title: Ett vårdbiträde inom hemtjänsten har efter att ha medverkat i en radioutsändning kallats till ett möte med arbetsgivaren. Fråga om kommunens agerande inneburit en kränkning av vårdbiträdets yttrande- och meddelarfrihet

text: Ett vårdbiträde inom hemtjänsten har efter att ha medverkat i en radioutsändning kallats till ett möte med arbetsgivaren. Fråga om kommunens agerande inneburit en kränkning av vårdbiträdets yttrandeoch meddelarfrihet

text: Bakgrund

text: Enligt

text: 14 kap. 2 § socialtjänstlagen (2001:453)

text: ska var och en som är verksam inom omsorger om äldre personer eller personer med funktionshinder vaka över att dessa får god omvårdnad och lever under trygga förhållanden. Den som uppmärksammar eller får kännedom om ett allvarligt missförhållande i omsorgerna om någon enskild ska genast anmäla detta till socialnämnden (s.k. Lex Sarahanmälan).

text: Anmälningar och utredning

text: AA är anställd som vårdbiträde inom hemtjänsten i Hässelby-Vällingby stadsdelsnämnd i Stockholms kommun. I en anmälan, som kom in till JO den 3 september 2007, framförde han klagomål mot tjänstemän vid stadsdelsnämnden.

text: Av anmälan framgick bl.a. följande. AA hade känt sig ignorerad av hemtjänstens enhetschef och en biträdande enhetschef då han flera gånger hade velat ta upp problem i arbetet med dem. Han hade därför kontaktat media och där upplyst om att han gjort en Lex Sarah-anmälan angående de problem i arbetet som han inte hade fått diskutera med berörda chefer. Efter en radioutsändning som AA hade medverkat i blev han inkallad till ett akut möte med chefer från förvaltningen. Vid mötet medverkade även företrädare för hans fackförbund. Han hade fått uppfattningen att man vid mötet skulle diskutera de problem som han grundat sin Lex Sarah-anmälan på. Han upplevde det som att han i stället utsattes för ett ”förhör” och att han blev ”påhoppad” angående vad han hade sagt i radioutsändningen. Vidare kände han sig kränkt av olika uttalanden som en av de två närvarande biträdande enhetscheferna hade gjort vid mötet.

text: Anmälan remitterades till stadsdelsnämnden för utredning och yttrande. Stadsdelsnämnden lämnade som sitt yttrande ett tjänsteutlåtande, som hade utarbetats inom förvaltningens avdelning för äldreomsorg. I utlåtandet anfördes bl.a. följande (åberopad bilaga har här uteslutits, JO:s anmärkning).

text: Bakgrund

text: Under tiden 30 juli–10 augusti 2007 vikarierade AA som samordnare inom hemtjänsten i Hässelby. I samordnarens arbetsuppgifter ingår bl.a. daglig planering för bemanning av den hjälp pensionärerna i området behöver utifrån biståndsbeslut. Under v. 31 (30/7–5/8) var flera vårdbiträden/undersköterskor sjuka men de olika ärendena kunde dock lösas med befintlig personal. Den 1 augusti uppkom en situation som senare ledde till en Lex Sarah-anmälan från AA, riktad mot hemtjänstens enhetschef BB. Anmälan inkom till förvaltningen den 22 augusti. Omkring den 14 augusti fick den biträdande enhetschefen höra att en protestlista kring arbetssituationen cirkulerade bland personalen. Stadsdelsdirektören i Hässelby-Vällingby informerades och ett gemensamt möte med de två biträdande enhetschefer som då var i tjänst bestämdes till den 16 augusti. Vid mötet gav de stadsdelsdirektören en bakgrund till vad de uppkomna problemen i hemtjänsten bestod i. Den 20 augusti överlämnade AA en Lex Sarah-anmälan till sin biträdande enhetschef, avseende vårdpersonalens arbetssituation i hemtjänsten. Anmälan var riktad mot hemtjänstens enhetschef BB. Ytterligare en skrivelse med 34 namnunderskrifter lämnades in den 22 augusti. I skrivelsen beskrevs missförhållanden i hemtjänstpersonalens arbetssituation som skulle ha pågått under de två senaste åren. Vid Radio Stockholms nyhetsutsändningar den 22 augusti intervjuades AA som där beskrev problem och missförhållanden i hemtjänsten i Hässelby-Vällingby. Enhetschefen hade vid den aktuella tidpunkten semester och vistades utomlands och kunde därför inte bemöta den kritik som framfördes. Samma dag på eftermiddagen inbjöds AA till ett möte för att tillsammans med arbetsgivaren kunna reda ut och lösa de problem som framkommit i den inkomna anmälan och vad som framförts i radio under dagen. Kommunal informerades om mötet. Vid mötet deltog AA, tre fackliga representanter från Kommunal, stadsdelsdirektören, äldreomsorgens biträdande avdelningschef, personaladministrativ konsult, och två biträdande enhetschefer från hemtjänsten. Den 22 augusti överlämnades ytterligare en Lex Sarah-anmälan av AA, riktad mot enhetschef BB, i vilken bl.a. omständigheter i ett enskilt ärende beskrevs. Bilaga 2.

text: Förvaltningens synpunkter

text: Förvaltningen beklagar att AA uppfattat det aktuella mötet på det sätt han gjort och känt sig kränkt av det bemötande han fick vid mötet. Mötet hade sammankallats i avsikt att från arbetsgivarens sida ta reda på vad som egentligen hänt och få vetskap om vari problemen låg i den uppkomna situationen. Vid mötet gavs AA möjlighet att informera om vårdpersonalens arbetssituation som föranlett Lex Sarahanmälningarna. Vidare beskrev den biträdande enhetschefen hur hon uppfattat den information som lämnats av AA personligen, i Lex Sarah-anmälan och vad som för övrigt framkommit i radiosändningen. Förvaltningen anser det vara viktigt och värdefullt att problemen lyfts upp och att Lex Sarah-anmälan görs så att en ordentlig utredning och genomgång kan genomföras kring de problem som framförts av AA och annan personal inom hemtjänsten. Efter det aktuella mötet har förvaltningen erbjudit all personal möjlighet att vid fem olika tillfällen, under tiden 27/8–31/8 2007, delta i möten med stadsdelsdirektören, äldreomsorgsavdelningens biträdande avdelningschef och biträdande enhetschefer vid hemtjänsten. Syftet med dessa möten har varit att diskutera hemtjänstgruppernas arbetssituation och lyssna in deras önskemål och förslag till förbättringar i deras arbetsförhållanden och arbetsmiljö. Vid varje möte har minnesanteckningar förts och olika förslag till åtgärder har tagits fram. Återkoppling av detta kommer att ges av de biträdande enhetscheferna vid respektive hemtjänstgrupps arbetsplatsträff under hösten.

text: Under våren 2007 genomfördes en översyn av Äldreomsorgsavdelningens ledningsorganisation i Hässelby-Vällingby av en extern konsult. Denna översyn har därefter resulterat i en handlingsplan för att utveckla äldreomsorgens verksamhet i Hässelby-Vällingby. Handlingsplanen godkändes av stadsdelsnämnden den 12 juni 2007. Vidare har stadsdelsnämnden tillsatt en politisk referensgrupp för att följa arbetet med handlingsplanen. I detta sammanhang kommer fokus även att ligga på hemtjänsten i det fortsatta utvecklingsarbetet. Äldreomsorgsavdelningens chef ansvarar för att uppföljning sker av såväl handlingsplanen som de förslag som framkommit i de olika hemtjänstgrupperna.

text: AA inkom den 29 oktober 2007 och den 30 juni 2008 med kompletterande inlagor, i vilka han redogjorde för sin arbetssituation avseende tiden efter mötet den 22 augusti 2007. I den sistnämnda skrivelsen anförde han bl.a. följande. Han hade tidigare vid flera tillfällen vikarierat som s.k. samordnare vid den ordinarie personalens frånvaro på grund av semester eller sjukdom. Inför sommaren 2008 hade han meddelat sin chef att han var intresserad av att arbeta som samordnare under den ordinarie personalens semester. Hans chef hade ställt sig positiv till detta men ville först ta upp saken med CC, avdelningschef för stadsdelsnämndens äldreomsorg. Enligt hans chef hade CC sagt nej med motiveringen att han var ”olämplig och omogen utifrån det som hände sommaren 2007”.

text: Den 17 juli 2008 inkom AA med en kommentar över remissvaret. I samband med detta inkom även yttranden från DD, biträdande enhetschef för Öppna Hemtjänsten inom stadsdelsnämndens äldreomsorg, samt EE, förhandlingsansvarig inom Kommunalarbetareförbundets sektion Hässelby-Vällingby 28:04. DD och EE hade varit närvarande vid det aktuella mötet den 22 augusti 2007.

text: DD uppgav bl.a. följande.

text: När mötet började så gjorde man klart att man inte kunde diskutera Lex Sarahanmälan eftersom enhetschefen som var anmäld inte var på plats. Det bestämdes ett nytt datum i september för denna diskussion. Mötet kom i stället att handla om AA:s uttalande i Radio Stockholm. Man ansåg att AA kränkt pensionärerna men framför allt hade han varit illojal mot verksamheten vilket inte var acceptabelt. […] Jag har nu läst remissvaret från stadsdelen vilket jag inte anser vara förenligt med vad som egentligen togs upp på mötet.

text: EE uppgav bl.a. följande.

text: Då enhetschefen var på semester bestämdes ett nytt datum för att gå igenom det som skrivits i Lex Sarah-anmälan. I stället kom mötet att handla om den intervju som gjordes av Radio Stockholm. Bitr. enhetschef ansåg att AA kränkt pensionärer och varit illojal mot verksamheten i och med att han hade yttrat sig i media och att detta inte var acceptabelt. En av Kommunals representanter ifrågasatte varför mötet kom att handla om radiosändningen eftersom vår medlem var kallad till mötet ang. Lex Sarah-anmälan. Mötet avslutades.

text: Stadsdelsnämnden anmodades att yttra sig över vad som hade anförts i AA:s inlaga av den 30 juni 2008 samt DD:s och EE:s yttranden.

text: I stadsdelsnämndens yttrande anfördes bl.a. följande.

