text: En konsument har vid tecknande av bundna fastighetskrediter erhållit räntereduktion. Fråga hur ränteskillnadsersättningen skall beräknas vid förtida lösen. Avgörande 2004- 04-08; 2003-4822

text: A tecknade fyra bundna fastighetskrediter hos en bank. I samband med detta erhöll han räntereduktion, en s.k. KundBonus. När krediterna i förtid löstes exkluderade emellertid banken räntereduktionen vid beräkningen av ränteskillnadsersättningen. A ansåg att det saknades grund för banken att exkludera räntereduktionen och yrkade återbetalning med 32 963 kr jämte ränta.

text: Banken bestred yrkandet och anförde att det framgick av krediternas allmänna villkor att räntereduktionen upphörde att gälla vid förtida betalning.

text: Nämnden gjorde följande bedömning.

text: A har vid tecknande av fyra bundna fastighetslån erhållit en reduktion av den avtalade räntesatsen – en s.k. KundBonus – av banken. A har senare valt att lösa lånen i förtid. Han har därvid fått betala s.k. ränteskillnadsersättning till banken. Frågan är hur denna skall beräknas.

text: KundBonusen är en avtalsförmån som A uppenbarligen fått i egenskap av kund i banken. Av ingivna avtal – med därtill hörande villkor – framgår otvetydigt att KundBonusen upphör att gälla vid förtida betalning.

text: Enligt

text: 24 § konsumentkreditlagen

text: skall ränteskillnadsersättning beräknas på den avtalade räntan. Enligt nämndens mening framgår det av skuldebreven med tillhörande villkor att KundBonusen inte utgör en del av den avtalade räntesatsen.

text: Banken har följaktligen haft fog för att beräkna ränteskillnadsersättningen på det sätt som skett. A:s yrkande skall därför lämnas utan bifall.

text: En ledamot var skiljaktig och anförde följande: Till skillnad från majoriteten menar jag att det knappast är otvetydigt vad det innebär att kundbonusen upphör när lånet sägs upp. Semantiskt kan man, liksom anmälaren, lika väl hävda att den kvarstår så länge lånet kvarstår, det vill säga tills lånet är betalt. Enligt min uppfattning är det oskäligt att banken annars kompenseras med högre räntekompensation samtidigt som man fritt disponerar kapitalet för nya ränteintäkter. A:s yrkande skulle således ha bifallits.


publisher: Allmänna reklamationsnämnden

title: Tillämpning av 20 a § konsumentköplagen vid köp av begagnad bil; pleniavgörande.

org: arn

text: Tillämpning av

text: 20 a § konsumentköplagen

text: vid köp av begagnad bil; pleniavgörande. Avgörande 2004-03-03; 2003-4989 (se även avgörandena 2003-4343, 2003-4991, 2003-

type: rubrik

text: 5093 och 2003-5348).

text: J köpte den 26 mars 2003 en begagnad Chrysler Voyager från 1995 för 79 500 kr. Bilen hade vid köpet gått 16 850 mil.

type: stycke

text: Tre dagar efter leveransen, bilen hade då körts ca fem mil, konstaterade J att det inte gick att växla upp från tvåans växel. Den högg även vid uppväxling från ettans växel. Han blev tvungen att stanna bilen och stänga av den. Samma fel återkom vid flera tillfällen under våren 2003. Felet påtalades för säljaren den 5 juni 2003. Denne var inte villig att avhjälpa felet, men erbjöd honom en goodwillersättning på 7 000 kr och en lånebil medan hans bil reparerades. Detta godtog J inte. Enligt den verkstad han talat med borde felet avhjälpas snarast för att inte förvärras.

text: Automatväxellådan reparerades den 27 juni 2003 till en kostnad av 24 322 kr. Mätarställningen vid reparationen antecknades till 17 324 mil.

text: J yrkade ersättning för avhjälpande av fel på bilens växellåda med 24 322 kr.

text: Säljaren bestred yrkandet. Inga klagomål på bilen framfördes vid de två tillfällen J provkörde bilen före köpet. Att fel uppstår på åtta år gamla bilar som dessutom har körts i nästan 17 000 mil är inte ovanligt. Säljaren åberopade den varudeklaration J godkände vid leveransen. Enligt denna var växellådan i normalt skick.

text: Nämnden gjorde följande bedömning:

text: Tvisten i ärendet gäller frågan om det har förelegat ett fel i

text: konsumentköplagens (1990:932)

text: mening i den köpta bilen och om felet fanns vid leveransen. Enligt

text: konsumentköplagen

text: skall varan i fråga om art, mängd, kvalitet, andra egenskaper och förpackning överensstämma med vad som följer av avtalet.

text: Utgångspunkten för felbedömningen är således vad parterna har kommit överens om i avtalet. Det råder i princip avtalsfrihet när det gäller varans beskaffenhet. Avtalsfriheten begränsas för

text: konsumentköplagens

text: del bara av bestämmelserna i

text: 18 §

text: , enligt vilka varan — alldeles oavsett vad som har avtalats — skall anses felaktig om den t.ex. sålts i strid med vissa försäljningsförbud. Först om avtalet inte ger besked om hur varan skall vara beskaffad, bör allmänna regler om varans beskaffenhet komma till användning (

text: prop. 2001/02:134, s. 34

text: – 35).

text: Den regel som kanske främst får betydelse vid bedömning av vad som är att anse som fel vid köp av begagnade varor — och där avtalet inte ger besked om hur varan skall vara beskaffad — är

text: 16 § tredje stycket tredje punkten konsumentköplagen

text: . Där sägs att en vara skall anses felaktig om den i något avseende avviker från vad köparen med fog har kunnat förutsätta. I förarbetena till denna regel (

text: prop. 1989/90:89, s. 100

text: ) sägs att den är ”ett uttryck för att felbegreppet är avsett att tillämpas i ett antal situationer av skilda slag där en varas egenskaper och användbarhet på ett påtagligt sätt avviker från vad konsumenten har skäl att räkna med på grund av de förutsättningar som han vid köpet har haft för sin bedömning”.

text: Huruvida varan har ett fel skall bedömas med hänsyn till dess beskaffenhet när den avlämnas. Säljaren ansvarar för fel som fanns i varan vid denna tidpunkt, även om felet visar sig först senare. Det är dock köparen som har att visa att varan avviker från avtalet eller från vad köparen har haft anledning att med fog kunna förutsätta.

text: Vid en bedömning som tar sin utgångspunkt i om varan avviker från vad köparen med fog har kunnat förutsätta måste vid köp av en begagnad bil hänsyn tas till bilens ålder, körsträcka och pris. En distinktion måste också göras i förhållande till vad som utgör normalt slitage. Denna prövning kan leda till slutsatsen att varan överensstämmer med avtalet och/eller de förväntningar som köparen har haft anledning att ställa på varans beskaffenhet. I sådana fall föreligger inte något fel som medför ett köprättsligt ansvar för säljaren.

text: I det nu aktuella fallet är fråga om köp av en åtta år gammal bil som vid avlämnandet hade körts närmare 17 000 mil. Bilen kostade 79 500 kr i inköp. Tre dagar efter leveransen har köparen noterat att automatväxellådan inte fungerade tillfredsställande. Felen, som återkommit vid flera tillfällen, har påtalats för säljaren drygt två månader efter leverans. Köparens påstående att växellådan var trasig då den reparerades har inte ifrågasatts.

text: Säljaren har invänt att köparen inte påtalade felet inom garantitiden på en månad. Detta innebär inte att reklamationen har skett för sent.

text: Att automatväxellådan går sönder på en bil, som är åtta år gammal och har körts ca 17 000 mil, är inget som normalt inträffar. Skadan kan därför inte i sig anses utgöra normalt slitage. Varken denna eller någon annan omständighet, såsom bilens ålder, körsträcka och pris, har därmed fört med sig att köparen haft anledning att räkna med att växellådan skulle vara trasig eller så sliten att den skulle gå sönder inom den aktuella tiden. Bilen har således avvikit från vad köparen har haft anledning att räkna med och den är därmed att betrakta som behäftad med ett köprättsligt fel.

text: Ett fel som visar sig i varan inom sex månader från det att varan avlämnades skall enligt

text: 20 a § konsumentköplagen

text: anses ha funnits i varan redan vid tidpunkten för avlämnandet. Säljaren skall följaktligen anses ha ansvaret för felet. För att befrias från detta ansvar måste säljaren visa att varan var felfri när den avlämnades.

text: Sexmånaderspresumtionen bryts också om säljaren visar att presumtionen inte är förenlig med varans eller felets art. Det kan vara fallet t.ex. när varans normala livslängd är kortare än sex månader eller om felet beror på ett olycksfall eller felaktig hantering.

text: För att säljaren skall undgå ansvar måste han därför i ett fall som detta visa att felet inte fanns vid avlämnandet eller att presumtionen är oförenlig med varans eller felets art.

text: Av den varudeklaration som har upprättats av bolaget framgår inte något annat än att växellådan har bedömts ha normalt skick. En varudeklaration kan tjäna som underlag när det gäller att bedöma om ett fel fanns vid avlämnandet eller inte. När varudeklarationen har upprättats och den bakomliggande utredningen har utförts av säljaren kan deklarationen inte tillmätas något självständigt bevisvärde när det gäller att styrka att en bil var felfri vid avlämnandet. För att varudeklarationen i ett sådant fall skall få något bevisvärde krävs att den stöds av någon annan oberoende utredning. Säljaren har i det nu aktuella fallet inte presenterat någon ytterligare utredning i detta avseende. Säljaren har därmed inte visat att växellådan var

text: felfri vid avlämnandet. Säljaren har inte heller visat att presumtionen om fel vid avlämnandet är oförenlig med varans eller felets art.

text: Vid denna bedömning finner nämnden att bolaget skall ersätta J för avhjälpande av felet. Någon invändning om skäligheten av det yrkade beloppet har inte framförts. J:s yrkande skall därför bifallas i sin helhet.

text: Nämnden rekommenderade säljaren att genast betala 24 322 kr till J.

text: Mot beslutet reserverade sig en avdelningsordförande och de fyra näringsidkarrepresentanterna med följande motivering.

text: Vi ansluter oss till vad majoriteten anfört i de fem första styckena. Därefter anser vi att beslutet skall avfattas enligt följande.

text: I det nu aktuella fallet är det fråga om ett köp av en åtta år gammal bil som vid avlämnandet hade körts närmare 17 000 mil. Bilen kostade 79 500 kr i inköp. Redan tre dagar efter leveransen noterade köparen att automatväxellådan inte fungerade tillfredsställande, dvs. att det var något fel på växellådan. Felet återkom sedan vid flera tillfällen. Köparen reklamerade emellertid felet till säljaren först drygt två månader efter leveransen.

text: Säljaren, som invänt att köparen inte har påtalat felet inom den månaden som garantin gällde, får anses ha gjort invändning om för sen reklamation. Med hänsyn till vad som kommit fram i ärendet har säljaren fog för sin invändning att reklamation inte har skett inom skälig tid efter upptäckten av felet. Redan på grund härav skall köparens talan avslås.

text: Överröstad i denna fråga finner vi skäl att anföra följande.

text: Det finns inte någon utredning som visar vilket fel som förelåg i växellådan när den reklamerades och inte heller har köparen redovisat vilka åtgärder som därefter vidtogs med växellådan. De enda uppgifter som föreligger är att växellådan vid köpet i bilens varudeklaration bedömdes som normal samt att växellådan reparerades på en verkstad tre månader efter leveransen till en kostnad av 24 322 kr och att bilen då hade körts närmare 500 mil efter leveransen. Det påstås också att verkstaden påpekat att felet borde avhjälpas snarast för att inte förvärras.

text: Även om det får godtas att växellådan var felaktig när den lämnandes till reparation, kan det mot bakgrund av dessa brister i utredningen inte bedömas vilka fel eller brister som förelåg när problemen med växellådan först visade sig. Detta innebär att det inte med någon säkerhet kan bedömas om bilen hade ett fel i

text: konsumentköplagens

text: mening när problemen uppstod. Inte heller kan det avgöras om det enligt

text: 20 a § konsumentköplagen

text: med hänsyn till varans eller felets art kan presumeras att felet, om ett sådant förelåg, har funnits vid avlämnandet. Utredningsbristerna i ärendet bör därmed också leda till att köparens talan avslås.

text: Om inte heller detta resonemang kan godtas, kan detta tilläggas.

text: Det ligger nära till hands att anta att problemen med växellådan, när konsumenten efter tre dagar uppmärksammade dessa, berodde på att växellådsoljan var förorenad och därför inte gav tillfredsställande smörjeffekt. Med hänsyn till bilens ålder och körsträcka kan detta förhållande inte anses innebära att bilen varit i sämre skick än vad köparen haft anledning att

text: räkna med. Med hänsyn härtill var bilen inte att betrakta som felaktig i

text: konsumentköplagens

text: mening.

