avgjordAv: Justitieombudsmannen Thomas Norling

nyckelord: Barn/ungdom Beslut Familjehem Omplacering Utmätning

title: Socialnämnden i Upplands Väsby kommun får kritik för brister i handläggningen av en fråga om omplacering av ett barn som vårdas med stöd av LVU

sammanfattning: En flicka placerades i ett familjehem av socialtjänsten i samband med att hon föddes. När hon hade bott i familjehemmet i cirka sex år beslutade socialtjänsten att omplacera henne. I en anmälan till JO klagade en av familjehemsföräldrarna på hur frågan om omplacering hade hanterats. Av anmälan framgick bl.a. att familjehemmet inte hade känt till att frågan om omplacering av flickan utreddes hos nämnden. Vidare hade omplaceringen genomförts genom att flickan hämtades av socialtjänsten på förskolan och därmed inte fick möjlighet att säga hej då till familjehemmet. I beslutet uttalar JO att nämnden borde ha berett familjehemmet tillfälle att yttra sig över frågan om omplacering av flickan innan den fattade beslut i frågan. Därtill konstaterar JO att flickan själv inte fick komma till tals i utredningen i en sådan utsträckning som hon hade rätt till. JO kritiserar nämnden för dessa brister. JO gör också vissa uttalanden om hur omplaceringen av flickan genomfördes och betonar vikten av att nämnden noga överväger hur en omplacering ska genomföras på ett sätt som tar hänsyn till barnets individuella förhållanden och förutsättningar.

text: Bakgrund

text: AA är född 2018. Hon placerades i familjehemmet BB och CC i samband med att hon föddes. Placeringen skedde med stöd av lagen (

text: ) med särskilda bestämmelser om vård av unga, LVU.

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO klagade BB på Socialnämnden i Upplands Väsby kommun och framförde bl.a. följande. I juni 2024 omplacerades AA till ett annat familjehem. Omplaceringen skedde helt utan förvarning. AA hämtades av socialtjänsten på förskolan vilket innebar att hon inte fick någon möjlighet att säga hej då till familjehemmet.

text: Utredning

text: JO hämtade in handlingar från socialtjänsten i Upplands Väsby kommun. Därefter begärde JO att Socialnämnden i Upplands Väsby kommun skulle yttra sig över anmälan och besvara vissa frågor.

text: I sitt yttrande redogjorde nämnden för ärendets handläggning och uppgav bl.a. följande. Nämnden genomförde våren 2024 en utredning om AA. Utredningen resulterade i ett beslut om att AA skulle omplaceras till ett annat familjehem. Det fanns en oro för att BB och CC inte skulle medverka till omplaceringen och kunde komma att agera på ett sätt som inte skulle gynna AA. Det bedömdes därför vara till AA:s bästa att genomföra omplaceringen när hon befann sig på förskolan. Först efter att omplaceringen hade genomförts underrättades BB och CC om den.

text: BB kommenterade nämndens yttrande.

text: Bedömning

text: Inriktningen på min granskning BB är missnöjd med att nämnden beslutade att omplacera AA till ett annat familjehem.

text: JO är en del av riksdagens kontrollmakt och har till uppgift att utöva tillsyn över tillämpningen i offentlig verksamhet av lagar och andra författningar. Granskningen avser främst en kontroll av att myndigheterna har följt de regler som gäller för förfarandet. JO kan inte upphäva eller ändra ett beslut från en myndighet eller en domstol.

text: Jag tar alltså inte ställning till om det fanns skäl för nämnden att omplacera AA. Min granskning är i stället inriktad på den utredning som låg till grund för beslutet att omplacera AA. Jag behandlar också frågan om hur omplaceringen genomfördes.

text: Den 1 juli 2025 trädde en ny socialtjänstlag (

text: ) och en ny socialtjänstförordning (

text: ) i kraft och ersatte den tidigare gällande

text: socialtjänstlagen (2001:453)

text: , SoL, och den tidigare gällande

text: socialtjänstförordningen (2001:937)

text: , SoF. Bedömningen i det här fallet ska dock göras med tillämpning av de regler som gällde vid tidpunkten för den anmälda händelsen, och därför redovisas i det följande bestämmelserna i 2001 års socialtjänstlag och socialtjänstförordning.

text: Rättsliga utgångspunkter Insatser inom socialtjänsten för barn och ungdomar ska göras i samförstånd med den unge och hans eller hennes vårdnadshavare enligt bestämmelserna i SoL.

text: Barn kan under vissa förutsättningar ges vård utan vårdnadshavarens samtycke med stöd av LVU. När ett barn vårdas med stöd av LVU bestämmer socialnämnden hur vården av den unge ska ordnas och var han eller hon ska vistas under vårdtiden (

text: 11 §

text: LVU).

text: Ett barn som behöver vårdas eller bo i ett annat hem än det egna ska tas emot i t.ex. ett familjehem (

text: 6 kap. 1 §

text: SoL). Med familjehem avses ett enskilt hem som på uppdrag av socialnämnden tar emot barn för stadigvarande vård och fostran och vars verksamhet inte bedrivs yrkesmässigt (3 kap. 2 § SoF).

text: Socialnämnden ska noga följa vården av ett barn som vårdas med stöd av LVU (

text: 13 a §

text: LVU). Det kan under vårdtiden uppstå en situation som innebär att ett barn behöver placeras om från ett familjehem till ett annat. Att ett barn behöver omplaceras kan bero på många olika förhållanden. Socialnämnden ska därför ha rutiner som säkerställer att en utredning inleds enligt

text: 11 kap. 1 §

text: SoL när ett barn som vårdas i familjehem kan behöva omplaceras (se 2 kap. 2 § andra stycket Socialstyrelsens föreskrifter och allmänna råd [

text: SOSFS 2012:11

text: ] om socialnämndens ansvar för barn och unga i familjehem, jourhem, stödboende och hem för vård eller boende, i dess lydelse före den 1 juli 2025). I akuta situationer kan dock ett barn behöva placeras om till ett nytt familjehem utan att en utredning har gjorts.

text: En utredning som rör en fråga om omplacering ska bedrivas förutsättningslöst och belysa för- och nackdelar med en eventuell omplacering. Som vid alla beslut enligt LVU ska vad som är bäst för barnet vara avgörande för om en omplacering ska ske eller inte (1 § sista stycket LVU). Uppgifter som kan ha betydelse för bedömningen måste granskas närmare, oavsett om de talar för eller emot en omplacering. Det innebär att familjehemsföräldrarna måste beredas tillfälle att ta del av de anmärkningar som riktas mot familjehemmet och beredas tillfälle att yttra sig över uppgifterna. En viktig aspekt är att familjehemmet kan ha viktig kunskap om barnet att förmedla till socialnämnden. (Se t.ex. JO 2003/04 s. 230, dnr

text: , och även mitt beslut den 26 mars 2020, dnr 4988-2018.)

text: Både SoL och LVU innehåller bestämmelser om barnets rätt att komma till tals. Bestämmelserna innebär att ett barn ska få relevant information och ges möjlighet att framföra sina åsikter i frågor som rör barnet samt att barnets åsikter ska tillmätas betydelse i förhållande till hans eller hennes ålder och mognad. Om barnet inte framför sina åsikter, ska hans eller hennes inställning så långt det är möjligt klarläggas på annat sätt (

text: 11 kap. 10 § första stycket

text: SoL respektive

text: 36 § första stycket

text: LVU). Barnets rätt att komma till tals kommer även till uttryck i

text: artikel 12 i barnkonventionen

text: , vilken gäller som svensk lag.

text: Av alla beslut som rör barn bör det framgå om barnets åsikter har hämtats in, hur de har hämtats in och om och hur de har beaktats i ärendet. Socialtjänsten har ett stort ansvar för att ge barn möjligheter att komma till tals. (Se t.ex.

text: prop. 2009/10:232 s. 13

text: och

text: prop. 2012/13:10 s. 37

text: f.)

text: Utredningen om omplacering av AA Av utredningen i ärendet framgår att nämnden i maj 2024 gjorde ett hembesök hos familjehemmet BB och CC. Några veckor senare inleddes en utredning som

text: gällde AA. En av de frågor utredningen syftade till att besvara var om det var förenligt med AA:s bästa att bo kvar i familjehemmet.

text: Utredningen avslutades den 4 juni 2024 med förslag till beslut som innebar att nämnden skulle omplacera AA till ett annat familjehem. Den 5 juni 2024 informerades AA:s ena vårdnadshavare om förslaget till beslut. Av journalanteckningen från samtalet framgår att socialtjänstens uppfattning var att vårdnadshavaren inte skulle nämna omplaceringen för familjehemmet. Den 11 juni 2024 fattade nämnden beslut om att omplacera AA. Omplaceringen genomfördes den 17 juni 2024. Handläggare från socialtjänsten hämtade då AA på förskolan och åkte med henne till det nya familjehemmet. Först därefter informerades BB och CC om att AA hade omplacerats.

text: Omplaceringen av AA skedde samma månad som hon fyllde sex år. Hon hade bott i familjehemmet BB och CC i hela sitt liv. Att omplacera ett barn från ett familjehem där barnet har bott en längre tid är en ytterst ingripande åtgärd. Det gör sig särskilt gällande när barnet, som i det här fallet, har bott hela sitt liv i ett och samma familjehem.

text: Jag har tagit del av den utredning som låg till grund för beslutet att omplacera AA. Inledningsvis kan jag konstatera att det inte har kommit fram något konkret som talar för att behovet av omplacering var akut.

text: Nämnden har uppgett att familjehemmet under placeringens gång har fått ta del av de brister som uppmärksammats hos dem och hänvisat till ett antal datum. Jag kan konstatera att samtliga dessa datum ligger i tiden innan nämnden inledde den aktuella utredningen. Att familjehemmet ska beredas tillfälle att yttra sig inför en eventuell omplacering av ett barn innebär givetvis att de ska beredas tillfälle att yttra sig inom ramen för den utredning som nämnden genomför i frågan om omplacering. Det är inte tillräckligt att familjehemmet tidigare under placeringen uppmärksammats på brister eller missförhållanden. I det här fallet uppfattar jag det närmast som att nämnden inte bara har underlåtit att hämta in familjehemmets synpunkter inför omplaceringen, utan också velat undanhålla dem frågan om en eventuell omplacering av AA från familjehemmet till dess att den var ett faktum. Jag ser allvarligt på den saken. För att få ett bättre underlag för sin bedömning borde nämnden ha låtit familjehemmet bemöta uppgifterna innan den tog ställning i fråga om omplacering av AA. Nämnden förtjänar kritik för att inte ha gjort det.

text: Jag går nu över till att behandla frågan om AA:s rätt att komma till tals i utredningen. Nämnden har uppgett att det utifrån AA:s personliga förutsättningar inte varit möjligt att hämta in hennes uppfattning eller på annat sätt låta henne komma till tals inför beslutet om omplacering. I stället har AA:s situation kommit fram via socialsekreterares observationer av AA och av familjehemmet.

text: På vilket sätt ett barn ska få komma till tals beror förstås på barnets förutsättningar att kommunicera. Om nämnden bedömer att det inte är möjligt att samtala med ett barn kan observationer av barnet eller samtal med andra som observerat barnet vara ett alternativ. Det är ytterst en bedömningsfråga för nämnden på vilket sätt ett barn ska få komma till tals. JO uttalar sig i regel inte om bedömningsfrågor och jag finner inte skäl att frångå den principen i det här fallet. Jag uttalar mig alltså inte om nämndens bedömning att AA skulle komma till tals genom observationer.