text: Bakgrund

text: Under augusti 2007 inkom två Lex Sarah-anmälningar om missförhållanden inom hemtjänsten som redovisades för nämnden i september 2007. Det inkom även en JOanmälan från AA som nämnden svarade på den 23 oktober 2007. AA kände sig

text: kränkt av den hantering som han hade fått vid ett möte med stadsdelsdirektör, PA konsulent, bitr. avdelningschef och en bitr. enhetschef. Nuvarande avdelningschef tillträdde sin tjänst den 17 september 2007 och genomförde en överläggning med Kommunal och AA den 23 oktober 2007. Kommunal hade begärt överläggning angående AA:s schema under studietiden. AA ansåg att förvaltningen straffade honom på grund av Lex Sarah-anmälan. Vid det mötet redde parterna i samförstånd även ut en del oklarheter angående den Lex Sarah-anmälan som gjorts. AA har varit tjänstledig för studier fr.o.m. den 9 oktober 2007 t.o.m. den 20 maj 2008. Under denna tid har han endast arbetat ett fåtal extra pass. Enhetschefen för hemtjänsten avslutade sin tjänst den 24 augusti 2008. Hennes delegation för att anställa personal och sätta löner upphörde fr.o.m. den 12 juni 2008. Alla rekryteringar skulle därefter gå via avdelningschef. Enhetschefen informerade avdelningschef om att AA studerade på heltid och bara arbetade ströpass. Enhetschefen tog kontakt med avdelningschefen vecka 25 (16–20 juni) och informerade om att AA sökt arbete som samordnare under sommaren 2008. Uppdraget som samordnare under sommaren 2008 fick dock annan person ur den befintliga personalstyrkan, då AA hade bristande erfarenhet som samordnare och bristande kunskaper om verksamheten på grund av att han varit tjänstledig från verksamheten en längre tid. En samordnare måste ha goda kunskaper om verksamheten och framförallt om alla brukare för att kunna fungera som spindeln i nätet. Enhetschef DD fick i uppdrag att framföra detta till AA.

text: Förvaltningens synpunkter

text: Grunderna för att annan person än AA fick uppdraget som samordnare var som nämnts ovan strikt sakligt arbetsrelaterat och inte alls beroende eller orsakat av Lex Sarah-anmälan i augusti 2007. Svaret från nämnden till Riksdagens ombudsmän (JO) den 23 oktober 2007 var baserat på den information som fanns från de närvarande vid mötet med AA i augusti 2007. Stadsdelsdirektören, PA konsulten, biträdande avdelningschefen och enhetschefen har inte sett någon anledning att revidera det svaret.

text: AA yttrade sig över remissvaret.

text: I ett beslut den 23 januari 2009 anförde JO André följande.

text: Rättslig reglering

text: I

text: 2 kap. 1 § regeringsformen

text: föreskrivs att varje medborgare gentemot det allmänna är tillförsäkrad yttrandefrihet, dvs. frihet att i tal, skrift eller bild eller på annat sätt meddela upplysningar samt uttrycka tankar, åsikter och känslor. Begränsning av yttrandefriheten får enligt

text: 2 kap. 12 § regeringsformen

text: ske endast genom lag eller, i vissa fall, genom annan författning. Någon sådan begränsning är dock inte aktuell i förevarande fall.

text: Genom

text: tryckfrihetsförordningens

text: bestämmelser om meddelarfrihet ges yttrandefriheten till viss del ett särskilt skydd. Enligt

text: 1 kap. 1 § tredje stycket tryckfrihetsförordningen

text: står det var och en fritt, om inte något annat är särskilt föreskrivet i förordningen, att lämna uppgifter och underrättelser i vilket ämne som helst till bl.a. författare och nyhetsredaktioner för offentliggörande i tryckta skrifter (meddelarfrihet). Motsvarande reglering för lämnande av uppgifter till bl.a. radio och tv finns i

text: 1 kap. 2 § yttrandefrihetsgrundlagen

text: Lagregleringen om yttrandefrihet ger offentligt anställda samma skydd som alla andra medborgare. En offentligt anställd kan således fritt ge uttryck för sin uppfattning rörande den egna myndighetens verksamhet, såvitt tystnadsplikt inte gäller för uppgifterna. Det skydd för yttrandefriheten som

text: regeringsformen

text: ger är ett skydd gentemot ”det allmänna”. Skyddet innebär att en myndighet inte får ingripa vare sig formellt eller informellt mot någon för att han eller hon har använt sig av sin grundlagsstadgade rätt att yttra sig i massmedier eller på annat sätt ge uttryck för sin uppfattning. En myndighet får inte heller försöka motarbeta att den anställde använder sig av sina rättigheter. En offentlig arbetsgivare kan således inte genom generella uttalanden eller genom kritik i enskilda fall försöka påverka en arbetstagare i fråga om det sätt på vilket yttrandefriheten används. Detta gäller även i de fall en myndighet anser att arbetstagaren har lämnat felaktiga uppgifter. Myndigheten är i stället hänvisad till att på lämpligt sätt bemöta och rätta sådana uppgifter.

text: Den som är anställd vid en myndighet har alltså rätt att, utan att behöva frukta att bli föremål för repressalier från myndighetens sida, offentligt framföra från arbetsgivarens uppfattning avvikande synpunkter på myndighetens organisation och verksamhet. Reglerna till skydd för yttrandefriheten fritar dock självfallet inte den anställde från skyldigheten att i arbetet lojalt rätta sig efter arbetsgivarens beslut och direktiv angående hur verksamheten ska bedrivas, oavsett vilken uppfattning han eller hon kan ha om dessa.

text: Bedömning

text: Det kan först konstateras att de åsikter som AA framförde i radioutsändningarna den 22 augusti 2008 beträffande problem och missförhållanden inom hemtjänsten i Hässelby-Vällingby stadsdelsnämnd ligger inom ramen för yttrandefrihetens område. Frågan är om företrädare för stadsdelsnämnden, till följd av de uttalanden som AA gjorde, har handlat på ett sådant sätt att det har inneburit en kränkning av hans yttrande- och meddelarfrihet.

text: Arbetsgivaren kallade AA till ett möte på eftermiddagen samma dag som intervjun med honom sändes i radio. I remissvaret anges att ett syfte med mötet var att reda ut och lösa de problem som framkommit i den Lex Sarah-anmälan som AA hade gjort. Vidare anförs bl.a. att AA gavs möjlighet att informera om den rådande arbetssituationen, vilken hade föranlett honom att göra sin anmälan. EE och DD har i sina inlagor däremot uppgett att det gjordes klart redan inledningsvis vid mötet att AA:s Lex Sarah-anmälan inte skulle avhandlas, och att mötet i stället kom att handla om hans radiouttalanden.

text: Av remissvaret framgår att ytterligare ett syfte med mötet var att diskutera vad som hade framförts i radio under dagen. Enligt nämnden beskrev en biträdande enhetschef hur hon hade uppfattat den information som lämnats av AA personligen, i Lex Sarah-anmälan och ”vad som för övrigt framkommit i radiosändningen”.

text: AA har för sin del beskrivit mötet som ett ”förhör” och angett att han blev ”påhoppad” angående vad han hade sagt i radio. Nämnden har i remissvaret beklagat att AA uppfattade det aktuella mötet på det sätt som han gjorde, men har inte lämnat några närmare uppgifter om vad som faktiskt sades från arbetsgivarens sida beträffande radioutsändningarna. EE har i sin inlaga uppgett att arbetsgivaren ansåg att AA hade ”kränkt pensionärerna och varit illojal mot verksamheten i och med att han yttrat sig i media, och att detta inte var acceptabelt”. DD har lämnat en liknande beskrivning.

text: Ord står således mot ord när det gäller frågan huruvida innehållet i AA:s tidigare gjorda Lex Sarah-anmälan diskuterades vid mötet eller inte. Det är vidare inte klarlagt vad som sades beträffande AA:s medverkan i radioutsändningarna. Jag bedömer det inte som meningsfullt att utreda saken ytterligare. Det som har kommit fram ger dock underlag för följande uttalanden från min sida.

text: Det är i och för sig naturligt att en arbetsgivare, när det framkommer att en anställd är missnöjd med arbetsförhållandena, önskar ta upp en diskussion med den anställde om detta. Försiktighet är emellertid påkallad om en myndighet vill diskutera frågor som har direkt samband med vad den anställde har uttalat i media. Ett samtal mellan företrädare för myndigheten och den anställde får inte föras på ett sådant sätt att den anställde uppfattar det som en kränkning av hans yttrandeoch meddelarfrihet.

text: Det är ostridigt att de aktuella radioutsändningarna diskuterades vid mötet. Vidare råder det inte något tvivel om att såväl AA som EE och DD uppfattade det som att han blev kritiserad för att ha medverkat i radio och för vad han då hade sagt. Med hänsyn till vad som har framkommit har jag förståelse för den uppfattningen. Enligt min mening har detta agerande i anledning av AA:s uttalanden i radio kränkt hans yttrande- och meddelarfrihet och agerandet föranleder därför kritik från min sida.

text: AA har i en kompletterande inlaga bl.a. uppgett att han inte fick vikariera som s.k. samordnare under sommaren 2008, och att han gavs besked om att orsaken var ”det som hände under sommaren 2007”. Nämnden har i sitt senare remissvar förnekat att AA:s Lex Sarah-anmälan påverkat valet av samordnare. Vad AA anfört i denna del ger inte underlag för antagande att skälet till att han nekades vikariatet var nämnda anmälan eller hans radiouttalanden. Om arbetsgivaren av andra skäl har haft fog för sitt ställningstagande eller inte är en fråga av främst arbetsrättslig karaktär som inte lämpar sig för en prövning av JO. Jag finner mot den bakgrunden inte skäl att vidare uppehålla mig vid saken.

text: Vad som har förevarit i övrigt ger inte anledning till något uttalande från min sida.

text: Med den kritik som har uttalats avslutas ärendet.


avgjordAv: Kerstin André

nyckelord: Information Sekretess Vårdnad

publisher: Justitieombudsmannen

title: Fråga bl.a. om i vilken utsträckning en förälder som inte är vårdnadshavare har rätt att få del av information rörande barnets skolgång

org: jo

text: Anmälan m.m.

type: rubrik

text: I en anmälan till JO gjorde AA gällande att skolinspektören i Södertälje kommun BB brutit mot tystnadsplikten genom att lämna ut ett brev som hon skrivit i egenskap av mor och ensam vårdnadshavare. Genom ett beslut den 11 september 2001 (JO dnr 3242-2001) skrev JO av ärendet på grund av att anmälan var för allmänt hållen. I beslutet upplyste JO vidare att AA var oförhindrad att lämna in en ny anmälan med mer preciserade uppgifter.

