nyckelord:
God man/förvaltare
Långsam handläggning

publisher: Justitieombudsmannen

title: Kritik mot Överförmyndarnämnden i Malmö kommun för långsam handläggning av ett ärende om entledigande av god man

org: jo

sammanfattning: En person begärde hos en överförmyndarnämnd sitt entledigande från två uppdrag som god man (11 kap. 19 § andra stycket föräldrabalken). I fråga om det ena ärendet begärde han sex månader efter framställan till nämnden rättens prövning av om han hade skälig orsak att bli entledigad som god man innan en ersättare hade utsetts (11 kap. 19 a § första stycket föräldrabalken). Nämnden vidtog vissa åtgärder för att hitta en lämplig ersättare efter det att den gode mannen vänt sig till tingsrätten. Trots dessa åtgärder tog det närmare ett år innan ett entledigande kunde ske. Även med beaktande av bl.a. att ärendet varit av komplicerad art anser JO att överförmyndarnämnden förtjänar kritik för den långsamma handläggningen. I anslutning till sin granskning av detta ärende bekräftar JO att en process vid tingsrätten inte utgör hinder mot att en nämnd fortsätter arbetet med att hitta en lämplig ersättare för att kunna entlediga ställföreträdaren med stöd av 11 kap. 19 § andra stycket föräldrabalken. Handläggningen av det andra ärendet om entledigande drog också ut på tiden hos överförmyndarnämnden. Enligt JO har tidsutdräkten med hänsyn till omständigheterna dock inte varit sådan att nämnden förtjänar kritik i denna del. JO uttalar sig här även om vissa handläggningsfrågor. I beslutet uttalar sig JO slutligen om underrättelseskyldigheten enligt 11 § förvaltningslagen.

text: Anmälan

type: rubrik

text: I en anmälan som kom in till JO den 5 april 2019 framförde AA klagomål mot Överförmyndarnämnden i Malmö kommun och nämndens handläggning av ett antal ärenden om entledigande av god man respektive förvaltare. Han uppgav bl.a. att han begärt sig entledigad från flera sådana uppdrag men att det ännu inte hade fattats något beslut om entledigande, trots att det äldsta ärendet var nästan sex månader gammalt.

type: stycke

text: Utredning

text: JO hämtade in dagboksblad och diarieförda mejlkonversationer i de ärenden hos överförmyndarnämnden där AA var förordnad som god man eller förvaltare och i vilka han begärt sitt entledigande.

text: Därefter begärde JO att överförmyndarnämnden skulle yttra sig över handläggningen av AA:s begäran om entledigande i ärendena med aktnummer 922293 och 925176. Yttrandet skulle särskilt belysa hur handläggningen hade förhållit sig till kravet på snabb handläggning enligt

text: 9 § förvaltningslagen (2017:900)

text: , FL, om kravet på underrättelse enligt

text: 11 § samma lag

text: samt reglerna i 11 kap.

text: och

text: 19 a §§

text: föräldrabalken

text: , FB. Yttrandet skulle även innehålla en redogörelse för de åtgärder som nämnden hade vidtagit för att hitta en ny ställföreträdare i ärendena. Nämnden skulle vidare redovisa sin bedömning av det som hade kommit fram.

text: I sitt remissvar anförde överförmyndarnämnden följande:

text: Yttrande

text: Allmänt om enheten för överförmyndarärendens arbete för snabbare hantering av bytesärenden När en begäran om att få bli utbytt kommer in från en ställföreträdare skickas en bekräftelse till ställföreträdaren med information om att personen kvarstår i uppdraget tills byte har skett. Därefter läggs en kort anonymiserad information om ärendet ut på ett mailutskick som skickas till samtliga ställföreträdare som är intresserade av att ta fler uppdrag, cirka 370 personer. Om ingen hör av sig läggs ärendet ut på nytt. Om svar inte inkommer från mailutskicken ringer handläggare till ställföreträdare som kan tänkas vara intresserade av uppdraget. Om ingen frivillig ställföreträdare kan hittas i ärendet kan det sedan september 2019 lämnas över till förvaltarenheten i Malmö Stad, om uppdraget är av komplicerad art. Överförmyndarnämndens mål är att byte ska ske inom 90 dagar i 85 % av de ärenden där en god man eller förvaltare begärt att få bli utbytt. Överförmyndarnämnden har brist på frivilliga ställföreträdare, vilket påverkar möjligheterna att snabbt hitta nya ställföreträdare till bytesärenden. Detta är den främsta anledningen till att handläggningstiden i enskilda ärenden kan bli längre än målsättningen. Framförallt är det svårt att hitta ställföreträdare till mer krävande ärenden. För att minska bristen på ställföreträdare har sedan maj 2019 avsatts en handläggare för att enbart arbeta med rekrytering av nya ställföreträdare. Med hjälp av kommunikationsavdelningen har sedan januari 2019 ett arbete pågått kring marknadsföring med syfte att rekrytera fler lämpliga ställföreträdare. En marknadsföringskampanj med flertalet insatser kommer att pågå året ut och nya insatser kommer att genomföras även under nästkommande år. Kommunfullmäktige i Malmö beslutade den 27 september 2018 att inrätta en s.k. förvaltarenhet med anställda ställföreträdare under funktionsstödsnämnden i Malmö stad. Detta med syfte att förvaltarenhetens ställföreträdare ska ta uppdrag som gode män och förvaltare i mer komplexa och svårrekryterade ärenden. Avsikten var, i enlighet med kommunfullmäktiges beslut, att funktionsstödsnämnden skulle starta upp förvaltarenhetens verksamhet i januari 2019. I vart fall förväntades verksamheten vara i gång under tidig vår 2019. Inrättandet av förvaltarenheten tog dock längre tid än planerat, vilket varit utom överförmyndarnämndens kontroll. Förvaltarenheten kom igång med sin verksamhet först i slutet av augusti 2019 och ställföreträdarna på förvaltarenheten började ta sina första uppdrag i september 2019.

text: Handläggning av begäran att bli entledigad i ärende 925176

text: Sammanfattning AA inkom den 14 januari 2019 med en begäran om entledigande för det fall att han inte medgavs extra arvode för uppdraget. Den 24 september 2019 beslutade enheten för överförmyndarärenden att entlediga AA från uppdraget. En ställföreträdare anställd hos förvaltarenheten i Malmö stad förordnades samtidigt till ny god man. Anledningen till att ärendet dragit ut på tiden beror på att det inte gått att hitta någon frivillig ställföreträdare som velat åta sig uppdraget. Till detta kommer även att en av huvudmannens närmaste anhöriga har ställt sig emot att en ställföreträdare utses som inte arbetar på förvaltarenheten. Huvudmannens tillstånd är sådant att han inte själv kan lämna samtycke till förordnande av en god man. Så fort förvaltarenheten kom igång med sin verksamhet, skickades uppdraget över dit. När skriftligt åtagande från ställföreträdare på förvaltarenheten inkommit och närmast anhöriga fått möjlighet att yttra sig över föreslagen ny ställföreträdare, fattades beslut om byte och AA entledigades därmed från uppdraget. Överförmyndarnämnden har inte skickat ut en särskild underrättelse till AA med förklaring om att ärendet är väsentligt försenat, enligt

text: 11 § förvaltningslagen

text: . Enheten för överförmyndarärenden har däremot varit i kontakt med AA kontinuerligt under ärendets handläggning och förklarat varför det tar tid att hitta en ny ställföreträdare i ärendet. AA har ansökt om omedelbart avgörande enligt

text: 12 § förvaltningslagen

text: och ansökt till tingsrätten om entledigande enligt

text: 11 kap.

text: 19 a §§

text: föräldrabalken

text: Ärendets gång AA förordnades som god man i ärendet den 15 november 2018. Den 14 januari 2019 begärde han omprövning av arvodesbeslut och för det fall enheten för överförmyndarärenden inte skulle bevilja extra arvode önskade han bli entledigad från uppdraget. Prövning gjordes den 16 januari 2019 och då enheten inte funnit skäl eller grund att ändra beslutet skickades begäran vidare till tingsrätten som överklagande. Bekräftelse av mottagen begäran om entledigande skickades samma dag till AA med erinran om kvarstående i uppdraget. Där framgick även att det förekommer väntetid gällande byte av god man/förvaltare. Den 21 februari 2019 beslutade tingsrätten att lämna AA:s överklagande av arvodesbeslutet utan bifall. Den 22 januari 2019 samtalade handläggare på enheten för överförmyndarärenden med AA om ärendet och kom överens om att avvakta byte tills vidare. Enheten har varit i kontakt med AA den 5 april och den 2 maj 2019 beträffande handläggningen av ärendet samt andra ärenden där han begärt sig entledigad. AA har den 19 juli 2019 med stöd av

text: 12 § förvaltningslagen

text: begärt att överförmyndarnämnden avgör ärendet. Överförmyndarnämnden avslog denna begäran den 9 augusti 2019. Det aktuella uppdraget lades på mailutskick tre gånger, den 5 april, den 13 juni och den 23 juli 2019. En ställföreträdare hörde av sig efter mailutskicket den 23 juli 2019 och uppgav att hon var intresserad av ärendet. Sammanfattning skickades hem till den intresseanmälda. Den 6 augusti 2019 återkom hon och uppgav att hon inte var intresserad av uppdraget. Ingen ställföreträdare lämnade sin intresseanmälan vid de två tidigare utskicken. Huvudmannens pappa har hört av sig till enheten för överförmyndarärenden vid ett flertal tillfällen mellan den 18 januari och den 20 juni 2019 och meddelat att han önskar att den tidigare ställföreträdaren på nytt utses till god man. Huvudmannens mamma har hört av sig vid ett flertal tillfällen mellan den 18 januari och den 24 juni 2019 och uppgett att hon inte önskar att tidigare ställföreträdare utses som god man för huvudmannen, samt att hon önskar att en professionell ställföreträdare med anställning hos förvaltarenheten i Malmö

text: utses. I samband med att en person anmälde sitt intresse för ärendet i juli 2019 hörde hon på nytt av sig och meddelade att hon inte önskar att en frivillig ställföreträdare utses, utan att någon från förvaltarenheten utses istället. Tidigare ställföreträdare har meddelat att hon inte önskar åta sig uppdraget igen. Mellan den 22 januari och den 17 juli 2019 har tre utredningar om klagomål från de anhöriga mot AA genomförts. Samtliga utredningar har avskrivits från vidare handläggning, då det som framkommit inte föranlett skäl att rikta kritik mot hur AA skött sitt uppdrag. Den 19 juni 2019 inkom föreläggande från tingsrätten avseende AA:s ansökan om upphörande av godmanskapet för den aktuella huvudmannen. AA hade i första hand yrkat att godmanskapet skulle upphöra, i andra hand att han skulle entledigas och att uppdraget under en tid sakna god man. Enheten för överförmyndarärenden avstyrkte AA:s begäran om entledigande, eftersom enheten gjorde bedömningen att huvudmannens behov av att ha en ställföreträdare vägde tyngre än de skäl AA angett för att bli entledigad. Enheten uppgav även att ärendet kommer att överlämnas till förvaltarenheten och att förvaltarenheten kommer påbörja sitt arbete i mitten av augusti 2019. Den 22 juli 2019 avslog tingsrätten AA:s begäran. Den 20 augusti 2019 skickades uppdraget över till den nystartade förvaltarenheten. Skriftligt åtagande från en ställföreträdare på förvaltarenheten inkom den 13 september 2019 och information om vem som åtagit sig uppdraget skickades samma dag till närmast anhöriga (föräldrarna) för eventuellt yttrande. Huvudmannens mamma hörde av sig den 18 september 2019 och uppgav att hon inte har något att säga avseende förslag på ny god man, men hörde sedan av sig igen den 20 september 2019 och uppgav att hon önskade lämna ett yttrande på kvällen. Något yttrande inkom dock inte, varför enheten för överförmyndarärenden fattade beslut om byte den 24 september 2019.

