteringen inklusive de personliga kontakterna med den nya myndighetens företrädare hittills inneburit ett omfattande merarbete för vår myndighet. Omställningen har även fram till idag inneburit väsentligt ökade kostnader för Justitiekanslern.

text: I promemorian framhålls att regeringen har satt upp ett ekonomiskt mål för servicecentrets verksamhet; SSC ska ha en ekonomi i balans senast år 2030 och senast under 2017 på årsbasis nå ett balanserat resultat. Detta måste uppfattas som att SSC är helt beroende av de avgifter man debiterar sina ”kunder” för den löpande servicen. Härtill kommer de avgifter servicecentret debiterar myndigheterna för investeringar i bl.a. olika systemstöd.

text: Justitiekanslern finner det anmärkningsvärt att en så pass omfattande omställning som inrättandet av SSC innebär genomförs utan att servicecentret har tilldelats de ekonomiska medel som uppenbarligen behövs för att starta och driva verksamheten.

text: Servicecentret har infört en ny och jämfört med tidigare ordning annorlunda prismodell som innebär att avgifterna baseras på en fast respektive en rörlig del. Denna nya modell innebär inte bara högre kostnader utan gör det även betydligt svårare att i förväg med någon exakthet beräkna de slutliga kostnaderna. Nyordningen infördes utan någon föregående dialog med de berörda myndigheterna. Beslutet att skapa en för myndigheterna obligatorisk gemensam administrativ service borde rimligen ha haft som utgångspunkt att de medel som anslås för verksamheten vid SSC ska bestämmas genom en dialog mellan regeringen och servicecentret där behoven analyseras och de myndigheter som tar SSC:s tjänster i anspråk också deltar. I avsaknad av en sådan analys och dialog har SSC ensamt fått klä skott för de förändrade förutsättningar som myndigheterna ställts inför och kostnaderna för omställningen har helt vältrats över på de anslutna myndigheterna.

text: I den remitterade promemorian (s. 8) aviseras införandet av ett avgiftstak för servicecentret. Enligt promemorian sker detta för att åstadkomma en ökad styrning och för att ”upprätthålla ett högt produktivitetstryck och säkra en god kostnadskontroll i verksamheten”. Hur avgiftstaket ska kunna bidra till detta framgår inte. Skrivningarna tyder närmast på att regeringen, även om man uppger att dagens avgifter inte är för höga, är oroliga för att SSC utan ett sådant tak kan komma att börja försöka gå med vinst. Enligt Justitiekanslerns uppfattning borde regeringen i det fortsatta arbetet överväga en helt annan finansieringsmodell för servicecentrets fortsatta verksamhet nämligen en tilldelning av medel till SSC som är tillräcklig för att ge de anslutna myndigheterna den ekonomi- och personaladministrativa service som behövs för att de ska kunna fullgöra sina respektive uppdrag. En sådan ordning skulle sannolikt spara både tid och pengar och ge bättre förutsättningar för regeringens kontroll av kostnadsutvecklingen. För de anslutna myndigheterna skulle en sådan ordning skapa en avsevärt bättre förutsägbarhet vad avser användningen av myndighetens medel. Det framstår som svårförståeligt att myndigheter ska ägna tid och kraft åt interndebitering, utbetalningar, fakturakontroll och äskanden om utökade anslag när det i grunden är samma gemensamma medel, våra skattepengar, som det handlar om.

text: I promemorian anges att de närmare detaljerna för den service som SSC ska tillhandahålla ska bestämmas genom överenskommelser mellan den enskilda myndigheten och servicecentret. Enligt promemorian har denna ordning hittills fungerat väl.

text: Justitiekanslern vill mot bakgrund av dessa uttalanden ge följande beskrivning ur verkligheten. SSC översände inför hösten 2014 ett utkast till överenskommelse mellan SSC och anslutna myndigheter för påseende. Översändandet följdes upp med ett personligt besök av representanter från SSC. Utkastet omfattade själva överenskommelsen samt sju bilagor. Vissa delar av överenskommelsen hade inte någon bäring på de tjänster som Justitiekanslern har behov av. Det fanns enligt uppgift emellertid inte någon möjlighet att ingå individuella överenskommelser med respektive myndighet. Därför avsåg man att använda ett standardavtal, lika för alla myndigheter. Överenskommelsen innehöll därtill klausuler som inte kunde uppfattas som annat än ensidiga till servicecentrets fördel. Efter protester från ett flertal myndigheter och en del diskussioner ändrades dock dessa till mer neutrala skrivningar. Överenskommelsen innehöll dock alltjämt delar som gjorde att det inte var möjligt att bedöma exakt vilka kostnader och villkor den kunde komma att innebära för Justitiekanslern. Eftersom något alternativ inte fanns ansåg sig Justitiekanslern tvingad att träffa avtal och jag undertecknade därmed en överenskommelse som i vissa delar är oklar och i vissa delar inte gäller för vår verksamhet. Såvitt känt har vissa myndigheter alltjämt inte skrivit på överenskommelsen. Överenskommelsen har, som redan sagts, sju bilagor och omfattar sammanlagt närmare 80 sidor. Av denna korta redogörelse framgår att den tillämpade ordningen för att träffa överenskommelser mellan SSC och enskilda myndigheter hittills inte kan anses ha fungerat särskilt väl.