type: stycke

text: I en ny skrivelse till JO (dnr 3853-2001) anmälde AA på nytt skolinspektören BB för brott mot sekretesslagen och anförde i huvudsak följande. I april 2001 fick hon ensam vårdnaden om sin dotter. Trots att dotterns far inte var vårdnadshavare krävde han av skolan att få delta i utvecklingssamtal och att få tillgång till all övrig information rörande dottern. Hon fick inget besked om dessa önskemål trots att skolan kände till att hon ensam hade vårdnaden. Skolledningen fick av grundskolesamordnaren CC och BB uppgift om att alla föräldrar oavsett vårdnad har lika rätt till information. Dotterns lärare blev ålagd att inbjuda fadern till utvecklingssamtal och informera om allt som rörde dottern. Inte heller detta fick hon besked om. På avslutningsdagen den 13 juni befann sig fadern i klassrummet och förde samtal med läraren. På förfrågan härom fick hon till svar att alla föräldrar skulle ha samma information och att hon skulle vända sig till skolledningen. Dottern visade senare en inbjudan till utvecklingssamtal med fadern. Denna inbjudan hade dottern fått ”bakom hennes rygg” av klassläraren. Efter kontakt med skolledningen blev hon lovad att inget skulle hända under sommarlovet. Dagen före midsommarafton fick hon en skrivelse från bitr. rektorn i skolan som underrättade henne om att fadern hade rätt till utvecklingssamtal och information rörande dottern. Hon skrev då den 11 juli 2001 till fyra befattningshavare vid utbildningskontoret i Södertälje kommun och redovisade de problem skolans handläggning av kontakterna med fadern fått för dottern. Ingen svarade på brevet. I mitten på augusti fick hon äntligen tag på skolinspektören. Hon fick inga klara besked om hur skolan skulle göra. Sedan fadern fått vetskap om brevet krävde han att få ta del av det. Skolinspektören lämnade därefter ut brevet utan att underrätta

text: henne härom. Hon fick sedan klart för sig att fadern låtit dottern läsa brevet. Skolinspektören ansåg sig inte ha gjort något fel utan hänvisade till offentlighetsprincipen.

text: Utredning

text: Utbildningsnämnden i Södertälje kommun anmodades att göra en utredning och yttra sig över vad som framförts i AA:s anmälan. Utbildningsnämnden åberopade som remissvar ett av utbildningschefen DD upprättat yttrande med följande innehåll (åberopade bilagor här utelämnade, JO:s anm.).

text: I början av juni månad 2001 kontaktade EE (barnets far, JO:s anm.) grundskolesamordnaren CC angående rätten att få information om dottern FF:s skolsituation. EE som inte är dottern FF:s vårdnadshavare önskade att få samma information från skolan som AA, FF:s vårdnadshavare. CC kontaktade skolans rektor GG för att diskutera ärendet. CC hade tidigare i ett liknande ärende rådfrågat dåvarande stadsjuristen i Södertälje kommun, HH och fått besked att skolan kan inbjuda även den förälder som inte är tilldömd vårdnaden till utvecklingssamtal såvitt det inte kan bedömas vara menligt för barnet. CC gjorde därför tillsammans med skolinspektören BB bedömningen att EE:s begäran kunde tillgodoses.

text: Skolledningen vid Brunnsängskolan inbjöd 2001-06-20 EE till utvecklingssamtal. Se bilaga 1.

text: AA lämnade muntligt till skolinspektören BB samt i brev daterat 2001-07-11 till BB, grundskolesamordnaren CC, rektor GG samt biträdande rektorn JJ synpunkter angående skolans sätt att hantera ärendet. Se bilaga 2.

text: Med anledning av ovanstående kontaktade skolinspektör BB stadsjuristen KK samt Skolverkets jurist LL för att klargöra om kommunen hade hanterat ärendet på ett felaktigt sätt samt för att rådgöra om ärendets fortsatta handläggning. Därvid gjordes bedömningen att endast AA som ensam vårdnadshavare kan få den information som ges vid ett utvecklingssamtal, men att EE kan få en begränsad information och FF:s studieresultat. Detta meddelades GG som omedelbart lät återkalla inbjudan till utvecklingssamtal med EE. Se bilaga 3.

text: Med anledning av att inbjudan till utvecklingssamtal med EE återkallades bad EE om att få ta del av AA:s brev enligt bilaga 2.

text: Stadsjuristen KK gjorde en sekretessbedömning av handlingen som därefter utlämnades till EE av skolinspektör BB.

text: AA och EE informerades av skolinspektör BB om skolans informationsskyldighet angående dottern FF:s skolgång. Se bilaga 4 a och 4 b.

text: Skolan har lämnat information till AA och EE enligt ovanstående. AA kommenterade remissvaret.

text: I beslut den 7 maj 2003 anförde JO André följande.

text: Bedömning

text: Utlämnandet av brevet Sekretessen på skolans område regleras i bestämmelserna i

text: 7 kap. 9 § sekretesslagen (1980:100)

text: . För uppgift som hänför sig till psykologisk undersökning eller behandling och för uppgift om enskilds personliga förhållanden hos psykolog eller kurator gäller, enligt paragrafens första stycke, sekretess om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den som uppgiften rör eller någon honom närstående lider men. Här råder ett omvänt skaderekvisit vilket innebär presumtion för sekretess. Vidare gäller enligt paragrafens andra stycke sekretess dels i skolans elevvårdande verksamhet i övrigt för uppgift om enskilds personliga förhållanden, dels för uppgift som hänför sig till ärende om tillrättaförande av elev eller om skiljande av elev från vidare studier. Sekretessen gäller dock endast om det kan antas att den som uppgiften rör eller någon honom närstående lider men om uppgiften röjs. Här gäller sekretessen med ett rakt skaderekvisit, dvs. med en presumtion för offentlighet. Sekretessen gäller inte beslut i elevvårdsärende eller i annat ärende som nu har nämnts.

text: Det aktuella brevet har givits in till skolkontoret av AA och rör bl.a. dotterns skolgång. Brevet omfattas därmed av bestämmelserna om allmänna handlingar i

text: tryckfrihetsförordningen

text: (TF) och skall på begäran lämnas ut om hinder inte föreligger till följd av bestämmelse om sekretess. Den sekretessregel som kan komma i fråga här är bestämmelsen i

text: 7 kap. 9 § andra stycket sekretesslagen

text: . Av utredningen framgår att skolkontoret prövat om brevet omfattats av sekretess och därvid funnit att sekretess inte utgjort hinder mot ett utlämnande. Beslutet att lämna ut den efterfrågade handlingen är därmed grundat på ett ställningstagande från förvaltningens sida. JO tar regelmässigt inte upp sådana bedömningsfrågor till prövning. Vad AA i denna del anfört föranleder därför inget ytterligare uttalande eller någon annan åtgärd från min sida.

text: Rätten för förälder som inte är vårdnadshavare att delta i utvecklingssamtal m.m. För att kunna utöva umgänge med ett barn är det viktigt att en förälder hålls informerad om frågor som rör barnets förhållanden. Den förälder som inte är vårdnadshavare bör inte framstå som en utomstående person utan som en person som kan leva med i barnets vardag så att barnet på ett naturligt sätt kan vända sig också till den föräldern i olika frågor. I

text: 6 kap. 15 § första stycket föräldrabalken

text: stadgas därför att vårdnadshavaren som regel till umgängesföräldern skall lämna sådana upplysningar rörande barnet som kan främja umgänget. Hit hör uppgifter om barnets skolgång m.m. (

text: prop. 1990/91:8 s. 63

text: f.).

text: När det gäller barnets skolgång har dessutom skolan en skyldighet att informera föräldrarna om elevernas studier och utveckling. I 1994 års läroplan för det obligatoriska skolväsendet anges bl.a. att läraren skall samverka med och fortlöpande informera föräldrarna om elevens skolsituation, trivsel och kunskapsutveckling. I läroplanen anges vidare att rektor har ansvaret för att formerna för samarbete mellan skolan och hemmen utvecklas och att föräldrarna får information om skolans mål och sätt att arbeta och om olika valalternativ. De angivna avsnitten ur läroplanen (2.4 och 2.8) avser båda föräldrarna, oavsett om det är båda eller endast en av dem som har den rättsliga vårdnaden om barnet. Bestämmelserna om samverkan kan dock komma i konflikt med reglerna i

text: föräldrabalken

text: om vårdnadshavarens bestämmanderätt, t.ex. i de fall där en vårdnadshavare motsätter sig att den förälder som inte har vårdnaden träffar barnet i skolan (se bl.a. JO:s beslut den 12 februari 1998; dnr 20-1997).

text: Av den i remissvaret åberopade skrivelsen från den 20 juni 2001, vari skolledningen genom biträdande rektorn JJ inbjöd EE till utvecklingssamtal, framgår bl.a. att EE tidigare inbjudits till ett utvecklingssamtal som skulle äga rum den 15 juni 2001. Detta möte kom emellertid aldrig till stånd till följd av att inbjudan till såväl EE som FF kom för sent och att AA inte blev underrättad om mötet i god tid. Vidare framgår av skrivelsen att EE skulle få all information kring FF:s skolgång och inbjudan till utvecklingssamtal, föräldramöten och andra evenemang som bl.a. skolavslutningar. Slutligen framgår av skrivelsen att skolan föreslog två nya tider i samband med skolstarten i augusti för ett utvecklingssamtal med EE och FF. Detta möte inställdes genom skrivelse den 13 augusti 2001 från JJ till bl.a. AA och EE.

text: Av utredningen framgår inte närmare vilka kontakter som förekommit mellan skolan och AA i anledning av att EE i början av juni 2001 framförde önskemål till skolan om att få information om dotterns skolgång. Enligt anmälan reste AA i vart fall den 13 juni 2001, då EE kom till skolavslutningen, invändningar mot EE:s närvaro i skolan men fick då endast beskedet att vända sig till skolledningen. Av anmälan framgår inte när AA vände sig till skolledningen. Saken har inte heller närmare berörts i remissvaret till JO.

