avgjordAv: Justitieombudsmannen Katarina Påhlsson

publisher: Justitieombudsmannen

title: Kritik mot en rådman för att bl.a. ha överlämnat till en socialnämnd att utforma hur ett umgänge skulle gå till

org: jo

sammanfattning: Under en huvudförhandling i ett mål som gällde vårdnad och umgänge förde parterna diskussioner om att träffa en samförståndslösning. Den rådman som var ordförande vid förhandlingen tog därvid kontakt med en företrädare för socialnämnden för att ta reda på förutsättningarna för umgänge med s.k. umgängesstöd. Rådmannen vidareförmedlade information han fått vid samtalet och detta låg delvis till grund för en samförståndslösning som parterna därefter träffade. Tingsrätten meddelade en vecka senare dom i enlighet med överenskommelsen. Rådmannen dokumenterade inte sina kontakter med socialnämnden, och i den del av domslutet som gällde umgänge med umgängesstöd hade tingsrätten lämnat åt socialnämnden att bestämma de närmare förutsättningarna för umgänget. Det framkom senare att det inte fanns möjlighet att påbörja umgängesstödet i enlighet med vad som angetts i domen. I beslutet gör JO bl.a. uttalanden om att ett yttrande enligt 6 kap. 15 c § föräldrabalken som huvudregel ska vara skriftligt och om vikten av att tingsrätten noggrant dokumenterar inhämtade muntliga uppgifter. JO påminner vidare om att det är tingsrätten som ska ange tid, plats och omfattning i ett beslut om umgänge och att detta inte kan delegeras till socialnämnden.

text: Anmälan

type: rubrik

text: I en anmälan till JO den 18 oktober 2021 framförde AA klagomål mot Ystads tingsrätt och rådmannen BB med anledning av handläggningen av ett tvistemål om vårdnad och umgänge. Han gjorde bl.a. gällande att BB vid huvudförhandlingen i målet hade lämnat felaktiga besked om socialnämndens möjligheter att omgående tillhandahålla umgängesstöd, vilket fått till följd att det umgänge som tingsrätten hade beslutat om i domen inte kunde verkställas som avsett, och att domen inte var tillräckligt preciserad i denna del.

type: stycke

text: Utredning

text: JO hämtade inledningsvis in dagboksblad, protokoll från huvudförhandlingen och domen i tingsrättens mål nr T 3386-19. Av handlingarna framgick i huvudsak följande.

text: Huvudförhandlingen i målet ägde rum den 29 september 2021. Parterna träffade då en överenskommelse om vårdnad och umgänge och begärde att tingsrätten skulle döma i enlighet med denna. Tingsrätten meddelade dom en vecka senare. Av punkten 2. a. i domslutet framgick bl.a. att under perioden från den

text: 30 september 2021 till den 31 december 2021 skulle umgänge mellan AA och barnen ske med hjälp av umgängesstöd, tre timmar varje vecka, på en tid och en plats som bestämdes i samråd mellan parterna och socialnämnden. Av punkten 3. i domslutet framgick att det som tingsrätten beslutat om vårdnad och umgänge skulle gälla även för tiden fram till dess att domen fick laga kraft. Det framgick inte av vare sig protokollet eller dagboksbladet om tingsrätten innan domen gavs inhämtade något yttrande från socialnämnden om umgängesstöd.

text: JO begärde att Ystads tingsrätt skulle yttra sig över AA:s anmälan. Yttrandet skulle särskilt avse följande.

text: − Om tingsrätten inhämtade ett yttrande i enlighet med 6 kap. 15 c §

text: föräldrabalken

text: , FB, och på vilket sätt yttrandet i sådant fall dokumenterades. − Hur utformningen av punkten 2. a. i domslutet förhöll sig till regleringen i

text: 11 kap. 5 § regeringsformen

text: , RF. − Skälen till att domen inte avkunnades vid huvudförhandlingen samt om den

text: delen av umgängesbeslutet i punkten 2. a. som avsåg tid före det att domen meddelades var verkställbar.

text: Tingsrätten inkom genom tf. lagmannen CC med följande remissvar:

text: Allmänt

text: Tingsrätten har noterat att det är relativt vanligt att tingsrätter utformar förordnanden om umgänge med umgängesstöd på det sätt som BB har gjort när förordnandet – som i det aktuella fallet – baserar sig på en överenskommelse mellan föräldrarna. Lika vanligt förefaller det vara att rätten i samband med diskussioner inför sådana överenskommelser inhämtar ett muntligt yttrande från socialnämnden. Den beskrivna ordningen synes motiverad av praktiska skäl. Dels säkerställs på detta sätt att socialnämnden alls kan utse en person som kan vara umgängesstöd, dels möjliggörs för föräldrarna och umgängesstödet att vid behov justera tiden och platsen för umgänget i syfte att säkerställa att det umgänge som tingsrätten ansett vara bäst för barnet också blir av. Med detta sagt är tingsrätten medveten om att ett skriftligt yttrande ofta ger bäst förutsättningar för att omständigheterna i det enskilda fallet allsidigt ska kunna belysas liksom att det saknas författningsstöd som gör det möjligt för rätten att på detta sätt delegera beslutsfattandet av tid för umgänget till socialnämnden (jfr JO:s dnr 1325-2020).

text: Svar på JO:s frågor

text: 1. Anmälaren och BB synes ha olika uppfattning om vilka besked BB har fått från företrädare för familjerätten i Trelleborg om möjligheterna att tillhandahålla umgängesstöd. Tingsrätten kan inte ha någon uppfattning i den frågan då det inte finns något yttrande enligt

text: 6 kap. 15 c § föräldrabalken

text: dokumenterat i målet. Tingsrätten har inte heller någon annan uppfattning än att socialnämndens inställning i normalfallet bör anges i ett skriftligt yttrande som ges in till domstolen.

text: Inget hindrar emellertid att tingsrätten i stället muntligt inhämtar detta yttrande och många gånger kan det nog – särskilt inom ramen för diskussioner om samförståndslösningar som i det aktuella fallet – finnas starka praktiska skäl till att inhämta yttrandet på det sättet. BB skriver i sitt eget yttrande att han har haft en muntlig kontakt med företrädare för familjerätten i Trelleborg om möjligheterna att tillhandahålla umgängesstöd. Enligt tingsrätten har därigenom ett yttrande enligt

text: 6 kap. 15 c § föräldrabalken

text: inhämtats i målet. Som BB också medger är det naturligtvis en brist att uppgifterna inte har dokumenterats i målet. 2. JO har i tillsynsärendet som nämns ovan konstaterat att en sådan utformning av ett förordnande av umgänge med umgängesstöd som förekommer i punkten 2 a. i det aktuella domslutet inte varit lagligt grundat (se JO:s dnr 1325-2020). Tingsrätten – som konstaterar att det knappast går att delegera vare sig tiden eller platsen för umgänget till socialnämnden – har inte någon annan uppfattning. Tingsrätten vill samtidigt framhålla att det torde gå att i ett efterföljande verkställighetsärende fylla ut och komplettera förordnandet med både tid och plats (se

text: RÅ 2000 ref. 30

text: ). 3. Skälen till att domen inte avkunnades vid huvudförhandlingen framgår av BB:s yttrande. Den del av umgängesbeslutet som avsåg tid före det att domen meddelades har naturligtvis inte varit verkställbar. Det saknar å andra sidan helt praktisk betydelse då det inte funnits något att verkställa förrän domen meddelades.

text: Avslutande synpunkter

text: BB har inte handlagt de umgängesfrågor som anmälan avser på annat sätt än många andra domare ofta synes göra i den aktuella situationen, låt vara att han förstås borde ha dokumenterat uppgifterna från företrädare för familjerätten i målet. Det bör också beaktas att BB:s handläggning av de umgängesfrågor som anmälan avser präglats av att han i parternas och deras barns intresse skyndsamt velat få till stånd ett avgörande i målet. Som tingsrätten uppfattar anmälan till JO är anmälaren – såvitt avser umgänget – i första hand missnöjd med att helgumgänget med umgängesstöd inte kunde komma igång omedelbart som BB enligt honom hade lovat utan först efter ca 1 månad. Någon egentlig rättsförlust kan BB:s hantering av umgängesfrågorna därmed knappast ha inneburit för anmälaren.

text: Tillsammans med tingsrättens yttrande lämnades ett yttrande från rådmannen BB, där denne uppgav bl.a. följande:

text: Vid huvudförhandlingen den 29 september 2021 förklarade sig parterna inledningsvis positiva till att medverka till att lösa tvisten genom en samförståndslösning. I målet fanns en mycket omfattande utredning rörande parternas och barnens förhållanden som innehöll omständigheter vilka pekade på att ett umgänge mellan AA och barnen i vart fall under en övergångsperiod borde ske med umgängesstöd enligt bestämmelserna i

text: föräldrabalken

text: . Dessa omständigheter berörde jag naturligtvis senare med AA under mina samtal med honom angående en eventuell överenskommelse. Jag tog därför kontakt via telefon med familjerätten i Trelleborg, handläggaren […], och efterhörde om det fanns möjligheter för socialnämnden att tillhandahålla ett umgängesstöd vid kommande umgängestillfällen, såvitt jag minns det i den omfattning som förordnandet i domslutet anger. Jag tror att […] fick visst rådrum för att undersöka och överväga möjligheterna till detta och att vi något senare återkom till varandra i saken, varvid hon lämnade ett positivt besked när det gällde möjligheterna till umgängesstöd, men inte omgående kunde lämna några precisa uppgifter angående tidpunkterna för när umgänge skulle kunna äga rum. Detta berodde som jag minns det på att umgänget enligt

text: vad som berörts med familjerätten och parterna rent faktiskt skulle äga rum med medverkan av socialtjänstemän från en annan kommun. Det är en uppenbar brist i min handläggning att jag inte såg till att mitt telefonsamtal med familjerätten dokumenterades på erforderligt sätt, antingen i tingsrättens handläggningssystem eller i protokollet från huvudförhandlingen. Möjligen berodde detta på att jag prioriterade att meddela parterna det positiva beskedet från familjerätten så snabbt som möjligt och sedan i efterhand glömde bort att se till att någon dokumentation kom till stånd. Parterna fick alltså ta del av en muntlig redogörelse från mig av de väsentliga delarna av samtalet. När det gäller JO:s fråga angående domslutets förenlighet med