text: Det kan visserligen också vara så att växellådan faktiskt hade ett tekniskt fel vid köpet. En bil består av en mycket stor mängd komponenter med olika livslängd. Det innebär att en köpare av en begagnad bil måste inse att vissa komponenter på grund av normalt slitage kan gå sönder relativt snart efter ett köp. Mycket talar för att köparen i detta ärende i vart fall har förvärrat skadan genom att inte åtgärda problemen i tid. Vid detta förhållande har köparen naturligtvis inte rätt till full ersättning för den vidtagna reparationen.

text: Slutligen finns det ingen utredning som visar att en reparationskostnad på nära 25 000 kr är rimlig. Därvid kan bl.a. noteras att den kostnaden uppgår till nästan en tredjedel av bilens pris. Enligt utredningen erbjöd säljaren vid köparens reklamation – förutom en lånebil under reparationen – ett prisavdrag på 7 000 kr. Med hänsyn till bristerna i utredningen får under alla förhållanden det beloppet anses som skälig kompensation till köparen.

type: avgorande


text: Tillämpning av

text: 20 a § konsumentköplagen

text: vid köp av begagnad bil; pleniavgörande. Avgörande 2004-03-03; 2003-4991 (se även avgörandena 2003-4343, 2003- 4989, 2003-5093 och 2003-5348).

text: H köpte i januari 2003 en begagnad Mercedes Benz 170 CDI från 1999 för 108 000 kr. Bilen hade vid köpet gått 9 500 mil.

text: Vid hemfärden efter köpet kunde H med jämna mellanrum notera ett spänningsfall i bilens elektronik. All belysning inne i bilen och utvändigt blinkade till. Vidare kunde han höra ett svagt vinande ljud från motorn. Ljudet tilltog efterhand i styrka och så småningom gick drivremmen till generator och vattenpump av. Detta skedde den 16 mars 2003. Bilen hade då gått ca 300 mil sedan köpet. Bilen fick bärgas till verkstad där det konstaterades att två av de tre spännrullar som håller remmen på plats hade skurit. Detta hade lett till att remmen överhettats och brustit. Enligt verkstaden hade den ena av rullarna varit trasig en längre tid. Detta kunde förklara det vinande ljud han hört och spänningsfallet. Dessa problem har försvunnit efter reparationen. Reparationen kostade 4 152 kr och bärgningen 1 231 kr.

text: Vid kontroll av bilen ett par dagar efter köpet upptäckte H något som såg ut som ett läckage på bromsledningarna bak. Han hade då också noterat att förarstolen glappade, en fönsterhiss glappade och en gummibussning saknades på fjäderbenet. Han kontaktade säljaren, som inte ville ta något ansvar för dessa fel. Säljaren menade att han var fri från ansvar för fel som upptäcks efter köpet i och med att bilen hade genomgått en bildiagnos hos Svensk Bilprovning.

text: Efter detta lämnade H bilen till en Mercedesverkstad för kontroll. Det visade sig vid denna att det inte var något fel på bromssystemet. Däremot bekräftades de andra fel han påpekat. Priset för felsökningen var 350 kr.

text: H yrkade ersättning för felsökning och avhjälpande av fel med 5 733 kr.

text: Säljaren bestred yrkandet. När den nya lagen kom beslutade säljaren, på rekommendation av MRF:s jurister, att låta en oberoende instans ”M-testa” alla begagnade bilar. I detta fall gjordes besiktningen av Svensk Bilprovning. Bolaget måste kunna lita på att en statlig instans gör ett korrekt arbete och bedömning. Någon anmärkning avseende elektroniken eller generator gjordes inte vid besiktningen.

text: Att spännrullen slutade fungera, vilket medförde att kilremmen gick av, är sådant som kan inträffa utan att det föreligger ett fel. Bilen hade dessutom varit i trafik under två vintermånader när detta hände. Problemet kan ha berott på att sten eller grus har kommit in i hjulet. Alla bilar som har gått så långt som denna har förslitningssymptom eftersom de är just begagnade bilar. Om sådana bilar skulle bli som ”nya” fick branschen slå igen.

text: Nämnden gjorde följande bedömning:

text: Tvisten i ärendet gäller frågan om det har förelegat ett fel i

text: konsumentköplagens (1990:932)

text: mening i den köpta bilen och om felet fanns vid leveransen. Enligt

text: konsumentköplagen

text: skall varan i fråga om art, mängd, kvalitet, andra egenskaper och förpackning överensstämma med vad som följer av avtalet.

text: Utgångspunkten för felbedömningen är således vad parterna har kommit överens om i avtalet. Det råder i princip avtalsfrihet när det gäller varans beskaffenhet. Avtalsfriheten begränsas för

text: konsumentköplagens

text: del bara av bestämmelserna i

text: 18 §

text: , enligt vilka varan — alldeles oavsett vad som har avtalats — skall anses felaktig om den t.ex. sålts i strid med vissa försäljningsförbud. Först om avtalet inte ger besked om hur varan skall vara beskaffad, bör allmänna regler om varans beskaffenhet komma till användning (

text: prop. 2001/02:134, s. 34

text: Den regel som kanske främst får betydelse vid bedömning av vad som är att anse som fel vid köp av begagnade varor — och där avtalet inte ger besked om hur varan skall vara beskaffad — är

text: 16 § tredje stycket tredje punkten konsumentköplagen

text: . Där sägs att en vara skall anses felaktig om den i något avseende avviker från vad köparen med fog har kunnat förutsätta. I förarbetena till denna regel (

text: prop. 1989/90:89, s. 100

text: ) sägs att den är ”ett uttryck för att felbegreppet är avsett att tillämpas i ett antal situationer av skilda slag där en varas egenskaper och användbarhet på ett påtagligt sätt avviker från vad konsumenten har skäl att räkna med på grund av de förutsättningar som han vid köpet har haft för sin bedömning”.

text: Huruvida varan har ett fel skall bedömas med hänsyn till dess beskaffenhet när den avlämnas. Säljaren ansvarar för fel som fanns i varan vid denna tidpunkt, även om felet visar sig först senare. Det är dock köparen som har att visa att varan avviker från avtalet eller från vad köparen har haft anledning att med fog kunna förutsätta.

text: Vid en bedömning som tar sin utgångspunkt i om varan avviker från vad köparen med fog har kunnat förutsätta måste vid köp av en begagnad bil hänsyn tas till bilens ålder, körsträcka och pris. En distinktion måste också göras i förhållande till vad som utgör normalt slitage. Denna prövning kan leda till slutsatsen att varan överensstämmer med avtalet och/eller de förväntningar som köparen har haft anledning att ställa på varans beskaffenhet. I sådana fall föreligger inte något fel som medför ett köprättsligt ansvar för säljaren.

text: I det nu aktuella fallet är fråga om köp av en ca fyra år gammal bil som vid avlämnandet hade körts ca 9 500 mil. Bilen kostade 108 000 kr i inköp. Några dagar efter köpet noterade H att bl.a. förarstolen och en fönsterhiss glappade. Ca två månader efter leverans och då bilen körts ca 300 mil gick drivremmen till generator och vattenpump av.

text: Såvitt framgår av utredningen har orsaken till att drivremmen gått av i detta fall varit ett fel på i varje fall en av de spännrullar som håller remmen på plats. Detta är i sig inte ett fel som utgör normalt slitage. Mot denna bakgrund har köparen, enligt nämndens mening, inte haft anledning att räkna med det aktuella felet så kort tid efter leveransen. Bilen har således avvikit från vad köparen har haft anledning att räkna med och den har därför varit behäftad med ett köprättsligt fel.

text: Ett fel som visar sig i varan inom sex månader från det att varan avlämnades skall enligt

text: 20 a § konsumentköplagen

text: anses ha funnits i varan redan vid tidpunkten för avlämnandet. Säljaren skall följaktligen anses ha ansvaret för felet. För att befrias från detta ansvar måste säljaren visa att varan var felfri när den avlämnades.

text: Sexmånaderspresumtionen bryts också om säljaren visar att den inte är förenlig med varans eller felets art. Det kan vara fallet t.ex. när varans normala livslängd är kortare än sex månader eller om felet beror på ett olycksfall eller felaktig hantering.

text: För att säljaren skall undgå ansvar måste han därför i ett fall som detta visa att felet inte fanns vid avlämnandet eller att presumtionen är oförenlig med varans eller felets art.

text: Av utredningen i ärendet framgår att den aktuella bilen har genomgått en s.k. bildiagnos hos Bilprovningen den 13 november 2003, dvs. ca två månader före leverans. Bilen har efter diagnosen och fram till dess att den levererats till H körts endast ca 35 mil. Uppgifterna i den varudeklaration som utfärdats av Bilprovningen i samband med diagnosen får anses gällande även vid leveransen av bilen. Om spännrullen hade varit defekt vid diagnostillfället skulle det enligt nämndens bedömning ha uppmärksammats av Bilprovningen. Någon brist i detta avseende har dock inte noterats i varudeklarationen. Säljaren får därmed genom den framlagda utredningen anses ha visat att felet inte förelåg vid leveransen.

text: H:s yrkande om ersättning för avhjälpande av fel hänförligt till drivremmen och spännrullarna samt för bärgning kan därför inte bifallas.

text: H har också yrkat ersättning för felsökning med 350 kr. Av den i ärendet ingivna kontantnotan framgår att kostnaden hänför sig till kontroll av hydraulikbromssystem och att något fel därvid inte konstaterades. Yrkandet skall därför avslås redan på den grunden.

text: Beslutet var enhälligt.


text: Tillämpning av

text: 20 a § konsumentköplagen

text: vid köp av begagnad bil; pleniavgörande. Avgörande 2004-03-03; 2003-5093 (se även avgörandena 2003-4343, 2003-4989, 2003-

text: 4991 och 2003-5348).

text: A köpte i juni 2003 en begagnad Opel Astra 1,4i från 1992 för 10 000 kr. Bilen hade vid leveransen gått 13 070 mil.

text: Priset på bilen sattes till 10 000 kr eftersom den var en importbil från Tyskland. Säljaren envisades med att skriva att bilen var ett reparationsobjekt på kvittensen. Den gick ju dock att köra direkt, vilket visar att den inte var ett reparationsobjekt. En dryg vecka efter köpet visade sig bilen svår att starta. Han ringde säljaren som efter viss diskussion gick med på att avhjälpa felet om han själv stod för bärgningskostnaden av bilen. Han ringde en bärgningsfirma som var beredd att köra bilen till säljarens verkstad. När bärgaren kom felsökte denne först bilen. Bärgaren kunde då efter omkoppling av vissa kablar få igång bilen. För detta arbete fick han betala 625 kr. Enligt bärgaren berodde felet troligen på en felaktig tändmodul eller tändspole som inte var original.

text: Eftersom bilen nu gick att starta körde han den själv till säljaren. När han fick tillbaka den uppgav säljaren att bilen vid kontroll hade fungerat felfritt och att man därför inte hade gjort något åt den.

text: A yrkade, förutom de 625 kr som bärgarföretagets felsökning hade kostat, ersättning för bensinkostnaden för resorna fram och tillbaka till säljarens verkstad med 100:50 kr, taxiresa från stationen till säljarens verkstad med 98 kr samt tågbiljett med 65:50 kr.

text: Säljaren bestred yrkandet. Att bilen var ett reparationsobjekt utan garanti var man överens med köparen om och det noterades också i köpeavtalet. Priset sattes på grund av detta till 10 000 kr att jämföras med ”vitlistans” 22 000 kr. Trots detta åtog sig säljaren att som goodwill hjälpa A när han påtalade att någonting enligt honom inte fungerade. I stället för att ge säljaren möjlighet att avhjälpa felet lämnade A bilen till en bärgningsfirma för reparation. Vid säljarens senare kontroll kunde man konstatera att bilen var felfri.

text: Nämnden gjorde följande bedömning:

text: Tvisten i ärendet gäller frågan om det har förelegat ett fel i

text: konsumentköplagens (1990:932)

text: mening i den köpta bilen och om felet fanns vid leveransen. Enligt

text: konsumentköplagen

text: skall varan i fråga om art, mängd, kvalitet, andra egenskaper och förpackning överensstämma med vad som följer av avtalet.

text: Utgångspunkten för felbedömningen är således vad parterna har kommit överens om i avtalet. Det råder i princip avtalsfrihet när det gäller varans beskaffenhet. Avtalsfriheten begränsas för

text: konsumentköplagens

text: del bara av bestämmelserna i

text: 18 §

text: prop. 2001/02:134, s. 34

text: – 35).