text: En skola kan inte mot vårdnadshavarens vilja låta en umgängesförälder deltaga i ett utvecklingssamtal med barnet. Av remissvaret framgår att skolledningen tidigare sett sig oförhindrad att låta den förälder som inte är vårdnadshavare deltaga i utvecklingssamtal såvitt det inte bedöms vara menligt för barnet. Vid en sådan bedömning har vårdnadshavarens inställning självfallet betydelse. Av remissvaret kan emellertid inte utläsas att skolledningen, innan inbjudan skickades till EE, efterhörde om AA hade några invändningar. Detta borde givetvis ha skett. Med hänsyn till att inbjudan återtogs efter det att AA klargjort sin inställning i brevet av den 11 juli 2001 låter jag det bero med den kritik som ligger i detta uttalande. Besvarandet av AA:s brev AA har även klagat över att ingen på utbildningskontoret besvarade hennes brev av den 11 juli 2001.

text: I en skrivelse den 13 augusti 2001, ställd till bl.a. AA och EE, underrättade JJ med hänvisning till AA:s brev mottagarna om att skolan återkallade erbjudandet om utvecklingssamtal samt direktinformation till EE i avvaktan på ett korrekt besked från kommunens jurist. I ett e-meddelande, som enligt remissvaret till JO därefter sänts till AA, har BB lämnat besked i olika frågor rörande bl.a. sekretess och information till den förälder som inte är vårdnadshavare. Enligt e-meddelandet erbjöd sig BB också att i telefon vidare diskutera de aktuella frågorna. Handläggningen får därmed anses uppfylla det i

text: förvaltningslagen (1986:223)

text: uppställda kravet på uppgifts- och serviceskyldighet och föranleder därför inget vidare uttalande från min sida.

text: Ärendet avslutas.

type: avgorande


avgjordAv: Justitieombudsmannen Lars Lindström

title: Kritik mot en rådman vid Blekinge tingsrätt för utformningen av en tredskodom

sammanfattning: I en tredskodom hade kärandens yrkande och åberopanden av de omständigheter som yrkandet grundades på redovisats genom hänvisning till en bilaga. Bilagan utgjordes av en överlämnandeskrift ställd till Kronofogdemyndigheten samt kopior av kontoutdrag, fakturor och girobetalningar. I JO:s beslut konstateras att de omständigheter som käranden åberopade till stöd för sitt yrkande – och därmed domens rättskraft – inte klart och tydligt kan utläsas ur domen. Dessutom gjorde antalet bilagor och deras innehåll att domen blev oöverskådlig och svårläst. Den ansvariga domaren får kritik för utformningen av tredskodomen.

text: Initiativet

text: I samband med JO:s inspektion vid Blekinge tingsrätt den 11–13 november 2014 uppmärksammades utformningen av en tredskodom i mål T 1857-14. I tredskodomen hade kärandens ”yrkande och grunder” redovisats genom en hänvisning till ”överlämnandeskriften, bilaga 1”. I en bilaga till domen fanns överlämnandeskriften till Kronofogdemyndigheten samt två kopior av ”tillfälligt kontoutdrag”, sex kopior av fakturor och sex kopior av girobetalningar.

text: JO beslutade att utreda utformningen av tredskodomen i ett särskilt ärende.

text: Utredning

text: JO begärde in handlingar i tingsrättens mål T 1857-14.

text: JO uppmanade därefter tingsrätten att lämna upplysningar om tredskodomen och yttra sig över utformningen av den. Av yttrandet skulle särskilt framgå vilka överväganden som hade gjorts för att det skulle vara möjligt att utläsa av domen vilken den s.k. grunden för käromålet var och vad som alltså omfattades av domens rättskraft. Tingsrätten skulle vidare redovisa sin bedömning av det som kommit fram.

text: Tingsrätten (lagmannen AA) lämnade ett remissvar med ett bifogat yttrande från rådmannen BB.

text: AA uppgav följande:

text: Tingsrätten har i domen redovisat yrkanden och åberopanden genom hänvisning till en domsbilaga. Tingsrätten har i sin mallsamling bl.a. en mall för tredskodomar med hänvisning till bilaga för yrkande och grunder. En förutsättning för att utforma domar på detta sätt är naturligtvis att bilagan är utformad så att man tydligt kan utläsa och förstå domens rättskraft. Domen ska inte tyngas av sådant som är onödigt för förståelsen och tydligheten. Jag delar BB:s uppfattning att yrkandet och grunden för käromålet borde ha redovisats på ett tydligare sätt i detta fall. BB hade vid tidpunkten för domens meddelande en hård arbetssituation och hon hade också tjänstgjort förhållandevis kort tid som domare. BB har ingen traditionell domarbakgrund och var under utbildning. Till saken hör också att jag borde ha tagit ansvar och sett till att hennes domar hade kvalitetsgranskats i större utsträckning med hänsyn till hennes begränsade erfarenhet. Jag har emellertid svårt att finna att det finns grund för klander av den handläggning som förekommit.

text: BB uppgav följande:

text: Den bakgrundsbeskrivning som JO lämnat till tingsrätten är korrekt. Emellertid önskar jag även framföra följande: Såsom JO konstaterat finns i den aktuella tredskodomen en hänvisning till domsbilaga i vilken kärandens yrkande och, som jag uppfattat, grunder redovisas. Till domsbilagan har fogats överlämnandeskriften från Kronofogdemyndigheten jämte bilagor i form av kontoutdrag, fakturor och kopior på girobetalningar. Under rubriken Yrkanden m.m. i domen framgår kärandens yrkande såsom det framgått i ansökan om betalningsföreläggande till Kronofogdemyndigheten. Detta parat med hennes överlämnandeskrift utgör hennes yrkande vid tingsrätten. Av samma handling framgår, som jag har uppfattat henne, grunden för hennes talan. I fråga om specifika förhållande som jag uppmanats att yttra mig över får jag även anföra följande:

text: Grunden för talan

text: Jag är medveten om bestämmelserna i

text: rättegångsbalken

text: om kraven för vad en dom ska innehålla. Såsom anges i

text: rättegångsbalken

text: 17 kap. 7 § 1 st 4 p

text: ska tingsrättens dom innehålla parternas yrkande och invändningar samt de omständigheter som den grundas på. Av domen i målet framgår kärandens yrkande dels såsom yrkandet framställts i ansökan om betalningsföreläggande dels i domsbilaga 1, överlämnandeskriften, jämte dess bilagor. Av överlämnandeskriften har jag uppfattat att det framgår att grunden för kärandens talan är fordran. Det kan måhända vara ett visst extensivt påstående men jag har särskilt sett det i ljuset av att processen som sådan har startat i Kronofogdemyndighetens summariska process för betalningsföreläggande och därmed sammanhängande frågor om betalning. Det kan i viss mån ha lett till den måhända något extensiva tolkningen att det av överlämnandeskriften framgått att grunden för kärandens talan är fordran och specifikt de fordringar som framgår av till överlämnandeskriften bilagda handlingar. Jag kom härigenom till slutsatsen att grunden var avgränsad på ett sätt som gjorde det möjligt att identifiera domens rättskraft.

text: Domens rättskraft

text: Jag har kunskap om bestämmelsen om domens rättskraft och att grunden för käromålet har betydelse för domens rättskraft såsom den anges i

text: 17 kap. 11 § rättegångsbalken

text: . Domens rättskraft har betydelse i flera avseenden, av vilket i vart fall ett är att den sak som blivit prövad inte som processföremål kan underkastas förnyad prövning under förutsättning att processföremålen är identiska och alltså rör samma sak. En dom som vinner laga kraft tar åt sig av rättskraft. Rättskraften i sig beskrivs inte närmare till sitt omfång i doktrinen. I tredskodomen i målet uppfattade jag det som att grunden för talan framgått av överlämnandeskriften samt dess bilagor och att den därmed sammanhängande rättskraften även vid genomgång av handlingarna kom att klarläggas och avgränsas. Tre moment är aktuella för rättskraftens bestämmande: saken, talan och rättens avgörande. Dessa tre moment beaktade jag vid tredskodomens meddelande och uppfattade att momenten förelåg. Vid tredskodomens meddelande uppfattade jag det som att saken och talan framgick av de till domen bilagda handlingarna samt att rättskraften därmed inte bara framgick utan även var avgränsad. Att domen görs orubblig är en självklarhet i ett rättssamhälle. Att grund och rättskraft däremot med extensiv tolkning och svårighet bibringas parter och andra är mindre acceptabelt. Domar ska vara klara och lättillgängliga.

text: Rutin

text: Vid tidpunkten för domens meddelande fanns en rutin vid tingsrätten angående domsskrivning av innebörd att samtliga handlingar, såväl överlämnandeskrift som till skriften bilagda handlingar, scannades in i akten samt att det under Yrkanden m.m. hänvisades till överlämnandeskriften jämte bilagor. Annan rutin att skriva förelåg inte. Den rutinen lärdes ut, fanns dokumenterad i tingsrättens mallsamling och tillämpades i huvudsak bland ordinarie domare, beredningsjurister och tingsnotarier. Den återspeglade även i beredningsorganisationens hantering av inscanning av handlingar vid överlämnade från Kronofogdemyndigheten. Jag tillämpade den rutinen. I dag har tingsrätten ändrat rutinen till förmån för att i text redogöra för yrkanden och grunder snarare än att hänvisa till bilagor. Meddelandet av begripliga domar är ett led i ett bemötande av parter och ombud som har sin grund i ett demokratiskt förhållningssätt. För domstolen är självklart meddelande av klara och tydliga domar en viktig del i bemötandearbetet. Vid tidpunkten för domens meddelande hade jag nyligen tillträtt som rådman. Jag har inte någon traditionell domarbakgrund utan har en övervägande straffrättslig bakgrund. Mot bakgrund av detta kom jag, säkert i större mån än mera erfarna kollegor, att luta mig mot av tingsrätten utarbetade rutiner och föreliggande mallsamling.

text: Sammanfattning

text: Vid en närmare genomgång av domen kan jag medge att grunden för käromålet samt överväganden om den därmed sammanhängande rättskraften kunnat åtgärdas på ett bättre och framför allt tydligare sätt. För sådana brister är jag självklart beredd att ta till mig befogad kritik. Arbetsbelastningen vid tidpunkten var mycket omfattande och tung. Under sådana omständigheter tillämpade jag den för tillfället rådande rutinen vid tingsrätten med hänvisning till bilagor. Dessa båda omständigheter parat med min avsaknad av traditionell domarbakgrund tillika avsaknad av närmare rutiner för kvalitetssäkring av domar, kan enligt min uppfattning, i väsentlig mån ha bidragit till eventuella tillkortakommanden.

