nyckelord: Förhör Förundersökning Information

title: Anmälan mot Polismyndigheten i Västra Götaland för underlåtenhet att i förväg informera om vad ett förhör i en pågående utredning skulle handla om m.m.

text: Anmälan

text: AA framförde i en anmälan klagomål mot bl.a. Polismyndigheten i Västra Götaland. Hon var bl.a. missnöjd med att hon hade kallats till ett polisförhör utan att få veta anledningen därtill, vilket kändes mycket olustigt. När hon sedan ringde och frågade vad förhöret skulle handla om fick hon svaret av inspektören BB att ”det skulle komma som en överraskning”.

text: Handlingar i polismyndighetens ärende K143494-07 och Åklagarmyndighetens, åklagarkammaren i Borås, ärende AM-78895-07 infordrades och granskades.

text: Av utredningen framgick bl.a. följande. I ärendet gav åklagare direktiv om att AA skulle höras upplysningsvis i en förundersökning om falsk tillvitelse. Förhöret skulle gälla en till socialförvaltningen inkommen anonym skrivelse. I början av oktober 2008 kallades AA till förhör. I kallelsen angavs att anledningen till kallelsen var ”Förhör i pågående utredning”. I det förhör som sedan hölls med AA i oktober 2008 antecknades inledningsvis att AA fick reda på vad förhöret skulle handla om.

text: Ärendet remitterades till polismyndigheten för upplysningar och yttrande över utformningen av den aktuella kallelsen samt AA:s påståenden i anmälan om att BB vid kontakt inför förhöret vägrade att informera henne om anledningen till förhöret.

text: Polismyndigheten (nuvarande länspolismästaren BB) kom in med ett remissvar och anförde bl.a. följande.

text: Polismyndighetens bedömning

text: Var och en som hörs av polisen har rätt att få besked om anledningen till förhöret. Däremot föreligger inte någon skyldighet att upplysa om detta före förhöret. Utgångspunkten är dock att man bör lämna ut uppgifter om vad förhöret avser. Det är emellertid alltid en avvägning i det enskilda fallet som avgör vilken information som kan lämnas utan att skada en pågående utredning. I det aktuella fallet har AA hörts upplysningsvis. I samband med att hon kallades till förhöret bedömde utredaren att det kunde vara till men för utredningen om

text: anledningen till förhöret angavs i kallelsen. Utredaren ville inte att det skulle finnas någon risk att det blev en kontakt mellan målsäganden och AA angående anmälan. Av samma skäl fick AA i detta skede inte heller någon närmare information muntligen. Vid förhöret informerades hon dock inledningsvis om varför hon var kallad. Enligt polismyndigheten har det i ärendet inte framkommit något som ger anledning att ifrågasätta utredarens bedömning. Vidare anser polismyndigheten att det inte finns något att anmärka på själva utformningen av kallelsen. Vad gäller AA:s påståenden om dåligt bemötande vid kontakt med polisen så har det inte kunnat klarläggas vad som har förevarit. För det fall AA upplever att hon inte har blivit bemött på ett professionellt sätt kan polismyndigheten endast beklaga.

text: Bedömning

text: AA har framfört klagomål även mot åklagares handläggning av det ärende som förhöret gällde. Jag har emellertid valt att begränsa min granskning till frågan om den information som lämnats till AA inför förhöret.

text: Under en förundersökning får förhör hållas med var och en som kan antas kunna lämna upplysningar av betydelse för utredningen (

text: 23 kap. 6 § rättegångsbalken

text: , RB). Den som ska höras bör, där så kan ske och det inte finnes olämpligt med hänsyn till utredningen, i god tid kallas till förhöret (5 § förundersökningskungörelsen, 1947:948).

text: JO har tidigare slagit fast att var och en som hörs av polisen har rätt att – allra senast när förhöret inleds – få besked om anledningen till förhöret (se t.ex. JO 1982/83 s. 56). Information till den hörde är alltså viktig (se vidare om detta i Fitger,

text: Rättegångsbalken

text: , kommentaren till

text: 23 kap. 6 §

text: RB, Internetupplagan).

text: Det saknas däremot föreskrifter och närmare anvisningar om hur polisens kallelser till förhör ska utformas, t.ex. om det är tillräckligt att i kallelsen endast – så som skett i det nu aktuella ärendet – ange ”Förhör i pågående utredning” eller om uppgift om anledningen till förhöret bör lämnas. Enligt min uppfattning bör polisen i så stor utsträckning som möjligt redan i kallelsen på ett tydligt sätt ange vad förhöret gäller. I den av polisen använda blanketten för kallelser finns också ett fält rubricerat ”Anledningen till kallelsen” avsett för detta ändamål. Jag vill dock inte utesluta att det undantagsvis kan finnas situationer då det finns godtagbara skäl att inte förrän i samband med att förhöret inleds underrätta förhörspersonen om anledningen till förhöret.

text: Som polismyndigheten anfört måste i det enskilda fallet en bedömning göras om vilken information som kan lämnas utan att utredningen skadas. I det nu aktuella fallet valde BB att inte lämna någon information om förhöret i förväg till AA eftersom hon önskade undvika en eventuell kontakt mellan AA och målsäganden före förhöret. Även om jag kan ha viss förståelse för detta med tanke på att saken synes ha haft sin upprinnelse i en infekterad tvist mellan grannar kan jag för egen del svårligen inse att det skulle ha varit till men för utredningen att redan i kallelsen upplysa om vad förhöret avsåg eller att i vart fall nämna det för AA vid det efterföljande telefonsamtalet.

text: Ärendet avslutas.


avgjordAv: Justitieombudsmannen Lars Lindström

nyckelord:
Bild- och ljudupptagning
Förhör

publisher: Justitieombudsmannen

title: Anmälan mot Göteborgs tingsrätt om bl.a. att en person tvingats att vittna trots att han hade anmält att han var hemma för vård av barn

org: jo

text: Beslutet i kortet: En polisman som var kallad att vittna anmälde att han inte kunde komma eftersom han var hemma med sina två sjuka barn. Efter ett telefonsamtal med tingsrätten inställde han sig emellertid tillsammans med barnen. Han vittnade med barnen i famnen, och förhöret spelades in med ljud och bild. I JO:s beslut konstateras att polismannen känt att tingsrätten behandlat honom och hans barn illa och att tingsrätten därigenom har misslyckats i någon mening. Däremot anser JO att det som kommit fram inte är tillräckligt för att kritisera tingsrätten.

type: stycke

text: Anmälan

type: rubrik

text: I en anmälan till JO framförde AA klagomål mot Göteborgs tingsrätt. Han skrev bl.a. följande:

text: Han var den 28 januari 2014 kallad att inställa sig som vittne vid tingsrätten. Han skulle höras om ett polisingripande som han hade gjort. Förhöret skulle äga rum kl. 14.15. Eftersom hans två barn var sjuka och ingen annan kunde ta hand om dem var han tvungen att stanna hemma från jobbet den dagen. På morgonen omkring kl. 9.00–10.00 ringde han till tingsrätten och förklarade att han inte kunde komma till förhandlingen eftersom hans barn var sjuka. Han meddelade samtidigt att han kunde vittna per telefon. Personen som tog emot hans samtal lovade att se över situationen och att återkomma till honom skyndsamt. Tingsrätten återkom till honom först kl. 14.25 då han fick ett samtal från en anställd vid tingsrätten som deltog i den aktuella förhandlingen och som kontaktade honom på uppdrag av rättens ordförande. Han fick beskedet att hans skäl att inte komma till förhandlingen, dvs. två sjuka barn, inte var godtagbart och att förhandlingen inte skulle ställas in. Han blev vidare tillsagd att om han inte inställde sig vid tingsrätten inom 30 minuter skulle han vara tvungen att betala vite på 2 000 kronor. Han begav sig därför till tingsrätten med sina två barn. Under förhöret fick han sitta i rättssalen med barnen i knäet. Förhöret spelades in med bild, och hans barn syns tydligt på inspelningen. Han förklarade för rättens ordförande att han inte ansåg att hans barn skulle behöva vara med om förhöret men fick till svar att han skulle få ersättning för det.

text: Utredning

text: Handlingar i tingsrättens mål B 7961-12 och en kopia av ljud- och bildfilen från förhöret med AA begärdes in och granskades.

text: Därefter uppmanades tingsrätten att lämna upplysningar om och yttra sig över det som hade framförts i anmälan om vad som ägde rum före vittnesförhöret och om vittnesförhörets genomförande.

text: Tingsrätten (lagmannen BB) lämnade in ett remissvar tillsammans med upplysningar från tingsfiskalen CC.

text: CC lämnade följande upplysningar (bilagor här utelämnande):

text: AA var kallad till tingsrätten på eftermiddagen den 28 januari 2014 att höras som vittne under en åtalspunkt som handlade om ett rattfylleribrott, grovt brott. Under förmiddagen samma dag var han i kontakt med en av tingsrättens domstolshandläggare och förklarade för henne att han var hemma med sjuka barn och att han saknade möjligheter att komma till tingsrätten. Han erbjöd sig att vara tillgänglig för att kunna höras per telefon. Jag satt själv i en annan huvudförhandling under förmiddagen. Domstolshandläggaren mejlade uppgifterna om AA:s situation till den tingsnotarie som satt i rätten med mig, mejlet finns bilagt detta yttrande som bilaga A. Tingsnotarien berättade därefter för mig att ett vittne, AA, som var kallad till eftermiddagen hade fått förhinder men erbjöd sig att vara närvarande per telefon. Jag tog inte själv del av mejlet. Jag meddelade protokollföraren att vi fick ta ställning till frågan om AA:s medverkan vid förhandlingen först efter att ha kommunicerat frågan med åklagaren och förutsatte att den här informationen skulle förmedlas till AA. Till bilden hör också att det var olika åklagare under för- och eftermiddagen. När tingsrättens mål B 7961-12 ropades på inställde sig inte den tilltalade. Det gick att konstatera att AA:s medverkan var nödvändig för förhandlingens genomförande. I denna del hänvisar jag till anteckningar vid huvudförhandlingen, se bilaga B. Därefter tog jag personligen kontakt med AA.

text: Påståenden om hot m.m.