text: 11 kap. 5 §

text: RF har jag uppfattat det som att frågan tar sikte på det förhållandet att det i domslutet förordnats att parternas barn under tiden fram till den 31 december skulle ha rätt till umgänge med AA på en tid och en plats som skulle bestämmas i samråd mellan parterna och socialnämnden, dvs. utan angivande av tid och plats för umgänget. Jag vill i sammanhanget framhålla att jag i och för sig regelmässigt haft som praxis att i domsluten ange preciserade tidpunkter för umgängen i domslut, även i de fall då parterna själva kommit överens angående ett barns rätt till umgänge. Detta är av många olika skäl det som bör tillämpas vid formuleringen av domslut. I detta fall komplicerades dock saken av att jag själv skulle gå i pension tre veckor senare och att det sedvanliga skriftliga inhämtandet av förslag på tidpunkter för umgänge med umgängesstöd från socialnämnden med efterföljande kommunikation av förslagen med parterna skulle kunna innebära att jag inte hann med att meddela någon dom innan jag slutade på tingsrätten. Under alla förhållanden skulle en kommunikation med socialnämnden och parterna avseende bestämda tider för umgänget i fråga ha inneburit att domen i målet skulle ha meddelats senare än vad som nu blev fallet. Samtidigt tedde det sig angeläget att parterna fick en dom så snabbt som möjligt. Jag valde därför att utforma den del av domslutet som avsåg barnens rätt till umgänge med AA utan angivande av preciserade tidpunkter. Innebörden av den delen av domslutet innebär dock enligt min mening inte att tingsrätten såvitt avser umgänget med medverkan av umgängesstöd överlåtit någon del av rättsskipningen till en förvaltningsmyndighet. Domslutet innebär en otvetydig skyldighet för socialnämnden att medverka till att så snart som det var praktiskt möjligt möjliggöra det umgänge som anges i domslutet, dvs. ett umgänge mellan barnen och AA med medverkan av umgängesstöd tre timmar per vecka, genom att tillhandahålla ett umgängesstöd på tider som parterna accepterade. Socialnämnden har alltså inte tilldelats någon beslutanderätt enligt förordnandet i domslutet utan endast fått ett åliggande som avser faktiskt handlande. Jag hade ingen som helst anledning att tro att socialnämnden inte skulle verkställa detta, särskilt som jag fått det ovan nämnda beskedet från nämnden. Eftersom parterna i enlighet med utredningen i målet även i närtid hade haft omfattande kontakter med socialnämnden angående barnen och rimligtvis borde kunna fastställa tidpunkterna för umgänge i samråd med familjerätten utan större omgång, gjorde jag också bedömningen att ett umgänge med umgängesstöd skulle kunna komma till stånd relativt snabbt efter det att domen meddelades. Såvitt jag förstår inleddes även ett umgänge med umgängesstöd mellan AA och barnen efter några veckor, vilket i och för sig var en något längre tid än vad jag hade förväntat mig. Jag var dock införstådd med att det inför ett inledande av umgänge med umgängesstöd bl.a. av rent praktiska skäl måste ske vissa kontakter mellan föräldrarna och socialnämnden samt i regel även mellan umgängesstödjare och barnen och att det därför skulle kunna ta viss kortare tid innan det faktiska umgänget kom till stånd. Jag tror dessutom att jag förklarade för parterna att det av praktiska skäl inte kunde fastställas några exakta tidpunkter för det

text: kommande umgänget och innehållet i domslutet gicks dessutom igenom muntligen i parternas närvaro så att de fick möjlighet att lämna synpunkter på detta. Innebörden av domslutet medför dessutom automatiskt att det rent praktiskt måste komma till stånd en kommunikation mellan parter och socialnämnd rörande tid och plats för umgängen innan detta kunde komma till stånd, vilket AA rimligen måste ha förstått. [---] Skälet till att domen inte avkunnades direkt i anslutning till förhandlingen var att [motpartens] ombud inte hade någon kostnadsräkning färdig vid avslutandet av förhandlingen och därför bad om att få maila in den senare under dagen. Jag godtog att hon skulle få inkomma med räkningen senare under dagen och det fanns då inte förutsättningar att avkunna domen direkt varför parterna muntligen fick beskedet att domen skulle meddelas genom att expedieras skriftligen den 6 oktober. Såvitt jag minns hade ingen av parterna några synpunkter på detta. Tyvärr hade domslutet skrivits utifrån förutsättningen att domen skulle meddelas genom att avkunnas den 29 oktober och till följd av förbiseende från mig kom startpunkten för umgänget att i domslutet anges till den 30 september, trots att domen meddelades den 6 oktober. Jag kan bara beklaga att så blev fallet, men konstaterar även att ingen av parterna lidit någon rättsförlust på grund av felskrivningen. Självklart kunde inte domen på något sätt vara verkställbar retroaktivt när det gällde ett umgänge med umgängesstöd.

text: AA fick tillfälle att yttra sig över remissvaret.

text: Rättslig reglering m.m.

text: Umgänge med s.k. umgängesstöd enligt

text: föräldrabalken

text: På talan av en förälder som vill umgås med sitt barn får rätten besluta om umgänge mellan barnet och föräldern (

text: 6 kap. 15 a § första stycket

text: FB). När rätten beslutar om umgänge med en förälder som barnet inte bor tillsammans med får rätten, om barnet har behov av det, besluta att en person som utses av socialnämnden ska medverka vid umgänget, s.k. umgängesstöd (

text: 6 kap. 15 c § första stycket

text: FB). Exempelvis kan ett barn behöva umgängesstöd vid hämtning och lämning för att slippa uppleva konfliktfyllda konfrontationer mellan föräldrarna eller för att det finns anledning anta att umgängesförälderns omsorgsförmåga i något avseende är bristande (se

text: prop. 2009/10:192 s. 10

text: f.). Som för alla frågor om vårdnad, boende och umgänge är det barnets bästa som ska vara avgörande vid rättens bedömning av om det finns skäl att förordna om umgängesstöd vid umgänget (

text: 6 kap. 2 a §

text: FB).

text: Ett umgänge med umgängesstöd ska vara en tillfällig åtgärd för att få relationen mellan barnet och umgängesföräldern att fungera. Domstolens beslut om umgängesstöd ska därför gälla för en viss tid och den tiden ska anges i beslutet (se

text: 6 kap. 15 c § första stycket

text: FB). När domstolen ska bestämma hur lång tid som umgängesstödet ska pågå måste den därför göra en prognos över framtiden och hur länge barnet förväntas ha ett sådant behov. Ett riktmärke för domstolens bedömning är att det måste kunna förväntas att umgänget kan normaliseras inom det närmaste året och lagstiftaren har därför ansett att det som huvudregel inte bör beslutas om umgänge med umgängesstöd för längre tid än ett år. (A. prop. s. 12 och 29 f.)

text: Innan ett beslut om umgänge med umgängesstöd meddelas ska rätten inhämta yttrande från socialnämnden (

text: 6 kap. 15 c § andra stycket

text: FB). Av förarbetena till bestämmelsen framgår att nämndens inställning i normalfallet bör anges i ett skriftligt yttrande som ges in till domstolen. Av yttrandet bör framgå de praktiska förutsättningar som finns för genomförande av umgänge med umgängesstöd, såsom exempelvis tid, plats och personalresurser. Domstolen är inte bunden av nämndens besked om vilka förutsättningar som finns att tillgodose behovet av umgängesstöd, men nämndens ställningstagande antas ändå få stort inflytande på domstolens bedömning. (A. prop. s. 30.)

text: Om det behövs får rätten besluta om umgänge med umgängesstöd för tiden till dess att frågan har avgjorts genom en dom eller ett beslut som har vunnit laga kraft eller föräldrarna har träffat ett avtal om frågan och avtalet har godkänts av socialnämnden. Ett sådant interimistiskt beslut ska alltid omprövas i samband med att ett mål avgörs. (Se

text: 6 kap. 20 §

text: FB.)

text: Domstolarnas självständighet och prövning av rättstvister mellan enskilda

text: Regeringsformen

text: innehåller bestämmelser som reglerar domstolarnas självständighet i den rättskipande verksamheten och deras ställning till andra myndigheter. Av

text: 11 kap. 3 §

text: RF följer att ingen myndighet, inte heller riksdagen, får bestämma hur en domstol ska döma i det enskilda fallet eller hur en domstol i övrigt ska tillämpa en rättsregel i ett särskilt fall. Vidare får inte rättstvister mellan enskilda utan stöd av lag avgöras av andra myndigheter än domstolar (

text: 11 kap. 5 §

text: RF). JO har vid upprepade tillfällen understrukit att en domstol löser en rättstvist mellan föräldrarna när den avgör en fråga om umgänge och att det saknas författningsstöd som gör det möjligt för domstolen att delegera sitt beslutsfattande om umgänge till någon annan. Förordnanden som inneburit att tingsrätten har överlämnat åt socialnämnden att bestämma tidpunkten för umgänget eller där tingsrätten lämnat öppet under vilka dagar och på vilka platser umgänget skulle äga rum – eller där detta skulle bestämmas i samråd med föräldrarna och umgängesstödet – har därmed inte ansetts vara lagligen grundade (se t.ex. JO 2015/16 s. 86, protokollen från JO:s inspektioner av Eksjö tingsrätt den 5–7 april 2016, dnr 1677-2016, respektive Lunds tingsrätt den 19–21 november 2019, dnr 7403-2019, samt mitt beslut den 19 januari 2021 med dnr 1325-2020). Tidpunkt för meddelande av dom m.m. När en huvudförhandling i ett tvistemål har ägt rum ska samma eller sist nästa helgfria dag överläggning hållas och, om det är möjligt, domen beslutas och avkunnas. Om det på grund av målets beskaffenhet krävs rådrum för domens beslutande eller avfattande får rätten besluta om anstånd. Finns det inte något synnerligt hinder ska domen dock avfattas skriftligen och meddelas inom två veckor efter förhandlingens avslutande. Detta framgår av

text: 17 kap. 9 § rättegångsbalken

text: , RB. Huvudregeln är följaktligen att domen ska meddelas i omedelbar anslutning till överläggningen och att anstånd som utgångspunkt kan

text: beslutas med högst två veckor. Skäl att skjuta upp domens beslutande kan vara att någon rättsfråga i målet är svårlöst och kräver betänketid, att utredningen i målet är av mera invecklad och omfattande beskaffenhet eller att det behövs tid för att skriftligen avfatta domen (se Fitger m.fl.

text: Rättegångsbalken

text: , 2022, version 93, JUNO, kommentaren till

text: 17 kap. 9 §

text: Av

text: 5 § förordningen (1996:271)

text: om mål och ärenden i allmän domstol framgår bl.a. att det under handläggningen av ett mål eller ärende fortlöpande ska registreras vilka handlingar som kommer in till domstolen, vilka åtgärder som domstolen utför i målet eller ärendet och vad som i övrigt förekommer i detta.

text: Bedömning

text: Frånvaron av ett skriftligt yttrande enligt

text: 6 kap. 15 c § föräldrabalken

text: Tingsrätten meddelade den 6 oktober 2021 dom i ett vårdnads- och umgängesmål där anmälaren var part. Domen innehöll bl.a. ett förordnande om umgänge mellan anmälaren och dennes barn samt att det inledningsvis skulle ske med umgängesstöd. Tingsrätten beslutade också att domen i vårdnads- och umgängesdelen fick verkställas utan hinder av att den inte fått laga kraft.

