avgjordAv: Justitieombudsmannen Katarina Påhlsson

nyckelord:
Allmänna val
Grundläggande fri- och rättigheter

title: Kriminalvården har i några fall inte gett intagna möjlighet att rösta i de allmänna valen 2022

sammanfattning: I samband med de allmänna valen 2022 har Kriminalvården i tre olika situationer brustit i sin skyldighet att ge intagna möjlighet att rösta. Myndigheten får kritik för detta. För att den som är intagen inom Kriminalvården ska kunna utnyttja sin grundläggande rättighet att rösta, krävs det att myndigheten ordnar de praktiska förutsättningarna för detta. Det är enligt JO också nödvändigt att Kriminalvården informerar de intagna om möjligheten att rösta och hur röstningen går till på det aktuella verksamhetsstället. Hon ser positivt på att myndigheten nu påbörjar ett arbete med att upprätta styrande dokument för hanteringen av röstning i val för intagna. Enligt JO:s uppfattning finns det situationer där det är särskilt viktigt med vägledning, bl.a. om den intagne i ett första skede har gått miste om möjligheten att rösta till följd av t.ex. sjukdom, tillfällig frånvaro eller förflyttning till ett annat verksamhetsställe. Liknande förhållanden kan uppstå för personer som tas in i häkte eller anstalt på valdagen eller strax dessförinnan och som ännu inte har röstat.

text: Anmälningarna

text: Under hösten 2022 tog JO emot tre anmälningar som handlade om att intagna i häkte och anstalt inte hade fått möjlighet att rösta i de allmänna valen 2022. Ärendena (dnr 7179-2022, 7287-2022 och 7313-2022) behandlas gemensamt i detta beslut.

text: Anstalten Umeå, dnr 7179-2022 AA framförde klagomål mot Kriminalvården, anstalten Umeå, och anförde i huvudsak följande. Han fick inte möjlighet att rösta i valen till riksdag, kommunfullmäktige och regionfullmäktige. Personalen frågade inte honom den dagen som det anordnades förtidsröstning i anstalten. Han var då placerad i avskildhet. På valdagen den 11 september 2022 fick han veta att det inte var möjligt att rösta.

text: Anstalterna Rödjan och Brinkeberg, dnr 7287-2022 BB klagade på anstalterna Rödjan och Brinkeberg samt uppgav bl.a. följande. Den 6 september 2022 blev han utan förvarning flyttad från Rödjan till Brinke-

text: berg. Det medförde att han gick miste om förtidsröstningen som hölls i den förstnämnda anstalten samma dag, vilken han hade planerat att delta i. Under transporten till Brinkeberg berättade han för personalen att det var mycket viktigt för honom att rösta. Även när han kom fram dit förklarade han att han ville rösta. Personalen vid anstalten Brinkeberg informerade dock honom om att förtidsröstningen där redan hade ägt rum. Han frågade om det fanns några andra alternativ, t.ex. om en representant kunde rösta åt honom eller om han kunde få gå till vallokalen i sällskap av personal. Svaret blev nej. Varje dag fram till valdagen pratade han med personal om att han ville rösta. Till svar fick han att det inte var möjligt. Han är mycket besviken över Kriminalvårdens hantering. Han är 19 år och detta skulle ha blivit den första gången som han röstade.

text: Häktet Sollentuna, dnr 7313-2022 CC framförde klagomål mot Kriminalvården, häktet Sollentuna, och anförde i huvudsak följande. Hon fick inte möjlighet att rösta i valet, trots att hon hade blivit informerad om att hon skulle få det. Som hon har förstått det kom röstmottagarna till hennes cell just när hon var ute på promenad. Det hade varit enkelt att hitta henne om de bara hade frågat efter henne. Det var mycket viktigt för henne att få rösta.

text: Utredning

text: JO hämtade in muntliga upplysningar från en kriminalvårdsinspektör vid vart och ett av de fyra anmälda verksamhetsställena.

text: Därefter begärde JO att Kriminalvården skulle yttra sig över de uppgifter som anmälarna lämnat. Myndigheten ombads att lämna en beskrivning av dels Kriminalvårdens nationella rutiner avseende röstning i valet 2022, dels de lokala rutinerna vid de aktuella verksamhetsställena avseende röstning i valet 2022. Dessutom skulle Kriminalvården yttra sig särskilt vad gäller intagna som är placerade i avskildhet (anstalten Umeå) och som förflyttas mellan olika verksamhetsställen (anstalterna Rödjan och Brinkeberg).

text: Kriminalvården gav in tre remissvar, i vilka myndigheten genom rättschefen vid huvudkontoret yttrade sig. Av dessa framgick att Kriminalvården hade tagit in uppgifter från bl.a. berörda regioner och verksamhetsställen. Myndigheten bifogade tre bilagor: ”Valet 2022 – information till chefer”, en folder riktad till intagna med information om att rösta i valet och information som publicerats på Kriminalvårdens internwebb.

text: I respektive remissvar anförde Kriminalvården i huvudsak följande:

text: Anstalten Umeå

text: Utredning

text: – – – Natten till lördagen den 3 september 2022 kom AA till anstalten Umeå. Han var vid ankomsten påverkad av narkotika och placerades därför i avskildhet.

text: Anstalten gjorde bedömningen att AA inte var i sådant skick att han vid ankomsten kunde informeras om möjligheten att rösta. Han var fortsatt placerad i avskildhet den 4 september 2022, när förtidsröstning vid anstalten ägde rum. Samma dag som förtidsröstningen ägde rum, fick personalen vetskap om att det var möjligt för de intagna att rösta i valet utan att ha anmält sig i förväg och gick därför runt på avdelningarna och frågade klienterna om det fanns ytterligare klienter som ville rösta i valet. Personalen glömde att informera AA om möjligheten att rösta i valet och skälet till detta kan ha varit att han inte befann sig på avdelningen utan var placerad i avskildhet. Beträffande Kriminalvårdens nationella rutiner avseende röstning i valet 2022 har det framkommit att den nationella avdelningen för verksamhetsinnehåll gav vägledning på regional och lokal nivå genom separata e-postmeddelanden till chefer […], en valfolder riktad till klienter […] och genom information publicerad på Kriminalvårdens internwebb Krimnet […]. Kriminalvården förde även löpande dialog med valhandläggare vid Valmyndigheten, vilka bl.a. faktagranskade det informationsmaterial som togs fram inom Kriminalvården. I december 2022 genomförde avdelningen för verksamhetsinnehåll tillsammans med kommunikationsavdelningen en utvärdering av information om intagnas valdeltagande. Beträffande anstalten Umeås rutiner avseende röstning i valet 2022 har det framkommit att det i mitten av augusti 2022 sattes upp informationsblad på avdelningarna, med information om att de intagna skulle anmäla sig i förväg för att kunna förtidsrösta i valet den 4 september 2022. Någon särskild muntlig information gavs inte till de intagna men personalen påminde klienterna om att skriva upp sig på en lista om de behövde hjälp att skaffa röstkort. Den 1 september 2022 beställdes röstkort till de klienter som anmält sig. Samma dag skickades det ut ett mail med praktisk information till samtliga avdelningar om hur röstningen skulle gå till, mailet skickades dock inte till avskildhetsavdelningen. Innan förtidsröstningen skulle äga rum fick anstalten Umeå även direktiv från valförrättaren att endast de intagna som anmält sig i förväg skulle kunna rösta den 4 september 2022. Den 4 september 2022 visade det sig att valförrättare kunde ordna röstkort på plats så att även de klienter som dök upp oanmälda till vallokalen kunde rösta. Personalen gick därför ut på avdelningarna och kontrollerade om det var några fler intagna som ville rösta. Anstalten Umeå har inte haft någon särskild rutin för röstning i val, vad gäller intagna som är placerade i avskildhet. Eftersom AA var placerad i avskildhet fick han inte information om att det var möjligt att förtidsrösta den 4 september 2022. – – –

text: Kriminalvårdens bedömning

text: Kriminalvården har bedrivit ett omfattande informationsarbete inom myndigheten för att ge såväl intagna som anställda information om hur intagnas valdeltagande ska administreras. Information har publicerats på myndighetens internwebb och det har även gjorts utskick till berörda chefer i myndigheten. Därutöver har en informationsbroschyr delats ut till intagna i samtliga anstalter och häkten. Efter valet 2022 genomförde Kriminalvården också en utvärdering med anledning av de intagnas valdeltagande i valet. Kriminalvården bedömer att det inte har saknats instruktioner till lokal nivå för hantering av valet 2022. Det har lämnats information om hur intagnas valdeltagande ska administreras och det har också framgått hur de författningar som reglerar valdeltagande i allmänna val ska tillämpas vad gäller intagna i Kriminalvården.

text: Det kan dock konstateras att anstalten Umeå har brustit i sin administration gällande hanteringen av intagnas valdeltagande eftersom AA inte har fått möjlighet att förtidsrösta. Mot denna bakgrund bedömer Kriminalvården att myndighetens hantering av AA:s valdeltagande har inneburit en begränsning i hans möjlighet att förtidsrösta … Även om utredningen inte ger stöd för annat än att detta skett av förbiseende ser Kriminalvården mycket allvarligt på att en intagen på detta sätt inte givits möjlighet att rösta i de allmänna valen 2022. […]

text: Anstalterna Rödjan och Brinkeberg

text: Utredning

text: – – – BB vistades på anstalten Rödjan från den 14 augusti fram till den 6 september 2022. Den 6 september 2022 ägde förtidsröstning till valet rum på anstalten med start kl. 12.00. BB förflyttades samma dag kl. 12.02 till anstalten Brinkeberg. Det har av utredning inte framkommit någon uppgift om att anstalten Rödjan informerade anstalten Brinkeberg om huruvida BB givits möjlighet att förtidsrösta. Det finns heller ingen anteckning om att han vid ankomsten till anstalten Brinkeberg tillfrågades om han hade röstat eller om han önskade att rösta i valet 2022.

text: Kriminalvården har återgett samma beskrivning av myndighetens nationella rutiner avseende röstning i valet 2022 som i remissvaret i fråga om anstalten Umeå. När det gäller intagna som förflyttas mellan olika verksamhetsställen samt de lokala rutinerna för valet 2022 vid anstalterna Rödjan respektive Brinkeberg har Kriminalvården anfört följande:

text: Beträffande Kriminalvårdens nationella rutiner avseende röstning i valet 2022 för intagna som förflyttas mellan anstalter och häkten har det framkommit att det saknas särskilda rutiner eller vägledning. Beträffande anstalten Rödjans rutiner avseende röstning i valet 2022, anslog anstalten information den 24 augusti 2022, genom att sätta upp informationsblad på anstaltens samtliga anslagstavlor samt i centralvakten. Av informationen framgick att förtidsröstning på anstalten skulle genomföras den 6 september 2022. Vidare framgick även hur valet skulle genomföras, tider och lokal samt information om att de intagna som saknade röstkort skulle anmäla sitt namn i centralvakten senast den 31 augusti 2022. Därefter beställde personalen på anstalten dubbletter av röstkort från Valmyndigheten. Valet genomfördes den 6 september 2022. Anstalten säkerställde att de intagna som ville rösta fick gå från sin sysselsättning denna dag i syfte att få rösta. För de intagna som inte hade haft möjlighet att beställa röstkort innan den 31 augusti 2022 var röstmottagarna behjälpliga och skrev ut dubbletter till dessa direkt på valdagen den 6 september 2022. Därmed var det möjligt för alla intagna på anstalten att rösta. Beträffande anstalten Brinkebergs rutiner avseende röstning i valet 2022 ägde förtidsröstningen rum den 29 augusti 2022. Innan den 29 augusti 2022 hade anstalten satt upp affischer med information om hur valet skulle genomföras och hur de intagna skulle gå till väga för att få möjlighet att förtidsrösta. De intagna som skrevs in efter den 29 augusti 2022, då förtidsröstningen på anstalten ägde rum, eller av annan anledning inte hade kunnat förtidsrösta, erbjöds att rösta genom budröstning fram till den 11 september 2022. Det fanns personal avsatt för att hjälpa till vid budröstningen men det saknades skriftlig information riktad till de intagna om möjligheten att budrösta efter den 29 augusti 2022. Det har av utredningen inte framkommit att BB uttryckt någon önskan om att få rösta i valet 2022.

