text: Svensk Bakgrundsanalys AB

text: Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/679 av den 27 april 2016

text: om skydd för fysiska personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter och om upphävande av 08-657 61 00 direktiv

nyckelord: Dataskydd Arbetsliv Brottsbekämpning

slug: svensk-bakgrundsanalys-ab

title: Svensk Bakgrundsanalys AB

sammanfattning: Granskningen har avsett frågan hur bolaget uppfyller vissa villkor i meddelat tillstånd att behandla personuppgifter om lagöverträdelser. Bolagets behandling av personuppgifter om lagöverträdelser som baseras på annat rättsligt stöd än det aktuella tillståndet har således inte granskats. Utifrån de svar som bolaget har uppgett framgår att bolaget från och med den 16 mars 2026 påbörjat behandling av personuppgifter om lagöverträdelser baserat på sitt meddelade tillstånd från IMY. Bolaget har redogjort för de åtgärder som bolaget har vidtagit för att säkerställa att de uppfyller de två villkor i tillståndet som IMY:s tillsyn omfattar. IMY bedömer att det inte framgår av utredningen i ärendet att bolaget brister i efterlevnaden av villkoren som uppställts i deras tillstånd att behandla personuppgifter om lagöverträdelser, på det sätt som utretts inom ramen för den aktuella tillsynen. Mot denna bakgrund finner IMY inte skäl att vidta ytterligare åtgärder i ärendet. Ärendet ska därför avslutas.

text: IMY-2026-5659 Beslut efter tillsyn enligt

text: dataskyddsförordningen – Svensk Bakgrundsanalys AB

text: Integritetsskyddsmyndighetens beslut

text: Ärendet avslutas.

text: Redogörelse för tillsynsärendet

text: Svensk Bakgrundsanalys AB (bolaget) har tillstånd att behandla personuppgifter som avses i artikel 10 i dataskyddsförordningen (personuppgifter om lagöverträdelser) inom ramen för tillhandahållandet av tjänsten bakgrundskontroll till uppdragsgivare. Integritetsskyddsmyndigheten (IMY) meddelade beslut om tillstånd den 22 augusti 2025, diarienummer IMY-2024-4859.

text: IMY har fått information som gjort gällande att bolaget ska ha behandlat personuppgifter om lagöverträdelser som borde ha varit gallrade enligt

text: 18 §§

text: lagen (

text: ) om belastningsregister. Med anledning av detta inledde IMY en tillsyn mot bolaget den 25 mars 2026 i syfte att utreda hur bolaget uppfyller följande villkor i sitt meddelade tillstånd:

text: • Tillståndet förutsätter att Svensk Bakgrundsanalys AB inte registrerar personuppgifter om lagöverträdelser som på grund av den tid som förflutit sedan brottet begicks inte längre är relevanta, och under alla omständigheter att uppgifter om lagöverträdelser som skulle ha gallrats ur belastningsregistret enligt

text: 18 §§

text: lagen (

text: ) om belastningsregister inte registreras.

text: • Beslutet förutsätter att Svensk Bakgrundsanalys AB omgående raderar uppgifter om lagöverträdelser som inte får registreras enligt övriga villkor i detta beslut.

text: IMY har inte granskat bolagets behandling av personuppgifter i övrigt.

text: Bolaget har uppgett i huvudsak följande.

text: Bolaget har sedan verksamhetens start tillhandahållit bakgrundskontroller till uppdragsgivare. Fram till den 16 mars 2026 bedrevs denna verksamhet uteslutande med stöd av bolagets utgivningsbevis. Det innebär att all behandling av personuppgifter om lagöverträdelser som bolaget genomfört fram till detta datum omfattades av det grundlagsskydd som följer av

text: yttrandefrihetsgrundlagen

text: och

text: tryckfrihetsförordningen

text: . Inom ramen för denna tjänstemodell tillämpades de regler och den praxis som gäller för verksamhet med utgivningsbevis, inbegripet behandling av personuppgifter och uppgifter om lagöverträdelser.