text: Av utredningen framgår att parterna vid huvudförhandlingen träffade en samförståndslösning i enlighet med domslutet. Rätten bestod av rådmannen BB, som alltså dömde utan nämnd. Till grund för den del av domslutet som avsåg umgänge med umgängesstöd låg de muntliga kontakter som BB hade haft med en företrädare för socialnämnden i samband med diskussionerna om en samförståndslösning. Det är klarlagt att BB inte dokumenterade vad som sades vid de samtalen.

text: Som framgår av redogörelsen för den rättsliga regleringen ska ett yttrande från socialnämnden inhämtas innan rätten meddelar ett beslut om umgänge med umgängesstöd. I ett beslut den 19 januari 2021 gjorde jag vissa uttalanden om bl.a. utformningen av beslut om umgänge med umgängesstöd (JO:s dnr 1325-2020). När det gäller socialnämndens yttrande enligt

text: 6 kap. 15 c §

text: FB i frågor om umgängesstöd framhöll jag följande:

text: Jag vill framhålla att syftet med ett yttrande från socialnämnden är att säkerställa att det finns förutsättningar för att ett umgänge med umgängesstöd kan genomföras i enlighet med domstolens bedömningar av vad som kan anses mest förenligt med barnets bästa i det enskilda fallet. Om tingsrätten t.ex. bedömer att ett visst umgänge med umgängesstöd under en inledande period ska äga rum en gång per vecka för att sedan öka till ett par gånger per vecka och tiden för varje umgängestillfälle i samband med det ska bli längre, bör det vara förutsättningarna för detta som yttrandet ska avse. Genom yttrandet ska en domstol sålunda kunna få del av socialnämndens bedömning av i vilken omfattning det finns möjlighet för socialnämnden att utse ett umgängesstöd som är lämpligt för det enskilda barnet. Vidare bör yttrandet behandla om det finns några särskilda omständigheter som domstolen behöver känna till. Det kan röra språkkunskaper och när ett sådant umgängesstöd därmed är tillgängligt eller särskilda behov hos umgängesföräldern eller barnet. Även andra arrangemang kring umgänget kan behöva belysas och hanteras, t.ex. vid skyddade personuppgifter hos någon av de berörda personerna.

text: Även om regleringen innebär att socialnämndens inställning och upplysningar i normalfallet bör anges skriftligt, finns det som tingsrätten påpekat inte något uttryckligt krav i

text: föräldrabalken

text: på att domstolen ska inhämta uppgifterna på det sättet. Det kan säkerligen förekomma situationer där det kan vara tillräckligt med muntlig uppgiftsinhämtning. Detta gäller enligt min mening emellertid främst när domstolen t.ex. behöver komplettera ett tidigare ingivet skriftligt yttrande eller ta reda på när ett umgänge med umgängesstöd skulle kunna starta. Socialnämndens yttrande ska dock utgöra det underlag som ger domstolen möjlighet att bedöma om det är lämpligt och praktiskt möjligt att besluta om att ett umgänge ska förenas med umgängesstöd. Till skillnad från ett skriftligt yttrande finns det vid en muntlig kontakt en risk för missförstånd om vilka praktiska förutsättningar det finns för ett sådant umgänge, liksom en risk för att vissa upplysningar som är relevanta för bedömningen inte kommer fram vid samtalet. Detta medför enligt min mening att domstolen regelmässigt bör begära ett skriftligt yttrande och endast undantagsvis inhämta muntliga upplysningar. Om det är muntliga upplysningar som ligger till grund för rättens ställningstagande måste uppgifterna vidare, som jag återkommer till nedan, dokumenteras noggrant.

text: I sitt remissvar har tingsrätten förklarat att ett yttrande enligt

text: 6 kap. 15 c §

text: FB inhämtades i målet genom de muntliga kontakterna vid huvudförhandlingen mellan BB och företrädare för socialnämnden. Det är inte helt klart vilka uppgifter som lämnades, eftersom det inte finns någon dokumentation från dessa kontakter. Utifrån det som BB har uppgett om sina minnesbilder ska en företrädare för socialnämnden ha lämnat ett positivt besked om möjligheterna till umgängesstöd, men inte några precisa uppgifter om när umgänget skulle kunna äga rum eller när det kunde starta. Som jag nyss har understrukit är sådana upplysningar av stor betydelse för såväl domstolen som för parterna och ska ingå i ett yttrande från socialnämnden. Jag ifrågasätter därför att de muntliga upplysningar som BB inhämtade var sådana att de uppfyllde kravet på ett yttrande enligt

text: 6 kap. 15 c §

text: FB. Bristande dokumentation Om rätten väljer att inhämta muntliga uppgifter i ett mål förutsätter detta givetvis att uppgifterna också dokumenteras på ett ändamålsenligt sätt. När uppgifterna, som i detta fall, är avsedda att utgöra en del av rättens beslutsunderlag gör sig dokumentationsplikten särskilt starkt gällande. Jag delar därför tingsrättens bedömning att den uteblivna dokumentationen av uppgifterna från socialnämnden utgjort en brist i handläggningen av det aktuella målet. Det förhållandet att samtalen inte dokumenterades har bl.a. medfört att det inte går att dra några säkra slutsatser om vilken information som förmedlades till parterna. Med hänsyn till att utformningen av domslutet i den här delen dessutom lett till oklarheter för parterna om när umgänge kunde komma i gång har bristen fått klart negativa konsekvenser. Det är naturligtvis inte godtagbart.

text: Beslutet om umgängesstöd har saknat laglig grund I tingsrättens dom förordnandes om umgänge mellan anmälaren och barnen och att det under en inledande tremånadersperiod skulle ske under tre timmar varje vecka med hjälp av umgängesstöd på en tid och en plats som bestämdes i samråd mellan parterna och socialnämnden. Rättstvister mellan enskilda får inte utan stöd av lag avgöras av andra myndigheter än domstolar (

text: 11 kap. 5 §

text: RF). Det är rättens uppgift att bestämma tiden och närmare ordning för umgänget, och som tingsrätten noterat i sitt remissvar saknas det lagstöd som gör det möjligt för en domstol att på detta sätt delegera sitt beslutsfattande om umgänge till en socialnämnd. Förordnandet var således inte lagligen grundat och jag är kritisk till detta.

text: Några frågor om tidpunkten för domen Parterna kom fram till en samförståndslösning vid huvudförhandlingen. Tingsrättens uppgift bestod därmed i allt väsentligt av att, med beaktande av den rättsliga regleringen och utredningen i målet, pröva om överenskommelsen var förenlig med barnens bästa. Om en domstol anser att så är fallet bör utgångspunkten vara att domen därefter ska avkunnas i enlighet med parternas gemensamma begäran (se

text: 17 kap. 9 §

text: RB). För det talar i det aktuella fallet också att parterna ska ha varit överens om att umgänget skulle påbörjas redan samma helg, låt vara att det inte är tydligt vilken information som BB lämnade parterna i frågan om umgängesstöd. Jag noterar i detta sammanhang vidare att domen även innehöll ett förordnande om att barnen skulle ha rätt till umgänge via Messenger tre gånger i veckan (punkten 2. b. i domslutet) samt ett förordnande om att det som tingsrätten beslutat om vårdnad och umgänge skulle gälla utan hinder av att domen inte fått laga kraft, dvs. omedelbart. BB bedömde att det fanns förutsättningar att få till stånd ett umgänge relativt snart efter att domen hade meddelats och ansåg att det framstod som angeläget att parterna fick en dom så snabbt som möjligt. Det finns enligt min mening alltså flera omständigheter som medför att domen lämpligen borde ha getts tidigare än vad som blev fallet. Det förhållandet att ombudet inte hade möjlighet att lämna in sin kostnadsräkning vid huvudförhandlingen medför inte någon annan bedömning från min sida. Ett ombud har förstås rätt att få skälig tid på sig, men det bör många gånger räcka att domstolen ger denne tillfälle att skicka in räkningen senare samma dag. Även i sådana fall kan då domen avkunnas eller meddelas i närmare anslutning till förhandlingen.

text: BB meddelade domen en vecka efter huvudförhandlingen. Den kom då att innehålla ett förordnande om umgänge för en tid som redan hade passerat. Även om detta framstår som ett rent förbiseende vill jag framhålla vikten av att den ansvariga domaren alltid iakttar noggrannhet vid utformningen av domar och beslut.

text: Som jag tidigare har lyft fram är syftet med umgängesstöd att det ska bidra till trygghet för barnet och att det, som för alla frågor om vårdnad, boende och umgänge, är barnets bästa som ska vara avgörande. Följden av att det dröjde

text: innan domen meddelades och umgänget således kunde komma igång torde ha blivit att barnen fick tillgång till ett umgängesstöd, en insats som var beslutad i deras intresse, under en kortare period än vad parterna och tingsrätten avsett. Det är beklagligt.

text: Det som har framkommit i övrigt i ärendet ger inte anledning till någon åtgärd eller något uttalande från min sida.

text: Ärendet avslutas.

type: avgorande


avgjordAv: Kerstin André

title: Fråga om Högskoleverket, Rådet för högre utbildning, kunnat uppställa krav på att en ansökan om projektmedel skulle vara skriven på engelska

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO framförde AA klagomål mot Högskoleverket, Rådet för högre utbildning. Klagomålen avsåg rådets krav att en ansökan om projektmedel skulle vara skriven på engelska. AA satte i fråga om det var förenligt med svensk lagstiftning att en myndighet ”förbjuder användningen av svenska språket”.

text: Utredning

text: Högskoleverket anmodades att göra en utredning och, efter hörande av Rådet för högre utbildning, yttra sig över vad som hade framförts i anmälan. I remissvaret, som hade beslutats av universitetskanslern BB, anfördes i huvudsak följande.

text: AA:s anmälan

text: AA har hos JO under sex punkter ifrågasatt att Rådet som krav har ställt att en ansökan om projektmedel skall vara skriven på engelska. I anvisningarna för ansökan har särskilt framhållits att ansökan skriven på svenska behandlas ej. / – – – /

text: Rådet för högre utbildning

text: Rådet för högre utbildning finns hos Högskoleverket och fungerar självständigt. Rådet består av ledamöter som regeringen utser. Föreskrifter om Rådet finns i

text: 20 §§

text: förordningen (

text: ) med instruktion för Högskoleverket. Rådet skall 1. stödja pedagogiskt utvecklingsarbete vid universitet och högskolor 2. besluta om och fördela medel till utvecklingsinsatser som rör den grundläggande högskoleutbildningens och forskarutbildningens kvalitet och pedagogiska förnyelse 3. följa upp resultatet av de utvecklingsinsatser som rådet har fördelat medel till, och 4. dokumentera och sprida information om högskolepedagogisk forskning och utvecklingsinsatser. Punkten 2 innebär i praktiken att Rådet genom ekonomiskt stöd underlättar för engagerade och kunniga akademiska lärare att utveckla den akademiska undervisningen. Rådet lämnar stöd efter att ha inhämtat expertutlåtanden från akademiska lärare inom och utom Sverige.