text: Kriminalvården har – beträffande myndighetens arbete på central nivå i samband med valet 2022 – gjort samma bedömning som i remissvaret avseende anstalten Umeå, dvs. att informationsarbetet har varit omfattande och inbegripit instruktioner till lokala verksamhetsställen. När det gäller hanteringen vid anstalterna Rödjan och Brinkeberg har Kriminalvården anfört följande:

text: Kriminalvårdens bedömning

text: – – – […] Även om det inte har framkommit att BB uttryckt någon önskan om att få rösta i valet 2022 kan det konstateras att anstalten Brinkeberg har brustit i sin administration av intagnas valdeltagande då BB inte tillräckligt tydligt, informerats om sin rätt att budrösta efter det att BB förflyttats till anstalten. Mot denna bakgrund bedömer Kriminalvården att myndighetens hantering av BB:s valdeltagande har inneburit en begränsning i hans möjlighet att budrösta … Även om utredningen inte ger stöd för annat än att detta skett av förbiseende ser Kriminalvården mycket allvarligt på att en intagen på detta sätt inte givits möjlighet att rösta i de allmänna valen 2022.

text: Häktet Sollentuna

text: Utredning

text: – – – CC skrevs in vid häktet Sollentuna den 31 augusti 2022. Av daganteckningarna den 2 september 2022, framgår att hon informerades om rutinerna kring förtidsröstning och att förtidsröstning på häktet Sollentuna skulle äga rum den 5 september och den 9 september 2022 mellan kl. 9.00 och 12.00 samt kl. 13.00-16.00 båda dagarna. Av utredningen har framkommit att CC inte var på sitt rum när röstningsmottagarna besökte hennes avdelning för att ta emot röster i valet. Röstningsmottagarna meddelade personalen på avdelningen att de ville bli kontaktade när CC åter var på plats i sitt rum. Personalen hörde därefter inte av sig till röstmottagarna och röstningsmottagarna följde heller inte upp ärendet vilket resulterade i att CC inte fick möjlighet att förtidsrösta.

text: Kriminalvården har återgett samma beskrivning av myndighetens nationella rutiner avseende röstning i valet 2022 som i remissvaret i fråga om anstalten Umeå. När det gäller de lokala rutinerna för valet 2022 vid häktet Sollentuna har Kriminalvården anfört följande:

text: Beträffande häktet Sollentunas rutiner avseende röstning i valet 2022, har det framkommit att den 21 juni 2022 beslutade Valnämnden i Sollentuna kommun att förtidsröstning med begränsat tillträde skulle anordnas på häktet Sollentuna den 5 september och den 9 september 2022 mellan kl. 09.00 och 16.00 båda dagarna. Valnämnden utsåg tre anställda på Kriminalvården att vara röstningsmottagare med uppgift att ta emot förtidsrösterna från de intagna. I slutet av augusti 2022 och början av september 2022 informerades de intagna vid häktet i Sollentuna om rutinerna för förtidsröstning och möjligheten att budrösta. Efter att de intagna informerats om valet 2022, blev de tillfrågade om de ville förtidsrösta. Samtliga avdelningar upprättade var sin lista på intagna som ville förtidsrösta. Därefter beställde personalen dubblettröstkort via valmyndighetens hemsida. Listorna med namn och dubblettröstkort lämnades till röstmottagarna, som därefter tog emot rösterna. För intagna som av någon anledning inte kunde förtidsrösta den 5 september eller den 9 september 2022 och för

text: intagna som skrevs in i häktet efter den 9 september 2022, erbjöds möjligheten att rösta via bud både den 10 september och den 11 september 2022.

text: – – – Kriminalvården har – när det gäller myndighetens arbete på central nivå i samband med valet 2022 – gjort samma bedömning som i remissvaret avseende anstalten Umeå, dvs. att informationsarbetet har varit omfattande och inbegripit instruktioner till lokala verksamhetsställen. När det gäller hanteringen vid häktet Sollentuna har myndigheten anfört följande:

text: Kriminalvårdens bedömning

text: – – – Det kan dock konstateras att häktet Sollentuna har brustit i sin administration gällande hanteringen av intagnas valdeltagande eftersom CC inte har fått möjlighet att förtidsrösta. Utöver de bestämda datumen för förtidsröstning fanns det möjlighet att budrösta både den 10 september och den 11 september 2022 i häktet. Det har inte kunnat utredas varför CC inte fick möjlighet att budrösta. Mot denna bakgrund bedömer Kriminalvården att myndighetens hantering av CC:s valdeltagande har inneburit en begränsning i hennes möjlighet att budrösta … Även om utredningen inte ger stöd för annat än att detta skett av förbiseende ser Kriminalvården mycket allvarligt på att en intagen på detta sätt inte givits möjlighet att rösta i de allmänna valen 2022. I remissvaren anförde Kriminalvården också att myndigheten i närtid kommer att påbörja ett arbete med att upprätta styrande dokument om hantering av röstning i val för intagna för att säkerställa att det framöver finns nationell styrning vad gäller valadministration inom myndigheten.

text: Anmälarna fick tillfälle att kommentera remissvaren. BB anförde bl.a. följande. Kriminalvårdens påstående om att han inte uttryckt någon önskan om att få rösta stämmer inte. Han frågade flera gånger hur han skulle gå tillväga för att kunna utnyttja sin rösträtt. Personalen vid anstalten Rödjan, som kände till hans starka önskemål om att få rösta, borde ha delat med sig av den informationen till personalen vid anstalten Brinkeberg.

text: Rättslig reglering

text: Enligt

text: 3 kap. 4 § regeringsformen

text: har varje svensk medborgare som är eller någon gång har varit bosatt i riket och har fyllt arton år rösträtt vid val till riksdagen. Förutsättningarna för den enskildes rösträtt vid val till kommunfullmäktige och regionfullmäktige framgår av

text: 1 kap.

text: och

text: 8 §§

text: kommunallagen (2017:725)

text: I

text: 3 kap.

text: vallagen (2005:837)

text: finns bestämmelser om bl.a. valmyndigheter. Av regleringen följer att det i varje kommun ska finnas en valnämnd, som är lokal valmyndighet med ansvar i kommunen för frågor om val (3 §). Om valnämnden har beslutat att röstmottagning ska äga rum på en kriminalvårdsanstalt eller ett häkte, får nämnden överlåta åt den som är chef för inrättningen att förordna röstmottagare där (5 §). På varje röstmottagningsställe ska det finnas så många röstmottagare som behövs för att röstmottagningen ska kunna genomföras (6 §).

text: Av

text: 7 kap. 1 § vallagen

text: framgår bl.a. följande. Väljare röstar i första hand i sin vallokal på valdagen. De kan också före eller under valdagen rösta i röstningslokaler som kommunerna eller utlandsmyndigheterna har inrättat. Väljare får dessutom i vissa fall rösta på andra sätt, t.ex. genom bud.

text: Enligt

text: 7 kap. 4 § första stycket vallagen

text: får väljare som på grund av sjukdom, funktionsnedsättning eller ålder inte själva kan ta sig till ett röstmottagningsställe lämna sina valsedlar där genom bud. Av andra stycket följer att även vissa andra kategorier av väljare får budrösta, bl.a. väljare som är intagna i häkte samt väljare som är intagna i kriminalvårdsanstalt och som av säkerhetsskäl inte kan rösta i samma röstningslokal som andra intagna i anstalten. Vem som får vara bud regleras i 5 § samma kapitel. Av paragrafen framgår att den som är anställd vid ett häkte eller en anstalt och som har fyllt 18 år får vara bud.

text: Bedömning

text: Inledning All offentlig makt i Sverige utgår från folket (

text: 1 kap. 1 § regeringsformen

text: ). De allmänna valen, dvs. valen till riksdag, kommunfullmäktige, regionfullmäktige och Europaparlamentet, utgör grunden i den svenska representativa demokratin. Den svenska folkstyrelsen bygger på allmän och lika rösträtt.

text: För att den som är intagen inom Kriminalvården ska kunna utnyttja sin grundläggande rättighet att rösta krävs det att myndigheten ordnar de praktiska förutsättningarna för detta. Det är också nödvändigt att Kriminalvården informerar de intagna om möjligheten att rösta och hur röstningen går till på det aktuella verksamhetsstället. En sådan skyldighet får anses följa av bestämmelserna i

text: 6 § förvaltningslagen (2017:900)

text: om myndigheters allmänna serviceskyldighet (se t.ex. JO:s beslut den 9 juli 2004, dnr

text: , och JO:s beslut den 3 juli 2007, dnr

text: När det gäller de nu anmälda händelserna vid anstalterna Umeå, Rödjan och Brinkeberg samt häktet Sollentuna gör jag följande bedömning.

text: Anstalten Umeå Av utredningen framgår i huvudsak följande. AA ankom till anstalten Umeå natten till den 3 september 2022 och placerades då i avskildhet, där han befann sig till den 5 september. Den 4 september hölls förtidsröstning i anstalten. Inför den dagen hade personalen satt upp informationslappar på avdelningarna, av vilka det framgick bl.a. datum för förtidsröstningen och att den som ville rösta skulle anmäla detta i förväg. Det hade även skickats ut ett mejl till avdelningarna med praktisk information om hur förtidsröstningen skulle gå till. Mejlet skickades dock inte till avskildhetsavdelningen. På dagen för förtidsröstningen fick personalen vetskap om att också intagna som inte i förväg hade anmält att de ville rösta kunde göra detta. Personalen gick därför runt på avdelningarna och frågade om det fanns fler som ville rösta. Eftersom AA var placerad i avskildhet informerades han inte om möjligheten att förtidsrösta.

text: Det är klarlagt att AA inte fick vare sig muntlig eller skriftlig information om förtidsröstningen den 4 september. Det har inte framkommit om det i hans fall hade varit möjligt att rösta på något annat sätt, t.ex. genom bud. Under alla omständigheter är det utrett att anstalten inte har gett honom tillfälle att rösta i de allmänna valen. Det är naturligtvis av yttersta vikt att även intagna som är placerade i avskildhet får såväl nödvändig information som praktisk möjlighet att rösta. Det inträffade är helt oacceptabelt och anstalten Umeå förtjänar allvarlig kritik.

text: Anstalterna Rödjan och Brinkeberg Anstalten Rödjan anordnade den 6 september 2022 förtidsröstning med start kl. 12.00. BB kunde inte delta i den eftersom han enligt utredningen förflyttades till anstalten Brinkeberg runt det klockslaget samma dag. Det var då inte heller möjligt att förtidsrösta i den sistnämnda anstalten, eftersom sådan röstning redan hade ägt rum. Det finns inte några anteckningar om huruvida anstalten Rödjan informerade anstalten Brinkeberg om att BB ännu inte hade fått möjlighet att rösta. Det saknas också dokumentation om ifall BB vid ankomsten till Brinkeberg tillfrågades om han önskade rösta. Kriminalvården har i sitt yttrande uppgett att anstalten Brinkeberg hade avsatt personal som skulle hjälpa till med budröstning men att det inte fanns någon skriftlig information till de intagna om möjligheten att rösta med bud.

text: Det står klart att BB till följd av tidpunkten för förflyttningen mellan anstalter inte kunde förtidsrösta. BB har uppgett att han efter ankomsten till Brinkeberg vid upprepade tillfällen framförde att han önskade rösta men att personalen svarade att detta inte var möjligt. Kriminalvården har å sin sida anfört att det inte framkommit att BB uttryckt något sådant önskemål. Oavsett hur det förhåller sig med den saken anser jag att anstalten Brinkeberg borde ha informerat BB tydligt om den möjlighet att budrösta som anstalten erbjöd intagna. Kriminalvården har bedömt att anstalten har brustit i sin administration genom att inte lämna sådan information. Jag instämmer helt i den bedömningen. Hanteringen har lett till att BB inte har fått tillfälle att rösta i de allmänna valen. Anstalten Brinkeberg förtjänar kritik för det inträffade.