text: Handläggning av begäran att bli entledigad i ärende 922293

text: Sammanfattning AA inkom med en begäran om entledigande den 16 oktober 2018. Den 17 september 2019 beslutade enheten för överförmyndarärenden att entlediga AA från uppdraget. En anställd på förvaltarenheten i Malmö förordnades samtidigt till ny ställföreträdare i ärendet. Anledningen till att ärendet dragit ut på tiden beror dels på att enheten inte kunnat hitta en frivillig ställföreträdare som velat åta sig uppdraget, dels på att det varit oklart om huvudmannen önskat att godmanskapet upphör och då huvudmannen varit mycket svår att nå. Så fort förvaltarenheten kommit igång med sin verksamhet, skickades uppdraget dit. Beslut om byte fattades kort efter att åtagandehandling inkommit. Överförmyndarnämnden har inte skickat ut en särskild underrättelse till AA med förklaring om att ärendet är väsentligt försenat, enligt

text: 11 § förvaltningslagen

text: . Överförmyndarnämnden har däremot varit i kontakt med AA kontinuerligt under ärendets handläggning och förklarat varför det tar tid att hitta en ny ställföreträdare i ärendet. AA har ansökt om omedelbart avgörande enligt

text: 12 § förvaltningslagen

text: 11 kap.

text: 19 a §§

text: föräldrabalken

text: Ärendets gång AA utsågs som god man för huvudmannen i ärendet den 1 juni 2017. Den 16 oktober 2018 inkom AA med en begäran att bli entledigad och som grund uppgav han att huvudmannen önskade hans entledigande. Den 17 oktober 2018 skickade överförmyndarnämnden en bekräftelse på begäran om entledigande samt erinran om kvarstående i uppdraget till AA. Där framgick även att det förekommer väntetid gällande byte av god man/förvaltare. Ärendet lades på mailutskick fem gånger, den 28 november 2018, den 19 februari 2019, den 28 mars 2019, den 13 juni 2019 och den 25 juni 2019.

text: Mailutskicken genererade inga svar från intresserade ställföreträdare. Den 8 juli och den 22 augusti 2019 togs kontakt med tre respektive två ställföreträdare som kunde tänkas vara intresserade av ärendet. Ingen av dem var intresserade av uppdraget. Den 28 november 2018 hörde AA av sig och uppgav att huvudmannen inte ville medverka till godmanskap. Den 26 april 2019 lämnade han in en ansökan om upphörande till tingsrätten, i första hand yrkade han att godmanskapet skulle upphöra och i andra hand att han skulle bli entledigad från godmanskapet och att godmanskapet ska kvarstå men sakna ställföreträdare. Enheten för överförmyndarärenden har försökt ringa till huvudmannen den 28 november 2018 och har den 15 maj 2019 skickat brev till huvudmannen till folkbokföringsadressen. Brevet kom i retur. Huvudmannens vistelseadress och telefonnummer har varit okänd både för enheten och för den gode mannen under den aktuella perioden. Enheten för överförmyndarärenden har varit i kontakt med tingsrätten som också de haft svårt att nå huvudmannen för att klargöra om han samtycker till godmanskap eller inte. Huvudmannen blev av tingsrätten delgiven AA:s ansökan den 26 juni 2019 men yttrade sig inte under tidsfristen. Den 27 augusti 2019 fick enheten för överförmyndarärenden till slut kontakt med huvudmannen som förklarade att han fortfarande önskar god man. Enheten lämnade dagen efter en redogörelse till tingsrätten över de åtgärder som vidtagits. Tingsrätten avskrev ärendet den 18 september 2019, efter att AA entledigats från uppdraget. Enheten för överförmyndarärenden har varit i kontakt med AA den 27 mars, den 5 april och den 2 maj 2019 beträffande handläggningen av ärendet, samt andra ärenden där han begärt sig entledigande. AA har den 11 juni 2019 med stöd av

text: 12 § förvaltningslagen

text: begärt att överförmyndarnämnden avgör ärendet. Överförmyndarnämnden avslog denna begäran den 9 juli 2019. Avslaget överklagades den 12 juli 2019. Ärendet skickades till förvaltarenheten den 28 augusti 2019. Skriftligt åtagande från vidtalad ny god man på förvaltarenheten inkom tillsammans med skriftligt godkännande från huvudmannen den 13 september 2019 och beslut om byte av god man fattades den 17 september 2019.

text: Överförmyndarnämndens bedömning

text: Enligt

text: 9 § förvaltningslagen

text: ska ett ärende handläggas så enkelt, snabbt och kostnadseffektivt som möjligt utan att rättssäkerheten eftersätts. Överförmyndarnämndens bedömning är att handläggningstiderna för bytesärenden behöver förkortas och målet är att 85 % av ärendena ska avgöras inom 90 dagar. Av avgörande betydelse vid handläggningen av aktuella ärenden har varit förväntningarna på att förvaltarenheten skulle komma igång med sitt arbete i början av 2019. Enligt handläggare på enheten för överförmyndarärenden stod det klart tidigt att ärendena är sådana att de bör överlämnas till förvaltarenheten. Bägge ärenden är av komplicerad art och i båda ärendena har det förekommit flera byten av god man tidigare. För att uppfylla kraven enligt

text: 9 § förvaltningslagen

text: bör ändå fler försök ha gjorts att hitta en ny ställföreträdare i början av handläggningen. En särskild underrättelse enligt

text: 11 § förvaltningslagen

text: har inte skickats ut, men enheten för överförmyndarärenden har varit i kontakt med AA vid flera tillfällen under handläggningens gång och förklarat varför ärendena tar tid. Överförmyndarnämnden är därför av uppfattningen att information har lämnats till AA, men har uppmärksammat att det finns anledning för enheten för överförmyndarärenden att se över handläggningsrutinerna avseende bytesärenden för att säkerställa att underrättelse skickas ut i samtliga ärenden som riskerar att bli väsentligt försenade. Enheten för överförmyndarärenden kommer även se över så att information om möjligheten att begära sig entledigad

text: i tingsrätten enligt

text: 11 kap.

text: 19 a §§

text: föräldrabalken

text: alltid lämnas till ställföreträdare som begärt sig entledigade. AA kommenterade remissvaret.

text: Rättslig reglering m.m.

text: I ärendet aktualiseras bl.a. frågan om entledigande av god man. Även om det inte framgår av den följande redovisningen omfattar de rättsliga regleringarna också förvaltare.

text: En god man har rätt att på begäran bli entledigad från sitt uppdrag. Om godmanskapet ska fortsätta, är den gode mannen dock skyldig att kvarstå till dess att en ny god man har utsetts, om inte annat föreskrivs i

text: 11 kap. 19 a § föräldrabalken

text: , FB. Det är överförmyndaren som beslutar om ett entledigande. (11 kap. 19 § andra stycket och 19 b § FB.)

text: Skyldigheten enligt

text: 11 kap. 19 § andra stycket

text: FB att kvarstå som god man gäller inte om en god man som har förordnats enligt 4 § i samma kapitel har skälig orsak att bli entledigad innan en ny god man har utsetts. Om den gode mannen blir entledigad ska godmanskapet upphöra, om överförmyndaren har vidtagit alla rimliga åtgärder för att finna någon annan som är lämplig och vill åta sig uppdraget. I dessa fall är det rätten som beslutar om ett entledigande. Om rätten bedömer att den gode mannen ska entledigas ska den alltså också pröva om godmanskapet ska upphöra. (11 kap. 19 a och 19 b §§ FB.)

text: En ansökan om entledigande av en god man och upphörande av godmanskap får göras av bl.a. den gode mannen (

text: 11 kap. 21 § första stycket

text: FB).

text: Bestämmelserna i 11 kap. 19 a och 19 b §§ FB trädde i kraft den 1 januari 2015 (SFS 2014:886). I förarbetena framhålls att bl.a. uppdrag som god man har ett tydligt ideellt inslag och det pågår ofta under lång tid. Den som åtar sig ett sådant frivilligt uppdrag ska ha rätt att känna sig trygg i uppdraget, något som en lagfäst rätt att frånträda uppdraget trots att någon ersättare inte har utsetts ansågs kunna bidra till. Genom att införa en sådan rätt ansågs också möjligheterna att rekrytera tillräckligt många kvalificerade och lämpliga personer till uppdrag som god man och förvaltare kunna förbättras. (Se

text: prop. 2013/14:225 s. 23

text: f.)

text: Vid bedömningen av om en god man har ”skälig orsak” att bli entledigad ska det ske en avvägning mellan de skäl som ställföreträdaren har för att uppdraget ska upphöra och den enskildes behov av att det kontinuerligt finns en ställföreträdare förordnad. Det kan finnas skälig orsak att omedelbart frånträda uppdraget vid jäv, om ställföreträdaren blir allvarligt sjuk eller om huvudmannen har utövat våld mot ställföreträdaren. En ställföreträdare måste i regel godta vissa och inte helt obetydliga olägenheter för att behovet av ställföreträdarskap ska tillgodoses i avvaktan på att en ny ställföreträdare utses. (Se

text: a. prop. s. 47

text: Omständigheter som ska beaktas vid prövningen av vad som skäligen kan begäras av ställföreträdaren är bl.a. hur svårt det är för överförmyndaren att hitta en ersättare och hur lång tid det tar innan en ny ställföreträdare kan utses. Ju längre tid det tar att utse en ny ställföreträdare, desto lägre krav ska gälla för att de skäl som ställföreträdaren har för uppdragets upphörande ska anses vara tillräckliga för ett entledigade. Vid intresseavvägningen behöver kravet för att en god man ska anses ha skälig orsak att frånträda sitt uppdrag ofta inte vara fullt så högt ställt som när det gäller en förvaltare. Skälet för det är att behovet av att det kontinuerligt finns en ställföreträdare normalt inte är lika stort vid godmanskap som vid förvaltarskap, eftersom den enskilde vid ett godmanskap har kvar sin rättshandlingsförmåga och t.ex. själv får sköta sin ekonomi. (Se

text: a. prop. s. 47

text: När det gäller rättens prövning av om överförmyndaren har vidtagit ”rimliga åtgärder” för att hitta en ersättare, framgår det av förarbetena att det krävs att förmyndaren i varje enskilt fall har gjort aktiva efterforskningar och i princip uttömt de möjligheter som finns att hitta en ersättare. Det kan t.ex. krävas att myndigheten har tillfrågat samtliga personer som anmält intresse för ställföreträdaruppdrag och, i förekommande fall, kommunens förvaltarenhet. Om det rör sig om ett krävande uppdrag bör det dock inte krävas att överförmyndaren har frågat personer som saknar eller har begränsad erfarenhet av sådana uppdrag eller av någon annan anledning inte bedöms klara av eller vara lämplig för ett sådant uppdrag. (Se

text: a. prop. s. 48

text: Som framgått fattar alltså överförmyndaren beslut om att entlediga en god man som begär det, medan tingsrätten ska pröva om en god man ska entledigas omedelbart innan en ny ställföreträdare har utsetts. Av förarbetena till bestämmelsen i

text: 11 kap. 19 a §

text: FB framgår att en av remissinstanserna framhöll att ordningen med olika instanser kan leda till gränsdragningsproblem, och förordade av den anledningen att även dessa beslut skulle fattas av överförmyndaren. Mot detta talade, enligt regeringen, att ett entledigande av en ställföreträdare i förtid samtidigt väcker frågan om huruvida ställföreträdarskapet ska bestå. Av den anledningen borde det vara rätten som fattar beslut enligt bl.a.