text: Rätt att ansöka om Rådets medel har den som är direkt involverad i undervisningen av grundutbildningsstudenter och/eller forskarstuderande. Projektets resultat skall tillämpas i utbildningen.

text: Rådets yttrande

text: Rådet har tagit del av AA:s anmälan och anför följande. I Rådets information på hemsidan om hur man söker medel till pedagogisk förnyelse framgår under rubriken ”Formella krav och ansökningsförfarande” andra stycket att ansökan ska skrivas på engelska samt att ansökan skriven på svenska ej kommer att behandlas. Denna text kommer att ersättas med texten ”Vi ser helst att din ansökan är skriven på engelska eftersom de ansökningar som går vidare kommer att bedömas av experter både i Sverige och utomlands”. Årets ansökningstid är redan passerad varför ändringen genomförs vid nästa års utlysning. Kanslichefen hos Rådet, CC, har uppgett följande. Det vi överblickar gäller tiden 2001 och framåt och under den tiden har det inte kommit in någon ansökan på svenska. Det har förekommit CV på svenska och ibland andra bilagor men det har inte inneburit att ansökan lagts åt sidan.

text: Övrig utredning

text: Svenska

text: Förvaltningslagen

text: I Sverige finns inte någon föreskrift som anger att svenska är nationalspråk eller officiellt språk.

text: Förvaltningslagen (1986:223)

text: , FL, tillämpas på förvaltningsmyndigheternas handläggning av ärenden. I

text: 8 §

text: FL sägs att när en myndighet har att göra med någon som inte behärskar svenska eller som är allvarligt hörsel- eller talskadad, bör myndigheten vid behov anlita tolk. Lagen bygger alltså på den underförstådda förutsättningen att svenska språket skall användas av myndigheterna (jfr Hellners/Malmqvist

text: Förvaltningslagen

text: med kommentarer 2003). Av

text: 8 §

text: FL framgår att myndigheten skall pröva om det finns något behov av tolk eller, om det är fråga om ett skriftligt förfarande, en översättare. Någon slentrianmässig översättning av alla inkommande handlingar på ett utländskt språk bör inte förekomma. Hänsyn måste tas till ärendets beskaffenhet, omfattningen och karaktären av det material som lämnats in och kostnaden för översättning sedd i förhållande till ärendets vikt för den som lagt fram materialet (jfr Hellners/ Malmqvist under

text: 8 §

text: FL). En inlaga som kommer in till en myndighet får inte avvisas enbart av det skälet att den inte är avfattad på svenska (

text: prop. 1971:30 s. 382

text: Nordiska Språkkonventionen Den nordiska språkkonventionen trädde i kraft den 1 mars 1987. Parterna har i den förbundit sig att verka för att de nordiska medborgarna vid behov skall kunna använda sitt eget språk vid kontakter med domstolar och andra myndigheter eller andra offentliga organ i andra nordiska stater. Konventionen gäller både muntliga och skriftliga kontakter med myndigheten, dock ej telefonkontakter. Konventionen reglerar inte medborgarens språkliga rättigheter i det egna landet.

text: Skyddet för minoritetsspråk Sedan den 1 april 2000 gäller lagen (

text: ) om rätt att använda finska och meänkieli hos förvaltningsmyndigheter och domstolar. Lagen är tillämplig inom ett geografiskt verksamhetsområde som helt eller delvis omfattar förvaltningsområdet för finska och meänkieli.

text: Även lagen (

text: ) om rätt att använda samiska hos förvaltningsmyndigheter och domstolar gäller sedan detta datum inom ett verksamhetsområde som helt eller delvis omfattar förvaltningsområdet för samiska.

text: Engelska inom högre utbildning och forskning

text: Det är väl känt att engelskan i allt högre utsträckning används inom högre utbildning och forskning. Särskilt inom naturvetenskap, teknik och medicin dominerar engelskan. Studier av publiceringsspråk för avhandlingar visar att avhandlingar publiceras inom många ämnen så gott som uteslutande på engelska (jfr kommitténs för svenska språkets betänkande Mål i mun, avsnitt 3.2 [

text: SOU 2002:27

text: Myndigheters handläggning

text: När en ansökan om en förmån åt sökanden själv kommit in till en myndighet är myndigheten skyldig att handlägga ärendet och meddela ett formligt beslut, oavsett om beslutet innebär att ärendet skall avvisas (formell anhängighet) eller att ett beslut träffas i själva saken (materiell anhängighet). En handling som medför en sådan plikt för myndigheten att behandla ett ärende sägs ha anhängighetsverkan (jfr Strömberg, Allmän förvaltningsrätt, 2003, s. 92 ff). Den sökande är då part i ärendet. I FL ges bestämmelser om själva handläggningen av ett ärende. I 4 och 5 §§ behandlas myndigheternas serviceskyldighet och i 7 § sägs att varje ärende där någon enskild är part skall handläggas så enkelt, snabbt och billigt som möjligt utan att säkerheten eftersätts. Vid handläggningen skall myndigheten beakta möjligheten att själv inhämta upplysningar och yttranden från andra myndigheter om sådana behövs. Myndigheten skall sträva efter att uttrycka sig lättbegripligt. Även på andra sätt skall myndigheten underlätta för den enskilde att ha med den att göra. I 20 och 21 §§ FL finns bestämmelser om motivering och underrättelse av beslut.

text: Högskoleverkets bedömning

text: Allmänt kan sägas att en enskilds ansökan om projektmedel från Rådet har anhängighetsverkan och alltså måste utmynna i ett beslut. Ärendet skall handläggas på ett sätt som är förenligt med

text: förvaltningslagens

text: bestämmelser. En ansökan om projektmedel måste antingen avvisas eller behandlas i sak och alltså avgöras genom ett beslut oavsett vilket språk ansökan är skriven på. Högskoleverket anser därför att formuleringen ansökan skriven på svenska behandlas ej i ansökningsanvisningarna är felaktig.

text: Krav på engelska

text: Det finns i Sverige visserligen ingen uttrycklig författningsbestämmelse som säger att svenska måste användas hos myndigheterna.

text: Förvaltningslagen

text: bygger dock på den underförstådda förutsättningen att det är det svenska språket som skall användas. En ansökan avfattad på svenska kan således inte avvisas enbart av den anledningen att den är skriven på svenska. Inte heller kan en ansökan på annat språk som inte är engelska avvisas enbart av den anledningen. Rådet måste i stället ta ställning till om det finns behov av en översättning av en sådan ansökan. När det gäller nordiska medborgare har Sverige genom en konvention förbundit sig att verka för att dessa vid behov skall få använda sitt eget språk hos myndigheterna. Rätten att använda sig av minoritetsspråken samiska, finländska och meänkieli gäller i ärenden som avser myndighetsutövning i förhållande till den enskilde om ärendet har anknytning till förvaltningsområdet. Högskoleverket anser mot bakgrund av ovanstående att det är omöjligt att utan författningsstöd ställa upp ett absolut krav på att en ansökan skall vara avfattad på engelska.

text: Bruket av engelska inom den högre utbildningen och forskningen är dock ofta dominerande och många av Rådets experter finns utomlands. Rådet står därför fast vid ett önskemål om att ansökningarna skall utformas på engelska. Rådet har också anfört att det kommer att ändra sin formulering till Det är önskvärt att ansökan skrivs på engelska, eftersom de ansökningar som går vidare kommer att bedömas av experter både i Sverige och utomlands.

text: Sammanfattning

text: Sammanfattningsvis anser Högskoleverket att Rådets anvisningar om att söka projektmedel i den lydelse de hade till den senaste ansökningsomgången var felaktiga. Något fall där en ansökan på svenska inte har behandlats har dock enligt uppgift inte förekommit. Rådet har ändrat sin formulering till nästa ansökningsomgång. Verket har inget att erinra mot Rådets nya formulering. Tvärtom anser verket att ärendena har en sådan karaktär att önskemålet om engelska stämmer väl överens med kravet i

text: 7 §

text: FL att varje ärende där någon enskild är part skall handläggas så enkelt, snabbt och billigt som möjligt utan att säkerheten eftersätts. Ett önskemål om engelska innebär inte att Rådet kommer att avvisa en ansökan gjord på svenska. Den kommer att prövas. / – – – /

text: AA bereddes tillfälle att yttra sig över remissvaret.

text: Därefter inkom kompletterande upplysningar från Rådet för högre utbildning.

text: I ett beslut den 30 september 2005 anförde JO André följande.

text: Bedömning

text: Högskoleverket har, efter en genomgång av rättsläget, funnit att det har varit felaktigt att i anvisningarna för ansökan om projektmedel uppställa ett krav på att ansökan skall vara författad på engelska.

text: Jag instämmer i Högskoleverkets bedömning. Med hänsyn till att anvisningarna har ändrats avstår jag från vidare uttalanden.

text: Med den kritik som ligger i det sagda avslutas ärendet.


title: Kritik mot en tjänsteman vid ett sjukhus för kränkning av anställdas yttrandefrihet

text: Bakgrund

text: I samband med att tjänsten som verksamhetschef för onkologiska kliniken vid Karolinska Universitetssjukhuset skulle tillsättas skickade ledningsgruppen vid institutionen för onkologi och patologi, Karolinska Institutet, en skrivelse till divisionsprefekten. I skrivelsen, daterad den 20 oktober 2008, anfördes bl.a. följande.

text: När AA, verksamhetschef på onkologikliniken, KS, avgick 14-092008 tillsattes en tf. verksamhetschef utan docentkompetens och med specialistkompetens i kirurgi. [– – –] Ledningsgruppen för Institutionen anser även att den som leder verksamheten i klinisk onkologi vid den största och mest välkända onkologikliniken i Sverige bör vara specialistkompetent i onkologi. Att på verksamhetschefsnivå byta ut specialistkompetenser på ett universitetssjukhus kan vålla stora problem och ses som en avvikelse. Verksamhetschefen i klinisk onkologi vid Karolinska Universitetssjukhuset bör också ha djup kunskap i medicinsk onkologi och radioterapi för att leda den kliniska verksamheten samt hålla en kvalitet vid kliniken som tillåter högklassig transnationell cancerforskning på Karolinska Institutet. För detta krävs minst docentkompetens. – – –

text: I ledningsgruppen för berörd institution ingick bl.a. AA, BB och CC, professorer vid Karolinska Institutet och överläkare vid den onkologiska kliniken vid Karolinska Universitetssjukhuset.

text: Den 28 oktober 2008 skickade DD, tillförordnad verksamhetschef för onkologiska kliniken vid Karolinska Universitetssjukhuset, e-brev till AA, BB och CC.

text: I e-brevet till CC anfördes bl.a. följande.

text: Jag blev i går uppkallad till divisionschefen EE som presenterade ett brev som ledningsgruppen för Institutionen onkologi och patologi författat. Till min stora besvikelse såg jag att du deltagit i författandet av detta brev. – – –

text: Brevet handlar i sin helhet om en förtalskampanj mot mig, divisionsledningen och delvis även divisionsprefekten. Sjukledningen är mycket upprörda över detta beteendet! Tyvärr finns även ett par andra medarbetare från Radiumhemmet med på listan. Eftersom du i detta brev skriver under på min inkompetens som chef för onkologiska kliniken måste du med omedelbar verkan i egenskap av mig underställda medarbetare fundera över dina funktioner vid kliniken. I första hand gäller det naturligtvis din ställning som överläkare vid HHH-sektionen där jag ju för närvarande också är din sektionschef. Den tilltänkta positionen i advisory board som jag pratade med dig om är naturligtvis utesluten. Jag kommer även att se över din schemaläggning vid sektionen och hur arbetet med ett Lungonkologiskt centrum kan drivas vidare.

text: E-breven till AA och BB innehöll liknande formuleringar.