text: Alldeles oavsett på vilket sätt nämnden bedömer att ett barn ska få komma till tals ska det av beslutsunderlaget framgå om och hur barnets perspektiv har hämtats in samt hur det har beaktats i ärendet. Jag kan konstatera att det inte gör det i AA:s ärende. Visserligen framgår i utredningsunderlaget vissa observationer om t.ex. AA:s allmänna utveckling. Men när det gäller den fråga som utredningen handlade om, dvs. förutsättningarna för att flytta AA till ett annat familjehem, framgår det inte tydligt av dokumentationen vad som kommit fram vid observationerna som har bäring på den frågan eller hur detta har beaktats i ärendet. Nämnden har inte heller i sitt yttrande till JO närmare berört den saken. Av det underlag jag tagit del kan jag därför inte dra någon annan slutsats än att de observationer som nämnden har gjort inte innebar att AA fick komma till tals i en sådan utsträckning som hon hade rätt till när det gäller frågan om omplacering. För detta förtjänar nämnden kritik.

text: Utöver de brister i utredningen som jag konstaterat ovan vill jag också beröra utredningen på ett mer allmänt plan. Jag har noterat att den inte innehåller några redovisade utredningsåtgärder utan i stället förefaller vara gjord utifrån redan känd information. Som jag nämnt ska en utredning om en eventuell omplacering bedrivas förutsättningslöst och belysa för- och nackdelar i frågan. Eftersom utredningen i AA:s fall förefaller vara helt baserad på för utredaren redan känd information kan jag inte undgå att få intrycket att utgången i frågan om omplacering varit bestämd på förhand. Så får det förstås inte gå till.

text: Genomförandet av omplaceringen Avslutningsvis vill jag beröra frågan om hur omplaceringen genomfördes. Varken familjehemmet eller AA själv kände till att en omplacering skulle ske den aktuella dagen. AA fick veta detta i samband med att socialtjänsten hämtade henne på förskolan för att ta henne till det nya familjehemmet. Familjehemmet BB och CC blev uppringda av socialtjänsten och delgavs information om omplaceringen när den redan hade genomförts.

text: Som jag redogjort för ovan var det fel av nämnden inte att låta familjehemmet yttra sig under utredningen. Det bör alltså inte förekomma att ett familjehem, som i det här fallet, inte känner till att frågan om eventuell omplacering utreds hos nämnden. En annan fråga är dock hur omplaceringen rent praktiskt ska genomföras och om det finns några rättsliga möjligheter att undanhålla familjehemmet information om när den är planerad att ske.

text: Nämnden har uppgett att det fanns en oro för att familjehemmet inte skulle medverka vid genomförandet av omplaceringen och att de skulle kunna komma att agera på ett sätt som kunde påverka AA negativt. Därtill innebar AA:s individuella förutsättningar att det fanns ett särskilt behov av att omplaceringen genomfördes lugnt och på ett för henne anpassat sätt.

text: Det finns inga bestämmelser som reglerar övergången från en placering till en annan. JO har dock uttalat att en placering i ett nytt familjehem kräver noggranna förberedelser och det är viktigt att den unge förbereds på ett aktivt och insiktsfullt sätt. Arten och omfattningen av förberedelserna samt den tid som krävs är dock beroende av omständigheterna i det enskilda fallet. Det är socialnämnden som har ansvaret för planeringen och den bör göras i samråd med alla inblandade. (Se JO 2005/06 s. 242, dnr

text: , och JO 2015/16 s. 452, dnr

text: Omplaceringen innebar att AA flyttades till ett familjehem som hon inte hade haft någon kontakt med tidigare. Hon fick inte heller möjlighet att säga hej då till det familjehem där hon hade bott sedan födseln. Jag kan inte nog understryka att ett sådant förfarande är så pass ingripande att det inte får förekomma annat än i undantagsfall. Jag anser inte att situationen motiverade det i AA:s fall. Jag är nämligen mycket tveksam till om det sätt som nämnden genomförde omplaceringen på innebar att övergången till det nya familjehemmet blev så bra som den kunde bli för AA. Enligt min mening finns det mycket som talar för att nämnden borde ha tagit längre tid på sig för att förbereda AA för omplaceringen, så att den sedan kunde genomföras på ett sätt som var förenligt med hennes bästa.

text: Hur en omplacering ska genomföras är dock ytterst en bedömningsfråga där det finns utrymme för olika slutsatser. Jag nöjer mig därför med att understryka vikten av att nämnden vid en omplacering noga överväger hur den ska genomföras på ett kontrollerat sätt som tar hänsyn till barnets individuella förhållanden och förutsättningar.

text: Avslutande synpunkter

text: Jag har i min tillsyn under en längre tid observerat återkommande och allvarliga brister när det gäller ärenden om placeringar och omplaceringar av barn. Det gäller såväl barn som vårdas med stöd av LVU som barn som vårdas enligt SoL. Det verkar alltså finnas bristande kunskaper hos flera av landets nämnder om de regler som gäller och den rättsliga innebörden av de olika placeringsformerna. Jag har därför för avsikt att särskilt följa dessa frågor i min tillsyn framöver.

text: Det som i övrigt har kommit fram i ärendet föranleder ingen åtgärd eller något uttalande från min sida.

text: Ärendet avslutas.

text: Beslutet har fattats av JO Thomas Norling. Dokumentet har fastställts digitalt och har ingen underskrift. Rättssakkunniga Anna Överby har föredragit ärendet och tf. byråchefen Sandra Lundgren har deltagit i beredningen.


avgjordAv: Justitieombudsmannen Lars Lindström

publisher: Justitieombudsmannen

title: Kritik mot en rådman vid Attunda tingsrätt för handläggningen av ett ärende

org: jo

sammanfattning: En tingsrätt fick in en ansökan som tingsrätten inte ansåg sig behörig att handlägga. Den ansvarige domaren kritiseras för 1. att tingsrätten – trots att det var svårbedömt vilken myndighet som kunde handlägga ansökan – vid ett telefonsamtal föreslog för sökanden att handlingarna skulle skickas vidare till en hyresnämnd, samt 2. att tingsrätten sedan avslutade handläggningen genom att skicka handlingarna till hyresnämnden trots att det inte var möjligt enligt lagen (1996:242) om domstolsärenden.

text: Anmälan

type: rubrik

text: AA och BB framförde i en anmälan till JO klagomål mot Attunda tingsrätt. De uppgav följande. AA skickade den 10 september 2012 in en skrivelse med rubrikerna ”Inhibition”, ”Avstannande av Verkställighet” och ”Överklagande” till tingsrätten. Han hade i skrivelsen begärt anstånd med ”avhysning och utmätning” som skulle äga rum dagen därpå. En tingsnotarie uppgav att tingsrätten skulle handlägga hans ärende. Han hade ett par veckor senare ännu inte fått något beslut i ärendet. När han kontaktade tingsrätten fick han reda på att handlingarna hade skickats till hyresnämnden och att ärendet var avslutat.

type: stycke

text: Utredning

text: Dagboksblad och handlingar i tingsrättens ärende Ä 6664-12 hämtades in och granskades. Följande framkom.

text: I den skrivelse som AA skickade in till tingsrätten den 10 september 2012 angavs som ”Sökande” Kronofogdemyndigheten jämte ett bostadsbolag och som ”Svarande” AA. Under rubriken ”Saken” angavs bl.a. två ärendenummer hos Kronofogdemyndigheten. Under rubriken ”Yrkande” begärde AA ”uppskov enligt

text: 12 kap. 59 § jordabalken

text: med avhysning och utmätning” till den 18 september 2012. Till skrivelsen fogades ett antal bilagor, bl.a. personbevis, hyresavtal och en underrättelse från Kronofogdemyndigheten om sökt avhysning och utmätning. På en av de insända kopiorna av skrivelsen var ordet ”Överklagande” skrivet för hand ovanför den maskinskrivna rubriken ”Inhibition”.

text: Den 10 september 2012, samma dag som AA:s skrivelse kom in till tingsrätten, skrev tingsnotarien CC följande tjänsteanteckning i målregistret. ”Vid telefonsamtal med hyres- och arrendenämnden framgick det att de har hand om dessa ärenden. I samråd med käranden och på uppdrag av DD har samtliga handlingar i ärendet nu skickats över via fax och e-post till hyres- och arrendenämnden i Stockholm”. Av dagboksbladet framgick även att rådmannen DD samma dag hade beslutat att skriva av ärendet från vidare handläggning.

text: Saken remitterades till tingsrätten som anmodades att yttra sig över handläggningen av ärendet samt redovisa sin bedömning av det som kommit fram.

text: Tingsrätten (lagmannen EE) kom in med ett remissvar till vilket fogades ett yttrande av DD.

text: DD anförde följande.

text: Ärendet inleddes genom att AA skickade ett mail till tingsrätten den 10 september 2012 kl. 10:46, se bilaga 1 [här utelämnad, JO:s anmärkning]. Mailet har rubriken ”Inhibition Avstannade av Verkställighet”. I rubriken angavs inte att ärendet avsåg ett överklagande. Under rubriken ”Saken” angav AA att det rörde sig om ”anstånd med avhysning och utmätning den 11 september 2012 kl. 10:00 tills den 18 september 2012” samt att ”skulden regleras före den 18 september 2012 nu fråga om avstannande av Verkställighet”.

text: Det enda yrkande som framställdes i handlingen var att AA begärde uppskov enligt

text: 12 kap. 59 § jordabalken

text: och 22 § Nämndlagen med avhysning och utmätning till den 18 september 2012. Tingsrätten har inte varit behörig att bevilja anstånd/uppskov enligt de lagrum som AA har hänvisat till. Eftersom verkställighet skulle ske redan nästa dag på förmiddagen kl. 10:00 bad jag tingsnotarien [CC] att omgående ringa till AA och dels informera honom om vad som gällde avseende tingsrättens behörighet samt dels efterhöra om han ville att vi skulle kontakta hyres- och arrendenämnden för att kontrollera om det var möjligt att skicka över handlingarna dit och om han ville att så skulle ske om detta var möjligt. AA svarade ja på båda frågorna. Efter det att hyres- och arrendenämnden hade bekräftat att myndigheten kunde ta emot handlingarna från tingsrätten skickades handlingarna dit. Det nu redovisade framgår av dagboksbladet. Det ska anmärkas att när [CC] har skrivit käranden i dagboksanteckningen har han avsett AA. Därefter skrevs ärendet av då det inte längre fanns något att pröva. Beslutet att avskriva ärendet antecknades på en kopia av dagboksbladet för att genom dagboksanteckningarna visa skälen till att beslutet hade fattats. Eftersom tingsrätten inte har varit behörig att överhuvudtaget handlägga ärendet skulle beslutet om att avskriva ärendet inte ha meddelats. I enlighet med vad som framgår av bifogat dagboksblad, se bilaga 2 [här utelämnad, JO:s anmärkning], har beslutet samma dag expedierats till bl.a. AA. Några handlingar har inte återkommit från hyres- och arrendenämnden. Enligt uppgift från [CC] har han inte lämnat några uppgifter till AA om att handlingar hade återkommit från hyres- och arrendenämnden eller att tingsrätten skulle handlägga ärendet efter det att beslutet om avskrivning hade fattats. Om en enskild av misstag vänder sig till fel myndighet har myndigheten att inom sin serviceskyldighet hjälpa honom till rätta. De muntliga kontakterna med AA har just skett för att skyndsamt hjälpa honom till rätta utifrån hans yrkande. Om det hade funnits mer tid hade tingsrätten kunnat tillskriva AA och skriftligen redogöra för den uppkomna situationen. För det fall att AA då hade vidhållit sitt yrkande under

text: åberopande av

text: 12 kap. 59 § jordabalken

text: och 22 § Nämndlagen hade hans ansökan avvisats, eftersom tingsrätten inte hade varit behörig att pröva hans yrkande.

text: EE anförde följande.

