nyckelord:
Beslut, ändring av
Beslutsmotivering, utformning av beslut
Dokumentation

title: Ett ärende om vilka krav som kan ställas på dokumentation av överväganden i s.k. utbytesfall. Även fråga om formell möjlighet till ändring av beslut

text: I ett ärende gällande klagomål mot Försäkringskassan, försäkringskontoret Kungsbacka, framkom bl.a. följande.

text: AA sjukskrevs den 19 april 2001, till att börja med till hälften. Hon uppbar därefter sjukpenning i varierande omfattning. Den 10 januari 2003 blev hon helt sjukskriven och fick hel sjukpenning. Enligt en journalanteckning den 18 oktober 2004 ansågs sjukpenningrätten helt styrkt under perioden den 1 november 2004–31 december 2004 med hänsyn till diagnos och arbetsförmåga. Den 6 december 2004 beslutade Försäkringskassan emellertid att minska AA:s sjukpenning till hälften fr.o.m. den 1 december 2004. Det beslutet föregicks av att ett övervägande med denna innebörd tillställdes AA den 15 november 2004.

text: Den 24 februari 2005 begärde AA hel sjukersättning. Socialförsäkringsnämnden beslutade den 29 april 2005 att bevilja AA halv sjukersättning under perioden december 2004–december 2005.

text: AA:s dotter BB klagade hos JO på handläggningen av moderns sjukpenningärende. Hon anförde bl.a. att Försäkringskassan inte hade fullgjort sin utredningsskyldighet enligt

text: 16 kap. 1 § andra stycket lagen (1962:381)

text: om allmän försäkring (AFL) och att kassan med retroaktiv verkan hade ändrat ett beslut till moderns nackdel [journalanteckningen den 18 oktober 2004, JO:s anm.].

text: Försäkringskassan anmodades att yttra sig över BB:s anmälan i ovan nämnda delar.

text: Försäkringskassan, länskontoret Halland, anförde därvid genom länsdirektören CC bl.a. följande.

text: Det medicinska underlaget som gäller hel sjukskrivning för tiden den 1 november 2004–31 december 2004 bedömdes styrka hel arbetsoförmåga enligt journalanteckning. Bedömningen grundar sig på befintligt underlag. Utlåtande från Spenshult med förtydligande inkommer den 26 oktober 2004. Detta underlag som grundar sig på undersökning vid Spenshult för tiden den 20–24 september 2004 styrker en nedsättning av arbetsförmågan med 50 %. Handläggaren ringer den 29 oktober 2004 och informerar AA om detta. Efter försäkringsläkarkonsultation, som

text: sker den 28 oktober 2004, sänds kommunicering om nedsättning av sjukpenningen fr.o.m. den 1 december 2004. Kommuniceringen skickas ut den 15 november 2004. AA begär förlängd kommuniceringstid och beslut fattas först efter ett möte på företagshälsovården och efter det att AA:s yttrande inkommit. Beslut om nedsättning av sjukpenningen skickas den 6 december 2004.

text: Länskontoret Hallands bedömning

text: Prövning av rätten till ersättning och bedömning om utbyte av sjukpenning till sjukersättning görs vid varje läkarintygsförlängning. Under utredning och handläggning prövas detta kontinuerligt. För att ett sådant utbyte ska kunna ske ska varaktigheten i den nedsatta arbetsförmågan vara styrkt. De beslut som fattats i ärendet har motiverats och dokumenterats i journal och beslutstexter och det är lätt att följa ärendets gång i journalanteckningarna. Handlingar som tillförts ärendet har helt korrekt kommunicerats med AA före beslut. Efter granskning av ärendet finner Länskontoret Halland att handläggningen är korrekt och nedsättningen av sjukpenning från halv till hel [torde vara tvärtom, JO:s anm.] har dessutom skett i samverkan med AA. AA har senare beviljats halv sjukersättning fr.o.m. den 1 december 2004 t.o.m. den 31 december 2005.

text: Mot bakgrund av länskontorets yttrande anmodade JO Försäkringskassans huvudkontor att yttra sig över frågan om utredningskravet i 16 kap. 1 § andra stycket AFL kunde anses vara uppfyllt i detta ärende.

text: Huvudkontoret anmodades vidare, mot bakgrund av beslutet den 6 december 2004, att yttra sig över journalanteckningen daterad den 18 oktober 2004.

text: Försäkringskassans huvudkontor anförde följande.

text: Enligt övergångsbestämmelserna till lagen (

text: ) om ändring i AFL ska

text: 16 kap. 1 §

text: i dess äldre lydelse tillämpas vid sjukfall där sjukanmälan gjorts tidigare än åtta månader före ikraftträdandet. AA:s sjukfall anmäldes den 19 april 2001. Därmed är det nu gällande utredningskravet i

text: 16 kap. 1 § andra stycket

text: sista meningen inte tillämpligt på AA:s sjukfall. Emellertid ska Försäkringskassan utreda förutsättningarna för utbyte i äldre sjukfall så fort den försäkrade uppfyller förutsättningarna för sjuk- eller aktivitetsersättning. Huvudkontoret anser att journalanteckningen daterad den 18 oktober 2004 angående rätten till sjukpenning inte kan uppfattas på annat sätt än att den utgör ett beslut i frågan om AA:s rätt till sjukpenning.

text: BB yttrade sig över Försäkringskassans remissvar.

text: I sitt beslut den 17 januari 2007 anförde JO Nordenfelt i bedömningsdelen följande.

text: I 16 kap. 1 § andra stycket AFL sista meningen stadgas att om den försäkrade uppbär sjukpenning skall Försäkringskassan senast ett år efter sjukanmälningsdagen ha utrett om det finns förutsättningar för att tillerkänna den försäkrade sjukersättning eller aktivitetsersättning. Bestämmelsen trädde i kraft den

text: 1 juli 2003 och är inte tillämplig i detta ärende (se SFS 2003:422). Dessförinnan gällde emellertid ändå – låt vara ej lagfäst – ett motsvarande utredningskrav (se

text: prop. 1990/91:141 s. 71

text: bet. 1990/91:Sfu16

text: samt Riksförsäkringsverkets allmänna

text: råd 1998:16 s. 46 f.). Utgångspunkten var, då som nu, att sjukpenning i regel inte skulle utges under längre tid än ett år. I stället skulle utredas om sjukpenning kunde ersättas med sjukbidrag eller förtidspension (numera sjuk- och aktivitetsersättning).

text: Försäkringskassan, länskontoret Halland, har i sitt remissvar uppgett att prövningen av rätten till ersättning och bedömning om utbyte av sjukpenning till sjukersättning görs vid varje läkarintygsförlängning. Detta prövas också kontinuerligt under utredning och handläggning. Av Försäkringskassans sjukpenning- och sjukersättningsakter framgår dock inte att kassan utredde frågan om det fanns möjligheter att tillerkänna AA sjukersättning före våren 2005 då hon beviljades halv sjukersättning.

text: Enligt

text: 15 § förvaltningslagen (1986:223)

text: skall uppgifter som kan ha betydelse för utgången i ärendet antecknas. Det får dock i praxis anses belagt att också uppgifter som rör ärendets gång bör antecknas (se t.ex. JO:s beslut den 3 mars 2005, dnr

text: ). En god dokumentation i ett ärende underlättar överblicken av handläggningen av ärendet. Dokumentationen är också en förutsättning för att den som berörs av ärendet och andra, t.ex. domstolar och JO, skall kunna följa ärendets gång.

text: Det är naturligtvis inte tillfredsställande att det i ett ärende inte framgår vilka överväganden och bedömningar som har gjorts, t.ex. beträffande frågan om utbyte av sjukpenning till sjukersättning.

text: Av journalanteckningen den 18 oktober 2004 framgår att kassan vid det tillfället fattade ett för AA positivt beslut om rätt till hel sjukpenning t.o.m. den 31 december. Uppfattningen att det var fråga om ett beslut delas för övrigt av kassans huvudkontor. Det beslutet kom dock att ändras genom kassans beslut den 6 december 2004, varvid sjukpenningen sattes ned till hälften såvitt avser tiden efter den 1 december 2004. Anledningen till kassans ändrade ställningstagande var, enligt vad som angavs i beslutet, en inkommen funktions- och aktivitetsbedömning.

text: Av beslutet den 6 december 2004 framgår inte på vilken grund kassan ansåg sig kunna ändra sitt tidigare beslut. En möjlighet torde vara att tillämpa 20 kap. 10 a § AFL. I det lagrummets första stycke anges att kassan skall ändra ett beslut i ett ärende om försäkring enligt lagen, som har fattats av Försäkringskassan och inte har prövats av domstol, bl.a. om beslutet har blivit oriktigt på grund av att det har fattats på uppenbart felaktigt eller ofullständigt underlag (p. 2). I förarbetena till bestämmelsen anges som exempel på brister i underlaget att ett nytt läkarintyg ger en annan bild av den försäkrades hälsotillstånd än den utredning som fanns vid tillkomsten av det ursprungliga beslutet. – Enligt tredje stycket får ett beslut inte ändras till den försäkrades nackdel bl.a. såvitt gäller förmån som har förfallit till betalning.

text: Utåt sett ser det alltså ut som om Försäkringskassan i detta fall har tillämpat 20 kap. 10 a § AFL – ett nytt underlag hade kommit fram som enligt kassans mening medförde att det tidigare beslutet var felaktigt, samtidigt som beslutets verkan i

text: tiden begränsades till december månad, för vilken tidsperiod sjukpenningen, såvitt jag förstår, ännu inte hade förfallit till betalning.