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO framförde FF, med hänvisning till en artikel som publicerats i Svenska Dagbladet den 11 februari 2009, klagomål mot DD angående kränkning av yttrandefriheten.

text: FF anförde bl.a. följande. DD har hotat AA, BB och CC som en följd av de uttalanden som de gjort i skrivelsen den 20 oktober 2008. DD:s agerande innebar en bestraffning för att tjänstemännen hade utnyttjat sin yttrandefrihet.

text: Utredning

text: Styrelsen för Karolinska universitetssjukhuset anmodades att inkomma med utredning och yttrande över vad FF hade anfört i sin anmälan. Som sitt remissvar lämnade styrelsen en skrivelse som hade upprättats av sjukhusdirektören GG. I skrivelsen anfördes bl.a. följande (omnämnda bilagor har här utelämnats; JO:s anm.).

text: Prefekten vid institutionen för onkologi och patologi vid Karolinska Institutet har i en skrivelse (bilaga 1) dagtecknad den 20 oktober 2008 och ställd till divisionsprefekten, framfört institutionens ledningsgrupps åsikter rörande den kommande tillsättningen av ny verksamhetschef vid kliniken för onkologi vid Karolinska universitetssjukhuset. Skrivelsen får enligt vår uppfattning tolkas så, att det är institutionens åsikt att sjukhusets tillförordnade verksamhetschef för den onkologiska kliniken inte har nödvändig kompetens för sin befattning och att en tillträdande verksamhetschef måste ha minst docentkompetens inom onkologi. Nämnda skrivelse kom efter en tid till divisionschefens och tillförordnade verksamhetschefens kännedom. Den ifrågasatte verksamhetschefen reageradepå skrivelsen med de tre mail som refereras i anmälan (bilaga 2, 3 och 4). Mailen är ställda till tre av medlemmarna av ledningsgruppen vid institutionen för onkologi och patologi vid Karolinska Institutet, i vilkens namn skrivelsen är avfattad. Dessa tre personer är professorer vid institutet och överläkare vid den onkologiska kliniken vid sjukhuset. I sina roller som överläkare är de formellt underställda verksamhetschefen. Mailen uppfattades av de tre berörda som hotfulla och även så att de skulle kunna komma att beskäras vissa av sina funktioner inom kliniken. En kort tid efter det här beskrivna skeendet avhölls ett möte mellan divisionschefen, den tillförordnade verksamhetschefen och de tre berörda överläkarna. Vid mötet diskuterades det inträffade och verksamhetschefen bad i det sammanhanget om ursäkt för sin överreaktion, sitt agerande och för de formuleringar som använts i mailen.

text: Styrelsens sammanfattande bedömning och yttrande

text: Skrivelsen från institutets prefekt och medlemmar av ledningsgruppen redovisar deras kriterier för valet av ny permanent verksamhetschef för kliniken för onkologi. De konstaterar att den tillförordnade verksamhetschefen inte besitter de angivna kvalifikationerna. De är i sin fulla rätt att göra så. Samtidigt är deras uppfattning polemisk i det att de kvalifikationer som de anför inte är de enda eller avgörande för beslutet om tillsättning av en permanent verksamhetschef. Det är därför förståeligt att den tillförordnade verksamhetschefen, som är kandidat till det permanenta chefskapet, reagerade och ingick i svaromål. Kritik förtjänar emellertid att riktas mot sättet på vilket det skedde. För detta har verksamhetschefen, uppmärksammad av sjukhusledningen, bett de berörda överläkarna om ursäkt, vilken accepterades. Ingen av de åtgärder som nämns i e-mailen och som av de berörda uppfattats som ”hot” har vidtagits och kommer inte heller att vidtagas. I styrelsens protokoll den 20 april 2009 har antecknats att ledamoten HH gjorde ett särskilt uttalande och önskade att styrelsen skulle göra följande tillägg till remissvaret. DD har uppträtt klandervärt och visat prov på dåligt omdöme. Styrelsen ser med stort allvar på det inträffade. FF bereddes tillfälle att yttra sig över remissvaret.

text: I ett beslut den 4 maj 2010 anförde JO André följande.

text: Rättslig reglering

text: I

text: 2 kap. 1 § regeringsformen

text: (RF) föreskrivs att varje medborgare gentemot det allmänna är tillförsäkrad yttrandefrihet, dvs. frihet att i tal, skrift eller bild eller på annat sätt meddela upplysningar samt uttrycka tankar, åsikter och känslor. Begränsning av yttrandefriheten får enligt

text: 2 kap. 12 §

text: RF ske endast genom lag eller, i vissa fall, genom annan författning. Någon sådan begränsning är dock inte aktuell i förevarande fall.

text: Yttrandefriheten utgör en förutsättning för en fri debatt om lämpligheten och riktigheten av myndigheternas handlande och möjliggör därmed också en granskning av hur offentliga tjänstemän sköter sina åligganden.

text: Lagregleringen om yttrandefrihet ger offentligt anställda samma skydd som alla andra medborgare. En offentligt anställd kan således fritt ge uttryck för sin uppfattning rörande den egna myndighetens eller annan myndighets verksamhet, såvitt tystnadsplikt inte gäller för uppgifterna.

text: Det skydd för yttrandefriheten som

text: regeringsformen

text: anger är ett skydd gentemot ”det allmänna”. Skyddet innebär att en myndighet inte får ingripa vare sig formellt eller informellt mot någon för att han eller hon har använt sig av sin grundlagsstadgade rätt att yttra sig i massmedier eller på annat sätt ge uttryck för sin uppfattning. En myndighet får inte heller försöka motarbeta att den anställde använder sig av sina rättigheter. En arbetsgivare får således inte genom generella uttalanden eller genom kritik i enskilda fall försöka påverka arbetstagaren i fråga

text: om det sätt på vilket yttrandefriheten används. Detta gäller även i de fall en myndighet anser att arbetstagaren har lämnat felaktiga uppgifter. Myndigheten är i stället hänvisad till att på lämpligt sätt bemöta och rätta sådana uppgifter.

text: Den som är anställd vid en myndighet har alltså rätt att, utan att behöva frukta att bli föremål för repressalier från myndighetens sida, offentligt framföra från arbetsgivarens uppfattning avvikande synpunkter på myndighetens organisation och verksamhet. Reglerna till skydd för yttrandefriheten fritar dock självfallet inte den anställde från skyldigheten att i arbetet lojalt rätta sig efter arbetsgivarens beslut och direktiv angående hur verksamheten ska bedrivas, oavsett vilken uppfattning han eller hon kan ha om dessa.

text: Bedömning

text: Av utredningen framgår bl.a. följande. Den 20 oktober 2008, i samband med att tjänsten som verksamhetschef för onkologiska kliniken vid Karolinska Universitetssjukhuset skulle utlysas, skickade ledningsgruppen vid institutionen för onkologi och patologi vid Karolinska Institutet en skrivelse till divisionsprefekten. Ledningsgruppen redovisade i skrivelsen vilka kvalifikationer den ansåg krävdes för tjänsten som verksamhetschef. Av skrivelsen framgick att den tillförordnade verksamhetschefen inte hade dessa kvalifikationer. I ledningsgruppen ingick bl.a. AA, BB och CC, professorer vid Karolinska Institutet, tillika överläkare vid den onkologiska kliniken vid Karolinska Universitetssjukhuset. I den senare funktionen var berörda tjänstemän underställda den tillförordnade verksamhetschefen DD.

text: Det kan konstateras att de åsikter som förts fram i den aktuella skrivelsen ligger inom ramen för yttrandefrihetens område.

text: När DD fick kännedom om skrivelsen skickade han e-brev till de tre överläkarna. I e-breven hänvisade han till skrivelsen och uppmanade överläkarna att ”fundera över dina funktioner vid kliniken”. Han uttryckte vidare att vissa tilltänkta funktioner nu var ”uteslutna”. Av remissvaret framgår att AA, BB och CC uppfattade e-breven som hotfulla och att det fanns risk för att de skulle kunna komma att beskäras vissa av sina funktioner inom kliniken.

text: Det står klart att berörda överläkare har kritiserats och att de har utsatts för hot om repressalier för att de, genom ledningsgruppens skrivelse, framfört sin uppfattning beträffande kompetenskrav som de ansåg borde ställas vid rekryteringen av verksamhetschef. DD har genom sitt agerande på ett flagrant sätt kränkt AA:s, BB:s och CC:s yttrandefrihet och han förtjänar allvarlig kritik för detta. Det har framkommit att ett möte har ägt rum mellan divisionschefen, DD och de tre berörda överläkarna och att DD i det sammanhanget bett om ursäkt för sitt agerande och för de formuleringar som använts i e-breven. Styrelsen för Karolinska Universitetssjukhuset har i remissvaret även anfört att ingen av de åtgärder som nämns i e-breven, och som av de berörda uppfattats som hot, har vidtagits. Mot denna bakgrund anser jag mig kunna lämna saken med den allvarliga kritik som har uttalats.

text: Ärendet avslutas.


nyckelord:
Allmänna handlingar
Sekretess
Överklagande

title: Uttalanden om en kammarrätts rutiner för återlämnande av inlånade handlingar som har sekretessprövats

sammanfattning: När Kammarrätten i Göteborg prövar en myndighets beslut att inte lämna ut en allmän handling på grund av sekretess tar domstolen normalt del av den handling som beslutsmyndigheten inte lämnat ut genom att den begärs in till kammarrätten. Under den tid handlingen förvaras hos domstolen är den inkommen till kammarrätten och allmän där, men den anses inte tillförd domstolens mål. Enligt domstolens rutiner återsänds sådana handlingar till beslutsmyndigheten direkt efter att målet om rätt att ta del av handlingarna avslutats. I ärendet aktualiseras frågor om kammarrättens återlämnande har rättsligt stöd och om bedömningen påverkas av om ett beslut om att inte lämna ut handlingarna från kammarrätten har överklagats när återlämnandet sker. ChefsJO uttalar att han inte har några synpunkter på att kammarrätten återlämnar inlånade handlingar som har sekretessprövats i samband med att domstolens mål avslutas. Vidare konstaterar chefsJO att det aktuella fallet skiljer sig från de tidigare ärenden där JO uttalat att handlingar inte får förstöras innan tiden för överklagande av ett beslut om utlämnande av handlingarna har gått ut och till dess ett överklagande har blivit slutligt prövat. Här har kammarrätten visserligen haft en skyldighet att ta del av handlingarna inom ramen för sin prövning av sekretessfrågan men har inte haft någon skyldighet att låna in handlingarna eller, när så skett, att bevara dem. Handlingarna har inte heller förstörts utan återlämnats till beslutsmyndigheten, där de finns tillgängliga för allmänheten att begära ut. Enligt chefsJO har kammarrättens hantering därmed inte påverkat anmälarens rätt att ta del av de aktuella handlingarna.