text: När det gäller vad som faktiskt skett och gjorts hänvisar jag till yttrande av rådmannen DD som bifogas. AA har klagat på att ett ärende, Ä 6664-12, inte har avgjorts och på de upplysningar han har fått av en notarie. Av dagboksbladet och DD:s redogörelse framgår att tingsrätten samma dag som handlingarna kom in via e-post, den 10 september 2012, tog kontakt både med hyresnämnden och AA (angiven som käranden på dagboksbladet) och att det resulterade i att tingsrätten efter samråd med AA skickade över handlingarna till hyresnämnden. Ärendet har samma dag avskrivits genom ett slutligt beslut som har expedierats till bl.a. AA. Avskrivningsbeslutet skedde med ”stämpeltext” men genom att det gjordes på en kopia av dagboksbladet framgick att handlingarna skickats till hyresnämnden. Rätteligen borde inte något sådant beslut ha fattats eftersom det aldrig var fråga om ett mål eller ärende vid tingsrätten utan en handling ingiven till fel instans. Beslutet har dock inte haft någon betydelse för AA:s möjligheter att hävda sin rätt. Vad därefter gäller de upplysningar som en notarie uppges ha lämnat den 10-11 september så är det tydligt att det uppstått en missuppfattning. Av handlingarna framgår ju att det är tvärtemot vad han skriver, dvs. att tingsrätten skickat handlingarna till hyresnämnden och inte tvärtom. Det har under hand framkommit att Justitieombudsmannen också ställt sig frågande till att handlingar skickats över till hyresnämnden. Enligt tingsrättens uppfattning är denna åtgärd inte ett överlämnande enligt

text: 10 kap. 20 a § rättegångsbalken

text: utan en serviceåtgärd i enlighet med

text: 4 § förvaltningslagen

text: och som skett i samråd med AA. Att handlingarna inledningsvis registrerats som ett ärende i tingsrätten bör inte förändra denna bedömning. Det framgår för övrigt av den skrivelse han ingav till tingsrätten att även kronofogden, där de ärenden fanns som var upphovet till hans begäran, fått hans ansökan. Det ska för övrigt noteras att AA:s ansökan till tingsrätten var rubricerad ”Inhibition, Avstannande av Verkställighet” och att ordet Överklagande inte fanns med.

text: AA och BB kommenterade remissvaret samt kom in med ytterligare skrivelser. Till en av skrivelserna bilades en tjänsteanteckning från Hyresnämnden i Stockholm, daterad den 10 september 2012. Enligt tjänsteanteckningen hade nämnden beslutat att lägga skrivelserna till handlingarna utan åtgärd efter samtal med AA. Denne var enligt tjänsteanteckningen införstådd med att nämnden inte kunde pröva ärendet då hyresavtalet redan upphört.

text: JO har den 28 augusti 2013 inhämtat handlingar från Hyresnämnden i Stockholm, varvid det bekräftades att nämnden inte lade upp något ärende med anledning av de handlingar som tingsrätten sände över dit. JO har även inhämtat att Kronofogdemyndigheten verkställde avhysningen den 11 september 2012.

text: Bedömning

text: AA lämnade in en skrivelse som hade rubriken ”Inhibition” och ”Avstannande av verkställighet” till tingsrätten. En av kopiorna av skrivelsen hade även rubriken ”Överklagande”. Av skrivelsen framgick att ett verkställighetsmål pågick hos Kronofogdemyndigheten. Skrivelsen var ställd till tingsrätten och det fanns ingenting i de ingivna handlingarna som kunde tolkas som att AA egentligen hade avsett att ge in handlingarna till någon annan myndighet. Tingsrätten hade alltså inte något utrymme för att bedöma att skrivelsen var felsänd och därför skicka den vidare till någon annan. Tingsrätten hade i stället att välja mellan att avvisa skrivelsen eller att ta upp denna till prövning enligt lagen (

text: ) om domstolsärenden.

text: Av DD:s yttrande framgår att han kom fram till att tingsrätten inte var behörig att ta ställning till det yrkande som AA framställde. Den åtgärd som låg närmast till hands var därför att genast avvisa hans ansökan. DD valde emellertid att först be en tingsnotarie att ringa till AA. Det mötte naturligtvis inga hinder; det var tvärtom rimligt att försöka hjälpa honom genom att förklara att tingsrätten inte kunde ta ställning till hans yrkande.

text: När en domstol tar telefonkontakt med en sökande i ett ärende är det emellertid viktigt att de upplysningar som domstolen lämnar är sakliga och korrekta. Jag har inga invändningar mot den del av telefonsamtalet som innebar att tingsrätten förklarade för AA att tingsrätten inte kunde ta ställning till hans yrkande. Men DD gav dessutom notarien i uppdrag att fråga AA om han ville att tingsrätten skulle skicka handlingarna till hyres- och arrendenämnden. Det borde han enligt min mening inte ha gjort. Frågan om vem som kunde handlägga den fråga som AA ville ha prövad var uppenbarligen inte lättbedömd och att i det läget föreslå vart handlingarna skulle skickas var inte lämpligt. Dessutom var det inte lagligen möjligt att avsluta tingsrättens handläggning genom att skicka handlingarna vidare till hyresnämnden och därefter skriva av ärendet. Om en domstol inte är behörig att handlägga en ansökan, ska domstolen avvisa ansökan. Det finns ingen möjlighet att avsluta ett ärende genom att lämna över en ansökan till en förvaltningsmyndighet, exempelvis en hyresnämnd (se Fitger, Lagen om domstolsärenden, 1 augusti 2004, Zeteo, kommentaren till 8 §).

text: Det var DD som svarade för tingsrättens handläggning. Han ska kritiseras för telefonsamtalet där tingsrätten frågade AA om han ville att handlingarna skulle skickas vidare till hyres- och arrendenämnden. Han ska också kritiseras för att tingsrättens hantering av ärendet avslutades genom att handlingarna sedan skickades till hyresnämnden.

text: Det AA och BB anfört i övrigt föranleder ingen ytterligare åtgärd eller något uttalande från min sida.

text: Ärendet avslutas.

type: avgorande


avgjordAv: Cecilia Nordenfelt

title: Kritik mot Försvarsmakten för dröjsmål med att överlämna ett överklagande till länsrätt

text: Anmälan

text: I en anmälan, som kom in till JO den 7 oktober 2009, uppgav AA att Försvarsmakten hade dröjt oacceptabelt länge med att överlämna hans överklagande av ett beslut som Försvarsmakten hade meddelat till länsrätten. Av anmälan och därtill fogade handlingar framgick i huvudsak följande.

text: I ett skriftligt beslut den 24 november 2008 meddelade Försvarsmaktens chefsjurist, BB, att AA:s förordnande som folkrättslig rådgivare inte skulle förlängas. AA begärde i en skrivelse daterad den 4 december 2008, rubricerad ”Begäran om omprövning enligt

text: 27 § förvaltningslagen (1986:223)

text: alternativt överklagande till länsrätten av Försvarsmaktens beslut […]”, att han skulle få vara kvar i befattningen. AA tog därefter upp frågan vid ett sammanträffande med BB, vilket resulterade i att den sistnämnde i ett s.k. handbrev till AA lämnade vissa ”förtydliganden” och förklarade att han med dessa förtydliganden fann frågan avslutad. AA vände sig därefter, i en skrivelse daterad den 20 mars 2009, till Försvarsmaktens överbefälhavare, generalen CC, och påtalade bl.a. att han den 4 december 2008 hade begärt omprövning av Försvarsmaktens beslut alternativt överklagat det. Försvarsmakten, genom BB, beslutade den 26 maj 2009 att inte ompröva beslutet. I ett handbrev till AA den 28 maj 2009 anförde CC att han hade övervägt att skicka AA:s överklagande till länsrätten, men att han överlämnade, mot bakgrund bl.a. av att det var tveksamt om länsrätten var rätt instans att pröva överklagandet, till AA att bestämma om så skulle ske. Därefter vidtog ytterligare skriftväxling mellan AA och CC. Skriftväxlingen avslutades genom ett handbrev den 29 juni 2009 vari CC uppgav att han skulle se till att AA:s överklagande översändes till länsrätten.

text: Utredning

text: Försvarsmakten anmodades att yttra sig över anmälan. I sitt remissvar vitsordade Försvarsmakten, genom överbefälhavaren general CC, de faktiska omständigheter som redovisats ovan. Försvarsmakten anförde i remissvaret bl.a. följande. – – –

text: AA:s skrivelse överlämnades emellertid inte till länsrätten omedelbart efter chefsjuristens beslut att inte ompröva Försvarsmaktens tidigare beslut. I likhet med vad överbefälhavaren angav i sitt svar till AA (aktbilaga 9) fann länsrätten i juli 2009 att AA:s yrkande avsåg en tvist som rörde förhållandet mellan arbetsgivare och arbetstagare. AA:s talan skulle därför föras enligt lagen (

text: ) om rättegången i arbetstvister och inte vid länsrätten. Efter att AA överklagat länsrättens beslut om att avvisa hans talan fann kammarrätten i oktober 2009 inte anledning att göra någon annan bedömning än länsrätten. Enligt Försvarsmaktens mening visar dessa domstolsbeslut att överbefälhavaren i sitt svar till AA hade fog för att inte omedelbart översända AA:s skrivelse till länsrätten. I överbefälhavarens svar till AA anger han Försvarsmaktens syn på hur AA kan föra talan mot Försvarsmaktens beslut. Enligt Försvarsmaktens mening kan det inte vara oförenligt med

text: förvaltningslagens

text: krav på skyndsam handläggning att lämna en korrekt fullföljdshänvisning för att undvika att en klagande vänder sig till fel instans. Överbefälhavarens skrivelse översändes dessutom till AA endast två dagar efter att chefsjuristen beslutat att det inte förelåg grund för en omprövning av Försvarsmaktens tidigare beslut. Efter att AA via mail till överbefälhavaren vidhållit sin begäran att överklagandet skulle överlämnas till länsrätten översändes överklagandet omedelbart till den av honom angivna instansen. AA yttrade sig över remissvaret.

text: I ett beslut den 3 maj 2010 anförde JO Nordenfelt följande.

text: Bedömning

text: Det finns inte någon författningsreglering som anger inom vilken tidsfrist en förvaltningsmyndighet ska överlämna en skrivelse med överklagande och övriga handlingar i ärendet till högre instans. Det ligger emellertid i sakens natur att överlämnandet – när ett sådant ska äga rum – ska ske utan dröjsmål. Det allmänna kravet i

text: 7 § förvaltningslagen (1986:223)

text: på skyndsam handläggning gäller också här.

text: I

text: 27 § förvaltningslagen

text: finns bestämmelser om beslutsmyndighetens skyldighet att ändra beslut. Som en förutsättning för ändring gäller att myndigheten finner att beslutet är uppenbart oriktigt. Detta innebär att skyldigheten att ändra ett beslut gäller bara i sådana fall då myndigheten enkelt kan konstatera att beslutet är oriktigt. Normalt är myndigheten inte skyldig att göra någon mera ingående granskning av ett redan avgjort ärende annat än då den har särskild anledning till det. Det torde i allmänhet räcka med att myndigheten läser igenom skrivelsen med överklagandet och det överklagade beslutet. Bara om denna genomläsning ger vid handen att utgången sannolikt bör vara en annan behöver myndigheten granska ärendet närmare.

text: Om det vid en sådan prövning som nyss har nämnts kan konstateras att beslutet inte är uppenbart oriktigt, behöver detta inte komma till uttryck i något formligt beslut. Det räcker att handläggaren tar ställning till om överklagandet har kommit in i rätt tid och, om så är fallet, ser till att överklagandeskriften och övriga handlingar i ärendet snarast vidarebefordras till överinstansen. Överlämnandet bör i sådana fall normalt ske inom en vecka efter det att överklagandet kom in till myndigheten. Något krav på att myndigheten ska bifoga ett yttrande till överinstansen föreligger inte.

text: När det gäller frågan om ett besluts överklagbarhet och vilken instans som är behörig att pröva ett överklagande kan följande anföras. När en myndighets beslut har överklagats och en eventuell omprövning inte gör att överklagandet förfaller, ska myndigheten pröva om överklagandet har kommit in i rätt tid (

text: och

text: 28 §§

text: förvaltningslagen

text: ). Den beslutande myndighetens uppgift är enligt lagens ordalydelse begränsad till detta. Annat som hör till behandlingen av ett överklagande är förbehållet den myndighet eller den domstol som ska pröva överklagandet. Det är inte heller i lagen underförstått att det i den lägre instansen skulle få prövas övriga förutsättningar för prövning i sak, t.ex. att det är fråga om ett överklagbart beslut (jfr JO:s ämbetsberättelse 1991/92 s. 316; se även Hellners och Malmqvist,

text: Förvaltningslagen

text: med kommentarer, 2 uppl., s. 277 och 300).