text: AA har i sin anmälan till JO skrivit att han kl. 14.25 fick ett samtal från tingsrätten och att mannen i telefonen var delaktig i förhandlingen och på domarens förmaning hade fått uppgiften att ringa och förklara för AA att hans skäl att inte komma till förhandlingen på grund av sjuka barn inte var godtagbart. AA har vidare uppgett att han blev hotad med vite om 2 000 kr om han inte inställde sig inom 30 minuter till tingsrätten och att samtalet avslutades genom att luren lades på. Min bild av vad som hände är en annan. Det var nämligen jag i egenskap av rättens ordförande som talade med honom i telefonen. Jag ringde upp honom under pågående förhandling i salen i närvaro av åklagaren, den offentliga försvararen, nämndemännen och protokollföraren. De närvarande kunde höra vad jag sa men inte vad AA sa eftersom högtalartelefonen inte var aktiverad. När jag inledde samtalet med AA var jag inte medveten om att hans sambo var bortrest och att han inte hade någon som kunde hjälpa honom. Därför började jag samtalet med att fråga honom om det förhinder han hade anmält till tingsrätten under förmiddagen var undanröjt, i tron att han hade ordnat med barnvakt. AA tog inte i samtalet vid något tillfälle upp att han saknade möjlighet till att komma till tingsrätten på grund av sjuka barn. Med facit i hand borde jag kanske inte ha

text: nöjt mig med att fråga honom om detta utan ställt ytterligare kontrollfrågor för att försäkra mig om att han verkligen hade ordnat barnvakt. För mig framstod det som uteslutet att en polisman som var kallad att vittna skulle ta sina förkylda barn till tingsrätten. Frågan var som sagt inte uppe under samtalet. AA uppehöll sig under samtalet istället vid att han kunde hamna i kläm på grund av dubbel ersättning från både Försäkringskassan och sin arbetsgivare om han trädde i tjänst för att vittna. Inte heller framförde han något som jag kunde uppfatta som en vädjan om att slippa ta med sina sjuka barn till tingsrätten. Om han hade berättat för mig att han var ensam hemma med sina sjuka barn och att han inte hade någon barnvakt som kunde hjälpa honom skulle jag ha tveklöst befriat honom från vittnesplikten. Enligt min bedömning är det en självklarhet att vård av sjuka barn utgör laga förfall när det inte finns någon annan person tillgänglig som kan ta hand om barnen i fråga. Men den oro AA framförde till mig handlade enbart om problem med Försäkringskassan. Jag förklarade för honom att det inte var rimligt att ställa in förhandlingen med anledning av att AA skulle få korrigera sin anmälan till Försäkringskassan. Jag frågade därför AA hur lång tid han behövde på sig för att inställa sig till tingsrätten. I anledning av att vi hade ett flertal andra åtalspunkter att behandla utan AA:s medverkan fanns det tid. När AA uppgav att han kunde inställa sig till tingsrätten inom 30 minuter så förklarade jag för honom att han kunde få mer tid om han behövde detta med hänsyn till det utrymme vi hade. Han uppgav dock att tiden var tillräcklig. Frågan om vite behandlades överhuvudtaget inte under vårt samtal. Som framgår har jag en helt annan bild av vad som förekommit än den som AA har redogjort för i sin anmälan till JO. I övriga delar hänvisar jag till den tjänsteanteckning jag gjorde i samband med telefonsamtalet med AA, se bilaga C.

text: Vittnesförhörets genomförande

text: När AA inställde sig till tingsrätten hade han till min förvåning med sig sina två söner till rätten. Han var väldigt arg och upprörd och undrade varför den tilltalade inte var närvarande. Jag förklarade för AA att rätten hade beslutat att ta målet till prövning i den tilltalades utevaro. Därefter satte sig AA i vittnesbåset med sin vad jag uppfattade som ettåriga son i knäet. Hans några år äldre son hade han självmant placerat på en åhörarplats. I AA:s anmälan till JO finns det uppgifter om att han tvingades till förhör under tiden hans barn var närvarande. AA fick överhuvudtaget inte några instruktioner från mig eller någon annan vid tingsrätten att ta med sig sina barn till tingsrätten och han fick inte heller några anvisningar om att sätta sig i vittnesbåset med sin son. För ordningens skull vill jag även här understryka att om AA på något vis invänt mot lämpligheten att hans barn skulle vara närvarande under förhöret med honom så hade jag avbrutit förhöret. Jag fick som rättens ordförande ta ställning till om förhandlingen skulle genomföras eller ställas in när AA oombett och olyckligt, låt vara att det vara fråga om ett missförstånd, inställde sig i rätten med sina barn och därefter satte sig i vittnesbåset med sitt yngsta barn. Med utgångspunkt från följande omständigheter gjorde jag bedömningen att förhandlingen skulle genomföras:  AA skulle höras om hur den tilltalade framfört sitt fordon i trafiken under påverkan av narkotika. Hans vittnesförhör skulle enligt min bedömning därför inte komma att innehålla sådana uppgifter som kunde förväntas vara särskilt obehagliga för barnen.

text:  Det var fråga om ett kortvarigt vittnesförhör om ca 5 minuter.

text:  Den tilltalade fanns inte närvarande i förhandlingssalen. Det fanns vid detta tillfälle inte heller några andra åhörare som kunde tänkas påverka barnen.  Det var fråga om en brottslighet där det samlade straffvärdet uppgick till tre månaders fängelse, det vill säga det var inte fråga om bagatellartad brottslighet.  Den tilltalade hade vid ett tidigare tillfälle uteblivit från tingsrättens förhandling. Vittnesförhöret med AA kom alltså att genomföras med hans barn synliga på den inspelning av förhöret som gjordes. Under förhöret med AA tog jag hänsyn till barnen i den omfattning som framstod som nödvändig i den uppkomna situationen. När AA:s yngste son blev upprörd i samband med att inspelningen skulle startas bad jag protokollföraren att genast stänga av förhöret. Inte heller blandade jag mig i när AA:s äldste son ville gå till sin pappa mitt under förhöret med honom. Det är min uppfattning att AA blev behandlad med respekt trots hans upprörda sinnesstämning när han inställde sig till tingsrättens huvudförhandling. Efter att han hade hörts bad jag AA om ursäkt dels för att det hade dröjt med att han hade fått besked från tingsrätten, dels för att han upplevt sig ha behövt ta med sig sina förkylda söner till tingsrätten och jag erbjöd mig att ringa honom efteråt för att reda ut varför det hade blivit ett sådant missförstånd. AA uttryckte tydligt att han inte ville att någon från tingsrätten skulle ta kontakt med honom utan han ville ha ett namn på någon person att anmäla varpå han fick mitt namn. Att det enda besked han fått skulle ha varit ”du kommer ju få ersättning för detta” överensstämmer inte heller med vad som hände.

text: Övriga synpunkter

text: Som framgått av min beskrivning har jag en helt annan bild av de faktiska händelserna än den som AA har redogjort för i sin anmälan. Eftersom det finns utomstående parter som var närvarande vid tingsrättens huvudförhandling såsom exempelvis åklagaren som kan bekräfta min version av händelseförloppet bemöter jag inte ytterligare AA:s påståenden. Oavsett detta kan jag i efterhand bara beklaga att det som uppenbart varit fråga om missuppfattningar från såväl min som AA:s sida lett till att AA känt sig illa behandlad. Det har naturligtvis inte varit min avsikt. I stället var min avsikt att utifrån den information jag uppfattade mig ha och den situation som jag senare ställdes inför att göra det bästa av situationen. Det bör avslutningsvis för AA:s kännedom i ärendet framkomma att uppgifterna för bild som ingår i en ljud- och bildupptagning av ett förhör vid tingsrätten omfattas av stark sekretess enligt

text: . Ljud- och bildupptagningarna från tingsrättens förhandling raderas sex veckor efter det att tingsrättens dom har vunnit laga kraft, vilket nu har skett. Hans oro om att utomstående kan ta del av förhören är därmed obefogad.

text: BB anförde följande:

text: Tingsrättens synpunkter

text: Informationen från handläggaren till ordföranden om att vittnet var hemma med sjuka barn och att det inte fanns någon annan person tillgänglig som kunde ta hand om barnen borde ha gått fram. Vittnet borde tidigare under dagen ha fått ett besked från tingsrätten om vad som skulle gälla avseende vittnesförhöret med honom.

text: Det var inte samma åklagare som tjänstgjorde i de övriga målen under dagen och det var därför inte helt enkelt att få ett besked om hur åklagaren ställde sig till ett eventuellt telefonförhör. Detta borde å andra sidan inte ha hindrat ordföranden från att via telefon ta kontakt med åklagaren för att efterhöra dennes inställning till att vittnet hördes per telefon. Eftersom ordföranden kände till att vittnet var hemma på grund av VAB och åklagaren ansåg att det inte var möjligt att höra vittnet per telefon borde huvudförhandlingen ha ställts in, förutsatt att tingsrätten gjorde samma bedömning avseende telefonförhör som åklagaren. CC har uppgett att vittnet vid telefonsamtalet dem emellan uppehållit sig vid att han skulle få problem med försäkringskassan om han inställde sig till tingsrätten. Ordföranden har alltså inte ens vid telefonsamtalet fått klart för sig att vittnet saknade möjlighet att få hjälp med barnvakt för det kommande vittnesmålet. Det hade å andra sidan kanske räckt med en kompletterande fråga från ordförandens sida om vittnet hade möjlighet att ordna med barnvakt, och då skulle möjligen de fortsatta missförstånden ha kunnat undanröjas. Inte förrän när vittnet väl kom till tingsrätten, har ordföranden fått klart för sig, att det handlade om att vittnet var hemma med sjuka barn utan tillgång till barnvakt. Ordföranden borde då ha frågat vittnet om denne ändå var beredd att vittna. Om vittnet ansåg att han på grund av barnens närvaro i rättssalen inte var beredd att vittna, borde huvudförhandlingen ha ställts in. Om vittnet i det läget i stället gått med på att vittna, borde ordföranden ha frågat om det var okej för honom att någon annan i salen, exempelvis vittnesstödjare eller protokollföraren, tog hand om barnen alldeles i närheten av vittnet så att dessa inte skulle komma att filmas. För det fall vittnet inte ville överlåta åt någon annan att ta hand om barnen, ens den korta stund som vittnesmålet varade, borde förhören hållits endast med ljudupptagning för att på så sätt undvika att få med barnen på bild. Sammanfattningsvis kan nog mycket av det som hände den 28 januari 2014 tillskrivas att ordföranden var en tämligen oerfaren tingsfiskal som då hade tjänstgjort endast sex månader. Därtill har framkommit att han fick hantera den uppkomna situationen utan pauser under pågående huvudförhandlingar i andra mål, med åtföljande stress. Det går inte heller att bortse ifrån att Göteborgs tingsrätt under flera år dragits med stora s.k. överbalanser. Detta har i sin tur lett till en inställning på tingsrätten om att i så stor utsträckning som möjligt undvika inställda förhandlingar. Baksidan med en sådan kultur på en tingsrätt kan någon gång leda till bristande hänsyn till andra behov än tingsrättens.