text: Den 16 mars 2026 påbörjades en successiv övergång till en ny tillståndsbaserad tjänstemodell, vilket innebär att den ursprungliga grundlagsbaserade tjänstemodellen och den nya tillståndsbaserade tjänstemodellen under en övergångsperiod förekommer parallellt, dock aldrig inom ramen för samma kontroll eller uppdragsgivare.

text: Bolaget har vidare beskrivit hur processen ser ut för behandling av personuppgifter om lagöverträdelser enligt tillståndet.

text: Motivering av beslutet

text: IMY konstaterar inledningsvis att granskningen i detta ärende avser frågan hur bolaget uppfyller vissa villkor i meddelat tillstånd att behandla personuppgifter om lagöverträdelser. Bolagets behandling av personuppgifter om lagöverträdelser som baseras på annat rättsligt stöd än det aktuella tillståndet har således inte granskats.

text: Ärendet ska därför avslutas.

text: Detta beslut har fattats av enhetschefen Jenny Bård efter föredragning av juristen Anders Haag.

text: Vid den slutliga handläggningen av ärendet har även juristen Anna Lindgren medverkat.

text: Jenny Bård

text: Kopia till

text: Dataskyddsombudet Bolagets ombud

text: Hur man överklagar

text: Om ni vill överklaga beslutet ska ni skriva till IMY. Ange i skrivelsen vilket beslut ni överklagar och den ändring som ni begär. Överklagandet ska ha kommit in till IMY inom tre veckor från den dag ni fick del av beslutet. Om ni är en part som företräder det allmänna ska överklagandet dock ha kommit in inom tre veckor från den dag då beslutet meddelades. Om överklagandet har kommit in i rätt tid sänder IMY det vidare till Förvaltningsrätten i Stockholm för prövning.

text: Ni kan e-posta överklagandet till IMY om det inte innehåller några integritetskänsliga personuppgifter eller uppgifter som kan omfattas av sekretess. Myndighetens kontaktuppgifter framgår av beslutets första sida.


text: Utbildningsnämnden, Stockholms Stad

text: Artikel 6.1 i dataskyddsförordningen. 4 Artikel 58.1 i dataskyddsförordningen.

text: Artikel 58.2

text: och

text: artikel 83

text: - 84 i dataskyddsförordningen.

sprak: sv

titel: TIllsynsskrivelse

nyckelord:
Kamerabevakning
Dina rättigheter
Tillsyn

publisher: Integritetsskyddsmyndigheten

slug: utbildningsnamnden-stockholms-stad

title: Utbildningsnämnden, Stockholms Stad

org: imy

sammanfattning: IMY har inlett en tillsyn och granskning pågår.

text: IMY-2026-5789 Tillsyn enligt dataskyddsförordningen

type: stycke

text: Integritetsskyddsmyndigheten (IMY) är tillsynsmyndighet enligt dataskyddsförordningen och

text: kamerabevakningslagen (2018:1200)

text: . IMY har beslutat att granska er personuppgiftsbehandling genom kamerabevakning och har därför inlett tillsyn.

text: Varför granskar IMY er verksamhet?

type: rubrik

text: IMY har fått kännedom om att det finns kamerabevakning i Midsommarkransens skola. IMY har nu inlett tillsyn för att utreda om personuppgiftsbehandlingen som sker genom kamerabevakning av Midsommarkransens matsal och café har stöd i en rättslig grund enligt artikel 6 i dataskyddsförordningen och

text: 8 §§

text: kamerabevakningslagen

text: . IMY kommer inte granska om andra bestämmelser i dataskyddsförordningen är uppfyllda. Tillsynen omfattar inte heller annan kamerabevakning på Midsommarkransens skola.

text: Vi ber er därför att svara utifrån den bevakning som sker i Midsommarkransens matsal och café, och inte utifrån bevakning som sker på andra platser i skolan.

text: IMY:s frågor

text: 1. Är Utbildningsnämnden i Stockholms Stad personuppgiftsansvarig för den behandling av personuppgifter som kamerabevakningen på Midsommarkransens skola innebär? Om inte, vänligen uppge vem som är personuppgiftsansvarig för kamerabevakningen.