text: När det gäller anstalten Rödjan har BB uppgett att han i förväg hade anmält att han ville delta i förtidsröstningen som anstalten anordnade den 6 september 2022. Det saknas anledning att ifrågasätta den uppgiften. Att förflyttningen av BB kom att ske när förtidsröstningen inleddes är givetvis olyckligt. Skälen för förflyttningen har dock inte framgått och det är inte säkert att det fanns förutsättningar att skjuta på transporten. Min uppfattning är emellertid att det i en situation som den förevarande är lämpligt att anstalten eller häktet i fråga åtminstone överväger om den intagne kan delta i den planerade förtidsröstningen innan förflyttningen sker. Om detta inte är genomförbart, bör personalen upplysa det mottagande verksamhetsstället om att han eller hon ännu inte har fått möjlighet att rösta. Såvitt framkommit har Rödjan inte lämnat någon sådan

text: information till Brinkeberg. Detta är inte godtagbart och anstalten Rödjan kan därför inte undgå kritik.

text: Häktet Sollentuna Av utredningen framgår bl.a. följande. CC skrevs in vid häktet Sollentuna den 31 augusti 2022. Enligt en daganteckning den 2 september hade CC informerats om rutinerna för den förtidsröstning som skulle äga rum i häktet den 5 och 9 september. Förtidsröstningen gick till på det sättet att röstmottagarna gick runt till var och en av de intagna, som kunde rösta i sin cell. När röstmottagarna kom till den avdelning som CC var placerad på befann hon sig inte på sitt rum. Röstmottagarna meddelade avdelningspersonalen att de ville bli kontaktade när CC åter var på plats. Personalen hörde dock inte av sig, och röstmottagarna följde heller inte upp frågan. Detta resulterade i att CC inte fick förtidsrösta. Kriminalvården har uppgett att intagna, som av något skäl inte kunde rösta den 5 eller 9 september, erbjöds att budrösta den 10 och 11 september men att CC av okänd anledning inte fick den möjligheten.

text: Utredningen visar att häktet inte har sett till att CC kunde rösta vare sig vid tidpunkterna för förtidsröstning eller vid de senare tillfällena för budröstning, trots att båda alternativen fanns att tillgå. CC har således inte fått möjlighet att rösta i de allmänna valen. Det inträffade är självfallet helt oacceptabelt och häktet Sollentuna förtjänar allvarlig kritik.

text: Avslutande synpunkter Kriminalvården har uppgett att myndigheten nu kommer att påbörja ett arbete med att upprätta styrande dokument för hanteringen av röstning i val för intagna. Jag ser positivt på detta. Även om de nu aktuella händelserna av allt att döma har haft sin grund i enskilda misstag, illustrerar ärendena att det kan uppstå situationer av olika slag där intagnas faktiska möjligheter att utnyttja sin rösträtt uteblir. Det här är naturligtvis allvarligt och det framstår som angeläget att minimera riskerna för att något liknande händer igen. Tydliga nationella riktlinjer skulle sannolikt bidra till en säkrare hantering på lokal nivå. Det finns ett antal förutsebara situationer där det är särskilt viktigt med vägledning, bl.a. om den intagne i ett första skede har gått miste om möjligheten att rösta till följd av t.ex. sjukdom, tillfällig frånvaro eller förflyttning till ett annat verksamhetsställe. Liknande förhållanden kan uppstå för personer som tas in i häkte eller anstalt på valdagen eller strax dessförinnan och som ännu inte har röstat. Sådana fall bör enligt min uppfattning särskilt tas i beaktande i Kriminalvårdens fortsatta arbete med att säkerställa att intagna kan utnyttja sin rösträtt i allmänna val.

text: Ärendena avslutas.


avgjordAv: Mats Melin

nyckelord: Dokumentation Förhör Förundersökning

publisher: Justitieombudsmannen

title: Anmälan mot en inspektör vid Polismyndigheten i Stockholms län med anledning av att en misstänkt inte fick tillfälle att granska uppteckningen av ett förhör

org: jo

text: AA framförde i en anmälan klagomål mot inspektören BB vid Polismyndigheten i Stockholms län, Söderorts polismästardistrikt, med anledning av bl.a. att en misstänkt inte fick möjlighet att granska utskriften av ett förhör som hållits med denne.

type: stycke

text: Utskriften av det aktuella förhöret begärdes in. Av denna framgick att BB den 22 oktober 2009 höll ett förhör med en person som misstänktes för bl.a. våld mot tjänsteman. Enligt en anteckning sist i förhörsutskriften kom BB överens med den misstänkte om att förhöret skulle läsas upp per telefon när det var utskrivet, men med anledning av att den misstänkte sedan inte svarade i telefon skickades i stället hela utredningen till den misstänkte för delgivning.

text: Muntliga upplysningar hämtades in från BB, se bifogad tjänste-anteckning.

text: Jag vill med anledning av det som kommit fram erinra om bestämmelsen i

text: 23 kap. 21 § andra stycket rättegångsbalken

text: . Av denna följer att en granskning av förhörsutsagan enligt huvudregeln ska ske innan förhöret avslutas. Förfarandet kan inte ersättas av att förhöret läses upp senare eller att den hörde efter förhöret tillställs en utskrift av uppteckningen (se JO 1999/2000 s. 143).

text: Vad som i övrigt förekommit i ärendet föranleder inte någon ytterligare åtgärd eller något uttalande från min sida.

text: Ärendet avslutas. – – –

text: Tjänsteanteckning

type: rubrik

text: Telefonsamtal med inspektören BB vid Polismyndigheten i Stockholms län, Söderorts polismästardistrikt, sektionen för grova brott, som upplyser bl.a. följande. Han minns inte ärendet i detalj. Har han skrivit i förhöret att de gjort upp om att han skulle läsa upp förhöret per telefon när det var utskrivet, men att den

text: aktuella personen inte svarade, är det så det gått till. När han inte fick tag på den misstänkte valde han i stället att upprätta förundersökningsprotokollet och delge den misstänkte. Förundersökningsprotokollet skickades den 22 oktober 2009 och den misstänkte hade ingen erinran. – Det är möjligt att han pratat med den misstänktes mamma men han minns inte vad telefonkontakterna rört. – Om man ska kunna hålla ett bra förhör är det oftast svårt att samtidigt skriva ut det. Det är också väldigt tidskrävande att skriva ut förhör så att granskning kan ske innan förhöret avslutas.

type: avgorande


nyckelord:
Beslut
Beslutsmotivering, utformning av beslut
Överklagande

title: En försäkringskassa har underlåtit att fatta ett formellt beslut i ett ärende om aktivitetsstöd

text: Av handlingarna i ett ärende gällande handläggningen av en fråga om aktivitetsstöd vid dåvarande Jönköpings läns allmänna försäkringskassa framgick bl.a. följande.

text: AA uppbar hel sjukpenning/rehabiliteringsersättning från försäkringskassan tiden den 22 april 1996 till 24 november 2002. Sedan den 25 november 2002 uppbar AA aktivitetsstöd. Som ett led i bedömningen av arbetsförmågan påbörjade AA den 27 maj 2002 en arbetsprövning vid Kyrkogårdsförvaltningen i Jönköpings kommun. Den 24 september 2002 gjordes vid ett möte mellan representanter från vården, arbetsförmedlingen, kyrkogårdsförvaltningen samt försäkringskassan en planering att arbetsförmedlingen skulle överta det fortsatta rehabiliteringsansvaret, då AA vid denna tidpunkt bedömdes ha en arbetsförmåga om 75 procent av heltid i ett anpassat arbete. Ersättningen till AA skulle utgöras av aktivitetsstöd.

text: AA beviljades rehabiliteringsersättning fortlöpande genom olika beslut, bl.a. den 5 november 2002 för tiden den 1 oktober–30 november 2002 och den 19 november för tiden den 1 december 2002–19 januari 2003. Besluten hade fattats i avvaktan på att arbetsförmedlingen skulle finna en lämplig prövningsplats till AA. Den 19 november 2002 informerades kassan om att arbetsförmedlingen hade beviljat AA aktivitetsstöd fr.o.m. den 25 november 2002. Eftersom rehabiliteringsersättning och aktivitetsstöd inte kunde utgå samtidigt drog kassan in rehabiliteringsersättningen fr.o.m. samma dag. Något formellt beslut härom fattades dock inte. I en skrivelse som kom in till kassan den 19 december 2002 klagade AA på indragningen av rehabiliteringsersättningen.

text: I en anmälan, som kom in till JO den 18 februari 2003, klagade AA på försäkringskassans handläggning av hans överklagande av den indragna rehabiliteringsersättningen. Han anförde att kassan vägrade att ompröva sitt beslut.

text: Försäkringskassans akt i ärendet lånades in och försäkringskassan anmodades därefter att yttra sig över det som AA hade framfört i sin anmälan

text: I sitt remissvar anförde försäkringskassan den 20 maj 2003, genom direktören BB, bl.a. följande.

text: Med anledning av till försäkringskassan den 19 november 2002 inkommen avisering från arbetsförmedlingen drog försäkringskassan in rehabiliteringsersättningen till AA från och med den 25 november 2002. AA hade dessförinnan, vid telefonsamtal den 5 november 2002, blivit informerad om att detta skulle bli följden av en kommande avisering från arbetsförmedlingen. Någon skriftlig underrättelse inför beslutet lämnades inte till AA. Inte heller har någon formell beslutsskrivelse om indragningen sänts till AA. I ärendet förelåg en fortlöpande sjukskrivning som även omfattade tid efter den 24 november 2002. Försäkringskassan borde till AA lämnat en skriftlig underrättelse om det beslut som tagits i ärendet. I normala fall av denna typ av ärenden, där rehabiliteringsersättning avlöses av aktivitetsstöd, är det brukligt att försäkringskassan och arbetsförmedlingen kommer överens om ett brytdatum. Fram till det aktuella brytdatumet fattas beslut om rehabiliteringsersättning och för tid därefter fattas beslut om aktivitetsstöd av arbetsförmedlingen, genom avisering. På så sätt anser försäkringskassan att det inte måste fattas något formellt skriftligt beslut om indragning av rehabiliteringsersättningen, i och med att det inte finns beslut för tid efter brytdatum. I detta ärende blev dock så inte fallet, eftersom arbetsförmedlingen inte på förhand kunde ge besked om när en åtgärd från deras sida kunde påbörjas. Försäkringskassan har nu fattat ett formellt riktigt beslut om indragning av rehabiliteringsersättningen i ärendet från och med den 25 november 2002 och detta har meddelats AA skriftligt. Vad gäller skrivelsen från AA, inkommen till försäkringskassan den19 december 2002, där AA överklagar indragningen av rehabiliteringsersättningen anser försäkringskassan att man haft fog för att inte fortsätta handläggningen av den inkomna skrivelsen. Handläggande tjänsteman tog direkt kontakt med AA och gjorde vid och efter samtalet bedömningen att skrivelsen besvarats och att information lämnats på sådant sätt att skrivelsen förlorat sin aktualitet. Tjänstemannens uppfattning framgår av journalanteckning den 20 december 2002. Försäkringskassan borde till AA lämnat ett formellt riktigt beslut där handläggningen av den inkomna skrivelsen avslutades. Försäkringskassan anser, trots de formella brister som finns, att ärendet är försäkringsmässigt korrekt handlagt.

text: AA kommenterade remissvaret.

text: I sitt beslut den 31 januari 2005 anförde stf. JO Ekberg följande i bedömningsdelen.

text: Beslutet att dra in rehabiliteringsersättningen

text: Av utredningen framgår att försäkringskassan, med anledning av en avisering från arbetsförmedlingen som kom in till kassan den 19 november 2002, drog in rehabiliteringsersättningen till AA fr.o.m. den 25 november 2002.