text: I formell mening kan kassan beträffande nu aktuell fråga alltså sägas ha handlat rätt, även om detta inte framgår av beslutet. Detta kan ha flera orsaker, varav en kan vara att kassan helt enkelt inte insåg att den tillämpade 20 kap. 10 a § AFL. Oavsett hur det förhåller sig är jag kritisk till att kassan inte i beslutet den 6 december 2004 tydligt angav varför den ansåg sig ha formell möjlighet att ändra sitt tidigare beslut.

text: En annan sak är om ändringsbeslutet i materiell mening var riktigt. Den frågan går jag emellertid inte in på eftersom beslutet kunde överprövas i ordinarie ordning.

text: Det som har framkommit i ärendet i övrigt motiverar inte någon åtgärd eller något uttalande från min sida.

text: Med den kritik som ligger i det ovan anförda avslutas ärendet.


avgjordAv: Mats Melin

publisher: Justitieombudsmannen

title: Initiativ mot Polismyndigheten i Stockholms län med anledning av att identifikationsnumren på vissa polismäns hjälmar inte kunde avläsas i samband med en demonstration

org: jo

text: Initiativet

type: rubrik

text: I ärende dnr 2924-2004 framförde AA m.fl. klagomål mot Polismyndigheten i Stockholms län med anledning av polisens agerande vid en demonstration den 21 mars 2004. De gjorde bl.a. gällande att vissa polismän hade fällt upp sina nackskydd för att dölja numret på polishjälmens baksida. Till anmälan fogade de en CD-romskiva på vilken fanns en filmsekvens som visade en del av den aktuella händelsen.

type: stycke

text: Det framkom sedan att en del av det som anmälarna hade ifrågasatt var eller hade varit föremål för utredning vid dåvarande Åklagarmyndigheten i Stockholm. Jag beslutade därför den 27 augusti 2004 med stöd av

text: 18 § lagen (1986:765)

text: med instruktion för Riksdagens ombudsmän att överlämna ärendet till nämnda myndighet för handläggning samt begärde därvid att få ta del av åklagarens beslut och eventuella utredning i ärendet. I enlighet med min begäran överlämnade vice chefsåklagaren BB den 6 oktober 2004 handlingar av vilka bl.a. framgick att han den 4 oktober 2004 beslutat att lägga ned förundersökningen i ärendet.

text: Mot bakgrund av vad som hade kommit fram i ärendet dnr 2924-2004 om att identifikationsnumren på vissa polismäns hjälmar inte kunde avläsas beslutade jag att ta upp den saken till utredning som ett initiativärende.

text: Utredning

text: Ärendet remitterades till polismyndigheten för upplysningar och yttrande över vad som framförts i anmälan till JO under avsnittet uppvikta nackskydd. Polismyndigheten kom in med följande remissvar jämte ett yttrande från polismästaren CC (här utelämnat).

text: Inledning

text: I ärendet har myndigheten inhämtat skriftliga synpunkter från chefen för operativa avdelningen, polismästaren CC och muntliga upplysningar från polisöverintendenten DD, kommenderingschef vid den aktuella insatsen.

text: Bakgrund

text: AA m.fl. har anmält Polismyndigheten i Stockholms län till JO med anledning av polisens agerande i samband med en demonstration i Stockholm den 21 mars 2004. I anmälan framkom bl.a. att några polismän vikt upp nackskyddet på sina hjälmar vilket fått till följd att numret på hjälmens baksida inte kunde avläsas. En CD-skiva med en filmsekvens bifogades anmälan.

text: Rättslig reglering m.m.

text: Bestämmelser om arbetsgivarens allmänna skyldigheter beträffande krav på arbetsmiljöns beskaffenhet och skyldighet att förebygga att arbetstagare utsätts för ohälsa eller olycksfall i arbetet finns i

text: 3 kap.

text: arbetsmiljölagen (1977:1160)

text: och i Arbetsmiljöverkets föreskrifter. Bestämmelserna innebär bl.a. att arbetsgivaren tillhandahåller arbetstagarna lämplig skyddsutrustning, t.ex. polishjälm. Rikspolisstyrelsen har meddelat föreskrifter och allmänna råd om märkning av polishjälmar (

text: RPSFS 2001:8

text: , FAP 936-3). Enligt den skall, i verksamhet som kräver att polispersonal använder skyddsutrustning, varje hjälm vara försedd med ett unikt identifikationsnummer. Detta nummer är via en särskild förteckning hos polismyndigheten kopplad till bärarens namn. Syftet med märkningen är enligt FAP 936-3 att lättare kunna identifiera enskilda poliser i sådan verksamhet som kräver användning av skyddsutrustning (4 §). Märkningen skall bestå av länsbeteckningen och en fyrställig sifferkombination och skall vara anbringad både på hjälmens fram- och baksida (5 §). Enligt den skrivelse (POL-798-2630/01) som Rikspolisstyrelsen skickade till polismyndigheterna i samband med utfärdandet av föreskriften skall märkningen framtill appliceras med länsbeteckningen ovanför och två siffror på vardera sida om polisemblemet. Baktill skall länsbeteckningen för Polismyndigheten i Stockholms län placeras så att ovandelen av de två ventilationshålen utgör baslinje. Siffrorna baktill skall placeras med två siffror på vardera sida om det undre ventilationshålet. I myndighetens tjänsteföreskrift om märkning av polishjälmar enligt FAP 936-3 (TjF 2003:04 936-C) finns vissa närmare bestämmelser om administrationen vad gäller märkningen av polishjälmar och förteckningen över identifikationsnumren.

text: Bedömning

text: Polismyndigheten vill inledningsvis betona att skyddsutrustning naturligtvis alltid skall användas på avsett sätt så att bästa skyddseffekt uppnås. Polishjälmen ingår i polismannens skyddsutrustning och det till hjälmen hörande nackskyddet skall därför vara nedfällt när hjälmen bärs. Rikspolisstyrelsen har föreskrivit i FAP 936-3 att varje personligt tilldelad polishjälm skall vara försedd med ett identifikationsnummer och att syftet med denna märkning är att lättare kunna identifiera enskilda poliser. Därav får anses följa att numret också skall vara möjligt att avläsa. Det kan dock finnas skäl för Rikspolisstyrelsen att närmare se över den aktuella föreskriftens lydelse i denna del så att detta uttryckligen anges. Polismyndigheten konstaterar efter att ha tagit del av filmsekvensen på den i ärendet medföljande CD-skivan att några polismän har uppvikta nackskydd på sina polishjälmar. Enligt kommenderingschefen vid den aktuella insatsen, polisöverintendenten DD, var åtgärden varken beordrad av honom eller skedde med hans vetskap. Anmälarna anför att syftet med att vika upp skyddet var att polismännen ville dölja sin identitet. Det går dock enligt myndighetens mening inte att så kategoriskt uttala att det var anledningen till åtgärden. En annan anledning skulle t.ex. kunna vara att skyddet upplevts som obekvämt och rörelsehindrande eller att omständigheterna på platsen bedömdes vara sådana att skyddet inte ansågs nödvändigt. Såsom operativa avdelningen framfört kan en tänkbar anledning också bero på att hjälmen förvaras på detta sätt i insatsväskan. När våldet såsom i den aktuella händelsen eskalerar mycket

text: snabbt skyddsutrustas poliserna omedelbart. I detta läge är det inte ovanligt att nackskyddet förblir uppvikt då polismännen helt enkelt är upptagna med annat för att märka detta. Om syftet verkligen var att försvåra avläsandet av det bakre identifikationsnumret kan en orsak till det vara att den enskilde polismannen upplever en fruktan för repressalier och trakasserier med anledning av den tjänsteåtgärd han vidtar i samband med att han bär skyddsutrustningen. Företeelsen med uppvikta nackskydd kan därmed ses som en indikation på att sekretesskyddet för den enskilde polismannen inte upplevs som tillräckligt starkt. I samband med att föreskriften om märkning av polishjälmarna infördes år 2001 fördes också en debatt angående behovet av sekretess för uppgifter i den förteckning med information om identitetsmärkt skyddsutrustning och dess bärare som Rikspolisstyrelsen och polismyndigheterna skulle föra. Farhågor restes om att enskilda poliserna och deras familjer riskerade utsättas för våld eller hot eller andra repressalier om det utan svårighet gick att få fram personuppgifter rörande enskilda poliser som deltog i en polisinsats där skyddsutrustning måste användas. Rikspolisstyrelsen föreslog med anledning därav i en skrivelse till regeringen (RÄS-005-3371/01) bl.a. att den personaladministrativa sekretessen enligt

text: 7 kap. 11 § sekretesslagen (1980:100)

text: skulle utvidgas till att även omfatta den enskildes namn och att

text: sekretessförordningen (1980:657)

text: i motsvarande mån skulle justeras såvitt avsåg polispersonal. Samtidigt påtalades att sekretessen givetvis inte skulle gälla i förhållande till de myndigheter eller organ som i efterhand granskade den aktuella polisinsatsen. När den personaladministrativa sekretessen i

text: 7 kap. 11 § sekretesslagen

text: nyligen var föremål för översyn och ändring (

text: prop. 2003/04:93

text: ) uppmärksammades Rikspolisstyrelsens skrivelse. Regeringen ansåg emellertid inte vid det tillfället att den befintliga sekretessen för uppgift om polismans namn behövde skärpas (

text: a. prop. s. 44

text: ). Polismyndigheten menar dock – särskilt utifrån antagandet att åtgärden med uppvikta nackskydd baseras på en fruktan för repressalier och trakasserier därför att gällande sekretessbestämmelser inte upplevs ge ett tillräckligt skydd – att det finns skäl att åter se över den aktuella sekretessbestämmelsen så att även uppgift om polismans namn omfattas av det särskilt starka sekretesskyddet i

text: 7 kap. 11 § fjärde stycket

text: sista meningen

text: sekretesslagen

text: . Såsom framförts i anmälan till JO och som för övrigt också framgår av filmsekvensen saknas den föreskrivna märkningen framtill på några polishjälmar. Myndigheten kommer därför att särskilt påminna polispersonalen om lydelsen i FAP 936-3. Polismyndigheten vill avslutningsvis framhålla det som operativa avdelningen anför om att företeelsen med uppvikta nackskydd är uppmärksammat. Vid större kommenderingar, där det förutsätts att skyddsutrustning kommer att användas, lämnas därför redan idag information om att nackskydden på polishjälmarna skall vara nedvikta.