text: . Där sägs att en vara skall anses

text: felaktig om den i något avseende avviker från vad köparen med fog har kunnat förutsätta. I förarbetena till denna regel (

text: prop. 1989/90:89, s. 100

text: I det nu aktuella fallet är fråga om köp av en elva år gammal bil som vid avlämnandet hade körts drygt 13 000 mil. Bilen kostade 10 000 kr i inköp. En dryg vecka efter köpet visade sig bilen svår att starta och till slut gick den inte alls igång.

text: Av ingivna handlingar framgår att bilen har sålts som ett reparationsobjekt. Att det varit fråga om just ett reparationsobjekt måste i ett fall som detta ha utgjort ett underlag vid köparens beslut att köpa bilen. Med hänsyn härtill och till det pris som betalats har köparen inte visat att bilen har avvikit från vad han har haft anledning att räkna med. På grund härav kan säljaren inte göras ansvarig för de uppkomna kostnaderna. A:s yrkande kan därför inte bifallas.

text: Beslutet var enhälligt.


text: Tillämpning av

text: 20 a § konsumentköplagen

text: vid köp av begagnad bil; pleniavgörande. Avgörande 2004-03-03; 2003-5348 (se även avgörandena 2003-4343, 2003-4989, 2003-

text: 4991 och 2003-5093).

text: Y köpte i januari 2003 en begagnad Chrysler Voyager från 1995 för 50 000 kr. Vägmätarställningen vid leveransen var 23 000 mil.

text: Några veckor efter köpet började en varningslampa, check engine, lysa när bilen stod i bilkö. Y kontaktade säljaren och påtalade att något var fel med bilen. Säljaren var inte särskilt intresserad. Hon vände sig i stället till en verkstad som gav en del tips om vad som kunde vara orsaken, t.ex. kylarproblem eller igensatt luftfilter. Verkstaden rådde henne att åka med bilen till säljaren.

text: Den 5 februari 2003 bytte säljaren luftfiltret. Någon kontroll av kylaren gjordes inte.

text: Den 19 maj 2003 började kylarvattnet rinna rakt igenom kylaren. Bilen kördes till säljaren, som erbjöd sig att reparera felet till självkostnadspris. Detta ville hon inte acceptera. Efter ytterligare några kontakter som inte ledde någon vart reparerades kylaren hos en ackrediterad kylmontör den 26 juni 2003. Priset för detta blev 5 399 kr. Reparatören noterade i fakturan att den gamla kylaren varit slut sedan länge. Enligt reparatören fanns inte en cell kvar.

text: Y yrkade ersättning för avhjälpande av fel med 5 399 kr och skadestånd för resor, stillestånd samt förlorad semester med sammanlagt 3 700 kr. När det gällde skadeståndsyrkandet avsåg 200 kr bensinkostnader för resan till och från kylmontören, 2 000 kr två förlorade semesterdagar för två personer den 25 och 26 juni 2003 samt 1 500 kr stilleståndsersättning för perioden den 19 maj till den 26 juni 2003. Stilleståndsersättningen var beräknad på kostnaden för det lån som Y tagit för bilköpet under motsvarande period.

text: Säljaren bestred yrkandet. Y har uppgett att hon noterat felet den 30 januari 2003. Men felet påtalades för säljaren först den 19 maj 2003. Det hade då gått mer än fyra månader sedan köpet. Säljaren lämnar normalt trafikgaranti i tre månader eller 500 mil. Bilen var inne på säljarens verkstad för byte av luftfilter den 5 februari 2003. Då syntes inget läckage från kylaren.

text: Den 19 maj erbjöd säljaren Y att som goodwill byta kylaren till självkostnadspris och låna ut en ersättningsbil under reparationstiden. Detta ansåg Y inte vara tillräckligt.

text: En bil som är åtta år gammal och har gått 23 000 mil har blivit sliten.

text: Nämnden gjorde följande bedömning.

text: konsumentköplagens (1990:932)

text: konsumentköplagen

text: konsumentköplagens

text: del bara av bestämmelserna i

text: 18 §

text: , enligt vilka varan — alldeles oavsett vad som har avtalats — skall anses felaktig om den t.ex. sålts i strid med vissa

text: försäljningsförbud. Först om avtalet inte ger besked om hur varan skall vara beskaffad, bör allmänna regler om varans beskaffenhet komma till användning (

text: prop. 2001/02:134, s. 34

text: – 35).

text: Den regel som kanske främst får betydelse vid bedömning av vad som är att anse som fel vid köp av begagnade varor — och där avtalet inte ger besked om hur varan skall vara beskaffad — är

text: 16 § tredje stycket tredje punkten konsumentköplagen

text: . Där sägs att en vara skall anses felaktig om den i något avseende avviker från vad köparen med fog har kunnat förutsätta. I förarbetena till denna regel (

text: prop. 1989/90:89, s. 100

text: ) sägs att den är ”ett uttryck för att felbegreppet är avsett att tillämpas i ett antal situationer av skilda slag där en varas egenskaper och användbarhet på ett påtagligt sätt avviker från vad konsumenten har skäl att räkna med på grund av de förutsättningar som han vid köpet har haft för sin bedömning”.

text: Huruvida varan har ett fel skall bedömas med hänsyn till dess beskaffenhet när den avlämnas. Säljaren ansvarar för fel som fanns i varan vid denna tidpunkt, även om felet visar sig först senare. Det är dock köparen som har att visa att varan avviker från avtalet eller från vad köparen har haft anledning att med fog kunna förutsätta.

text: Vid en bedömning som tar sin utgångspunkt i om varan avviker från vad köparen med fog har kunnat förutsätta måste vid köp av en begagnad bil hänsyn tas till bilens ålder, körsträcka och pris. En distinktion måste också göras i förhållande till vad som utgör normalt slitage. Denna prövning kan leda till slutsatsen att varan överensstämmer med avtalet och/eller de förväntningar som köparen har haft anledning att ställa på varans beskaffenhet. I sådana fall föreligger inte något fel som medför ett köprättsligt ansvar för säljaren.

text: I det nu aktuella fallet är fråga om köp av en ca åtta år gammal bil som vid avlämnandet hade körts ca 23 000 mil. Bilen kostade 50 000 kr i inköp. Drygt fyra månader efter leveransen stannade bilen eftersom kylaren gick sönder.

text: Att kylaren går sönder på en bil som är åtta år gammal med en körsträcka på 23 000 mil är inte något som normalt inträffar och kan därför inte i sig anses utgöra normalt slitage. Vare sig denna eller andra omständigheter såsom bilens ålder, körsträcka och pris, har medfört att köparen har haft anledning att räkna med att kylaren skall vara trasig eller så sliten att den skulle gå sönder så kort tid efter leveransen. Bilen har således avvikit från vad köparen har haft anledning att räkna med. Den har därmed haft ett köprättsligt fel.

text: Ett fel som visar sig i varan inom sex månader från det att varan avlämnades skall enligt

text: 20 a § konsumentköplagen

text: anses ha funnits i varan redan vid tidpunkten för avlämnandet. Säljaren skall följaktligen anses ha ansvaret för felet. För att befrias från detta ansvar måste säljaren visa att varan var felfri när den avlämnades.

text: Sexmånaderspresumtionen bryts också om säljaren visar att presumtionen inte är förenlig med varans eller felets art. Det kan vara fallet t.ex. när varans normala livslängd är kortare än sex månader eller om felet beror på ett olycksfall eller felaktig hantering.

text: För att säljaren skall undgå ansvar måste han därför i ett fall som detta visa att felet inte fanns vid avlämnandet eller att presumtionen är oförenlig med varans eller felets art.

text: Kylaren har gått sönder ca fyra månader efter leverans. Enligt vad som har antecknats på reparationsfakturan var kylaren slut sedan länge. Y:s uppgift att det inte fanns en cell kvar i

text: kylaren styrks av ingivna fotografier. Säljaren har på sin sida inte presenterat någon utredning som visar att felet inte fanns vid avlämnandet. Säljaren har inte heller visat att presumtionen om fel vid avlämnandet är oförenlig med varans eller felets art.

text: Vid denna bedömning finner nämnden att bolaget skall ersätta Y med yrkat belopp för vad det kostat henne att få felet avhjälpt.

text: Y bör också ha rätt till ersättning för bensinkostnader med yrkade 200 kr. I ärendet har däremot inte framkommit någon grund för att bifalla yrkandet om stilleståndsersättning och ersättning för förlorad semester.

text: Nämnden rekommenderade säljaren att genast betala 5 599 kr till Y.

text: Mot beslutet reserverade sig två avdelningsordförandena och de fyra näringsidkarrepresentanterna med följande motivering.

text: Vi ansluter oss till vad som av majoriteten anförs i de sex första styckena under rubriken nämndens bedömning (”Tvisten i ärendet ----- kylaren gick sönder.”). Därefter anser vi att beslutet bör ha följande lydelse:

text: Kylaren har alltså i och för sig varit funktionsduglig när bilen levererades och den höll därefter tätt i ytterligare drygt fyra månader till dess den sprang läck. Läckaget har med all sannolikhet haft sin förklaring i att kylaren fortlöpande varit utsatt för korrosion. I första hand – vilket synes framgå av ingivna fotografier – på dess utsida, genom att denna varit exponerad för angrepp av väta och vägsalt.

text: Vad som sätts i fråga att det skulle utgöra fel i köprättslig mening är sålunda inte det uppkomna läckaget i kylaren, utan att denna vid leveransen varit så angripen av korrosion att den sedermera efter drygt fyra månader – och ett obekant antal körda mil – sprang läck och gick sönder.

text: Att olika fel successivt uppkommer under den tid en bil brukas ligger i sakens natur och är något som envar ägare till en äldre bil, som tjänstgjort under kanske tiotusentals mils körning, torde vara väl medveten om. Motsvarande insikt finns naturligtvis inom handeln med begagnade bilar och är en av förklaringarna till att man där är obenägen att, åtminstone för en längre tidsperiod, lämna garanti avseende bilens skick. Skilda delar och komponenter åldras och förslits olika fort och när bilen efter flitig användning börjar bli gammal kan man inte veta vad som kommer att inträffa härnäst och när detta kommer att ske. Det enda man vet är att reparationskostnaderna har en tendens att öka och detta i takt med bilens stigande ålder och tillryggalagda körsträcka.

text: Bestämmelsen i

text: konsumentköplagens

text: 20 a §

text: har till syfte att underlätta för konsumenten att få fastslaget att ett fel, som yppas först efter någon tid, förelåg redan vid leveransen av bilen och därför kan åberopas som grund för köprättsliga påföljder. Däremot är inte syftet med bestämmelsen att påverka bedömningen av huruvida det påtalade felet är något som överhuvud ska tillmätas köprättslig relevans. Denna bedömning får göras utifrån vad som avtalats och med hjälp av andra bestämmelser i

text: konsumentköplagen

text: om vad som avses med fel. Om

text: 20 a §

text: tillåts inverka på denna bedömning, har man i praktiken mer eller mindre infört en tvingande regel om sex månaders legal garanti avseende bilens felfria skick, vilket för

text: alldeles för långt. Beträffande denna centrala fråga – prestationens innehåll – bör även fortsättningsvis avtalsfrihet i stor utsträckning gälla.

text: Att exempelvis kylaren kan gå sönder på en åtta år gammal bil som gått ca 23 000 mil är något som en köpare av en begagnad bil, såld utan garantier, får räkna med och väga in i köpet. Uppkommer sedan en sådan skada innebär inte detta att den begagnade bilens egenskaper och användbarhet på ett påtagligt sätt avviker från vad konsumenten har skäl att räkna med på grund av de förutsättningar som han vid köpet har haft för sin bedömning.

text: Vi finner således att den bil som Y köpt inte på grund av kylarens skick ska anses ha varit felaktig i köprättslig mening och att bolaget sålunda inte bör åläggas att ersätta Y för vad det kostat henne att få felet avhjälpt.


text: En konsument har ansetts ha rätt att häva ett köp av ett GPS-paket, eftersom den därtill hörande bruksanvisningen inte var avfattad på svenska. Avgörande 2003-11-28; 2003- 5534

text: J köpte ett GPS-paket av ett företag. Enligt J:s förmenande köptes paketet med förbehåll om att han skulle tillställas en bruksanvisning på svenska.

text: Företaget bestred yrkandet och anförde att det inte framgick vid köpetillfället att det var direkt avgörande för J att det fanns en bruksanvisning på svenska.

text: Nämnden gjorde följande bedömning.