text: CC kompletterade sina upplysningar med ett e-postmeddelande från samordnaren för vittnesstöd vid Göteborgs tingsrätt.

text: AA kommenterade tingsrättens remissvar och det inkomna e-postmeddelandet.

text: Bedömning

text: Av utredningen framgår att AA, som den 28 januari 2014 var kallad till tingsrätten för att vittna, inställde sig vid tingsrätten tillsammans med sina två barn. Av utredningen framgår vidare att AA kom att avlägga vittnesmål med barnen i sin famn, att förhöret kom att spelas in med ljud och bild samt att AA:s barn därmed kom att dokumenteras tillsammans med honom. Av utredningen hos JO framgår klart att AA känt att tingsrätten behandlat honom och hans

text: söner illa. Därigenom kan det sägas att tingsrätten i någon mening har misslyckats. Det innebär dock inte nödvändigtvis att det finns anledning för mig att kritisera tingsrätten eller någon enskild medarbetare hos tingsrätten.

text: AA och CC har olika uppfattningar om vad som sades vid kontakterna mellan tingsrätten och AA per telefon före vittnesförhöret. AA har uppgett att han hotades med vite och tvingades att inställa sig vid tingsrätten tillsammans med sina barn. CC har förklarat att han under telefonsamtalet inte uppfattade att AA var ensam hemma med sjuka barn utan någon annan person som kunde ta hand om barnen. Han har vidare tillbakavisat uppgiften om att AA skulle ha hotats med vite. Utredningen ger alltså inte något entydigt svar på vad som sades under telefonsamtalet. Det framstår inte som meningsfullt att ytterligare utreda den frågan. Det som kommit fram utgör inte tillräckligt underlag för att rikta någon kritik mot tingsrätten för vad som inträffade innan AA kom till tingsrätten. Liksom tingsrätten kan jag dock konstatera att AA tidigare under dagen borde ha fått besked om vad som skulle gälla i fråga om förhöret med honom.

text: Även om vad som inträffade i rättssalen sedan AA kommit dit råder det delade meningar. Eftersom utredningen inte ger tillräckligt stöd för annat är utgångspunkten för min fortsatta bedömning att CC – som först när AA kom till tingsrätten förstod att han varit tvungen att ta med sig sina barn – inte uppfattade att AA i rättssalen protesterade mot att vittnesförhöret skulle genomföras eller mot att förhöret skulle spelas in med ljud och bild. Med detta sagt gör jag följande bedömning när det gäller vittnesförhörets genomförande.

text: Det finns inget lagstadgat förbud mot att hålla vittnesförhör i närvaro av barn. Det innebär emellertid inte att det är lämpligt att så sker. En domstolsförhandling är naturligtvis i många fall en olämplig miljö för ett barn. Det kan i sammanhanget nämnas att rättens ordförande, när det finns skäl till det, kan vägra den som är under 18 år att närvara vid en förhandling (

text: 5 kap. 2 § rättegångsbalken

text: , RB).

text: Enligt

text: 6 kap. 6 § första stycket

text: RB ska en berättelse som lämnas i bevissyfte i tingsrätten dokumenteras genom en ljud- och bildupptagning, om det inte finns särskilda skäl mot det. Undantagsregeln avser framför allt det fallet då en upptagning av något skäl kan antas innebära att utredningen i målet försämras (

text: prop. 2004/05:131 s. 228

text: ). I förarbetena anges att utrymmet för att låta bli att dokumentera ett förhör genom en ljud- och bildupptagning med hänsyn till integritetsskäl i de allra flesta fall är mycket begränsat. Bedömningen av om det finns skäl att avstå från att göra en ljud- och bildupptagning måste nämligen göras med beaktande av den sekretessbestämmelse som gäller i fråga om bilduppgiften (

text: a. prop. s. 228

text: ). Av

text: 43 kap. 4 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400)

text: följer att sekretess gäller för själva bilduppgiften i en ljud- och bildupptagning, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den hörde lider men. Den hörde har därmed ett skydd mot att bilduppgiften sprids.

text: Lagstiftaren torde, när bestämmelsen i

text: 6 kap. 6 § första stycket

text: RB infördes, naturligtvis inte ha haft i åtanke att barn skulle komma att dokumenteras tillsammans med parter eller vittnen som hörs i bevissyfte.

text: Som tingsrätten varit inne på i sitt yttrande skulle CC ha kunnat hantera den uppkomna situationen i rättssalen på andra sätt än vad han gjorde. Det är emellertid lättare att göra kloka ställningstaganden i efterhand än att fatta beslut under pågående huvudförhandling. Bedömningen av CC:s handlande påverkas också av att det är ett stort problem i landets tingsrätter att huvudförhandlingar i brottmål ställs in av olika skäl, bl.a. när parter och vittnen anmäler förhinder. Det är naturligt för en domare att göra sitt yttersta för att utsatta förhandlingar inte ska ställas in, och det kan inte undvikas att det ibland blir en balansgång mellan hänsynen till den som anmäler förhinder och andra intressen.

text: Mot den angivna bakgrunden finns det inte tillräckliga skäl att kritisera CC för hur han hanterade frågan om vittnesförhör med AA. Sammanfattningsvis anser jag alltså att det som har framkommit inte är tillräckligt för att rikta någon kritik mot tingsrätten.

text: Ärendet avslutas.

type: avgorande


avgjordAv: Mats Melin

title: Kritik mot Gotlands tingsrätt för att inga åtgärder vidtogs med anledning av skrivelser som måste uppfattas som en ansökan om stämning m.m. och för att skrivelserna sedan förkommit

text: Anmälan

text: AA framförde i en anmälan klagomål mot bl.a. Gotlands tingsrätt och uppgav att inga åtgärder vidtagits med anledning av skrivelser han skickat till tingsrätten. Till anmälan fogade han tre skrivelser ställda till tingsrätten, varav två är daterade den 23 juli 2009 och en den 12 september. Den sistnämnda är försedd med inkomststämpel från tingsrätten den 14 september. I en av skrivelserna daterade i juli anges bl.a. att AA ”besvärar och överklagar härmed mig över tvångsarvsskiftet” den 7 juli i ett visst dödsbo. I den andra anges att AA yrkar att en viss person ska entledigas från sitt uppdrag som boutredningsman. I skrivelsen daterad i september refereras till AA:s ”besvärsinlaga” den 23 juli angående tvångsarvskifte.

text: Utredning

text: Muntliga upplysningar inhämtades från en domstolssekreterare vid Gotlands tingsrätt. Hon uppgav bl.a. att det senaste målet eller ärendet som handlades vid tingsrätten med AA som part var ett tvistemål som avslutades i januari 2009.

text: Muntliga upplysningar inhämtades också från lagmannen BB, som även inkom med ett skriftligt yttrande. Han uppgav sammanfattningsvis bl.a. följande. AA besökte tingsrättens reception vid upprepade tillfällen i olika ärenden och vid ett sådant besök under våren eller sommaren år 2009 gav han in en inlaga. Någon månad senare gav han in ytterligare en skrivelse med begäran om svar på sin första skrivelse. Dessa handlingar låg en tid på BB:s skrivbord. BB kunde inte erinra sig innehållet i dessa, men när han fick skrivelserna konstaterade han att de inte hade med något mål eller ärende vid tingsrätten att göra. Hans avsikt var att skriva till AA men så skedde inte. BB uppgav vidare att han sökt efter handlingarna utan att återfinna dem och att hans enda förklaring till detta var att de slängts.

text: Ärendet remitterades till tingsrätten för kompletterande upplysningar rörande handläggningen av AA:s skrivelser. Kopior av de skrivelser som AA fogat till sin JO-anmälan skickades i samband därmed till tingsrätten. BB uppgav i remissvaret

text: att skrivelserna var identiska med de skrivelser som kommit in till tingsrätten och som därefter förkommit. Vidare beklagade han det inträffade.

text: Bedömning

text: Av utredningen i ärendet framgår att AA till tingsrätten gav in två skrivelser daterade den 23 juli 2009. I den ena skrivelsen angav AA bl.a. att han överklagade ett visst arvsskifte som förrättades den 7 juli 2009 och i den andra att han begärde att en viss person skulle entledigas från sitt uppdrag som boutredningsman. Vidare gav AA den 14 september in en skrivelse till tingsrätten där han bl.a. refererade till sin ”besvärsinlaga” den 23 juli angående arvsskifte. BB tog del av skrivelserna och gjorde bedömningen att de inte hade med något mål eller ärende vid tingsrätten att göra. Skrivelserna föranledde inte några åtgärder från tingsrättens sida och har sedan inte kunnat återfinnas.

text: Med hänsyn till innehållet i de av AA till tingsrätten ingivna skrivelserna kan jag inte uppfatta dessa på annat sätt än att han genom dem avsåg att vid tingsrätten dels väcka talan om klander av arvsskifte, dels ansöka om entledigande av boutredningsman. BB:s underlåtenhet att vidta åtgärder med anledning av skrivelserna framstår därför som anmärkningsvärd. Givetvis borde skrivelserna föranlett att ett mål om klander av arvskifte respektive ett ärende om entledigande av boutredningsman inititerades vid tingsrätten. Det förhållandet att skrivelserna sedermera förkommit eller till och med kasserats är naturlitgvis helt oacceptabelt.

text: Sammanfattningsvis är jag mycket kritisk till hur BB hanterat de av AA ingivna skrivelserna.

text: Slutligen vill jag endast för tydlighets skull framhålla att det förhållandet att jag kritiserar BB och anser att saken borde ha hanterats annorlunda inte innebär att något mål nu intitieras vid tingsrätten. Om AA avser att väcka talan om klander av arvskifte måste han, då sådan talan ska väckas inom fyra veckor efter delgivning av skifteshandlingen (

text: 23 kap. 5 § första stycket ärvdabalken

text: , förkortad ÄB, och

text: 17 kap. 8 § andra stycket äktenskapsbalken

text: , förkortad ÄktB), ansöka om återställande av försutten tid och visa att han haft laga förfall för att inte väcka talan i rätt tid. En sådan ansökan görs skriftligen hos hovrätten inom tre veckor från det att förfallet upphörde och sist inom ett år från det att tiden för väckande av klandertalan gick ut (

text: 23 kap. 5 § första stycket

text: ÄB,

text: 17 kap. 9 §

text: ÄktB och

text: 58 kap.