text: Ärendet remitterades därefter till Rikspolisstyrelsen för yttrande över det som hade kommit fram i ärendet. Styrelsen skulle därvid särskilt beakta den omständigheten att identifikationsnumret på polishjälmens baksida svårligen kan avläsas om hjälmens nackskydd är uppvikt. Rikspolisstyrelsen anförde följande.

text: Av bestämmelsen i 4 § Rikspolisstyrelsens föreskrifter och allmänna råd om märkning av polishjälmar (

text: RPSFS 2001:8

text: , FAP 936-3) följer att varje personligt tilldelad polishjälm skall förses med en unik märkning (identifikationsnummer). Syftet är att det skall vara möjligt att lättare kunna identifiera enskilda poliser i sådan verksamhet som kräver användning av skyddsutrustning. Enligt 5 § nämnda föreskrift skall märkningen finnas såväl på hjälmens framsom baksida samt vara av en viss storlek och ha ett visst utseende. Av nämnda bestämmelser framgår således att det grundläggande syftet med att tilldela varje polishjälm en unik märkning är att göra det lättare att identifiera enskilda poliser som använder skyddsutrustning.

text: Enligt Rikspolisstyrelsens uppfattning följer av det ovan anförda att hjälmen och övrig utrustning inte får bäras på ett sätt som omöjliggör eller försvårar identifiering, t.ex. genom att nackskyddet fälls upp. Som framgår av Polismyndigheten i Stockholms läns yttrande, skall skyddsutrustning alltid användas på så sätt att bästa skyddseffekt uppnås. Bästa skyddseffekt nås när det tillhörande nackskyddet är nedfällt. Även av arbetsmiljöskäl skall således polishjälm bäras med nackskyddet nedfällt. Sammanfattningsvis menar styrelsen att Rikspolisstyrelsens föreskrifter och allmänna råd om märkning av polishjälmar ställer krav på att identifikationsnumret på hjälmens baksida skall kunna avläsas när hjälmen bäres. Det ankommer på ansvarigt befäl och på varje enskild polis att se till att reglerna följs. Avslutningsvis vill Rikspolisstyrelsen framhålla att styrelsen avser att för sin del göra ytterligare ansträngningar för att se till att Polisen följer regelverket.

text: Bedömning

text: Rikspolisstyrelsen har meddelat föreskrifter och allmänna råd om märkning av polishjälmar (FAP 936-3). I 4 § föreskrivs att varje personligt tilldelad polishjälm skall förses med en unik märkning (identifikationsnummer) för att lättare kunna identifiera enskilda poliser i sådan verksamhet som kräver användning av skyddsutrustning. Enligt 5 § får märkningen av en polishjälm inte ändras annat än om det finns särskilda skäl för det. Märkningen skall bestå av länsbeteckningen och en fyrställig sifferkombination och anbringas på hjälmens fram- och baksida. Länsbeteckningen och siffrorna skall ha svart färg och framtill ha en höjd av 3,0 cm och baktill en höjd av 4,5 cm.

text: Som ett allmänt råd i anslutning till dessa bestämmelser sägs att särskilda skäl för att ändra märkningen kan föreligga t.ex. när en polis återlämnar hjälmen med anledning av ändrade förhållanden. Önskemål om att ändra märkningen av en polishjälm inför en kommendering eller liknande bör emellertid inte anses utgöra sådana särskilda skäl.

text: Av utredningen framgår att vissa polismän hade nackskydden uppfällda på sina hjälmar vid det aktuella tillfället, vilket medförde svårigheter att avläsa identifikationsnumren på baksidan. Vidare har kommit fram att det inte heller fanns märkning framtill på några polishjälmar.

text: AA m.fl. har gjort gällande att polismännen avsiktligt hade fällt upp nackskydden för att dölja sin identitet. Av polismyndighetens remissvar framgår att det visserligen kan vara en förklaring till att nackskyddet på polishjälmen ibland viks upp, men att så också kan ske för att nackskyddet upplevs som obekvämt och rörelsehindrande eller för att hjälmen förvaras på så sätt i insatsväskan och nackskyddet därför kan förbli uppvikt när polismannen tar upp hjälmen i en situation som fordrar ett omedelbart ingripande.

text: Enligt min mening är det ett grundläggande krav i en demokratisk rättsstat att man på ett enkelt och otvetydigt sätt kan fastställa vilken polisman som vidtagit vissa åtgärder i samband med ett ingripande – inte minst för att i efterhand möjliggöra en granskning eller en straffrättslig prövning av ingripandet.

text: Som Rikspolisstyrelsen framhållit ankommer det på ansvarigt befäl och på varje enskild polisman att se till att de aktuella föreskrifterna följs, dvs. att polishjälmen märks med identifikationsnummer på hjälmens fram- och baksida. Det är naturligtvis en självklarhet att numren också skall kunna avläsas utan svårighet, och enligt min mening är det inte tillfredsställande att en så enkel åtgärd som att fälla upp nackskyddet medför att numret på baksidan inte längre kan avläsas.

text: Polismyndigheten har i sitt yttrande ansett att Rikspolisstyrelsen borde se över lydelsen i föreskrifterna så att det också uttryckligen anges att identifikationsnumret skall vara avläsbart. Jag har givetvis ingen invändning mot att så sker även om ett sådant krav, som jag nyss konstaterat, torde vara en självklar följd redan av gällande föreskrifter.

text: Även andra åtgärder kan emellertid övervägas. En sådan skulle kunna vara att låta anbringa identifikationsnummer på hjälmarnas sidor. Det borde göra det möjligt att identifiera en skyddsutrustad polisman även om denne av praktiska skäl bär hjälm med uppvikt nackskydd. Det bör däremot inte komma i fråga att lösa problemet genom att medge att identifikationsnummer täcks över eller på annat sätt görs oläsbara. När det finns farhågor om våld eller mera allvarliga trakasserier mot skyddsutrustade polismän bör dessa mötas genom att uppgifter om deras identitet sekretessbeläggs – inte genom att det görs svårt eller till och med omöjligt att över huvud taget fastställa identiteten. Jag konstaterar att när en polismyndighet för förteckningar över skyddsutrustad personal bör det vara att betrakta som personaladministrativ verksamhet. Uppgift om personliga förhållanden, även namn, bör därför kunna hållas hemliga om det kan antas att en polisman eller dennes närstående utsätts för våld eller annat allvarligt men om uppgiften röjs (

text: 7 kap. 11 § fjärde stycket första meningen sekretesslagen

text: , jfr också uttalanden i

text: prop. 2003/04:93 s. 44

text: f.).

text: Ärendet avslutas med den kritik som ligger i vad jag nu har anfört.

type: avgorande


nyckelord:
Allmänna handlingar
God man/förvaltare
Partsinsyn

title: Ett ärende om en försäkringskassas handläggning av en begäran att få kopior av handlingar

text: AA uppbar bostadstillägg enligt lagen (

text: ) om bostadstillägg till pensionärer. Den 2 september 2002 skickade dåvarande Stockholms läns allmänna försäkringskassa, lokalkontoret Södermalm, ett meddelande till BB i hans egenskap av förvaltare för AA. Enligt meddelandet övervägde kassan att återkräva bostadstillägg som hade betalats ut till AA under tiden januari 1998– juni 2002.

text: I en anmälan som kom in till JO den 6 december 2002 klagade BB på att han inte hade fått kopior av de handlingar som han hade begärt från försäkringskassan. Han hade inte heller fått något överklagbart beslut i frågan.

text: BB anförde i huvudsak följande. I en skrivelse som kom in till försäkringskassan den 13 september 2002 begärde han att få kopior av de ansökningshandlingar och bilagor som hade legat till grund för det eventuellt felaktiga beslutet om bostadstillägg. Den 20 september fick han ett meddelande från CC vid kassans lokalkontor Södermalm. Denne uppgav att de handlingar som BB hade begärt kopior av inte fanns kvar på kontoret. BB fick endast registerutdrag som enligt CC visade de uppgifter som BB behövde. Några kopior av de begärda ansökningshandlingarna fick han alltså inte. I en skrivelse den 24 september begärde BB att få ett överklagbart beslut, om inte kassan kunde tillmötesgå hans begäran. Den 14 oktober fick han ett nytt meddelande från CC där denne angav att kassan hade sökt efter handlingarna på kassans centralarkiv. De hade emellertid inte kunnat återfinnas. BB fick i stället en ny uppsättning registerutdrag från kassans databas. Han skrev därefter till enhetschefen DD och begärde ett beslut i saken. Han fick ett svar på detta brev där det angavs att de begärda handlingarna inte kunde återfinnas och att han därmed inte kunde få kopior av de begärda handlingarna. Han upprepade även sin begäran per telefon till DD. Den 8 november kom ett nytt brev från DD. Enligt vad som angavs i brevet kunde kassan fortfarande inte hitta handlingarna, och han kunde heller inte få ett överklagbart beslut i frågan. Han informerades dock om att han kunde överklaga själva beslutet om återkrav av bostadstillägg och att han kunde ange den försvunna ansökan som ett av skälen för överklagan. Den 11 september 2002 fattade försäkringskassan ett beslut som

text: innebar att AA blev återbetalningsskyldig. I detta beslut har inte nämnts någonting om BB:s begäran om att utfå handlingarna och att denna inte har tillmötesgåtts.