text: Justitiekanslerns situation kan härutöver illustreras på följande sätt.

text: Justitiekanslern är en myndighet med mindre än 40 anställda där drygt ¾ av myndighetens budget utgörs av personalkostnader. Åren 2012 och 2013 betalade Justitiekanslern 552 000 kr per år för SSC:s tjänster. Detta i enlighet med det dessa år alltjämt gällande tidigare med Kammarkollegiet träffade avtalet. För 2014 blev kostnaden 719 000 kr. Kostnadsökningen var bl.a. en följd av den ändrade prismodell som servicecentret lanserade inför hösten 2014. För 2015 har SSC prognostiserat Justitiekanslerns kostnader till över 800 000 kr. Hittills har myndigheten fakturerats med närmare 420 000 kr vilket talar för att prognosen är i underkant. Till dessa prognostiserade kostnader tillkommer ytterligare icke försumbara kostnader för anslutning till det nya löne- och personalhanteringssystemet som enligt vad som uppgetts ska införas under 2017.

text: Justitiekanslerns kostnader för den administrativa servicen ökade således förra året med närmare 170 000 kr. Den prognostiserade kostnaden och det hitintills fakturerade beloppet under 2015 pekar nu på en kostnadsökning med över 50 procent jämfört med åren före anslutningen till SSC. Till detta ska, under de närmaste åren, läggas omställningskostnaden för det nya löne- och personalhanteringssystemet som kommer att belasta myndigheten och som enligt tillgängliga uppgifter kan beräknas till ca 440 000 kr. Det finns ännu inga definitiva uppgifter om storleken på de därefter löpande avgifterna. Det är överhuvudtaget svårt att få några besked som gör det möjligt att bilda sig en rimligt klar uppfattning om vilka administrativa kostnader som de närmaste åren kommer att belasta Justitiekanslern. Det enda som är helt klart är att de kommer att bli avsevärt mycket högre än tidigare.

text: Även om de kostnadsökningar som drabbar Justitiekanslern ur ett statsfinansiellt perspektiv kan tyckas futtiga så motsvarar årets beräknade kostnadsökning kostnaden för en notarie under ett halvår. Det kan således bli nödvändigt med personalminskningar hos Justitiekanslern för att finansiera SSC:s verksamhet.

text: Tillskapandet av SSC har för Justitiekanslerns del inte inneburit någon effektivisering och kan inte heller förväntas leda till någon övertalighet. Det finns däremot stor risk att anslutningen till SSC för Justitiekanslerns del på grund av de avsevärda kostnadsökningarna kan komma att gå ut över kärnverksamheten.


title: Ifrågasatt olovligt anskaffande av bilder för publicering

text: 2:a åklagarkammaren i Malmö har hit överlämnat en av AA gjord anmälan om brott jämte samtliga handlingar i ärendet för prövning av om den aktuella anmälan föranleder någon åtgärd från Justitiekanslerns sida.

text: Justitiekanslerns bedömning

text: Av de hit översända handlingarna framgår att AA, såsom hans anmälan får uppfattas, har polisanmält polisinformationsdirektören BB för att denne olovligen och trots en förbudsskylt skall ha tagit sig in i porten till en fastighet och där fotograferat en väggmålning samt biträdande länspolismästaren CC för att ett fotografi av väggmålningen i fråga olovligen skall ha publicerats i Skånepolisens personaltidning Polisavisen. AA:s anmälan har tagits upp som en anmälan om olaga intrång och brott mot lagen (

text: ) om upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk.

text: Beträffande tryckfrihetsbrott är Justitiekanslern ensam åklagare. Enligt

text: 9 kap. 2 § första stycket tryckfrihetsförordningen

text: (TF) får ingen annan än Justitiekanslern inleda förundersökning rörande ett sådant brott. Justitiekanslern har vidare åklagaruppgifter i andra tryckfrihetsmål än mål om tryckfrihetsbrott samt i mål som annars avser brott mot bestämmelse i TF (

text: 9 kap. 2 § tredje stycket

text: TF). Anmälningar som faller utanför tryck- eller yttrandefrihetsområdet ankommer det dock på allmän åklagare att handlägga.