text: Vid denna tidpunkt hade den period för vilken AA tidigare hade beviljats rehabiliteringsersättning ännu inte löpt ut. Jag delar därför försäkringskassans bedömning att kassan redan i detta skede borde ha meddelat ett formellt beslut i ärendet, som AA hade kunnat begära överprövning av.

text: Handläggningen av överklagandet den 19 december 2002

text: Av utredningen framgår vidare att AA i en skrivelse som kom in till kassan den 19 december 2002 överklagade indragningen av rehabiliteringsersättningen. Den 20 december 2002 har i kassans journal antecknats bl.a. att ”Ringer df. Informerar df om [– – –]. Df. nöjd med detta svaret tills vidare och kräver inget skriftligt svar enligt överklagan på beslut om aktivitetsstöd, då han missuppfattat reglerna.”

text: AA:s överklagande tycks därefter över huvud taget inte ha blivit föremål för handläggning. Jag delar här inte den uppfattning som försäkringskassan har redovisat i remissvaret, nämligen att kassan hade fog för att inte fortsätta handläggningen av den inkomna skrivelsen. Vidare hade kassan enligt min mening inte heller kunnat avsluta handläggningen av överklagandet genom att avskriva detsamma, även om det som sades vid telefonsamtalet den 20 december 2002 kunde tolkas som att AA återkallade sitt överklagande. En återkallelse som har gjorts per telefon bör nämligen inte läggas till grund för ett sådant beslut (se JO:s ämbetsberättelse 1993/94 s. 177).


nyckelord:
Beslut
Beslutsmotivering, utformning av beslut

title: Ett ärende om vissa formella frågor vid skattemyndighets spärrning av ett skattebelopp från återbetalning

text: Bakgrund

text: Den 28 november 2003 fick AA en underrättelse från Skattemyndigheten i Stockholm om att han skulle taxeras i enlighet med sin deklaration, men att hans skattekonto var spärrat för utbetalning avseende den del som hänfördes till en utredning.

text: Den 1 december 2003 meddelade skattemyndigheten ett besked om slutlig skatt enligt 2003 års taxering för AA. Av en utbetalningsspecifikation daterad samma dag framgick att AA hade 71 432 kr i överskott på sitt skattekonto. Det framgick vidare att 29 564 kr inte hade betalats ut på grund av en pågående utredning. Något formellt beslut med en överklagandehänvisning hade inte fattats med anledning av att överskottet hade ”spärrats” för återbetalning.

text: Ett initiativärende

text: Vid min inspektion av Skatteverket, region Malmö (skattekontoren Malmö och Lund), den 11–13 maj 2004 hade jag i ett ärende gällande en annan person uppmärksammat att Skatteverket hade skickat ett meddelande till den enskilde där det hade angetts att i avvaktan på att dennes taxering skulle fastställas skulle den överskjutande skatten som fanns spärras och omräkning och eventuell utbetalning skulle ske först då denna taxering hade fastställts. Något formellt beslut med överklagandehänvisning hade inte fattats med anledning av meddelandet till den enskilde. Jag beslutade vid inspektionen att i ett särskilt ärende utreda frågan om åtgärden att spärra skattebelopp från utbetalning är sådan att den bör utformas som ett formellt beslut med överklagandehänvisning (dnr 2041-2004). Beslut i det ärendet fattas också idag.

text: Anmälan

text: AA uttryckte sitt missnöje med skattemyndighetens handläggning av hans taxering 2003. Han anförde bl.a. följande. Efter att han hade lämnat in sin deklaration i tid och besvarat förfrågningar från skattemyndigheten fick han den underrättelse den 28 november 2003 och det besked den 1 december 2003 som jag har redogjort för i inledningen till detta beslut. Efter detta fick han inte någon information från

text: skattemyndigheten om hur utredningen av hans taxering fortgick och handläggaren i fråga ville inte samarbeta med honom. Mot bakgrund av att den innehållna summan var av stor betydelse för hans ekonomi har handläggningstiden varit för lång.

text: Utredning

text: AA:s anmälan och det ärende som jag på eget initiativ hade beslutat att utreda remitterades till Skatteverket för yttrande beträffande frågan om utformningen av beslutet att innehålla ett överskjutande belopp på skattekontot. Efter att JO fått remissyttranden från två olika avdelningar inom verket och där uppfattningarna dessutom delvis gick isär anmodades Skatteverket att på nytt yttra sig över frågan om åtgärden att spärra ett skattebelopp från utbetalning är en sådan åtgärd som bör utformas som ett formellt beslut eller inte.

text: Härefter anförde Skatteverket, genom generaldirektören BB, följande.

text: Skatteverkets inställning

text: Skatteverket anser att ett beslut skall fattas om att spärra ett skattekonto från utbetalning av överskjutande belopp. Ett sådant beslut skall fattas efter den årliga avstämningen av skattekontot vid månadsskiftet november–december och senast den 15 december taxeringsåret. Beslutet är överklagbart och skall därför förses med överklagandehänvisning. – – –

text: Gällande bestämmelser om återbetalning från och spärr av skattekontot

text: Enligt

text: 3 kap. 6 § skattebetalningslagen (1997:483)

text: – SBL, skall Skatteverket dels årligen, dels månatligen stämma av inbetalda och andra tillgodoförda belopp mot påförda belopp. Sedan den slutliga skatten har bestämts, skall Skatteverket enligt

text: 11 kap. 14 §

text: SBL, göra avstämning av skattekontot. Om den årliga avstämningen av skattekontot enligt

text: 11 kap. 14 §

text: SBL visar att det belopp som den skattskyldige har betalat in eller tillgodoräknats är större än den skatt som skall betalas, skall enligt

text: 18 kap. 1 §

text: SBL, det överskjutande beloppet betalas tillbaka till den skattskyldige, om inte annat följer av bl.a.

text: 18 kap. 7 §

text: SBL. I

text: 47 § skattebetalningsförordningen (1997:750)

text: sägs att sådant överskjutande belopp, som skall återbetalas enligt

text: 18 kap. 1 §

text: SBL skall återbetalas senast den dag, som besked om den slutliga skatten skall översändas till den skattskyldige. I

text: 11 kap. 15 §

text: SBL anges att ett besked om den slutliga skatten skall skickas till den skattskyldige senast den 15 december taxeringsåret. Enligt

text: 18 kap. 7 § första stycket 5

text: SBL skall en återbetalning inte göras av belopp, som kan komma att behövas för betalning av sådan annan skatt än F-skatt och särskild A-skatt, som inte har beslutats men med fog kan komma att beslutas. Skatteverkets beslut får överklagas enligt

text: 22 kap. 1 §

text: SBL utom i vissa fall, som här inte är aktuella.

text: Skatteverkets bedömning

text: Vad gäller åtgärden att spärra ett skattebelopp från utbetalning får Skatteverket anföra följande.

text: Systemet med återbetalningar från skattekontot har utformats så att Skatteverket inte behöver fatta särskilda beslut beträffande varje återbetalning från skattekontot. Utbetalningarna utformas som automatiska maskinella åtgärder. För att hindra att utbetalning av ett förväntat överskott på skattekontot sker med automatik, kan Skatteverket enligt bl.a.

text: 18 kap. 7 § första stycket 5

text: SBL registrera hinder mot utbetalning från, dvs. spärra, ett skattekonto. Ett överskott på skattekontot uppkommer först vid den årliga avstämningen av skattekontot vid månadsskiftet november–december taxeringsåret. Om skattekontot spärrats får denna åtgärd en rättsverkan först vid avstämningstidpunkten, eftersom det först är då, som ett eventuellt överskott på skattekontot kan ha uppkommit. Själva åtgärden att registrera en spärr i skattekontot för att hindra att ett eventuellt överskott på skattekontot betalas ut med automatik, är därför enligt Skatteverkets uppfattning inte att anse som ett beslut, som får överklagas. Om det vid den årliga avstämningen finns ett överskott på ett spärrat skattekonto, som Skatteverket anser inte skall utbetalas till den skattskyldige, är Skatteverket skyldigt att fatta ett särskilt beslut om att innehålla överskottet. Detta bör ske först efter avstämningstidpunkten, eftersom det först är då, som det kan konstateras om det finns ett överskott på skattekontot. Detta beslut bör ha fattats och skickats till den skattskyldige senast vid den tidpunkt som anges i

text: 15 §

text: SBL, dvs. den 15 december taxeringsåret. Ett sådan beslut kan omprövas eller överklagas och skall därför förses med en överklagandehänvisning.

text: AA fick tillfälle att kommentera Skatteverkets remissvar och har kommenterat det första yttrandet.

text: Bedömning

text: Ett beslut att innehålla ett sådant belopp som enligt huvudregeln i

text: 18 kap. 1 §

text: SBL skall återbetalas till den enskilde innebär rättsverkningar för den enskilde och är således överklagbart. Beslutet skall därmed förses med överklagandehänvisning. Naturligtvis skall myndigheten enligt

text: 20 § förvaltningslagen (1986:223)

text: även redovisa skälen för sitt beslut. Jag delar således den bedömning som Skatteverket har gjort i remissvaret. Jag delar även verkets bedömning att åtgärden att hindra att ett eventuellt överskott på skattekontot betalas ut med automatik endast är en administrativ åtgärd som i sig inte innebär några rättsverkningar för den enskilde och att ett sådant beslut inte är överklagbart.

text: I nu aktuellt fall hade AA den 1 december 2003 i en utbetalningsspecifikation fått uppgift om att 29 564 kr hade innehållits av hans överskott på skattekontot. Det fanns inte någon överklagandehänvisning. Som skäl för beslutet angavs endast att beloppet tills vidare inte betalats ut på grund av en pågående utredning. Åtgärden har således inte hanterats på ett korrekt sätt och myndigheten kan därför inte undgå kritik för detta.

text: I övrigt motiverar anmälan inte någon åtgärd eller något uttalande från min sida.

text: Ärendet avslutas.


avgjordAv: Justitieombudsmannen Per Lennerbrant

nyckelord:
Anmälan
Barn/ungdom
Objektivitet, opartiskhet, saklighet
Tvångsmedel/tvångsåtgärder
Visitation

title: Tillämpning av barnkonventionen vid polisens kroppsvisitation av en ung pojke för att i brottsförebyggande syfte söka efter vapen

sammanfattning: En polispatrull kallades till en plats efter uppgifter om ett pågående bråk med knivbeväpnade personer. Poliserna kroppsvisiterade personerna på platsen för att i brottsförebyggande syfte söka efter vapen eller andra farliga föremål. Bland de visiterade fanns en pojke som var endast tio år gammal och därmed omfattades av barnkonventionens bestämmelser. JO uttalar att de hänsyn som enligt barnkonventionen ska tas till barnets bästa och ett barns rätt till sin integritet måste ges särskild vikt vid avvägningen mot det behov som finns av att genomföra en kroppsvisitation. Dessa hänsyn väger tyngre ju yngre barnet är. När en polis överväger att kroppsvisitera en mycket ung person måste bedömningen av om åtgärden verkligen är nödvändig göras med särskild omsorg. Andra, mindre ingripande, åtgärder ska väljas i första hand. Om kroppsvisitation ändå bedöms nödvändig måste den alltid genomföras på ett sätt som innebär ett så litet obehag som möjligt för barnet. I det aktuella fallet ger utredningen inte stöd för att poliserna på något annat sätt än genom en kroppsvisitation kunde kontrollera om pojken bar på en kniv eller annat vapen. Åtgärden hade stöd i lag och syftet med visitationen var både reellt och godtagbart. Det framgår inte att visitationen genomfördes på ett sätt som inte var acceptabelt. Enligt JO var kroppsvisitationen nödvändig och inte oförenlig med barnkonventionen, även med beaktande av den särskilda restriktivitet som ska prägla bedömningen när det är fråga om en så ung person. I beslutet behandlas också en polisanställds underlåtenhet att upprätta en polisanmälan och om hennes uttalanden vid ett telefonsamtal stod i strid med bl.a. regeringsformens bestämmelse om saklighet och opartiskhet.