text: Försäkringskassan yttrade sig efter remiss. BB kommenterade försäkringskassans remissvar.

text: I sitt beslut den 26 oktober 2004 anförde JO Lundin följande i bedömningsdelen.

text: De grundläggande reglerna om allmänna handlingars offentlighet finns i

text: 2 kap.

text: tryckfrihetsförordningen

text: (TF). Det är detta kapitel som primärt reglerar frågan om utlämnande av allmänna handlingar.

text: Enligt

text: 2 kap. 3 §

text: TF är en handling allmän bl.a. om den förvaras hos en myndighet och är att anse som inkommen dit. Enligt

text: 2 kap. 6 §

text: TF anses en handling vara inkommen till myndighet när den har anlänt till myndigheten eller kommit behörig befattningshavare till handa.

text: Enligt

text: 2 kap. 12 §

text: TF skall en allmän handling som får lämnas ut – som alltså inte omfattas av någon sekretessbestämmelse – på begäran genast eller så snart det är möjligt på stället utan avgift tillhandahållas den som önskar ta del av den. Enligt

text: 2 kap. 13 §

text: TF har den som önskar att ta del av en allmän handling även rätt att mot en fastställd avgift få avskrift eller kopia av handlingen till den del den får lämnas ut. En sådan begäran skall behandlas skyndsamt.

text: Om en framställning om att få ta del av en handling inte kan tillgodoses fullt ut skall, enligt 15 kap. 6 § andra stycket sekretesslagen, den befattningshavare som – enligt arbetsordningen eller enligt särskilt beslut – i första hand skall pröva frågan om handlingens utlämnande hänskjuta frågan till myndigheten, bl.a. om sökanden begär det. Sökanden skall vid vägran underrättas om att han kan begära att frågan hänskjuts till myndigheten och att ett beslut av myndigheten krävs för att han skall kunna överklaga avgörandet. Sökanden får enligt 15 kap. 7 § sekretesslagen överklaga myndighetens avslagsbeslut. Rätten att överklaga en vägran att lämna ut en handling gäller oavsett om beslutet grundar sig på en sekretessbestämmelse, på att handlingen inte är allmän eller över huvud taget inte finns eller kan påträffas (Regner G., Eliason M., Heuman S., Sekretesslagen, En kommentar, supplement 12, januari 2004, 15:19).

text: Om den enskilde är part i ett ärende hos en myndighet kan han även grunda en framställning om att få ta del av handlingar på sin egenskap av part. Den som är part i ett ärende hos en myndighet har nämligen enligt

text: 16 § förvaltningslagen

text: – med de begränsningar som följer av 14 kap. 5 § sekretesslagen – rätt att ta del av det som har tillförts ärendet, om detta avser myndighetsutövning mot någon enskild. Regeln om partsinsyn innebär att den enskilde kan ha rätt att ta del även av sådana handlingar som ännu inte har nått det stadium i handläggningen att de är att anse som allmänna handlingar. Den omfattar enligt huvudregeln även hemliga handlingar. Dessutom avser den utredningsmaterial av annat slag än allmänna

text: handlingar. Syftet med reglerna om partsinsyn är att den som är part skall kunna kontrollera hur myndigheterna handlägger ärendet.

text: Rätten för en part att ta del av material i ”sitt” ärende följer således såvitt gäller allmänna handlingar, som inte skall hållas hemliga, redan av TF:s regler om allmänna handlingars offentlighet. För sådana handlingar innebär

text: 16 § förvaltningslagen

text: enbart ett fastslående av vad som redan gäller enligt TF:s regler.

text: BB var förvaltare för AA när han hos försäkringskassan begärde att få del av de aktuella handlingarna. I den egenskapen företrädde han AA på ett sådant sätt att han måste anses ha gjort framställningen för parts räkning. Detta medför att inte bara TF:s bestämmelser om rätten att ta del av allmänna handlingar kunde tänkas vara tillämpliga på begäran, utan även

text: förvaltningslagens

text: regel om partsinsyn.

text: De handlingar som BB begärde var allmänna. Det har inte funnits någon anledning för kassan att pröva framställningen enligt reglerna om partsinsyn i

text: 16 § förvaltningslagen

text: . Prövningen av hans rätt att ta del av de begärda handlingarna borde därför redan av det skälet ha gjorts enligt TF:s regler. BB hade dessutom uttryckligen begärt att få ett överklagbart beslut. Det är således uppenbart att han för sin del stödde sin framställning på TF:s regler. Genom att inte pröva hans begäran med stöd av dessa regler kom försäkringskassan att försätta AA i en sämre situation än en person som inte är part.

text: När handlingarna inte kunde lämnas ut och BB begärde att få ett överklagbart beslut borde den handläggande tjänstemannen också ha hänskjutit frågan till försäkringskassan för beslut i enlighet med 15 kap. 6 § sekretesslagen.

text: Försäkringskassans sätt att behandla BB:s begäran visar på allvarliga brister i kunskaperna om regelsystemet och kassan kan inte undgå kritik för sin handläggning.

text: Det BB har framfört i sitt yttrande till JO om att han är missnöjd med försäkringskassans beslut om återkrav motiverar inte någon åtgärd eller något uttalande från min sida. JO kan nämligen inte ändra eller upphäva ett beslut som t.ex. en försäkringskassa har fattat och JO brukar inte heller ta ställning till om ett beslut är riktigt i sak.

text: Med den kritik som ligger i det som jag nu har anfört avslutas ärendet.


nyckelord:
Förundersökning
Långsam handläggning

title: Initiativärende mot Polismyndigheten i Gävleborgs län, närpolisområde Gävle, med anledning av handläggningen av vissa trafikärenden

text: Initiativet

text: I samband med en inspektion vid Polismyndigheten i Gävleborgs län, närpolisområde Gävle, granskades bl.a. de åtta äldsta trafikärendena. I det protokoll som fördes vid inspektionen noterades angående trafikärendena följande.

text: T2641-99: Ärendet registrerades i T-diariet den 6 juli 1999. Handlingar i ärendet saknades. T1436-00: En minnesanteckning upprättades den 4 april 2000 angående att en bilist kört av vägen på grund av blixthalka. Ärendet är fortfarande öppet i T-diariet. T2269-00: En rapport angående rattfylleri upprättades den 13 juni 2000. Ärendet redovisades i förundersökningsprotokoll till åklagaren den 3 augusti 2000. Ärendet är fortfarande öppet i T-diariet. T2887-00: En rapport rörande en trafikolycka, i vilken en polisman och en cyklist varit inblandade, upprättades 7 augusti 2000. Samma dag överlämnades ärendet till Åklagarmyndigheten i Västerås för ställningstagande. Den 14 augusti 2000 beslutade åklagare att inte inleda förundersökning. Polismyndigheten beslutade därefter att inte vidta någon disciplinär åtgärd i ärendet, vilket den berörde polismannen informerades om i november 2000. Ärendet är fortfarande öppet i T-diariet. T2978-00: Ärendet registrerades i T-diariet den 15 augusti 2000. Handlingar i ärendet saknades T3496-00: En rapport om misstänkt trafiknykterhetsbrott upprättades den 24 september 2000. Förundersökning inleddes påföljande dag. Åklagare övertog förundersökningen den 3 september 2000. Den 27 september 2000 beslutade emellertid åklagaren att förundersökningsledningen skulle återgå till polismyndigheten. Därefter är det oklart vad som hänt. Ärendet, som fortfarande är öppet i T-diariet, kan eventuellt ingå i K11962-02 m.fl. T4454-00: En rapport om en trafikolycka upprättades den 7 december 2000. Förundersökning inleddes samma dag. T4675-00: En rapport om en trafikolycka upprättades den 27 december 2000. Förundersökningen lades ned den 10 mars 2001. Ärendet är fortfarande öppet i Tdiariet.

text: Dåvarande chefsjustitieombudsmannen Claes Eklundh beslutade att ta upp polismyndighetens handläggning till utredning i ett särskilt ärende.

text: Utredning

text: Ärendet remitterades till polismyndigheten för upplysningar och yttrande över handläggningen av de nämnda trafikärendena.

text: Polismyndigheten kom in med ett remissvar jämte ett yttrande från tillförordnade närpolischefen, kommissarien AA, och en redovisning av receptionsinspektören BB om handläggningen av trafikärendena.

text: Av BB:s redovisning framgick att samtliga åtta trafikärenden slutredovisades inom en vecka efter JO:s inspektion. Vidare framkom att handlingarna i ärendet T2978-

text: 00 trots efterforskningar inte hade kunnat anträffas; en handling hade därför upprättats i vilken angivits en förklaring till att ärendet saknas.