text: Av

text: 1 kap. 9 §

text: TF framgår att vanlig lag skall tillämpas i fråga om bl.a. ansvar och ersättningsskyldighet som avser det sätt på vilket uppgift eller underrättelse anskaffats. Denna bestämmelse innebär en begränsning i den s.k. anskaffarfriheten i den meningen att anskaffaren av en uppgift som är avsedd att publiceras utan hinder av TF kan ställas till svars för de olagliga metoder han använder för att anskaffa uppgiften. I den mån ett anskaffande av material för publicering i en tryckt skrift har skett på ett sätt som innefattar olaga intrång gäller alltså allmänna regler i vanlig lag om ansvar för gärningen (jfr JK-beslut 1991 B.9).

text: Av

text: 1 kap. 8 §

text: TF följer att vanlig lag också skall tillämpas i fråga om den rätt som tillkommer bl.a. upphovsman till konstnärligt verk och om förbud mot att återge ett sådant verk på ett sätt som kränker den andliga odlingens intressen. TF:s bestämmelser är således i regel inte tillämpliga beträffande ingripanden i efterhand på grund av upphovsrättsintrång i en tryckt skrift.

text: Den hit överlämnade anmälan innefattar inte påstående om något sådant brott som ger Justitiekanslern exklusiv åklagarkompetens. Vid sådant förhållande ankommer det inte på Justitiekanslern som särskild åklagare på tryck- och yttrandefrihetsområdet att ta ställning till vilka åtgärder som skall vidtas med anledning av den hit översända anmälan. Det ankommer i stället på ordinarie åklagare. Jag beslutar därför att återlämna handlingarna i ärendet till 2:a åklagarkammaren i Malmö för de åtgärder som anmälan kan föranleda där.

text: Ärendet avslutas här.


title: Anspråk på skadestånd med anledning av en felaktigt registrerad uppgift om personnummer i ett mål om betalningsföreläggande

text: Staten skall till AA utge skadestånd med 5 000 kr samt ersätta honom för hans ombudskostnader i ärendet här med 4 000 kr.

text: Justitiekanslern uppdrar åt Riksskatteverket att ombesörja att 5 000 kr utbetalas till AA.

text: Utbetalningen av 4 000 kr till AA för ombudskostnader skall ombesörjas av Justitiekanslern och belasta Utgiftsområde 4, anslaget Diverse kostnader för rättsväsendet.

text: Ärendet

text: Bakgrund

text: I ansökan om betalningsföreläggande den 18 december 1997 hos Kronofogdemyndigheten i Göteborg yrkade Göteborgs-Posten Nya AB att BB skulle förpliktas att till bolaget betala 3 548 kr jämte ränta och kostnader. Sedan svaranden delgivits betalningsföreläggandet och inte i rätt tid bestred bolagets yrkanden meddelade kronofogdemyndigheten utslag den 7 januari 1998. Utslaget rättades härefter den 4 maj 1998 av kronofogdemyndigheten såvitt avsåg svarandens personnummer, eftersom det då hade kommit fram att uppgiften om personnumret i ansökan om betalningsföreläggande och därmed även i utslaget var felaktigt. Det för svaranden angivna personnumret avsåg i stället AA.

text: Anspråket m.m.

text: AA har yrkat skadestånd av staten med 273 520 kr, varav 258 528 kr för ekonomisk skada och 15 000 kr för lidande. Han har vidare begärt ersättning för ombudskostnader här med 12 000 kr.

text: Som grund för sitt anspråk har AA åberopat att staten enligt

text: 3 kap. 2 § skadeståndslagen

text: är ersättningsskyldig för den skada som han vållats genom kronofogdemyndighetens fel eller försummelse i målet om betalningsföreläggande. Till utveckling av sitt anspråk har AA anfört i huvudsak följande. Den 25 januari 1998 registrerade han en enskild firma vars verksamhet skulle utgöras av import och försäljning av värmepannor. För att kunna starta verksamheten behövde han ta upp ett lån om 100 000 kr samt få de importerade pannorna typgodkända av Statens Provningsanstalt. Vid förfarandet där gäller en ansökningsavgift om 50 000 kr. Avgiften kan erläggas mot faktura om inte sökanden förekommer i kreditupplysningsföretagens register över personer med betalningsanmärkningar. På grund av kronofogdemyndighetens felaktiga registrering av hans personnummer i målet om betalningsföreläggande kom han att bli föremål för anteckning om betalningsanmärkning i kreditupplysningsregistren. Han nekades till följd härav under maj respektive juni månad 1998 ansökta bankkrediter samt erhöll besked från Statens Provningsanstalt om att värmepannorna kunde typgodkännas endast mot kontant betalning av den för förfarandet gällande avgiften. Hade han erhållit erforderliga lån och kreditanstånd kunde han ha satt i gång sin försäljningsverksamhet i slutet av april månad 1998 i stället för i början av juni månad. Hans förlorade nettoförtjänst uppgår under denna tid till 258 520 kr. Härtill kommer att han upplevt ett mycket stort personligt obehag av det inträffade.