text: Försvarsmaktens handläggning av AA:s begäran om omprövning/överklagande framstår mot nämnda bakgrund som högst anmärkningsvärd. Försvarsmakten borde naturligtvis redan när den fick skrivelsen vidtagit de åtgärder som ankommer på en myndighet vars beslut överklagas. Det kom i stället att dröja nästan fem månader innan Försvarsmakten gjorde en prövning enligt

text: 27 § förvaltningslagen

text: . Inte heller då överlämnades skrivelsen till länsrätten, utan detta skedde först i juli 2009, sedan AA, efter en skriftväxling mellan honom och CC, förklarat att han vidhöll sin begäran att hans överklagandeskrivelse skulle överlämnas dit. Jag är mycket kritisk till det inträffade. Att länsrätten sedermera avvisade AA:s överklagande saknar betydelse i sammanhanget.


avgjordAv: Hans-Gunnar Axberger

nyckelord:
Allmänna handlingar
Delegation/ ansvarsfördelning

title: Anmälan mot Tekniska myndighetsnämnden (nuvarande Miljö- och byggnadsnämnden) i Kungälvs kommun m.fl. angående handläggning av ärenden om tillstånd till dumpning m.m.

text: Bakgrund

text: Enligt

text: 15 kap. 31 § miljöbalken

text: , MB, gäller förbud mot dumpning av avfall inom Sveriges sjöterritorium och ekonomiska zon. Avfall får inte heller dumpas från svenska fartyg eller luftfartyg i det fria havet. Av

text: 15 kap. 33 §

text: MB framgår att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer genom beslut i det enskilda fallet får medge dispens från förbudet, om avfallet kan dumpas utan olägenhet för människors hälsa och miljön. Enligt

text: 46 § första stycket avfallsförordningen (2001:1063)

text: ska frågor om dispens från dumpningsförbudet prövas av Naturvårdsverket efter hörande av Fiskeriverket.

text: I ett beslut den 11 december 2007 i ett initiativärende (dnr 2109-2007), se bilaga, rörande Länsstyrelsens i Västra Götalands län handläggning av ärenden om dumpning fann JO Berggren att det inte förelåg formella förutsättningar för länsstyrelsen att meddela dispens från det generella dumpningsförbudet.

text: I ett beslut samma dag (dnr 4715-2007) lämnades en anmälan från AA mot Länsstyrelsen i Västra Götalands län utan åtgärd. AA:s anmälan, som kom in till JO den 2 oktober 2007, gällde bl.a. underlåtenhet att besvara brev med frågor och begäran om att länsstyrelsen skulle stoppa en pågående dumpning.

text: Anmälningarna

text: beslutet stred mot lagstiftningen. I beslutet medgav nämnden att muddermassor tippades vid Guleskären i Kungälvs kommun. I beslutet stod vidare bl.a. följande.

text: Området

text: Det aktuella området för muddring är utpekat som riksintresse för naturvård och friluftsliv och ingår i Nordöns naturvårdsområde där tillstånd till muddring krävs. Enligt ”Beslut att förklara del av Nordön med omgivande vatten och smärre öar samt strandremsa inom hemmanen Tjuvkil och Kroken, Kungälvs kommun, som naturvårdsområde, 1986-06-16”, är ärenden såsom underhållsmuddring delegerat av länsstyrelsen till Kungälvs kommun. Enligt länsstyrelsens vattenvårdsenhet är det lämpligt att tippa muddermassorna vid Gulskären. I en kompletterande skrivelse med bilagor, som inkom till JO den 7 februari 2008, framförde AA följande. Hamnföreningens ansökan gavs först in till länsstyrelsen som hade överlämnat ärendet till Kungälvs kommun. Hamnföreningen hade senare kontaktat länsstyrelsen och kommunen om en utökning av mängden muddermassor. Länsstyrelsen hade meddelat kommunen att det inte utgjorde något hinder från länsstyrelsens sida. Varken länsstyrelsen eller kommunen hade fattat något formellt beslut i den frågan. Det saknades dokumentation hos länsstyrelsen angående frågan om utökad mängd. Dnr 1759-2008 I en anmälan, som kom in till JO den 5 mars 2008 med komplettering den 26 mars 2008 framställde AA klagomål mot Länsstyrelsen i Västra Götalands län. Klagomålen gällde bl.a. underlåtenhet att lämna ut kopior på handlingar. I anmälan framfördes i huvudsak följande.

text: I en skrivelse till länsstyrelsen den 23 juni 2007 hade AA begärt att få kopior på samtliga offentliga handlingar som avsåg dumpning vid St. Ryttern. Den 26 juni 2007 hade länsstyrelsen skickat kopior till honom men uppgett att man inte kunde lova att kopiorna utgjorde samtliga handlingar avseende muddertippning vid St. Ryttern. Länsstyrelsen hade sänt handlingar avseende perioden från 1990 till och med den 21 december 2000. Den 10 juli 2007 hade AA gjort en ny begäran om samtliga offentliga handlingar om dumpning av muddermassor i området under perioden fr.o.m. den 22 december 2000. Den 13 juli 2007 hade länsstyrelsen svarat att man redan hade sänt kopior av samtliga beslut med underlagsmaterial enligt denna begäran. Det hade senare framkommit att länsstyrelsen hade fört statistik över mängden muddermassor som tippats på platsen och årligen redovisat den till Naturvårdsverket. Dessa handlingar hade länsstyrelsen inte lämnat ut till honom i anledning av hans begäran. Den 2 och den 24 mars 2008 begärde han att få del av den årliga statistiken. Han begärde samtidigt att få kopior av den information om kravet på dispens som länsstyrelsen hade sänt till tre tillståndshavare. Den 2 april 2008 begärde han att få ett överklagbart beslut avseende länsstyrelsens åtgärd att inte lämna ut den begärda statistiken.

text: Utredning

text: Länsstyrelsen i Västra Götalands län överlämnade i december 2006 ärendet angående underhållsmuddring i Spaghamns hamn till Kungälvs kommun för handläggning. Enligt ett beslut från 1986 har länsstyrelsen delegerat rätten att fatta beslut om bland annat underhållsmuddring i Spaghamns hamn till Kungälvs kommun. Sökande avsåg även att tippa massorna till havs. Eftersom kommunen vanligtvis inte hanterar ärenden om muddring kontaktade kommunen länsstyrelsen för rådgivning och vägledning i ärendet. Länsstyrelsen framförde då att kommunen kunde fatta beslut både beträffande muddringen och tippningen. Kommunen ifrågasatte då kommunens behörighet att pröva frågan om tippning. Kommunen fick till förklaring av länsstyrelsen att tippningen kunde hanteras som miljöfarlig verksamhet enligt

text: 9 kap.

text: miljöbalken

text: , s.k. C-verksamhet, och då skulle kunna handläggas av kommunen. För att underlätta för den sökande så att denne inte skulle behöva vända sig till två myndigheter ansågs det då lämpligt att kommunen handlade både muddringen och tippningen. Efter vägledning och i samråd med länsstyrelsen fattades ett delegationsbeslut om muddring och tippning i januari 2007, § 131/2007. Efter det att ovan nämnda beslut om muddring och tippning fattats blev länsstyrelsens hantering av tippningsärenden granskat av JO. Länsstyrelsen har sedan flera årtionden fattat beslut om tippning av rena muddermassor. Av JO:s bedömning i december 2007 framgår att Naturvårdsverket ska pröva frågan om tippning enligt

text: 15 kap.

text: miljöbalken

text: . Det framgår även att Naturvårdsverket utreder en ändring vilket skulle innebära att länsstyrelsen i stället för Naturvårdsverket pekas ut som den myndighet som kan komma att pröva frågan om dispens från dumpningsförbudet. Miljö- och byggnadsnämnden vill poängtera att något beslut om dispens från dumpningsförbud enligt

text: 15 kap.

text: miljöbalken

text: aldrig fattats av nämnden. Kommunen har begärt en skriftlig förklaring från länsstyrelsen varför de ansåg att kommunen hade behörighet att fatta beslut om tippning.– – –

text: Yttrande

text: I ärendet har flera fel påtalats som alla är hänförliga till förvaltningsrätten och rättssäkerheten. Dessa regler och hur de tillämpas och vikten av att de följs, går juristerna igenom vid de förvaltningsrättsliga utbildningar som länsstyrelsen genomför internt för medarbetarna. Detta kommer även framdeles att ske med kontinuitet. Målet är att länsstyrelsen skall befolkas av tjänstemän som har god förvaltningskunskap, inklusive kunskap om

text: förvaltningslagen

text: , god kommunikativ förmåga, gott omdöme och ett etiskt förhållningssätt där länsstyrelsen förtjänar respekt.

text: Utlämnande av allmänna handlingar Om någon frågar efter en handling som enligt

text: tryckfrihetsförordningen

text: (TF) är allmän och som inte kan hemlighållas med stöd av sekretesslagen, är huvudregeln att handlingen genast eller så snart det är möjligt ska tillhandahållas. Utgångspunkten är att en begäran enligt

text: 2 kap 12 §

text: TF ska avse identifierbara handlingar. På den enskilde ställs krav att precisera vilka handlingar han vill få del av, så att myndigheten kan få klart för sig vilka handlingar som efterfrågas. På myndigheten ligger ett påtagligt ansvar enligt

text: 4 § i förvaltningslagen

text: (FL) som gäller myndigheters serviceplikt. JO har tidigare anfört att denna serviceplikt ”anses innefatta krav på att myndigheten inte bara upplyser sökanden om att han skall lämna sådana uppgifter, att handlingen kan identifieras, utan också med anlitande av diarier och register aktivt bistår honom”.

text: Länsstyrelsen har i förstone uppfattat AA:s begäran att få ta del av ”samtliga handlingar” som att det gällt samtliga handlingar som kunde hänföras till ärenden som var aktuella mot bakgrund av pågående verksamhet vid St Ryttern, men har också påtalat att det fanns en möjlighet att det som skickades till AA inte var ”samtliga handlingar”.

text: Efter korrespondens har länsstyrelsen därefter tagit fram ytterligare äldre handlingar som avsåg ärenden vid St Ryttern. Länsstyrelsens utgångspunkt var då att ”samtliga handlingar” var samtliga handlingar som gällde utredningar och skrivelser i ärende som gällde St Ryttern. Handläggaren har inte insett att AA:s begäran avsåg även statistiken. När handläggaren fick klart för sig att AA:s begäran avsåg även statistiken, lämnades även kopia av denna ut. Dokumentation från 2000 var det som fanns tillgängligt på länsstyrelsen. Länsstyrelsen har inte haft någon avsikt att undanhålla AA de statistiska uppgifterna. Som framgår av den bilagda kopian (bilaga 13) är den statistiska sammanställningen en sammanställning för hela länet och inte specifikt för det område som AA påtalade. I efterhand kan man konstatera att statistiken innehöll siffror även för St Ryttern. Handläggaren har haft FL:s serviceskyldighet och skyldigheten enligt TF att lämna ut handlingarna i första rummet. Det är möjligt att kompletterande frågor från länsstyrelsens sida hade kunnat leda till att handläggaren tidigare fått klart för sig att begäran var mer omfattande än vad hon tidigare insett. Samtidigt är det inte heller säkert att fler frågor hade givit den utgången. Handlingen fick AA så snart handläggaren uppfattat att han begärde att få del av den. – – –

text: Utredning

text: AA:s redogörelse för turerna vid kommunikationen m.m. stämmer i allt väsentligt. Den 30 april 2007 fick länsstyrelsen en skrivelse från AA med en begäran om kopior på handlingar/tillstånd m.m. som avser dumpning av muddermassor vid St. Ryttern. Skrivelsen hade föregåtts av ett flertal telefonkontakter som dock inte dokumenterats skriftligen. Länsstyrelsen besvarade skrivelsen den 25 maj 2007 och bifogade där kopior på dels en rapport från Kungälvs kommun som utgör del av det underlag varför St. Ryttern bedöms vara en lämplig muddertipplats dels kopior på de beslut om muddertippning som fattats under perioden år 2005 - år 2007. Eftersom alla medgivanden till muddring och muddertippning är tidsbegränsade, vanligtvis till 2 år, bedömdes inte tidigare skrivelser vara av intresse. Bilaga 1. Den 30 maj 2007 återkom AA med en ny skrivelse där han begärde kopior av handlingar som rör tidigare tippningar. AA begärde dessutom information om en muddertippning som ägt rum under sista veckan i april. En påminnelse skickades den 15 juni 2007. Länsstyrelsen svarade AA i en skrivelse den 15 juni och bad att få återkomma efter semestern. Bilaga 2.