text: 13 §§

text: rättegångsbalken

text: Vad AA i övrigt har anfört föranleder inte något uttalande från min sida.

text: Med dessa uttalanden avslutas ärendet.


avgjordAv: Justitieombudsmannen Thomas Norling

title: Pensionsmyndigheten kritiseras för bristande tillgänglighet och service

sammanfattning: JO har under de senaste åren tagit emot flera anmälningar där enskilda har klagat på att det är svårt att komma fram till Pensionsmyndigheten per telefon. I december 2019 riktade JO allvarlig kritik mot Pensionsmyndigheten för de brister i tillgänglighet och service som detta innebär (dnr 3555-2019). Efter beslutet har liknande anmälningar fortsatt att komma in till JO. Det var också bakgrunden till att JO i mars 2021 valde att återigen, i detta och i ytterligare ett ärende (dnr 974- 2021), utreda frågan. Av Pensionsmyndighetens remissvar framgår det att myndigheten under en längre tid inte har kunnat besvara alla inkommande samtal samt att det är många samtal som har kopplats bort och inte ens kommit fram till myndighetens telefonisystem för kundservice. I januari 2021 var det en så pass stor andel som 76 procent av de inkommande samtalen som kopplades bort. Pensionsmyndigheten får både i detta ärende och i det andra ärende som JO valde att utreda (dnr 974-2021) kritik för de brister i tillgänglighet och service som svårigheterna att komma fram till myndigheten per telefon innebär. Avslutningsvis hänvisar JO till att han i dag, i två andra ärenden (dnr 5920-2020 och dnr 6365-2020), har kritiserat Pensionsmyndigheten för långsam handläggning av ärenden om bostadstillägg. JO uttalar att en central del av de krav som ställs på god förvaltning är att en enskild som vänder sig till en myndighet får ett beslut inom en rimlig tid samt att han eller hon också kan komma i kontakt med myndigheten. Enligt JO är det mycket allvarligt att Pensionsmyndigheten uppvisar brister i båda dessa hänseenden. Det är också något som riskerar att skada allmänhetens förtroende för Pensionsmyndigheten och det är enligt JO av största vikt att myndigheten omgående kommer till rätta med dessa brister. JO uttalar att han kommer att följa utvecklingen på båda dessa områden och att han finner skäl att skicka en kopia av detta beslut till Regeringskansliet för kännedom.

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO den 21 januari 2021 klagade AA på Pensionsmyndigheten. Han uppgav bl.a. att hans telefonsamtal till myndigheten kopplats bort och att han fått information om att myndigheten inte kunde svara på samtal.

text: Utredning

text: JO begärde att Pensionsmyndigheten skulle yttra sig över anmälan och besvara ett antal frågor.

text: Pensionsmyndigheten lämnade ett remissvar och uppgav bl.a. följande (fotnoter och tabeller här utelämnade):

text: Anmälan

text: JO har fått in två anmälningar rörande svårigheter att komma i kontakt med Pensionsmyndigheten per telefon. I det ena fallet anger anmälaren att Pensionsmyndigheten kopplar bort telefonsamtal samt informerar om att ”tyvärr kan vi inte svara på telefonsamtal”. Anmälaren anför att detta kan bryta mot

text: och

text: 7 §§

text: förvaltningslagen (2017:900)

text: Eftersom ingen av anmälarna säger sig ha kommit fram till Pensionsmyndigheten kan vi inte utreda de enskilda fallen mer än så. I fortsättningen av detta yttrande kommer vi därför att koncentrera oss på nuvarande situation generellt, vägen fram till i dag samt besvara de frågor som JO har ställt upp.

text: Utredning

text: Pensionsmyndighetens ambition är att bemanna vår kundservice så att vi ska kunna besvara alla inkommande samtal inom rimlig tid. Inför varje år gör vi därför en bedömning av inkommande telefonsamtal för nästkommande år. Telefoni är dock till sin natur svår att prognosticera, främst eftersom antalet samtal påverkas av flera faktorer, både interna och externa. Om vi inte kan besvara de telefonsamtal som kommer in, leder det i många fall dessutom till att de som inte kommer fram ringer igen, vilket driver upp antalet inkommande samtal ytterligare. För att klara av att ta emot inkommande samtal krävs att vi har en träffsäker prognos på dagsbasis, en tillräcklig kapacitet att ta emot den prognosticerade mängden, kompetens att besvara alla de frågor vi får inom ramen för vårt uppdrag samt en flexibilitet att hantera stora säsongsvariationer i inflödet av samtal. Pensionsmyndighetens mål är att 75 procent av de som ringer till oss ska få svar inom tio minuter. Det ringer alltid flest pensionärer och pensionssparare till Pensionsmyndigheten under de första fyra månaderna varje år. Det beror till stor del på omräkningar och andra händelser i samband med årsskiftet samt att det är då vi skickar ut årsbeskedet, det så kallade orange kuvertet. Under inledningen av 2021 har det ringt väsentligt fler personer till oss än vi hade prognostiserat. Det ökade inflödet beror främst på ett ökat antal frågor kring bostadstillägg samt inkomstpensionstillägget, som är en ny pensionsförmån från och med september 2021.

text: Pensionsmyndighetens telefonisystem för kundservice har en begränsning i antalet inringande personer som kan vara aktiva samtidigt i myndighetens knappval och telefonköer. Begränsningen sätts utifrån hur många samtal som Pensionsmyndigheten kan hantera givet de resurser som finns tillgängliga, det vill säga hur många medarbetare som kan ta emot samtal. När det maximala antalet är uppnått kan systemet inte placera fler inringare i kö eller låta dem göra aktiva knappval. Den som ringer till vår kundservice nekas då inträde i telefonistrukturen och ombeds försöka igen vid senare tillfälle: ”Just nu är det många som ringer till oss. Tyvärr kan vi inte ta emot ditt samtal.

text: Var vänlig, försök igen senare ”

text: Därefter kopplas samtalet bort. Efter JO:s granskning under hösten 2019 har problemet med långa väntetider per telefon utvecklats enligt följande: — — —

text: Den genomsnittliga kötiden har under perioden varierat mellan 8,4 minuter som lägst och 21,82 minuter som högst. — — —

text: Variationen av antalet inkommande samtal mellan enskilda månader är hög. Högst belastning har Pensionsmyndigheten i början på året. Dessa månader är särskilt utmanande för oss att resurssätta utan att det menligt går ut över vår förmåga att handlägga ärenden och betala ut förmåner till pensionärer. Under januari 2021 hade Pensionsmyndigheten totalt 213 060 inkommande samtal till vår kundservice. Av dessa var 103 746 unika inringare. Av de inkommande samtalen kom 162 200 aldrig fram till vår telefoniplattform. Vi besvarade 37 269 samtal, medan 11 000 hamnade i kön men lade på luren innan vi hann svara. Övriga var sådana som begärt så kallad call back, men som sedan inte svarade när vi ringde upp. — — —

text: På Pensionsmyndighetens webbplats finns information om aktuell kötid och tillgänglighet för myndighetens kundservice. Inkommande telefonsamtal till Pensionsmyndigheten i frågor som främst rör de förmåner vi administrerar, besvarades tidigare i första hand av våra kundservicehandläggare. Dessa har fått en grundläggande utbildning i våra förmåner. De har också fått en specialutbildning i ett eller två sakområden. Om en kundservicehandläggare får en fråga hen inte kan besvara ska hen enligt våra rutiner fråga en kollega alternativt koppla vidare samtalet till en specialist på området. Den l februari 2021 genomförde Pensionsmyndigheten en omorganisation. Den tidigare enheten för kundservice har delats upp och varje förmån tar nu emot de samtal som direkt rör förmånen. Det betyder att vi har minskat den delen av vår verksamhet som är ren kundservice. I stället får samtliga ärendehandläggare nu också besvara telefonsamtal. Handläggaren kan då även hjälpa den som ringer med ett eventuellt pågående ärende. Vi menar att många frågor till kundservice kan förebyggas om de som ringer till oss direkt får hjälp med att lösa sina ärenden. Den som ringer till Pensionsmyndigheten får genom knappval styra sitt samtal så att hen direkt får tala med någon som är expert på just det aktuella området, i stället för att tala med en generalist som kanske behöver styra samtalen vidare till en expert alternativt att den enskilde måste ringa igen om nya frågeställningar uppstår.

text: Pensionsmyndighetens inställning

text: Vi beklagar att de båda anmälarna inte har kommit fram till vår kundservice när de har ringt till oss. Vi beklagar också alla andra som har ringt till oss utan att komma fram. Pensionsmyndigheten vill ge en god och snabb service till dem som kontaktar oss. Vi ser därför allvarligt på att vi har så långa svarstider i vår kundservice och på att det är så många som kopplas bort från telefonisystemet. Vi är väl medvetna om att vi under en längre tid har brustit i tillgänglighet. För att komma tillrätta med problemen tog Pensionsmyndigheten under 2019 i bruk en ny plattform för telefoni. Plattformen möjliggör bland annat så kallad call back. Vi arbetar dock med att ytterligare utveckla och anpassa vårt telefonisystem. Under 2019 och 2020 har Pensionsmyndigheten rekryterat ny personal. För att hantera en ökad efterfrågan i samband med införandet av det nya inkomstpensionstillägget har ytterligare rekryteringar genomförts under vintern 2020/2021. Pensionsmyndigheten har dessutom äskat ytterligare pengar för att kunna anställa fler handläggare. Pensionsmyndigheten har stora förhoppningar att den omorganisation som vi genomförde i februari 2021 ska lösa stora delar av problemet. Fördelen med den är att vi kan hjälpa den som ringer till oss med handläggningen av hens ärende direkt. En risk är dock att handläggningen kan bli lidande om det ringer många till oss, alternativt att telefonköerna växer om vi behöver prioritera handläggningen. Pensionsmyndighetens handläggare utbildas kontinuerligt för att ges rätt förutsättningar att möta efterfrågan och behov i kundmötet och i handläggningen inom respektive förmån. Omfattande utbildningar har genomförts under februari och mars 2021 för att fler handläggare ska kunna möta dem som ringer till oss i telefon. Pensionsmyndigheten har även påbörjat ett samarbete med Statens tjänstepensionsverk, SPV, för att hantera en väntad tillfällig ökning topp av inkommande telefonsamtal under augusti-oktober 2021. Pensionsmyndigheten har märkt en positiv effekt av vår omorganisation på så sätt att vi har kunnat besvara fler samtal än tidigare år: Kapaciteten har till exempel ökat med 12 procent under februari 2021 och med 29 procent under mars 2021 jämfört med samma period 2020. Tyvärr har antalet personer som har ringt till oss också ökat, vilket har gjort att vi procentuellt inte besvarar fler samtal i dag än tidigare år.