text: Om svaret är ja, ska ni även svara på följande frågor och komma in med efterfrågat underlag. Allmänt om kamerabevakningen i matsalen och cafét

text: 1. När började ni bedriva kamerabevakning av matsalen och cafét? 2. Bifoga en ritning, kartbild eller liknande där respektive kameras placering och vilket område kameran filmar framgår tydligt. (Kamerans upptagningsområde kan visas genom en trekant som utgår från den markerade kameran.) 1

text: Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/679 av den 27 april 2016

text: om skydd för fysiska personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter och om upphävande av direktiv

text: . 2 Med personuppgiftsansvarig avses, enligt artikel 4.7 i dataskyddsförordningen, den fysiska eller juridiska person som, ensamt eller tillsammans med andra, bestämmer ändamålen och medlen för behandlingen av personuppgifter. Avgörande för frågan om vem som personuppgiftsansvarig är vem eller vilka som har bestämt varför och hur behandlingen sker, samt utövar ett inflytande över vilka personuppgifter som samlas in och behandlas, hur länge de 08-657 61 00 lagras och vem som har åtkomst.

text: 3. Bifoga skärmbilder som visar varje kameras upptagningsområde i skolans matsal och café. Ange tydligt vilken kamera respektive bild avser (t.ex. genom att numrera). 4. Under vilka tider är kamerorna aktiva, och varför har ni valt just dessa tider för bevakningen? 5. Bedriver ni kamerabevakning med bildinspelning? a) Om ja, ange med vilka kameror. b) Ange hur länge bildmaterial sparas och hur ni motiverar den valda lagringstiden. c) Hur många och vilka personer (befattningshavare) har tillgång till det inspelade bildmaterialet, och hur har behörigheten för dessa personer motiverats? 6. Bedriver ni kamerabevakning i realtid (livebevakning)? a) Om ja, ange med vilka kameror. b) Beskriv hur realtidsbevakningen bedrivs, till exempel under vilka tider den sker, var monitor för att titta på realtidsbevakningen är placerad samt vilka personer som har behörighet att titta på bevakningen i realtid.

text: Ändamål och rättslig grund för bevakningen i matsalen och cafét

text: 7. För vilket eller vilka ändamål bedriver ni kamerabevakning i matsalen och cafét? Redogör för varje ändamål separat. 8. Ange på vilken rättslig grund i dataskyddsförordningen som kamerabevakningen stöds, och motivera varför den grunden är tillämplig avseende aktuell bevakning. Om ni anser att artikel 6.1 e i dataskyddsförordningen är tillämplig, vänligen a) redogör för vilken nationell eller unionsrättslig reglering som utgör den uppgift av allmänt intresse ni stödjer er behandling på, enligt artikel 6.3 i dataskyddsförordningen. b) Utveckla även varför kamerabevakningen är nödvändig för att utföra den aktuella uppgiften av allmänt intresse samt c) varför den är proportionerlig i förhållande till ändamålen med behandlingen. 9. Har ni vidtagit några alternativa åtgärder för att uppnå syftet med bevakningen? Om ja, beskriv vilka åtgärder ni har vidtagit och när samt varför dessa inte har varit tillräckliga för att uppnå syftet. 10. För det fall det har inträffat brott och/eller incidenter i matsalen eller cafét, bifoga en sammanställning över vilka brott/incidenter som inträffat, var de har inträffat samt när. 11. Utveckla hur ni resonerat vid intresseavvägningen för den aktuella behandlingen i fråga om behovet av kamerabevakning kontra integritetsintresset på platsen.

text: Måste ni svara IMY?

text: Ja, IMY är tillsynsmyndighet enligt dataskyddsförordningen. Det innebär att ni ska lämna all information som vi behöver för att kunna fullgöra våra uppgifter som tillsynsmyndighet. För att IMY:s beslut ska grundas på korrekta uppgifter är det viktigt att begärda uppgifter lämnas.

text: Ni ska svara skriftligt till IMY senast den 9 april 2026.