text: 11 kap. 19 a §

text: FB. (Se

text: a. prop. s. 27

text: .) Förarbetena berör dock inte hur överförmyndaren ska agera om t.ex. den gode mannen vänder sig till rätten med en begäran om att bli entledigad, samtidigt som det finns ett pågående ärende om entledigande hos överförmyndaren.

text: Ett ärende ska handläggas så enkelt, snabbt och kostnadseffektivt som möjligt utan att rättssäkerheten eftersätts (

text: 9 §

text: FL). Om en myndighet bedömer att avgörandet i ett ärende som har inletts av en enskild part kommer att bli väsentligt försenat, ska myndigheten underrätta parten om detta. I en sådan underrättelse ska myndigheten redovisa anledningen till förseningen. (

text: 11 §

text: FL.) Vid bedömningen av om ett avgörande kommer att bli väsentligt försenat kan den tid som myndigheten i förekommande fall har angett som normaltid för en viss ärendetyp tjäna som en utgångspunkt. Myndigheten får dock ta hänsyn

text: även till omständigheterna i det konkreta fallet. Vad som utgör en väsentlig försening i ett visst fall kan behöva bedömas i relation till den betydelse ett snabbt avgörande normalt kan förväntas ha för den enskilde, t.ex. om den fråga som prövas är av direkt och påtaglig betydelse för den enskildes personliga eller ekonomiska ställning. Avsikten är att en kortare tids försening av avgörandet normalt inte ska innebära att myndigheten är skyldig att underrätta parten om förseningen. (Se

text: prop. 2016/17:180 s. 296

text: JO har i flera tidigare beslut riktat kritik mot överförmyndarnämnder för bristfällig och långsam handläggning av ärenden om entledigande av god man eller förvaltare. Se t.ex.

text: JO 2002/03 s. 421

text: samt JO:s beslut den 30 maj 2016, dnr

text: , den 13 september 2016, dnr 539-2016, och den 3 maj 2017, dnr 351-2017. I de tre senaste ärendena ansåg JO att en handläggningstid om åtta månader och längre var oacceptabel. JO ansåg också att nämnderna borde ha upplyst ställeförträdarna om tingsrättens möjlighet att entlediga en ställföreträdare innan en ny utsetts.

text: Bedömning

text: AA har varit förordnad som god man för två personer med stöd av

text: 11 kap. 4 §

text: FB (överförmyndarnämndens ärenden med aktnummer 922293 och 925176). Han har i enlighet med

text: 11 kap. 19 § andra stycket

text: FB hos nämnden begärt sitt entledigande från uppdragen. Frågan är vad som kan vara en rimlig handläggningstid av en sådan begäran. I ärendet aktualiseras även hur nämnden ska agera när en god man – innan den handläggningen är avslutad – begär rättens prövning av om han eller hon ska bli entledigad från sitt uppdrag utan att det finns någon ny ställföreträdare (

text: 11 kap. 19 a § första stycket

text: FB). Förutom dessa frågor kommer jag i det följande även att beröra vilka krav som kan ställas på överförmyndaren att lämna upplysningar enligt

text: 11 §

text: FL. Handläggningen i överförmyndarnämndens ärende med aktnummer 922293 AA begärde den 16 oktober 2018 att bli entledigad som god man. Denna begäran handlades i överförmyndarnämndens ärende med aktnummer 922293. Den 28 november gjorde nämnden ett första e-postutskick för att hitta en lämplig ersättare. Därefter gjorde nämnden ytterligare utskick utan resultat. AA ansökte den 26 april 2019 hos rätten om att få bli entledigad från uppdraget med stöd av

text: 11 kap. 19 a §

text: FB. Nämnden hade då ännu inte hittat någon ersättare för honom. Den 17 september entledigade nämnden honom från uppdraget som god man och tingsrätten skrev dagen därpå av sitt ärende om entledigande.

text: Det pågick alltså två parallella processer om entledigande från den 26 april 2019. Grundfrågan i de båda processerna var visserligen densamma, dvs. entledigandet av en god man, men överförmyndarnämnden och tingsrätten hade att handlägga frågan utifrån skilda utgångspunkter. Nämndens handläggning syftade till att hitta en lämplig ersättare åt AA för att därefter kunna entlediga honom från uppdraget som god man och förordna en ny ställföreträdare.

text: Tingsrätten skulle däremot pröva om AA hade skälig orsak att bli entledigad innan en ny god man hade utsetts och, om det bedömdes vara fallet, om godmanskapet skulle upphöra. Det innebär enligt min mening att den senare processen inte utgör något hinder för att nämnden fortsätter arbetet med att hitta en lämplig ersättare för att kunna entlediga ställföreträdaren med stöd av

text: 11 kap. 19 § andra stycket

text: FB. Det är något som även lagstiftaren har förutsatt, eftersom det enligt förarbetena krävs att förmyndaren i princip har uttömt de möjligheter som finns att hitta en ersättare för att förutsättningarna för ett upphörande av ställföreträdarskap ska vara uppfyllda (se

text: prop. 2013/14:225 s. 48

text: Både vid bedömningen av om en god man har skälig orsak att bli entledigad innan en ny ställföreträdare har utsetts och om ställföreträdarskapet ska upphöra ska rätten ta hänsyn till huvudmannens intressen. Som framgått är lagstiftarens avsikt att överförmyndaren ska göra relativt långtgående efterforskningar för att hitta en lämplig ersättare för att lagtextens krav på ”rimliga åtgärder” ska anses vara uppfyllt. Regleringen utgår från att huvudmannen även efter entledigandet av en god man eller förvaltare har ett behov av det stöd och den hjälp som ett ställföreträdarskap innebär. Avsikten är således att tillgodose huvudmannens intressen, och det ligger i linje med detta syfte att överförmyndaren fortsätter ansträngningarna att hitta en lämplig ersättare sedan ställföreträdaren begärt rättens prövning enligt

text: 11 kap. 19 a §

text: FB. Jag kan för övrigt konstatera att en ansökan om entledigande hos tingsrätten naturligtvis kan leda till ett avslag. Det är även med hänsyn härtill av vikt att övermyndaren fortsätter arbetet med att hitta en ersättare under den tid som processen pågår vid tingsrätten, annars kan övermyndaren förlora värdefull tid.

text: Av remissvaret framgår att överförmyndarnämnden efter AA:s ansökan till tingsrätten fortsatte försöka hitta en ersättare för honom. Nämnden skickade ut e-postmeddelanden den 13 och den 25 juni 2019. Därefter hade nämnden i detta syfte kontakt med presumtiva ställföreträdare den 8 juli och den 22 augusti. Nämnden har således agerat i enlighet med lagstiftarens intentioner. Trots dessa åtgärder tog det närmare ett år innan överförmyndarnämnden slutligen kunde entlediga AA från hans uppdrag. Jag ifrågasätter inte nämndens uppgifter om att ärendet var av komplicerad art och noterar att det var svårt att nå huvudmannen för besked om huruvida han önskade att godmanskapet skulle upphöra. Även med beaktande av dessa förhållanden förtjänar dock nämnden enligt min mening kritik för den långsamma handläggningen.

text: Handläggningen i överförmyndarnämndens ärende med aktnummer 925176 När det gäller det andra av överförmyndarnämndens ärenden (aktnummer 925176) som varit föremål för min granskning framgår följande. AA begärde den 14 januari 2019 sitt entledigande, om han inte medgavs extra arvode för uppdraget. Begäran var således villkorad och den 16 januari fann nämnden att det inte fanns skäl att ändra på arvodesbeslutet. Samma dag bekräftade

text: nämnden att den tagit emot AA:s begäran om entledigande. Så långt har jag inga synpunkter på nämndens handläggning av ärendet.

text: Av remissvaret framgår att en handläggare på enheten för överförmyndarärenden hade kontakt med AA den 22 januari 2019, och att de kom överens om att ”avvakta byte tills vidare”. De närmare skälen för denna överenskommelse eller vad den enligt nämnden innebar har dock inte angetts i remissvaret. Det är dessutom oklart hur länge nämnden skulle vänta innan den började handlägga AA:s begäran. Någon sådan uppgift finns inte heller i dagsboksbladet i nämndens ärende. Åtgärden ger intrycket av att ärendet har vilandeförklarats, men

text: förvaltningslagen

text: saknar bestämmelser som reglerar ett sådant förfarande. Jag vill för egen del framhålla att om överförmyndaren får in en begäran om entledigande ska den handläggas enligt den allmänna principen i

text: 9 §

text: FL, dvs. så enkelt, snabbt och kostnadseffektivt som möjligt utan att rättssäkerheten eftersätts. Det är alltså nämndens ansvar att driva ärendet framåt mot ett avgörande och bevaka att det inte blir liggande.

text: En god man som begär sitt entledigande har av ett eller annat skäl gjort bedömningen att han eller hon inte kan eller vill ha kvar ställföreträdarskapet. Dessa förhållanden kan påverka den gode mannens förmåga att utföra ställföreträdarskapet i avvaktan på att överförmyndaren hittar en lämplig ersättare. Av den anledningen har även huvudmannen ett intresse av att frågan om entledigande avgörs så snabbt som möjligt och att ett fungerande ställföreträdarskap kommer på plats. Mot denna bakgrund ställer jag mig tveksam till överförmyndarnämndens hantering av AA:s begäran om entledigande. Om han inte ville att nämnden skulle påbörja handläggningen omedelbart borde han skriftligen ha förelagts att precisera sin begäran och upplysts om hur nämnden avsåg att fortsätta sin handläggning. Nämnden kunde i det sammanhanget t.ex. ha gett honom tillfälle att senast en viss dag komplettera sin ansökan eller förklarat att den uppfattat att han avsåg att återkalla sin begäran. Därefter hade nämnden kunnat fortsätta sin handläggning och antingen prövat frågan om entledigande eller skrivit av ärendet. AA hade i sistnämnda situation kunnat ge in en ny ansökan om han vid en senare tidpunkt ville bli entledigad. Jag anser under alla förhållanden att det är viktigt att nämnden handlägger ärenden så att det inte uppstår en risk för missförstånd och att en begäran om entledigande glöms bort.

text: Den 5 april 2019 gjorde nämnden ett första utskick för att hitta en efterträdare till AA. Därefter gjordes två ytterligare utskick. Även i detta ärende vände sig AA till tingsrätten för en prövning enligt

text: 11 kap. 19 a §

text: FB. Den 19 juni förelade tingsrätten överförmyndarnämnden att yttra sig i ärendet. Nämnden avstyrkte begäran om entledigande och uppgav att ärendet skulle överlämnas till förvaltarenheten. Den 22 juli avslog tingsrätten AA:s begäran, och den 24 september entledigade överförmyndarnämnden honom från uppdraget. Trots att handläggningen drog ut på tiden finner jag att tidsutdräkten hos nämnden med hänsyn till omständigheterna inte var sådan att det finns anledning till kritik i denna del.

text: Underrättelseskyldighet vid väsentlig försening Av remissvaret framgår att nämnden vid en viss tidpunkt bedömde att avgörandet i respektive ärende skulle bli väsentligt försenat. Detta har i och för sig aktualiserat tillämpningen av

text: 11 §

text: FL. Av min utredning drar jag emellertid slutsatsen att överförmyndarnämnden löpande hade kontakt med AA om ärendena och därvid även förklarade varför handläggningen dragit ut på tiden. En underrättelse enligt

text: 11 §

text: FL kan lämnas både skriftligen och muntligen (se

text: prop. 2016/17:180 s. 296

text: .) Det är alltså upp till myndigheten att avgöra på vilket sätt det är lämpligast att lämna informationen. Dessutom är syftet med underrättelseskyldigheten främst att bidra till att enskilda slipper onödig irritation över att avgörandet dröjer och samt att de får nödvändig information för att i rimlig utsträckning kunna planlägga sina förehavanden i avvaktan på beslutet. Jag anser mot denna bakgrund att det inte finns skäl att kritisera nämnden för att den inte skickade ut någon särskild underrättelse till AA.