text: Pensionsmyndighetens webbplats På Pensionsmyndighetens webbplats finns information om aktuell kötid för vår kundservice. Det pågår också ett arbete med att förbättra kommunikationen kring hur pensionärer och pensionssparare kan kontakta oss. Vi arbetar också med att utöka möjligheterna till självbetjäning på vår webbplats. Pensionsmyndigheten försöker i möjligaste mån att styra över informations- och kunskapsinhämtande för pensionärer och pensionssparare till våra webbkanaler. I maj 2021 lanserade Pensionsmyndigheten en chattbott på vår webbplats. Chattbotten ska dygnet runt kunna svara på generella frågor kring bostadstillägg och inkomstpensionstillägget. Den hjälper också till att hitta relevant information på webbplatsen.

text: Sammanfattning Pensionsmyndigheten har vidtagit ett antal åtgärder för att komma tillrätta med våra långa svarstider i vår kundservice. Vi har dock ännu inte nått dit vi vill. De största orsakerna till att vi inte lyckas nå våra mål menar vi främst är att vi är

text: underbemannade och att vi i stor utsträckning behöver prioritera handläggning av ärenden. Pensionsmyndigheten tar dock frågan på största allvar och fortsätter att utbilda vår personal samt utveckla våra tekniska system och digitala hjälpmedel. Pensionsmyndigheten har också en förhoppning om att regeringen skjuter till extra resurser så att vi kan rekrytera mer personal. AA fick tillfälle att kommentera remissvaret.

text: Bedömning

text: Rättslig reglering Enligt

text: 6 § förvaltningslagen (2017:900)

text: , FL, ska en myndighet se till att kontakterna med enskilda blir smidiga och enkla. Myndigheten ska lämna den enskilde sådan hjälp att han eller hon kan ta till vara sina intressen. Hjälpen ska ges i den utsträckning som är lämplig med hänsyn till frågans art, den enskildes behov av hjälp och myndighetens verksamhet. Den ska ges utan onödigt dröjsmål.

text: Enligt

text: 7 § första stycket

text: FL ska en myndighet vara tillgänglig för kontakter med enskilda och informera allmänheten om hur och när sådana kan tas.

text: Tillgänglighet och service inom Pensionsmyndigheten JO har under de senaste åren tagit emot flera anmälningar där enskilda har klagat på att det har varit svårt att komma fram till Pensionsmyndigheten per telefon och att det – i de fall det över huvud taget gått att komma fram – har varit långa väntetider. Det gav mig anledning att i ett beslut den 19 december 2019 (dnr 3555-2019) rikta allvarlig kritik mot myndigheten för de brister i tillgänglighet och service som de långa väntetiderna innebär.

text: Efter mitt beslut den 19 december 2019 har det fortsatt att komma in liknande anmälningar till JO. Det var också bakgrunden till att jag i mars 2021 valde att återigen, i detta och i ytterligare ett ärende (dnr 974-2021), utreda frågan och låta Pensionsmyndigheten göra generella uttalanden.

text: Pensionsmyndigheten har i sitt remissvar uppgett att myndighetens mål är att 75 procent av de som ringer till myndigheten ska få svar inom tio minuter. I remissvaret har myndigheten också lämnat en redogörelse för hur problemet med långa väntetider vid telefonsamtal utvecklats sedan sommaren 2019.

text: Av Pensionsmyndighetens redogörelse framgår att myndigheten under en längre tid inte kunnat besvara alla samtal från de som ringer till myndigheten. Det är många samtal som, på sätt som AA har uppgett i sin anmälan, har kopplats bort och inte kommit fram till myndighetens telefonisystem för kundservice. Pensionsmyndigheten har som förklaring till detta uppgett att telefonisystemet har en begränsning i antalet inringande personer som samtidigt kan vara aktiva i myndighetens knappval och telefonköer. Begränsningen sätts utifrån hur många samtal som kan hanteras med de resurser som finns tillgängliga, dvs. hur många samtal medarbetarna kan ta emot. När begränsningen är nådd får de som ringer

text: in till myndigheten information om att samtalet inte kan tas emot. Samtalet kopplas därefter bort.

text: Av remissvaret framgår att Pensionsmyndigheten under januari 2021, dvs. den månad som AA:s anmälan kom in till JO, hade totalt 213 060 inkommande samtal till kundservice. Av dessa samtal var det endast 50 860 samtal som kom fram till myndighetens telefonisystem. Resterande 162 200 samtal, dvs. 76 procent av samtalen, kom aldrig fram utan kopplades bort.

text: En förutsättning för att en myndighet ska kunna uppfylla sin serviceskyldighet enligt

text: 6 §

text: FL är att den i enlighet med

text: 7 §

text: FL görs tillgänglig för allmänheten och att det rent faktiskt går att nå myndigheten. Det som Pensionsmyndigheten uppgett som förklaring till att många samtal kopplas bort, bl.a. tekniska begränsningar i telefonisystemet och resursbrister, må vara bidragande orsaker till att myndigheten inte förmått uppfylla de förvaltningsrättsliga krav som det här är fråga om. I ett rättssäkerhetsperspektiv kan dessa omständigheter emellertid inte tjäna som förmildrande omständigheter vid den rättsliga granskning som jag har till uppgift att utföra.

text: Pensionsmyndighetens problem med bristande tillgänglighet och service har nu funnits under en längre tid, och för det har myndighetsledningen ett stort ansvar. Vid bedömningen av vad som ska krävas av en myndighet i det här avseendet bör vikt läggas vid FL:s primära syfte att värna den enskilde och att lägga grunden för hur kontakterna mellan myndigheterna och enskilda ska se ut. I propositionen till FL uttalades att en modern förvaltning bör präglas av ett tydligt medborgarperspektiv med högt ställda krav på god service (se

text: prop. 2016/17:180 s. 20

text: f.). Enligt min mening är de förklaringar som Pensionsmyndigheten lämnat inte godtagbara och myndigheten förtjänar kritik för den brist i tillgänglighet och service som svårigheterna att komma fram till myndigheten per telefon innebär.

text: Med anledning av detta vill jag också göra följande förtydliganden. När en så pass stor andel som 76 procent av samtalen i januari 2021 inte ens kom fram till Pensionsmyndighetens telefonisystem utan i stället kopplades bort, är det för frågan om huruvida myndigheten uppfyller kraven på tillgänglighet och service av mindre betydelse att 65 procent av de besvarade samtalen besvarades inom tio minuter. Detsamma gäller uppgiften om att den genomsnittliga kötiden i januari 2021 uppgick till 20,8 minuter, eftersom den uppgiften endast beaktar den i sammanhanget förhållandevis begränsade andel samtal som kom fram till myndighetens telefonkö.

text: Pensionsmyndigheten har i sitt remissvar uppgett att myndigheten är medveten om att den under en längre tid har brustit i tillgänglighet. Myndigheten har också redogjort för ett antal åtgärder som vidtagits för att komma tillrätta med problemet. Det framgår att det bl.a. har anställts nya handläggare och att myndigheten har fått en ny plattform för telefoni. I februari 2021 genomfördes

text: det också en omorganisation som bl.a. innebär att samtal i större utsträckning ska besvaras direkt av handläggare inom respektive förmånsslag.

text: När det gäller frågan om vilken effekt de vidtagna åtgärderna har haft framgår det av remissvaret att Pensionsmyndighetens kapacitet att ta emot samtal ökade under 2021 jämfört med 2020. Antalet samtal till myndigheten ökade dock också, med följden att myndigheten procentuellt sett inte besvarade fler samtal än tidigare år. Det är bekymmersamt och ger mig skäl att ifrågasätta om de vidtagna åtgärderna varit tillräckliga. Det är åtminstone tydligt att Pensionsmyndigheten har ett stort arbete framför sig om myndigheten ska nå det uppsatta målet om att 75 procent av de som ringer till myndigheten ska få ett svar inom tio minuter (jfr Pensionsmyndigheten årsredovisning för 2021, s. 62).

text: Avslutningsvis har Pensionsmyndigheten förklarat att en risk med den genomförda omorganisationen är att handläggningen av de enskilda förmånsslagen kan bli lidande om handläggarna får ta emot många samtal. På samma sätt riskerar väntetiderna per telefon att bli långa, om handläggarna i stället prioriterar handläggningen. Jag vill med anledning av detta framhålla att ett intresse naturligtvis inte får tas till vara på bekostnad av ett annat intresse. Det är Pensionsmyndighetens uppgift att vidta åtgärder och se till att det finns en beredskap både för att ta emot samtal och för att handlägga ärenden inom en rimlig tid.

text: Avslutning Jag har i dag i ytterligare ett ärende (dnr 974-2021) kritiserat Pensionsmyndigheten för bristande tillgänglighet och service. Jag har också i två ärenden (dnr 5920-2020 och dnr 6365-2020) kritiserat Pensionsmyndigheten för bl.a. långsam handläggning av ärenden om bostadstillägg.

text: Att en enskild som vänder sig till en myndighet får ett beslut inom en rimlig tid och att han eller hon också kan komma i kontakt med myndigheten är en central del i de krav som ställs på god förvaltning. Det är naturligtvis mycket allvarligt att Pensionsmyndigheten uppvisar brister i båda dessa hänseenden. Det är också något som riskerar att skada allmänhetens förtroende för Pensionsmyndigheten och det är därför av största vikt att myndigheten omgående kommer till rätta med dessa brister. Jag kommer att följa utvecklingen på båda dessa områden och finner också skäl att skicka en kopia av detta beslut till Regeringskansliet för kännedom.

text: Ärendet avslutas.


avgjordAv: Cecilia Nordenfelt

nyckelord:
Anstånd
Beslutsmotivering, utformning av beslut
Jäv
Kommunicering
Partsinsyn

title: Anmälningar mot Skatteverket, skattekontoret i Halmstad, om handläggningen av taxeringsärenden m.m.