text: Ange IMY-2026-5789 när ni svarar. Era svar kan skickas via e-post till . Tänk på att inte använda e-post om svaret innehåller känsliga personuppgifter eller uppgifter som omfattas av sekretess. Det går också att skicka era svar till: Integritetsskyddsmyndigheten, , . Ange om ni anser att några av uppgifterna i ert svar omfattas av sekretess, och i så fall vilka och vilken sekretessgrund.

text: Hur arbetar IMY med tillsyn?

text: När IMY är färdig med granskningen kommer ni att få ett beslut. Utifrån vad som har framkommit i ärendet kan IMY i beslutet komma att konstatera brister i er tillämpning av de dataskyddsbestämmelser som är aktuella i ärendet. Vid brister kan IMY exempelvis utfärda en reprimand och/eller förelägga er att vidta vissa åtgärder. I vissa fall kan IMY påföra administrativa sanktionsavgifter enligt dataskyddsförordningen.

text: Information om hur IMY arbetar med tillsyn finns på IMY:s webbplats: https://

text: Om ni har frågor är ni välkomna att kontakta mig per e-post eller telefon.

text: Anna Lindgren

text: Jurist, IMY

text: Kopia till

text: Dataskyddsombud

text: Information om IMY:s behandling av personuppgifter

type: avgorande


publisher: Justitiekanslern

title: Inget skadestånd på grund av dubbelbeläggning i anstalt

org: jk

text: Justitiekanslern avslår sökande A:s och sökande B:s anspråk.

text: Ärendet

text: Bakgrund

text: Anstalten Fosie utökade under december 2018 antalet platser genom att dubbelbelägga åtta bostadsrum. Beslutet föregicks av en kartläggning av möjligheterna att dubbelbelägga bostadsrum på landets anstalter.

text: Sökande A och sökande B har varit intagna på anstalten Fosie och placerade i dubbelbelagda bostadsrum. Sökande A har varit placerad i dubbelbelagt rum under perioden den 4 december 2018 till den 22 januari 2019. Sökande B har varit placerad i dubbelbelagt rum under perioden den 22 december 2018 till den 10 januari 2019.

text: Anspråket m.m.

text: Sökandena har begärt skadestånd av staten för lidande på den grunden att det var mycket påfrestande psykiskt för dem att dela rum med en annan intagen. De hade svårt att sova och mådde dåligt över placeringen. Sökande B har även tillagt att det var dålig luft i bostadsrummet.

text: Kriminalvårdens yttrande

text: Kriminalvården har yttrat sig över anspråket och anfört bl. a. följande.

text: På grund av en ansträngd platssituation på landets anstalter beslutade Kriminalvården under hösten 2018 att öka antalet platser genom att bl. a. dubbelbelägga bostadsrum i anstalter. Säkerhetsavdelningen värderade möjligheterna till det ur ett säkerhetsperspektiv och utifrån ett byggnadstekniskt perspektiv. Därvid beaktades bl. a. risken för ordningsstörningar m.m. och frågorna om ventilation och brandskydd. Bostadsrum har dubbelbelagts endast i de fall det varit möjligt. Eftersom varje bostadsrum är utrustat med en kommunikationsanläggning kan de intagna påkalla personals uppmärksamhet dygnet runt. Vid dubbelbeläggning har det även införts extra nattrondering.

text: Alla bostadsrum på anstalten Fosie har en yta på 9,5 kvadratmeter. De rum som är dubbelbelagda är utrustade med våningssäng och extra utrustning och möter kraven på bostadsyta och ventilation vid samtidig placering av två intagna. Dubbelbeläggningen har medfört att det är sex intagna istället för fem som samsas om gemensamma utrymmen, som dusch och pentry vid frukost.

text: Placering i dubbelrum på anstalten föregås av en riskbedömning utifrån klientkonstellationen och en nogsam prövning utifrån alla kända faktorer. Utifrån anstaltens genomströmning av intagna varierar tiden som en intagen får dela bostadsrum enligt anstaltens beräkningar mellan 2 och 32 dagar. En intagen som placeras med en annan intagen informeras om det i samband med ankomst. Intagna som kommer från en annan anstalt informeras genom Kriminalvårdens huvudkontor respektive det avlämnande verksamhetsstället.