text: Bedömning

text: En tvistemålsdom ska i skilda avdelningar ange bl.a. domslutet, parternas yrkanden och invändningar samt de omständigheter som dessa grundas på och domskälen med uppgift om vad som är bevisat i målet (

text: 17 kap. 7 § rättegångsbalken

text: , RB). Tredskodomar får dock utfärdas i förenklad form (

text: 17 kap. 8 §

text: RB). Innehållet i en dom som utfärdas i förenklad form behöver inte redovisas i skilda avdelningar och de omständigheter som yrkanden eller bestridanden grundas på får redovisas i en bilaga (22 § förordningen [1996:271] om mål och ärenden i allmän domstol).

text: Det finns alltså inte något hinder mot att i en tredskodom redovisa de omständigheter som kärandens yrkande grundas på (den s.k. grunden för käromålet) genom att hänvisa till en domsbilaga. Även när information tas in i en dom genom bilagor måste det dock gå att utläsa vilken konkret tvist som har avgjorts. Detta är nödvändigt bl.a. för att kunna fastställa vad som omfattas av domens rättskraft (jfr

text: 17 kap. 11 §

text: RB). En målsättning bör vidare vara att utforma en dom så att den blir begriplig för alla som tar del av den och att onödig information som saknar betydelse för sammanhanget undviks.

text: Tingsrätten beslutade i tredskodomen att svaranden skulle betala drygt 35 000 kronor och ränta på beloppet till käranden. Under rubriken Yrkanden m.m. hänvisade tingsrätten angående kärandens yrkande och grunder till en bilaga till domen. Till domen fogade tingsrätten kärandens överlämnandeskrift till Kronofogdemyndigheten och bilagorna till överlämnandeskriften: ett kontoutdrag, tre fakturor och tre giroblanketter, allt i dubbla kopior. I överlämnandeskriften skrev käranden i huvudsak följande: ”Skickar här kopior på räkningar som jag har betalat”, ”skickar även kontoutdrag från servicekonto som hyran ej har betalats in på sedan januari då dom betalade för dec o jan”, ”kravet gäller även CC” och ”jag fick tillträde till fastigheten 140616”. Av fakturorna kan utläsas att käranden hade fakturerats för vatten, avlopp och sophämtning för tidsperioden 1 januari 2014–30 juni 2014.

text: Av de handlingar i tingsrättens akt som inte fogades till domen framgår bl.a. att det yrkade beloppet om drygt 35 000 kronor avsåg hyra under perioden februari–juni 2014 för en fastighet som svaranden hade hyrt på en adress i Rödeby samt ersättning för kostnader för sophämtning under perioden februari– april 2014. Detta framgår inte av bilagorna till domen. En välvillig tolkning av bilagorna ger läsaren intrycket att yrkandet avsåg ersättning för någon form av hyra under en oklar tidsperiod samt kostnader för vatten, avlopp och sophämtning under tidsperioden 1 januari 2014–30 juni 2014. De omständigheter som käranden åberopade till stöd för sitt yrkande – och därmed domens rättskraft – kan alltså, enligt min uppfattning, inte klart och tydligt utläsas ur domen.

text: BB har i sitt yttrande till JO angett att hon uppfattade att grunden för kärandens talan var ”fordran”. Jag vill med anledning av detta framhålla att den s.k.

text: grunden för ett käromål utgörs av de faktiska omständigheter (dvs. rättsfakta) som parten vill åberopa till stöd för sitt yrkande. Grunden måste alltså vara så specificerad att yrkandet kan individualiseras genom de omständigheter som åberopas. I ett kravmål räcker det därmed inte med att käranden åberopar att han eller hon har en ”fordran” mot svaranden utan käranden måste ange bl.a. när och hur denna fordran har uppkommit.

text: Som jag har angett ovan bör en målsättning vara att utforma en dom så att den blir begriplig för alla som tar del av den och att onödig information undviks. Bilagorna som fogades till tredskodomen innehåller i vissa delar helt onödig information och gör att domen är oöverskådlig och svårläst. Att tingsrätten bilade dubbelexemplar av flera handlingar är vidare anmärkningsvärt och tyder på att BB inte läste igenom domen innan den expedierades.

text: Sammanfattningsvis är domen bristfällig i flera delar. BB, som var ansvarig för tredskodomen, förtjänar kritik för utformningen av den.

text: Ärendet avslutas.


avgjordAv: Justitieombudsmannen Lilian Wiklund

title: Kritik mot en tjänsteman inom socialtjänsten i Jönköpings kommun för att han har verkställt en dom om vård enligt LVU trots att domen inte fick verkställas innan den hade vunnit laga kraft

sammanfattning: I en dom biföll kammarrätten en ansökan om att ett barn skulle ges vård med stöd av 2 § LVU men ogillade nämndens yrkande att domen skulle gälla omedelbart. Vårdnadshavaren överklagade domen till Högsta förvaltningsdomstolen. En tjänsteman vid nämndens förvaltning hämtade barnet och förde det till ett familjehem innan Högsta förvaltningsdomstolen hade tagit ställning till överklagandet och utan att kontrollera om kammarrättens dom hade vunnit laga kraft. JO åtalade handläggaren för tjänstefel, men åtalet ogillades. JO uttalar: Även om handläggaren inte har gjort sig skyldig till brott kvarstår det faktum att det har begåtts ett allvarligt fel i och med att domen verkställdes trots att den inte hade vunnit laga kraft. Handläggaren kan inte undgå kritik för bristerna i handläggningen av ärendet.

text: Bakgrund

text: Ordföranden i Sociala områdesnämnden söder i Jönköpings kommun beslutade den 12 mars 2013 att omedelbart omhänderta AA:s dotter BB, född 2010, med stöd av

text: 6 § lagen (1990:52)

text: med särskilda bestämmelser om vård av unga (LVU). Beslutet underställdes Förvaltningsrätten i Jönköping som fastställde beslutet den 22 mars 2013.

text: I en ansökan som kom in till Förvaltningsrätten i Jönköping den 9 april 2013 ansökte nämnden om att BB skulle beredas vård enligt

text: 2 §

text: LVU. I en dom den 22 april 2013 avslog förvaltningsrätten nämndens ansökan (mål T 1252-13).

text: Områdesnämnden och BB:s offentliga biträde överklagade förvaltningsrättens dom. Nämnden begärde att beslutet om vård skulle gälla omedelbart.

text: I en dom den 30 maj 2013 (mål 1237-13) biföll Kammarrätten i Jönköping överklagandena i vårdfrågan och beslutade att BB skulle beredas vård med stöd av

text: 2 §

text: LVU. Kammarrätten avslog dock områdesnämndens yrkande om att beslutet om vård skulle gälla omedelbart. I den delen anförde kammarrätten i sina domskäl bl.a. följande:

text: BB befinner sig sedan förvaltningsrättens dom i AA:s vård i det egna hemmet. Det har varken påståtts eller framkommit på annat sätt att BB skulle befinna sig i omedelbar fara. Kammarrätten finner mot denna bakgrund och omständigheterna i övrigt att det i detta fall bör kunna anstå med en omedelbar verkställighet. AA:s ombud och offentliga biträde advokaten CC överklagade kammarrättens dom till Högsta förvaltningsdomstolen.

text: Högsta förvaltningsdomstolen beslutade den 15 juli 2013 att inte bevilja prövningstillstånd. Kammarrättens avgörande vann därmed laga kraft.

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO den 8 juli 2013 klagade CC på områdesnämnden. Han anförde i huvudsak följande: Socialtjänsten har den 1 juli 2013 tvångsomhändertagit en 3-årig flicka […] trots att kammarrättens dom om LVU-vård inte vunnit laga kraft, då ansökan om prövningstillstånd gjorts till Högsta förvaltningsdomstolen.

text: Utredning

text: Inhämtande av handlingar Med anledning av anmälan hämtade JO in bl.a. journalanteckningar om BB från områdesnämndens förvaltning och kammarrättens dom den 30 maj 2013 från Kammarrätten i Jönköping.

text: Förundersökning Granskningen av de inhämtade handlingarna gav anledning att anta att befattningshavare som stod under JO:s tillsyn hade gjort sig skyldig till tjänstefel enligt

text: 20 kap. 1 § brottsbalken

text: . Jag beslutade därför den 4 september 2013 att inleda en förundersökning i fråga om ett sådant brott och gav den nuvarande chefsåklagaren vid åklagarkammaren i Jönköping, DD, i uppdrag att verkställa utredningen.

text: Under förundersökningen hämtade åklagaren DD in vissa handlingar. Förvaltningschefen EE och funktionschefen FF inom socialtjänsten i Jönköpings kommun svarade skriftligt på vissa frågor om handläggningen. Förhör hölls därefter med socialsekreterarna GG och HH som båda delgavs misstanke om tjänstefel. HH avfördes efter förhören som misstänkt från förundersökningen.

text: Åtal Det som kom fram under förundersökningen gav mig skäl att den 22 september 2013 väcka åtal vid Jönköpings tingsrätt mot socialsekreteraren GG för tjänstefel med följande påstående: Kammarrätten i Jönköping beslutade i en dom den 30 maj 2013 att en flicka, född 2010, skulle beredas vård enligt

text: och

text: 2 §§

text: lagen (

text: ) med särskilda bestämmelser om vård av unga, LVU. I domen avslog kammarrätten ett yrkande från Sociala områdesnämnden Söder, Jönköpings kommun, om att beslutet om

text: vård enligt LVU skulle gälla omedelbart. Flickans vårdnadshavare överklagade kammarrättens dom om att flickan skulle beredas vård enligt LVU. I syfte att inleda LVU-vården enligt kammarrättens dom hämtade socialsekreteraren GG tillsammans med annan socialsekreterare den 1 juli 2013 flickan hos hennes vårdnadshavare, på Värnamovägen i Jönköping, och förde henne till ett jourhem. Genom att göra detta trots att det inte fanns ett verkställbart beslut om vård har GG vid myndighetsutövning åsidosatt vad som gäller för hans uppgift som ansvarig handläggare. GG begick gärningen av oaktsamhet genom att inte förvissa sig om att kammarrättens dom hade vunnit laga kraft. Flickan vistades utan laga grund i jourhemmet under tiden den 1 juli till den 5 juli 2013. Gärningen är inte ringa.

text: Tingsrättens dom I en dom den 22 december 2014 ogillade Jönköpings tingsrätt åtalet (mål B 1552-14) och anförde bl.a. följande under rubriken Domskäl:

text: GG har uppgett att han var medveten om att Kammarrättens dom inte kunde verkställas förrän den vunnit laga kraft och att han avvaktade att domen skulle vinna laga kraft. Han tittade i flera postfack på sin arbetsplats för att kontrollera om det kommit in någon begäran om att nämnden skulle yttra sig över ett överklagande. Eftersom det inte gjorde det utgick han den 1 juli 2013 från att domen inte hade överklagats. Han verkställde samma dag domen genom att hämta BB och föra henne till en jourfamilj.