text: Kommissarien AA

text: Jag kan bara konstatera att handläggningen / uppföljningen av de ärenden som nämnts i inspektionsprotokoll har brustit. Att, det sedan kan ha berott på olyckliga omständigheter saknar betydelse men, vill dock nämna att de tidigare närpolischeferna har avlidit och att tidigare utredningschef ”hoppat av” vilket har fått till följd att ärenden från den tid som är aktuell har ramlat mellan stolarna. Ytterligare anledning till våra brister är också att personalen inte har erforderlig utbildning i handhavande av T-diariet. Vi har också för få som kan använda diariet vilket ställer till problem vid sjukdom och semestertider. Vi har nu efter vår egen internöversyn uppmärksammat problem och i samband med ny ledningsgrupp för närpolisen i Gävle har ovanstående brister delvis åtgärdats. Under våren 2004 kommer utbildning att ske för administrativ personal. Dessutom kommer vår utredningsexpedition att förstärkas med ytterligare administratörer vilket på sikt innebär att vår kontroll av ärendeflödet ska bli bättre. I de ärende som Riksdagens ombudsmän gjort påpekande finns ett ärende (T 2978- 00) där handlingarna fortfarande är försvunna. Våra efterforskningar har varit resultatlösa varför nya handlingar har upprättats med en förklaring att ärendet saknas. Utredningen är nedlagd och slutredovisad 031008. I ovanstående ärende har handläggaren slutat sin polisiära anställning på egen begäran och denne har inte kunnat lämna en förklaring vart ärendet tagit i vägen. I övriga ärenden är samtliga handlingar återfunna och ärendena är numera slutredovisade. Vi har även uppmärksammat att vissa T-ärenden har ingått i större K-utredningar men tyvärr har inte handläggaren eller administratör gjort en redovisning till Tdiariet och detta tyder således på en okunnighet av slutredovisningen av ärenden. Även detta har uppmärksammats i vår översyn och har åtgärdats av ledningsgruppen. I ärende T 2887-00 är ärendet överfört till internutredningen och har således inte handlagts av närpolisen. Varför ärendet inte är slutredovisat kan jag inte svara på men antar det förhåller sig så som jag nämnt ovan, okunskap att arbeta i T-diariet. Även detta ärende är numera slutredovisat som övriga ärenden som påpekats i inspektionsprotokollet. Vi har uppmärksammat bristerna och dessa har delvis åtgärdats och övriga förbättringar kommer ske inom snar framtid eftersom vi söker efter fler administratörer till vår utredningsexpedition. Ansökan finns ute både internt och externt.

text: Polismyndigheten

text: Receptionsinspektören BB, som ansvarar för dessa ärenden har gjort en sammanfattande redovisning, varav framgår att samtliga ärenden numera är slutredovisade. Handlingarna i ärende T 2978-00 är förkomna och har trots efterforskningar inte kunnat anträffas. Ny handling har upprättats vari angivits en förklaring till att ärendet saknas. Tillförordnade närpolischefen, kommissarie AA, har i yttrande redogjort för tänkbara orsaker till den bristfälliga handläggningen och har även angivit vilka åtgärder som har vidtagits och som planeras för att komma tillrätta med handläggningsrutinerna. Närpolisområdet har informerat berörd personal och kommer under våren 2004 utbilda dessa. Dessutom kommer förstärkning av utredningsexpeditionen att ske.

text: Polismyndighetens bedömning

text: Det är inte acceptabelt att diarieförda ärenden försvinner (T 2978-00). Under rådande omständigheter har polismyndigheten vidtagit de åtgärder som är möjliga. De åtgärder som närpolisområdet har för avsikt att vidta – i form av förstärkning av personalen på utredningsexpeditionen och utbildning – anser polismyndigheten vara tillfyllest. Det finns anledning att vid information och utbildning speciellt understryka vikten av att anteckningar sker kontinuerligt i diariet. Vidare måste kontroll av öppna ärenden ske med regelbundna intervaller. Polismyndigheten önskar i detta sammanhang framföra att man har gjort och gör stora ansträngningar för att förbättra de s k förstahandsåtgärderna i den här aktuella ärendetypen. Detta kommer att medföra att ärendena i normalfallet inte ska behöva läggas på någon utredningsman, utan slutredovisas i samband med att anmälan upprättas.

text: Bedömning

text: Vid JO:s inspektion av polismyndigheten hösten 2003 granskades de åtta äldsta trafikärendena. I två av dessa saknades handlingar i ärendet. Med anledning härav vill jag framhålla att det självklart är nödvändigt att det finns sådana rutiner för akthanteringen att risken för att en akt eller handlingar i denna skall förkomma minimeras.

text: Vid inspektionen kunde vidare konstateras att samtliga de granskade ärendena var antecknade som oavslutade i det s.k. T-diariet trots att några utredningsåtgärder inte föreföll ha vidtagits i dem under ett par års tid. Som förklaring till detta har AA hänvisat till bl.a. bristande uppföljning av ärenden, okunnighet om hur ärenden slutredovisas och avsaknad av erforderlig utbildning i handhavandet av Tdiariet.

text: Det har uppenbarligen inte funnits några fungerande kontroll- och bevakningsrutiner vad gäller hanteringen av trafikärendena. Därutöver förefaller den handläggande personalen inte ha haft den kunskap och kompetens som krävts för uppgiften.

text: Av polismyndighetens remissvar framgår att BB ansvarar för den handläggning av trafikärenden som sker på utredningsexpeditionen. Det har därför ankommit på honom att bl.a. att se till att det finns väl fungerande bevakningsrutiner och att, om verksamheten på grund av t.ex. underbemanning eller bristande kompetens hos personalen inte kan bedrivas på ett godtagbart sätt, informera närmast högre chef. Ytterst vilar emellertid enligt

text: 6 § verksförordningen (1995:1322)

text: och 1 kap. 7 §

text: polisförordningen ansvaret för verksamheten vid en polismyndighet på länspolismästaren i dennes egenskap av myndighetens chef.

text: Polismyndigheten har upplyst att närpolisområdet har för avsikt att förstärka personalen på utredningsexpeditionen och att utbildning skall genomföras. Vidare har polismyndigheten uppgett att den gjort och gör stora ansträngningar för att förbättra de s.k. förstahandsåtgärderna i den här aktuella ärendetypen.

text: Eftersom JO:s granskning endast omfattade de åtta äldsta ärendena finns det anledning att befara att betydligt fler ärenden var antecknade som oavslutade i Tdiariet vid inspektionstillfället trots att de rätteligen borde ha varit slutredovisade. Jag utgår emellertid från att polismyndigheten med anledning av de nu uppmärksammade ärendena har gjort en fullständig genomgång av ärendena i Tdiariet.

text: Ärendet avslutas med den kritik som ligger i vad jag nu har anfört.


title: Initiativärende mot Polismyndigheten i Gävleborgs län, närpolisområde Gävle, med anledning av handläggningen av vissa kriminalärenden

text: Initiativet

text: I samband med en inspektion vid Polismyndigheten i Gävleborgs län, närpolisområde Gävle, hösten 2003 granskades bl.a. de 87 äldsta kriminalärendena vid utredningsavdelningen. Vid denna granskning uppmärksammades 61 ärenden i vilka handläggningstiden kunde ifrågasättas; i dessa ärenden hade inga synbara utredningsåtgärder vidtagits under minst ett års tid. I vissa fall syntes det också som om det i anmälan upptagna brottet var preskriberat. Ärendena avsåg allmänfarlig vårdslöshet, bedrägeri, förskingring, misshandel, mordbrand, olaga hot, stöld och urkundsförfalskning m.m. I merparten av ärendena var polismyndigheten förundersökningsledare. – Vidare konstaterades vid inspektionen att ett flertal ärenden var antecknade som pågående i det s.k. RAR-systemet trots att de redan var avslutade.

text: Under inspektionen inhämtades upplysningar från biträdande utredningschefen, inspektören AA, om de bevakningsrutiner som fanns vid Näpo Gävle och om den aktuella ärendebalansen enligt följande.

text: Dåvarande chefsjustitieombudsmannen Claes Eklundh beslutade att ta upp polismyndighetens handläggning av de 61 ärendena och vad som hade kommit fram om bevakningsrutiner m.m. till utredning i ett särskilt ärende.

text: Utredning

text: Ärendet remitterades till polismyndigheten för upplysningar och yttrande över

text:  orsaken till att ett stort antal ärenden vid utredningsavdelningen i Gävle

text: hade legat lång tid utan att några åtgärder hade vidtagits i dem och

text:  vilka åtgärder polismyndigheten har vidtagit och/eller kommer att vidta för

text: Vidare anmodades polismyndigheten att redovisa sin syn på vad som hade kommit fram vid inspektionen om de bevakningsrutiner som tillämpades vid utredningsavdelningen.

text: Polismyndigheten kom in med ett remissvar jämte ett yttrande från utredningschefen kommissarien BB. Till remissvaret hade fogats utdrag från direktiv till en projektgrupp med uppgift att komma med förslag angående utredningsverksamheten (här utelämnade).

text: Kommissarien BB

text: Orsaken till att ett antal ärenden vid utredningsavdelningen i Gävle har legat lång tid utan att några åtgärder vidtagits i dem.

text: En snabb och rättssäker utredningsprocess skall enligt min mening alltid eftersträvas vid alla typer av förundersökningar. Emellertid kan det ibland vara så att den resurs av medarbetare som finns tillgängliga till att utföra denna process inte är anpassad till ärendeinflödets storlek. Jag anser att det för Näpo Gävles del handlar just om det. När det inte finns möjligheter att utföra all den verksamhet som man har till uppgift att göra, så blir det oundvikligt så att en prioritering måste ske. Sedan denna prioritering utförts så blir det så ett antal ärenden kvar, där beslutet blir att de skall läggas i balans. Avsikten är att dessa ärenden skall åtgärdas så snart utredningssituationen medger det. Emellertid är inflödet av nya och prioriterade brott hela tiden så stort att det för närvarande är så att handläggningstiden för vissa brottstyper blir väldigt långa, jag tänker då främst på brott mot BrB 8, 9 samt 10 kap.