text: Nämnden har förklarat att den har för avsikt att se över handläggningsrutinerna för att säkerställa att underrättelser vid väsentliga förseningar skickas ut i fortsättningen. Det är naturligtvis välkommet att nämnden vidtar åtgärder för att förbättra sina rutiner. Som jag tidigare varit inne på kan en underrättelse enligt

text: 11 §

text: FL lämnas såväl skriftligen som muntligen. Om det behövs en utförlig förklaring för att bestämmelsens syfte ska uppnås är det enligt min mening lämpligare att informationen ges skriftligen. På så sätt minskar risken för missförstånd. Och om informationen lämnas muntligen bör det göras en anteckning i ärendet om att den enskilde har underrättats enligt den aktuella bestämmelsen. Anteckningen bör dessutom innehålla en uppgift om lämnad förklaring samt vem som har gjort det.

text: Avslutande synpunkter I mitt beslut har jag haft synpunkter på bl.a. att det varit en allt för lång handläggningstid i ett av överförmyndarnämndens ärenden om entledigande av god man. Av remissvaret framgår att nämnden har som målsättning att 85 procent av dessa ärende ska avgöras inom 90 dagar. Målsättningar kan enligt min mening verka både handlingsdirigerande och öka tydligheten i hur ärenden ska hanteras. Det mål som nämnden bestämt för den aktuella typen av ärenden är ambitiöst. Jag noterar samtidigt att det inte är ovanligt att det råder en brist på lämpliga personer som en överförmyndare kan förordna som god man respektive förvaltare, och att det tycks ha varit fallet också i Malmö. Denna brist kan bidra till att handläggningen av byten av ställföreträdare i vissa fall drar ut på tiden. Långa handläggningstider motverkar dels huvudmannens intresse av ett fungerande ställföreträdarskap, dels ställföreträdarens intresse av att inte ha kvar ett uppdrag som han eller hon av något skäl anser sig inte kunna fullgöra. Av den anledningen ser jag positivt på att det har vidtagits åtgärder för att det ska bli lättare att inom rimlig tid utse ställföreträdare, även i mer komplexa ärenden. Det kommer förhoppningsvis kunna bidra till att korta handläggningstiderna hos Överförmyndarnämnden i Malmö och därmed att de syften som ligger bakom 11 kap. 19 och 19 a §§ FB kan uppnås.

text: Vad som i övrigt har förekommit i ärendet föranleder inga uttalanden från min sida. Länsstyrelsen i Skåne län har tillsyn över Överförmyndarnämnden i Malmö kommun. Jag skickar därför en kopia av detta beslut till länsstyrelsen för kännedom. Ärendet avslutas.

type: avgorande


avgjordAv: Hans-Gunnar Axberger

title: Anmälan mot Stockholms kommun

text: AA har till JO anmält att Stockholms kommun bryter mot

text: språklagen (2009:600)

text: genom att kommunen i olika sammanhang använder sig av engelska i stället för svenska. Som exempel anges bl.a. kommunens beskrivning av Stockholm som ”the Capital of Scandinavia”, att kommunen kallar festligheterna i anledning av Kronprinsessan Victorias bröllop för ”Love 2010” och att Stockholms Näringslivskontor heter ”Stockholm Business Region”.

text: AA har vidare uppgett att kommunen underlåtit att besvara en skrivelse från honom. Anmälan i den delen föranleder inget uttalande från JO:s sida.

text: Såvitt gäller kommunens efterlevnad av

text: språklagen

text: gör jag följande bedömning.

text: Språklagen

text: trädde i kraft den 1 juli 2009. Den innehåller bl.a. bestämmelser som syftar till att ange svenskans och andra språks ställning i det svenska samhället samt till att värna svenskan och den språkliga mångfalden i Sverige. Lagen fastslår bl.a. att svenska är huvudspråket i Sverige samt att det allmänna har ett särskilt ansvar för att svenskan används och utvecklas.

text: Språklagens

text: bestämmelser innebär sålunda inte ett generellt förbud för det allmänna att utanför kärnområdet använda sig av andra språk än svenska, även om avsikten är att svenska ska användas i stället för andra språk när det är möjligt med

text: hänsyn till verksamheten. I förarbetena anges att behovet av insatser för att värna svenskan som huvudspråk skiftar mellan olika sektorer av samhället och att det därför inte är möjligt att i lagen närmare precisera vad ansvaret innebär. Myndigheter och andra offentliga organ, där behov av åtgärder kan finnas, bör dock analysera den egna verksamheten och komma fram till hur de i det löpande arbetet ska leva upp till sitt ansvar att värna svenskan som vårt huvudspråk (se

text: prop. 2008/09:153 s. 19

text: f).

text: Det som nu anmälts faller utanför det s.k. kärnområdet och kan vara föremål för skiftande lämplighetsbedömningar. Mot den bakgrunden och med beaktande av att det inte varit lagstiftarens ambition att i detalj reglera myndigheternas språkanvändning anser jag inte att det finns tillräckliga skäl att kritisera Stockholms kommun för att den använt sig av engelska uttryck i de sammanhang som anmälaren uppmärksammat.

text: Anmälan föranleder därför ingen annan åtgärd från JO:s sida än att detta beslut tillställs Stockholms kommun med en erinran om att

text: språklagen

text: ålägger det allmänna ett särskilt ansvar för att svenskan används och utvecklas.


avgjordAv: Justitieombudsmannen Katarina Påhlsson

nyckelord: Frihetsberövande Häkte

title: Kritik mot Kriminalvården, häktet Malmö, för att en intagen endast har getts möjlighet till utomhusvistelse under kvällstid

sammanfattning: En intagen i häktet Malmö hade under december 2019 och större delen av januari 2020 fått genomföra sin dagliga utomhusvistelse endast under kvällstid. Enligt tidigare uttalanden från JO är bl.a. frisk luft och ett ordentligt ljusinsläpp förutsättningar för att uppnå syftet med en utomhusvistelse. I beslutet uttalar JO att detta innebär att en sådan vistelse i regel ska ske under dagtid och i dagsljus. Tillgången till dagsljus är naturligtvis beroende av årstider och geografiska förhållanden. Att intagnas utomhusvistelser bör ske i dagsljus kan alltså utifrån tiden på året och platsen för Kriminalvårdens verksamhet medföra vissa utmaningar när det gäller samordning och planering. JO anser dock att utgångspunkten måste vara att Kriminalvården, så långt det är praktiskt möjligt, ser till att utomhusvistelserna kan ske i dagsljus. Det får enligt JO inte förekomma att en intagen av någon anledning helt och hållet berövas denna möjlighet. Av utredningen framgår det att häktet Malmö under en relativt lång tidsperiod har förlagt den intagnes utomhusvistelser till kvällstid. Såvitt framkommit har häktet inte vidtagit några särskilda åtgärder för att försöka se till att den intagne vid någon tidpunkt skulle få möjlighet till utomhusvistelse under dagtid. JO kritiserar häktet för behandlingen av den intagne.

text: Anmälan

text: I en anmälan som kom in till JO den 9 januari 2020 framförde AA klagomål mot Kriminalvården, häktet Malmö. Han anförde bl.a. följande.

text: Han har i över en månads tid fått genomföra sina promenader under kvällar på grund av de restriktioner som han har fått. Trots att restriktionerna senare hävdes fick han ändå bara vistas ute under kvällstid. När han frågade häktespersonalen varför fick han bara till svar att det hade fungerat bra. En gammal skada gör att han får ont i sitt knä, särskilt under vinterkvällar. Häktet tar dock ingen hänsyn till det.

text: Utredning

text: En föredragande vid JO hämtade in muntliga upplysningar från häktet, och då kom bl.a. följande fram.

text: Generellt sett förläggs de intagnas promenadtid mellan kl. 8 och 20. AA:s promenader har skett under kvällstid. Kvällspromenad sker från kl. 18 och avslutas senast kl. 20. Anledningen till att vissa intagna har promenadtid under kvällen varierar, men det kan exempelvis bero på logistik eller säkerhet.

text: JO begärde därefter att Kriminalvården skulle yttra sig över AA:s anmälan och följande frågeställningar: • Enligt inhämtade upplysningar från häktet Malmö har AA getts möjlighet till utomhusvistelse under kvällstid. Stämmer AA:s uppgifter att detta har skett under mer än en månads tid? • Har AA:s utomhusvistelser endast skett under kvällstid eller har tiderna för utomhusvistelserna varierat i någon utsträckning? Vilka avvägningar har Kriminalvården gjort i dessa avseenden? • Har eventuella förändringar i de restriktioner som meddelats beträffande AA medfört någon skillnad avseende tiderna för hans utomhusvistelser?

text: JO uppmanade även Kriminalvården att särskilt beakta vad JO tidigare har uttalat om syftet med frihetsberövades utomhusvistelser (se

text: JO 2014/15 s. 115

text: I sitt remissvar anförde Kriminalvården, huvudkontoret, genom chefen för sektionen för verksjuridik, bl.a. följande:

text: Yttrande angående utevistelser i häktet Malmö

text: Anmälan m.m.

text: JO har begärt att Kriminalvården ska yttra sig över vad AA har framfört i sin anmälan i fråga om hans utevistelser i häktet Malmö. Kriminalvården har i ärendet inhämtat uppgifter om sakförhållandena från myndighetens region Syd, som i sin tur hämtat in uppgifter från häktet Malmö.

text: Rättslig reglering

text: Av

text: 1 kap. 4 § häkteslagen (2010:611)

text: , HäL, framgår att varje intagen ska bemötas med respekt för sitt människovärde och med förståelse för de särskilda svårigheter som är förenade med frihetsberövandet. Enligt 1 kap. 5 § HäL ska verkställigheten utformas så att negativa följder av frihetsberövandet motverkas. I den utsträckning det är lämpligt och den intagne samtycker till det, ska åtgärder vidtas för att ge honom eller henne det stöd och den hjälp som behövs. Av 1 kap. 6 § HäL framgår att verkställigheten inte får innebära andra begränsningar i den intagnes frihet än som följer av denna lag eller som är nödvändiga för att ordningen eller säkerheten ska kunna upprätthållas. En kontroll- eller tvångsåtgärd får endast användas om den står i rimlig proportion

text: till syftet med åtgärden. Om en mindre ingripande åtgärd är tillräcklig ska den användas. Enligt 2 kap. 7 § HäL ska en intagen ges möjlighet att vistas utomhus minst en timme varje dag, om det inte finns synnerliga skäl mot det. Allmänna råd till 2 kap. 7 § HäL återfinns i Kriminalvårdens föreskrifter och allmänna råd (

text: ) om häkte. Av dessa framgår att synnerliga skäl mot att ge möjlighet till en timmes utomhusvistelse varje dag kan finnas t.ex. vid en oförutsedd situation som av säkerhetsskäl gör det nödvändigt att hålla intagna, som annars skulle ha vistats i gemensamhet, avskilda från varandra och det till följd därav saknas praktiska förutsättningar att låta de intagna vistas utomhus.

text: Kriminalvårdens bedömning m.m.