text: Anmälningarna

text: Enligt anmälan hade Skatteverkets handläggare, CC vid skattekontoret i Halmstad, från det att beslutet om revision fattades åsidosatt flera förvaltningsrättsliga regler som gällt för handläggningen, nämligen rätten till partsinsyn, skyldigheten att kommunicera vissa uppgifter som besluten i ärendena sedermera baserades på, skyldigheten att motivera beslut, skyldigheten att beakta objektivitetsprincipen samt skyldigheten att beakta jävsreglerna. När det gäller skyldigheten att motivera beslut framhölls i anmälan särskilt att det av beslutet rörande BB taxeringsåret 2005 inte framgick om det var fråga om skönstaxering eller inte. Dnr 4782-2007 I en skrivelse, som kom in till JO den 18 oktober 2007, framförde AA klagomål mot främst CC:s handläggning av olika ärenden, som hade samband med Galiot och BB, rörande DD. Enligt AA hade CC även i dessa ärenden brustit i sin skyldighet att bereda den skattskyldige insyn i och tillgång till samtliga handlingar som tillförts ärendena. Bl.a. hade en förfrågan till skattemyndigheten i Ryssland delvis undanhållits DD. Vid en ”fullskalig” genomgång av handlingarna i DD:s ärenden upptäcktes vidare flera handlingar som inte tidigare hade sänts över till DD. AA uppgav också att det tagit för lång tid – fyra månader – att fatta beslut i en fråga om anstånd med betalning samt att CC hade underlåtit att dokumentera en av annan myndighet lämnad uppgift om att BB och DD var bröder.

text: Uppgiften kom att ligga till grund för ett beslut om upptaxering på grund av ett s.k. förbjudet lån. Den aktuella uppgiften kommunicerades inte heller med DD innan beslut fattades.

text: AA klagade också på Skatteverkets akthantering, att beslutet rörande förbjudet lån var bristfälligt motiverat samt att det förelegat jäv för CC och att hon brustit i objektivitet vid handläggningen.

text: Utredning

text: Utredning

text: Skatteverket har inhämtat yttrande från Skatteverkets Västra region. Till regionens yttrande har fogats yttrande från skattekontor 1, Göteborg, se bilagor. Av yttrandet framgår bl.a. följande. Skatteverket beslutade den 4 april 2005 om revision i bolaget Galiot International AB. Det som framkom vid revisionen föranledde Skatteverket att den 18 juli respektive den 12 juli 2006 meddela omprövningsbeslut rörande taxeringarna för Galiot och BB. Omprövningsbesluten fattades i skattenämnd efter föredragning av CC. CC deltog inte i beslutet. Galiot och BB överklagade besluten och begärde anstånd med att betala den skatt som påförts genom omprövningsbesluten. I oktober 2006 beslutade Skatteverket att inte medge anstånd enligt begäran. Skälet till detta var att klagandena inte ställde säkerhet för skattebeloppen. Besluten fattades av CC. Efter överklagan omprövade Skatteverket besluten och medgav anstånd utan krav på säkerhet.

text: Partsinsyn Den 17 augusti 2005 begärde ombudet för BB partsinsyn hos Skatteverkets kontor i Halmstad. Skatteverket tillhandahöll handlingarna i ärendet med undantag av handlingar som krävde en sekretessprövning och därför inte kunde lämnas ut omedelbart. Ombudet fick ta del av de pärmar i vilka handlingarna förvarades och kopierade själv materialet. Det ”excelark” som handläggaren använde som stöd vid partsinsynen lämnades inte ut med hänvisning till att det utgjorde arbetsmaterial. Slagremsor som utvisade summering av posterna i kontantberäkningen tillhandahölls inte heller. Handläggaren förklarade dock hur utgiftsposterna i kontantberäkningen hade beräknats. Den 19 september 2005 lämnade handläggaren ut ytterligare handlingar till ombudet. Handläggaren hade inte antecknat vilka handlingar som kopierats av ombudet vid partsinsynen den 17 augusti 2005 vilket förklarar handläggarens reservation i e-postmeddelandet den 22 september 2005 samt den komplettering av ytterligare handlingar som gjordes den 11 oktober 2005. Uppgifterna avseende Eurocard var inte tillförda ärendet vid partsinsynen den 17 augusti 2005, mer än de betalningar som skett till Eurocard genom bankkontot för BB. Underlagen från Eurocard tillfördes ärendet först den 29 november 2005 i samband med den muntliga genomgången av revisionen på HBH Consultants KB kontor. Av anmälan till JO framgår inte vilka handlingar och uppgifter i granskningspromemorian daterad den 21 februari 2006 som enligt ombudet inte tidigare tillhandahållits av Skatteverket. De uppgifter i granskningspromemorian och om-

text: prövningsbeslutet daterat den 12 juli 2007 som inte tillhandahållits med anledning av partsinsynen den 17 augusti 2005 har inte varit tillförda ärendet vid denna tidpunkt. Med anledning av ombudets begäran om partsinsyn den 10 och 11 oktober 2006 översände handläggaren de handlingar som då var tillförda ärendena.

text: Kommunicering Skatteverkets revisionspromemoria för Galiot och granskningspromemoria för BB är upprättade den 1 februari respektive den 20 februari 2005. Med anledning av att Skatteverket erhöll uppgiften om Solaria Ltd från Ryssland först den 3 maj 2005 nämndes inte uppgiften i promemoriorna. Övriga handlingar vars uppgifter tillförts ärendena bifogades med promemoriorna som översändes till klagandena. Promemoriorna med beskattningsförslag låg till grund för de omprövningsbeslut som därefter fattades i skattenämnd den 12 juli respektive den 18 juli 2006. Omprövningsbesluten överensstämmer också med de beskattningsförslag som presenterats i promemoriorna. Uppgiften om Solaria Ltd har enligt handläggaren inte haft någon betydelse för beskattningsfrågan i de aktuella ärendena och har av den anledningen inte kommunicerats de klagande.

text: Jäv Klagandena har anfört att uttalanden från handläggaren och åtgärder som vidtagits i ärendet visar att det föreligger en djup konflikt mellan handläggaren och klagandena och att handläggaren därmed är jävig. Handläggaren kan inte påminna sig om att hon vid sammanträffande med FF den 17 augusti 2005 yttrat sig i enlighet med vad FF påstått. Däremot har handläggaren uttalat att hon behövde arbetsro för att kunna koncentrera sig på handläggningen av anståndsärendena och för att hinna bli klar med dessa i tid. Handläggaren uppger sig inte ha upplevt att det förelegat någon konflikt med ombudet för BB och har varken pratat eller sammanträffat med någon företrädare för Galiot eller med BB.

text: Bedömning

text: Partsinsyn Enligt reglerna om partsinsyn i

text: 16 § förvaltningslagen (1986:223)

text: , FL, har part i ett ärende rätt att ta del av det som tillförts ärendet. Ordet ”tillförts” är inte att fatta bokstavligen på det viset att varje handling som faktiskt finns i akten skall anses tillförd ärendet. En part som hos en myndighet begär att få ta del av akten kan således inte göra anspråk på att allt som förvaras i denna utan vidare skall visas upp (se Hellners, Malmqvist Kommentar till

text: förvaltningslagen

text: s. 168). När en part begär partsinsyn finns det inget krav på att framställningen ska behandlas genast. När ett ärende, som i detta fall, är mycket omfattande kan handläggaren behöva viss tid för att bedöma vad som tillförts ärendet och vad som eventuellt omfattas av sekretess. En sådan framställning ska dock handläggas i enlighet med de allmänna reglerna om myndigheters serviceskyldighet och ärendehandläggning i

text: och

text: 7 §§

text: FL. Av utredningen i ärendet framgår inte annat än att handläggaren vid tidpunkterna för begäran om partsinsyn tillhandahållit de handlingarna som då varit tillförda ärendena. Skatteverket anser inte att det kan riktas någon kritik mot handläggningen i detta hänseende.

text: Kommunicering Enligt

text: 17 § förvaltningslagen (1986:223)

text: , FL, får ett ärende inte avgöras utan att den som är sökande, klagande eller annan part har underrättats om en uppgift som tillförts ärendet genom någon annan än honom själv och han har fått tillfälle att yttra sig över den, om ärendet avser myndighetsutövning mot någon enskild. Enligt punkten 1 i nämnda bestämmelse får dock myndigheten avgöra ärendet utan att så har skett om avgörandet inte går parten emot, om uppgiften saknar betydelse eller om åtgärderna av någon annan anledning är uppenbart obehövliga. Skatteverket konstaterar att uppgifterna om Solaria Ltd inte kommunicerats med klaganden innan Skatteverket meddelade omprövningsbesluten. I förevarande fall har revision genomförts i bolaget. De belopp med vilka Skatteverket beslutat ändra taxeringen för bolaget stämmer helt överens med de beskattningsförslag som anges i revisionspromemorian. Höjningarna är huvudsakligen hänförliga till avdrag för kostnader för Rus Service Ltd. Revisionspromemorian har kommunicerats med bolaget. Efter det att revisionspromemorian upprättats har Skatteverket erhållit de i detta ärende aktuella uppgifterna om Solaria Ltd. Dessa uppgifter har inte i sig påverkat höjningen av bolagets taxeringar. Den uteblivna kommunikationen har därmed inte haft någon betydelse för utgången i beskattningsfrågan. Uppgifterna om Solaria Ltd har dock som en ny omständighet tagits med i skälen till omprövningsbesluten. Detta kan såklart ge anledning att ifrågasätta om inte klagandena borde ha beretts tillfälle att yttra sig över uppgifterna. Klagandena har dock överklagat omprövningsbesluten och i överklagandet framhålls bl.a. att uppgifterna om Solaria Ltd är en ny omständighet, som verket skulle ha kommunicerat med klaganden innan beslut fattades. Frågan om kommuniceringen kommer således eventuellt att bli föremål för länsrättens bedömning och verket avstår därför från att här ta ställning i frågan.

text: Beslutsmotivering Skatteverket delar klagandens uppfattning att det är svårt att förstå om beslutet för taxeringsår 2005 är ett beslut om skönstaxering eller inte. Enligt Skatteverkets mening får dock motiveringen anses så klar att det går att förstå innebörden av beslutet och de omständigheter som föranlett det.

text: Jäv Enligt

text: 11 § första stycket 5

text: FL är den som ska handlägga ett ärende jävig om det finns någon omständighet som är ägnad att rubba förtroendet för hans opartiskhet i ärendet. Enligt

text: 12 §

text: FL får den som är jävig inte delta i handläggningen av ärendet. Klagandena har anfört att det föreligger en djup konflikt mellan dem och handläggaren. Den aktuelle handläggaren är av en annan åsikt. Det råder alltså olika uppfattningar i frågan. Det har dock enligt Skatteverkets mening i utredningen inte framkommit något som tyder på att omständigheterna varit sådana att det finns skäl att ifrågasätta handläggarens objektivitet och opartiskhet vid handläggningen av ärendena. Enligt Skatteverkets bedömning innebär inte heller det förhållandet att handläggaren reviderat Galiot och utrett ärendena samt fattat beslut till nackdel för de klagande att handläggarens opartiskhet rubbats och att det förelegat hinder för handläggaren att delta i handläggningen av ärendena i övrigt.