text: Vilka åtgärder Polismyndigheten har vidtagit och kommer att vidtaga för att komma till rätta med de långa handläggningstiderna samt för att avarbeta ärendebalansen.

text: Ett balansprojekt avseende avarbetning av bedrägerier, förskingringar och andra trolöshetsbrott genomfördes i Gävle under vintern/våren 2001. Ett liknande projekt avseende hot/våldsbrott samt tillgreppsbrott genomfördes mellan januari-maj 2003. Resultaten av dessa projekt visade på sänkta ärendebalanser inom de angivna brottstyperna. Tre civila utredare anställdes under 2002 och ytterligare en FU-ledare på utredningsenheten tillsattes samma år. För att kvalitetssäkra ”förstalinjens” utredningsinsatser så skapades nya tjänster i form av Stationsbefäl under våren 2003. Närpolisledningen har kontinuerligt fört en dialog med Polismyndighetens ledning kring problemet med handläggningstider, balanser samt risken för utbrändhet bland vissa medarbetare. Som ett av resultaten av detta märks tillsättningen av en projektgrupp som skall syna Polismyndighetens hela situation vad gäller förundersökningar och hur de bedrivs. Resultatet skall redovisas under början av 2004.

text: Vilka synpunkter finns på bevakningsrutinerna vad gäller ärendebalans och slutredovisningar?

text: Förundersökningsledaren har ansvar för förundersökningen i dess helhet. Det råder inga tvivel om att en genomgång även av de förundersökningar som ej tilldelats någon handläggare skall ske med jämna mellanrum. Emellertid har det under de senaste åren varit så, att de ärenden som lagts i balans sällan fått någon handläggare i den ordinarie verksamheten. Först i balanskommissioner så har ärendena utretts. Nyinkomna ärenden har tagit i stort sett all uppmärksamhet och av förklarliga skäl så har ärendebalansgenomgången därför prioriterats ned. Ett förslag till lokal enhetsorder för Närpolisområde Gävle kommer att tagas fram under början av 2004 för att åtgärda de bristande bevakningsrutinerna vad gäller ärendebalansen.

text: Polismyndigheten

text: Utredningschefen, kommissarie BB har yttrat sig i ärendet. Polismyndigheten delar i allt väsentligt den bedömning och de förslag till åtgärder som BB framfört i sitt yttrande (se ovan; JO:s anmärkning). Som komplettering till BB:s yttrande önskar polismyndigheten anföra: Det finns anledning att speciellt fästa uppmärksamheten på att Polismyndigheten under hösten 2003 tillsatte en projektgrupp, som har till uppgift att komma med förslag angående utredningsverksamheten. – – – Utredningen kommer att redovisas i månadsskiftet januari/februari 2004. Vidare har en nyligen pensionerad polis anställts med specialinriktning på att utreda bedrägeriärenden som ligger i balans. Den operativa chefen, kommissarie CC har under slutet av år 2003 och början av 2004 gjort en total genomgång av samtliga närpolisområdes balanser, varför vi bedömer att vi nu har ett betydligt bättre grepp om vad som ligger i balanserna.

text: Polismyndighetens bedömning

text: Polismyndigheten är medveten om de brister som justitieombudsmannen pekar på. Det är dock myndighetens uppfattning att vi bör komma tillrätta med bristerna genom de föreslagna åtgärderna. Om det visar sig att dessa åtgärder inte är tillräckliga kommer myndigheten att göra ytterligare överväganden.

text: Rättslig reglering

text: De grundläggande reglerna om förundersökning finns i

text: 23 kap.

text: rättegångsbalken

text: (RB) och

text: förundersökningskungörelsen (1947:948)

text: FUK.

text: Undersökningsledaren har ansvar för förundersökningen i dess helhet. Han skall se till att utredningen bedrivs effektivt och att den enskildes rättssäkerhetsintressen tas till vara. Undersökningsledaren skall också ge dem som biträder honom behövliga direktiv för arbetet (1 a § andra stycket FUK).

text: En förundersökning skall bedrivas så skyndsamt som omständigheterna medger. Finns det inte längre skäl att fullfölja en förundersökning skall den läggas ned (

text: 23 kap. 4 § andra stycket

text: RB).

text: Bedömning

text: Till polisens uppgifter hör bl.a. att förebygga brott och andra störningar av den allmänna ordningen eller säkerheten samt att bedriva spaning och utredning i fråga om brott som hör under allmänt åtal (

text: 2 § polislagen

text: , 1984:387). Regeringen har beträffande den brottsutredande verksamheten uttalat att det är ett grundläggande

text: medborgarkrav att brottsutredningar genomförs snabbt, effektivt och med hög kvalitet (

text: prop. 2002/03:1

text: , utgiftsområde 4, Rättsväsendet, s. 28).

text: Under tiden september 1999 - maj 2001 genomförde dåvarande chefsjustitieombudsmannen Claes Eklundh inspektioner vid sex olika polismyndigheter för att få en uppfattning om polisens utredningar av vardagsbrottslighet. Sedan inspektionerna avslutats fäste han Justitiedepartementets uppmärksamhet på de iakttagelser han hade gjort genom en skrivelse den 31 maj 2002 (JO 2002/03 s. 98).

text: I den skrivelse till Justitiedepartementet som har nämnts i det föregående gjorde Claes Eklundh bl.a. följande principiella uttalanden om polisens brottsutredande verksamhet. En väl fungerande utredningsverksamhet har en betydande brottsförebyggande effekt och den bidrar därmed till tryggheten i samhället. Att anmälda brott utreds på ett kompetent sätt inom rimlig tid är vidare en förutsättning för att målsägandenas intressen skall kunna tillvaratas och är också av grundläggande betydelse för allmänhetens förtroende för polisen. Många människor får sin första kontakt med polisen i samband med att de utsätts för brott, t.ex. en misshandel eller ett bostads- eller bilinbrott, och det sätt på vilket en brottsanmälan handläggs blir ofta bestämmande för anmälarens fortsatta syn på polisen och rättssamhället. Det ligger även i en för brott utpekad persons intresse att polisens handläggning inte drar ut på tiden. Det är därför av största vikt att utredningsverksamheten ges tillräckliga resurser och att de enheter inom polisväsendet som sysslar med brottsutredning är organiserade på ett ändamålsenligt sätt. Av avgörande betydelse för möjligheterna att bedriva en effektiv och rättssäker verksamhet är vidare att den personal som arbetar med brottsutredning har den utbildning och kompetens i övrigt som uppgiften kräver. Även vid den nu aktuella inspektionen vid Näpo Gävle framkom det, som framgått, brister i utredningsverksamheten, främst att i ett mycket stort antal kriminalärenden inga utredningsåtgärder hade vidtagits under minst ett års tid. En sådan handläggning uppfyller naturligtvis inte det skyndsamhetskrav som läggs fast i

text: 23 kap. 4 §

text: RB. Det finns anledning att se särskilt allvarligt på de fall där de anmälda brotten föreföll ha preskriberats. Vidare framkom det vid inspektionen att det saknades både tid och utarbetade rutiner för en regelmässig bevakning av ärendena. Eftersom flera ärenden i RAR-systemet angavs vara pågående trots att de rätteligen var avslutade kan det också konstateras att det inte heller synes ha funnits fungerande rutiner för att avregistrera avslutade ärenden, vilket i sin tur leder till en missvisande statistik.

text: Som förklaring till de långa handläggningstiderna och bristerna i bevakningen av ärendena har i huvudsak hänvisats till personalbrist och att man har prioriterat ned genomgångar av ärendebalansen på grund av att nyinkomna ärenden i stort sett tagit all uppmärksamhet.

text: De brister som konstaterades vid inspektionen kan säkerligen till viss del förklaras med att utredningsavdelningen inte har haft tillräckliga personella resurser. Den omständigheten att det vid en utredningsavdelning finns en stor outdelad balans som man har svårt att arbeta ned kan självfallet också få till resultat att förundersökningsledarna känner uppgivenhet inför uppgiften och att arbetsmoralen till viss del urholkas hos både förundersökningsledare och utredare. Vidare är det naturligt-

text: vis viktigt att utredningspersonal i likhet med annan personal har den kunskap och erfarenhet som arbetsuppgiften kräver (jfr 3 kap. 6 a § polisförordningen, 1998:1558). Jag vill emellertid framhålla att jag i detta ärende saknar underlag för att bedöma kompetensen hos nu berörd personal.

text: Vissa av de brister som iakttogs vid inspektionen, t.ex. avseende bevakningsfrågorna, får antas ha sin grund i att ledningen för utredningsavdelningen inte på ett tillräckligt effektivt och kompetent sätt utarbetat väl fungerande rutiner.

text: Det övergripande ansvaret för verksamheten vid en utredningsavdelning vilar på avdelningens chef. Det ankommer således på denne att se till att verksamheten bedrivs lagenligt och effektivt. Till chefens arbetsuppgifter hör bl.a. att se till att ärendena fördelas mellan utredarna på ett lämpligt sätt samt att ombesörja att det finns väl fungerande prioriterings- och bevakningsrutiner. Det ankommer vidare på honom att informera närmast högre chef, om han gör den bedömningen att verksamheten, t.ex. på grund av underbemanning eller bristande kompetens hos utredningspersonalen, inte kan bedrivas på ett godtagbart sätt. Ytterst vilar enligt

text: 6 § verksförordningen (1995:1322)

text: (jfr 1 kap. 7 § polisförordningen) ansvaret för verksamheten vid en polismyndighet på länspolismästaren i dennes egenskap av myndighetens chef. Enligt

text: 7 § första stycket verksförordningen

text: ankommer det på myndighetschefen att se till att verksamheten bedrivs författningsenligt och effektivt.