text: Anmälningarna

text: en av honom begärd handling direkt efter att domstolen fattat beslut om att inte lämna ut handlingen. Detta medför att han inte kommer att få frågan om utlämnande prövad i högre rätt eftersom handlingen inte finns kvar i kammarrätten. Genom förfarandet blir hans rätt till domstolsprövning illusorisk.

text: Utredning

text: Dagboksblad och avgöranden i Kammarrätten i Göteborgs mål nr 3815-20 och 4420-20 samt i de administrativa ärendena dnr 354-20 och 356-20 hämtades in och granskades.

text: Anmälningarna remitterades därefter till kammarrätten för yttrande. I remissvaret anförde domstolen, genom kammarrättspresidenten, följande:

text: Rättsliga utgångspunkter

text: Handlingsoffentlighet Grundläggande regler om allmänna handlingars offentlighet finns i

text: 2 kap.

text: tryckfrihetsförordningen

text: , TF. Enligt dessa regler har var och en rätt att ta del av en handling som förvaras hos en myndighet om den är inkommen till myndigheten eller upprättad där, förutsatt att handlingen inte omfattas av sekretess (den s.k. offentlighetsprincipen). De flesta myndighetsbeslut vari någon helt eller delvis nekas att ta del av allmän handling, eller vari en handling inte anses vara allmän, får överklagas till domstol, i första hand kammarrätt, se

text: 6 kap.

text: och

text: 9 §§

text: , OSL. Vid prövning av ett mål ska rätten ta del av det underlag som ligger till grund för det överklagade beslutet. Enligt

text: 8 § första stycket förvaltningsprocesslagen (1971:291)

text: , FPL, ska rätten se till att ett mål blir så utrett som dess beskaffenhet kräver. Av

text: HFD 2019 ref. 24

text: I framgår att en allmän handling som översänts till domstol för prövning av om sekretess föreligger är att anse som inkommen och därmed allmän hos domstolen under den tid den förvaras där. En sådan handling anses däremot inte tillförd det aktuella målet (

text: HFD 2019 ref. 24

text: II).

text: Arkivregler Av

text: 3 § arkivlagen (1990:782)

text: framgår att en myndighets arkiv bildas av de allmänna handlingarna från myndighetens verksamhet och sådana handlingar som avses i

text: 2 kap. 12 § tryckfrihetsförordningen

text: och som myndigheten beslutar ska tas om hand för arkivering. Att allmänna handlingar får gallras framgår av

text: 10 § första stycket arkivlagen

text: . Med gallring avses att handlingar sorteras ut och förstörs. Härutöver får en statlig myndighet avhända sig allmänna handlingar endast genom sådant återlämnande eller överlämnande som sker med stöd av lag eller föreskrift som meddelas av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer, eller särskilt beslut av regeringen (

text: 12 § första stycket arkivlagen

text: ). Vad som nyss sagts gäller dock inte handlingar som en myndighet har fått som lån (

text: 12 § andra stycket arkivlagen

text: ). I förarbetena anges som ett exempel på vanliga lån i förvaltningen remisser för yttrande, då akten från en myndighet översänds till en annan. Inom rättskipningen förekommer lån av domstolsakter framför allt i samband med överklaganden. Givetvis ska sådana lånade akter återlämnas (

text: prop. 1989/90:72

text: Bilaga 1, s. 78 f.).

text: I 8 § Riksarkivets föreskrifter (

text: RA-MS 2019:51

text: ) om återlämnande och gallring av handlingar hos de allmänna domstolarna, de allmänna förvaltningsdomstolarna samt hyres- och arrendenämnderna anges följande: En förvaltningsmyndighets handling som har legat till grund för prövning och som getts in med anledning av ett överklagande får, om den inte återlämnats med stöd av 17 och 18 §§, gallras om handlingen inte kan antas vara av särskild betydelse för den som lämnat handlingen till förvaltningsmyndigheten. Gallring får ske vid laga kraft och i annat fall fyra månader efter avslut.

text: Kammarrättens verksamhet och riktlinjer

text: Kammarrätten i Göteborg prövar på årsbasis drygt 350 mål som rör begäran om att ta del av allmän handling. I sådana mål begär domstolen regelmässigt in de icke utlämnade handlingarna, sekretesshandlingarna, som lån från beslutsmyndigheten. I vissa fall tar domstolen i stället del av handlingarna på plats hos beslutsmyndigheten, vilket görs vid omfattande material eller vid prövning av handlingar av särskilt känslig natur. Det är ett absolut krav att kammarrätten på något sätt tar del av de handlingar som ska sekretessprövas (se JO beslut den 27 februari 2017, dnr 111-2016). Av kammarrättens riktlinjer för hantering av sekretesshandlingar framgår bl.a. att kammarrätten i mål om rätt att ta del av allmänna handlingar får in eller begär in de handlingar som ska sekretessprövas. När handlingarna kommer in antecknas de som sekretesshandlingar eller sekretesshandlingar som lån på händelsebladet i målet, men de får inte något aktbilagenummer. I undantagsfall kan själva förekomsten av en handling vara sekretessbelagd, t.ex. när en enskild begärt att få veta om han eller hon förekommer i ett register. I en sådan situation får det inte framgå av händelsebladet att kammarrätten fått in en sekretesshandling. När sekretesshandlingar återsänds, efter att ett mål är avslutat, anges i händelsebladet ”sekretesshandlingarna åter till xx”. I de fall det inte antecknats på händelsebladet att sekretesshandlingar tagits in ska det inte heller framgå att de sänts åter.

text: Hantering av administrativa ärenden

text: Av kammarrättens arbetsordning framgår att fråga om utlämnande av en handling till en enskild enligt

text: 6 kap. 3 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400)

text: prövas, om handlingen hör till ett mål, av den avdelning på vilken målet handläggs eller har handlagts. Om begärd handling inte lämnas ut och det begärs ett överklagbart beslut ska frågan om utlämnande prövas av tre lagfarna ledamöter. Efter HFD:s avgörande 2019 ref. 24 har kammarrätten tagit emot ett antal förfrågningar om att ta del av sekretesshandlingarna i pågående och avslutade mål om rätt att ta del av allmän handling. Enligt delegationen i arbetsordningen har dessa administrativa ärenden hanterats i den dömande verksamheten. Mot bakgrund av att frågan prövas inom ramen för den dömande verksamheten, där sekretesshandlingarna under pågående mål anses förvarade, lånas de inte in eller förs över till den administrativa verksamheten. När sekretesshandlingarna skickats tillbaka till beslutsmyndigheten anses de inte längre förvarade hos domstolen.

text: Aktuella ärenden

text: JO:s ärende 8254-2020 Anmälaren (AA) har framfört klagomål över att kammarrätten skickat tillbaka sekretesshandlingarna i kammarrättens mål nr 3815-20 och 4420-20 i samband med att målen avslutats.

text: Hantering av kammarrättens mål nr 3815-20

text: Målet kom in till kammarrätten den 18 juni 2020. Av dagboksbladet framgår att de av beslutsmyndigheten sekretessprövade handlingarna kommit in och att de ej aktbilagerats i målet. Den 23 juni 2020 begärde klaganden i målet att få ta del av de aktuella sekretesshandlingarna, vilket prövades genom ett administrativt beslut, dnr 227/20 den 26 juni 2020. Vid ytterligare två tillfällen under målets fortsatta handläggning begärde två andra personer att få ta del av de aktuella sekretesshandlingarna, vilket prövades genom administrativa beslut. Kammarrätten avgjorde mål 3815-20 genom slutligt beslut den 3 juli 2020. Sekretesshandlingarna skickades åter till beslutsmyndigheten samma dag. Efter att målet avgjorts begärde anmälaren i JO:s ärende 8423-2020 (BB) sekretesshandlingarna utlämnade den 22 oktober 2020, vilket prövades genom ett administrativt beslut, dnr 354/20, den 23 oktober 2020.

text: Hantering av kammarrättens mål nr 4420-20

text: Målet kom in till kammarrätten den 14 juli 2020. Av dagboksbladet framgår att de av beslutsmyndigheten sekretessprövade handlingarna inkommit och att de ej aktbilagerats i målet. Samma dag som överklagandet kom in begärde klaganden att få ta del av de i målet aktuella sekretesshandlingarna, vilket prövades genom ett administrativt beslut, dnr 254/20, den 16 juli 2020. Den 4 september 2020 begärde klaganden på nytt att få ta del av de aktuella sekretesshandingarna, vilket prövades genom ett administrativt beslut, dnr 306/20, den 7 september 2020. Sedan klaganden överklagat kammarrättens administrativa beslut, dnr 254/20, begärde Högsta förvaltningsdomstolen in de sekretessprövade handlingarna den 14 september 2020. Beställningen hanterades i den dömande verksamheten och i dagboksbladet i mål 4420-20 har antecknats att handlingarna skickats över till Högsta förvaltningsdomstolen den 15 september 2020. Efter att Högsta förvaltningsdomstolen prövat överklagandet skickades handlingarna åter till kammarrätten den 26 oktober 2020. Under målets handläggning begärde även anmälaren i JO:s ärende 8423–2020 (BB) att få ta del av de sekretessprövade handlingarna. BB:s begäran inkom den 26 oktober 2020 och prövades genom ett administrativt beslut, dnr 356/20, den 28 oktober 2020. Kammarrätten avgjorde mål 4420-20 genom dom den 28 oktober 2020. Sekretesshandlingarna skickades åter till beslutsmyndigheten den 29 oktober 2020. Av dagboksbladen i båda målen går alltså att utläsa att handlingarna inkommit, antecknats på händelsebladet, ej aktbilagerats och återlämnats till beslutsmyndigheten i samband med målens avgörande. Kammarrättens chefsregistrator med ansvar för målkanslifunktionen i domstolen har uppgett att handläggningen av målen skett i enlighet med domstolens rutiner. Justitiekanslern har i ett beslut den 5 november 2020, dnr 1899-20-2.1., inte haft några synpunkter på Kammarrätten i Stockholms hantering vid återsändande av inlånade handlingar och konstaterar att hanteringen inte påverkat den enskildes rätt att ta del av de aktuella handlingarna. Det bör även noteras att Riksarkivets föreskrifter

text: RA-MS 2019:51

text: bara gäller handlingar i mål (eller, i tillämpliga fall, ärenden). Detta framgår inte helt tydligt av 8 § men desto tydligare av t.ex. 14 § samt av definitionerna av ”laga kraft” och ”avslut” i 2 §. En inlånad sekretesshandling har, som redan nämnts, inte tillförts något mål eller ärende och kan därför inte bedömas som en handling i ett

text: mål eller ärende. Något skäl för att med stöd av Riksarkivets föreskrifter behålla handlingarna efter att målet avslutats kan därför inte heller anses finnas.