text: Sökande A har under tiden han var placerad i dubbelbelagt rum erbjudits plats i enkelrum vid minst tre tillfällen, men avböjt. Hans placering har alltså till stor del berott på de val som han själv har gjort.

text: Placeringen av sökandena i dubbelbelagt rum har inte inneburit att det förekommit något sådant skadeståndsgrundande fel eller försummelse som medför skadeståndsskyldighet för staten. Sökandena har inte heller visat att de har drabbats av någon skada. Kriminalvården anser därför att det inte finns någon skadeståndsskyldighet.

text: Justitiekanslerns bedömning

text: Rättsliga utgångspunkter

text: Enligt

text: 3 kap. 2 § 2 skadeståndslagen

text: ska staten ersätta skada på grund av att någon kränks på sätt som anges i

text: 2 kap. 3 § samma lag

text: genom fel eller försummelse vid myndighetsutövning. Ersättning för sådan ideell skada kan med stöd av dessa regler ges ut endast när den skadelidande har utsatts för en allvarlig kränkning genom vissa typiskt sett integritetskränkande brott.

text: Staten bär inte något strikt skadeståndsansvar för ofullkomligheter i den statliga verksamheten. Liksom övriga regler i

text: skadeståndslagen

text: innebär

text: 3 kap. 2 §

text: ett ansvar för styrkt vållande. Bedömningen av om en myndighet har varit oaktsam ska vara objektiv. Vid den bedömningen är det av stor vikt vad för slags regel, norm eller princip som har åsidosatts, vad dess normskydd omfattar och vilka risker felet eller försummelsen innebär. Det är inte tillräckligt att en myndighet eller en domstol har gjort en bedömning av en rätts- eller bevisfråga som kan ifrågasättas eller kan kritiseras för sitt ställningstagande i en fråga där det har funnits utrymme för olika bedömningar. Endast rena förbiseenden av en bestämmelse eller uppenbart oriktiga bedömningar anses utgöra fel eller försummelse i den mening som avses i

text: 3 kap. 2 §

text: skadeståndslagen. (Jfr bl.a. rättsfallen

text: NJA 1994 s. 194

text: och 654,

text: NJA 2003 s. 285

text: NJA 2007 s. 862

text: samt

text: NJA 2013 s. 842

text: och 1210.)

text: Skadestånd kan också ges ut om Europakonventionen har överträtts, i den utsträckning det är nödvändigt för att gottgöra överträdelsen. (Jfr bl.a. rättsfallet

text: NJA 2007 s. 584

text: och numera

text: 3 kap. 4 § skadeståndslagen

text: Att det har förekommit något som i och för sig kan vara skadeståndsgrundande är inte tillräckligt för att ersättning ska ges ut. Det krävs också att det inträffade har orsakat skada för den enskilde. Det är den som begär ersättning som ska styrka skadan och dess omfattning.

text: Enligt

text: 2 kap. 1 § fängelselagen (2010:610)

text: får en intagen inte placeras så att han eller hon underkastas mer ingripande övervakning och kontroll än som är nödvändigt för att ordningen eller säkerheten ska kunna upprätthållas.

text: Vid bedömningen enligt

text: 2 kap. 1 § fängelselagen

text: ska särskilt beaktas

text: Enligt

text: artikel 3 i Europakonventionen

text: får ingen utsättas för tortyr eller omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning.

text: European Committee for the Prevention of Torture and Inhuman or Degrading Treatment or Punishment (CPT) har tagit fram en rekommenderad minimistandard för inkvartering av intagna. Där framgår att varje intagen vid dubbelbeläggning i bostadsrum bör ha en yta på minst fyra kvadratmeter. Storleken på bostadsrummet är dock inte ensam avgörande för frågan om

text: artikel 3 i Europakonventionen

text: har överträtts. Istället ska en helhetsbedömning ske. Vid denna ska omständigheter som bostadsutrymmets standard, renlighet, ventilation och temperatur samt de intagnas tillgång till sanitära faciliteter och möjligheterna till sysselsättning beaktas. CPT har uttalat att för att en överträdelse av artikel 3 ska vara aktuell krävs antingen att bostadsutrymmena är extremt överbelagda eller att villkoren på anstalten sammantaget är klart undermåliga. Som exempel på den sistnämnda situationen anger CPT att det inte finns nog med sängar till de intagna, att det förekommer skadedjur, att ventilationen är undermålig samt att det inte finns toalett i bostadsrummet.