text: Enligt

text: 16 § konsumentköplagen (1990:932)

text: skall en vara – för att den inte skall anses som felaktig – åtföljas av de anvisningar som behövs för dess installation, montering, användning, förvaring och skötsel. Enligt förarbetena till lagen (

text: prop. 1989/90:89 s. 97

text: ) krävs det normalt att anvisningen är skriven på svenska. Hävning är den strängaste påföljden om en vara är felaktig och kan endast komma ifråga om felet är av väsentlig betydelse för köparen (se

text: 29 § samma lag

text: ). Frågan om felets väsentlighet skall bedömas från köparens synpunkt (jfr

text: prop. 1989/90:89 s. 126

text: Det framgår av vad parterna anfört i ärendet att J och bolaget vid köpetillfället diskuterat frågan om att J ville ha en bruksanvisning på svenska. Med hänsyn härtill måste bolaget ha insett att det var av betydelse för honom att få tillgång till en sådan. På grund härav och med beaktande av kravet i

text: 16 § konsumentköplagen

text: finner nämnden att det får anses ingå i avtalet att J skulle erhålla en bruksanvisning som var avfattad på svenska. Då så inte skett föreligger enligt

text: 16 § konsumentköplagen

text: ett fel i bolagets prestation. Då J uppenbarligen behöver en på svenska avfattad bruksanvisning för att kunna använda varan finner nämnden att felet från hans synpunkt är att betrakta som väsentligt. Det föreligger således grund för hävning av köpet. J yrkande skall därför bifallas.


text: Ett företag har låtit ett annat företag utföra vissa av reparationsåtgärderna på en båtmotor. Nämnden har funnit att det första företaget, som också har debiterat konsumenten för åtgärderna, ensamt var ansvarigt gentemot konsumenten för att åtgärderna inte utförts fackmässigt. Avgörande 2003-11-28; 2003-5647

text: K beställde en båtmotorreparation av ett företag, L, vilket i sin tur lät ett annat företag, M, utföra en del av arbetet på motorn. K erlade emellertid – i enlighet med faktura – betalning för samtliga åtgärder till L. K ansåg att det arbete som hade utförts saknat nytta för honom och yrkade prisavdrag avseende arbetskostnaden.

text: L bestred yrkandet och anförde i huvudsak att företaget utfört ett generatorbyte, medan M utfört övriga arbeten. K var själv med och beställde dessa arbeten.

text: Nämnden gjorde följande bedömning.

text: Av de ingivna fakturorna framgår att det var L som debiterade K för de i ärendet aktuella reparationerna. I en specifikation från M (daterad 2003-09-01), vari de av det bolaget utförda arbetena räknas upp, anges också att dessa arbeten utförts på uppdrag av L. På grund härav finner nämnden att det är L som i alla avseenden varit K:s avtalsmotpart rörande de nu aktuella reparationerna och att det därför är L som gentemot K har att svara för eventuella brister i reparationerna.

text: Av den utredning som presenterats i ärendet får det anses klarlagt att reparationerna inte utförts fackmässigt. L har, såvitt framkommit, inte bestritt sakförhållandena och inte heller invänt mot de yrkade beloppen. Nämnden finner därför att K:s yrkanden skall bifallas.


text: Näringsidkare som för annan näringsidkares räkning har skött administrationen beträffande en båtmotorreparation har ansetts vara konsumentens avtalsmotpart. Avgörande 2003-11-28; 2003-5812

text: P lämnade in båtmotor till ett företag för reparation. De åtgärder som utfördes, och som han fick betala 4 800 kr för, visade sig emellertid vara verkningslösa. Vid reklamation hävdade företaget att mekanikern som hade utfört åtgärderna inte var anställd av företaget. Han protesterade mot detta och hänvisade dels till att han lämnat in motorn till företaget, dels till att han erhållit kvitto från företaget.

text: Företaget bestred yrkandet och anförde i huvudsak att företaget inte ingått något avtal med P beträffande reparationen. Mekanikern som utförde åtgärderna var inte anställd av företaget, utan drev rörelse i egen regi.

text: Nämnden gjorde följande bedömning.

text: I ärendet är ostridigt att reparationen inte utförts fackmässigt och att detta fått till följd att den inte medfört någon nytta för P. Företaget har invänt att det är en annan näringsidkare som har att svara för detta fel i den utförda reparationstjänsten.

text: Nämnden konstaterar emellertid att företaget dels tog emot och lämnade ut motorer som skulle repareras av den andra näringsidkaren, dels tog betalt av P för den aktuella reparationen. I ärendet finns inget som tyder på att företaget i samband med att man tog emot P:s motor skulle ha uttryckligen klargjort för P att det var den andra näringsidkaren och inte företaget som var P:s avtalsmotpart. Till följd av vad som nu anförts finner nämnden att företaget får anses vara den part som ingått avtal med P om reparationen. Företaget är därför gentemot P ansvarigt för felet i reparationstjänsten. På grund härav finner nämnden att företaget är skyldigt att till P återbetala vad han erlagt för reparationen (4800 kr).


text: Vinterförvaring av båt. Konsumenten har genom sin passivitet ansetts ha godtagit avtalsvillkorsändring gällande näringsidkarens ansvarsbegränsning vid tillgrepp. Avgörande 2003-12-08; 2003-5911

text: K lämnade hösten 2001 in sin båt till bolaget för vinterförvaring. År 2002 användes inte båten. På våren 2003 kunde konstateras att båten var försvunnen. Han undertecknade avseende perioden 2001/2002 ett vinterplatsavtal. I det avtalet fanns ingen friskrivningsklausul beträffande försvunna båtar. För perioden 2002/2003 skickade bolaget ut ett nytt avtal, vari stipulerades att båtägarens försäkring gällde vid stöld. Det avtalet kom han inte att underteckna.

text: Bolaget bestred yrkandet och anförde i huvudsak att det framgick av avtal att bolaget inte svarade för tillgrepp.

text: Nämnden gjorde följande bedömning.

text: En näringsidkare som mottar annans egendom för förvaring ikläder sig därmed ett vårdansvar. Genom en friskrivning, i avtal eller motsvarande, kan emellertid vårdansvaret begränsas (jfr

text: 15 § konsumenttjänstlagen

text: Bolaget har inför vintern 2001/2002 tagit emot K:s båt för vinteruppställning på mark som bolaget disponerar. Ett vinterplatsavtal avseende båtuppställning har ingåtts mellan bolaget och K den 10 oktober 2001. Sedan båten inte använts 2002 skickade bolaget inför vintern 2002/2003 ett nytt vinterplatsavtal till K. Det nya avtalet hade undertecknats av bolaget den 26 september 2002 och skickades tillsammans med ett följebrev till K vid samma tidpunkt. I följebrevet uppmanades K att underteckna och återsända avtalet. K gjorde emellertid inte det. Han tog inte heller kontakt med bolaget och påpekade att han inte ville godta avtalet eller att han ville ha ändringar i avtalets utformning. Inte heller hämtade han sin båt från bolagets mark. Han lät den i stället ligga kvar där och förhöll sig i detta avseende passiv fram till dess att han i maj 2003 besökte platsen och fann att båten var borta. Då således K inte inom rimlig tid reagerat mot avtalsvillkoren och inte heller genom att på hösten 2002 hämta båten avslutat avtalsförhållandet, finner nämnden att han får anses ha godtagit de avtalsvillkor som det nya avtalet innehåller.

text: K synes utgå från att båten försvunnit efter det att det nya avtalet ingåtts. Något annat är inte heller visat i ärendet. Nämnden utgår därför från att så skett.

text: K har anfört att han tror att båten försvunnit på grund av bolagets bristfälliga rutiner. Han har emellertid inte visat i ärendet att så skulle vara fallet. K har över huvud taget inte kunnat visa på vilket sätt som båten försvunnit.

text: Som nämnden ovan anfört gäller det av bolaget till K översända avtalet av den 26 september 2002 för vinterplatsuppställningen av K:s båt under säsongen 2002/2003. Av det avtalet framgår att K är skyldig att hålla helförsäkring för båten och att denna försäkring skall täcka eventuella skador på båten och stöld. Vidare framgår att bolagets ansvar för skada på båten och annan egendom är begränsat att gälla fall där skadan uppkommit genom grov vårdslöshet av personal eller medhjälpare vid bolaget. I ansvarsbegränsningen hänvisas till ägarens skyldighet att hålla försäkring för båten. Ansvarsbegränsningen får, även om den är dåligt utformad, på grund av hänvisningen till ägarens skyldighet att hålla försäkring, anses omfatta även det fallet att båten blir stulen. Av avtalet framgår också att det åligger båtägaren att själv

text: bevaka och sköta sin båt under den tid som den ligger på bolagets mark och att bolaget inte tillhandahåller någon bevakning.

text: K har inte visat att någon sådan vårdslöshet som nu nämnts skulle ha orsakat skadan.

text: Med hänsyn till vad som nu anförts finner nämnden att det ålegat K att själv tillse att båten haft erforderlig försäkring och att bolaget med hänsyn till innehållet i avtalsvillkoren inte är skyldigt att ersätta förlusten av båten. K:s yrkande skall därför avslås.

text: Avslutningsvis vill nämnden upplysningsvis framhålla att även 2001 års vinterplatsavtal innehåller en ansvarsbegränsning för bolaget som anger att bolaget på samma sätt som i 2002 års avtal svarar endast för grov vårdslöshet. Det är således i detta avseende ingen skillnad i 2001 och 2002 års avtal. Nämnden vill också framhålla att begreppet ”skador som kan uppkomma under tiden båten ligger på bolagets mark” i 2001 års avtal i svensk skadeståndsrätt innefattar även den skada som består i att båten blir stulen. Även om 2001 års avtal skulle ha gällt för uppställningen under vintern 2002/2003 skulle således enligt nämndens mening resultatet ha blivit detsamma för K som med 2002 års avtal.

text: En ledamot var skiljaktig beträffande motiveringen:

text: Då bolaget översände det nya avtalet borde bolaget ha påpekat att det innehöll en skärpning för båtägaren av det tidigare avtalet. Eftersom bolaget inte gjorde detta och inte heller påminde båtägaren att han skulle underteckna och återsända det nya avtalet är båtägaren enligt mitt förmenande inte bunden av det nya avtalet utan det gamla avtalet gäller. Överröstad i den delen delar jag nämndens uppfattning att inte heller det gamla avtalet ger båtägaren rätt till ersättning av bolaget för stölden eftersom han inte visat att bolaget varit försumligt och han inte uppfyllt villkoret att hålla båten försäkrad.


text: Konsument som avbeställt kurs på grund av ändrade arbetsförhållanden har inte ansetts berättigad till återbetalning av kursavgiften då det inte varit möjligt för skolan att sätta in en reserv i dennes ställe. Avgörande 2003-12-16; 2003-5994

text: M anmälde sig till en terminskurs i journalistik. Dagen före kursstart avbeställde hon sin plats på grund av ändrad arbetssituation och erbjöds då återbetalning med halva kursavgiften. M yrkade i nämnden återbetalning av hela avgiften.

text: Skolan bestred yrkandet under åberopande av att avbeställningen skett för sent för att man skulle hinna sätta in en reserv på kursen.

text: Nämnden gjorde följande bedömning.

text: Enligt det avtal som har gällt mellan parterna återbetalas hela kursavgiften, med avdrag för administrationsavgiften om 700 kr, under förutsättning att skolan får besked i så god tid att de hinner kalla en reserv.

text: En följd av avtalsvillkoret tolkat enligt sin lydelse är att full återbetalning inte kan krävas med stöd av avtalet om skolan inte får besked i så god att de hinner kalla en reserv.

text: I förevarande fall har M lämnat återbud dagen innan kursen skulle börja. Detta kan inte anses ha lämnats i så god tid som krävs för att skolan skall hinna kalla en reserv. Således har M inte med stöd av det avtal som gäller mellan parterna rätt att återfå större del av kursavgiften än vad skolan har medgivit.

text: Emellertid kan en bedömning av M:s yrkande inte stanna vid detta konstaterande. Det måste undersökas om avtalsvillkoret bör jämkas såsom oskäligt med stöd av

text: 36 § avtalslagen (1915:218)

text: Vid en sådan bedömning ligger det närmast till hands att jämföra med vad som hade gällt om det aktuella stadgandet inte hade tagits in i avtalet.

text: Enligt praxis som har utbildats i Högsta domstolen (mål nr T 2803-00) skall man i sådana situationer hämta ledning från

text: konsumenttjänstlagens (1985:716)

text: regelverk. Enligt detta har konsumenten i och för sig rätt att göra en avbeställning. Detta innebär att näringsidkaren i princip inte kan kräva ersättning enligt avtalet för de tjänster som avbeställts. Däremot kan konsumenten bli ersättningsskyldig. Hur näringsidkarens rätt till ersättning skall beräknas vid en avbeställning anges i

text: 42 §

text: Grundprincipen är att näringsidkaren har rätt till ersättning för den del av tjänsten som redan har utförts och för arbete som måste utföras trots avbeställningen.