text: Av GG:s uppgifter framkommer att han tidigare inte varit med om att en domstol beslutat om att en dom om vård enligt LVU inte fick verkställas omedelbart och att detta alltså var en ny situation för honom. Han diskuterade frågan med sina överordnade, som var väl medvetna om domen och inte invände mot att han inväntade en begäran om yttrande innan han verkställde domen. Ingen av hans överordnade uppgav för honom att han skulle kontakta kammarrätten för att kontrollera om domen överklagats. Det framgick inte heller av kommunens handbok att han skulle kontakta kammarrätten för att kontrollera om domen överklagats.

text: Tingsrätten konstaterar att den metod som GG tillämpade för att avgöra om kammarrättens dom vunnit laga kraft var behäftad med osäkerhet. Tingsrätten konstaterar samtidigt att GG gjorde allt som han hade kännedom om för att kontrollera om kammarrättens dom vunnit laga kraft. Hans överordnade uppmanade honom inte att kontakta kammarrätten för att kontrollera om domen överklagats utan godtog det sätt på vilket han avgjorde om domen var verkställbar eller inte. Det framgick inte heller av kommunens handbok att han skulle kontakta kammarrätten för att kontrollera om det skett något överklagande, vilket var en brist som kommunen i efterhand har åtgärdat. Med hänsyn härtill anser tingsrätten att GG inte kan anses ha förfarit oaktsamt genom att verkställa kammarrättens dom innan den vunnit laga kraft. GG ska därför frikännas från den åtalade gärningen.

text: Tingsrättens ordförande var skiljaktig och ansåg att GG skulle dömas till 30 dagsböter för tjänstefel. Han anförde bl.a. följande:

text: Sammanfattningsvis menar jag att GG måste ha insett att den metod som han tillämpade för att avgöra om kammarrättens dom vunnit laga kraft var behäftad med osäkerhet och att det den 1 juli 2013 fanns en osäkerhet om domen vunnit laga kraft. Det hade dessutom inte fattats något beslut om vård enligt

text: 11 §

text: LVU varför GG från denna utgångspunkt saknade behörighet att verkställa domen.

text: Med hänsyn till att GG:s verkställighetsåtgärder var synnerligen ingripande för den enskilde måste det ställas mycket höga krav på noggrannhet och omsorgsfullhet vid utförande av uppgiften. GG kan inte anses ha varit ursäktad av att ha handlat under stark tidspress eftersom kammarrättens dom meddelats en månad tidigare. GG kan därför inte undgå att han har ett ansvar för att ha verkställt kammarrättens icke lagakraftvunna dom. GG har begått gärningen av oaktsamhet eftersom han inte förvissat sig på ett säkert sätt om att domen vunnit laga kraft. GG underlåtenhet har skett vid myndighetsutövning. Eftersom GG:s underlåtenhet har lett till att ett barn placerats i ett jourhem och vistats där under fem dagar utan laglig grund, kan gärningen inte betecknas som ringa.

text: Överklagande till Göta hovrätt Jag överklagade domen till Göta hovrätt och yrkade att GG skulle dömas för tjänstefel. Den 15 juni 2015 fastställde hovrätten tingsrättens domslut (mål B 233-15) och anförde bl.a. följande som skäl för sitt avgörande:

text: Som framgår av tingsrättens dom har GG fortlöpande informerat sina överordnade om ärendet och agerat på ett sätt som var vedertaget på hans arbetsplats. Annat har inte framkommit än att GG:s överordnade och kollegor, liksom andra i GG:s omgivning som kände till ärendet, utgick från att GG agerade helt korrekt när han den 1 juli 2013 förde barnet till jourhemmet. GG kan kritiseras för att han inte tog del av överklagandehänvisningen och satte sig in i vad den innebar. Därigenom har han varit oaktsam. GG:s handlande har dock styrts av de bristfälliga rutiner som fanns på hans arbetsplats. Mot den bakgrunden, och trots att hans agerande ledde till den allvarliga konsekvensen att barnet felaktigt togs från sin mor, ska hans oaktsamhet bedömas som ringa. Tingsrättens frikännande dom ska därför stå fast.

text: Två hovrättsråd var skiljaktiga och ansåg att GG skulle dömas till ett lågt bötesstraff för tjänstefel. De anförde bl.a. följande:

text: Den åtgärd GG vidtagit har varit synnerligen ingripande för den enskilde och mycket höga krav måste därför ställas på noggrannhet och omsorg vid utförandet av uppgiften. Även om det är förståeligt att situationen, som GG själv uttryckt det, gjorde honom ställd har det ändå ålegat honom att säkerställa att kammarrättens dom vunnit laga kraft innan han verkställde densamma. Enligt vår mening får GG:s tillkortakommande i detta avseende anses oaktsamt. _ _ _

text: GG:s underlåtenhet har skett vid myndighetsutövning och har lett till att ett barn placerats i ett jourhem utan laga grund. Åtgärden har inneburit en stor nackdel för barnet och dess mor. Att GG:s arbetssituation var pressad vid tillfället medför ingen annan bedömning. Vid en sammantagen bedömning anser vi därför att gärningen inte kan bedömas som ringa.

text: Yttrande från Sociala områdesnämnden Jag ansåg att det inte fanns tillräckliga skäl för att överklaga domen till Högsta domstolen och beslutade att i stället fortsätta granskningen av nämndens handläggning inom ramen för det ursprungliga tillsynsärendet.

text: Jag begärde därefter ett yttrande från områdesnämnden. I sitt remissvar anförde nämnden i huvudsak följande:

text: Redogörelse for handläggningen

text: _ _ _ Kammarrättens dom inkom till socialförvaltningen den 30 maj 2013 och uppgift om det antecknades nästföljande dag i personakten. Av anteckningarna i personakten framkommer vidare att handläggare har samrått med arbetsledningen med anledning av ovisshet om hur barnets mor skulle reagera utifrån kammarrättens dom. Kontakt togs både med psykiatrin, vårdcentralen och polismyndigheten eftersom det befarades att modern skulle reagera genom att försöka skada sig själv eller ta sitt liv. Av en anteckning från den 31 maj 2013 framkommer det att handläggaren är medveten om att domen vid detta tillfälle inte hade vunnit laga kraft. I en anteckning från den 25 juni 2013 framkommer det att modern vid ett möte på socialkontoret samma dag informerades om att barnet kommer placeras i ett jourfamiljehem den l juli 2013. Placeringen genomfördes i enlighet med denna planering. Det fattades inget beslut om var barnet skulle vara placerat. Inom ramen för den utredning som genomförts med stöd av

text: 14 kap 6 §

text: SoL har sektionschef och l:e socialsekreterare intervjuats. Av intervjun framkommer att man utgått från att kammarrättens dom inte var överklagad, eftersom man inte hade fått information från kammarrätten om något överklagande. Den 5 juli 2013 kontaktade moderns ombud och offentliga biträde socialtjänsten och ifrågasatte hur domen hade kunnat verkställas. Kammarrättens dom hade nämligen överklagats av modern. Sektionschefen kontaktade omedelbart kammarrätten och Högsta förvaltningsdomstolen. Vid dessa kontakter framkom att nämnden själv måste ta reda på om en dom har överklagats, innan ställning kan tas till om domen har vunnit laga kraft. Så hade inte skett. Samma dag ordnade socialtjänsten så att barnet återvände till modern. Socialtjänsten informerade omgående modern om att det varit felaktigt av socialtjänsten att verkställa placeringen. Den 15 juli 2013 beslutade Högsta förvaltningsdomstolen att inte meddela prövningstillstånd. Den 7 augusti 2013 beslutade nämndens ordförande om placering i jourfamilj.

text: Bedömning av handläggningen

text: Kammarrättens beslut om vård enligt LVU verkställdes innan det hade vunnit laga kraft. Det har alltså inte funnits lagligt stöd för att skilja barnet från sin vårdnadshavare och placera barnet i ett jourhem. Förvaltningen har utrett orsakerna till att detta har kunnat inträffa. Det finns en handbok och en processbeskrivning som ska vara ett stöd för handläggningen. Vid handläggningen av det nu aktuella ärendet fanns det inte beskrivet i dessa vägledande dokument att det ska kontrolleras med domstolen om domen har vunnit laga kraft. Nu finns detta beskrivet i dokumenten. Göta hovrätt har i dom daterad 2015-06-15 fastställt tingsrättens dom att frikänna den åtalade socialsekreteraren från åtalet om tjänstefel. Hovrätten menar att socialsekreteraren har varit oaktsam genom att inte ha tagit del av och satt sig in i innebörden av den överklagandehänvisning som var fogad till kammarrättens dom i det aktuella LVU-målet. Enligt den ska ett överklagande ha kommit in till kammarrätten inom tre veckor från den dag klaganden fick del av beslutet, dock räknas tiden för överklagande från det allmännas sida från den dag beslutet meddelades. Socialsekreterarens handlande har dock, enligt hovrätten, styrts av de bristfälliga rutiner som fanns på hans arbetsplats. Mot den bakgrunden menar hovrätten att oaktsamheten ska bedömas som ringa och låter därför tingsrättens frikännande dom stå fast. _ _ _

text: Enligt vad socialsekreteraren säger i förhör i tingsrätten har han haft en dialog med såväl sektionschef och andra tjänstemän kring innehållet i domen. Svaret hen fick var att man skulle vänta tre veckor och sedan verkställa domen, för det fall man inte fatt någon begäran om yttrande. Förvaltningen menar att det otillåtna verkställandet av kammarrättens dom orsakades av bristerna i de vägledande dokumenten. Om dessa hade visat hur situationen skulle hanteras så hade bristen sannolikt inte inträffat. Samtidigt visar domarna från tingsrätten och hovrätten att man har varit medveten om nödvändigheten av att förvissa sig om att domen har vunnit laga kraft innan den verkställs. Som metod för att förvissa sig om att domen har vunnit laga kraft har man bevakat om det har kommit in någon begäran om yttrande. Givetvis hade det varit bättre och säkrare att ta reda på om domen hade vunnit laga kraft genom att kontakta kammarrätten. Denna slutsats förutsätter inte att det finns ett vägledande dokument som beskriver hur man bör agera. Här bör observeras att socialsekreteraren hörde sig för om hur han skulle agera, både med sin chef och andra tjänstemän.