text: Anmälan

text: I en anmälan som kom in till JO den 23 september 2020 förde AA genom sitt ombud, advokaten BB, fram klagomål mot Polismyndigheten. Klagomålet gällde dels ett polisingripande den 12 september 2020 mot AA:s söner CC och DD, som vid ingripandet var 10 respektive 15 år gamla, dels hur en anställd vid polisens kontaktcenter hade agerat i ett telefonsamtal med AA och hennes dotter dagen efter ingripandet. Av anmälan framgick i huvudsak följande.

text: CC och DD var tillsammans med sin storebror när en polisbil kom till platsen. Två poliser klev ur bilen och rusade fram emot dem. Den ena polisen riktade sitt tjänstevapen mot CC och beordrade honom att lägga sig på marken. Polisen tog också ett grepp om DD och slängde ned honom på marken. Därefter fick bröderna ligga på marken i regnet under flera minuter. De båda restes sedan upp på ett hårt sätt och blev kroppsvisiterade, utan att poliserna förklarade anledningen till åtgärderna. Efter ingripandet uppstod en diskussion om vad som hade hänt. Poliserna förnekade då bl.a. delar av det beskrivna händelseförloppet och uppgav även felaktigt att CC och DD hade befunnit sig tillsammans med en grupp äldre ungdomar.

text: Dagen därpå ringde AA och hennes vuxna dotter till polisen för att göra en anmälan om tjänstefel mot poliserna. De ville också få mer information om vad som hade hänt vid ingripandet. Operatören ville dock inte upprätta någon polisanmälan och hade i stället åsikter om AA:s ansvar som vårdnadshavare.

text: Till anmälan bifogade AA en inspelning av delar av telefonsamtalet. Av denna framgår sammanfattningsvis följande.

text: Operatören vid polisens kontaktcenter redogör inledningsvis för vissa uppgifter om det aktuella polisingripandet och förklarar att polisen enligt hennes uppfattning verkar ha agerat på det sätt som är brukligt vid en sådan händelse. [En polispatrull hade kallats till platsen efter uppgifter om att knivbeväpnade personer befann sig där. I efterhand kom fram att det rörde sig om en inspelning av en musikvideo där vapen använts som rekvisita. Polismyndigheten hade dock inte informerats om inspelningen i förväg. JO:s anm.] Hon uppger att det finns möjlighet att göra en polisanmälan om tjänstefel om AA och dottern, trots de lämnade förklaringarna, skulle anse att poliserna agerat felaktigt. Operatören uppger sig dock inte vara beredd att upprätta en sådan under telefonsamtalet, utan anser att de först borde tala om saken inom familjen och i förekommande fall återkomma till polisens kontaktcenter. Därutöver förklarar operatören att hon inte tror att poliserna ljuger om vad som har hänt. AA:s dotter uppger att hon inte behöver fundera på saken utan att hon vill göra en polisanmälan. Operatören håller dock fast vid att hon inte är beredd att upprätta en anmälan. Hon förklarar också att händelsen tycks väcka frågor om vårdnadshavaransvar som först borde tänkas igenom. Efter en ordväxling avslutas samtalet.

text: Utredning

text: Polismyndigheten (juristen EE) yttrade sig den 17 maj 2021 efter att de berörda befattningshavarna hade fått tillfälle att lämna upplysningar.

text: Av yttrandet och handlingarna framgår sammanfattningsvis följande. Polisingripandet På eftermiddagen den 12 september 2020 kom det in uppgifter till polisens regionledningscentral om att det pågick ett bråk utanför en butik. Enligt

text: inringaren var fyra eller fem killar involverade i bråket och en av dem höll i två knivar. Inringaren uppgav att stämningen var hotfull. Det kom även in uppgifter från ett annat vittne som hade sett en man med kniv. Båda vittnena lämnade uppgifter om de inblandades kläder. Mot denna bakgrund beordrades bl.a. en polispatrull med polisassistenterna FF och GG omedelbart till platsen.

text: På väg mot den aktuella adressen informerades patrullen om att personerna fortfarande befann sig utanför butiken. Några minuter efter larmet kom patrullen fram och anträffade då en grupp med ungdomar fördelade i två sällskap om fem eller sex respektive två personer. Poliserna uppfattade att personerna delvis stämde in på de signalementsuppgifter som hade lämnats av vittnena. Avståndet mellan grupperna var litet. GG kände igen några av personerna och visste att en av dem som ingick i den större gruppen kände en av de två andra personerna. Han drog därför slutsatsen att samtliga inblandade befann sig på platsen tillsammans. Han kände också till att i vart fall tre av personerna var över 20 år.

text: FF stannade polisbilen framför den större gruppen, i vilken bl.a. CC och DD ingick, och skrek att de skulle visa sina händer och lägga sig ned. Avsikten med åtgärden var främst att få kontroll över situationen och garantera säkerheten för patrullen och de inblandade personerna. Bedömningen gjordes också att en eller flera gärningsmän kunde ingå i gruppen och de ville därför hålla kvar personerna på platsen.

text: FF upprepade befallningen flera gånger. Samtidigt tog han fram sitt tjänstevapen och höll det mot bröstet utan att rikta det mot någon person. Han gick därefter fram till personerna som sakta hade börjat lägga sig ned. En person lade sig dock inte ned helt och FF tryckte därför på dennes axel för att få honom att följa uppmaningen. När han upplevde att situationen var under kontroll förde han tillbaka tjänstevapnet i hölstret. GG kommenderade de inblandade personerna muntligen under ingripandet och hade sitt tjänstevapen i hölstret hela tiden.

text: En kort stund senare visade det sig att en person i gruppen, CC, var mycket ung. När situationen hade lugnat sig bad de därför CC att resa sig upp så att han inte skulle behöva ligga på marken.

text: Kroppsvisitation genomfördes av samtliga närvarande personer. En person i taget visiterades, och fördes sedan till väggen vid butiken. Beslutet om kroppsvisitation fattades med stöd av

text: 19 § andra stycket polislagen

text: . Som grund för beslutet angavs i det upprättade protokollet att det enligt samtal till regionledningscentralen hade förekommit knivbråk utanför en butik och att patrullen, när den kom fram till platsen, hade anträffat en grupp ungdomar som delvis stämde överens med lämnade signalementsuppgifter. Syftet med åtgärden var att leta efter vapen som kunde komma att användas vid brott mot liv och hälsa. Några sådana föremål påträffades dock inte.

text: Efter att samtliga hade kroppsvisiterats berättade de inblandade att de hade ägnat sig åt en musikvideoinspelning och att regissören hade tagit med sig knivar och en soft airgun som rekvisita. GG tog de tre bröderna åt sidan för att förklara varför polisen hade ingripit. Kontakt togs även med de yngsta pojkarnas vårdnadshavare, som kom till platsen. En diskussion uppstod då om patrullens agerande under polisinsatsen.

text: Efter ingripandet upprättades en polisanmälan om grovt tjänstefel mot de inblandade poliserna. Åklagaren beslutade den 17 september 2020 att inte inleda förundersökning, eftersom det inte fanns anledning att anta att brott som hör under allmänt åtal hade förövats.

text: Telefonsamtalet Genom uppgifterna i den cirka fem minuter långa ljudinspelningen har det kunnat fastställas att telefonsamtalet ägde rum dagen efter polisingripandet och mottogs av administratören HH vid polisens kontaktcenter. Någon annan dokumentation över telefonsamtalet finns inte.

text: Efter telefonsamtalet anmäldes HH till Polismyndighetens avdelning för särskilda utredningar. En förundersökning om misstänkt tjänstefel inleddes. Åklagaren beslutade den 12 februari 2021 att lägga ned förundersökningen eftersom gärningen var att bedöma som ringa och därför inte brottslig.

text: Polismyndigheten redovisade bl.a. följande synpunkter från HH.

text: Samtalet varade längre än vad som framgår av inspelningen. Under samtalet hade hon tillgång till den händelserapport som upprättats efter ingripandet och fokuserade på att inte röja någon sekretessbelagd information. Samtalet handlade till en början inte alls om att inringaren ville göra en polisanmälan. Den frågan uppkom plötsligt i slutet på samtalet. Hon var inte beredd på det och bad därför inringaren att återkomma vid ett senare tillfälle, då hon inte kände att hon kunde upprätta en anmälan utan att avslöja sekretessbelagd information. Dessutom behövde hon mer information från inringaren för att kunna göra en bra och komplett anmälan. På polisens kontaktcenter tar de inte alltid upp anmälningar direkt, utan ber de som ringer in att återkomma när de har inhämtat mer information. Syftet med det är att det ska bli så bra anmälningar som möjligt.

text: Samtalet var mycket svårt att hantera. Hon är civilanställd inom polisen och anser att hon hamnade i en situation som var alldeles för svår för henne. Hon gjorde sitt bästa för att hantera situationen och nekade inte inringaren att göra en anmälan, utan bad endast henne att återkomma senare. Polismyndighetens bedömning Beträffande polisingripandet ansåg Polismyndigheten i sitt remissvar att omständigheterna varit sådana att det funnits rättsliga förutsättningar att genomföra kroppsvisitation enligt

text: 19 § andra stycket 1 polislagen

text: . Vidare

text: bedömde Polismyndigheten att poliserna haft rätt att använda nödvändigt och proportionerligt våld för att genomföra kroppsvisitationen.

text: Myndigheten anförde vidare att uppgiften om att vapen riktats mot någon person inte vann stöd av utredningen och att det våld som använts vid ingripandet bestått i att FF tryckt ner DD på marken. Polismyndigheten bedömde den åtgärden som nödvändig och proportionerlig.

text: I remissvaret behandlades särskilt hanteringen av CC och DD utifrån barnkonventionens krav. Polismyndigheten gjorde i detta avseende följande bedömning.

text: CC och DD var barn enligt barnkonventionen när ingripandet skedde. Såvitt framkommit av polisernas uppgifter var det först när DD och CC låg på marken som poliserna uppfattade att CC var mycket ung. FF och GG har uppgett att de då direkt beslutade att låta CC ställa sig upp varefter de visiterade honom och lät honom gå och ställa sig vid matbutiken. Därefter vidtogs samma åtgärd avseende DD. En tid därefter kontaktade poliserna pojkarnas vårdnadshavare som sedan kom till platsen. Givetvis är det på kort sikt inte barnets bästa att bli föremål för kroppsvisitation. Ett ingripande mot ett barn kan dock bidra till att förebygga att barnet i ett tidigt skede dras in i allvarlig kriminalitet. Det är också ett viktigt samhällsintresse att förebygga och beivra brott. Mot den bakgrunden har Polismyndigheten inte några invändningar mot att FF och GG verkställde kroppsvisitationen av DD och CC efter att de fått kännedom om deras ålder. I övrigt är myndigheten av uppfattningen att åtgärderna att låta pojkarna få ställa sig upp, samtala med dem tillsammans med deras storebror samt kontakta deras vårdnadshavare varit lämpliga för att tillgodose barnens bästa. AA:s uppgift om att poliserna reste pojkarna upp på ett hårt sätt utan att förklara sitt agerande motsägs av de uppgifter som FF och GG lämnat. Även om ord står mot ord i den delen kan Polismyndigheten konstatera att det givetvis är av vikt att polisers ingripanden, särskilt mot barn, är motiverade och att poliser uppträder hänsynsfullt.

text: Beträffande telefonsamtalet dagen efter polisingripandet redovisade Polismyndigheten följande bedömning.