text: Om avbeställning skett därför att konsumentens syfte med tjänsten har blivit förfelat på grund av vissa oförutsedda omständigheter, som inte kan läggas konsumenten till last, eller vissa andra omständigheter utanför konsumentens kontroll, behöver denne inte erlägga någon ytterligare ersättning.

text: I det mål Högsta domstolen hade att bedöma ansågs inte det förhållandet att konsumenten hade erhållit anställning vara ett sådant skäl som befriade från vidare ersättningsskyldighet.

text: Skäl saknas att i förevarande fall bedöma M förändrade arbetssituation på annat sätt, dvs. det kan inte anses utgöra ett sådant skäl för avbeställning som befriar henne från vidare ersättningsskyldighet.

text: Den ytterligare ersättning näringsidkaren således har rätt till avser förluster i form av kostnader för den återstående delen av tjänsten och för förluster i övrigt på grund av att näringsidkaren har underlåtit att ta på sig annat arbete eller på grund av att näringsidkaren på annat sätt har inrättat sig efter konsumentens uppdrag. Allmänt gäller dock att näringsidkaren är skyldig att begränsa sin förlust. Det innebär bl.a. att näringsidkaren, om det är möjligt, har att hålla nere sin förlust genom att ta in någon annan på kursen i stället för den konsument som har avbeställt. Den ersättning näringsidkaren har rätt till inkluderar utebliven vinst på det uppdrag som näringsidkaren har underlåtit att ta på sig. Den uteblivna vinsten utgörs av det beräknade priset för det uppdrag näringsidkaren har underlåtit att ta på sig med avdrag för de kostnader som näringsidkaren har kunnat spara genom att detta uppdrag inte kom till utförande.

text: De ankommer i princip på näringsidkaren att styrka den förlust denne har lidit, men beviskraven är inte alltför höga. För att ersättning bör komma i fråga bör i vart fall krävas att näringsidkaren gör sannolikt att denne har gått miste om en inkomstkälla genom att inrätta sig efter konsumentens uppdrag, dvs. att näringsidkaren i stället för den avbeställande konsumenten hade kunnat ta in någon annan på kursen. En indikation på att så har varit fallet kan vara att kursen har varit fulltecknad.

text: Eftersom kursen i förevarande fall var fulltecknad får anses att skolan i stället för M hade kunnat ta in någon annan på kursen om de inte hade inrättat sig efter hennes beställning. Det förhållandet att det vid den sena tidpunkt avbeställningen gjordes inte fanns någon ytterligare reserv att kalla föranleder inte någon annan bedömning. Skolan har således rätt till ersättning även för utebliven vinst.

text: På grund härav och eftersom det inte har framkommit att de kostnader skolan kan spara in genom den tomma kursplatsen skulle överstiga det belopp skolan har medgivit att återbetala kan inte sägas att det är oskäligt att inte hela kursavgiften återbetalas eller att den ersättning skolan har betingat sig vid M avbeställning skulle vara oskälig.

text: M yrkande kan därför inte bifallas utan hon får rekommenderas godta P:s erbjudande om återbetalning av 6 040 kr.


text: När det i en faktura avseende elförbrukning har angetts att den avsett avstämning efter avläsning har fakturan i visst fall tolkats så att den avser slutlig reglering för den ifrågavarande perioden. Avgörande 2004-01-12; 2003-6113

text: RS och SS erhöll i juni 2003 en elräkning på 17 905 från V. I denna debiterades RS och SS nätavgifter från mars 2001. RS och SS hade betalat elräkningar löpande under 2001, 2002 och 2003. V hade också avläst och avstämt elmätare och fakturor löpande. RS och SS yrkade vid nämnden att slippa betala fakturan på 17 905 kr då de inte hade haft anledning att misstänka att alla kostnader inte medtagits i de redan betalda fakturorna.

text: Elleverantören V hade redan tidigare av goodwillskäl erbjudit RS och SS nedskrivning av fakturabeloppet med 10 %, dvs. 1 791 kr, samt en avgifts- och räntefri amorteringsplan. Erbjudandet hade gällt till den 22 oktober 2003. Som grund för sitt bestridande åberopade V bl.a. att en manuell felregistrering i mars 2001 hade orsakat att nätdebiteringar uteblev, att kostnaderna gällde faktiskt utnyttjade tjänster och att den aktuella fakturan därmed var korrekt och skulle betalas.

text: Nämnden gjorde följande bedömning:

text: I maj 2002 fick RS och SS en avstämningsfaktura på 5 038 kr avseende avstämning efter avläsning för perioden 21 april 2001 – 2 april 2002. Därefter har de ett år senare, i maj 2003, fått en ny avstämningsfaktura på 17 905 kr avseende avstämning efter avläsning för perioden 18 mars 2001 – 30 april 2003. Denna faktura har inkluderat icke debiterade nätavgifter från mars 2001. RS och SS har gjort gällande att bolaget inte haft rätt att debitera dem för dessa nätavgifter, då de inte haft anledning att misstänka att alla kostnader inte tagits med i de tidigare, redan betalda, fakturorna. Bolaget har hävdat att en manuell felregistrering i mars 2001 orsakat att nätdebiteringarna uteblivit men att kostnaderna gällt faktiskt utnyttjade tjänster och att fakturan i maj 2003 därmed varit korrekt.

text: Det är ostridigt att RS och SS fått två olika avstämningsfakturor som delvis avser samma period. Nämnden konstaterar, som i flera tidigare avgöranden, att utgångspunkten när det gäller debitering av el är att konsumenten är skyldig att betala för den el som han eller hon faktiskt har förbrukat, om fordran inte har preskriberats enligt den treåriga preskriptionsfristen i

text: preskriptionslagen (1981:130)

text: . Nämnden konstaterar dock att undantag från principen om att förbrukad el skall betalas inte är uteslutna, om vissa speciella omständigheter är för handen.

text: I förevarande fall fick RS och SS mitt i maj 2002 en specificerad faktura för perioden 21 april 2001 – 2 april 2002. Då det uttryckligen angavs att denna faktura avsåg avstämning efter avläsning är det enligt nämndens mening mest naturligt att tolka fakturan så att den avser slutlig reglering för den ifrågavarande perioden, inklusive alla skatter och avgifter. Nämnden finner att RS och SS har haft fog för sin uppfattning att fakturan varit en slutlig avstämningsfaktura och det har inte funnits någon anledning för dem att misstänka att de i och med fakturan inte slutdebiterats fram till den 2 april 2002. Ingenting i utredningen tyder på att de skulle ha varit i ond tro såvitt avser den felaktiga debiteringen. Eftersom de fått fakturor som inneburit slutlig debitering för respektive period, har bolaget inte haft rätt att kräva dem retroaktivt på ytterligare betalning. Bolaget bör därför avstå från att debitera RS och SS nätavgifter för tiden före den 3 april 2002.


text: Hyra av bil utomlands. Betydelsen av att det avtal som konsumenten undertecknat varit upprättat på ett språk som konsumenten inte behärskade när detta avtal avviker från den beställning som konsumenten gjort i Sverige på svenska språket. Avgörande 2004-01-23; 2003-6164

text: W bokade via Internet hyra av en bil i Frankrike. På bekräftelsen angavs den ungefärliga hyreskostnaden i euro. När W sedan hämtade bilen i Frankrike blev han tvungen att underteckna ett avtal på franska trots att han inte kan franska. W fick till följd av avtalet betala en extra försäkring på drygt ett hundra euro och en depositionsavgift. Efter klagomål fick han en rabattcheck som han vill omvandla till pengar. W yrkade prisavdrag med ett belopp motsvarande kostnaden för försäkringen och skadestånd motsvarande rabattchecken.

text: Bolaget bestred yrkandet och hänvisade till det underskrivna avtalet.

text: Nämnden gjorde i dessa delar följande bedömning.

text: --- Nämnden konstaterar […] att en allmän konsumenträttslig princip är att en näringsidkare skall visa omsorg om konsumentens intressen och vara aktiv för att undanröja tveksamheter och missförstånd i parternas avtalsförhållande.

text: Mot bakgrund av vad som nu anförts finner nämnden att W, som gjort beställningen i egenskap av konsument, har haft anledning att förvänta sig att den skriftliga avtalshandlingen skulle vara avfattad på svenska eller i vart fall på ett språk som han kunde förväntas förstå. Avtalshandlingen har emellertid varit avfattad på franska och det har inte framkommit att W har erbjudits att få avtalshandlingen på något annat språk. W har, i likhet med flertalet svenskar, inte haft sådana kunskaper i franska som behövdes för att förstå avtalshandlingen. Han har inte heller på annat sätt fått tillräckliga upplysningar om innehållet i avtalshandlingen. Han har därför haft anledning att utgå från att innehållet i avtalshandlingen överensstämde med innehållet i den beställning som han gjort i Sverige. Hans underskrift på avtalshandlingen kan därför inte anses förplikta honom i större utsträckning än vad som skett genom den beställning som han gjort i Sverige. Bolaget har därför inte haft rätt att debitera honom för annat än sådant som omfattats av den i Sverige gjorda beställningen. Bolaget bör således återbetala vad han debiterats för den extra försäkringen […].Vad gäller W:s yrkande om kompensation utöver detta kan nämnden inte finna att han har rätt till någon kompensation utöver den som bolaget har erbjudit. W kan därför inte kräva kontanter i stället för det tillgodohavande […] som erbjudits.


title: Grupptaleärende angående skadestånd på grund av avbrutna elleveranser.

text: Grupptaleärende angående skadestånd på grund av avbrutna elleveranser. Avgörande 2004-07-01; 2003-6529

text: BAKGRUND

text: Den 19-20 december 2002 upphörde K som elleverantör. K hade vid den tidpunkten minst 6 000 kunder som i egenskap av privatpersoner hade tecknat avtal om att köpa el till fast pris av bolaget.

text: Den nordiska elbörsen Nord Pool är den gemensamma marknadsplatsen för elhandel i de nordiska länderna. På Nord Pool köper elleverantörer el och förmedlar den sedan vidare till elanvändarna. För att få köpa el på Nord Pool krävs att elleverantören ställer en säkerhet.

text: Enligt uppgift från K krävde Nord Pool en utökad säkerhet från 10 miljoner NOK till 16,7 miljoner NOK från K avseende veckorna 48, 49 och 50 år 2002. K har uppgivit att bolaget den 5 december 2002 ansökte om utökad säkerhet hos sin bank och att man den 19 december 2002 fick reda på att banken inte beviljade någon sådan utökad säkerhet. K meddelade därefter att man ställde in sina betalningar.

text: K hade ett avtal om balansansvar med Svenska Kraftnät. Med balansansvar avses att någon skall ta det ekonomiska ansvaret för att det varje timme tillförs lika mycket el som det förbrukas. För att godkännas som balansansvarig fordras bland annat påvisad ekonomisk stabilitet. Svenska Kraftnät beslutade den 19 december 2002 att säga upp balansavtalet med K bland annat på grund av att bolaget meddelat att det ställt in sina betalningar.

text: När en leverantör inte längre kan leverera el skall berörda innehavare av nätkoncession enligt

text: ellagen (1997:857)

text: anvisa en elleverantör för de kunder som då saknar en elleverantör. Bolagets kunder anvisades nya elleverantörer från och med den 20 december 2002. I enlighet med

text: ellagens

text: reglering avbröts således aldrig elöverföringen till K:s kunder trots att bolaget upphörde som elleverantör. Anvisningsleverantörerna tillämpade dock högre priser än K.

text: KK genomför elupphandlingar mot elleverantörer för sina medlemmars räkning. Deltagarna i upphandlingen får den elleverantör som givit det lägsta anbudet. KK levererar kunderna som ingick i upphandlingen till den vinnande elleverantören som därefter genomför leverantörsbytet via nätägaren. Av K:s 6 000 fastpriskunder hade cirka 4 000 levererats av KK.

text: YRKANDEN M.M.

text: Konsumentombudsmannen (KO) yrkade att nämnden

text: 1. fastställer att K är skadeståndsskyldigt gentemot de konsumenter som hade tecknat fastprisavtal med bolaget, att gälla efter den 19 december 2002, för den merkostnad för elenergi detta inneburit under den tid som avtalet med K skulle ha fortlöpt. 2. fastställer att det förelåg ett avtalsförhållande mellan K och de kunder som hade förmedlats av KK och som hade fastprisavtal när K:s elleveranser upphörde den 19 december 2002.

text: 3. rekommenderar K att ersätta de konsumenter som hade tecknat fastprisavtal med bolaget, att gälla efter den 19 december 2002, för merkostnaderna för elenergi under den tid som avtalet med K skulle ha fortlöpt i enlighet med de principer som utvecklats i KO:s anmälan samt den schabloniserade beräkningsmodell som bifogats ansökan.