text: Allmänt om promenadverksamheten i häktet Malmö Häktet Malmö har sammanlagt 117 platser och 20 promenadgårdar. För närvarande är beläggningsgraden i häktet mycket hög och det kan konstateras att en övervägande del av de intagna har beslut om restriktioner vad avser kontakter med omvärlden. Även när det gäller de intagna som inte har beslut om restriktioner finns det i ett antal fall, bl.a. utifrån säkerhetsaspekter, hinder mot placering i gemensamhet. Det bör framhållas att det under de senaste åren har blivit betydligt vanligare att flera målskamrater vistas i häktet samtidigt, samt att intagna är aktuella i flera brottmål med ett antal olika målskamrater. Samtliga intagna i häktet tillfrågas varje morgon om de önskar utevistelse under dagen. De intagna har dessutom möjlighet att välja att vistas utomhus i trettio eller sextio minuter. Efter att de intagna tillfrågats planeras dagens promenadschema. Vid denna planering tas hänsyn till förutsättningarna för varje intagen, och det beaktas bl.a. när en intagen ska närvara vid förhör eller rättegång samt om advokatbesök är planerat. Häktet har vidare att förhålla sig till vilka intagna som ska vistas utomhus samtidigt, eftersom det annars finns en betydande risk för att intagna kommunicerar mellan promenadgårdarna. Behovet av detta har ökat till följd av den utveckling som skett under de senaste åren och som har beskrivits ovan. Häktet har, trots tillsägningar, haft problem med att intagna kommunicerar med varandra under promenad. Eftersom Kriminalvården bl.a. är skyldig att se till att beslut om restriktioner upprätthålls tillämpar häktet ett system som innebär att vissa intagna får vistas utomhus enbart när promenadområdet i övrigt är tomt. Detta gäller särskilt för de intagna som tidigare brutit mot ordningsreglerna och kommunicerat med andra intagna. I häktet har det av de skäl som ovan redovisats under senare tid uppkommit behov av att utöka tiderna för när promenad kan erbjudas de intagna. Numera kan intagna vistas utomhus i promenadgårdarna mellan kl. 08.00–20.00. Det förekommer dock mycket sällan att intagnas promenadtid förläggs fram till kl. 20.00. JO har i tidigare beslut uttalat bl.a. att promenadgårdar avsedda för frihetsberövade personer bör ha ett ordentligt ljusinsläpp och frisk luft för att syftet med utomhusvistelsen ska uppnås (se

text: JO 2014/15 s. 115

text: ). När det gäller ljusinsläppet i promenadgårdarna påverkas detta givetvis av tidpunkten för utevistelsen. Tillgången till dagsljus är dock inte en omständighet som Kriminalvården råder över. Förutsättningarna skiljer sig dessutom mellan olika delar av landet och de olika årstiderna. Enligt Kriminalvårdens mening framstår de av häktet Malmö fastställda promenadtiderna sammantaget som lämpliga. Att förlägga utevistelser under dessa tider kan exempelvis inte antas påverka de intagnas möjlighet till ostörd dygnsvila och genom de utökade promenadtiderna ges samtliga intagna, även under en period med hög beläggning i häktet, möjlighet att vistas utomhus i minst en timme.

text: Särskilt angående AA:s anmälan AA är misstänkt för mycket allvarlig brottslighet. Han ankom till häktet Malmö den 6 december 2019 och gavs efter ankomst möjlighet till utomhusvistelse under kvällstid, i huvudsak från kl. 18.00. Sedan i slutet av januari 2020 har han dock även erbjudits att vistas utomhus under eftermiddagen från kl. 16.00. AA har därefter regelmässigt utnyttjat denna möjlighet. Inte vid något tillfälle har hans promenadtid förlagts till efter kl. 20.00. Det bör framhållas att AA medgavs lättnader vad avser restriktioner den 3 januari 2020 på sådant sätt att han tilläts följa nyhetsmedia. Han medgavs dock inte att vistas i gemensamhet. Beslutet om ändrade restriktioner föranledde därmed inte någon ändring när det gäller tiderna för AA:s utevistelser. Sedan den 17 februari 2020 vistas AA i ett annat häkte. När det gäller tidpunkterna för AA:s utevistelser har Kriminalvården haft att beakta den mycket allvarliga brottslighet som han är misstänkt för. Det kan konstateras att AA har många bekanta i Malmö, vilket ökar riskerna vid eventuell kommunikation med andra intagna i samband med en promenad. Det ska dessutom framhållas att AA vid tidigare häktning i december 2016 misskött sig under promenad och kommunicerat med en intagen som vistades i en annan promenadgård. Såväl dessa individuella omständigheter som det förhållandet att häktet har haft en mycket hög beläggningsgrad under den aktuella perioden har legat till grund för planeringen av AA:s utevistelser. Det har enligt Kriminalvården inte kommit fram något som tyder på att häktet Malmö har hanterat AA:s utevistelser på ett felaktigt sätt. Han har erbjudits utevistelser i den omfattning som anges i lagstiftningen. Syftet med rätten till utomhusvistelse är bl.a. att den intagne ska få frisk luft och AA har, såvitt framgår av utredningen i ärendet, utnyttjat samtliga möjligheter till promenad. Det bör även framhållas att häktet i slutet av januari 2020, efter framställda önskemål, har erbjudit AA att vistas utomhus redan från kl. 16.00. Det ska i detta sammanhang påpekas att en intagen inte har någon rätt att själv bestämma vid vilken tidpunkt på dagen en utevistelse ska förläggas. Inte heller i tillämpliga internationella standarder och rekommendationer uppställs några sådana krav (jfr Ministerkommitténs rekommendation Rec(2006)2 till medlemsstaterna avseende de europeiska fängelsereglerna samt FN:s minimiregler för behandlingen av fångar). I den utsträckning det är möjligt försöker häktet Malmö att planera promenaderna i enlighet med de intagnas önskemål. Vid planeringen måste dock givetvis även ett antal andra omständigheter beaktas bl.a. vad gäller logistik samt ordningen och säkerheten i häktet.

text: Rättslig reglering m.m.

text: Kriminalvården har i sitt remissvar redogjort för relevant rättslig reglering. Jag vill för egen del tillägga följande.

text: Enligt artikel 27.1 Ministerkommitténs rekommendation Rec(2006)2-rev till medlemsstaterna avseende de europeiska fängelsereglerna ska alla intagna om vädret så medger ges möjlighet till minst en timmes motion utomhus varje dag. Varken de s.k. europeiska fängelsereglerna eller Ministerrådets kommentar till dessa innehåller några uttalanden om att utomhusmotionen ska ske i dagsljus.

text: Som Kriminalvården har beskrivit finns regler om utomhusvistelse för intagna i häkte i

text: 2 kap. 7 § häkteslagen (2010:611)

text: . Motsvarande reglering för intagna i anstalt finns i

text: 4 kap. 1 § fängelselagen (2010:610)

text: . Dessa bestämmelser föreskriver en större rätt till utomhusvistelse än vad som följer av de europeiska fängelsereglerna.

text: Enligt Kriminalvårdens handbok om fritid i anstalt och häkte (

text: ) bör promenaden, alltså utomhusvistelsen, ske vid lämpligt tillfälle dagtid och om möjligt i dagsljus (s. 7).

text: JO har tidigare gjort bl.a. följande uttalanden om Kriminalvårdens rastgårdar (se

text: JO 2016/17 s. 198

text: En viktig utgångspunkt är att Kriminalvårdens rastgårdar inte bara bör ha som syfte att möjliggöra för de intagna att få frisk luft. Utöver detta bör rastgårdarna vara konstruerade på sådant sätt att det är möjligt för de intagna att motionera. Därtill bör en vistelse på en rastgård vara ett miljöombyte som bidrar till att motverka de negativa konsekvenserna av frihetsberövandet. Den senare delen är särskilt viktig i fråga om de rastgårdar som används av intagna som inte får vistas i gemensamhet. Mot den bakgrunden är det enligt min mening inte acceptabelt att avskildhetsrastgårdar utformas på ett sådant sätt att de blir som slutna rum med ett gallertak. Det är tyvärr inte helt ovanligt att rastgårdar utformats på ett sådant sätt eller har försetts med sådana begränsningar att det för den intagne bara är möjligt att se delar av himlen. För att en rastgård ska fylla alla de funktioner som rimligen kan krävas måste det vara möjligt för de intagna att iaktta sin omgivning från rastgården.

text: Vidare har JO gjort följande uttalanden om Polismyndighetens rastgårdar, som även har relevans för Kriminalvårdens verksamhet (se

text: JO 2014/15 s. 115

text: Vid övriga arrester som saknar rastgård ges de intagna möjlighet till rastning på annat sätt. Emellertid är syftet med rätten till utomhusvistelse bl.a. att den enskilde ska få frisk luft. Det är därför inte godtagbart att det endast erbjuds rastning inomhus, t.ex. i arrestintaget. – – – Vid de inspektioner som JO har gjort har rastgårdarna inte sällan upplevts som alltför instängda och snarast varit att betrakta som rökrutor. För att syftet med utomhusvistelsen ska uppnås bör rastgårdarna ha ett ordentligt ljusinsläpp och frisk luft.

text: Bedömning

text: Som framgått av redogörelsen för JO:s tidigare uttalanden i frågan är bl.a. frisk luft och ett ordentligt ljusinsläpp förutsättningar för att syftet med utomhusvistelsen ska uppnås. Jag har självfallet samma uppfattning och vill för egen del framhålla att detta innebär att en sådan vistelse i regel ska ske under dagtid och i dagsljus. Kriminalvårdens egen handbok på området ger uttryck för motsvarande synsätt.

text: Tillgången till dagsljus är naturligtvis beroende av årstider och geografiska förhållanden. Att intagnas utomhusvistelser bör ske i dagsljus kan alltså utifrån tiden på året och platsen för Kriminalvårdens verksamhet medföra vissa utmaningar när det gäller samordning och planering. Utgångspunkten måste dock vara att Kriminalvården, så långt det praktiskt är möjligt, ser till att utomhusvistelserna kan ske i dagsljus. Det får inte förekomma att en intagen av någon anledning helt och hållet berövas denna möjlighet.

text: Utredningen visar att häktet Malmö under en relativt lång tidsperiod, i december 2019 och större delen av januari månad 2020, har förlagt AA:s utomhusvistelser till kvällstid. Enligt Kriminalvårdens yttrande har det berott på dels en hög beläggningsgrad, dels de säkerhetsbedömningar som gjorts om AA. Visserligen har beläggningssituationen inom Kriminalvården medfört ett mycket ansträngt läge, och myndigheten måste kontinuerligt beakta aspekter på ordning och säkerhet i sin verksamhet. Det framstår däremot inte vare sig som rimligt eller proportionerligt att dessa omständigheter får till följd att en intagen helt och hållet blir fråntagen möjligheten att få vistas utomhus i dagsljus. Såvitt framkommit har häktet inte heller under den aktuella perioden vidtagit några särskilda åtgärder för att försöka se till att AA vid någon tidpunkt skulle få möjlighet att genomföra sin utomhusvistelse under dagtid, exempelvis genom en tillfällig justering av promenadschemat. Häktet förtjänar kritik för sin behandling av AA.

text: Vad som i övrigt har kommit fram föranleder inte några uttalanden från min sida.

text: Ärendet avslutas.