text: Skadeståndsanspråken

text: Det finns inget förbud mot att placera mer än en intagen i ett bostadsrum. I ärendena har inte framkommit annat än att de bostadsrum som dubbelbelagts varit tillräckligt stora och försedda med sådan extrautrustning och ventilation som krävs för två personer. Utredningen i ärendena visar alltså inte att besluten att placera sökandena i rum för två personer medfört att Kriminalvården gjort sig skyldig till fel eller försummelse vid myndighetsutövning. Av vad som framkommit har omständigheterna vid placeringen inte heller varit sådana att

text: artikel 3 i Europakonventionen

text: har överträtts. Sökandenas skadeståndsanspråk ska därför avslås.

text: Tillsyn

text: Justitiekanslern har till uppgift att granska att de som utövar offentlig verksamhet efterlever lagar och andra författningar och att de även i övrigt fullgör sina skyldigheter.

text: Justitiekanslern och JO har i fråga om tillsynen över den offentliga verksamheten helt likartade uppgifter, varför Justitiekanslern regelmässigt avstår från att granska klagomål som prövas eller redan har prövats av JO.

text: JO har under våren 2019 beslutat att inleda ett initiativärende om beläggningssituationen inom Kriminalvården. Initiativets fokus är vilka konsekvenser överbeläggningen får för de frihetsberövade (se JO:s dnr O 19-2019). Med hänvisning till detta ska någon åtgärd inte vidtas här.


title: Klagomål mot en polismyndighet för användning av kamera för identifiering

text: Justitiekanslern vidtar inte någon åtgärd med anledning av AA:s klagomål.

text: Ärendet

text: AA har i en skrivelse hit framfört klagomål mot Polismyndigheten i Stockholms län. Hon har anfört att hennes son av polis utfrågats om sin identitet och att han fotograferades av polismännen.

text: Rikspolisstyrelsen har, efter inhämtande av utredning och yttrande från Polismyndigheten i Stockholms län, avgett yttrande i ärendet.

text: Polismyndigheten har anfört följande.

text: "Bakgrund

text: Av promemoria den 25 maj i år framgår bl.a. att det inom Södra stationsområdet i Stockholms kommun förövats många personrån och att dessa ofta har inträffat på onsdagar och söndagar. Ungdomarna i ärendet påträffades vid en av utgångarna till pendeltågstationen i Södra stationsområdet och tidpunkten då ungdomarna kontrollerades var en onsdag. Deras kläder och utseende liknade signalement av misstänkta gärningsmän vid ouppklarade personrån i området. Ungdomarna tillfrågades om sin identitet och de fotograferades genom att stillbilder togs med en videokamera. Avsikten var att senare kunna kontrollera om deras klädsel överensstämde med signalement på gärningsmän vid personrånen i området. Stillbilderna togs ut på skrivarpapper. Av City polismästardistrikts skrivelse framgår att polismännen har uppgivit att bilderna inte lagrats någonstans, utan endast tillfälligt tas fram som papperskopia för signalementskontrollen och att de förstörs när de inte längre behövs.

text: Rättslig reglering

text: Identifiering

text: I svensk rätt finns ingen uttrycklig föreskrift som ger en polisman generell befogenhet att tillfråga en person om hans namn och hemvist. Enligt vedertagen uppfattning har han emellertid rätt att göra det om det är nödvändigt för att fullgöra en tjänsteuppgift (

text: prop. 1983/84: 111 s. 99

text: och JO 1992/93 s. 124). En sådan förfrågan anses inte utgöra något intrång i någon grundläggande fri- eller rättighet (jfr.

text: prop. 1983/84: 111 s. 99

text: ). Den som tillfrågas har dock inte någon skyldighet att uppge sin identitet i en sådan situation.