text: Som grund för yrkandet avseende fastställelse avseende avtalsförhållandet mellan K och de kunder som förmedlats av KK (punkten 2) ovan anförde KO att det hade förelegat ett avtalsförhållande mellan de kunder som förmedlades av KK och K, vilket framgick bl.a. genom att bolaget uppträdde som avtalspart gentemot dessa kunder och fakturerade dem för levererad el.

text: Som grund för yrkandet i skadeståndsdelen (punkterna 1 och 3 ovan) anförde KO att K hade brutit avtalet med sina kunder och att bolaget i enlighet med den numera etablerade ansvarsgrunden kontrollansvar hade att ersätta konsumenterna för de direkta merkostnader i form av högre elkostnader som kunderna drabbades av till följd av avtalsbrottet.

text: K yrkade i första hand att nämnden skulle avvisa KO:s talan och i andra hand bestred yrkandena.

text: Som grund för yrkandet om avvisning anförde K att tvisten avsåg förbrukning av ström vilket utgjorde ett hinder för nämndens prövning. K gjorde vidare gällande att det var nödvändigt att förebringa muntlig bevisning rörande de sakförhållanden som bolaget stödde sin talan på.

text: Som grund för bestridandet av yrkandet om fastställelse av ett avtalsförhållande mellan K och de kunder som förmedlats av KK anförde K att man aldrig haft något avtalsförhållande med KK:s kunder.

text: Som grund för bestridandet av skadeståndsyrkandet anförde K i första hand att det s.k. kontrollansvaret inte kunde tillämpas i en situation som denna och i andra hand att dröjsmålet med leverans berodde på hinder utanför bolagets kontroll som bolaget inte skäligen kunde förväntas ha räknat med vid köpet och vars följder bolaget inte heller skäligen kunde ha undvikit eller övervunnit.

text: När det gäller skadans storlek vitsordade K att de kunder som hade fastpris hade drabbats av högre elpriser och därmed fått en merkostnad. Någon grund för att schablonmässigt fastställa elförbrukningen förelåg dock inte och några belopp kunde inte vitsordas. För det fall skadeståndsskyldighet ansågs föreligga och K rekommenderades att utge ersättning för liden skada, skulle i vart fall KO:s yrkande till den del det avsåg ersättningsanspråk understigande ARN:s värdegräns för elleveranser, 2 000 kr, ogillas.

text: KO bestred yrkandet om avvisning och som grund för bestridandet anförde att K skriftligen bort kunna redogöra för de omständigheter bolaget önskade åberopa till stöd för sin inställning. KO saknade givetvis möjlighet att ifrågasätta K:s påstående om vad som förevarit t.ex. i kontakterna med banken och nämnden fick därför lägga K:s redogörelse för dessa omständigheter till grund för sin prövning

text: När det gällde yrkandet till den del den avsåg ersättningsanspråk understigande nämndens värdegränser för elleveranser, menade KO att syftet med värdegränserna inte var att belopp under 2 000 kr överhuvudtaget inte skulle ersättas utan att skilja ut tvister som

text: rörde mindre belopp. Värdet av vad som yrkas i ärendet bestod av samtliga gruppmedlemmars skadeståndsanspråk.

text: --------- I det egentliga beslutet redovisades härefter en sammanfattning av parternas argumentation som på grund av sin omfattning har uteslutits i detta referat. ---------

text: NÄMNDENS BEDÖMNING

text: Kan nämnden pröva tvisten?

text: Nämnden konstaterar inledningsvis att det hos nämnden finns ett stort antal ärenden där konsumenter yrkar ersättning till följd av den skada de drabbats av på grund av uteblivna elleveranser från K. KO har även uppgett att KO fått ett stort antal anmälningar i samma fråga.

text: Gemensamt för den grupp av konsumenter som omfattas av KO:s talan är att de har tecknat avtal om elleveranser antingen genom KK eller direkt med K, att de till följd av att K upphört att leverera el har anvisats annan leverantör och att de till följd av detta drabbats av skada.

text: Det är således klarlagt att det finns flera konsumenter som kan antas ha anspråk på K med stöd av väsentligen likartade grunder. Kriterierna för grupptalan enligt

text: 1 a § första stycket förordningen (1988:1583)

text: med instruktion för Allmänna reklamationsnämnden är därmed uppfyllda.

text: Nämnden har härefter att pröva om det i övrigt föreligger några hinder för nämndens prövning.

text: K har gjort gällande att det vid en rättslig prövning är nödvändigt att förebringa muntlig bevisning rörande de sakförhållanden som K stöder sin talan på.

text: Nämnden kan härvid konstatera att behovet av muntlig bevisupptagning i första hand föreligger när det gäller bevisfrågor. Även om det är här fråga om en tvist med relativt komplicerade sakförhållanden utgör de tvistiga förhållandena i allt väsentligt rättsfrågor. I de fall då det är fråga om bevisfrågor och de av K åberopade omständigheterna inte ifrågasatts av KO får, såsom KO också har hävdat, de av K åberopade omständigheterna läggas till grund för nämndens bedömning.

text: Av 1 § 2 Allmänna reklamationsnämndens föreskrifter om tvister som inte prövas av nämnden (

text: KOVFS 2003:19

text: ) följer att nämnden inte prövar tvister som rör elleveranser, i den mån tvisten avser förbrukning av elektrisk ström eller skäligheten av debiterade nätavgifter.

text: Den aktuella tvisten rör fastställande av avtalsförhållande och skadeståndsskyldighet till följd av avtalsbrott och inte förbrukning av elektrisk ström i den mening som avses i nyss nämnda bestämmelse. Något hinder att pröva ärendet på den grunden föreligger således inte. Det förhållandet att förbrukningen av el kan ha betydelse för bestämmande av storleken på ett eventuellt skadestånd föranleder inte någon annan bedömning.

text: Med hänsyn till detta och då det inte heller i övrigt föreligger något hinder för att pröva grupptalan kan K:s yrkande om avvisning inte bifallas.

text: KK:s kunder

text: K har gjort gällande att bolaget inte har något avtalsförhållande med KK:s kunder.

text: Nämnden kan konstatera att KK till följd av sitt avtal med konsumenterna (Elkundavtal för privatpersoner) har erhållit en fullmakt av konsumenterna att sluta leveransavtal för konsumentens räkning med den elleverantör som lämnar det vinnande budet vid elupphandling.

text: Vidare framgår av det i ärendet ingivna avtalet mellan K och KK (Anslutningsavtal – Elleverantör) att K förbundit sig att leverera el till elkunderna och att som sådana elkunder avses de medlemmar som KK tecknat avtal med.

text: Det har i ärendet inte ens påståtts att det inte skulle föreligga något avtal mellan KK och den aktuella gruppen av konsumenter. Av utredningen framgår heller inte något annat än att K uppträtt som avtalspart gentemot de kunder som förmedlats av KK. K har t.ex. uppenbarligen debiterat den berörda personkretsen för förbrukad el.

text: Nämnden har redan tidigare konstaterat att det i en situation motsvarande den nu aktuella har förelegat ett avtalsförhållande mellan elkunder som KK har förmedlat och K (ärende 2001-1976, beslut den 15 november 2001). Någon anledning att nu göra någon annan bedömning föreligger inte.

text: Nämnden finner således utrett att det förelegat ett avtalsförhållande mellan K och de kunder som förmedlats av KK och som hade fastprisavtal när K:s elleveranser upphörde den 19 december 2002.

text: Nämnden skall enligt sin instruktion pröva konsumenttvister och ge rekommendationer hur tvisterna bör lösas. Frågan huruvida ett rättsförhållande består eller inte måste ligga till grund för nämndens bedömning och rekommendation. En rekommendation från nämnden innefattar således ett ställningstagande till frågan om ett rättsförhållande består eller inte.

text: Föreligger det ett skadeståndsrättsligt kontrollansvar?

text: Avtalet mellan K och de kunder som omfattas av tvisten har inneburit att K skulle leverera el. I ärendet är ostridigt att K har avbrutit leveransen av el.

text: Av de leveransvillkor som gäller mellan K och de kunder som KK förmedlat följer att elleverantören ansvarar för skada som denne vållar elkund genom att vårdslöst eller försumligt underlåta att efterleva villkoren (Anslutningsavtal – Elleverantör punkten 7). Något motsvarande avtalsvillkor återfinns inte i de avtal där konsumenterna träffat avtal direkt med K.

text: Tvisten i denna del gäller frågan huruvida K är skadeståndsskyldigt på grund av ett sådant kontrollansvar som annars i allmänhet gäller enligt den konsumentskyddande lagstiftningen, t.ex. enligt

text: konsumentköplagen (1990:932)

text: eller

text: konsumenttjänstlagen (1985:716)

text: . Av denna konsumenträttsliga lagstiftning följer regelmässigt att en

text: näringsidkare som gör sig skyldig till kontraktsbrott genom fel eller dröjsmål är skadeståndsskyldig för de merkostnader som felet eller dröjsmålet för med sig. Befrielse från skadeståndsskyldighet kan i princip bara komma i fråga, om felet eller dröjsmålet berott på ett hinder utanför näringsidkarens kontroll och denne inte heller skäligen hade kunnat undvika eller övervinna hindrets följder.

text: Av intresse i det sammanhanget är de ”Allmänna avtalsvillkor för försäljning av el till konsument” som har utarbetats av Sveriges Elleverantörer och Svenska Kraftverksföreningen efter överenskommelse med Konsumentverket (EL 2000 K) och som kompletterar såväl de särskilda avtalsvillkoren i de avtal som kunder träffat direkt med K som de särskilda avtalsvillkoren i de avtal som gäller mellan K och de kunder som KK förmedlat.

text: I EL 2000 K anges följande under punkten 2.7 ”Hinder mot avtalet fullgörande”.

text: Part är inte skyldig att fullgöra avtalet om fullgörandet väsentligt försvåras till följd av hinder som denne inte råder över. Som hinder räknas krig, myndighetsbeslut, störningar i allmänna transportväsendet, extrema väderleksförhållanden eller annan händelse av exceptionell karaktär som väsentligt inverkar på avtalets fullgörande och som part inte kunnat förutse och vars menliga inverkan part inte rimligen kunnat undanröja.

text: Det aktuella avtalsvillkoret ger uttryck för ett kontrollansvar som när det gäller rekvisiten i allt väsentligt motsvarar det skadeståndsrättsliga kontrollansvar som i allmänhet gäller enligt den konsumentskyddande lagstiftningen. Villkoret som sådant reglerar emellertid inte skadeståndsskyldighet vid kontraktsbrott, utan i stället i vilken situation parterna inte är skyldiga att fullgöra avtalet.

text: Om rekvisiten för att befrias från avtalsfullgörelse är uppfyllda, föreligger inte något kontraktsbrott. Skadeståndsskyldighet kan under dessa omständigheter enligt avtalet inte i något fall komma i fråga. Däremot torde skadeståndskyldighet kunna komma i fråga, om rekvisiten inte är uppfyllda. Det torde stå alldeles klart att så kan bli fallet enligt de avtal som K har träffat med de kunder som har förmedlats genom KK.

text: Den principiella frågan är emellertid om ett skadeståndsrättligt kontrollansvar kan anses gälla som en allmän rättslig princip inom konsumenträtten i de fall detta inte uttryckligen regleras i lag eller avtal. Nämnden saknar anledning att ta ställning till frågan om någon sådan allmän rättslig princip gäller. Däremot kan och bör nämnden kunna ta ställning till och tillämpa en sådan princip i vissa särskilda situationer. Nämnden har således tidigare i fall rörande tågresor funnit skäl att beakta ett skadeståndsrättsligt kontrollansvar, trots att vare sig någon lagregel eller avtalsvillkor om ett sådant kontrollansvar varit direkt tillämplig på tvisten.

text: Från konsumentsynpunkt företer elleveranser stora likheter med sådana tjänster som regleras i

text: konsumentköplagen

text: och

text: konsumenttjänstlagen

text: . De konsumentskyddsaspekter som ligger till grund för dessa lagar gör sig också gällande i fråga om elleveranser.

text: Enligt nämndens mening bör därför det skadeståndsrättsliga kontrollansvaret tjäna som utgångspunkt vid bedömningen av K:s skadeståndsskyldighet. Ett sådant kontrollansvar låter sig också väl förenas med det skadeståndsansvar som följer av avtalet mellan K och de konsumenter som har förmedlats av KK. Det måste också anses oskäligt att inte behandla samtliga konsumenter som har haft avtal med K lika. En tillämpning av ett

text: skadeståndsrättsligt kontrollansvar överensstämmer också med vad som nu gäller enligt den överenskommelse, EL 2004 K, som har ersatt El 2000 K och som tydligt anger att kontrollansvaret är kopplat till en skadeståndsskyldighet.