avgjordAv: Justitieombudsmannen Per Lennerbrant

title: Ett ingripande enligt 13 § polislagen mot två personer som var belagda med handfängsel och placerade i en polisbuss hade stöd i bestämmelsen eftersom det fanns en fara för att de, om de frigavs på platsen, skulle begå brott mot polisen

sammanfattning: Vid ett polisingripande mot två män satte de sig till motvärn och uppträdde aggressivt, vilket bl.a. ledde till att de misstänktes för våldsamt motstånd. De belades med handfängsel och placerades i en polisbuss. Till platsen kom ytterligare personer, som hade kopplingar till de två männen. Stämningen var aggressiv och de anslutande personerna följde inte polisens uppmaningar. Polisen ansåg att det fanns en risk att de två männen kunde bli föremål för ett fritagningsförsök och det beslutades att de skulle omhändertas med stöd av 13 § polislagen. JO uttalar att bedömningen av förutsättningarna för en åtgärd enligt 13 § polislagen måste utgå från agerandet hos den person som ska bli föremål för ingripandet. Ett omhändertagande kan inte motiveras enbart med att polisen vill kunna kontrollera andra personers närvaro på en plats. En individuell bedömning ska göras för var och en som berörs. JO finner dock att omständigheterna var sådana att det fanns en omedelbar och konkret fara för att de två männen, om de frigavs på platsen, skulle begå en straffbelagd handling eller störa den allmänna ordningen. Det fanns därför grund för att ingripa mot dem enligt 13 § polislagen. För att avvärja faran hade det dock, enligt JO:s bedömning, varit tillräckligt att avlägsna dem från platsen. JO kritiserar Polismyndigheten för att personerna tillfälligt omhändertogs trots att ett avlägsnande hade varit tillräckligt och för att den förmansprövning som gjordes var bristfällig. Polismyndigheten kritiseras också för att det inte hölls några förhör med de omhändertagna enligt 16 § polislagen, för brister i den löpande prövningen av förutsättningarna för frigivande och för att dokumentationen av omhändertagandena var bristfällig i flera avseenden.

text: Anmälningarna

text: I anmälningar som kom in till JO den 5 april 2019 förde AA och BB fram klagomål mot Polismyndigheten, polisregion Öst, med anledning av ett ingripande mot dem den 4 april 2019 i Nyköping. Av anmälningarna framgick att AA och BB hade stoppats när de åkte i en personbil och blivit kroppsvisiterade. De uppgav att polisen använt OC-spray mot dem och belagt

text: dem med handfängsel, trots att de inte gjort något motstånd. De hade därefter omhändertagits och placerats i en cell på polisstationen i flera timmar. AA och BB var kritiska till hur polisen agerat och ansåg att polisen använt övervåld. De ifrågasatte bl.a. att det funnits grund för de tvångsåtgärder som använts mot dem.

text: Utredning

text: JO uppmanade Polismyndigheten att yttra sig bl.a. över vilka omständigheter som lades till grund för omhändertagandena av AA och BB, vilka överväganden som gjordes i frågan om huruvida det inte hade varit tillräckligt att avvisa eller avlägsna dem från platsen, om det hölls något förhör med dem enligt

text: 16 § polislagen

text: och vilka överväganden som gjordes när det gäller omhändertagandenas längd.

text: Polismyndigheten (CC) yttrade sig den 15 november 2019 efter att ha begärt in upplysningar från berörda befattningshavare.

text: Av Polismyndighetens yttrande framgår i huvudsak följande om händelsen och dokumentationen av den.

text: Fordonsstoppet utfördes av polisassistent DD strax efter kl. 18. Han kände igen föraren, AA, som en medlem i Nordiska motståndsrörelsen (NMR) och fattade beslut om att kroppsvisitera honom och hans passagerare BB samt att utföra en husrannsakan i bilen för att söka efter vapen eller andra farliga föremål med stöd av

text: 19 § andra stycket 1

text: och

text: 20 a §

text: polislagen

text: . I en promemoria som upprättats i anslutning till ingripandet har han redogjort för det fortsatta händelseförloppet på följande sätt.

text: Därför ber jag föraren kliva ut ur bilen för att jag ska göra en PL

text: 19 §

text: på honom. I samband med detta kliver även passageraren ut. Jag ber honom sitta kvar i bilen men han kliver ut ändå. Jag utför en visitation enligt PL

text: 19 §

text: på föraren och ber honom ställa sig bakom bilen. Han går och ställer sig bakom bilen. I detta skede har passageraren kommit fram till förardörren och står och filmar ingripandet, ca 1,5 meter från mig. Jag säger till honom att nu ska jag även kontrollera honom. Jag tar tag i hans högra arm. Direkt försöker han undkomma greppet genom att dra, slita i armen och kränga med överkroppen. Jag har svårt att få kontroll på mannen samtidigt som AA skriker och viftar med armarna. AA uppträder aggressivt. Jag använder min OC-spray mot passageraren för att kunna få snabb kontroll på mannen eftersom jag har en till person i min närhet jag måste få kontroll på. Sprayen träffar mannen i ansiktet och jag kan få kontroll på honom. Jag tar ett skuldergrepp och trycker upp honom mot bilen. I samband med detta kommer AA rusandes mot mig, han skriker och har höjda nävar. Jag uppfattar [det] som att [han] ska gå till angrepp mot mig och jag sprayar även honom med OC. AA stannar upp och backar. Strax därefter anländer kollegor i 41-9430 och tar kontroll på AA. En kollega ansluter till mig och vi belägger passageraren med handfängsel. Vid visitation av honom påträffar kollegan en kniv i vänstra benfickan. Och i samband med detta kan vi även identifiera honom som BB. … I detta skede har även kollegor i 41-3710 anslutit till platsen. Kollegorna tar hand om AA och BB, därefter [kan] jag … påbörja husrannsakan i fordonet. Jag har hunnit kika lite runt förarplatsen när en kollega uppmärksammar mig på att det kommer ett större gäng med svartklädda personer över fältet i riktning mot oss. Jag förstår direkt att det är kompisar till de personer som vi ingripit mot. Jag tar

text: då ut min tjänstehund för att kunna skydda oss mot de personer som snabbt närmar sig oss. Jag ser när de kommer närmare att samtliga är medlemmar i NMR. Av promemorian framgår vidare att DD uppfattade att det fanns en överhängande risk att de anslutande personerna skulle frita AA och BB eller utöva våld mot polispersonalen. Han beskriver att personerna uppträdde aggressivt och att de inte hörsammade polisernas uppmaningar. Poliserna var tvungna att använda tjänstehund mot flera av personerna som därefter förflyttade sig till en anvisad plats. Situationen lugnade ned sig och fler poliskollegor anslöt till platsen.

text: När besluten att omhänderta AA och BB fattades befann de sig båda i en polisbuss och var belagda med handfängsel. Besluten fattades av det yttre befälet, polisinspektör EE, som samtidigt beslutade om kroppsvisitation enligt

text: 19 § andra stycket 1 polislagen

text: av de övriga personer som anlänt till platsen. I protokollen över ingripandena framgår att omhändertagandena av AA och BB gjordes med stöd av bestämmelsen i

text: 13 § polislagen

text: , och som grund för besluten angavs störande av den allmänna ordningen. Som ytterligare beskrivning av händelsen har i protokollen antecknats att AA och BB satte sig till motvärn när de skulle kontrolleras och att de misstänktes för våldsamt motstånd. Vidare anges att det i samband med ingripandet blev tumult och att de omhändertogs för att patruller på plats skulle kunna kontrollera de personer som anslutit till platsen.

text: AA och BB transporterades till polisstationen av bl.a. polisassistent FF. I händelserapporten antecknades att patrullen som genomförde transporten skulle återkomma ”gällande rättsläge”.

text: AA och BB sattes in i arresten kl. 18.47 efter beslut av stationsbefälet, polisinspektör GG, som förmansprövade omhändertagandena på distans. I protokollen för förmansprövningarna har samma omständigheter till grund för omhändertagandena antecknats som i de ursprungliga ingripandeprotokollen. Det finns ingen dokumentation om att förhör enligt

text: 16 § polislagen

text: genomförts.

text: Kl. 20.45 antecknades i tillsynsbladen att omhändertagandena skulle pågå ytterligare en timme. Det antecknades efter en dialog mellan EE och GG. Enligt händelserapporten var polisen klar med kontrollerna på ingripandeplatsen kl. 21.06. AA frigavs kl. 22.31 och BB frigavs kl. 22.43, efter beslut av stationsbefälet, polisinspektör HH.

text: Förhör hölls med AA och BB i anslutning till att de frigavs med anledning av de brottsmisstankar som uppstått mot dem vid ingripandet.

text: Polismyndigheten redovisade följande upplysningar från de berörda befattningshavarna. FF: Hon tjänstgjorde under aktuellt pass tillsammans med två kollegor. Via radion fick de information om att DD skulle genomföra ett stopp på ett fordon.

text: När hennes patrull kom till platsen såg hon att det var ”stökigt”. AA och BB hade gått ut ur det stoppade fordonet och hade gått emot DD. Poliserna på plats hjälptes åt att få kontroll över AA och BB. Det framkom att det anträffats en kniv på BB. AA och BB hade ett agiterat beteende och pendlande humör. När ingripandet mot AA och BB var genomfört anlände ytterligare ca åtta personer till platsen. Då beslutade det yttre befälet att AA och BB skulle omhändertas enligt

text: 13 § polislagen

text: och att patrullen som skulle genomföra transporten skulle lämna platsen bl.a. i syfte att de tillkomna inte skulle försöka frita AA och BB. Ett avvisande ansågs inte vara genomförbart och tillräckligt. Bedömningen var enligt henne att AA och BB inte skulle ha lämnat platsen när deras ”gruppering” anlänt. På grund av att det var ”stökigt” på platsen och då fler personer skulle kontrolleras bedömdes det inte heller vara genomförbart med ett avlägsnande av AA och BB. Hon uppger även att ett avlägsnande troligen skulle ha resulterat i att AA och BB hade återkommit till den aktuella platsen. Hennes patrull genomförde transporten till polisstationen. Anteckningen i händelserapporten om att patrullen skulle återkomma ”gällande rättsläge” gjordes eftersom de lämnade platsen innan patrullerna hunnit prata ihop sig. Syftet var att det yttre befälet skulle hinna bli insatt i ärendet och att även patrullen skulle kunna bilda sig en uppfattning av vad som hänt innan de anlände till platsen. EE: Han tjänstgjorde vid aktuellt tillfälle som yttre befäl i Södermanland. Han erhöll information om omhändertagandena, att det rörde ”ett gäng med för polisen kända personer”, att polisen påträffat en kniv på en av de omhändertagna och att fler personer anslutit sig till platsen samt att stämningen eskalerat. När han anlände till platsen stod flera poliser mellan en grupp män och polisens fordon. I polisens fordon fanns de två omhändertagna personerna AA och BB. De ville på fråga inte uttala sig om vad som hänt utan svarade ”inga kommentarer”. AA och BB omhändertogs enligt

text: 13 § polislagen

text: och omhändertagandena förmansprövades även på polisstationen. Ansvaret övergick efter inlåsning till annan polisiär förman. Efter händelsen hade han en dialog med samtliga kollegor för att få en bättre bild av vad som hänt och vad som fanns med i avrapporteringen. Det var för att säkerställa att inget missades eller glömdes bort. GG: Han tjänstgjorde vid aktuellt tillfälle som stationsbefäl med placering i Eskilstuna. Han genomförde förmansprövningen av omhändertagandet enligt

text: 13 § polislagen

text: och inlåsningen av AA och BB. Förmansprövningen skedde på distans via telefon/kamera. Han följde händelsen via Rakel och erhöll kontinuerliga och konkreta uppdateringar från yttre befäl. Omhändertagandena kvarstod den tid som han bedömde var proportionerlig. Det fanns en risk att ett frisläppande av AA och BB skulle innebära att den allmänna ordningen skulle störas ytterligare. Kl. 22.00 genomförde han en överlämning till stationsbefälet HH, som därefter tog över ansvaret. GG har på fråga uppgett att han inte gett någon i uppdrag att genom-föra förhör enligt

text: 16 § polislagen

text: , då det yttre befälet påtalat att förhör skulle genomföras med de omhändertagna innan de frigavs. HH: Hon tjänstgjorde vid aktuellt tillfälle som stationsbefäl med placering i Eskilstuna. När hon påbörjade sitt arbetspass kl. 22.00 så erhöll hon en överlämning av stationsbefäl GG, då han bl.a. informerade om händelsen som föranlett omhändertagandet av AA och BB. När hon övertagit ansvaret för de frihetsberövade gjorde hon bedömningen att det inte längre fanns skäl att kvarhålla AA och BB. En polispatrull tillkallades till arresten för att genomföra förhör med AA och BB. Först frigavs AA och därefter genomfördes förhör med honom. När AA lämnat arresten frigavs BB. Av säkerhetsskäl friges alltid en person i taget och när denne lämnat arresten kan nästa person friges. Eftersom

text: AA och BB varit våldsamma mot polispatrull ville hon av säkerhetsskäl ha polispersonal redo i arresten vid frisläppandet av dem.