text: AA yttrade sig över remissvaret.

text: Utredning

text: I Skatteverkets utredning har bl.a. yttranden inhämtats från Skatteverket, västra regionen. Av regionens yttrande framgår i huvudsak följande. Partsinsyn Ombudets begäran om partsinsyn daterad den 11 oktober 2006 ledde till att Skatteverket lämnade ut en delvis maskerad kopia av en förfrågan som Skatteverket gjort till en rysk skattemyndighet. Förfrågan är daterad den 6 juli 2005 och inte den 14 juli 2005. Anledningen till maskeringen var att Skatteverkets handläggare bedömde att handlingen inte hade tillförts DD:s ärende, d.v.s. inte tillhörde ett ärende där DD var part utan tillhörde ett ärende mellan Skatteverket och en rysk skattemyndighet. I samband med ombudets begäran om partsinsyn i februari 2007 sände Skatteverket en fråga till den ryska myndigheten om uppgifterna som erhållits kunde lämnas ut. Skatteverket har ännu inte erhållit något svar på denna förfrågan. Bristande dokumentation Skatteverkets handläggare hade muntligen fått upplysningar om att BB och DD var bröder. Någon skriftlig dokumentation om detta finns inte. Skatteverket har i ett omprövningsbeslut av den 28 november 2006 ändrat sitt tidigare beslut av den 11 maj 2006 avseende DD. Långsam handläggning Begäran om anstånd med betalning av inkomstskatten avseende taxeringsåret 2006 inkom till Skatteverket den 7 november 2006. Begäran inkom innan debiteringsbeslut var fattat. I avsaknad av debiteringsbeslut fanns det ingen möjlighet att bevilja anstånd med betalningen. Debiteringen skedde först i december månad. I ett beslut av den 6 mars 2007 beviljades DD anstånd. Regionen medger att beslutet hade kunnat meddelas tidigare. Samtidigt har det fattats innan skattens förfallodag den 12 mars 2007, varför dröjsmålet inte föranlett någon rättsförlust. Huvudkontoret har under utredningen varit i kontakt med skattekontoret i Halmstad och skattekontor 1 Göteborg. Akter som är aktuella i ärendet rörande DD har också lånats in. Av huvudkontorets utredning har framkommit följande. Vid tidpunkterna för begäran om partsinsynen den 11 oktober 2006 och den 15 februari 2007 är främst följande ärenden nu av intresse.

text: 114 298755-06/5472 2003 Omprövning – 060511 förbjudet lån

text: 114 382704-06/5481 2003 Överklagande 061128 bifall inkommet 060607

text: 114 588582-06/5472 2006 Grundbeslut – 060927 inkomst av tjänst

text: 114 690867-06/5481 2006 Överklagande 061227 överinkommet 061108 lämnat till LR

text: 114 690886-06/5313 2006 Anstånd med inb. 070306 bifall av skatt ink. 061108

text: Begäran om partsinsyn oktober 2006 Det enda ärende avseende DD som pågick i oktober 2006 var överklagandet av 2003 års omprövningsbeslut. Grundbeslutet för 2006 var avslutat och överklagandet hade ännu inte inkommit. Begärda handlingar rörande DD översändes till ombudet den 16 oktober 2006. Ombudet har till JO uppgett att en förfrågan till en rysk myndighet daterad den 14 juli 2005 inte lämnades ut efter begäran om partsinsyn i oktober 2006. Skatteverkets förfrågan till den ryska myndigheten är daterad den 6 juli 2005 och inte den 14 juli 2005. En möjlig orsak till att Ryssland har angett den 14 juli kan vara att handlingen kan ha kommit in till den ryska myndigheten den 14 juli. När begäran om partsinsyn kom in i oktober 2006 hade uppgifter ur svaret från handräckningen ännu inte tillförts DD:s ärende (2006 års taxering). Således var inte heller Skatteverkets förfrågan till Ryssland tillförd ärendet. Detta bekräftas av att grundbeslutet av den 26 september 2006 inte omfattar några uppgifter från den ryska myndigheten samt att deklarationsakten saknar handlingar avseende handräckningsärendet. Av ombudets skrivelse till JO framgår vidare att material rörande en fastighet som DD köpt, en årsvärdepappersförteckning från en bank samt en insättning som gjordes i samband med en fastighetsförsäljning inte heller lämnades ut vid detta tillfälle. Vid utredningen har framkommit att Skatteverket hade begärt in handlingarna avseende fastigheten genom ett så kallat tredjemansföreläggande. De begärda handlingarna inkom till Skatteverket först den 1 respektive den 14 december 2006, d.v.s. efter den tidpunkt begäran om partsinsyn besvarats. Vad gäller insättningen framgår det inte vilken insättning som ombudet avser. Möjligen kan det vara en insättning som inte tillförts just DD:s ärende, trots att DD:s namn förekom på handlingen. Eftersom flera av personerna som är aktuella i utredningen hade ett nära samarbete med regelbundna transaktioner, kan handlingen vara tillförd någon annan persons ärende. Årsvärdepappersförteckningen har inte tillförts DD:s ärende.

text: Begäran om partsinsyn februari 2007 Vid den partsinsyn, som efter begäran i februari 2007, genomfördes under flera dagar i mars och april 2007 fick ombudet tillgång till samtliga handlingar som tillförts ärendena.

text: Bedömning

text: Partsinsyn Enligt

text: 16 § förvaltningslagen (1986:223)

text: , FL, har den enskilde i egenskap av part i ett ärende som huvudregel rätt att ta del av det som har tillförts ärendet. Insynsrätten gäller allt som har tillförts ärendet, oavsett om det är fråga om allmänna handlingar eller inte. Detta innebär att part har rätt att ta del av t.ex. uppgifter som myndigheten antecknat enligt

text: 15 §

text: FL. Det avgörande är, som framgår av lagtexten, om materialet har tillförts ärendet eller inte.

text: Bestämmelsen i

text: 16 §

text: FL torde endast gälla pågående ärenden. Detta hindrar inte att en rätt till partsinsyn kan finnas också efter det att ett ärende har avslutats. I vilken utsträckning en sådan rätt finns får avgöras med ledning av praxis och allmänna rättsgrundsatser. Den som har beaktansvärda motiv för sin begäran bör anses ha en sådan rätt, se bl.a. Hellners och Malmqvist,

text: Förvaltningslagen

text: med kommentarer, s. 164 f. När ombudet begärde partsinsyn i oktober 2006 var endast ärendet rörande 2003 års taxering öppet. Ombudet erhöll dock partsinsyn även i de ärenden rörande 2006 års taxering som då var avslutade. Vid en genomgång av ärendet avseende 2006 års taxering bekräftas uppgiften om att bygghandlingarna inkom först den 1 respektive den 14 december 2006, d.v.s. efter partsinsynen i oktober 2006. Det framgår inte heller att några uppgifter som inhämtats via handräckning från Ryssland har tagits in i ärendet vid denna tidpunkt. Av Skatteverkets utredning har inte annat framkommit än att ombudet vid partsinsyn i oktober 2006, fått ta del av de handlingar och uppgifter som vid den aktuella tidpunkten hade tillförts DD:s ärenden. Ett undantag är dock uppgiften om släktskapet mellan DD och BB, se vidare nedan. Enbart det förhållande att DD:s namn förekommer på en handling som återfinns i en annan persons ärende, innebär inte att handlingen ska ingå i DD:s ärenden. Vid den partsinsyn som genomfördes efter begäran i februari 2007, fick ombudet tillgång till samtliga handlingar som tillförts ärendena.

text: Bristande dokumentation Av

text: 15 §

text: FL framgår att uppgifter som en myndighet får på annat sätt än genom en handling och som kan ha betydelse för utgången i ärendet ska antecknas av myndigheten, om ärendet avser myndighetsutövning mot någon enskild. Dokumentationsskyldigheten innebär att muntliga uppgifter omgående ska antecknas på handling som hör till eller förs till ärendet i fråga. Vidare kan den som lämnar uppgifter till en myndighet och samtidigt uppger sitt namn, inte räkna med att uppgifterna eller namnet hemlighålls för den som uppgifterna avser. Av utredningen i ärendet avseende 2003 års taxering framgår att uppgifterna som muntligen lämnades till Skatteverket om släktförhållandet mellan DD och BB, haft en avgörande betydelse för skatteärendets utgång. Uppgifterna skulle således omgående ha dokumenterats genom en tjänsteanteckning. Eftersom uppgiftslämnaren inte var anonym, skulle även namnet på densamme ha dokumenterats. Om tjänsteanteckning upprättats skulle den rätteligen ha förvarats i akten för omprövningsärendet som avslutades den 11 maj 2006. Handlingen skulle vidare – utan hinder av sekretess – i sin helhet ha lämnats ut vid partsinsynen hösten 2006. Ett av syftena med skyldigheten att dokumentera och rätten till partsinsyn är att den enskilde ska ha möjlighet att bemöta ett påstående från en myndighet. Det bör därför nämnas att DD fått vetskap om att Skatteverket lagt uppgiften om att BB var bror till DD till grund för bedömningen redan innan beslut fattades. Uppgiften finns i upprättad granskningspromemoria daterad den 21 februari 2006 som skickats till DD för eventuella erinringar. Av ombudets skrivelse framgår att han också tagit del av den. DD inkom emellertid inte med några erinringar mot promemorian innan beslut fattades den 11 maj 2006.

text: Långsam handläggning Av

text: 7 § förvaltningslagen (1986:223)

text: framgår bl.a. att varje ärende där någon enskild är part ska handläggas så snabbt som möjligt utan att säkerheten eftersätts. En ansökan om anstånd med inbetalning av skatt bör normalt behandlas inom 14 dagar. DD:s ansökan om anstånd inkom den 8 november 2006. Då något debiteringsbeslut ännu inte var fattat kunde beslut om anstånd inte fattas vid denna tidpunkt. Skatte-

text: verket borde därför ha avvisat DD:s ansökan, lämpligen med en upplysning om att betalningsanstånd kunde sökas så snart det fanns ett beslut om slutlig skatt. Debiteringsbeslut avseende 2006 års taxering fattades den 28 november 2006. Beslut om anstånd fattades den 6 mars 2007, d.v.s. drygt tre månader efter debiteringsbeslutet. Såvitt framkommit har någon särskild utredning i ärendet inte skett som kan förklara den långa handläggningstiden. Trots att anståndsbeslutet meddelades innan förfallodagen den 12 mars 2007, får handläggningstiden anses vara alltför lång.