text: Riksskatteverket och Kronofogdemyndigheten i Göteborg har avgett yttranden.

text: AA har lämnat synpunkter på yttrandena.

text: Justitiekanslerns bedömning

text: AA har gjort gällande att staten enligt

text: 3 kap. 2 § skadeståndslagen

text: är ersättningsskyldig för den skada som kronofogdemyndighetens felaktiga registrering av hans personnummer i målet om betalningsföreläggande vållat honom. Enligt detta lagrum skall staten ersätta personskada, sakskada eller förmögenhetsskada som vållats genom fel eller försummelse vid myndighetsutövning i verksamhet för vars fullgörande staten svarar. För att ersättning för lidande skall kunna utgå med stöd av

text: skadeståndslagen

text: förutsätts enligt

text: 1 kap. 3 §

text: att skadan uppkommit genom brott mot den personliga friheten eller genom annan integritetskränkande handling som innefattar brott.

text: Av

text: 1 kap. 1 § skadeståndslagen

text: följer att lagens bestämmelser om skadestånd skall tillämpas om ej annat är särskilt föreskrivet. AA:s skadeståndsanspråk avser ersättning för att hans personnummer förts in i registret för betalningsföreläggande och handräckning i ett mål om betalningsföreläggande som rört en annan person. I

text: 23 § datalagen (1973:289)

text: - vilken lag gällde vid den tid som avses med AA:s anspråk - anges att registeransvarig skall ersätta skada som tillfogas en registrerad genom att personregister innehåller oriktig eller missvisande uppgift om honom. Vid bedömande om och i vad mån skada har uppstått skall hänsyn tas även till lidande och andra omständigheter av annan än rent ekonomisk betydelse. Denna skadeståndsbestämmelse föreskriver ett strikt ansvar, dvs. oberoende av oaktsamhet från den registeransvarige och medger ersättning även för ideell skada utan samband med brottslig handling.

text: Ett personnummer utgör en uppgift rörande en viss enskild person och används i många sammanhang för identifiering av personen. Särskilt när det gäller personregister som förs med ADB är personnumret det främsta medlet för sökning av en viss person och kan anses utgöra den uppgift som är bärare av en persons identitet. Förekomsten av ett personnummer i ett personregister får åtminstone vid tillämpningen av skadeståndsregeln i

text: datalagen

text: anses innebära att personen i fråga har blivit registrerad i den mening som avses i

text: 1 § datalagen

text: . Det sagda utesluter inte att också en person vars namn angetts riktigt men som åsatts ett felaktigt personnummer kan anses registrerad och då med tillämpning av

text: 23 §

text: kan tillerkännas skadeståndsersättning om personregistret innehåller missvisande eller oriktiga uppgifter om honom. Omständigheterna i förevarande fall är emellertid inte sådana utan de motsatta. AA:s anspråk bör i enlighet med det tidigare sagda prövas enligt

text: datalagens

text: skadeståndsbestämmelse och således inte med tillämpning av reglerna i

text: skadeståndslagen

text: Införandet av AA:s personnummer i registret för betalningsföreläggande och handräckning i det aktuella målet om betalningsföreläggande får anses innebära att en oriktig eller missvisande uppgift har införts om honom i registret. Han är därmed, som Riksskatteverket också funnit, i princip berättigad till ersättning av staten för den skada han åsamkats till följd av registreringen.

text: AA har begärt ersättning för utebliven vinst i sin rörelse. Av hans redogörelse för de faktiska omständigheterna framgår att skadan skall ha uppkommit som en direkt följd av att det i ett eller flera kreditupplysningsregister beträffande honom funnits uppgift om en betalningsanmärkning hänförlig till det utslag som kronofogdemyndigheten meddelat. Den skada som den ifrågavarande registeruppgiften således kan ha orsakat honom skall enligt

text: 23 § första stycket datalagen

text: ersättas av den registeransvarige. Med hänsyn härtill, och eftersom utredningen inte visar att fråga är om något registeransvarigt organ som staten svarar för, åligger det inte heller det allmänna att ersätta AA för den ekonomiska skada som kan ha föranletts av den missvisande eller oriktiga uppgiften i kreditupplysningsregistren. Jag avslår därför redan på denna grund AA:s begäran om skadestånd för utebliven vinst som vållats honom genom oriktig registeruppgift.