text: Har hindret att leverera el legat utanför K:s kontroll?

text: Det är ostridigt att det har förelegat hinder för K att leverera el. Frågan är om detta hinder varit sådant som bolaget ”inte råder över”, dvs. om hindret legat ”utom bolagets kontroll”. Såsom anförts i doktrinen kan orden ”utom bolagets kontroll” inte gärna antas syfta på den avtalsbrytande partens möjligheter i det enskilda fallet, utan måste knytas till hindret som sådant (se Ramberg/Herre, Allmän köprätt, Norstedts 2001, s. 169 ff.). Gör man således bedömningen att hindret till sin typ ligger inom den prestationsskyldige partens kontrollsfär uppnås aldrig ansvarsfrihet och detta oavsett om denne gjort vad han har kunnat för att undvika hindret och dess följder.

text: Nämnden saknar tillräckligt underlag för att kunna instämma i den bedömning som skiljemannen gjort i den av KO åberopade skiljedomen, nämligen att K medvetet valt att spekulera i en kortvarig och inte alltför kraftig prisstegring. Det är emellertid i tillräcklig grad utrett att det funnits möjligheter att genom olika åtgärder, t.ex. genom säkring av kontrakt, möta den dramatiska prisökningen på el under senare delen av år 2002.

text: Till detta kommer att det visserligen har varit svårt men inte omöjligt för andra leverantörer att fullfölja sina leverensavtal trots de prisstegringar som hade skett, låt vara att dessa bolag haft en starkare finansiell ställning än K.

text: Nämnden finner mot denna bakgrund att K inte visat att det aktuella hindret legat utom bolagets kontroll. Bolaget skall därför svara för den skada som drabbat bolagets kunder på grund av avtalsbrottet.

text: Som förut framhållits beträffande fastställande av avtalsförhållandet mellan K och KKs kunder ankommer det på nämnden att ge rekommendationer hur tvister skall lösas. En rekommendation grundar sig på och innefattar ett ställningstagande till de rättsförhållanden som är aktuella i tvisten.

text: Skadan

text: Enligt svensk rätt är utgångspunkten för beräkning av ersättning att den som orsakats skada eller annan förlust skall kompenseras med ett belopp som så precist som möjligt motsvarar skadan eller förlusten. Det förekommer ibland att omständigheterna är sådana att det är omöjligt att i efterhand prestera full bevisning om den individuella skadans omfattning eller värde eller att kravet på exakthet i beräkningen framstår som ett betydligt mer kostsamt alternativ än en schabloniserad eller på något annat sätt förenklad beräkningsmodell (se t.ex. Grupptalanutredningens betänkande Grupprättegång, Del B,

text: SOU 1994:151 s. 447

text: I en individuell process är det möjligt att fastställa ersättningen med stöd av skälighetsbedömningar, sänkta beviskrav, schabloniseringar och dylikt, trots att beräkningen resulterar i ersättningsbelopp som sannolikt inte exakt motsvarar den verkliga skadan eller förlusten. Som framhållits i det nyssnämnda betänkandet (a.a. s. 447 ) strider det mot allmänt rättsmedvetande att en skadelidande ställs utan kompensation bara för att det är svårt eller oskäligt dyrt att utreda den exakta ekonomiska förlusten.

text: Domstol kan bestämma skadans eller förlustens omfattning och värde t.ex. med stöd av

text: 35 kap. 5 § rättegångsbalken

text: eller grunderna för denna bestämmelse. En uppskattning av skadans omfattning och värde får således ske bl.a. om bevisningen kan antas medföra kostnader eller olägenheter som inte står i rimligt förhållande till skadans storlek och det yrkade skadeståndet avser ett mindre belopp.

text: Enligt nämndens mening saknas bärande skäl till varför inte angivna principer skulle kunna tillämpas också i en situation som den nu aktuella, bl.a. eftersom varje kund som omfattas av KO:s grupptalan i annat fall skulle riskera att hamna i ett besvärligare bevisläge än om kunden framställt ett individuellt yrkande.

text: Den av KO förordade modellen har vidare den fördelen att varje berörd kund har rimliga möjligheter att få ut sin ersättning samtidigt som den inte grundar sig på kriterier som lämnar öppet för att oriktiga krav infrias.

text: Det saknas även i övrigt skäl att frångå den av KO förordade modellen för beräkning av skadeståndet eller – vilket K hävdat skall ske – att ogilla yrkandet till den del det avser ersättningsanspråk understigande 2 000 kr. KO:s yrkande om att K skall ersätta de berörda konsumenterna för merkostnaderna för elenergi under den tid då avtalet med K skulle ha fortlöpt skall därför bifallas.

text: Två ledamöter yttrade sig särskilt enligt följande.

text: Liksom majoriteten finner vi – att ärendet inte skall avvisas och att nämnden är behörig att pröva detta – att muntlig bevisning inte är nödvändig – att avtalsförhållande förelegat mellan de kunder (abonnenter) som KO företräder och K – att brott mot kundavtalen har förekommit, samt – att K har ett skadeståndsansvar gentemot sina kunder och att skadeståndet kan beräknas schablonmässigt på det sätt som rekommenderats.

text: KO har som grund för sin talan mot K åberopat avtalsbrott och att skadeståndsansvar skulle föreligga enligt ”den etablerade ansvarsgrunden kontrollansvar”.

text: Av bl.a. kommentaren till

text: Köplagen

text: , Ramberg/Herre 1:a upplagan s. 106 framgår att det är tveksamt om kontrollansvaret bör accepteras som en generellt tillämplig ansvarsregel inom obligationsrätten. I Herres kommentar till

text: konsumentköplagen

text: s. 65 har Herre uttryckligen slagit fast att elektrisk kraft inte är lös sak som faller inom

text: konsumentköplagens

text: tillämpningsområde.

text: Vi anser inte att ansvarsgrunden kontrollansvar, på sätt detta ansvar bör uppfattas t.ex. enligt

text: 27 §

text: KöpL och konsumenträttlig lagstiftning, är tillämplig utan uttryckligt lagstöd eller avtal mellan parterna. Enligt vår uppfattning är det heller inte ARN:s uppgift att vara nyskapare på detta område, utan faller denna uppgift på lagstiftaren, i först hand, eller på högre instanser inom det allmänna domstolsväsendet.

text: Mot bakgrund av dessa och andra liknande uttalande i doktrinen anser vi således att KO:s yrkande inte kan bifallas på den angivna grunden kontrollansvar. Om

text: rättegångsbalken

text: tillämpats strikt i ARN så skulle KO:s talan också ogillats.

text: ARN:s arbetsformer är emellertid sådana att nämnden många gånger i sina rekommendationer mer ser till vad som ter sig riktigt och rättvist i ett ärende än till formalia i parternas processföring. Vi anser oss därför oförhindrade att gå vidare med prövningen av ärendet.

text: Av de av KO åberopade inlagorna framgår att K i sina avtalsvillkor hänvisat till allmänna villkoren EL 2000 K vilka således får anses inkorporerade i det avtalspaket som gäller mellan K, KK och kunderna.

text: EL 2000 K punkt 2.7 har följande lydelse:

text: Hinder mot avtalets fullgörande Part är inte skyldig att fullgöra avtalet om fullgörandet väsentligt försvåras till följd av hinder som denne inte råder över. Som hinder räknas krig, myndighetsbeslut, störningar i det allmänna transportväsendet, extrema väderförhållanden eller annan händelse av exceptionell karaktär som väsentlig inverkat på avtalets fullgörande och som part inte kunnat förutse och vars menliga inverkan part inte rimligen kunnat undanröja.

text: Bestämmelsen är till sin utformning en friskrivningregel av närmast klassisk force majeure typ. Någon kontrollansvarsregel i egentlig mening är den inte. Bl.a. saknas en lokution om ”utanför parts kontroll”. Samma skrivning återfinns i bestämmelserna EL 2004 K.

text: Effekterna av en force majeure regel och en kontrollansvarsregel kan emellertid många gånger vara likartade. De rekvisit som uppställs i ovannämnd bestämmelse överensstämmer i mycket med sådana som kan återfinnas i kontrollansvarsbestämmelser.

text: Om fullgörande inte sker, trots att en sådan skyldighet kvarstår – dvs. rekvisiten i bestämmelsen är inte uppfyllda, så får anses följa av allmänna köprättsliga principer att kunden har rätt till skadestånd, exempelvis motsvarande ökade kostnader för täckningsköp.

text: Visserligen anges i andra avtal ingående i avtalspaketet gentemot kund och KK att skadeståndsskyldighet för K förutsätter vårdslöshet eller försummelse. Dessa bestämmelser synes dock inte avse förhållanden som anges i EL 2000 K punkt 2.7, och i vilken bestämmelse ingen särskild begränsning av skadeståndsskyldigheten finns.

text: Som angetts i majoritetens skrivning s. 4, förekommer numera i senare framtagna allmänna bestämmelser EL 2004 K punkt 2.11 en kontrollansvarsregel. Med hänsyn till vad som ovan angetts beträffande ARN:s principiella roll anser vi inte att EL 2004 K, som ej heller utgör avtalsinnehåll, bör ligga till grund för ARN:s bedömning.

text: Tillämpning av en force-majeure klausul förutsätter att inträffade, genomgripande händelser är av allmän karaktär och inte relaterade till förhållanden som gäller för en enskild part. Hinder som beror på bristande finansiella resurser hos en säljare (K) kan inte åberopas som befrielsegrund.

text: Vi anser därför, i likhet med majoriteten, att K skall utge skadestånd och på sätt anges i nämndens rekommendation.


title: En förutsättning för utkrävande av säljaransvar med stöd av 20 a § konsumentköplagen är att konsumenten visar att varan är behäftad med ett fel i konsumentköplagens mening. Konsument som inte visat upp den felaktiga varan eller skriftligt expertutlåtande om denna för säljaren har därvid inte ansetts ha fullgjort sin bevisbörda.

text: 20 a § konsumentköplagen

text: konsumentköplagens

text: mening. Konsument som inte visat upp den felaktiga varan eller skriftligt expertutlåtande om denna för säljaren har därvid inte ansetts ha fullgjort sin bevisbörda. Avgörande 2004-02-17; 2003-6577

text: M köpte en katt av P den 1 februari 2003. Den 14 juli tog hon katten till veterinär och två dagar senare avlivades katten. M yrkade att få tillbaka köpeskillingen och ersättning för veterinärkostnader under åberopande av att katten blev sjuk inom sex månader från köpet.

text: P bestred yrkandet bland annat under åberopande av att M inte företett vare sig veterinärutlåtande eller obduktionsprotokoll.

text: Nämnden gjorde följande bedömning.

text: Nämnden finner vid en sammantagen bedömning att P får anses vara näringsidkare vid försäljningen av katten.

text: Konsumentköplagen

text: är därmed tillämplig på M:s köp.

text: Enligt

text: 20 a § konsumentköplagen (1990:932)

text: skall ett fel som visar sig inom sex månader från avlämnandet av varan anses ha funnits vid avlämnandet om inte annat visas eller detta är oförenligt med varans eller felets art. En förutsättning för bestämmelsen skall vara tillämplig är emellertid att varan visar sig vara felaktig i

text: konsumentköplagens

text: mening.

text: M köpte katten den 1 februari 2003. Den 14 juli uppsökte hon veterinär på grund av att den minskat i vikt och hade nedsatt aptit. Två dagar senare avlivades katten enligt uppgift av veterinären.

text: Vid köpet åtföljdes katten av ett av veterinär utfärdat friskhetsintyg. M har trots uppmaning från P inte företett vare sig ett utlåtande från veterinär som behandlade katten eller ett obduktionsprotokoll. Mot P:s bestridande har M därmed inte visat att katten, när den avlivades, hade en sådan sjukdom eller liknande att den var att anse som felaktig i

text: konsumentköplagens

text: mening. På grund av det anförda kan M:s yrkande inte bifallas.


text: Köp av sparkcykel, s.k. kick-bike, med motor. Köparen har ansetts ha rätt att häva köpet eftersom sparkcykeln hade sådana begränsningar i sitt användningsområde som köparen inte hade blivit upplyst om före köpet. Avgörande 2004-02-19; 2003-7256

text: Den 21 maj 2003 besökte S bilaffären tillsammans med sin 11-årige son. Hon frågade vilken åldersgräns som gällde beträffande sparkcyklar med motor. Försäljaren uppgav endast att sparkcykeln är som en cykel. Hon köpte därför sparkcykeln för 2 700 kr till sin son. Först när polisen tog sonen fick hon reda på vika regler som gäller beträffande sparkcyklar med motor, nämligen att de klassas som motordrivna fordon (troligtvis hänförliga till fordonsslaget moped) och att de inte får framföras på allmänna platser eller på väg, körbana, cykelbana eller gångbana. Hon yrkade därför hävning av köpet.