text: Det är klarlagt att AA och hennes dotter i telefonsamtalet med HH uttryckligen begärde att en polisanmälan skulle upprättas avseende händelserna ... Begäran framfördes dessutom upprepade gånger. Trots det underlät HH att upprätta en polisanmälan. Polismyndigheten, som beaktar att HH vid tidpunkten arbetade i en funktion med uppgift att bl.a. ta upp polisanmälningar från allmänheten, anser att hon enligt 14 § polisförordningen har haft skyldighet att upprätta en polisanmälan och därigenom underrätta sin förman om omständigheterna. HH har i yttrande uppgett att hon upplevde telefonsamtalet som svårt och att hon av flera skäl inte tyckte att det fanns förutsättningar att upprätta en polisanmälan. Hon bad därför AA att återkomma senare. HH har förklarat att administratörerna på PKC [polisens kontaktcenter, JO:s anm.] ibland gör så för att det ska tas fram ett bättre informationsunderlag för anmälan. Enligt Polismyndighetens uppfattning är det endast ett godtagbart agerande i fall då det uppenbart saknas underlag för att upprätta en tillfredsställande anmälan. En sådan fråga får dock inte ställas på ett sådant sätt att den kan uppfattas som en avrådan eller som en ovilja från myndighetens sida att upprätta en anmälan. Endast om det är i anmälarens intresse och i enlighet med dennes önskemål bör det anses godtagbart att göra på det sättet.

text: I det här fallet underlät HH att upprätta en polisanmälan trots att det måste ha stått klart för henne att AA och hennes dotter önskade att en sådan upprättades. Även om HH upplevt svårigheter att bemästra situationen var hennes agerande inte i enlighet med polisförordningen. Det är inte heller godtagbart att hon i samtal med AA framfört åsikter om AA:s föräldraskap och vårdnaden av DD och CC samt att hon ingick i ordväxling med AA. HH:s uttalanden i de delarna av telefonsamtalet med AA var inte förenliga med

text: regeringsformens

text: bestämmelser om saklighet och opartiskhet eller bestämmelsen hur polisanställda ska uppträda i 10 § polisförordningen. AA kommenterade remissvaret.

text: Bedömning

text: Polisingripandet

text: Rättsliga utgångspunkter

text: En polis som ska verkställa en tjänsteuppgift ska ingripa på ett sätt som är försvarligt med hänsyn till åtgärdens syfte och övriga omständigheter. Tvång får användas endast i den form och den utsträckning som behövs för att det avsedda resultatet ska uppnås. (Se

text: 8 § första stycket polislagen

text: I kontakter med allmänheten ska en polis – med beaktande av omständigheterna och situationen – agera så hänsynsfullt som möjligt, visa behärskning och uppträda på ett sätt som inger förtroende (se 10 § polisförordningen).

text: Enligt

text: 19 § andra stycket 1 polislagen

text: får en polis kroppsvisitera en person i den utsträckning som behövs för att söka efter vapen eller andra farliga föremål som är ägnade att användas vid brott mot liv eller hälsa, om det med hänsyn till omständigheterna kan antas att ett sådant föremål kan förklaras förverkat enligt

text: 36 kap. 3 § brottsbalken

text: (se vidare bl.a. JO 2020/21 s. 395). Åtgärden får vidtas utan någon konkret misstanke om brott.

text: En polis får i vissa fall använda våld för att vidta en tjänsteåtgärd i den mån andra medel är otillräckliga och det med hänsyn till omständigheterna är försvarligt. Det gäller t.ex. om en polis ska verkställa eller biträda vid kroppsvisitation, kroppsbesiktning eller annan liknande åtgärd. Våld mot person får dock i ett sådant fall brukas endast om polisen möts av motstånd. (Se

text: 10 § första stycket 4

text: och

text: andra stycket

text: polislagen

text: Polisens användning av tjänstevapen regleras bl.a. i Polismyndighetens föreskrifter och allmänna råd om polisens skjutvapen m.m. (

text: PMFS 2016:5

text: , FAP 104-2). Av 17 § andra stycket framgår att en polis får bära pistolen i handen när förhållandena kräver höjd beredskap. När höjd beredskap inte längre krävs ska pistolen åter placeras i sitt hölster.

text: Förenta nationernas konvention om barnets rättigheter (barnkonventionen) gäller, enligt vad som nu är av intresse, som lag i Sverige. Konventionens bestämmelser ska beaktas vid avvägningar och bedömningar som rör barn, även i fråga om befintlig lagstiftning (se

text: prop. 2017/18:186 s. 74

text: ). Med barn avses i konventionen varje människa under 18 år (se artikel 1).

text: Principen om barnets bästa finns i artikel 3.1. Den anger att vid alla åtgärder som rör barn, vare sig de vidtas av offentliga eller privata sociala välfärdsinstitutioner, domstolar, administrativa myndigheter eller lagstiftande organ, ska i första hand beaktas vad som bedöms vara barnets bästa. Principen om barnets bästa är en grundprincip som ska vara vägledande vid uttolkningen av övriga bestämmelser i konventionen. Artikeln gäller alla åtgärder som direkt eller indirekt rör barn. Det finns dock inget krav på att barnets bästa ska vara utslagsgivande. Däremot ska det vara ett tungt vägande intresse. (Se t.ex. ”Patronen och bilen”

text: NJA 2020 s. 761

text: p. 22, Barnkonventionsutredningens betänkande,

text: SOU 2020:63 s. 187

text: f. och s. 242 f., samt Grahn-Farley, Barnkonventionen: en kommentar, 2019, s. 48 f.)

text: Enligt barnkonventionen får vidare inget barn utsättas för godtyckliga eller olagliga ingripanden i sitt privatliv (se artikel 16.1). Stadgandet får anses betyda att ingrepp i privatlivet måste ha stöd i lag. Därutöver behöver det finnas ett reellt och godtagbart syfte bakom såväl den lagliga möjligheten till ingreppet som ingreppet i sig. (Se t.ex.

text: SOU 2020:63 s. 676

text: f.)

text: När polisen vidtar en åtgärd som direkt eller indirekt rör ett barn ska det alltså prövas om åtgärden är förenlig med de rättigheter som tillförsäkras ett barn enligt barnkonventionen.

text: Min bedömning av det inledande skedet av polisingripandet

text: Inledningsvis kan jag konstatera att den händelse som föranledde ingripandet var en inspelning av en musikvideo där vapen användes endast som rekvisita. Detta framgick dock för de ingripande poliserna först på ett sent stadium och påverkar därför inte bedömningen av de åtgärder som är aktuella i min granskning.

text: Av utredningen i ärendet framgår att polispatrullen hade fått information om att det pågick ett bråk mellan flera personer och att vittnen hade sett en eller flera knivar. Uppgifterna var endast några minuter gamla då patrullen kom till platsen. FF och GG har förklarat varför de drog slutsatsen att samtliga på platsen befann sig där tillsammans och uppgett att de inledningsvis inte särskilt uppmärksammade att någon skulle vara mycket ung. Det finns inte anledning att ifrågasätta dessa uppgifter.

text: Mot bakgrund av den information som patrullen hade vid ingripandet har jag inte anledning att kritisera den inledande åtgärden att beordra personerna i den större grupperingen, däribland CC och DD, att lägga sig ned på marken. Påståendet i anmälan om att FF slängde ned DD på marken och att pojkarna sedan restes upp på ett hårt sätt får inte stöd av utredningen. Jag har därför inte underlag för att göra några uttalanden om detta. Detsamma gäller påståendet om att FF vid ingripandet riktade sitt tjänstevapen mot CC, som inte heller får stöd av utredningen.

text: FF har själv uppgett att han höll tjänstevapnet i beredskapsläge. Med hänsyn till vad som kommit fram om omständigheterna när poliserna kom till platsen ger inte det anledning till något uttalande från min sida.

text: Sammantaget anser jag att det inte finns skäl till någon kritik från min sida när det gäller det inledande skedet av polisernas ingripande. Det är dock förståeligt om pojkarna upplevde situationen som både obehaglig och skrämmande.

text: Min bedömning av kroppsvisitationerna av CC och DD

text: Av utredningen framgår att både CC och DD kroppsvisiterades. De var vid tidpunkten 10 respektive 15 år gamla och därmed barn enligt barnkonventionens bestämmelser.

text: Utifrån vad som har kommit fram om omständigheterna vid ingripandet bedömer jag att situationen var sådan att de rättsliga förutsättningarna för kroppsvisitation enligt

text: 19 § andra stycket 1 polislagen

text: var uppfyllda i och för sig. När frågan om kroppsvisitation aktualiserades var det känt för poliserna att i vart fall CC var mycket ung.

text: När det gäller användningen av tvångsmedel mot barn under 15 år finns det särskild anledning att vara restriktiv. Beträffande kroppsvisitation med anledning av att någon som är under 15 år misstänks ha begått brott finns det en särreglering (se 36 § lagen med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare). I dessa fall får en kroppsvisitation göras endast om det finns särskilda skäl.

text: Någon motsvarande bestämmelse finns inte för en kroppsvisitation med stöd av

text: polislagen

text: . Som utgångspunkt får polisen alltså kroppsvisitera även den som är under 15 år i den utsträckning som det behövs för att i brottsförebyggande syfte söka efter vapen eller andra farliga föremål. En försvarlighetsbedömning måste dock alltid göras i enlighet med de allmänna principer som gäller för polisingripanden (se

text: 8 § första stycket polislagen

text: ). Vidare måste de hänsyn som enligt barnkonventionen, som gäller barn under 18 år, ska tas till barnets bästa och ett barns rätt till sin integritet beaktas vid avvägningen mot det behov som finns av åtgärden. Dessa hänsyn väger tyngre ju yngre barnet är.

text: När en polis överväger att kroppsvisitera en så ung person som CC måste bedömningen av om åtgärden verkligen är nödvändig således göras med särskild omsorg. Andra, mindre ingripande, åtgärder ska väljas i första hand. Om en kroppsvisitation ändå bedöms nödvändig måste den alltid genomföras på ett sätt som innebär ett så litet obehag som möjligt för barnet, t.ex. att den görs i avskildhet om omständigheterna medger det.

text: Vid ingripandet hade poliserna information om ett pågående bråk mellan flera personer och att det förekommit knivar vid bråket. Det var en uppgift för poliserna att avbryta bråket och undersöka om någon av de inblandade var

text: beväpnad. I det aktuella fallet var kroppsvisitation en ändamålsenlig åtgärd för det.

text: De uppgifter som de ingripande poliserna lämnat ger inget svar på om de övervägde andra, mindre ingripande, åtgärder än kroppsvisitation framför allt i fråga om CC. Utredningen kan dock inte sägas ge stöd för att poliserna på något annat sätt än genom en kroppsvisitation kunde kontrollera om CC, eller DD, bar på en kniv eller ett annat vapen som kunde användas vid brott mot liv eller hälsa. Visitationerna hade stöd i lag och syftet med åtgärderna var både reellt och godtagbart. Av utredningen kan jag inte dra slutsatsen att kroppsvisitationerna genomfördes på ett sätt som inte var acceptabelt, med hänsyn till omständigheterna.

text: Mot den angivna bakgrunden anser jag att kroppsvisitationerna av CC och DD var nödvändiga och inte oförenliga med barnkonventionen, eller

text: polislagens

text: allmänna principer för ingripanden. Detta gäller även med beaktande av den särskilda restriktivitet som ska prägla bedömningen av åtgärden mot CC, som var under 15 år.

text: Min samlade bedömning är att kroppsvisitationen av CC inte ger anledning till någon kritik från min sida. Detsamma gäller visitationen av DD.

text: Avslutningsvis noterar jag att poliserna har uppgett att de efter visitationerna tog CC, tillsammans med hans bröder, åt sidan och förklarade åtgärderna. Poliserna tog också kontakt med pojkarnas vårdnadshavare. Telefonsamtalet Det finns en principiell skyldighet för polisen att ta emot anmälningar om brott. Huvudregeln är att en sådan anmälan ska tas upp utan uppskov. Undantag har ansetts kunna förekomma t.ex. om anmälaren är så omtöcknad att det inte går att få fram vad anmälaren avser eller om han eller hon genom obehärskat eller våldsamt uppträdande själv försvårar att anmälan tas upp. (Se JO 1988/89 s. 73.) Av Polismyndighetens riktlinjer för handläggning och rutiner vid Polismyndighetens kontaktcenter, PM 2017:13, framgår att operatören alltid ska ta emot en brottsanmälan och att det inte är tillåtet att avvisa eller hänvisa till att återkomma senare (se 1.2.).