text: Någon omständighet som annars innebär att staten är skadeståndsskyldig gentemot AA för uppgiven ekonomisk skada enligt bestämmelsen i

text: 3 kap. 2 § skadeståndslagen

text: har inte kommit fram. Vid denna utgång saknar jag anledning att gå in på frågan om skäligheten av det yrkade beloppet.

text: AA är däremot berättigad till ersättning enligt

text: 23 § datalagen

text: för det lidande som den oriktiga eller missvisande uppgiften i kronofogdemyndighetens register kan antas ha inneburit för honom. Skälig ersättning får i hans fall anses uppgå till 5 000 kr.

text: Vad slutligen avser AA:s begäran om ersättning för ombudskostnader i skaderegleringsärendet med 12 000 kr är följande att beakta. I ett ärende rörande ersättning enligt

text: datalagen

text: , där staten bär ett strikt ansvar för ersättningsgilla skadeståndsposter, bör frågan om skäliga ombudskostnader i inte obetydlig omfattning bedömas med hänsyn till utgången i själva saken. Bedömningen av i vilken omfattning ersättning av allmänna medel skall utgå till en sökande för ombudskostnader i ett skaderegleringsärende bör dessutom, vid sidan av ärendets omfattning och svårighetsgrad, även bero på om kostnaderna varit skäligen påkallade för tillvaratagande av sökandens rätt i enlighet med den i

text: 18 kap 8 § första stycket rättegångsbalken

text: föreskrivna principen om ersättning för rättegångskostnader i tvistemål.

text: Mot bakgrund av det sagda och vid en samlad bedömning av samtliga omständigheter anser jag att ersättningen för ombudsarvode bör begränsas till skäliga ansedda 4 000 kr.

text: Ärendet är härmed avslutat.


title: Anspråk på grund av personuppgifter i det s.k. Kringresanderegistret

text: Justitiekanslern tillerkänner DL ersättning med 30 000 kr och uppdrar åt Polismyndigheten att se till att beloppet betalas ut.

text: Ärendet

text: Bakgrund

text: Justitiekanslern har i ett tidigare beslut (dnr

text: ) slagit fast att alla som funnits med i det s.k. Kringresanderegistret har rätt till ersättning av staten med 5 000 kr.

text: Efter Justitiekanslerns beslut stämde elva av dessa personer staten och Stockholms tingsrätt fann att var och en av dem hade rätt att få ytterligare 30 000 kr. Justitiekanslern överklagade tingsrättens dom till Svea hovrätt.

text: Hovrätten har den 28 april 2017 (mål nr T 6161-16) fastställt tingsrättens dom. Justitiekanslern har valt att inte överklaga hovrättens dom. Det innebär att staten ska betala ytterligare 30 000 kr till var och en av de elva kärandena.

text: Anspråket m.m.

text: DL har tidigare av Justitiekanslern tillerkänts 5 000 kr i ersättning eftersom han funnits med i Kringresanderegistret. Han har nu begärt att han ska tillerkännas ett högre skadestånd av staten, då han anser att 5 000 kr är ett alldeles för lågt belopp.

text: Justitiekanslerns bedömning

text: Justitiekanslerns tidigare beslut om ersättning grundades på att polisens personuppgiftsbehandling stred mot bl.a. bestämmelserna i 2 kap. 11 § och 3 kap. 3 § polisdatalagen och att Kringresanderegistret även hade haft generella brister.

text: Justitiekanslern fann att de generella brister som förekommit vid behandlingen av personuppgifter i Kringresanderegistret hade drabbat samtliga registrerade och att de därigenom utsatts för en likartad kränkning.

text: Hovrätten har i sin dom den 28 april 2017 funnit att de elva kärandena har funnits med i Kringresanderegistret enbart baserat på deras etnicitet och att personuppgiftsbehandlingen därför har stått i strid med

text: 2 kap. 10 § första stycket polisdatalagen

text: . Eftersom ingen ersättning hade utgått till dem tidigare p.g.a. denna brist fann hovrätten, liksom tingsrätten, att var och en av de elva kärandena har rätt till ytterligare ersättning med 30 000 kr.

text: Hovrättens dom gäller endast de elva kärandena i målet. Justitiekanslern gör emellertid bedömningen att en konsekvens av hovrättens dom är att alla som funnits med i Kringresanderegistret bör anses ha rätt till ersättning med sammanlagt 35 000 kr. Detta eftersom det inte är möjligt att göra någon individuell prövning av etnicitetsfrågans betydelse. DL ska därför tillerkännas ytterligare 30 000 kr.