text: Den 25 juni 2007 återkom AA med krav på omedelbar service. Länsstyrelsen besvarade AA skrivelse den 26 juni 2007 och bifogade kopior på en rad tidigare ärenden. Bilaga 3. Den 11 juli 2007 återkom AA återigen med ytterligare ett krav på kopior av tidigare ärenden, nu med en specificerad tidsperiod. Länsstyrelsen besvarade AA skrivelse den 13 juli 2007. Bilaga 4. – – – Länsstyrelsen yttrade sig till Kungälvs kommun den 14 februari 2008 med anledning av en skrivelse från kommunen. Länsstyrelsens yttrande till kommunen innebar en beskrivning av länsstyrelsens agerande i muddrings- och tippningsärenden generellt inom Västra Götalands län, inte enbart hanteringen av ärenden som berör tipplatsen vid St Ryttern. Den statistik som regelbundet rapporterats till Naturvårdsverket gäller statistik över tippat mudder i havet i Västra Götalands län. Statistiken är baserad på de medgivanden till tippning av muddermassor i havet som länsstyrelsen har kännedom om, både egna ärenden och större ärenden från miljödomstolen inom hela länet. Bilaga 11. – – – Den 4 mars 2008 återkom AA med ytterligare en skrivelse där han åberopade länsstyrelsens yttrande till Kungälv från den 14 februari 2008 i avseende på den statistik om tippade mängder mudder som regelbundet redovisats till Naturvårdsverket. AA anförde i sin skrivelse att det torde vara underförstått att han ville ha kopior också på sådan rapportering likväl som de handlingar och kopior på ärendet som länsstyrelsen skickat till honom. Länsstyrelsen besvarade skrivelsen den 11 april 2008. Vidare skickade länsstyrelsen kopior av ytterligare handlingar, bl.a. nämnda statistik. Bilaga 13. – – –

text: AA kommenterade remissvaren. Han framförde bl.a. att såväl Kungälvs kommun som länsstyrelsen hade underlåtit att utöva tillsyn i dumpningsärendena.

text: Bedömning

text: 5599-2007 JO har, mot bakgrund av tekniska myndighetsnämndens beslut den 25 januari 2007 angående bl.a. anmälan om deponering av muddermassor, remitterat frågan om nämndens behörighet att pröva frågan om dumpning.

text: Som inledningsvis redogjorts för har JO i ett tidigare avgörande (dnr 2109-2007) haft att ta ställning till frågan om behörigheten för Länsstyrelsen i Västra Götalands län att pröva ärenden om dispens från dumpningsförbudet i

text: 15 kap.

text: miljöbalken

text: . I ärendet begärdes yttrande från Naturvårdsverket som anförde bl.a. följande.

text: Naturvårdsverket anser att det tydligt framgår av gällande lagstiftning att Naturvårdsverket är den myndighet som prövar frågor om dispens från dumpningsförbudet. Vidare framgår att en ansökan om dispens från dumpningsförbudet under vissa förutsättningar får prövas av en miljödomstol.

text: JO Berggren uttalade därefter att bestämmelserna i

text: 15 kap. 33 § miljöbalken

text: och

text: 46 § första stycket avfallsförordningen

text: inte medgav att länsstyrelsen prövade ärenden av det slaget.

text: Av de bedömningar som gjorts följer att inte heller en kommunal nämnd har formella förutsättningar att medge tippning av muddermassor till havs. Tekniska myndighetsnämnden har således inte varit behörig att pröva frågan om dumpning.

text: Av utredningen framgår dock att det aktuella ärendet överlämnades till nämnden för handläggning från Länsstyrelsen i Västra Götalands län med hänvisning till att tippningen skulle hanteras som s.k. C-verksamhet enligt

text: 9 kap.

text: miljöbalken

text: . Mot bakgrund av att nämndens hantering av dumpningsfrågan skedde efter anvisning från länsstyrelsen, som bl.a. har att överpröva nämndens avgöranden i miljöärenden, ger nämndens handläggning inte anledning till något ytterligare uttalande från JO:s sida.

text: Det kan tilläggas att länsstyrelsen, i ett yttrande daterat den 14 februari 2008 till Kungälvs kommun, förklarat att det aktuella ärendet överlämnades till kommunen innan frågan om vilket regelverk som ska styra tippningar av rena muddermassor i havet hade aktualiserats och att länsstyrelsen sedan JO:s beslut den 11 december 2007 (dnr 2109-2007) har ändrat sina rutiner i dessa ärenden. Dnr 1759-2008 Enligt

text: 2 kap. 12 § tryckfrihetsförordningen

text: (TF) ska en allmän handling som får lämnas ut på begäran ”genast eller så snart det är möjligt” på stället utan avgift tillhandahållas den som önskar ta del av handlingen. Av

text: 2 kap. 13 §

text: TF framgår att den som önskar ta del av en allmän handling också har rätt att mot fastställd avgift få en avskrift eller en kopia av handlingen till den del den får lämnas ut. En begäran att få en avskrift eller en kopia av en allmän handling ska behandlas skyndsamt.

text: Besked i en utlämnandefråga bör normalt lämnas samma dag som begäran har gjorts. Någon eller några dagars fördröjning kan dock godtas om en sådan fördröjning är nödvändig för att myndigheten ska kunna ta ställning till om den efterfrågade handlingen är allmän och offentlig. Härtill kommer att ett visst dröjsmål är ofrånkomligt om framställningen avser eller fordrar genomgång av ett omfattande material.

text: Av utredningen framgår att AA i en skrivelse, som var daterad den 2 mars 2008 och som kom in till länsstyrelsen den 4 mars 2008, begärde att länsstyrelsen snarast skulle översända kopior på viss statistik till honom. Han begärde samtidigt att få kopior av viss information som länsstyrelsen hade skickat ut i tre angivna ärenden. Länsstyrelsen besvarade skrivelsen först den 11 april 2008, efter drygt fem veckor. En så lång handläggningstid är inte i överensstämmelse med TF:s skyndsamhetskrav.

text: Vad som i övrigt har kommit fram i de båda ärendena föranleder inte någon ytterligare åtgärd.


avgjordAv: Justitieombudsmannen Cecilia Renfors

nyckelord:
Ansökan
Långsam handläggning
Tidsfrist

title: Uttalanden om Migrationsverkets handläggningstider i tillståndsärenden

sammanfattning: Uttalanden om Migrationsverkets handläggningstider för beslut i ärenden om uppehållstillstånd.

text: Bakgrund

text: Migrationsverket har under lång tid haft problem med handläggningstider som överskrider författningsreglerade tidsfrister i tillståndsärenden. I december 2014 kritiserade jag Migrationsverket för långa handläggningstider i bl.a. ärenden om uppehållstillstånd på grund av anknytning och arbete (se JO 2015/16 s. 326, dnr

text: ). Därefter gjorde jag en särskild uppföljning av de åtgärder som Migrationsverket vidtagit för att komma till rätta med handläggningstiderna. Uppföljningen visade att handläggningstiderna fortsatte att öka i ärenden om uppehållstillstånd på grund av anknytning, trots åtgärder från Migrationsverkets sida. Handläggningstiderna hade även ökat i andra ärendekategorier. Enligt min bedömning berodde de långa handläggningstiderna till stor del på omständigheter utanför Migrationsverkets kontroll. Jag uttalade därför inte någon ytterligare kritik mot Migrationsverket i mitt beslut den 23 juni 2016, men betonade att situationen var allvarlig och att de långa handläggningstiderna drabbar enskilda svårt. Det yttersta ansvaret för att Migrationsverket kan fatta beslut inom rimlig tid och inom författningsreglerade tidsfrister ligger hos regering och riksdag. Jag lämnade därför över mitt beslut till Justitiedepartementet. (Se JO 2016/17 s. 646, dnr

text: Det har därefter fortsatt att komma in många klagomål till JO om långsam handläggning hos Migrationsverket, och jag har följt utvecklingen på området bl.a. genom inspektioner hos Migrationsverket samt genom den löpande klagomålshanteringen.

text: Det bör också nämnas att Justitiekanslern (JK) i två beslut den 19 maj 2017 prövade skadeståndsanspråk mot staten med hänvisning till lång handläggningstid i ärenden om uppehållstillstånd på grund av anknytning, men kom fram till att staten inte var skadeståndsskyldig eftersom dröjsmålen inte var oaktsamma i

text: skadeståndslagens

text: mening mot bakgrund av de mycket speciella omständigheterna (dnr

text: och

text: ). JK framhöll dock att en

text: överträdelse av en författningsreglerad tidsfrist i många fall kan bedömas som oaktsam och alltså medföra skadeståndsskyldighet för staten.

text: Anmälningarna

text: Under perioden september–november 2016 kom var och en av AA, BB, CC, DD och EE in med en anmälan till JO om långsam handläggning av ärenden om uppehållstillstånd på grund av arbete och anknytning. Ärendena framstod som särskilt anmärkningsvärda eftersom Migrationsverket inte hade vidtagit några åtgärder alls i dem under lång tid. Jag beslutade därför att utreda dessa ärenden.

text: Utredningen

text: Ärende 1 (dnr 5600-2016) AA anmälde bl.a. att en ansökan om uppehållstillstånd på grund av arbete hade registrerats hos Migrationsverket den 19 december 2014 och att det fortfarande inte hade utsetts någon handläggare i ärendet 19 månader senare. Vid mejlkontakt med Migrationsverket fick AA bara undanflykter till svar.

text: Migrationsverket anförde bl.a. följande. Ansökan om arbetstillstånd kom in den 19 december 2014 och fördes över till region Syd för handläggning. Därefter lämnades ärendet över till region Stockholm. Regionen registrerade en första handläggare i ärendet den 3 mars 2015. Efter det vidtog regionen inga handläggningsåtgärder. Den 29 februari 2016 skickade regionen ärendet vidare till region Mitt i enlighet med ett centralt beslut som Migrationsverket fattat med anledning av det stora antalet ärenden som var registrerade i region Stockholm. Region Mitt bedömdes ha kapacitet att handlägga och fatta beslut i ärendet tidigare än region Stockholm. Bland de ärenden som region Mitt tog över ingick omkring 2 200 ärenden som kommit in under 2014. Efter att en handläggare blivit registrerad i ärendet den 9 mars 2016 gjordes vissa kompletteringar den 20 december 2016. Den 23 januari 2017 fattade Migrationsverket beslut i ärendet.

text: Ärende 2 (dnr 6033-2016) Av BB:s anmälan framgick bl.a. följande. Den 16 september 2014 ansökte BB:s sambo om uppehållstillstånd på grund av anknytning till BB. Migrationsverket svarade inte på frågor, och BB fick intrycket att myndigheten skickade standardiserade svar.