text: Polismyndigheten redovisade följande bedömning.

text: Störde AA och BB den allmänna ordningen i den mening som avses i

text: 13 § polislagen

text: ? Enligt Polismyndigheten saknas anledning att ifrågasätta polisernas uppgifter om AA:s och H.S:s uppträdande vid det aktuella tillfället. De uppgifterna läggs därför till grund för bedömningen. Att någon gör motstånd mot eller försvårar ett polisingripande utgör i sig inte en tillräcklig förutsättning för ett ingripande på den grunden att uppträdandet ”stör den allmänna ordningen” enligt

text: 13 § polislagen

text: . Det krävs att personens uppträdande i det enskilda fallet innefattar ett angrepp på ett ordningsintresse av betydelse för allmänheten. Avgörande för bedömningen blir då vilka följder ur ordningssynpunkt som uppträdandet orsakar. Det finns inte någon dokumentation som visar att AA:s och H.S:s motstånd vid ingripandet förorsakade någon ordningsstörning i omgivningen. Det har inte heller kommit fram att andra personer befann sig på platsen vid ingripandet mot AA och BB. Av utredningen framgår att den ingripande polismannen trots motståndet har kunnat kontrollera situationen genom användande av bl.a. OC-spray och att han, sedan fler kollegor anlänt till platsen, fick kontroll på AA och BB. Av utredningen framgår även att AA och BB belades med handfängsel och att de hade placerats i en polisbuss när en grupp personer kom till platsen. Polismyndigheten gör sammantaget bedömningen att det som kommit fram i utredningen inte kan anses visa att AA och BB störde den allmänna ordningen på ett sådant sätt att det var nödvändigt med ett tillfälligt omhändertagande för att ordningen skulle kunna upprätthållas. Förelåg det någon annan grund för ett ingripande enligt

text: 13 § polislagen

text: ? Av dokumentationen framgår att AA och BB omhändertogs för att patruller på plats skulle kunna genomföra kontroll av samtliga personer som anlände till platsen. Även om de ingripande poliserna inte uttryckligen har anfört det så ligger det nära till hands att de bedömde att situationen var sådan att det kunde befaras att AA och BB skulle orsaka ordningsstörningar eller hindra polisernas arbete på platsen om poliserna inte vidtog åtgärder enligt

text: 13 § polislagen

text: . Följande omständigheter talar för detta. AA och BB hade tidigare satt sig till motvärn vid polisens ingripande mot dem och de uppvisade då ett tämligen aggressivt beteende mot den ingripande polismannen. Enligt poliserna uppvisade de även efteråt ett agiterat beteende. Stämningen på platsen var aggressiv och personerna som anlände hörsammade inte polisernas uppmaningar. Poliserna nödgades använda tjänstehund för att ta kontroll över situationen. Vid en helhetsbedömning av de omhändertagnas uppträdande i samband med polisens ingripande mot dem och den därpå följande händelseutvecklingen på platsen kan antas att det förelåg en beaktansvärd risk för ordningsstörning, alternativt risk för att brott (jfr

text: 17 kap. 1 § brottsbalken

text: ) skulle begås, om poliserna inte vidtog åtgärder med stöd av

text: 13 § polislagen

text: mot AA och BB. Det kan vidare antas att det under rådande omständigheter var nödvändigt med ett sådant ingripande för att upprätthålla ordningen på platsen under genomförandet av de visitationer som beslutats. Det är dock inte godtagbart att de rättsliga grunderna inte har redovisats korrekt i ingripandeprotokollen och att dokumentationen inte heller visar vilka faktiska omständigheter som motiverade ingripandet.

text: Var annan åtgärd otillräcklig?

text: Enligt de ingripande poliserna fanns det inget annat alternativ än att omedelbart omhänderta AA och BB. Av protokollen över ingripandena framgår endast att de vidtogs för att patruller på plats skulle kunna genomföra kontroll av samtliga personer som anlänt till platsen. Dokumentationen är således bristfällig även i denna del. Med hänsyn till vad som kommit fram i utredningen om

text: sammanhanget och händelseutvecklingen på platsen framstår dock ett avvisande som en otillräcklig åtgärd, eftersom AA och BB sannolikt skulle ha anslutit sig till den grupp som kom till platsen. Av vad som framkommit genom utredningen är det emellertid inte uteslutet att det hade varit tillräckligt att avlägsna AA och BB från platsen. Om AA och BB efter ett avlägsnande hade återvänt till platsen och riskerade eller rent av faktiskt hindrade polisernas arbete hade ett tillfälligt omhändertagande kunnat genomföras då. Det är inte tillfredsställande att det saknas dokumentation om vilka omständigheter som lades till grund för bedömningen att omhändertagandena var nödvändiga och vilka överväganden som gjordes. Förhör enligt

text: 16 § polislagen

text: m.m. Det saknas dokumentation om att förhör genomförts enligt

text: 16 § polislagen

text: . Det har inte heller framkommit att sådana förhör inte var möjliga att genomföra på grund av de omhändertagnas uppträdande. Ansvaret för att förhör enligt

text: 16 § polislagen

text: genomfördes ålåg stationsbefälet GG. Det förefaller ha uppstått en brist i kommunikationen mellan honom och det yttre befälet avseende ansvaret för genomförandet av förhören. Att förhören inte kommit till stånd är givetvis inte acceptabelt. Stationsbefälet GG ansvarade för förmansprövningen av omhändertagandena. Det framgår inte av dokumentationen vilka överväganden som han gjorde vid bedömningen av om det var motiverat med ett fortsatt omhändertagande. Han har i samband med JO:s remiss uppgett att omhändertagandena kvarstod den tid som han bedömde var proportionerlig med hänsyn till risken för den ordningsstörning som ett frisläppande av AA och BB skulle föranleda. Av utredningen framgår inte heller vilka fortlöpande överväganden som gjordes av förutsättningarna för frigivning av AA och BB. Vidare saknas det dokumentation avseende den prövning som skulle ske kl. 21.45. Det går därför inte att dra någon slutsats om det varit möjligt att frige de omhändertagna tidigare än som skedde. Polismyndigheten anser dock att omhändertagandena verkar ha pågått väl länge.

text: Dokumentationsbrister

text: Dokumentationen av omhändertagandena är bristfällig i flera centrala avseenden. De rättsliga grunderna har inte redovisats korrekt och de faktiska omständigheterna som motiverade omhändertagandena har inte dokumenterats på ett fullständigt sätt. Det saknas också information om de överväganden som gjorts avseende mindre ingripande åtgärder och förutsättningarna för frigivning. Vad som avsågs med anteckningen om att patrullen skulle återkomma ”gällande rättsläge” har inte kunnat klarläggas genom utredningen.

text: Polismyndigheten ser allvarligt på dokumentationsbristerna i ärendet. Det finns mot bakgrund av vad som kommit fram anledning att ytterligare informera och utbilda polispersonal för att säkerställa att dokumentationen vad gäller tillfälliga omhändertaganden lever upp till kraven och att liknande dokumentationsbrister kan undvikas i framtiden. Polismyndigheten avser att följa upp frågan.

text: Rättslig reglering

text: Ingripanden enligt

text: 13 § polislagen

text: Om en person genom sitt uppträdande stör den allmänna ordningen eller utgör en omedelbar fara för denna får polisen avvisa eller avlägsna personen från ett visst område eller utrymme, när det är nödvändigt för att ordningen ska kunna upprätthållas. Detsamma gäller om en sådan åtgärd behövs för att en straffbelagd handling ska kunna avvärjas. Om ett avvisande eller ett avlägsnande är otillräckligt för att det avsedda resultatet ska kunna uppnås får personen tillfälligt omhändertas. (Se

text: 13 § polislagen

text: Ordningsstörning eller omedelbar fara för ordningsstörning

text: För att någon ska kunna sägas störa den allmänna ordningen genom sitt uppträdande krävs att uppträdandet innebär ett angrepp på ett ordningsintresse av betydelse för allmänheten eller annars från allmän synpunkt. Frågan om ett visst uppträdande stör den allmänna ordningen får inte avgöras från den begränsade synpunkten av vad som för den enskilda polisen framstår som obekvämt eller olämpligt. Endast den omständigheten att en person vägrar att lyda en tillsägelse av en polis innebär t.ex. inte att han eller hon stör den allmänna ordningen eller utgör en fara för denna. Det avgörande i en sådan situation är vilka följder från ordningssynpunkt som en bristande efterrättelse kan antas medföra. (Se Berggren och Munck,

text: Polislagen

text: , den 1 april 2019, JUNO, kommentaren till

text: 13 §

text: En omedelbar fara för den allmänna ordningen förutsätter att faran är konkret, dvs. att den är bestämd till tid och rum. Ett omhändertagande får inte ske för att abstrakta, ännu inte konkretiserade faror ska avvärjas. Faran ska vidare ha uppkommit genom ett särskilt uppträdande från den som omhändertagandet riktas mot. En persons blotta närvaro på en plats kan knappast bedömas som konkret fara, även om det är känt att personen brukar bråka och uppträda ordningsstörande. (Se Berggren och Munck, kommentaren till 13 §.)

text: Som en ytterligare förutsättning för ingripande vid störande av eller omedelbar fara för allmän ordning gäller att ingripandet är nödvändigt för att ordningen ska kunna upprätthållas. Polisen bör alltid först överväga möjligheten att ingripa med tillsägelser och anmaningar.

text: Avvärjande av en straffbelagd handling

text: Ingripanden enligt den aktuella bestämmelsen för att avvärja en straffbelagd handling kan göras även i situationer då personen ännu inte har gjort sig skyldig till brott. Det ska vara fråga om en omedelbar och konkret fara för brott. Förmansprövning, förhör och löpande omprövning Den polis som har verkställt ett omhändertagande ska så skyndsamt som möjligt anmäla åtgärden till sin förman. Har omhändertagandet inte redan upphört ska förmannen omedelbart pröva om det ska bestå. (Se

text: 15 § polislagen

text: Den som omhändertagits ska förhöras så snart som möjligt och ska friges snarast möjligt efter förhöret. Ingen får hållas kvar längre än sex timmar. (Se

text: 16 § polislagen

text: .) Förhöret bör om möjligt hållas i ett sådant skede att det kan läggas till grund för den prövning av omhändertagandet som förmannen ska göra enligt 15 §. Förhöret ska i första hand avse de faktiska omständigheter som motiverat omhändertagandet. Det ska redovisas skriftligen med uppgifter om vem som har varit förhörsledare och om när förhöret har hållits. (Se Berggren och Munck, kommentaren till 16 §, och Polismyndighetens handbok för arrestverksamheten, PM 2017:63 s. 67.)

text: Eftersom den omhändertagne ska friges snarast möjligt måste förutsättningarna för frigivande bedömas fortlöpande. Avsikten är att omhändertagandet ska vara betydligt kortare än den maximitid som anges i lagen. (Se Berggren och Munck, kommentaren till 16 §.)