text: Polismyndigheten har utfört behandlingen av personuppgifter i Kringresanderegistret och är därmed enligt

text: 2 kap. 4 § polisdatalagen

text: personuppgiftsansvarig. Ersättningen ska därför belasta Polismyndighetens anslag.


title: Ifrågasatt tryckfrihetsbrott (hets mot folkgrupp); även fråga om rektors åtgärd att omhänderta klistermärken från elev

text: Justitiekanslern inleder inte förundersökning.

text: Klistermärkena återlämnas till Polismyndigheten i Jönköpings län för erforderliga åtgärder.

text: Ärendet

text: Polismyndigheten i Jönköpings län har hit överlämnat en anmälan daterad den 26 mars 2010 avseende ifrågasatt hets mot folkgrupp med anledning av innehållet i ett antal klistermärken innefattande bl.a. en symbol i form av en uppåtriktad svart pil på en snedställd grön kvadrat och/eller texten ”www.patriot.nu”. I anmälan anges att ett klistermärke med bl.a. texten www.patriot.nu var uppsatt på ett elevskåp i Furulidsskolan i Aneby den 26 mars 2010 och att anmälaren rektorn HH omhändertagit ca 150 klistermärken som en utpekad elev hade i sitt elevskåp. I en till anmälan bifogad PM upprättad av förundersökningsledaren den 7 april 2010 anges att rektorn till polisen skickat in de klistermärken som han omhändertagit från eleven. Enligt PM:en har inte något beslag verkställts. Ett klistermärke av varje sort har översänts till Justitiekanslern tillsammans med anmälan.

text: Klistermärkena innehåller symboler och/eller text enligt följande.

text: Klistermärke 1: Texten ”TILL KAMP! – www.patriot.nu – Motståndsrörelsen” samt en bild av en hand hållandes ett svärd och en kvadrat med infälld pil.

text: Klistermärke 2: Texten ”NATIONELLT MOTSTÅND – ”Även om vi tvingas slå oss fram!” – www.patriot.nu – MOTSTÅNDSRÖRELSEN” samt en bild av en knuten näve och en kvadrat med infälld pil.

text: Klistermärke 3: Texten ”NIKLAS FROST – POLITISK FÅNGE i demokraturen Sverige – Motståndsrörelsen” och en bild av en man samt en kvadrat med infälld pil.

text: Klistermärke 4: Texten ”Massinvandring är skadligt och hotar det svenska folkets överlevnad – www.patriot.nu – Motståndsrörelsen” och en bild av en kvadrat med infälld pil.

text: Klistermärke 5: En bild av en kvadrat med infälld pil, på grön-vit-randig bakgrund.

text: Klistermärke 6: Texten ”Mångkultur är skadligt för dina barn och barnbarn – www.patriot.nu – Motståndsrörelsen” och en bild av en kvadrat med infälld pil.

text: Klistermärke 7: Texten ”VARNING – ÅSIKTSCENSUR RÅDER PÅ SVENSKA SKOLOR – Motståndsrörelsen – www.patriot.nu” och en bild av vad som får antas föreställa en skola med en skylt med texten ”Politisk institution” över grinden samt en kvadrat med infälld pil. Skylten är av samma typ som den över ingången till koncentrationslägret Auschwitz.

text: Klistermärke 8: Texten ”VIKTIGT MEDDELANDE:MOTSTÅNDET ÖKAR! – www.patriot.nu – Motståndsrörelsen” och en bild av en megafon samt en kvadrat med infälld pil.

text: Klistermärke 9: Texten ”UTAN OSS STÅR SVERIGE FÖRSVARSLÖST – www.patriot.nu – Motståndsrörelsen” och en bild av en soldat.

text: Klistermärke 10: Texten ”FRIGE NIKLAS FROST – Motståndsrörelsen – www.patriot.nu” och en bild av en kvadrat med infälld pil.

text: Klistermärke 11: Texten ”SVENSKA DOMSTOLAR SKIPAR ORÄTTVISA – Motståndsrörelsen – www. patriot.nu” och en bild av en man som är i färd med att skära halsen av fru Justitia samt en kvadrat med infälld pil.

text: Klistermärke 12: Texten ”USA STYR VÄRLDEN VILKA STYR USA? – www.patriot.nu – Motståndsrörelsen” och en bild av en man med en hög hatt med davidsstjärnor på.

text: Klistermärke 13: Texten ”Europeiska (Sovjet)Unionen NEJ TACK! – Motståndsrörelsen – www.patriot.nu” samt en bild av hammaren och skäran inuti EU:s symbol (en ring av stjärnor).

text: Klistermärke 14: Texten ”FÖRSVARA SVERIGE! – Vi bekämpar… • Mångkultur • Sionism • Narkotika – Motståndsrörelsen – www.patriot.nu” och en bild av en stor knytnäve som krossar tre personer, bl.a. en mörkhyad man med en tröja med ett marijuanablad på, samt en kvadrat med infälld pil.