text: Migrationsverket anförde bl.a. följande. Ansökan om uppehållstillstånd kom in till myndigheten den 16 september 2014. Den 10 mars 2015 påbörjades viss handläggning; bl.a. begärdes en komplettering av handlingar och en utredning vid en ambassad. Den 13 mars och den 11 maj 2015 kom ambassadutredningen och de handlingar som efterfrågats in. Ärendet fördes därefter över till region Syd för muntlig utredning med BB, som var bosatt i Malmö. Den 12 januari 2017 kallades BB till muntlig utredning som skulle äga rum den 8 februari 2017. Verket fattade beslut om uppehållstillstånd den 21 februari 2017.

text: Ärende 3 (dnr 6343-2016) CC anmälde bl.a. följande. Efter en ansökan om förlängt uppehållstillstånd på grund av anknytning vidtog Migrationsverket inte några åtgärder i ärendet under 26 månader och svarade inte heller på frågor om när ärendet skulle börja handläggas. Även om CC:s partner hade rätt att stanna i Sverige under tiden ärendet handlades hade hon inte rätt att åka tillbaka till Sverige efter en utlandsresa. Hon kunde därför inte hälsa på sin dotter och barnbarn.

text: Migrationsverket anförde bl.a. följande. Den 15 augusti 2014 kom en ansökan om förlängning av uppehållstillstånd på grund av anknytning in till myndigheten. Ansökan var inledningsvis registrerad vid en enhet i Örebro. Under tiden den 15 augusti 2014 till 20 april 2016 ansvarade enheten i Västerås för ärendet. Ärendet förvaltades av teamledare utan att några faktiska handläggningsåtgärder vidtogs. Den 6 december 2016 genomförde Migrationsverket muntliga utredningar med sökanden och med CC. Verket fattade beslut den 20 december 2016.

text: Ärende 4 (dnr 6670-2016) Av DD:s anmälan framgick bl.a. följande. Den 24 oktober 2014 ansökte hans fru om uppehållstillstånd på grund av anknytning till honom. De fick besked om att de skulle bli kallade till muntlig utredning, men de har ännu inte fått någon sådan kallelse. Vid kontakt med Migrationsverket fick de till svar att de måste fortsätta att vänta på besked.

text: Migrationsverket anförde bl.a. följande. Den 24 oktober 2014 kom en ansökan om uppehållstillstånd på grund av anknytning in till myndigheten. Ärendet handlades inledningsvis av region Stockholm, som den 17 november 2014 begärde in en skriftlig utredning av DD. Han yttrade sig den 8 december 2014. Den 1 mars 2016 fördes ärendet över till region Syd för muntlig utredning av DD, som var bosatt i Malmö. Under perioden den 2 mars 2016 till 7 december 2016 kom det in ett antal förfrågningar från DD om ärendet. DD fick bl.a. besked om Migrationsverkets långa handläggningstider och att han skulle få besked om kallelse till muntlig utredning. Den 25 januari 2017 höll Migrationsverket en muntlig utredning i Malmö. I februari 2017 hade beslut inte fattats i ärendet.

text: Ärende 5 (dnr 6877-2016) Av EE:s anmälan framgick bl.a. att hon den 22 september 2014 ansökte om uppehållstillstånd på grund av anknytning till sin make och att Migrationsverket vid tidpunkten för anmälan till JO ännu inte hade gett några besked i ärendet. Att leva åtskild från sin make har haft en mycket negativ inverkan på henne och gjort hennes liv svårare.

text: Migrationsverket anförde bl.a. följande. Ansökan om uppehållstillstånd på grund av anknytning kom in till region Syd den 22 september 2014. Ärendet fördes över till region Stockholm den 19 november 2014. Regionen skickade ett

text: frågeformulär till EE:s make den 5 december 2014, som svarade den 23 december 2014. Under tiden den 24 mars 2015 till 18 december 2015 kom det in ett flertal förfrågningar, bl.a. om när beslut kunde fattas i ärendet. Den 29 december 2015 flyttades ärendet till region Syd för muntlig utredning med EE:s make, som var bosatt i Malmö. Utredningen genomfördes den 6 december 2016. Beslut i ärendet fattades den 25 januari 2017. Migrationsverkets bedömning Migrationsverket redovisade i huvudsak följande bedömning av ärendena.

text: Ansökningarna i de fem ärendena kom in till Migrationsverket under 2014 och överfördes mellan olika regioner. Den faktiska handläggningen av ansökningarna påbörjades först efter omkring ett och ett halvt till drygt två år. I februari 2017 hade beslut ännu inte fattats i ett av ärendena.

text: Handläggningen har främst fördröjts av det mycket stora antalet ansökningar om uppehållstillstånd, som lett till att ärenden hamnat i balanser under längre perioder och att ärenden överförts mellan enheter och regioner. Vidare har de långa handläggningstiderna berott på hög arbetsbelastning och handläggare som varit i behov av stöd och vägledning på grund av nyanställning.

text: Enligt regeringens regleringsbrev till Migrationsverket för 2017 ska handläggningstiderna för ansökningar på grund av anknytning, arbete och studier vara så korta som möjligt utifrån ärendets beskaffenhet. Vidare ska verket ta fram handlingsplaner för hur handläggningen av tillståndsärenden kan förkortas genom produktivitetsökningar och effektiviseringar.

text: Enligt Migrationsverkets verksamhetsplan och övergripande planering för bl.a. 2017 arbetar myndigheten för att öka antalet fattade beslut i tillståndsärenden och väsentligt minska balansen av öppna anknytningsärenden samt halvera balansen av arbetstillståndsärenden senast vid årsslutet.

text: Målsättningen är att handläggningstiderna för anknytningsärenden inte ska överskrida tidsgränserna i utlänningsförordningen efter halvårsskiftet 2018. För att nå framgång i arbetet med att förkorta handläggningstiderna avser myndigheten i huvudsak att etablera ett arbetssätt som innebär att ärenden ska sorteras efter sin beskaffenhet tidigt i processen och vara klara för avgörande. Myndigheten kommer även att kontinuerligt följa resultat och avvikelser för att använda det i den fortsatta planeringen och styrningen. För att följa och säkra den rättsliga kvaliteten ska myndigheten också genomföra nationella kvalitetsuppföljningar av bl.a. anknytningsärenden.

text: Migrationsverket har vidare i en särskild instruktion om åtgärder för att förkorta handläggningstiderna i ärenden om arbetstillstånd under 2017 (SI-01/2017) beslutat om ett antal åtgärder, t.ex. att utreda möjligheterna att skapa fördelningsenheter liknande de som finns på asylområdet, göra uppföljning i

text: förhållande till huvudärendet och knyta enskilda ärenden till en ansvarig handläggare. Syftet är att nå en effektivare och snabbare handläggning.

text: Rättsliga utgångspunkter

text: Varje ärende där någon enskild är part ska handläggas så enkelt, snabbt och billigt som möjligt utan att säkerheten eftersätts (

text: 7 § förvaltningslagen

text: , FL).

text: Ärenden om uppehållstillstånd på grund av anknytning ska avgöras senast inom nio månader från det att ansökan lämnades in om det inte finns särskilda skäl (4 kap. 21 a § utlänningsförordningen).

text: Ett ärende om uppehållstillstånd för arbete ska avgöras senast inom fyra månader från det att ansökan lämnades in. Den tiden får förlängas om det finns särskilda skäl eller om ansökan behöver kompletteras (4 kap. 21 b § utlänningsförordningen).

text: I ärenden som avser myndighetsutövning mot enskilda ska uppgifter som en myndighet får på annat sätt än genom en handling och som kan ha betydelse för utgången i ärendet antecknas (se

text: 15 §

text: FL). JO har vid flera tillfällen uttalat att alla uppgifter för ärendets bedömning ska redovisas i akten. Även uppgifter som enbart rör ärendets yttre gång och som inte direkt tillför ärendet sakuppgifter måste därför i stor utsträckning dokumenteras. (Se JO 2011/12 s. 314, dnr 6090- 2009, särskilt s. 362.)

text: Bedömning

text: Migrationsverkets beslut i ärenden om uppehållstillstånd har stor betydelse för de som berörs. Om ett uppehållstillstånd beviljas innebär det att sökanden får vistas i Sverige, medan ett avslag som regel innebär att han eller hon måste lämna landet eller inte får komma hit. Under den tid som det tar att handlägga ansökningar om uppehållstillstånd lever de som berörs i ovisshet om utgången. Det kan orsaka otrygghet och lidande samt i en del fall även ekonomiska förluster att under lång tid vänta på ett beslut som har avgörande betydelse för personliga och ekonomiska förhållanden. Att långa handläggningstider drabbar enskilda hårt framgår tydligt av de anmälningar som kommer in till JO och av de samtal som JO får från personer som befinner sig i den situationen.

text: En myndighet ska självklart avgöra ärenden inom författningsreglerade frister. Det är även i övrigt av stor vikt att ärenden vid Migrationsverket kan avgöras inom rimlig tid, särskilt med hänsyn till att verksamheten har en så stor påverkan på enskildas liv.

text: Migrationsverkets handläggningstider i ärenden om uppehållstillstånd på grund av arbete och anknytning har under de senaste åren legat över, och i många fall mycket över, författningsreglerade tidsfrister. Det förhållandet, liksom att ärenden blir liggande under lång tid utan att några faktiska handläggningsåtgärder vidtas, är givetvis inte acceptabelt. De ärenden som har varit föremål för denna granskning illustrerar den aktuella situationen vid verket. Som

text: Migrationsverket konstaterat påbörjades inte någon faktisk handläggning av ärendena förrän efter omkring 18–24 månader, och i februari 2017 hade beslut ännu inte fattats i ett av ärendena. Som jag har konstaterat tidigare är det dock ytterst en fråga för regering och riksdag att se till att Migrationsverket har resurser för att fatta beslut inom rimlig tid och inom gällande tidsfrister (se JO 2016/17 s. 646).

text: Migrationsverket har uppgett att myndigheten har genomfört insatser för att förkorta handläggningstiderna i tillståndsärenden. Jag ser naturligtvis positivt på att verket vidtar åtgärder för att komma till rätta med de långa handläggningstiderna. I det sammanhanget vill jag framhålla vikten av rutiner som säkerställer en regelbunden uppföljning av ärendehanteringen. Det är också viktigt att åtgärder som vidtagits eller överväganden som gjorts dokumenteras, även när det gäller handläggningsfrågor. Det kan skapa mer gynnsamma förutsättningar för den fortsatta handläggningen.

text: Enligt min uppfattning är det i dagsläget för tidigt att dra några slutsatser av effekterna av de åtgärder som har vidtagits och planeras. Med hänsyn till det och mot bakgrund av att Migrationsverket inte kommit till rätta med handläggningstiderna kommer jag att fortsätta att följa utvecklingen.

text: Med dessa uttalanden avslutar jag ärendena.


avgjordAv: Justitieombudsmannen Katarina Påhlsson

nyckelord:
Domstolstrots
God förvaltning/myndighetsetik
Överklagande

title: Allvarlig kritik mot Lantmäteriet för bristfällig handläggning av ett anställningsärende som återförvisats från Statens överklagandenämnd

sammanfattning: En person sökte flera tjänster vid Lantmäteriet, däribland en tjänst vid kontoret i Visby. Lantmäteriet kallade inte sökanden till intervju för den tjänsten och anställde en annan person. Sökanden överklagade beslutet till Statens överklagandenämnd som undanröjde beslutet och återförvisade ärendet till Lantmäteriet för förnyad handläggning. Efter återförvisningsbeslutet dröjde det närmare ett och ett halvt år innan Lantmäteriet kallade sökanden till en intervju. Kallelsen skickades emellertid till en adress som inte längre var aktuell. Sökanden fick därför kallelsen först sedan tiden för intervjun hade passerats och bad om en ny tid. Drygt två månader senare fick han besked att det inte kunde prioriteras och att myndigheten beslutat att anställa samma person som tidigare. JO konstaterar att det är av grundläggande betydelse att en beslutsmyndighet respekterar och rättar sig efter det som en överinstans har bestämt. Enligt JO har återförvisningsbeslutet inte endast inneburit en formell skyldighet att kalla sökanden till en intervju, utan uppgiften var att se till att beslutsunderlaget i ärendet kompletterades innan ett nytt beslut fattades. JO anser att Lantmäteriet borde ha återupptagit handläggningen snabbare och att sökanden i den aktuella situationen borde ha erbjudits en ny tid för intervju. Genom sitt agerande har Lantmäteriet inte följt beslutet från Statens överklagandenämnd. Myndigheten får allvarlig kritik för den bristfälliga handläggningen. I beslutet kritiseras Lantmäteriet också för bristfällig hantering av ett överklagande.