text: Sammanfattning

text: Skatteverket konstaterar att verket brustit i handläggningen av ärendet rörande DD:s taxering år 2003 såvitt avser de krav som

text: förvaltningslagen

text: ställer på dokumentationsskyldighet. Skatteverket beklagar detta. Reglerna om dokumentationsskyldigheten är en garanti för den enskildes rättsskydd i förvaltningsärenden. Även om verket brustit i dokumentationsskyldigheten, har DD kommunicerats uppgifterna genom granskningspromemorian. Han har därmed haft möjligheten att bemöta uppgifterna om släktskapet innan beslut fattades. Vad gäller DD:s begäran om anstånd med inbetalning av skatt har handläggningstiden varit alltför lång. Beslut om anstånd har dock fattats innan skatten förföll till betalning. I fråga om partsinsynen har i ärendet inte framkommit annat än att DD:s ombud fått ta del av de handlingar som varit tillförda ärendena vid de tidpunkter som partsinsynen genomförts. Någon kritik kan därför inte riktas mot verket i denna del.

text: AA yttrade sig över remissvaret.

text: Bedömning

text: Jäv Enligt

text: 11 § förvaltningslagen (1986:223)

text: är den som skall handlägga ett ärende jävig

text: 1. om saken angår honom själv eller hans make, förälder, barn eller syskon eller någon annan närstående eller om ärendets utgång kan väntas medföra synnerlig nytta eller skada för honom själv eller någon närstående,

text: 2. om han eller någon närstående är ställföreträdare för den som saken angår eller för någon som kan vänta synnerlig nytta eller skada av ärendets utgång,

text: 3. om ärendet har väckts hos myndigheten genom överklagande eller underställning av en annan myndighets beslut eller på grund av tillsyn över en annan myndighet och han tidigare hos den andra myndigheten har deltagit i den slutliga handläggningen av ett ärende som rör saken,

text: 4. om han har fört talan som ombud eller mot ersättning biträtt någon i saken, eller

text: 5. om det i övrigt finns någon särskild omständighet som är ägnad att rubba förtroendet till hans opartiskhet i ärendet.

text: Från jäv bortses när frågan om opartiskhet uppenbarligen saknar betydelse.

text: När det gäller AA:s påstående om att CC varit jävig vill jag först framhålla att reglerna om jäv har till syfte att förhindra misstankar om bristande opartiskhet och ovidkommande hänsyn. Bestämmelserna träffar såväl grundade som objektivt ogrundade misstankar. Med andra ord kan jäv föreligga, även om vederbörande tjänsteman rent faktiskt inte har brustit i kraven på objektivitet och opartiskhet.

text: Det är inte möjligt att uttömmande ange alla de olika situationer i vilka det kan förekomma jäv enligt generalklausulen i 11 § p. 5

text: förvaltningslagen

text: . Som ett typiskt exempel kan nämnas att en tjänsteman är nära vän eller har en djup konflikt med en part i ett ärende. I sådant fall skall han givetvis inte handlägga ärendet. Andra fall där jäv kan föreligga är när en tjänsteman står i ett påtagligt beroendeförhållande till en part, t.ex. därför att parten är hans överordnade. Däremot torde den omständigheten att ett ärende rör en person som är underställd handläggaren inte nödvändigtvis utgöra skäl för att betrakta denne som jävig. Frågan om jäv kräver en samlad bedömning av omständigheterna i varje särskilt fall.

text: AA har uppgett att det förelegat en ”synnerligen” ansträngd relation mellan CC å ena sidan och Galiot och BB å andra sidan och att CC systematiskt har försökt att försvåra för de senare. CC har förnekat detta. Som jag ser saken utgjorde enbart det förhållandet att AA och hans uppdragsgivare uppfattade CC som jävig inte hinder för henne att handlägga ärendena. Partsinsyn Enligt

text: 16 § förvaltningslagen

text: har en sökande, klagande eller annan part rätt att ta del av det som har tillförts ärendet, om detta avser myndighetsutövning mot någon enskild. Rätten att ta del av uppgifter gäller med de begränsningar som följer av

text: 14 kap. 5 § sekretesslagen (1980:100)

text: I remissvaren har Skatteverket uppgett att de handlingar som BB och DD enligt anmälningarna inte fick ta del av inte hade tillförts ärendena vid de aktuella tidpunkterna. Som Skatteverket påpekat gäller bestämmelserna i

text: 16 § förvaltningslagen

text: endast sådant som har tillförts ett ärende. Det åligger emellertid handläggaren av ett ärende att kontinuerligt tillföra ärendet alla de uppgifter och handlingar som kan vara betydelse. Det räcker alltså inte med att de uppgifter och handlingar som har inhämtats under en revision eller inför ett omprövningsbeslut sammanställs när revisionen eller handläggningen inför beslutsfattandet är slutförd. Grundregeln bör vidare vara att det är ur den skattskyldiges perspektiv som frågan om en viss uppgift är av betydelse eller inte skall avgöras. Skattekontorets handläggning av ärendena har enligt min mening brustit i dessa avseenden.

text: I den anmälan som rör BB har AA uppgett att Skatteverket underlåtit att underrätta BB om en uppgift som tillförts hans ärende. I

text: 17 § förvaltningslagen

text: finns en bestämmelse om att ett ärende inte får avgöras utan att den som är sökande, klagande eller annan part har underrättats om en uppgift som har tillförts ärendet genom någon annan än honom själv och han har fått tillfälle att yttra sig över den, om ärendet avser myndighetsutövning mot någon enskild. I vissa undantagsfall behöver kommunicering inte ske, t.ex. om uppgiften saknar betydelse.

text: Av utredningen framgår att Skatteverket efter det att revisionspromemoria och granskningspromemoria hade upprättats begärde upplysningar från skattemyndigheterna i Ryssland om Galiot och BB. Skatteverket ville bl.a. veta vilka som ägde viss egendom (s.k. datjor) i Ryssland. Den uppgift som därvid erhölls från Ryssland togs in i omprövningsbesluten rörande BB för taxeringsåren 2003-2005. BB hade dessförinnan inte underrättats om uppgiften. Att den aktuella uppgiften togs med i omprövningsbesluten visar enligt min mening att den inte saknade betydelse. BB borde därför ha underrättats om uppgiften innan omprövningsbesluten fattades.

text: Motivering av beslut AA har vidare klagat på att omprövningsbesluten rörande BB varit bristfälligt motiverade. Enligt

text: 20 § förvaltningslagen

text: skall ett beslut, varigenom en myndighet avgör ett ärende, innehålla de skäl som har bestämt utgången, om ärendet avser myndighetsutövning mot någon enskild. Bestämmelsen innefattar inte något krav på detaljerade redogörelser för sakförhållandena i ärendet eller vidlyftiga resonemang om hur dessa förhållanden har bedömts rättsligt. Det är tillräckligt om den så att säga springande punkten anges.

text: Omprövningsbesluten rörande BB är omfattande (ca 20 sidor vardera). Det hade enligt min mening gått att korta ned redogörelserna för de bakomliggande omständigheterna för att i stället lyfta fram skälen till varför BB upptaxerades. Besluten får dock väsentligen anses uppfylla kraven enligt

text: 20 § förvaltningslagen

text: När det gäller beslutet för taxeringsåret 2005 har AA särskilt framhållit att det inte framgår om det är fråga om skönstaxering eller inte. Skatteverket har i remissvaret uppgett att det delar AA:s uppfattning, men att motiveringen ändå får anses så klar att det går att förstå innebörden av beslutet och de omständigheter som föranlett det. Jag har inte någon annan uppfattning. Jag vill för egen del framhålla att gränsen mellan skönstaxering och annan avvikelse från deklaration kan vara subtil. Om handläggaren av ett ärende bedömt att det finns grund för skönstaxering med stöd av

text: 4 kap. 3 § taxeringslagen

text: skall dock detta tydligt framgå av beslutsmotiveringen. Jag vill också erinra om att i fall där skönstaxering har skett skall skattetillägg påföras enligt

text: 5 kap. 2 § taxeringslagen

text: och inte, som Skatteverket angav, enligt 5 kap. 1 §.

text: Dokumentation I den anmälan som rör DD har påtalats att Skatteverket underlät att dokumentera en muntlig uppgift om att BB och DD var bröder.

text: I

text: 15 § förvaltningslagen

text: finns en bestämmelse om myndigheters skyldighet att dokumentera uppgifter i ärenden som avser myndighetsutövning mot någon enskild. Det åligger den som handlägger ärendet att kontinuerligt tillföra akten alla uppgifter som kan vara av betydelse. En tillfredsställande dokumentation är en förutsättning för att den som ärendet rör skall kunna följa ärendets handläggning. Dokumentationen skall vidare säkerställa ärendets handläggning om den ordinarie handläggaren är frånvarande, t.ex. på grund av sjukdom, trygga verkets underlag

text: för olika beslut samt ge möjlighet till granskning av ärendets handläggning i efterhand.

text: I remissvaret har Skatteverket uppgett att en uppgift om att BB och DD var bröder, som handläggaren erhållit muntligen, inte dokumenterades. Så borde givetvis ha skett. Handläggningstiden i anståndsfrågan DD:s ansökan om anstånd kom in till Skatteverket innan ett debiteringsbeslut hade fattats. Det fanns således inte någon betalning att bevilja anstånd med. Skatteverket borde därför, som anförts i remissvaret, ha avvisat ansökan. När väl debiteringsbeslut hade fattats tog det drygt tre månader innan Skatteverket fattade beslut i anståndsfrågan. Det är givetvis för lång tid. Som framgår av remissvaret bör, enligt Skatteverkets egna riktlinjer, en anståndsansökan behandlas inom 14 dagar. Avslutning Sammanfattningsvis har handläggningen av Galiots, BB:s och DD:s ärenden inte i alla delar uppfyllt kraven enligt

text: förvaltningslagen

text: . Bestämmelserna i

text: förvaltningslagen

text: motiveras av en strävan efter rättssäkerhet t.ex. genom att en skattskyldig skall ges insyn i handläggningen och att oriktiga beslut bl.a. därigenom undviks. Det finns enligt min mening anledning att se allvarligt på sådana brister som har förekommit i dessa ärenden. Skatteverket förtjänar kritik för det inträffade. Jag finner inte anledning att vidta några åtgärder med anledning av det som AA i övrigt har anfört, utan avslutar ärendena.