text: Klistermärke 15: Texten ”LÄS TIDNINGEN SOM VÄGRAR CENSURERAS NATIONELLT MOTSTÅND – www.patriot.nu” och en bild av en man som vrålar ”censur” mot tidningen.

text: Klistermärke 16: ”Sveriges kvinnor VÅLDTAS Vad gör du åt det? – Motståndsrörelsen – www.patriot.nu” och en bild av en man som hänger i en snara samt en kvadrat med infälld pil.

text: Samtliga klistermärken utom klistermärke 5 innehåller också texten ”Ansvarig utgivare: KN”.

text: Justitiekanslerns bedömning

text: Tryckfrihetsbrott

text: Justitiekanslern är ensam åklagare i mål om tryckfrihetsbrott. En förutsättning för Justitiekanslerns behörighet är att

text: tryckfrihetsförordningen

text: (TF) är tillämplig.

text: Tryckfrihetsförordningen

text: är enligt

text: 1 kap 5 §

text: tillämplig på skrifter som har framställts i tryckpress.

text: Justitiekanslern har i flera fall haft att ta ställning till anmälningar avseende olika klistermärken som härrör från www.patriot.nu. Klistermärkena har tidigare bedömts vara tryckta. Avseende klistermärke 14 och 16 inledde Justitiekanslern den 5 juni 2009 förundersökning beträffande tryckfrihetsbrottet hets mot folkgrupp (dnr

text: och

text: ). Justitiekanslern inhämtade ett sakkunnigutlåtande från Statens kriminaltekniska laboratorium över frågan om klistermärkena hade framställts i tryckpress. Utlåtandet gav stöd härför. Justitiekanslern utgår därför också i detta fall från att de här aktuella klistermärkena är tryckta skrifter i den mening som avses i TF och att TF därmed är tillämplig på dem. Det är därmed Justitiekanslern som ska ta ställning till anmälan.

text: Enligt

text: 1 kap 6 §

text: TF gäller vidare att en skrift, för att anses som en tryckt skrift i TF:s mening, ska vara utgiven. En skrift anses enligt bestämmelsen utgiven – med ett här inte aktuellt undantag – då den blivit utlämnad för försäljning eller spridning på annat sätt i Sverige. Ifrågavarande klistermärken har enligt anmälan påträffats dels uppklistrat på ett elevskåp i Furulidsskolan, dels i ett elevskåp hos en elev på skolan. Inget tyder på att den aktuella eleven har haft något med framställningen av klistermärkena att göra. I förevarande fall saknas det således skäl att anta annat än att klistermärkena, genom att de har tillhandahållits eleven respektive satts upp på elevskåpet, är att betrakta som utgivna i TF:s mening.

text: Det tryckfrihetsbrott som skulle kunna aktualiseras här är hets mot folkgrupp enligt

text: 7 kap 4 § 11

text: TF och

text: 16 kap 8 § brottsbalken

text: . I straffbestämmelsen föreskrivs att den som i ett uttalande eller i ett annat meddelande som sprids hotar eller uttrycker missaktning för en folkgrupp eller en annan sådan grupp av personer med anspelning på bl.a. ras, hudfärg, nationellt eller etniskt ursprung eller trosbekännelse ska dömas för hets mot folkgrupp.

text: Justitiekanslern bedömer att klistermärkena 1 – 13 och 15 inte innefattar hets mot folkgrupp. Förundersökning ska därmed inte inledas beträffande dessa klistermärken.

text: När det gäller klistermärkena 14 och 16 har Justitiekanslern i tidigare ärenden funnit att de innefattar hets mot folkgrupp. Detta är alltjämt Justitiekanslerns bedömning. Det saknas skäl att anta att det här är fråga om klistermärken ur en annan upplaga än den som prövades i de tidigare nämnda ärendena. Åtal har där väckts beträffande klistermärke 16. Förundersökning ska därför inte inledas beträffande detta klistermärke. Justitiekanslern beslutade den 22 oktober 2009 att lägga ner en förundersökning avseende klistermärke 14 då det inte gick att utröna vem som var ansvarig eller vem som hade spridit klistermärket respektive att klistermärket hade spridits. Enligt

text: 9 kap 3 §

text: TF ska åtal i fall som detta väckas inom ett år från utgivningen. Eftersom det saknas skäl att anta att det nu aktuella klistermärket 14 härrör från en annan upplaga än den som prövades i det tidigare ärendet torde därmed preskription har inträtt avseende klistermärke 14. Det skulle under alla omständigheter knappast vara möjligt att motbevisa en eventuell preskriptionsinvändning. Med hänsyn härtill ska förundersökning inte heller inledas avseende detta klistermärke.