text: JO:s ärende 8423-2020 Anmälaren (BB) har framfört klagomål över att kammarrätten har skickat tillbaka sekretesshandlingarna i mål nr 4420-20 innan kammarrättens administrativa ärende, dnr 356/20, fått laga kraft.

text: Hantering av kammarrättens administrativa ärende, dnr 356/20

text: Den 26 oktober 2020 inkom en begäran från anmälaren (BB) om att ta del av de sekretessbelagda handlingarna i mål nr 4420-20. Den 28 oktober 2020 inkom ytterligare en skrivelse från BB som efterfrågade besked i utlämnandefrågan. Kammarrätten, genom avdelning 2, avgjorde ärendet genom beslut samma dag och avslog begäran om att ta del av handlingarna. Samma dag som kammarrättens beslut är daterat, den 28 oktober 2020, överklagade BB beslutet. Överklagandet tillsammans med begäran, skrivelsen och kammarrättens beslut överlämnades till Högsta förvaltningsdomstolen. Den 7 januari 2021 inkom en beställning från Högsta förvaltningsdomstolen till kammarrätten att få de sekretessbelagda handlingarna som lån. Kammarrätten besvarade förfrågan med upplysningen om att sekretesshandlingarna i mål nr 4420-20 skickats tillbaka till beslutsmyndigheten den 29 oktober 2020. HFD avgjorde målet 6090-20 den 10 februari 2021 och konstaterade att handlingarna inte längre fanns tillgängliga hos kammarrätten. Berörda befattningshavare som prövat kammarrättens administrativa ärende dnr 356/20 har anfört att de inte har något ytterligare att tillägga. Anmälaren har gjort gällande att kammarrättens hantering strider mot tidigare JO-praxis och mot allmänna rättsstatsprinciper om instansordning. I de JOuttalanden anmälaren hänvisar till har det varit fråga om utlämnanden av handlingar som tillkommit hos den beslutade myndigheten, oaktat om de bedömts som allmänna eller inte. JO har då uttalat att det är självklart att handlingar inte får förstöras innan tiden för överklagande har gått ut. Om beslutet överklagas har JO anfört att det är lika självklart att handlingarna måste bevaras till dess överklagandet blivit slutligt prövat. Vid den administrativa prövningen i ärende med dnr 356/20, har handlingarna funnits och förvarats i den dömande verksamheten, där de varit tillgängliga att ta del av under den administrativa prövningen. Skyldigheten, för dem som prövat utlämnandefrågan, att ta del av de handlingar som begärts utlämnade har på detta sätt uppfyllts. Handlingarna har därmed inte lånats in eller förts över till det administrativa ärendet. Eftersom några handlingar inte tagits in i det administrativa ärendet, har det inte heller funnits någon skyldighet att där bevara dem, varför frågan om gallring av handlingarna inte varit aktuell. Handlingarna har inte förstörts (jfr ovan nämnd JO-praxis), utan sänts tillbaka till beslutsmyndigheten, där de finns tillgängliga att ta del av eller begära in vid en eventuell överprövning.

text: Sammanfattning

text: Kammarrätten konstaterar att de aktuella sekretesshandlingarna översänts till kammarrätten med anledning av överprövningen av en myndighets beslut att inte lämna ut dem på grund av att uppgifter i dem omfattas av sekretess. Handlingarna var under den tid de förvarades hos domstolen allmänna men inte tillförda de aktuella målen eller de administrativa ärendena (se ovan nämnda

text: HFD 2019 ref. 24

text: I och II). Justitiekanslern har i ett beslut den 5 november 2020, dnr 1899-20-2.1., inte haft några synpunkter på Kammarrätten i Stockholms hantering vid återsändande av inlånade handlingar och konstaterar att hanteringen inte påverkat den enskildes rätt att ta del av handlingarna.

text: Mot bakgrund av att handlingarna lämnats över till kammarrätten i dess rättsvårdande verksamhet som lån och inte heller tillförts målen eller de administrativa ärendena har det inte funnits någon skyldighet för kammarrätten att bevara handlingarna för arkivering. Det kan inte heller anses motiverat av tryckfrihetens intresse att en inlånad sekretesshandling, för längre tid än under målets prövning, förvaras hos domstolen. Om någon önskar ta del av handlingen finns den alltjämt förvarad hos beslutsmyndigheten och kan begäras utlämnad på nytt därifrån. Hanteringen har därmed inte påverkat anmälarnas möjlighet att ta del av de allmänna handlingarna. Tillsammans med yttrandet lämnades en tidslinje över sekretesshandlingarnas förvarande och de administrativa ärenden som aktualiserats i mål nr 3815-20 och 4420-20.

text: BB kommenterade remissvaret och anförde bl.a. följande: Den praxis som utvecklats om att en myndighet inte får avhända sig handlingar under tiden som prövning pågår måste gälla oavsett om handlingarna tillkommit hos den beslutande myndigheten eller inte. Huruvida handlingen finns hos någon annan myndighet är helt irrelevant för hans rätt att få utlämnandet prövat av kammarrätten som första instans. Att en handling skickas tillbaka till beslutsmyndigheten får samma följd som om myndigheten förstör handlingen. Högsta förvaltningsdomstolen kan inte anmoda kammarrätten att återställa en handling som kammarrätten avhänt sig och inte heller inhämta en handling för sekretessprövning från en annan myndighet än den som fattat sekretessbeslutet. Det är en självklar del av instansordningens princip att en myndighet som fattar ett beslut som första instans inte i praktiken kan hindra en sökande att klaga på beslutet eller att få det prövat i högre instans. Det vore besynnerligt om en myndighet straffritt kunde avhända sig en allmän handling på detta sätt.

text: Även AA kommenterade remissvaret.

text: Dagboksblad och avgörande i Högsta förvaltningsdomstolens mål nr 6090-2020 hämtades in.

text: Bedömning

text: Inledning Av utredningen framgår att Kammarrätten i Göteborg vid sin prövning av en myndighets beslut att inte lämna ut en allmän handling på grund av sekretess normalt tar del av den handling som beslutsmyndigheten inte har lämnat ut (i fortsättningen sekretesshandlingen), genom att den begärs in från myndigheten. Det förekommer även att domstolen i stället tar del av handlingen på plats hos myndigheten. Vidare har det framkommit att sekretesshandlingar som har begärts in återsänds till myndigheten direkt efter att målet avslutats hos kammarrätten. Enligt domstolens arbetsordning hanteras en framställan till kammarrätten om att få ta del av en sådan sekretesshandling i ett administrativt ärende och prövas av den avdelning där sekretessmålet handläggs. Om den begärda handlingen inte lämnas ut och det begärs ett överklagbart beslut prövas frågan om utlämnande av tre lagfarna ledamöter.

text: Anmälarna har påstått att kammarrättens åtgärd att återlämna sekretesshandlingarna i samband med att ett mål avslutas inte har stöd i lag eller föreskrifter. BB har även anfört att förfarandet lett till att han inte har kunnat få frågan om utlämnande av handlingarna från domstolen prövad i högre rätt.

text: Jag har valt att fokusera min granskning på den övergripande frågan om domstolens rutiner för återlämnande av sekretesshandlingar och särskilt kommentera den kritik som BB har riktat mot kammarrättens agerande.

text: Kammarrättens återlämnande av sekretesshandlingar En fråga i ärendena är således om kammarrättens åtgärd att lämna tillbaka sekretesshandlingar i samband med att ett sekretessmål avgörs har rättsligt stöd. Enligt rättspraxis anses en sådan handling som inkommen hos kammarrätten och allmän hos domstolen under den tid den förvaras där, men den anses inte tillförd kammarrättens mål (se

text: HFD 2019 ref. 24

text: I och II).

text: Som framgått av remissvaret anges i

text: arkivlagen (1990:782)

text: att en statlig myndighet, utöver vad som följer av bestämmelserna i den lagen om gallring och överlämnande till arkivmyndighet, endast får avhända sig allmänna handlingar genom sådant återlämnande eller överlämnande som sker med stöd av lag eller föreskrift, eller med stöd av särskilt beslut av regeringen (

text: 12 § första stycket

text: ). Det gäller dock inte för handlingar som en myndighet har fått som lån (

text: 12 § andra stycket

text: I förarbetena anges följande (se

text: prop. 1989/90:72

text: Bilaga 1 s. 78–79): I andra stycket görs den tämligen självklara reservationen att förbudet mot avhändande inte gäller sådana handlingar som myndigheten har fått som lån. Ett exempel på vanliga lån i förvaltningen är remisser för yttrande, då akten från en myndighet översänds till en annan. Inom rättskipningen förekommer lån av domstolsakter framför allt i samband med överklaganden. Givetvis ska sådana lånade akter återlämnas.

text: Justitiekanslern (JK) har prövat ett liknande ärende om hanteringen av sekretesshandlingar hos Kammarrätten i Stockholm och hade då inte några synpunkter på att domstolen återlämnande dessa handlingar i samband med att sekretessmålet avgjordes (se JK:s beslut den 5 november 2020, dnr 1899-20- 2.1). Jag ser inte annorlunda på tillämpningen av de aktuella bestämmelserna.

text: Återlämnande av sekretesshandlingar när ett beslut om att inte lämna ut handlingarna från kammarrätten har överklagats Av utredningen framgår att kammarrätten avslutade både sekretessmålet nr 4420-20 och det administrativa ärendet dnr 356/20 den 28 oktober 2020. Vidare framgår att BB samma dag överklagade domstolens avslagsbeslut i det administrativa ärendet. Dagen därpå återsändes sekretesshandlingarna till beslutsmyndigheten. Högsta förvaltningsdomstolen avslog den 10 februari 2021 BB:s överklagande eftersom den begärda handlingen inte längre förvarades hos

text: kammarrätten. Kammarrättens återlämnande medförde därmed att BB inte fick någon överprövning i sak av domstolens avslagsbeslut.

text: Som framgått har JO tidigare uttalat att det är självklart att handlingar inte får förstöras innan tiden för överklagande av ett beslut om utlämnande av handlingarna gått ut, och lika självklart att handlingar måste bevaras till dess ett överklagande har blivit slutligt prövat (se bl.a.

text: JO 2017/18 s. 178

text: och JO 1994/95 s. 583). Dessa ärenden rörde dock handlingar som hade tillkommit hos den myndighet som förvarade dem och där myndigheten hade en skyldighet att bevara handlingarna en viss tid.