text: Det kan sammanfattningsvis konstateras att det finns anledning att rikta allvarlig kritik mot polismyndigheten för dess sätt att bedriva utredningsverksamheten vid Näpo Gävle. Att i ett stort antal ärenden inga som helst utredningsåtgärder har vidtagits under så lång tid som det här är fråga om är självfallet helt oacceptabelt.

text: Som framgår av remissvaret har polismyndigheten redan vidtagit vissa åtgärder för att komma till rätta med bristerna. Jag förutsätter att myndigheten fortsätter sitt arbete med att förbättra den brottsutredande verksamheten så att myndigheten kan leva upp till kravet på att utredningar skall genomföras snabbt, effektivt och med hög kvalitet.

text: Till uppföljning av detta beslut önskar jag ta del av Näpo Gävles utredningsstatistik per den 31 juli 2004.

text: Ärendet avslutas.


title: Anmälan mot dåvarande samhällsbyggnadschefen i Södertälje kommun angående fråga om jäv vid handläggningen av ett detaljplaneärende

text: Anmälan

text: AA klagade i en anmälan till JO på dåvarande samhällsbyggnadschefen i Södertälje kommun, BB, och uppgav i huvudsak följande. BB deltog i handläggningen av detaljplanearbetet för Glasberga Sjöstad samtidigt som han var styrelseordförande i det bolag, Glasberga KB, som hade ekonomiska intressen i exploateringen av marken. Detta förhållande kunde inte gagna en objektiv handläggning av ärendet.

text: Till anmälan fogades bl.a. en tjänsteskrivelse den 3 maj 2005 från samhällsbyggnadskontoret till kommunstyrelsen angående detaljplan för del av Glasberga Sjöstad, etapp 2. I slutet av skrivelsen, som inte var undertecknad, angavs stadsdirektörens och samhällsbyggnadschefens namn.

text: Utredning

text: Stadsbyggnadsnämnden i Södertälje kommun anmodades att göra en utredning och yttra sig över vad som hade framförts i anmälan, mot bakgrund av bestämmelserna i

text: 6 kap.

text: 27 §§

text: kommunallagen (1991:900)

text: I nämndens remissvar anfördes följande (bilagor utelämnade här).

text: Inledningsvis får Stadsbyggnadsnämnden informera om att tidigare beslut gällande detaljplan för del av Glasberga sjöstad, etapp 1, överklagades till länsstyrelsen i Stockholms län och vidare till Regeringen, som beslutade i frågan den 4 mars 2004. AA och CC tog upp frågan om jäv i överklagandet till Regeringen, men Regeringen fann att det som framkommit inte innebar att det fanns tillräckliga skäl att upphäva planbeslutet på grund av jäv. Regeringens beslut bifogas som bilaga 1. Med anledning av de synpunkter angående jäv som förts fram i överklagandet av detaljplanebeslutet för Glasberga Sjöstad etapp 1 har samhällsbyggnadskontoret i det fortsatta planarbetet överhuvudtaget inte involverat chefen för samhällsbyggnadskontoret BB. Som projektledare för planarbetet avseende etapp 2 utsågs tf exploateringschef DD. Vidare handlades ärendet enligt följande: Den 18 januari 2005 skrevs en tjänsteskrivelse där Samhällsbyggnadskontoret föreslog Stadsbyggnadsnämnden att godkänna detaljplaneförslaget och att ställa ut detaljplanen samt att begära hos länsstyrelsen att strandskyddet skulle upphävas enligt separat ansökan. Denna tjänsteskrivelse skrevs under av stadsarkitekten EE.

text: BB deltog inte aktivt i planarbetet och han skrev inte heller under tjänsteskrivelsen, se bilaga 2. Den 22 mars 2005 skrevs en tjänsteskrivelse där Samhällsbyggnadskontoret föreslog Stadsbyggnadsnämnden att godkänna detaljplaneförslaget för Glasberga sjöstad etapp 2 och att detaljplanen skulle överlämnas till kommunfullmäktige för antagande. Även denna tjänsteskrivelse skrevs under av stadsarkitekten EE. BB varken deltog i handläggningen eller skrev under tjänsteskrivelsen, se bilaga 3. Den 11 april 2005 beslutade Stadsbyggnadsnämnden i ärendet i enlighet med förslaget i tjänsteskrivelsen daterad den 22 mars 2005. BB deltog inte vid Stadsbyggnadsnämndens sammanträde när denna fråga var uppe till beslut. BB lämnade rummet, men det har inte noterats i protokollet. När ärendet därefter skulle upp till kommunstyrelsen skrev tf stadsdirektör FF under tjänsteskrivelsen daterad den 3 maj 2005. Tyvärr kom BB:s namn att stå med i skrivelsen men han skrev aldrig under. Bifogad tjänsteskrivelse, bilaga 4, är den som gick till kommunstyrelsen och som finns i akten. Den tjänsteskrivelse som JO tagit del av fanns tidigare i handläggningen men kom att ändras före kommunstyrelsens sammanträde. Stadsbyggnadsnämnden vet inte hur den kommit AA tillhanda. BB var under tiden planarbetet pågick ledamot i styrelsen för Glasberga KB i egenskap av representant för kommunen. Kommanditbolaget ägs till lika delar av Södertälje kommun, kommunens helägda bostadsföretag AB Telgebostäder, JM Byggnads AB och Riksbyggens ekonomiska förening. Bolaget äger aktuellt markområde och avsikten är att förädla och exploatera området. BB blev registrerad som ordförande i bolaget först den 15 mars 2006. BB har således inte haft någon ställföreträdarposition i bolaget och under hela planprocessen har bolaget representerats av andra företrädare för bolaget. Med hänsyn till hur detta planärende har handlagts finner inte Stadsbyggnadsnämnden att en jävssituation skulle vara för handen.

text: AA kommenterade remissvaret och anförde bl.a. att i kommunens yttrande till regeringen med anledning av överklagandet angående detaljplanen för Glasberga Sjöstad, etapp 1, angavs att BB var suppleant i styrelsen för kommanditbolaget.

text: Bedömning

text: I

text: 6 kap.

text: kommunallagen

text: finns bestämmelser som reglerar kommunstyrelsens och övriga nämnders verksamhet. I 24 - 27 §§ finns bestämmelser om jäv. Av bestämmelserna följer att den som är jävig i ett ärende hos en nämnd inte får delta eller närvara vid handläggningen av ärendet.

text: En förtroendevald eller en anställd hos en kommun är enligt 6 kap. 25 § jävig, om

text: 1. saken angår honom själv eller hans make, sambo, förälder, barn eller syskon eller någon annan närstående eller om ärendets utgång kan väntas medföra synnerlig nytta eller skada för honom själv eller någon närstående,

text: 2. han eller någon närstående är ställföreträdare för den som saken angår eller för någon som kan vänta synnerlig nytta eller skada av ärendets utgång,

text: 3. ärendet rör tillsyn över sådan kommunal verksamhet som han själv är knuten till,

text: 4. han har fört talan som ombud eller mot ersättning biträtt någon i saken, eller

text: 5. det i övrigt finns någon omständighet som är ägnad att rubba förtroendet till hans opartiskhet i ärendet.

text: Stadsbyggnadsnämnden har i remissvaret till JO uppgett att BB inte var ställföreträdare för kommanditbolaget. Jäv förelåg således inte automatiskt enligt

text: 6 kap. 25 § 2. kommunallagen

text: . Huruvida BB var jävig eller inte är i stället en bedömningsfråga som får avgöras enligt 5. om s.k. delikatessjäv. JO är som regel återhållsam med att uttala sig i bedömningsfrågor. Jag anser inte att det finns skäl att i detta fall frångå den principen. Detta gäller särskilt med hänsyn till vad nämnden uppgett om BB delaktighet i planarbetet sedan synpunkter om jäv framförts i överklagandet av beslutet om detaljplan för Glasberga Sjöstad, etapp 1.

text: Vad som har kommit fram i ärendet föranleder i övrigt inte någon åtgärd eller något uttalande av mig.

text: Ärendet avslutas.


nyckelord: Dokumentation Omhändertagande

title: Initiativärende mot Polismyndigheten i Gävleborgs län, närpolisområde Gävle, med anledning av omhändertaganden

text: Initiativet

text: I samband med en inspektion vid Polismyndigheten i Gävleborgs län, närpolisområde Gävle, granskades protokoll över omhändertaganden enligt

text: 13 § polislagen (1984:387)

text: . I det protokoll som fördes vid inspektionen noterades i denna del bl.a. följande .

text: 3.2 Löpnummer 421-03: Enligt protokollet (LOB) påträffade polismännen AA, BB och CC den 8 augusti 2003 en man på Södra Kungsgatan då denne drack en medhavd öl. När patrullen bad mannen att hälla ut ölen ifrågasatte han poliserna och gjorde inte som de sa. Eftersom mannen störde den allmänna ordningen genom sitt uppträdande omhändertogs han. Inne på polisstationen omhändertogs han i stället med stöd av lagen (

text: ) om omhändertagande av berusade personer m.m. (LOB). 3.3 Löpnummer 200-03: Enligt protokollet (

text: 13 § polislagen

text: ), uppmärksammade polisassistenten DD och polisaspiranten EE den 5 september 2003 en person på Nygatan i Gävle som ett flertal gånger pekade finger och skrek åt polismännen. När polismännen stannade och talade med mannen hade han en fortsatt otrevlig och lite aggressiv attityd. Polismännen ansåg honom genom detta utgöra en allvarlig fara för den allmänna ordningen varför han omhändertogs enligt

text: 13 § polislagen

text: . 3.4 Löpnummer 217-03: Enligt protokollet (

text: 13 § polislagen

text: ) satt inspektören FF den 28 september 2003 i en polisbuss på Stortorget i Gävle när en yngling (född 1987) passerade förbi och uttalade glåpord. Ynglingen kallades till polisbussen och ombads att sitta in i bussen, vilket denne gjorde. FF frågade vad ynglingen menade med glåporden och en diskussion uppstod där ynglingen hetsade upp sig mot FF. I samband med detta beslutades att ynglingen skulle omhändertas enligt

text: 13 § polislagen

text: eftersom han utgjorde en fara för den allmänna ordningen och säkerheten.