text: Omhändertagandet av klistermärkena

text: I mål om tryckfrihetsbrott är som ovan angetts Justitiekanslern ensam behörig åklagare och det är därmed endast Justitiekanslern som får besluta om tvångsmedelsanvändning såsom beslag i sådana ärenden. Av anmälan framgår att klistermärkena nu finns i polisens förvar med anledning av att rektorn på Furulidsskolan har överlämnat dem dit. Något beslut om beslag har inte fattats och kan, med den bedömning Justitiekanslern gjort i ärendet, inte heller komma i fråga.

text: Justitiekanslern vill med anledning av det inträffade understryka att ett ingripande från det allmännas sida mot en tryckt skrift endast får ske i den ordning som föreskrivs i TF. Det innebär bl.a. att om polisen i detta fall hade kallats till skolan med anledning av det märke som hade klistrats upp på elevskåpet, så hade polisen inte ägt omhänderta de klistermärken som den utpekade eleven innehade om inte eleven frivilligt hade lämnat dem till polisen eller Justitiekanslern hade beslutat att ta dem i beslag. I det sagda ligger att inte heller någon annan företrädare för det allmänna – såsom rektorn vid en skola som drivs med det allmänna som huvudman – äger ingripa för att hindra spridningen av tryckta skrifter, i detta fall klistermärken, med hänvisning till deras innehåll. Klistermärkena återlämnas till polisen för erforderliga åtgärder.

text: Ärendet avslutas här.


title: Remissyttrande över promemorian Nya villkor för presstödet (Ds 2008:25)

text: Promemorians slutsats att reglerna för presstödet bör ändras grundas i allt väsentligt på en rent EG-rättslig analys. Denna rättsliga analys utmynnar i ett konstaterande att det s.k. driftsstödet ”sannolikt inte är förenligt” med artikel 87.3 i EG-fördraget och att reglerna därför måste ändras (s. 29). På vägen fram till detta konstaterande prövas om presstödet över huvud taget är ett statligt stöd enligt artikel 87.1, varvid det sägs att det finns ”en risk att presstödet har åtminstone en potentiell påverkan på den gemensamma marknaden” och att presstödet ”därför” är att anse som ett statligt stöd (s. 24).

text: Om man börjar med det rent juridiska kan man sålunda notera att promemorians slutsats att reglerna måste ändras bygger på två sannolikhetsbedömningar. Jag har inte tillräckligt underlag för att kunna veta hur stor risken är att det s.k. samhandelskriteriet i artikel 87.1 är uppfyllt eller hur stor sannolikheten är att driftsstödet på angivet sätt strider mot EG-rätten. Promemorian innehåller inte något riktigt gott underlag för en slutsats härvidlag. Men jag konstaterar att man håller sig med en betydande säkerhetsmarginal när man vill slopa de nuvarande reglerna redan på grund av viss rättslig sannolikhet.

text: Inte minst mot den angivna bakgrunden är det enligt Justitiekanslerns mening anmärkningsvärt att promemorian nöjer sig med den rent rättsliga analysen och inte gör någon konsekvensanalys eller någon politisk utvärdering. Presstödet kan uppenbarligen på sina håll ha stor betydelse för konkurrensen på dagstidningsmarknaden och därmed för mångfalden i samhällsdebatten och i viss mån även för yttrandefriheten. Därför hade man förväntat sig att promemorian skulle ha innehållit en genomgång av effekterna av de föreslagna regeländringarna, liksom av fördelar och nackdelar med dessa effekter. Jag kan inte säga var en sådan analys slutar, men om den skulle utmynna i bedömningen att effekterna är övervägande negativa borde väl detta få någon betydelse? Det borde väl påverka viljan från den svenske lagstiftarens sida att acceptera den rättsliga analysen som avgörande underlag för ett beslut? Och det borde väl gälla särskilt om resultatet av den rättsliga analysen är osäker?

text: Till saken hör då också att den rent rättsliga analysen ska inrymma en proportionalitetsbedömning där effekterna på tidningsnäringen är en faktor av betydelse.

text: Sammanfattningsvis har man enligt Justitiekanslerns mening lagt alltför stor vikt i promemorian vid de rent rättsliga övervägandena, samtidigt som dessa överväganden är osäkra. Promemorian framstår som ett tydligt exempel på den juridifiering av diskussionen som ofta sker i anslutning till EG-rätten och som många gånger blir onödigt stark.

text: Justitiekanslerns slutsats är att promemorians förslag inte bör genomföras utan ytterligare överväganden innefattande såväl en konsekvensanalys som en politisk diskussion kring resultaten av denna analys.