text: Synpunkter från berörd handläggare

text: Den berörda socialsekreteraren har fått tillfälle att lämna synpunkter på innehållet i detta yttrande och har meddelat att hen inte har något ytterligare att tillföra eller några synpunkter i övrigt. JO gav CC tillfälle att yttra sig över remissvaret.

text: Bedömning

text: Beslut om vård med stöd av LVU fattas av förvaltningsdomstol. När domstolen beslutar att någon ska ges vård enligt LVU får domstolen förordna att beslutet får verkställas omedelbart, dvs. innan domen har vunnit laga kraft (

text: 40 § tredje stycket

text: LVU).

text: I det här fallet hade kammarrätten beslutat att BB skulle ges vård enligt

text: 2 §

text: LVU. Vårdnadshavaren överklagade domen. Eftersom kammarrätten hade ogillat nämndens yrkande om omedelbar verkställighet fick beslutet om vård inte verkställas innan domen vann laga kraft. Det var GG medveten om. Trots detta hämtade han och en annan tjänsteman BB hos vårdnadshavaren och förde henne till ett familjehem innan Högsta förvaltningsdomstolen hade tagit ställning till överklagandet, dvs. innan domen hade vunnit laga kraft.

text: Hovrätten ansåg att GG hade varit oaktsam när han inte tog del av kammarrättens överklagandehänvisning och satte sig in i vad den innebar. Domstolens majoritet fann dock, med hänvisning till bristfälliga rutiner hos förvaltningen, att oaktsamheten var ringa och att han därför inte hade gjort sig skyldig till straffbart tjänstefel.

text: Nämnden har i sitt yttrande till JO anfört att det numera finns tydliga instruktioner om kontroll av om en dom har överklagats. Det är givetvis både önskvärt och lämpligt att förvaltningen har sådana interna skriftliga rutinbeskrivningar. Inte minst när det gäller ärenden som rör tvångsvård måste det emellertid kunna krävas att den enskilde handläggaren har grundläggande kunskaper om den lagstiftning som styr handläggningen så att han eller hon på ett tillfredsställande sätt kan hantera ett ärende på ett i formellt hänseende korrekt sätt.

text: GG, som var en erfaren socialsekreterare, hade inte tidigare varit med om att en kammarrättsdom hade överklagats. Kammarrättens överklagandehänvisning var bifogad domen. Av den framgick att överklagandefristen för den enskilde är tre veckor från den dag då han eller hon får del av domen. Det framgick också att det krävs prövningstillstånd för att ett överklagande ska tas upp i Högsta förvaltningsdomstolen. Det kan i vissa fall, beroende bl.a. på vad målet gäller, dröja förhållandevis lång tid innan domstolen fattar beslut i den frågan. GG borde alltså, i stället för att titta i postfacken, ha kontaktat kammarrätten för att kontrollera om domen hade vunnit laga kraft innan han verkställde beslutet om vård. Han kan, som ansvarig huvudhandläggare, inte undgå kritik för bristerna i hanteringen av ärendet.

text: Under förundersökningen hördes även HH som misstänkt för tjänstefel. Hon deltog som medhandläggare i ärendet bl.a. när BB fördes från vårdnadshavaren till familjehemmet. Efter förhöret avfördes HH som misstänkt ur förundersökningen. Det finns inte skäl att rikta någon kritik mot henne.

text: När det gäller nämndens ansvar för det inträffade vill jag endast framhålla vikten av att nämnden ser till att personalen har nödvändig kunskap om grundläggande förvaltningsrättsliga regler och att personalens kunskap om dessa upprätthålls och utvecklas.

text: Avslutningsvis kan nämnas att Utredningen om tvångsvård för barn och unga i sitt slutbetänkande Barns och ungas rätt vid tvångsvård (

text: SOU 2015:71

text: ) har föreslagit en bestämmelse om att rättens beslut om vård ska gälla omedelbart (se 14 kap. 8 § förslaget till ny LVU, bet. s. 86 och 384). Beredningen av lagstiftningsärendet pågår för närvarande inom Regeringskansliet.

text: En kopia av detta beslut skickas för kännedom till Socialstyrelsen och Inspektionen för vård och omsorg, avdelning sydöst.

text: Med den kritik som innefattas i det ovan anförda avslutas ärendet.


title: Anmälningar mot Kommunstyrelsen i Flens kommun angående handläggningen av framställningar om handlingsutlämnande m.m.

text: Anmälningar

text: AA klagade i anmälningar till JO under augusti 2006 på två ledamöter och fyra tjänstemän hos Kommunstyrelsen i Flens kommun. Klagomålen mot de två ledamöterna och tre av tjänstemännen gällde underlåtenhet att svara på frågor och att lämna ut begärda handlingar. AA anförde beträffande den fjärde tjänstemannen att han hade stoppat information från kommunens tjänstemän.

text: Till anmälningarna fogade AA viss e-postkorrespondens.

text: I en anmälan som kom in till JO den 21 augusti 2006 klagade AA på oppositionsrådet i Flens kommun. Klagomålen gällde underlåtenhet att svara på frågor.

text: Utredning

text: Muntliga upplysningar hämtades in från två av tjänstemännen hos kommunstyrelsen.

text: BB, driftschef för vatten och avlopp vid tekniska kontoret, uppgav den 2 oktober 2006 bl.a. följande. E-brevet i vilket AA uppgav att han gärna tog emot en cd-skiva hade kommit in till kommunen den 3 augusti 2006. Vid närmare eftertanke ville hon inte skicka cd-skivan till AA. Hon ville inte att materialet skulle läggas ut på Internet. Av misstag hade hon inte underrättat AA om detta men hon avsåg att nu göra det.

text: CC, pensionerad fastighetschef vid tekniska kontoret, uppgav samma dag bl.a. följande. Det e-brev som AA fogat till sin anmälan mot honom hade kommit in till kommunen den 3 augusti 2006. Ingen åtgärd hade vidtagits med anledning av brevet.

text: Kommunstyrelsen anmodades därefter att göra en utredning och yttra sig över handläggningen av AA:s frågor och hans framställningar om handlingsutlämnande. Till remissen fogades anmälningarna mot två ledamöter och fyra tjänstemän hos kommunstyrelsen.

text: Kommunstyrelsen översände, som sitt remissvar, en tjänsteskrivelse upprättad den

text: 8 november 2006 vid kommunledningsförvaltningen. Kommunstyrelsen beslutade samtidigt att uppdra till förvaltningen att genomföra redovisade förslag till åtgärder.

text: I förvaltningens tjänsteskrivelse anfördes bl.a. följande.

text: Flens kommuns rutiner gällande inkommande handlingar samt utlämnandet av allmänna och offentliga handlingar

text: Flens kommun har i sin författningssamling fastställt rutiner för post- och eposthantering. Där konstateras bland annat att alla inkomna och upprättade allmänna handlingar, i enlighet med offentlighetsprincipen, på något sätt ska registreras eller ordnas för att underlätta återsökning. Vidare ska varje förvaltning ha sådana postoch e-posthanteringsrutiner så att inget blir liggande oöppnat vid frånvaro. Varje tjänsteman har eget ansvar för att kontrollera post/e-post. Vid längre frånvaro, och när möjlighet att själv öppna post och e-post saknas, ska någon annan ges fullmakt att läsa och hantera densamma. När det gäller kommunens hantering av frågor och synpunkter tas dessa emot och fördelas till den förvaltning eller avdelning som ansvarar för den verksamhet frågan berör. Gällande utlämnande av handlingar har kommunen en centralt inrättad funktion som sköter posthantering, registrering och diarieföring vilket bland annat ska säkerställa att kommunen har en enhetlig behandling. Detta upplever vi har förbättrat och förenklat tillgängligheten till handlingar på så sätt att det finns ”en väg in” i kommunen jämfört med tidigare då varje förvaltning hanterade sina egna handlingar. Vidare har kommunens personal i samband med införandet av ett nytt dokumentoch ärendehanteringssystem under det senaste året utbildats både i systemet och kring de krav som ställs på en kommunal verksamhet med utgångspunkt från bland annat FL och TF. Nya medarbetare ges också denna utbildning. Ovanstående rutiner innebär att det inte bör finnas någon risk för att allmänna handlingar, frågor samt begäran om utlämnande av handlingar blir liggandes otillgängliga eller oåtgärdade.

text: Kommunledningsförvaltningens syn på anmälningarna

text: Flens kommun har höga ambitioner när det gäller service till kommunens invånare och ett av kommunens fyra mål är just ”Bra kommunal service”. Vi ser alla kontakter med allmänheten som viktiga inslag i utvecklingen av kommunen och jobbar för att finna fler kontaktytor med Flens invånare. Därför ser vi allvarligt på den JO-anmälan som inkommit gällande vår hantering av frågor och utlämnande av handlingar. Ovan har redovisats kommunens rutiner samt några av de åtgärder vi arbetar med för att underlätta för allmänheten att få tillgång till allmänna offentliga handlingar. Vidare pågår fortlöpande arbete med kommunens hemsida för att allmänheten ska ha full tillgång till exempelvis diarier och protokoll. När det gäller anmälningarna behandlas de nedan under två olika rubriker, en för anmälningar av förtroendevalda och en för anmälningar av tjänstemän.

text: Anmälningar av förtroendevalda

text: De JO-anmälda förtroendevalda är DD (fp) och EE (s), båda ledamöter i kommunstyrelsen och dess arbetsutskott. När det gäller förtroendevalda kan de ej anses ha motsvarande ansvar som en myndighet när det gäller offentlighetsprincipen, vare sig det gäller att svara på frågor från allmänheten eller att lämna ut handlingar. Av JO 1994/95 s. 500 framgår att den befogenhet som tillkommer kommunstyrelsen inte anses tillkomma envar ledamot

text: av kommunstyrelsen. Kommunledningsförvaltningen anser att detta uttalande av JO innebär att de skyldigheter som ankommer på nämnden inte kan anses tillkomma envar ledamot av kommunstyrelsen.