text: I det här fallet har de aktuella sekretesshandlingarna lånats in av kammarrätten. De har därigenom visserligen förvarats hos kammarrätten men kan inte anses tillförda vare sig sekretessmålet eller det administrativa ärendet (jfr

text: HFD 2019 ref. 24

text: II). Kammarrätten har haft en skyldighet att ta del av handlingarna inom ramen för sin prövning av sekretessfrågan men har inte haft någon skyldighet att låna in handlingarna eller, när så skett, att bevara dem (se

text: 12 § andra stycket arkivlagen

text: och

text: prop. 1989/90:72

text: Bilaga 1 s. 78–79). Handlingarna har inte heller förstörts utan har återlämnats till beslutsmyndigheten, där de finns tillgängliga för allmänheten att begära ut. Vid avslag på en sådan begäran har den enskilde möjlighet att överklaga beslutet till kammarrätten och därefter till Högsta förvaltningsdomstolen. Kammarrättens hantering har därmed inte påverkat anmälarens rätt att ta del av de aktuella handlingarna.

text: Vad som i övrigt har kommit fram i ärendena ger inte anledning till några uttalanden från min sida.

text: Ärendena avslutas.


title: Fråga bl.a. om uppgifter i upptagningar för ADB varit tillgängliga på sådant sätt att de utgjort allmän handling

text: Anmälan

text: I en anmälan den 25 februari 1998 begärde AA att JO skulle granska Statens jordbruksverks underlåtenhet att agera och anförde bl.a. följande. Genom en skrivelse den 13 januari 1998 till verket begärde han med stöd av

text: tryckfrihetsförordningens

text: bestämmelser om offentliga handlingar att få uppgifter beträffande olika bidragstagare. Han fick inget svar på skrivelsen, varför han i en skrivelse den

text: 3 februari 1998 upprepade sin begäran. Han hade fortfarande inte fått något svar.

text: Utredning

text: Anmälan remitterades till Statens jordbruksverk som i yttrande anförde följande.

text: AA har i en skrivelse, som kom in till Statens jordbruksverk den 19 januari 1998, begärt namn, adress och erhållna bidrag i kronor för bidragstagare/lantbrukare i Östra Grevie församling i Vellinge kommun, Stora Slågarp i Almstad församling och Villie i Alstad församling båda i Trelleborgs kommun. Uppgifterna skulle omfatta alla typer av erhållna bidrag. AA har i en andra skrivelse, som kom in till Statens jordbruksverk den 6 februari 1998, upprepat sin begäran. Den myndighet som handlägger och fattar beslut om stödfrågor för respektive stödform som efterfrågas av AA är Länsstyrelsen i Skåne län. Länsstyrelsen registrerar uppgifterna, som ligger som underlag till beslut om utbetalning, i ett gemensamt datasystem som administreras av Jordbruksverket. Jordbruksverkets enda möjlighet att ta del av de uppgifter som finns i besluten är genom det gemensamma datasystemet. Systemet medger inte en utsortering av uppgifterna med sortering på kommun eller församling. Ett programmeringsarbete samt komplettering av uppgifter (postnummer) krävdes därför för att möjliggöra framtagandet av de efterfrågade uppgifterna. Den 26 mars 1998 tog Jordbruksverket per telefon kontakt med AA och begärde kompletteringen. Den 30 mars 1998 inkom AA med denna och den 3 april 1998 skickade Jordbruksverket svar på AA:s fråga. På grund av hög arbetsbelastning fanns det ej några resurser åtkomliga för att göra den nödvändiga programmeringen förrän i slutet på mars 1998. Jordbruksverket är införstådd med att det tog för lång tid innan AA kontaktades och beklagar detta. Under den tiden övervägde Jordbruksverket möjligheten att kontakta Länsstyrelsen i Skåne län men bedömde att verket ändå hade större möjligheter att ta fram uppgifterna. Länsstyrelsen har förvisso alla beslutshandlingar men har ej heller

text: möjligheten att göra en utsortering av efterfrågade uppgifter, med sortering på kommun eller församling, vare sig i datasystemet eller på papper. Under den aktuella perioden pågick ett arbete med att förbereda utbetalningar av EU-finansierade jordbrukarstöd som berörde ca femtiotusen stödmottagare. Alla resurserna för programmering prioriterades för detta arbete eftersom EU krävde utbetalning inom viss tid för att finansiera stöden. AA kommenterade remissvaret och anförde bl.a. att Statens jordbruksverk inte handlagt hans begäran att få del av allmänna handlingar på ett korrekt sätt eftersom verket inte behandlat den skyndsamt och inte heller fattat något beslut i saken.

text: Stf. JO Ekberg anförde i beslut den 31 augusti 1999 följande.

text: Grundläggande bestämmelser om allmänna handlingars offentlighet finns i

text: 2 kap.

text: tryckfrihetsförordningen

text: (TF). Kapitlet reglerar även primärt frågan om sådana handlingars utlämnande. Med allmän handling förstås enligt

text: 2 kap. 3 §

text: TF framställning i skrift eller bild samt upptagning som kan läsas, avlyssnas eller på annat sätt uppfattas endast med tekniskt hjälpmedel. En handling är allmän om den förvaras hos myndighet och enligt 6 eller 7 § är att anse som inkommen till eller upprättad hos myndigheten. Enligt

text: 2 kap. 12 §

text: TF skall en allmän handling som får lämnas ut – och som alltså inte omfattas av någon sekretessbestämmelse – på begäran genast eller så snart det är möjligt på stället utan avgift tillhandahållas den som önskar ta del av den. Av

text: 2 kap. 13 §

text: TF framgår vidare att den som önskar ta del av en allmän handling även har rätt att mot fastställd avgift få avskrift eller kopia av handlingen. En sådan begäran skall behandlas skyndsamt. JO har i ett flertal beslut uttalat att besked i en utlämnandefråga normalt bör lämnas redan samma dag som begäran har gjorts. Någon eller några dagars fördröjning kan dock godtas om en sådan fördröjning är nödvändig för att myndigheten skall kunna ta ställning till om den efterfrågade handlingen är allmän och offentlig. Härtill kommer att ett visst dröjsmål är ofrånkomligt om framställningen avser eller fordrar genomgång av ett omfattande material.

text: En begäran om att få ta del av en allmän handling skall enligt

text: 2 kap. 14 §

text: TF göras hos den myndighet som förvarar handlingen. Svarar en viss befattningshavare vid myndigheten enligt arbetsordningen eller särskilt beslut för vården av handlingen, ankommer det enligt

text: 15 kap. 6 § andra stycket sekretesslagen (1980:100)

text: på denna befattningshavare att i första hand pröva frågan om handlingens utlämnande till enskild.

text: Om en framställning om att få ta del av en handling inte kan tillmötesgås fullt ut, skall den som begär handlingen underrättas härom. Han skall också enligt

text: 15 kap. 6 § sekretesslagen

text: underrättas om att han kan begära att frågan hänskjuts till myndigheten och att ett formligt beslut av myndigheten krävs för att ett avgörande skall kunna överklagas. Systemet med hänskjutande till myndigheten skall enligt fast praxis också tillämpas då den begärda handlingen inte finns hos myndigheten liksom då handlingen inte lämnas ut med hänvisning till att den inte är allmän. Mot myndighetens avslagsbeslut får sökanden enligt

text: 15 kap. 7 § sekretesslagen

text: föra talan, i förevarande fall hos kammarrätten.

text: AA har med åberopande av föreskrifterna i TF begärt att få olika slags uppgifter rörande stödbidrag till lantbrukare boende i vissa angivna församlingar. Enligt vad Statens jordbruksverk upplyst fanns dessa uppgifter inte i några skriftliga handlingar hos verket. Däremot fanns uppgifterna i ett gemensamt datasystem som verket administrerar. Med ”upptagning som kan läsas, avlyssnas eller på annat sätt uppfattas endast med tekniskt hjälpmedel” i

text: 2 kap. 3 §

text: TF avses bl.a. upptagningar för ADB. De av AA efterfrågade uppgifterna har således funnits i allmänna handlingar som förvarats hos Statens jordbruksverk. Av verkets remissyttrande framgår dock att en utsortering av uppgifterna erfordrades. För att kunna tillmötesgå AA:s begäran krävdes sålunda en bearbetning av uppgifter, för vilket det i sin tur var nödvändigt att bl.a. utföra programmeringsarbete.

text: I förarbetena till

text: 2 kap. 3 §

text: TF uttalas att ett visst urval eller en viss sammanställning av data får anses utgöra en för myndigheten tillgänglig upptagning – och därmed en allmän handling – om urvalet eller sammanställningen kan tas fram genom rutinbetonade åtgärder från myndighetens sida. Krävs däremot en mera kvalificerad, konstruktiv insats i form av t.ex. nyskrivning av datorprogram, kan den upptagning som skulle bli resultatet av bearbetningen inte anses tillgänglig för myndigheten. Vidare anfördes att en myndighet torde bli skyldig att tillhandagå med nytt datorprogram endast om sådant kan upprättas inom myndigheten genom en enkel arbetsinsats och utan nämnvärda kostnader eller andra komplikationer (

text: prop. 1975/76:160 s. 89

text: Vad Statens jordbruksverk upplyst om de åtgärder som krävdes för att tillmötesgå AA:s begäran ger inte stöd för annat än att åtgärderna gått utöver sådana rutinbetonade åtgärder för visst urval eller viss sammanställning av data som en myndighet är skyldig att vidta för att tillgodose kraven på offentlighet. De begärda uppgifterna kan därför inte anses ha varit tillgängliga för verket på sådant sätt att de utgjort allmän handling (se

text: RÅ 1988 ref. 84

text: Eftersom AA i sin begäran uttryckligen åberopade föreskrifterna i TF, skulle verket dock formellt ha behandlat framställningen i enlighet med de regler som redogjorts för ovan. AA skulle således ha underrättats om att de begärda uppgifterna inte utgjorde allmän handling och om möjligheten att erhålla ett formellt beslut i saken. Han skulle också ha upplysts om att ett sådant beslut krävdes för att avgörandet skulle kunna överklagas.

text: Av intresse i sammanhanget är samtidigt bestämmelserna i

text: 15 kap. 4 § sekretesslagen

text: om att en myndighet på begäran av en enskild skall lämna uppgift ur allmän handling som förvaras hos myndigheten, i den mån hinder inte möter på grund av bestämmelse om sekretess eller av hänsyn till arbetets behöriga gång. Statens jordbruksverk synes ha behandlat AA:s begäran som en framställning enligt detta lagrum. Av verkets remissyttrande framgår att verket inte förrän i slutet av mars 1998 hade tillgängliga resurser för att utföra det programmeringsarbete som krävdes för att ta fram de begärda uppgifterna. Dessa har sedan, efter viss komplettering från AA, översänts till honom den 3 april 1998. Verket har sålunda, i stort