text: Under telefonsamtalet upprepade AA:s dotter flera gånger att hon ville göra en polisanmälan om tjänstefel. Det fanns inte förutsättningar för HH att neka att ta emot denna.

text: När det gäller innehållet i övrigt i telefonsamtalet framgår att HH uttalade åsikter om AA:s föräldraskap och vårdnaden om barnen. Hon förklarade även att hon inte trodde att poliserna talade osanning om vad som hänt.

text: Av

text: 1 kap. 9 § regeringsformen

text: följer att den som fullgör uppgifter inom den offentliga förvaltningen ska beakta allas likhet inför lagen samt iaktta saklighet och opartiskhet. För anställda vid Polismyndigheten är det som nämnts också

text: särskilt angivet att de i kontakterna med allmänheten ska uppträda på ett sätt som inger förtroende (se 10 § polisförordningen). HH:s uttalanden i nu aktuella delar strider mot båda dessa bestämmelser.

text: HH har uppgett att samtalet var mycket svårt att hantera. Hon är civilanställd inom polisen och anser att hon hamnade i en situation som var alldeles för svår för henne. Jag vill med anledning av det betona vikten av att personer som arbetar i polisens kontaktcenter har den utbildning och erfarenhet som krävs för uppgiften och har tillgång till stöd för att hantera svåra situationer. Det är ett ansvar för Polismyndigheten. HH kan dock inte undgå kritik för sitt agerande under samtalet.

text: Vad som i övrigt kommit fram i ärendet ger inte anledning till några uttalanden från min sida.

text: Ärendet avslutas.


avgjordAv: Justitieombudsmannen Stefan Holgersson

nyckelord:
Behörighet
Beslut
Delegation/ ansvarsfördelning

title: Viss kritik mot rektorn för Västra hamnens skola och rektorn för Stapelbäddsskolan i Malmö för utformningen av ett beslut om att förbjuda två vårdnadshavare att besöka skolorna. Även uttalanden om behörighet att fatta beslut i fråga om tillträdesförbud

sammanfattning: Rektorerna beslutade vid två tillfällen att förbjuda två vårdnadshavare att besöka skolorna, med undantag för utvecklingssamtal och föräldramöten. Enligt JO är det en uppgift för huvudmannen, genom den ansvariga nämnden, att fatta beslut i frågan om tillträdesförbud. Rätten att besluta om tillträdesförbud kan delegeras till rektor. I det aktuella fallet hade nämnden delegerat till rektorerna att fatta beslut i arbetsmiljöfrågor. Enligt JO innefattar inte en sådan delegation på ett tillräckligt tydligt sätt rätten att besluta om tillträdesförbud. Rektorerna var därför inte behöriga att fatta besluten. Med hänsyn till att behörighetsfrågan kan ha uppfattats som svårbedömd av rektorerna, och till att även huvudmannen var av uppfattningen att det var rektorernas uppgift att besluta i frågan, finns det dock inte tillräckliga skäl för att kritisera rektorerna för att de fattade beslutet trots att de inte var behöriga. Rektorerna kan dock inte undgå kritik för att det första beslutet saknade tidsbegränsning.

text: 2017-06-29 7209-2015

text: Justitieombudsmannen Stefan Holgersson

text: Viss kritik mot rektorn för Västra hamnens skola och rektorn för Stapelbäddsskolan i Malmö kommun för utformningen av ett beslut om att förbjuda två vårdnadshavare att besöka skolorna. Även uttalanden om behörighet att fatta beslut i frågan om tillträdesförbud

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO klagade AA och BB på rektorn för Västra hamnens skola och rektorn för Stapelbäddsskolan, båda i Malmö kommun. De anförde bl.a. följande:

text: De är vårdnadshavare till två barn som går i Västra hamnens skola. Rektorerna beslutade att begränsa AA:s och BB:s tillträde till skolorna, som delar lokaler. Beslutet borde ha fattats av grundskolenämnden. Det fanns dessutom inte skäl för att fatta ett beslut om att begränsa tillträdet.

text: Till anmälan bifogades en handling som rektorerna hade upprättat. I denna anförde rektorerna följande:

text: Till berörda vårdnadshavare med anledning av tillbud den 25 september 2015 på Västra hamnens skola

text: Med anledning av fredagens händelse på Västra hamnens skola/Stapelbäddsskolan har rektorerna vid de båda skolorna utrett händelsen och gjort en anmälan om tillbud. Ert besök på skolan i fredags resulterade i att tryggheten på skolan inte kunde garanteras. Tillbudet har resulterat i följande åtgärder för att garantera trygghet och säkerhet på de båda skolorna: Skolan är ingen allmän eller offentlig plats. Det är skolans rektor som beslutar vem som får vistas på skolan och det är också rektor som ansvarar för ordningen på skolan. Rektorn kan utifrån säkerhets-, ordnings- och verksamhetsresonemang inskränka personers tillträde till skolans område och lokaler, vilket innefattar även vårdnadshavare till barn som är elev på skolan. Ni, [AA och BB], är som

text: vårdnadshavare välkomna till skolan och skolans område i samband med utvecklingssamtal och föräldramöten. Om ordningen störs kommer händelsen anmälas till polisen som utreder. Om ni som vårdnadshavare önskar kontakt med era barns lärare eller med rektor sker detta initialt via mail eller telefon.

text: I de fall ni har synpunkter eller klagomål avseende Västra hamnens skola eller Stapelbäddsskolan ska detta lämnas in enligt gällande rutin för klagomålshantering upprättad av Grundskoleförvaltningen i Malmö stad (www.malmo.se) där förvaltningen behandlar ärendet i enlighet med upprättad rutin. Om ni som vårdnadshavare inte är nöjda med ovanstående åtgärder vänder ni er till kommunens klagomålshantering.

text: I en annan skrivelse från rektorerna, daterad den 5 oktober 2015, anfördes bl.a. följande:

text: Beslut

text: Under verksamhetstid begränsas [AA:s och BB:s] tillträde till Västra hamnens skolas/Stapelbäddsskolans lokaler och område. Detta beslut gäller omedelbart och från den 5 oktober 2015 till den 30 november 2015. Beslutet kommer därefter att omprövas av rektorerna.

text: Ärendet

text: [Här redovisade rektorerna hur de uppfattat de händelser som hade lett fram till beslutet, JO:s anm.]. Mot bakgrund av vad som hänt skickade rektorerna vid Västra hamnens skola och Stapelbäddsskolan ett informationsbrev till vårdnadshavarna den 28 september 2015. – – –

text: Motivering

text: Skolans lokaler är inte en allmän eller offentlig plats. Det är skolans rektor som beslutar vem som får vistas på skolan och det är också rektor som ansvarar för ordningen på skolan. En vårdnadshavare ges normalt tillträde till skolans lokaler för att kunna besöka sitt barn och få en inblick i den verksamhet som skolan bedriver. Under vissa förutsättningar kan det dock bli nödvändigt att begränsa en vårdnadshavares tillträde till skolans lokaler. Det kan bland annat bli aktuellt när skolan, personalen eller elever påverkas negativt av en vårdnadshavares närvaro. Rektorn kan utifrån säkerhets-, ordnings-, arbetsmiljö- och verksamhetsskäl inskränka personer tillträde till skolans område och lokaler.

text: Mot bakgrund av de incidenter som förekommit, och som ovan redogjorts för, bedöms det finnas skäl att neka AA och BB tillträde till skolans lokaler. Eftersom både Västra hamnens skola och Stapelbäddsskolan bedriver verksamhet i lokalerna omfattar beslutet båda skolorna. AA och BB får besöka skolan vid utvecklingssamtal och föräldramöten om de i övrigt vill besöka Västra hamnens skola/Stapelbäddsskolan sker detta efter överenskommelse med rektor. Kontakt med rektor eller lärare sker via telefon eller e-post.

text: Utredning

text: JO begärde att grundskolenämnden skulle yttra sig över anmälan. I sitt remissvar anförde nämnden huvudsakligen följande:

text: Vem kan fatta beslut om att begränsa vårdnadshavares tillträde?

text: I

text: skollagen

text: beskrivs två nivåer av skolans organisation, en huvudmannanivå och en skolenhetsnivå. En kommun är en huvudman inom skolväsendet. För en skolenhet står en rektor för ledningen av utbildningen. Huvudmannens ansvar för att utbildningen genomförs i enlighet med bestämmelserna. Rektor beslutar om sin enhets inre organisation och fattar i övrigt de beslut och har det ansvar som framgår av särskilda föreskrifter i

text: skollagen

text: eller andra författningar. Denna åtskillnad mellan vad en huvudman ansvarar för och rektor beslutar om och har ansvar för är viktig i skollagstiftningen. En huvudman kan inte besluta om något som rektor har getts beslutanderätt eller ansvar för genom

text: skollagen

text: eller andra författningar. När det gäller ordnings-, säkerhets- eller verksamhetsskäl ligger ansvaret för dessa frågor inom en skolenhets inre organisation. Det är därför en av rektors uppgifter att bedöma dessa skäl när något händer inom rektorns skolenhet. Av flertalet beslut från bland annat JO framgår att utomståendes tillträde till en skola är en ordningsfråga som det ankommer på skolans ledning att ta ställning till. Vad gäller arbetsmiljöuppgifter har grundskolenämnden delegerat detta till förvaltningsdirektör med möjlighet till vidaredelegation. Arbetsmiljöuppgifter för en skolenhet är delegerat till rektor för skolenheten. Det är således rektor som ska vidta åtgärder utifrån arbetsmiljölagstiftningen. Det finns även rättsfall där det bedömts att en skola kan begränsa vårdnadshavares tillträde till skolan utifrån arbetsmiljöskäl. På en skola kan det röra sig många olika människor. Självklart finns det elever och anställda vid skolan eller huvudmannen men det kan även finnas andra på skolan. Det kan finnas andra barn i grundskoleåldern, vårdnadshavare och andra anhöriga samt andra som kan ha ett tillfälligt skäl till att befinna sig på skolan. Det måste anses självklart att det är skolan som måste göra en bedömning av om dessa får befinna sig på skolans område eller inte. På samma sätt som det måste vara någon som har ansvar att bedöma vilka som ska få tillgång till ett kontor, exempelvis personal i en reception som öppnar en låst dörr eller nekar någon tillträde till ett kontor om det inte finns en anledning till besöket, måste någon på en skola ha ansvar att bedöma vilka som ska ha tillträde till en skola. Inom grundskoleförvaltningen kan detta vara någon som är anställd på skolan och ytterst rektor för skolenheten som har detta ansvar att bedöma vem eller vilka som ska ha tillträde till en skola. Sammanfattningsvis är det grundskolenämndens uppfattning att det är rektor för en skolenhet som har ansvar för att fatta beslut om att ge någon tillträde till skolans lokaler eller att begränsa någons tillträde till skolan. I detta beslut ska en bedömning av relevanta omständigheter göras. När det gäller vårdnadshavare ska det särskilt beaktas vårdnadshavarens starka intresse kring sitt barn och skolans skyldigheter kring information och samarbete mellan skola och hem.

text: Fanns grund för att fatta detta beslut i nu aktuellt ärende?