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO den 17 juli 2020 framförde AA klagomål mot Lantmäteriet med anledning av handläggningen av ett anställningsärende. Av hans anmälan med bilagor framgick i huvudsak följande.

text: Han sökte anställning vid Lantmäteriets kontor i Visby, men myndigheten beslutade att anställa en annan person. Han överklagade beslutet till Statens överklagandenämnd. 2018 beslutade nämnden att återförvisa ärendet till Lantmäteriet och att myndigheten skulle kalla honom till en intervju. Det dröjde

text: dock två år innan han kallades till intervju. Dessutom skickades kallelsen till hans tidigare postadress och därför fick han den inte förrän tiden för intervjun hade passerats. Han nekades möjlighet att få en ny tid för intervju. I stället beslutade Lantmäteriet att anställa samma person som tidigare.

text: Utredning

text: JO uppmanade Lantmäteriet att lämna upplysningar om och yttra sig över det som hade förts fram i anmälan och över handläggningen av anställningsärendet.

text: Lantmäteriet beslutade den 28 april 2021 om ett remissvar. Där framgick inledningsvis att de berörda tjänstepersonerna fått tillfälle att yttra sig, utom den chef som varit ansvarig för anställningsärendet eftersom han hade avslutat sin anställning. Lantmäteriet yttrade följande (underyttranden här utelämnade):

text: Lantmäteriets interna rutin

text: När en överklagan av en tjänstetillsättning inkommer till myndighetens registratur eller direkt till rekryterande chef, ska HR-enheten enligt myndighetens rutin informeras för att stödja chefen i framtagandet av yttrande och de handlingar som ska bifogas till Statens överklagandenämnd. När ett beslut sedan meddelas av Statens överklagandenämnd och kommer in till HR-enheten, informerar HR-enheten i sin tur rekryterande chef och enhetschef om utfallet samt delger dem beslutet. I de fall beslutet från Statens överklagandenämnd innebär att ärendet återförvisas för förnyad handläggning vid myndigheten, stödjer HR-enheten rekryterande chef om denne behöver stöd i framtagande av underlag eller om frågor uppstår i den nya handläggningsprocessen hos Lantmäteriet.

text: Det nu aktuella ärendet

text: År 2018 genomförde Lantmäteriet en stor rekryteringsinsats för hela Lantmäteriet, ett s.k. ”riksrekryteringsförfarande”, vilket innebar att gemensamt annonserade tjänster över hela landet skulle tillsättas och att de sökande fick ange vilka kontorsorter de var intresserade att tjänstgöra vid i form av första- och andrahandsval. De sökande fördes därefter in i en samlad ”rålista” över dels vilka kontorsorter de hade sökt till, dels deras första- och andrahandsval av kontor. Rekryterande chefer kunde därefter välja ut sökande efter deras förstaoch andrahandsval, samt kunde även kommunicera internt om en sökande inte hade gått vidare vid rekryteringen inom ett kontor, men skulle kunna vara lämplig utifrån uppsatta kvalifikationer i annonsen till annat kontor som inte var kandidatens första- eller andrahandsval. Varje rekryterande organisatorisk enhet vid Lantmäteriet hade inom ramen för den aktuella riksrekryteringen en utsedd rekryteringssamordnare, men ansvaret för den enskilda rekryteringsprocessen vid kontoret låg hos rekryterande funktionschef. För nu aktuell enhet, F0803, var funktionschefen BB den utpekade rekryteringssamordnaren och funktionschefen CC var rekryteringsansvarig funktionschef för Visbykontoret. Rekryteringsansvarig chef CC var således den chef som, i vart fall inledningsvis, ansvarade för urval, intervjuer och för att erbjuda anställning samt återkoppla till kandidater som sökte sig till Visbykontoret i det aktuella anställningsärendet. AA sökte till samtliga kontor (femton kontor) med förstahandsval Malmö och Härnösand. Tre av rekryteringsförfarandena avslutades genom nedläggning och beslut om nedläggning delgavs de sökande. De tolv resterande rekryteringsförfarandena avslutades genom att anställningsbeslut meddelades. I samband med rekryteringen till Visbykontoret valde funktionschefen i Visby, CC, att inte kalla

text: AA på intervju då denne dels inte hade valt Visbykontoret som förstahandsval för den tjänst som förrättningslantmätare som utlystes under 2018, dels skulle intervjuas av Lantmäteriet på två andra orter som denne hade prioriterat högre bland sina önskemål. En annan person än AA anställdes sedan på den aktuella tjänsten i Visby den 21 mars 2018. Efter genomförd rekrytering inkom överklaganden från AA avseende rekryteringen vid samtliga orter där anställningsbeslut hade meddelats och anställningsbeslutet som meddelades i samband med rekryteringen vid Visbykontoret var därmed ett av de överklagade besluten. Överklagande av det aktuella anställningsbeslutet inkom den 8 maj 2018, vilket enhetschefen för den aktuella enheten, DD, och rekryteringssamordnaren BB fick information om från Lantmäteriets HR-avdelning den 9 maj 2018. Lantmäteriets yttrande över överklagandet undertecknades av BB i egenskap av samordnare för rekryteringen; detta eftersom AA hade överklagat flera av anställningsbesluten inom riksrekryteringen, och ingavs till Statens överklagandenämnd den 19 maj 2018. Ansvarig rekryterande funktionschef till tjänsten i Visby var dock vid denna tidpunkt fortfarande Visbykontorets funktionschef CC. Efter prövning återförvisade Statens överklagandenämnd den 15 oktober 2018 ärendet till Lantmäteriet för förnyad handläggning. Den 26 oktober 2018 fick rekryteringssamordnaren BB besked från Lantmäteriets HR-avdelning om utfallet i Statens överklagandenämnd och att AA skulle kallas till en intervju i Visby. BB informerade i sin tur den 30 oktober 2018 dåvarande rekryterande funktionschef i Visby, CC, att intervju av AA skulle genomföras; vilket CC också meddelade att han skulle planera in. Den 28 januari 2020 uppmärksammades rekryteringssamordnaren BB av Lantmäteriets HR-avdelning om att intervjun med AA inte verkade ha genomförts, då inget beslut hade fattats och ärendet fortfarande var öppet. BB meddelade därför CC detta samma dag och upplyste samtidigt HR-enheten om att det rätteligen var CC som var rekryteringsansvarig chef i det aktuella ärendet. Den 31 januari 2020 upplyste HR-enheten rekryterande chef CC om att AA måste intervjuas innan anställningsbeslut kunde fattas. Den 5 mars 2020 påminde handläggare vid HR-enheten CC om att ärendet fortfarande låg öppet och att AA skulle kallas till intervju. Den 20 mars 2020 kallade sedan CC sökanden AA till en intervju i Visby den 31 mars 2020. Kallelsen till intervjun skickades via brev till AA på den adress denne hade uppgett i samband med rekryteringen. Den 8 april 2020 meddelade AA CC att brevet med intervjukallelsen hade kommit fram för sent (dvs. efter att intervjutiden hade passerat) och att denne önskade en ny tid för en intervju via Skype. Den 25 juni 2020 meddelade CC per e-post AA att han inte kunde prioritera en tid för intervju och beslutade samma dag att tillsätta tjänsten med en annan sökande. Beslut om att tjänsten hade tillsatts med annan sökande bifogades e-postmeddelandet till AA. AA överklagade därefter torsdagen den 16 juli 2020 per e-post Lantmäteriets beslut samt upplyste om att han anmält myndighetens handläggning av ärendet till JO, JK och Polisen. E-postmeddelandet adresserades till CC och Lantmäteriets kundcenter. CC informerade samma dag HR-enheten om att det hade kommit in ett överklagande avseende det beslut om tillsättning av tjänsten han hade tagit i det återförvisade ärendet, varvid HR-enheten informerade CC om att anställningsbeslut inte fick fattas innan AA hade intervjuats, att det eventuellt redan fattade beslutet måste hävas och AA skulle kallas till en intervju för korrekt bedömning. CC uppgav sig i samband med detta ha agerat korrekt mot bakgrund av att han hade kallat AA till intervju utan att få svar på kallelsen.

text: Den 20 juli 2020 uppmärksammade en annan funktionschef inom enheten, EE, BB, CC och övriga chefer inom enheten om att AA önskade ny intervjutid. EE hade fått del av AA:s överklagande från den 16 juli 2020 eftersom denne under perioden ansvarade för bevakning av e-postbrevlådorna för funktionscheferna som hade semester. Den 6 augusti 2020 påpekade AA per e-post till CC och Lantmäteriets kundcenter att denne hade varit i kontakt med Kammarkollegiet (Statens överklagandenämnd), att nämnden inte hade fått del av hans överklagande och att överklagandet skulle skickas in till Kammarkollegiet. Efter viss intern e-postkorrespondens vidarebefordrades AA:s e-postmeddelande den 10 augusti till handläggare på HR-enheten som i sin tur informerade CC. CC svarade samma dag HR-enhetens handläggare per e-post att överklagandet hade hanterats av funktionschefen EE efter att han själv hade rättidsprövat överklagandet och att EE sedan hade försökt få iväg överklagandet till överinstansen med stöd av överklagandepoolen. (Intern stödfunktion vid hantering av överklaganden inom Lantmäteriets verksamhetsområde Fastighetsbildning.) Senare samma dag, den 10 augusti 2020, informerade HR-enheten CC om att en kontakt skulle tas med Arbetsgivarverket i syfte att utreda vilka åtgärder myndigheten behövde vidta i det återförvisade ärendet med anledning av omständigheterna kring intervjukallelsen och AA:s uteblivna svar. Den 11 augusti 2020 informerade därefter HR-enheten CC om Arbetsgivarverkets svar enligt nedan och påpekade på nytt att det meddelade beslutet behövde hävas samt att AA skulle erbjudas en intervju som med hänsyn till den pågående pandemin kunde hållas via Skype innan nytt beslut kunde fattas. ”att när det gäller erbjudande om återanställningsrätt liksom vid besked om uppsägning och liknande gäller att arbetsgivarens skyldighet är att meddela till arbetstagarens senast kända adress. Därav torde följa att detsamma gäller avseende erbjudande om intervju, även om det inte finns fast reglerat. Däremot låter det som att en intervju, även i Visby, borde ha ägt rum betydligt tidigare så ni får kanske titta närmare på hanteringen av ärendet, både den hitintills gjorda hanteringen och hur ärendet bör hanteras framåt och även se vad som händer med de anmälningar som den sökande nu gjort”.

text: Samma dag, den 11 augusti 2020 meddelade rekryterande chef CC i sin tur rekryteringssamordnaren BB att AA på nytt skulle kallas till intervju, men att han själv inte skulle hinna med denna uppgift med anledning av förestående byte av arbetsgivare och att BB därför skulle få ta över hanteringen. CC avslutade sedan sin tjänst hos Lantmäteriet den 16 augusti 2020 efter att ha haft semester under perioden 13 juli 2020 till den 14 augusti 2020. Efter att ha återkommit från sin egen semester kontaktade sedan rekryteringssamordnaren BB AA den 25 augusti 2020 och kallade denne till intervju via Skype. Intervjun genomfördes den 10 september 2020. Den 24 september fick BB besked av Lantmäteriets HR-avdelning om att ett nytt ärendenummer skulle begäras från registrator för beslutet om tillsättning som skulle fattas, samt det nya ärendet skulle vara kopplat till det tidigare ärendet i ärendehanteringssystemet. Beslut om tillsättning av tjänst efter intervju med AA fattades därefter den 28 september 2020 i det nya ärendet LM2020-022446 av BB efter en jämförelse mellan kandidaterna utifrån förtjänst, skicklighet och personliga egenskaper. Beslutet delgavs sökanden AA samma dag. Den 12 oktober 2020 överklagade AA tjänstetillsättningen och överklagandet sändes tillsammans med ett yttrande över överklagandet samt övriga erforderliga handlingar efter rättidsprövning till Statens överklagandenämnd den 26 oktober

text: 2020. Överklagandet avslogs sedermera den 11 januari 2021 av Statens överklagandenämnd och ärendet LM2020/022446 avslutades hos Lantmäteriet.