text: Dokumentation Protokoll ska föras över ingripanden som innebär att någon avvisas, avlägsnas eller omhändertas. Av protokollet ska det framgå vem som har fattat beslutet om ingripandet, grunden för beslutet och tidpunkten när det har fattats, vem eller vilka som har deltagit i ingripandet, vem eller vilka som ingripandet har riktat sig mot, tiden för ingripandet samt vad som i övrigt har förekommit vid ingripandet. (Se

text: 27 § polislagen

text: Bedömning

text: Ingripandena enligt

text: 13 § polislagen

text: Besluten var bristfälligt motiverade och dokumenterade men hade stöd i lag Omhändertagandena av AA och BB har gjorts med hänvisning till bestämmelsen i

text: 13 § polislagen

text: . I protokollen över ingripandena anges störande av den allmänna ordningen som grund för omhändertagandena.

text: Ett ingripande enligt

text: 13 § polislagen

text: på grund av ordningsstörning förutsätter som nämnts att den person som är föremål för ingripandet uppträder på ett sätt som innebär ett angrepp på ett ordningsintresse av betydelse för allmänheten eller annars från allmän synpunkt.

text: Att någon gör motstånd eller försvårar ett polisingripande utgör inte i sig en sådan ordningsstörning som avses i bestämmelsen. Det har inte kommit fram att några andra personer befann sig på platsen vid det inledande ingripandet mot AA och BB och poliserna kunde, trots motståndet, genomföra de beslutade kontrollerna av AA och BB. Utredningen visar således inte att AA:s och BB inledande agerande har utgjort en sådan ordningsstörning som motiverat ett ingripande mot dem enligt

text: 13 § polislagen

text: I protokollen över ingripandena har det också antecknats att AA och BB omhändertogs för att patruller på plats skulle kunna kontrollera de personer som anslöt till platsen. De ingripande poliserna har även framhållit att man befarade att de personer som kom dit skulle försöka frita AA och BB eller utöva våld mot polispersonalen. Hur man bedömde AA:s och BB agerande vid tidpunkten för besluten om omhändertagandena framgår inte av dokumentationen över omhändertagandena eller de uppgifter som de berörda befattningshavarna har lämnat inför Polismyndighetens yttrande till JO.

text: Jag vill med anledning av detta till en början framhålla att man vid en bedömning av om det finns förutsättningar för en åtgärd enligt

text: 13 § polislagen

text: måste utgå från agerandet hos den person som ska bli föremål för ingripandet. Ett omhändertagande kan inte motiveras enbart med att polisen vill kunna

text: kontrollera andra personers närvaro på en plats. En individuell bedömning ska göras för var och en som berörs.

text: Av utredningen framgår att EE, som fattade besluten om omhändertagande, kom till platsen när AA och BB var handfängslade och satt i polisbussen. Den promemoria som han upprättat, som är daterad drygt fem månader efter händelsen, ger intrycket att han vid beslutsfattandet inte hade någon klar bild av vad som hade inträffat på platsen. Vidare har i händelserapporten antecknats att den patrull som transporterade bort AA och BB skulle ”återkomma gällande rättsläge”. FF har uppgett att anteckningen gjordes eftersom patrullerna inte hade hunnit prata ihop sig när de lämnade platsen och att syftet var att EE skulle hinna bli insatt i ärendet.

text: Av dokumentationen och de uppgifter som de inblandade poliserna har lämnat kan man få uppfattningen att det framför allt var angeläget att AA och BB avlägsnades från platsen och att man i det skedet inte hade helt klart för sig på vilken grund ingripandena gjordes. Om det var på det sättet är det naturligtvis inte godtagbart.

text: Med detta sagt anser jag mig emellertid ha underlag för att göra följande uttalanden utifrån vad som har kommit fram genom utredningen.

text: Jag ifrågasätter inte polisernas uppgifter om att det fanns en risk att den grupp av personer som kom till platsen skulle försöka frita S E.W. och BB eller utöva våld mot poliserna. Det har framgått av utredningen att stämningen på platsen var aggressiv och att polisen tvingades använda tjänstehund mot flera personer i gruppen eftersom de inte följde polisernas uppmaningar. Det har inte klarlagts vilken närmare relation de anslutande personerna hade till AA och BB, men det stod klart för de ingripande poliserna att de alla tillhörde samma gruppering. Personerna anlände också till platsen mycket kort tid efter det inledande ingripandet mot AA och BB.

text: När besluten om omhändertagande fattades var AA och BB belagda med handfängsel och placerade i en polisbuss. Det finns ingen utredning om att de då uppträdde på ett sätt som i sig utgjorde grund för att ingripa mot dem enligt

text: 13 § polislagen

text: . Samtidigt måste det beaktas att de vid det inledande ingripandet omkring 20 minuter tidigare hade satt sig till motvärn och varit aggressiva mot poliserna, vilket bl.a. medfört att de misstänktes för våldsamt motstånd. BB hade också haft en kniv på sig. FF har uppgett att AA och BB uppvisade ett agiterat beteende och pendlade i humöret. När de övriga personerna kom till platsen eskalerade den aggressiva stämningen snabbt och det har av utredningen inte framkommit något som talar för att AA:s och BB negativa inställning mot polisen hade klingat av när besluten om omhändertagande fattades.

text: Vid en samlad bedömning finner jag därför att omständigheterna var sådana att det fanns en omedelbar och konkret fara för att AA och BB, om de hade frigetts på platsen, skulle begå en straffbelagd handling mot poliserna, exempelvis brott

text: enligt

text: 17 kap.

text: brottsbalken

text: , eller störa den allmänna ordningen. Det fanns alltså enligt min bedömning förutsättningar i och för sig för ett ingripande mot AA och BB med stöd av

text: 13 § polislagen

text: Med anledning av de brister jag konstaterat när det gäller hur besluten om omhändertagande motiverats och dokumenterats vill jag dock understryka att den som ingriper mot någon med hänvisning till

text: polislagen

text: alltid måste ha klart för sig vilka rättsliga förutsättningar som gäller för att ett visst ingripande ska kunna ske och vilka faktiska omständigheter som motiverar ett ingripande i det enskilda fallet. Det är vidare ur kontroll- och rättssäkerhetssynpunkt viktigt att de omständigheter som motiverat ingripandet dokumenteras på ett fullständigt och korrekt sätt.

text: Det hade varit tillräckligt att avlägsna AA och BB från platsen Ett tillfälligt omhändertagande får ske först om ett avvisande eller avlägsnande från platsen är otillräckligt. Av protokollen över omhändertagandena framgår inte vilka omständigheter som lades till grund för bedömningen att det inte var tillräckligt att avvisa eller avlägsna AA och BB från platsen och vilka överväganden som gjordes i den frågan. En av de ingripande poliserna har uppgett att man bedömde att AA och BB inte skulle ha lämnat platsen sedan deras ”gruppering” anlänt och att ett avlägsnande troligen hade resulterat i att de återkommit till platsen.

text: Enligt min bedömning framstår det dock som att ett avlägsnande av AA och BB hade varit tillräckligt för att avvärja den fara för ordningsstörning eller brott som fanns. Om AA och BB hade återvänt till platsen efter ett avlägsnande hade man kunnat överväga att tillfälligt omhänderta dem. Jag vill framhålla att det alltid måste framgå av dokumentationen av ett omhändertagande varför ett avvisande eller avlägsnande inte varit tillräckligt.

text: Sammanfattning i denna del

text: Sammanfattningsvis är det min uppfattning att ingripandena mot AA och BB var bristfälligt motiverade och dokumenterade men hade stöd i

text: 13 § polislagen

text: . Det hade dock varit tillräckligt om de hade avlägsnats från platsen i stället för att tillfälligt omhändertas. I mina fortsatta överväganden utgår jag dock från den åtgärd som polisen faktiskt vidtog, dvs. att AA och BB tillfälligt omhändertogs.

text: Förmansprövningen och förhör enligt

text: 16 § polislagen

text: Förmansprövningen fyller en viktig funktion som en garanti för den omhändertagnes rättssäkerhet genom att frågan om ett fortsatt omhändertagande alltid bedöms av någon annan än den som initialt har vidtagit åtgärden. Syftet med prövningen är bl.a. att misstag som kan ha begåtts i en stressad och svårbedömd situation ska rättas till så snart som möjligt. Den polis som ska pröva om ett omhändertagande ska bestå ska så snart som möjligt skaffa sig ett underlag för sitt beslut genom att ta del av de omhändertagande polisernas rapport och förhöra den som omhändertagits. Det är av grundläggande betydelse

text: att han eller hon är omsorgsfull och noggrann vid prövningen och ser till att skaffa sig ett fullgott underlag för sin bedömning. Det är naturligtvis också av stor vikt att den som gör förmansprövningen gör en självständig bedömning av de omständigheter som lagts till grund för omhändertagandet och inte enbart förlitar sig på de ingripande polisernas bedömningar och slutsatser. (Se JO:s beslut den 26 februari 2019, dnr

text: Omhändertagandena av AA och BB förmansprövades på distans av stationsbefälet GG. De omständigheter som ligger till grund för omhändertagandena har angetts på samma sätt i protokollen över förmansprövningarna som i protokollen över ingripandena. Dokumentationen av förmansprövningarna har också samma brister som dokumentationen av de ursprungliga ingripandena när det gäller övervägandena av om det hade varit tillräckligt med ett avvisande eller avlägsnande.

text: Av utredningen framgår att det inte hölls några förhör enligt

text: 16 § polislagen

text: med AA och BB. GG har uppgett att han inte gav någon i uppdrag att genomföra sådana förhör eftersom det yttre befälet hade meddelat att AA och BB skulle förhöras innan de frigavs. Som framgått bör förhör enligt

text: 16 § polislagen

text: om möjligt hållas i ett sådant skede att det kan utgöra ett underlag för förmansprövningen. Att sådana förhör inte alls hölls är naturligtvis inte acceptabelt.

text: Eftersom det enligt min bedömning inte fanns förutsättningar att tillfälligt omhänderta AA och BB vid ingripandet kan jag inte heller finna att det fanns stöd för att hålla kvar dem på polisstationen efter förmansprövningen. De borde därför ha släppts vid förmansprövningen och inte satts i polisarrest.

text: Längden på omhändertagandena Som framgått under den rättsliga regleringen ska förutsättningarna för frigivande bedömas fortlöpande med början omedelbart efter det att någon omhändertagits enligt

text: 13 § polislagen

text: AA och BB sattes in i arresten kl. 18.47 och var omhändertagna i omkring fyra timmar. Av utredningen framgår inte vilka fortlöpande överväganden som gjordes av förutsättningarna för frigivande. GG har uppgett att omhändertagandena kvarstod den tid han bedömde var proportionerlig med hänsyn till risken för den ordningsstörning som ett frisläppande av AA och BB skulle leda till. Det antecknades i tillsynsbladen kl. 20.45 att omhändertagandena skulle pågå ytterligare en timme och därefter omprövas. Den omprövningen har emellertid inte heller dokumenterats. Dokumentationsbristen är allvarlig eftersom den rör en så central fråga som förutsättningarna för det fortsatta frihetsberövandet.

text: Av händelserapporten framgår att polisen var färdig med kontrollerna på ingripandeplatsen kl. 21.06. Utifrån vad som har angetts om syftet med omhändertagandena kan jag inte se att det efter den tidpunkten kan ha funnits

text: någon anledning att hålla AA och BB fortsatt frihetsberövade. Omhändertagandena upphörde emellertid först kl. kl. 22.31 respektive kl. 22.43, efter det att stationsbefälet HH tagit över ansvaret för omhändertagandena. Polismyndigheten kritiseras Polismyndigheten kritiseras för att AA och BB tillfälligt omhändertogs trots att ett avlägsnande hade varit tillräckligt och för den bristfälliga förmansprövningen. Polismyndigheten kritiseras också för att det inte hölls några förhör med AA och BB enligt

text: 16 § polislagen

text: samt för bristerna i den löpande prövningen av förutsättningarna för frigivande. Slutligen kritiseras Polismyndigheten för de dokumentationsbrister som präglat handläggningen.

text: Ärendena avslutas.