text: Bilaffären bestred yrkandet och åberopade därvid att säljaren hade upplyst S om att sparkcykeln är en leksak som man endast kan ha hemma på gården eller dylikt och att man inte kan skicka ut ett barn i trafiken med en sådan sparkcykel.

text: Nämnden gjorde följande bedömning.

text: Enligt

text: 16 § tredje stycket 2 konsumentköplagen (1990:932)

text: gäller att en vara skall anses felaktig om säljaren före köpet har underlåtit att upplysa köparen om ett sådant förhållande rörande varans egenskaper eller användning som han kände till eller bort ha känt till och som köparen med fog kunde räkna att bli upplyst om, under förutsättning att underlåtenheten kan antas ha inverkat på köpet.

text: Nämnden konstaterar att parterna har lämnat motstridiga uppgifter om vilken information som gavs vid köpetillfället. Nämnden finner det dock inte övervägande sannolikt att säljaren upplyste S om att sparkcykeln hade sådana begränsningar i sitt användningsområde som senare visade sig vara fallet. Det framgår inte av utredningen huruvida säljaren kände till sparkcykelns begränsade användningsområde men det är ett förhållande som han bort ha känt till. Nämnden finner det vidare övervägande sannolikt att S inte skulle ha köpt sparkcykeln med full insikt om dess begränsade användningsområde. Sparkcykeln är därigenom att anse som behäftad med fel i köprättslig mening. Felet är av väsentlig betydelse. S har därför rätt att häva köpet.


text: Säljare har haft rätt att utgå ifrån att förmyndares samtycke förelegat vid underårigs köp av mobiltelefon. Avgörande 2004-03-29; 2003-7431

text: U köpte en mobiltelefon av bolaget T. Hon var 17 år vid avtalets ingående. Hon betalade kontant 895 kr med pengar som hon hade fått av sina föräldrar. När hon visade mobiltelefonen för sina föräldrar godkände de inte köpet. Hon kontaktade bolaget T och ville lämna tillbaka mobiltelefonen.

text: Bolaget bestred yrkandet och anförde i huvudsak att man har som rutin att inte neka en kund att köpa en vara om han eller hon betalar med kontanter. Någon kontroll av legitimation görs således inte i dessa fall och gjordes därför inte heller i det aktuella fallet.

text: Nämnden gjorde följande bedömning.

text: Bestämmelserna om underårigs omyndighet finns i

text: 9 kap.

text: föräldrabalken

text: (SFS 1949:381). Den som är under 18 år (underårig) är omyndig, vilket bl a innebär att dennes rättsliga handlingsförmåga är begränsad. Syftet med begränsningen är att skydda den underårige mot följderna av ekonomiskt ofördelaktiga rättshandlingar. Enligt

text: 6 § föräldrabalken

text: är avtal som en underårig ingår på egen hand i princip ogiltiga. Från denna regel om inskränkt rätthandlingsförmåga finns undantag, bl.a. kan en underårig träffa avtal med bindande verkan om rätthandlingen företas med förmyndares samtycke. Regeln om begränsad rättslig handlingsförmåga har emellertid mildrats i både domstolars och nämndens rättspraxis genom att man vid vissa kontantköp har tolkat in ett underförstått samtycke (jfr t ex

text: RH 1988:82

text: och ARN:s änr

text: ). I dessa fall har det inte krävts ett verkligt och uttryckligt samtycke från förmyndarens sida, utan det har räckt att förmyndaren har gjort det möjligt för den omyndige att uppträda så att det ser ut som han/hon har haft tillåtelse att handla.

text: I många fall får det alltså numera accepteras att en säljare har haft grundad anledning att utgå från att det föreligger samtycke till ett köp, eller att förmyndaren kommer att godkänna köpet i efterhand. Vid bedömning härav är det dock av betydelse bl.a. hur gammal den underårige är, varans pris och vilket slag av vara det gäller.

text: I förevarande fall har avtal om köp av en mobiltelefon för 895 kr ingåtts med en flicka som är 17 år. Hon betalade telefonen kontant med medel som hon hade fått av sina föräldrar. Enligt nämnden uppfattning kan det idag inte anses ovanligt att ungdomar i denna ålder själva handlar mobiltelefoner för detta, eller högre, belopp. Detta förhållande och det faktum att U disponerade över denna summa i kontanter, gör att säljaren hade rätt att utgå ifrån att föräldrarnas samtycke förelåg. Nämnden anser därför att ett giltigt avtal har kommit till stånd.


title: En fiskare som sålt en båtmotor till en privatperson har ansetts agera i egenskap av näringsidkare då försäljningssumman på kvittot har angetts inkludera mervärdesskatt. Även fråga om de påtalade felen funnits redan vid köpet. 20 a § konsumentköplagen (1990:932).

text: 20 a § konsumentköplagen (1990:932)

text: . Avgörande 2004-10-13; 2003-8465

text: T köpte i juli 2003 en båtmotor av fiskaren F för 15 000 kr. Eftersom kvittot som skrevs i samband med köpet inkluderade mervärdesskatt och då försäljningen framställdes som ett led i skatteplanering i F:s firma utgick T ifrån att F sålde motorn i egenskap av näringsidkare. Då motorn var behäftad med fel yrkade han hävning av köpet samt ersättning för reparationer.

text: F bestred yrkandet och anförde att motorn varit hans privata och inte utgjort inventarium i hans fiskeriverksamhet och således inte sålts inom ramen för näringsverksamheten. Motorn var inte heller defekt vid överlåtelsetillfället.

text: Nämnden gjorde följande bedömning.

text: Vad nämnden inledningsvis har att ta ställning till i ärendet är frågan om tvisten är en sådan konsumenttvist som nämnden kan pröva. Enligt

text: 1 § första stycket 1 förordningen (1988:1583)

text: med instruktion för Allmänna reklamationsnämnden har nämnden till uppgift att pröva tvister mellan konsumenter och näringsidkare som rör en vara, tjänst eller annan nyttighet som tillhandahållits huvudsakligen för enskilt bruk (konsumenttvister) samt ge rekommendation om hur tvisten bör lösas. Enligt

text: 1 § konsumentköplagen (1990:932)

text: gäller lagen köp av lösa saker som en näringsidkare i sin yrkesmässiga verksamhet säljer till en konsument huvudsakligen för enskilt ändamål.

text: I förarbetena till

text: konsumentköplagen

text: anges att termen näringsidkare skall förstås i vidsträckt mening och att den omfattar varje fysisk eller juridisk person som driver verksamhet av ekonomisk natur och av sådan karaktär att den kan betecknas som yrkesmässig. Det krävs inte att verksamheten drivs i vinstsyfte. I nämnda förarbeten (

text: prop. 1989/90:89 s. 60

text: ) anges vidare: ”Ett ytterligare villkor för lagens tillämplighet är att försäljningen ligger inom ramen för näringsidkarens yrkesmässiga verksamhet. Detta krav syftar huvudsakligen till att undanta fall då en person, som i och för sig är att betrakta som en näringsidkare, säljer en vara under sådana förhållanden att han därvid måste anses handla i sin egenskap av privatperson. Det kan t.ex. röra sig om att en företagare säljer sina privata möbler. Enbart det förhållande att försäljningen normalt inte ingår i en näringsidkares rörelse – en livsmedelshandlare säljer exempelvis ut sin kontorsutrustning eller sin varubil – medför däremot inte att

text: konsumentköplagen

text: saknar tillämpning.”

text: T har gjort gällande att F sålt motorn i egenskap av näringsidkare och har bl.a. hänvisat till att det på kvittot angivits att det erlagda beloppet inkluderar mervärdesskatt. F har å sin sida invänt att anledningen till nämnda angivelse på kvittot var att han ville markera att 15 000 kr var det totala priset för motorn.

text: F har vidare invänt att motorn inte utgjort inventarium i hans fiskeriverksamhet och att den rent faktiskt inte använts i fiskerirörelsen.

text: Enligt nämndens mening har en privatperson som säljer en vara inget rimligt skäl att specificera ett kvitto på sådant sätt som F har gjort i förevarande fall. F:s invändning om anledningen härtill kan inte anses bärkraftig. Den omständigheten att F på kvittot angivit att försäljningssumman inkluderade mervärdesskatt visar enligt nämndens mening att F har sålt

text: motorn i egenskap av näringsidkare. Vid sådant förhållande saknar det betydelse huruvida motorn utgjort inventarium i F:s fiskeriverksamhet eller ej och om den rent faktiskt använts i den verksamheten eller ej.

text: Till följd av vad som nu angivits och eftersom T uppenbarligen har köpt motorn i egenskap av konsument omfattas tvisten av nämndens behörighet. Tillämplig lag är

text: konsumentköplagen

text: En säljare svarar enligt

text: konsumentköplagen

text: för ursprungliga fel på varan, dvs. fel som funnits vid leveransen. Enligt

text: 20 a § samma lag

text: skall ett fel som visar sig inom sex månader efter det att varan avlämnades anses ha funnits vid avlämnandet, om inte annat visas eller detta är oförenligt med varans eller felets art. I det förevarande fallet har det första felet – det defekta tändsystemet – visat sig i nära anslutning till leveransen. Vid detta förhållande ankommer det – för undgående av köprättsligt ansvar – på F att visa att felet inte har funnits vid avlämnandet eller att presumtionen för att felet fanns redan vid avlämnandet är oförenlig med varans eller felets art. Nämnden konstaterar att F i ärendet inte har presenterat någon utredning som visar att felet inte fanns vid avlämnandet. Inte heller har det visats några omständigheter som tyder på att presumtionen skulle vara oförenlig med varans eller felets art. Nämnden finner därför att detta fel skall anses ha förelegat vid leveransen. F har, såvitt framgår av vad som anförts i ärendet, efter reklamationen inte utan uppskov erbjudit sig att avhjälpa detta fel. Till följd av vad som nu anförts är T därför berättigad att av F få ersättning för kostnaden för att avhjälpa felet. Nämnden finner ingen anledning till invändning mot den av T yrkade ersättningen i denna del. F bör således ersätta T med 5 098 kr för reparation av tändsystemet.

text: När det gäller det andra felet – den havererade CDI-boxen – konstaterar nämnden att felet har uppkommit plötsligt och förhållandevis lång tid efter leveransen och att det inte är sannolikt att felet är ett resultat av en gradvis försämring. Att felet inte kan ha förelegat vid leveransen stöds även av den omständigheten att T i e-postbrevväxling den 4 och den 9 november 2003 har anfört att motorn gått utmärkt efter bytet av tändspoleenheterna. Mot denna bakgrund finner nämnden att det inte visats att den havererade CDI-boxen skulle vara ett sådant ursprungligt fel för vilket F bär ansvar. Med hänsyn till detta föreligger det inte grund för bifall till T:s yrkande om hävning eller ersättning för reparation av CDI-boxen.

text: Beträffande ersättningsyrkandet för konvertering till rattstyrning konstaterar nämnden att T inte har visat att kostnaden uppkommit på grund av något fel som F skulle vara ansvarig för. Han har inte heller styrkt att han haft en sådan kostnad. Detta yrkande kan därför inte bifallas.


title: Klacken på ett par stövlar gick av kort tid efter köpet av stövlarna. Det har bedömts som ett ursprungligt fel enligt 20 a § konsumentköplagen.

text: 20 a § konsumentköplagen

text: . Avgörande 2004-04-06; 2004- 0068

text: E köpte ett par stövlarna den 4 oktober 2003 för 1 350 kr. Klacken bröts av vid vanlig promenad. Hon klagade till säljaren omkring den 15 november 2003. Hon fick ingen ersättning. Hon yrkade hävning av köpet.

text: Säljföretaget motsatt sig yrkandet med motiveringen att kunden hade fastnat med klacken.

text: Nämnden gjorde följande bedömning.

text: Nämnden har granskat en stövel och konstaterat att klacken har gått av. Stövlarna har alltså ett fel. En säljare ansvarar för fel i en vara, om felet fanns redan vid avlämnandet. Om felet visar sig inom sex månader från köpet, anses enligt

text: 20 a § konsumentköplagen (1990:932)

text: felet ha funnits vid avlämnandet. Denna presumtion kan dock brytas av säljaren, om denne visar att varan var felfri vid köpet eller att presumtionen om ursprungligt fel är oförenlig med felets eller varans art. Nämnden anser inte att säljaren har presenterat någon sådan bevisning i detta fall. Felet skall därför anses ha funnits vid avlämnandet. Enligt nämndens mening går felet inte att avhjälpa. Felet är av väsenlig betydelse för E. Hon bör därför ha rätt att häva köpet.