text: Anmälningar av tjänstemän

text: Inledningsvis kan kommunledningsförvaltningen konstatera att det kommer stora mängder e-post från AA med frågor, synpunkter och begäran om uppgifter och handlingar. Enbart till kommunledningsförvaltningens tjänstemän inkom under september och oktober ett tjugotal förfrågningar. Under innevarande månad har det till och med dagens datum inkommit 8 förfrågningar. Många gånger är mailen långa, fyllda med historier, frågor, synpunkter och insinuationer. Kommunledningsförvaltningen önskar att JO klargör hur mycket tid och andra resurser som är rimligt att kommunen ska lägga på en enskild medborgare. De JO-anmälda tjänstemännen är CC, pensionerad fastighetschef vid tekniska kontoret, BB, driftschef för vatten och avlopp vid tekniska kontoret, FF, planingenjör vid kommunledningsförvaltningen och GG, kommunchef. GG anmäls därför att han enligt klaganden har stoppat vidare information från kommunens tjänstemän. Vi vill framhålla att detta påstående helt saknar grund. FF anmäls därför att han enligt klaganden inte har besvarat ställda frågor, inte lämnat ut begärda offentliga handlingar samt inte lämnat någon förklaring till detta. FF har yttrat sig över anmälan (se bilaga 1). I enlighet med den mailväxling som klagande lämnat till JO besvarades de inledningsvis ställda frågorna. AA:s begäran om utlämnande av ”underhandsmaterial” bemöttes också med hänvisning till att det vid tillfället var arbetsmaterial. När materialet upprättats skickades det omgående till AA. Den klagande ställde senare fler frågor och begärde att få ta del av anteckningar och provtagningar vilket inte besvarades. Kommunlednings-förvaltningen kan konstatera att klagandens redovisning över handläggningen av frågor och begäranden är korrekt. Det sista mailet skulle, trots tidspress och mailets innehåll, ha besvarats. Vi beklagar att så inte skett. BB anmäls för hon ej besvarat de senaste av AA:s ställda frågorna samt för att ej ha lämnat ut offentliga handlingar som utlovats. HH, teknisk chef, har yttrat sig över anmälan (se bilaga 2). JO redogör i tjänsteanteckning för telefonsamtal med BB där det framkommer att den klagandes redogörelse till största delen är korrekt. Att den utlovade cd-skivan innehöll material som kan vara olämplig att publicera på en hemsida (eftersom den innehöll ritningar över kommunens dricksvattenledningar) borde ha diskuterats med AA. När det gäller frågan om digitalisering av ledningskartverk så har detta tidigare diskuterats med den klagande och frågan bör således anses vara besvarad. CC anmäls för att ej ha besvarat frågor från AA samt för att ej ha lämnat ut begärda handlingar. Tekniska chefen berör även denna anmälan i sitt yttrande (se bilaga 2). Där konstateras att den klagandes redogörelse är helt korrekt. CC har sedan han gått i pension sporadiskt jobbat vissa timmar och har således kvar sin e-postadress. Eposten har lämnats obevakad och inget automatiskt meddelande har upplyst den som skickat mail dit om detta. CC:s e-post borde ha kontrollerats av någon annan på tekniska förvaltningen. Ett automatiskt meddelande borde också ha skickats om att vederbörande person pensionerats och därför inte kan besvara inkommande mail.

text: Förslag till åtgärder

text: När det gäller anmälningar av de två förtroendevalda ser kommunledningsförvaltningen ingen anledning till att vidta ytterligare åtgärder. Med anledning av de anmälningar som gäller kommunens tjänstemän kan konstateras att handläggningen av frågor och utlämnandet av handlingar i flera fall inte skett i enlighet med FL:s och TF:s bestämmelser och inte heller i enlighet med kommunens egna rutiner, vilket vi beklagar. Det ger anledning till att fundera över hur vi fortsättningsvis kan undvika att liknande situationer uppkommer.

text: Kommunledningsförvaltningen föreslår att personalens kunskaper om bland annat offentlighetsprincipen och kommunens interna rutiner ska förbättras genom ytterligare utbildning och information. Vad gäller nyanställda kan, utöver förvaltningarnas introduktion, detta bland annat ges i samband med de introduktionsdagar som personalkontoret ordnar. En punkt om att nyanställda ska informeras om en kommunal myndighets skyldigheter bör införas i kommunens checklista för introduktion av nyanställda. Vidare kan befintlig personal informeras via intranätet och genom utskick till samtliga förvaltningar samt genom ytterligare utbildning. I yttrandet från den tekniske chefen HH (bilaga 2 till kommunledningsförvaltningens tjänsteskrivelse) angavs bl.a. att e-brevet som AA hade skickat till CC besvarades av den tekniske chefen den 4 oktober 2006.

text: AA bereddes tillfälle att yttra sig över remissvaret men hördes inte av.

text: Rättslig reglering

text: Grundläggande regler om allmänna handlingars offentlighet finns i

text: 2 kap.

text: tryckfrihetsförordningen

text: (TF). Av

text: 2 kap. 3 §

text: TF framgår att med handling förstås en framställning i skrift eller bild samt en upptagning som kan läsas, avlyssnas eller på annat sätt uppfattas endast med tekniskt hjälpmedel. En handling är allmän, om den förvaras hos en myndighet och enligt 6 eller 7 § är att anse som inkommen till eller upprättad hos myndigheten.

text: Med en sådan upptagning som nyss nämnts avses bl.a. CD-skivor, CD-romskivor och upptagningar för automatiserad behandling (se

text: prop. 2001/02:70 s. 14

text: Ett brev eller ett annat meddelande som är ställt personligen till den som innehar befattning vid en myndighet anses enligt

text: 2 kap. 4 §

text: TF som en allmän handling, om handlingen gäller ärende eller annan fråga som ankommer på myndigheten och inte är avsedd för mottagaren endast som innehavare av annan ställning.

text: Enligt

text: 2 kap. 12 §

text: TF skall en allmän handling som får lämnas ut på begäran genast eller så snart det är möjligt på stället utan avgift tillhandahållas den som önskar ta del av handlingen. Av

text: 2 kap. 13 §

text: TF framgår att den som önskar ta del av en allmän handling också har rätt att mot fastställd avgift få en avskrift eller en kopia av handlingen till den del den får lämnas ut. En begäran att få en avskrift eller en kopia av en allmän handling skall behandlas skyndsamt.

text: JO har i ett flertal beslut uttalat att besked i en utlämnandefråga normalt bör lämnas redan samma dag som begäran gjorts. Någon eller några dagars fördröjning kan dock godtas om en sådan fördröjning är nödvändig för att myndigheten skall kunna ta ställning till om den efterfrågade handlingen är allmän och offentlig. Härtill kommer att ett visst dröjsmål är ofrånkomligt om framställningen avser eller fordrar genomgång av ett omfattande material.

text: Om en viss befattningshavare vid en myndighet enligt arbetsordning eller särskilt beslut svarar för vården av en handling ankommer det enligt

text: 15 kap. 6 § andra stycket sekretesslagen (1980:100)

text: på honom att i första hand pröva fråga om handlingens utlämnande till enskild. I tveksamma fall skall han hänskjuta frågan till myndigheten, om det kan ske utan omgång. Vägrar han att lämna ut handlingen

text: eller lämnar han ut handlingen med förbehåll, som inskränker sökandens rätt att yppa dess innehåll eller annars förfoga över den, skall han, om sökanden begär det hänskjuta frågan till myndigheten. Sökanden skall underrättas om att han kan begära detta och att beslut av myndigheten krävs för att ett avgörande skall kunna överklagas.

text: Enligt

text: 4 § förvaltningslagen (1986:223)

text: skall varje myndighet lämna upplysningar, vägledning, råd och annan sådan hjälp till enskilda i frågor som rör myndighetens verksamhetsområde. Hjälpen skall lämnas i den utsträckning som är lämplig med hänsyn till frågans art, den enskildes behov av hjälp och myndighetens verksamhet. Frågor från enskilda skall besvaras så snart som möjligt.

text: Av bestämmelsen framgår att det är myndigheten och inte den enskilde befattningshavaren som åläggs att ge den enskilde service. Serviceskyldigheten är inte heller obegränsad; myndigheten avgör själv i vilken utsträckning det kan vara lämpligt att ge hjälp, i vilken form svar på frågor skall ges etc. Någon form av svar bör dock normalt utgå.

text: Bedömning

text: AA:s e-brev till CC med frågor och begäran om att få ta del av handlingar kom in till kommunen den 3 augusti 2006. Brevet besvarades först den 4 oktober 2006. AA:s begäran om handlingsutlämnande har således inte handlagts med den skyndsamhet som

text: tryckfrihetsförordningen

text: kräver. Jag är kritisk till den långsamma handläggningen. I sammanhanget vill jag även understryka vikten av att befattningshavares e-postlådor bevakas vid frånvaro (jfr

text: JO 2002/03 s. 497

text: I ett e-brev till BB bad AA att få ta del av en cd-skiva. AA begärde också i e-brev till FF att få ta del av handlingar. Av utredningen i ärendet framgår att dessa framställningar inte har handlagts enligt

text: tryckfrihetsförordningens

text: och

text: sekretesslagens

text: bestämmelser. Jag är kritisk till detta.

text: När det gäller AA:s anmälningar mot två ledamöter i kommunstyrelsen har från kommunstyrelsens sida anförts att förtroendevalda inte kan anses ha motsvarande ansvar som en myndighet när det gäller att svara på frågor och att lämna ut handlingar. I anslutning härtill vill jag i fråga om förtroendevaldas befattning med till dem ställda framställningar anmärka följande.

text: En handling som är adresserad direkt till t.ex. en förtroendevald är en allmän handling, om handlingen gäller ärende eller annan fråga som ankommer på myndigheten och inte är avsedd för mottagaren endast som innehavare av annan ställning (se

text: 2 kap. 4 §

text: TF). Frågor och framställningar om handlingsutlämnande i handlingar som är allmänna hos myndigheten skall naturligtvis handläggas enligt gällande regelverk (t.ex.

text: förvaltningslagen

text: och

text: tryckfrihetsförordningen

text: ) hos myndigheten.

text: AA:s e-brev till två ledamöter i kommunstyrelsen rörde åtminstone till viss del kommunstyrelsens verksamhet och var inte avsedda för ledamöterna endast som innehavare av annan ställning. Breven var således enligt

text: 2 kap. 4 §

text: TF allmänna

text: handlingar hos kommunstyrelsen. I breven ställdes vissa frågor. Det ankom på kommunstyrelsen att avgöra i vilken omfattning och på vilket sätt AA:s frågor skulle besvaras. Vad som i övrigt har kommit fram i ärendet ger inte anledning till någon ytterligare åtgärd eller något ytterligare uttalande av mig. Ärendet avslutas.