text: Skolan är ingen allmän plats. Varken i

text: skollagen

text: eller i annan lagstiftning finns föreskrivet att vårdnadshavare har en rätt att befinna sig på en skola. Någon generell rätt att befinna sig på skolans område finns således inte för vårdnadshavare till elev som går på skolan. Det är därför möjligt att begränsa en vårdnadshavares tillträde till en skola. I en bedömning att begränsa någons tillträde till en skola kan flera skäl vägas in. Det kan vara ordnings-, säkerhets- eller verksamhetsskäl men även arbetsmiljöskäl. Som ovan nämnts kan det finnas ordningsskäl till att begränsa en vårdnadshavare tillträde till en skola. Vad gäller arbetsmiljöskäl har Högsta förvaltningsdomstolen (

text: HFD 2012 ref. 62

text: ) bland annat uttalat att det finns en skyldighet att vidta åtgärder för att se till att skolpersonalen och elever har en god arbetsmiljö. Det kan därför finnas behov av att ingripa mot personer som annars bedömts ha rätt (i ärendet en personlig assistent som även var vårdnadshavare) att vistas i skolan men som genom sin närvaro har visat sig ha en alltför negativ påverkan på arbetsmiljön. Det finns en laglig rätt att fatta beslut om begränsat tillträde för en vårdnadshavare om denne har en alltför negativ inverkan på arbetsmiljön. Vårdnadshavarens ansvar enligt

text: skollagen

text: är att se till att barnet fullgör sin skolplikt. Skolans ansvar gentemot sina elever är omfattande. Skolan ska bland annat ge elever grundläggande utbildning i allmän skola. Utbildningen ska även utformas på ett sådant sätt att alla elever tillförsäkras en skolmiljö som präglas av trygghet och studiero. Skolan ska även samarbeta med och ge information om en elev till elevens vårdnadshavare. Det samarbete som är föreskrivet kan ske på många olika sätt och med olika personer på skolan. Det finns starka och självklara skäl till att en vårdnadshavare ska ha tillgång till en skola. Det ligger alltid i skolans intresse att det finns ett bra samarbete mellan skolan och hem för att ge eleven en så bra utbildning som möjligt. En avvägning mellan skälen till att begränsa en vårdnadshavare tillträde till skolans lokaler måste alltid göras mot vårdnadshavarens intresse. Rektorerna för Västra hamnens skola och Stapelbäddsskolan har fattat beslut om att begränsa vårdnadshavares tillträde till Västra hamnens skola och Stapelbäddsskolan. Under en tid har de två skolenheterna och de två rektorerna delat på lokaler som egentligen tillhör Västra hamnens skola. Stapelbäddsskolan kommer till höstterminen 2016 flytta från Västra hamnens skola till andra lokaler. Eftersom båda skolenheterna delar på lokalerna och har personal anställda på de olika skolenheterna i lokalerna har det blivit nödvändigt för båda skolenheternas rektorer att fatta beslutet. Innan beslutet fattades skickades ett informationsbrev till vårdnadshavarna. Vid tillfället den 25 september 2015 finns det beskrivet i rektorernas beslut vad som hänt. Den bild som där beskrivs är även den bild som grundskolenämnden har av händelseförloppet. Det beskrivna händelseförloppet mellan rektorernas beslut och den till JO inkomna anmälan skiljer sig åt. Det är självklart att upplevelsen av en händelse kan skilja sig åt. När ett ingripande beslut som att begränsa tillträde fattas, är det viktigt att ta reda på vad som hänt så långt som möjligt. Rektor måste i sitt beslutsfattande både väga personalens syn på händelseförloppet men även vårdnadshavarna. När rektor bedömer ordningsoch arbetsmiljöskäl måste det dock utgå från personalens ansvar för att upprätthålla ordning och personalens arbetsmiljö. Personalens uppfattning av händelsen måste väga tungt. – – –

text: I en sammanfattande bedömning, där händelsen den 25 september 2015 var en del, har rektor kommit fram till att skäl att begränsa vårdnadshavares tillträde till skolan väger över vårdnadshavarens intresse. Utifrån ett elevperspektiv har även elevernas behov av sina föräldrar vägts in. Rektorerna har beaktat säkerhets-

text: ordnings-, arbetsmiljö- och verksamhetsskäl. Beslutet var begränsat i tid. Efter att beslutets giltighetstid passerats kunde det konstateras att det inte förelåg skäl att förlänga rektorernas beslut. Under beslutets giltighetstid har rektorerna varit noga med att säkerställa att ett gott samarbete ska fortsätta utifrån förutsättningarna. Rektorerna har även säkerställt att vårdnadshavarna ska få information om sina barns skolgång och har varit tillgängliga per telefon under hela den tid tillträdet varit begränsat. Vårdnadshavarna har varit i kontakt med rektor för Västra hamnens skola vid många tillfällen under den tid beslutet gällde, långt mer än någonsin tidigare under elevernas skolgång på skolan. Det är grundskolenämndens bedömning att det funnits grund för rektorernas beslut om att begränsa vårdnadshavare tillträde till skolan. I

text: skollagen

text: finns reglerat att varje huvudman ska ha en klagomålshantering och att information om detta finns ska lämnas. I ärendet har ett klagomål getts in till klagomålshantering och har handlagts enligt de rutiner som finns upprättade. AA och BB kommenterade remissvaret.

text: Bedömning

text: Inledning

text: Skollagens (2010:800)

text: femte kapitel innehåller bestämmelser om vissa ordningsfrågor. Grundprincipen är att utbildningen ska utformas på ett sådant sätt att alla elever tillförsäkras en skolmiljö som präglas av trygghet och studiero (

text: 3 §

text: ). I

text: 4 §

text: finns en hänvisning till reglerna i

text: arbetsmiljölagen (1977:1160)

text: . Vidare framgår att en rektor eller en lärare får vidta de omedelbara och tillfälliga åtgärder som är befogade för att tillförsäkra eleverna trygghet och studiero eller för att komma till rätta med en elevs ordningsstörande beteende (

text: 6 §

text: ). Bestämmelsen gäller dock endast åtgärder som är riktade mot elever.

text: Skollagen

text: innehåller inte några regler som tar sikte på hur skolans personal kan agera vid ordningsstörningar som orsakas av andra än elever, t.ex. föräldrar. Frågan om föräldrars tillträde till en kommunal skola får i stället bedömas enligt de principer som allmänt gäller för tillträde till myndigheters lokaler. JO har gjort flera uttalanden om detta (se bl.a. JO 1982/83 s. 203, dnr

text: , 1996/97 s. 381, dnr 809-1995, 2006/07 s. 408, dnr 1269-2005, och 2013/14 s. 466, dnr 6758-2010).

text: En skola är inte en allmän plats. Frågan om huruvida en person ska få tillträde till lokalerna är därför beroende av eventuella regler som har utfärdats av den som bedriver verksamheten. I praktiken innebär det att endast den som har ett befogat intresse av tillträde till lokalerna har rätt att vistas där.

text: Kan vårdnadshavare förbjudas att besöka skolan? Vårdnadshavare till en elev i grundskolan kan ofta ha ett befogat intresse av tillträde till skolans lokaler, inte minst i samband med hämtning och lämning i skolan. Om vårdnadshavarna stör ordningen vid besöken får deras intresse av att besöka skolan vägas mot de andra intressen som måste beaktas: elevernas trygghet och studiero samt personalens arbetsmiljö. Enligt min mening måste

text: utgångspunkten vara att vårdnadshavarnas rätt att besöka skolan får stå tillbaka om den inkräktar på studieron, tryggheten och arbetsmiljön på skolan.

text: Det är en självklarhet att skolans personal kan ingripa vid sådana akuta situationer där

text: brottsbalkens

text: regler om nöd och nödvärn är tillämpliga. Därutöver har skolans personal också möjlighet att vidta de omedelbara och tillfälliga åtgärder som krävs för att komma till rätta med andra ordningsstörningar som orsakas av föräldrar och utomstående. Personal på skolan kan alltså i det konkreta fallet avvisa föräldrar och andra från skolans område.

text: Om föräldrar vid upprepade tillfällen agerar på ett sätt som medför en negativ påverkan på elevernas trygghet och studiero eller personalens arbetsmiljö kan det finnas skäl att begränsa deras tillträde till skolan för viss tid. En sådan begränsning ska komma till uttryck i ett beslut.

text: Beslutets utformning Ett förbud för vårdnadshavare att besöka skolan måste vara tydligt utformat. Det bör vara begränsat i tiden och innehålla en redovisning av skälen för beslutet. Vem kan fatta beslut om tillträdesbegränsning? Bestämmelser om ansvarsfördelning mellan kommunen, som är huvudman för grundskolan, och rektor finns i

text: skollagens

text: 2 kap.

text: Där framgår bl.a. följande: Huvudmannen ansvarar för att utbildningen genomförs i enlighet med de bestämmelser som finns (

text: 8 §

text: ). Det pedagogiska arbetet vid en skolenhet ska ledas och samordnas av en rektor (

text: 9 §

text: ). Rektorn beslutar om sin enhets inre organisation och ansvarar för att fördela resurser inom enheten efter elevernas olika förutsättningar och behov. Rektorn fattar i övrigt de beslut och har det ansvar som framgår av särskilda föreskrifter i

text: skollagen

text: eller andra författningar (

text: 10 §

text: Varken

text: skollagen

text: eller dess förarbeten ger någon närmare ledning i frågan om huruvida ett beslut om att begränsa vårdnadshavares tillträde till en skola ska fattas av rektorn eller av nämnden. Å ena sidan är det normalt sett rektorn som beslutar i ordningsfrågor på sin skolenhet. Å andra sidan är ett beslut om att begränsa vårdnadshavares tillträde till skolan för viss tid en ingripande åtgärd som torde komma i fråga endast i undantagsfall. Ett sådant beslut kan vara av så ingripande karaktär att det är rimligt att den som har fått ett sådant beslut emot sig ska ha möjlighet att få en rättslig prövning av beslutet. Det finns inga bestämmelser i

text: skollagen

text: eller

text: arbetsmiljölagen

text: som ger vårdnadshavare rätt att överklaga sådana beslut.

text: Ett beslut om att förbjuda vårdnadshavare att besöka en skola måste enligt min mening vara att betrakta som ett beslut i

text: kommunallagens (1991:900)

text: mening. För att beslutet ska kunna bli föremål för rättslig prövning genom laglighetsprövning enligt bestämmelserna i

text: kommunallagens

text: 10 kap.

text: krävs att det är huvudmannen, genom nämnden, som har fattat beslutet (

text: 10 kap. 2 §

text: kommunallagen

text: ). Att fatta beslut om tillträdesbegränsning för vårdnadshavare är därför enligt min mening en uppgift för nämnden (jämför dock JO:s beslut den 24 april 1997, dnr

text: ). Jag kan inte se något hinder mot att nämnden delegerar beslutanderätten till rektorn.

text: Bedömningen i detta fall

text: Rektorerna var inte behöriga att besluta om tillträdesförbud

text: I sitt remissvar har nämnden anfört att beslut i arbetsmiljöfrågor har delegerats till rektorerna. Ett beslut om tillträdesförbud kan dock enligt min mening inte anses vara endast ett beslut i en arbetsmiljöfråga. Under alla förhållanden innefattar en sådan delegation inte på ett tillräckligt tydligt sätt rätten att besluta om tillträdesförbud. Nämnden hade därför inte delegerat rätten att besluta om att begränsa vårdnadshavarnas tillträde till skolan till rektorerna. Rektorerna var alltså inte behöriga att fatta beslutet.

text: Med hänsyn till att behörighetsfrågan kan ha uppfattats som svårbedömd av rektorerna, och till att även huvudmannen var av uppfattningen att det var rektorernas uppgift att besluta i frågan, anser jag inte att det finns tillräckliga skäl för att kritisera rektorerna för att de beslutade om tillträdesförbud.

text: Beslutet i rektorernas första skrivelse borde ha tidsbegränsats Rektorerna har i två olika skrivelser gett uttryck för att AA och BB (med undantag för utvecklingssamtal och föräldramöten) förbjuds att besöka skolan. Nämnden har i remissvaret anfört att den första skrivelsen (28 september 2015) var ett ”informationsbrev”. Skrivelsen kan dock inte uppfattas på något annat sätt än att det var fråga om ett beslut om att begränsa vårdnadshavarnas rätt att besöka skolan. Den första skrivelsen skiljer sig från den andra (5 oktober 2015) bl.a. på så sätt att den inte innehåller någon tidsbegränsning för beslutet. Rektorerna kan inte undgå kritik för att beslutet saknade begränsning i tiden.

text: Övrigt

text: Jag vill avslutningsvis framhålla att jag inte uttalar mig i frågan om det var befogat att begränsa vårdnadshavarnas tillträde till skolan. Det som AA och BB i övrigt har anfört leder inte till någon ytterligare åtgärd eller något uttalande från min sida.

text: Ärendet avslutas.