text: Lantmäteriets bedömning

text: Tidsutdräkt Den typ av samordnade stora rekryteringar som ägde rum i aktuellt fall tillämpas inte längre inom Lantmäteriet, bland annat eftersom förfarandet visade sig vara administrativt tungt och ställde stora krav på samordning; något som ledde till oönskad tidsutdräkt i rekryteringsförfarandet och försvårade för HR-enheten att överblicka vilka funktionschefer som var ansvariga för rekrytering till vart och ett av de enskilda kontoren. Det har vid ärendegenomgången som nu har gjorts med anledning av Justitieombudsmannens remiss kunnat konstateras att handläggningen av anställningsärendet har präglats av dels en onödig tidsutdräkt, dels en felaktig hantering av i vart fall överklagandet som inkom över anställningsbeslutet som meddelades den 25 juni 2020. Den onödiga tidsutdräkten bedöms vara hänförlig till såväl komplexiteten i det rekryteringsupplägg som tillämpades av Lantmäteriet i samband med den aktuella rekryteringen som en underlåtenhet att i rimlig tid efterkomma överklagandenämndens beslut och HR-enhetens instruktioner. Mot bakgrund av en missuppfattning internt om vilken chef som faktiskt ansvarade för rekryteringen, kom den interna kommunikationen från HR-enheten att ske med rekryteringssamordnaren i stället för med den ansvarige rekryterande chefen. Rekryteringssamordnaren informerade i sin tur ansvarig rekryterande chef, men mellanledet i kommunikationen orsakade såväl viss tidsutdräkt i ärendet som en intern förvirring om vem som egentligen ansvarade för att driva ärendet framåt. Internt uppfattade HR-enheten att rekryteringssamordnaren ansvarade för ärendets framdrift, vilket rekryteringssamordnaren synes ha varit omedveten om. Ansvarig rekryterande chef har i sin tur vid ett flertal tillfällen meddelat såväl rekryteringssamordnaren som HR-enheten att han hade för avsikt att efterkomma instruktionerna från HR-enheten och de påpekanden som rekryteringssamordnaren vidarebefordrade och därmed kalla AA till intervju. Visst fog för myndighetens HR-enhet och rekryteringssamordnaren att förlita sig på dessa uppgifter har därmed funnits och den rekryterande chefen synes inte ha efterkommit de besked denne fick från HR rörande vilka åtgärder som behövde vidtas i enlighet med myndighetens rutiner och riktlinjer.

text: Överklagandet Det har inte kunnat fastställas huruvida beslutet som meddelades den 25 juni 2020 expedierades till någon utom AA och överklagandet har såvitt kunnat utrönas inte sänts till Statens överklagandenämnd för prövning. I stället öppnade myndigheten ett nytt ärende och fattade ett nytt anställningsbeslut efter erforderlig intervju med AA. Det ursprungliga anställningsärendet ligger fortfarande öppet och två anställningsbeslut synes ha fattats i olika ärenden avseende samma sökande och för tillsättande av samma tjänst. Lantmäteriet bedömer att det överklagade beslutet tillsammans med erforderliga bilagor rätteligen borde ha sänts tillsammans med överklagandet till Statens överklagandenämnd för prövning inom den tid som anges av överklagandenämnden. Myndighetens hantering av anställningsärendet; att ett nytt ärende istället öppnades i vilket nytt anställningsbeslut fattades efter intervju av AA, kom därmed i detta avseende att bli felaktig. Den felaktiga hanteringen synes ha orsakats dels av en förvirring om vem som ansvarade för att vidta åtgärder i ärendet, dels ett besked från HR-avdelningen om att det fattade beslutet skulle hävas och ett nytt beslut skulle fattas.

text: Sammanfattning

text: Lantmäteriets bedömning är att handläggningen av det aktuella ärendet har brustit såväl vad gäller tidsutdräkt som hantering av AA:s ena överklagande. Lantmäteriet beklagar detta och myndigheten har efter det nu aktuella anställningsförfarandet frångått den typ av större rekryteringsförfaranden som då var i fråga; bland annat mot bakgrund av de svårigheter vad gäller tidsutdräkt och överblickbarhet som har kunnat konstateras i det nu aktuella ärendet. Utöver de förfaranderelaterade brister som har kunnat konstateras har en enskild chef underlåtit att följa de instruktioner som lämnats av myndighetens HR-enhet, vilket har lett till ytterligare tidsutdräkt i ärendet. Av vilken anledning överklagandet inte har tillställts överinstansen har inte kunnat fastställas och hanteringen i det nu aktuella ärendet innebär ett avsteg från myndighetens rutiner för hantering av överklaganden. Myndigheten har med anledning av detta inlett ett arbete med framtagande av utbildningsmaterial för myndighetens chefer i bl.a. detta avseende. Den 6 maj 2021 upplyste Lantmäteriet JO om att myndigheten samma dag hade översänt AA:s överklagande av beslutet den 25 juni 2020 till Statens överklagandenämnd.

text: AA fick tillfälle att kommentera remissvaret.

text: JO har under utredningen också tagit del av Statens överklagandenämnds beslut med anledning av AA:s överklaganden av anställningsbesluten den 25 juni 2020 och den 28 september 2020.

text: Bedömning

text: Underlåtenhet att följa beslutet från Statens överklagandenämnd JO har vid flera tillfällen framhållit att en myndighet är skyldig att rätta sig efter ett beslut från Statens överklagandenämnd. Det är av grundläggande betydelse att en beslutsmyndighet respekterar och rättar sig efter det som en överinstans har bestämt. För att överinstansens beslut ska få avsedd effekt måste beslutsmyndigheten tolka och tillämpa överinstansens beslut på ett lojalt sätt. (Se t.ex.

text: JO 2015/16 s. 297

text: och

text: JO 2020/21 s. 364

text: Av utredningen framgår att Statens överklagandenämnd i oktober 2018 beslutade att undanröja Lantmäteriets anställningsbeslut och återförvisa ärendet till myndigheten för förnyad handläggning. HR-avdelningen, som först tog emot beslutet, informerade rekryteringssamordnaren om att AA skulle kallas till en intervju i Visby. Rekryteringssamordnaren vidareförmedlade den 30 oktober 2018 informationen till den chef som var ansvarig för rekryteringen. Det dröjde dock till den 20 mars 2020, dvs. närmare ett och ett halvt år innan chefen skickade en kallelse till AA på den adress han uppgett när han sökte tjänsten. AA kom inte till intervjun som skulle ha genomförts den 31 mars 2020.

text: Den 8 april 2020 meddelade AA den rekryterande chefen att han först då nåtts av kallelsen eftersom han bytt adress och eftersändningen inte fungerat. Han bad därför om en ny tid för intervju. Först den 25 juni 2020, dvs. mer än två månader senare, svarade chefen att det inte gick att prioritera. Samtidigt fick AA besked att chefen samma dag beslutat att anställa samma person som

text: tidigare. Sedan AA överklagat det beslutet öppnade Lantmäteriet ett nytt ärende och genomförde en intervju med honom. Därefter fattade myndigheten den 28 september 2020 på nytt ett anställningsbeslut som var till AA:s nackdel. Även det beslutet överklagades av AA.

text: Jag konstaterar att om Lantmäteriet hade handlagt ärendet rätt från början skulle AA redan i början av 2018 ha kallats till en intervju och det får också antas att han skulle ha gått på den. Vid den förnyade handläggningen var det således Lantmäteriets ansvar att se till att han verkligen fick möjlighet att komma på intervju innan ärendet avgjordes på nytt.

text: Det är tydligt att Lantmäteriet omgående bedömde att överinstansens beslut innebar att myndigheten behövde kalla AA till en intervju. Redan den 30 oktober 2018 var de funktioner som var involverade i ärendet medvetna om att nästa steg var att kalla honom till en sådan. Trots det dröjde det alltså närmare ett och ett halvt år innan Lantmäteriet skickade ut en kallelse. Remissvaret ger visserligen en bild av vad som kan ha bidragit till detta. Det är dock helt oacceptabelt att det tog myndigheten så lång tid att ens försöka rätta sig efter återförvisningsbeslutet.

text: Jag är vidare kritisk till Lantmäteriets agerande efter att AA meddelat att han nåtts av kallelsen för sent. Enligt min mening kan beslutet från Statens överklagandenämnd inte endast anses ha inneburit en formell skyldighet att skicka ut en kallelse, utan myndighetens uppgift var att se till att beslutsunderlaget i ärendet kompletterades innan ett nytt beslut fattades. Mot denna bakgrund och med hänsyn till vad AA uppgav om anledningen till att han inte kom till intervjun borde myndigheten ha ordnat en ny tid för intervju. I stället meddelade den rekryterande chefen mer än två månader senare att han beslutat att anställa samma person som tidigare. Lantmäteriet avslutade således ärendet utan att ha åtgärdat den brist som föranlett att ärendet återförvisats dit och följde därmed inte beslutet från Statens överklagandenämnd. Det är mycket allvarligt. Att myndigheten försökte åtgärda bristen efter att AA överklagat beslutet förändrar inte att myndigheten allvarligt har brustit i handläggningen av det återförvisade anställningsärendet. Hanteringen av AA:s överklagande I 45 och

text: 46 § förvaltningslagen (2017:900)

text: finns bestämmelser om vilka åtgärder en beslutsmyndighet ska vidta när ett överklagande kommer in. Följaktligen ska den myndighet som meddelat beslutet pröva om överklagandet har kommit in i rätt tid. Om det är fallet ska beslutsmyndigheten skyndsamt överlämna överklagandet till överinstansen tillsammans med övriga handlingar i ärendet. JO har vid flera tillfällen uttalat att tiden för ett sådant överlämnande inte bör överstiga en vecka (se t.ex.

text: JO 2002/03 s. 359

text: och

text: JO 2005/06 s. 405

text: I en skrivelse den 16 juli 2020 överklagade AA anställningsbeslutet som fattats den 25 juni 2020. Lantmäteriet borde därmed, efter att ha konstaterat att överklagandet kommit in i rätt tid, skyndsamt ha överlämnat det till Statens

text: överklagandenämnd. I stället öppnade myndigheten ett nytt ärende och genomförde en intervju med AA innan ännu ett anställningsbeslut fattades. Det är uppenbart att Lantmäteriet på detta sätt försökte åtgärda den bristfälliga handläggningen av det återförvisade ärendet. Hanteringen har dock inte varit förenlig med reglerna om hur ett överklagande ska tas om hand. Det var först i samband med JO:s remiss som det uppmärksammades att överklagandet ännu inte hade hanterats. Det kom därför att ta mer än nio månader innan överklagandet lämnades till Statens överklagandenämnd. Lantmäteriet ska kritiseras även för detta.

text: Jag ser sammantaget mycket allvarligt på att Lantmäteriet brustit i handläggningen av det återförvisade anställningsärendet. Det är positivt att Lantmäteriet med anledning av det inträffade arbetar för att säkerställa att överklaganden hanteras på ett korrekt sätt. Jag förutsätter att Lantmäteriet också ser över om det finns behov av åtgärder i övrigt för att något liknande inte ska inträffa igen.

text: Ärendet avslutas.