text: Dåvarande chefsjustitieombudsmannen Claes Eklundh beslutade att ta upp polismyndighetens handlande i dessa fall till utredning i ett särskilt ärende.

text: Utredning

text: Ärendet remitterades till polismyndigheten för upplysningar och yttrande över på vilket sätt det som hade antecknats i omhändertagandebladen som grund för omhändertagandena ansågs innebära att den allmänna ordningen stördes eller utgjorde en omedelbar fara för denna.

text: Polismyndigheten kom in med ett remissvar jämte ett yttrande från tillförordnade närpolischefen kommissarien GG (här utelämnat) samt yttranden från berörda polismän (här utelämnade). Polismyndigheten anförde i huvudsak följande.

text: Punkt 3.2 - Polismyndighetens löpnummer 421-03

text: Omhändertagandet grundade sig ursprungligen enligt ordalydelsen på

text: 13 § polislagen

text: men omvandlades av stationsbefälet till ett omhändertagande enligt LOB. Både inspektör HH, som gjorde omhändertagandet, och stationsbefälet, inspektör JJ., har beretts tillfälle att yttra sig i ärendet. De kan dock inte erinra sig den aktuella händelsen. JJ. har dock uppgivit att omhändertagandet skedde en natt som var otroligt arbetsbelastad. Gävle har ett årligt evenemang som kallas Cityfesten. Omhändertagandet gjordes natten mellan fredag och lördag som är den mest arbetstyngda natten. JJ konstaterar, sedan han tagit del av omhändertagandebladet, att dokumentationen är bristfällig.

text: Punkt 3.3 - Polismyndighetens löpnummer 200-03

text: Enligt omhändertagandebladet synes grunden för omhändertagandet ha varit att personen pekade finger och skrek åt polismännen. Såväl förmannen i den patrull som genomförde omhändertagandet, polisassistent DD, som stationsbefälet, inspektör KK, som beslutade om att omhändertagandet skulle bestå, har yttrat sig i ärendet. Det framgår av dessa yttranden att det gjorts en mer ingående bedömning än vad som framgår av omhändertagandebladet. Bland annat har mannen berättat att han varit inblandad i ett handgemäng.

text: Punkt 3.4 - Polismyndighetens löpnummer 217-03

text: Enligt omhändertagandebladet synes grunden för omhändertagandet ha varit att personen uttalade glåpord. Såväl yttre befälet, inspektör LL, som stationsbefälet, inspektör JJ., har yttrat sig i ärendet. LL har tydligt deklarerat att han inser att dokumentationen beträffande grunderna för omhändertagandet inte var tillfyllest. Han har klart deklarerat att han är medveten om att det inte är tillräcklig grund för omhändertagande att en person uttalar glåpord och är allmänt otrevlig mot polismannen.

text: Polismyndighetens bedömning

text: Av de yttranden som avgivits framgår att omhändertagandet har grundat sig på mer än att de omhändertagna pekat finger eller uttalat glåpord, som riktat sig mot poliserna. Det synes vara så att dokumentationen har brustit. Polismyndigheten anser dock att det finns anledning att påminna om grunderna för omhändertagande enligt

text: 13 § polislagen

text: . Detta liksom vikten av att dokumentationen vid omhändertaganden görs så heltäckande att den verkligen speglar det fullständiga händelseförloppet ska tas upp i kommande utbildningar och informationer.

text: Rättslig reglering

text: Om någon genom sitt uppträdande stör den allmänna ordningen eller utgör en omedelbar fara för denna får enligt

text: 13 § polislagen

text: en polisman avvisa eller avlägsna honom från ett visst område eller utrymme, när det är nödvändigt för att ordningen skall upprätthållas. Detsamma gäller om en sådan åtgärd behövs för att en straffbelagd gärning skall kunna avvärjas. Är en sådan åtgärd otillräcklig för att det avsedda resultatet skall uppnås, får personen tillfälligtvis omhändertas. Som direkt framgår av lagtexten, har åtgärderna att avvisa eller avlägsna någon från platsen företräde framför beslut om omhändertagande.

text: Såvitt gäller ordningsstörande beteende krävs att den berörda personen genom sitt uppträdande stör den allmänna ordningen. Det är alltså frågan om ett uppträdande som innefattar ett angrepp på ett ordningsintresse av betydelse för allmänheten eller annars från allmän synpunkt. Frågan om ett visst uppträdande stör den allmänna ordningen får inte avgöras från den begränsade synpunkten av vad som för den enskilde polismannen framstår som obekvämt eller olämpligt. Endast den omständigheten att någon vägrar att lyda en polismans tillsägelse innebär t.ex. inte att han stör den allmänna ordningen. Det avgörande i en sådan situation är vilka följder från ordningssynpunkt som en bristande efterrättelse kan antas medföra (Berggren - Munck,

text: Polislagen

text: , 4:e uppl. s. 91 f.).

text: Avvisande, avlägsnande eller i sista hand omhändertagande kan också ske om någon genom sitt uppträdande utgör en omedelbar fara för den allmänna ordningen. En grundförutsättning anses vara att faran är konkret, dvs. att den är bestämd till tid och rum. Ett omhändertagande får inte ske för att abstrakta, ännu inte konkretiserade faror skall avvärjas. Faran skall vidare ha uppkommit genom ett särskilt uppträdande från den som omhändertas. Som konkret fara kan knappast bedömas en persons blotta närvaro på en plats, även om det är känt att han brukar bråka och uppträda ordningsstörande (Berggren - Munck, a.a. s. 92).

text: Om ett avvisande eller ett avlägsnande bedöms vara otillräckligt får enligt 13 § andra stycket den berörda personen omhändertas. Om det redan från början framstår som uppenbart gagnlöst att tillgripa ett avlägsnande eller någon annan mindre ingripande åtgärd för att det avsedda syftet skall uppnås, kan ett direkt omhändertagande undantagsvis bli nödvändigt. I sådant fall bör det av dokumentationen beträffande omhändertagandet framgå vilka omständigheter som motiverat detta (Berggren - Munck, a.a. s. 93).

text: Enligt

text: 27 § polislagen

text: skall protokoll föras över ingripanden som innebär att någon avvisas, avlägsnas, omhändertas eller grips. Av ett sådant protokoll skall det framgå vem som har fattat beslutet om ingripandet, grunden för beslutet och tidpunkten när det har fattats, vem eller vilka som har deltagit i ingripandet, vem eller vilka som ingripandet har riktat sig mot, tiden för ingripandet samt vad som i övrigt har förekommit vid detta. Ansvaret för att ett protokoll upprättas vilar i fråga om uppgifterna om beslutet på beslutsfattaren och i övrigt på den som är att anse som förman vid ingripandet.

text: Rikspolisstyrelsen har vidare meddelat föreskrifter och allmänna råd om dokumentation enligt

text: och

text: 28 §§

text: polislagen

text: (FAP 100-2).

text: Bedömning

text: Innehållet i de aktuella protokollsanteckningarna är sådant att det framstår som om polisen omhändertog personerna enbart på grund av att de hade ifrågasatt polisens tillsägelser eller varit otrevliga mot polisen. Som framgår av redogörelsen för den rättsliga regleringen innebär den omständigheten att någon vägrar att lyda en polismans tillsägelse inte att han stör den allmänna ordningen. Inte heller är det, som inspektören LL också påpekat, en tillräcklig grund för omhändertagande att en person uttalar glåpord och är allmänt otrevlig mot polisen.

text: Enligt polismyndigheten har omhändertagandena emellertid grundat sig även på andra omständigheter än de som framgår av anteckningarna. Det kan dock noteras att beträffande ett av ärendena kommer de inblandade polismännen inte ihåg händelsen (punkt 3.2). Grunden för omhändertagandet i det fallet har således inte kunnat klarläggas. I de båda andra fallen har de berörda polismännen redogjort för vad som föregick omhändertagandena. Visserligen kan grunderna för omhändertagandena i något fall diskuteras. Det kan emellertid i efterhand vara svårt att sätta sig in i hur en enskild polisman upplevt en viss situation varför försiktighet bör iakttas vid en efterföljande granskning. Jag anser mig därför i de nu aktuella fallen inte ha tillräcklig anledning att uttala mig om huruvida det fanns förutsättningar för omhändertagande enligt

text: 13 § polislagen

text: Det finns däremot anledning att kritisera polismyndigheten för den bristfälliga dokumentationen. Med anledning härav vill jag erinra om vikten ur kontroll- och rättssäkerhetssynpunkt av att de omständigheter som föranlett ett omhändertagande dokumenteras på ett fullständigt och korrekt sätt. Det kan självfallet inte godtas att polismän av glömska eller slarv underlåter att dokumentera sådana omständigheter och att brister i dokumentationen sedan inte upptäcks vid förmans prövning av omhändertagandet. Jag utgår från att polismyndigheten vidtar åtgärder för att åstadkomma en bättre ordning i detta avseende.

text: Ärendet avslutas.