text: Annorlunda förhåller det sig emellertid om omständigheter enligt

text: 14 § polislagen

text: (1984:387, PL) föreligger (jfr

text: prop. 1996/97:175 s. 45

text: ). Genom denna föreskrift ges en polisman rätt att under vissa omständigheter omhänderta enskilda personer för identifiering. För att inleda ett förfarande enligt

text: 14 §

text: PL krävs, utöver att personen i fråga är okänd, att det finns särskild anledning anta att denne är efterlyst eller efterspanad och med stöd av lag skall berövas friheten vid påträffandet. Om personen i fråga i en sådan situation vägrar att lämna uppgift om sin identitet eller det finns anledning anta att hans uppgift om denna är oriktig får personen omhändertas.

text: Fotografering/videofilmning

text: Föreskrifter om fotografering under en förundersökning finns i

text: 28 kap. 14 § rättegångsbalken

text: . Närmare föreskrifter om tillämpningen av denna bestämmelse finns i förordningen (

text: ) om fingeravtryck m.m. Om det behövs för att utreda brott på vilket fängelse kan följa, får fotografi tas också av den som misstänks för brottet utan att vara anhållen eller häktad för detta samt av den som inte är misstänkt för brottet (

text: 2 §

text: stycke 2). Den 1 juli 1999 infördes en ny bestämmelse i förordningen som ger polisen rätt att även videofilma den som är anhållen eller häktad samt annan person om det behövs för att utreda brott på vilket fängelse kan följa (

text: 4 §

text: , jfr även JO 1999/2000 s. 91 ). Beslut om fotografering eller filmning för utredning av brott fattas av undersökningsledaren och i övriga fall av polismyndigheten (

text: 6 §

text: I övrigt finns i lagen (

text: ) om allmän kameraövervakning och i lagen (

text: ) om hemlig övervakning bestämmelser om videofilmning i vissa fall. Dessa lagar är emellertid inte tillämpliga på kameror som manövreras på platsen (jfr

text: 2 §

text: i den förstnämnda lagen respektive

text: 1 §

text: i den sistnämnda).

text: Användning av kamera i övriga fall - dvs. då handmanövrerad kamera används utanför en förundersökning - är oreglerad. I ett beslut den 14 september 1995 (dnr 109-1994 ) - som gällde videofilmning av en protestaktion - har JO uttalat att han delar polismyndighetens uppfattning att det inte finns något lagligt hinder för polisen att vid fullgörande av övervakningsuppdrag eller i utredande eller brottsförebyggande verksamhet använda sig av portabla videokameror för videofilmning på allmänna platser (se även JO 1975 s. 138). Även den s.k. Buggningsutredningen (

text: SOU 1998:46 s. 74

text: ) slår fast att det står polisen fritt att använda handmanövrerade kameror, antingen de är dolda eller inte. Det framhölls dock att det inte finns något positivt lagstöd för en sådan åtgärd. Utredningen (s. 350) anför även att det finns skäl som talar för att användningen av dolda handmanövrerade tv-kameror bör ges en rättslig reglering eftersom det finns risk för att denna icke lagreglerade användning står i strid med artikel 8 i Europeiska konventionen (d. 4 nov. 1950) om skydd för de mänskliga rättigheterna (Europakonventionen).

text: Bedömning

text: Enligt polismyndighetens bedömning har polismännen haft rätt att tillfråga de aktuella ungdomarna om deras identitet under de omständigheter som redovisats i ärendet.

text: När det gäller fotograferingen av ungdomarna har varken fingeravtrycksförordningen eller någon av de nämnda kameraövervakningslagarna varit tillämpliga i ärendet. Fotograferingen i aktuellt fall är således oreglerad. Allmänt sett föreligger det som ovan redovisats inget lagligt hinder för polisen att fotografera eller filma med handmanövrerad kamera på allmänna platser om det sker inom ramen för

text: 2 §

text: PL (jfr JO dnr 109-1994 och JO 1975 s. 138). Fotografering eller filmning med sådan kamera - öppet eller dolt - på visst avstånd i exempelvis spanings- eller övervakningssyfte torde utan tvekan vara tillåten.

text: Frågan om att fotografera enskilda på nära håll på sätt som gjorts i aktuellt fall kan möjligen betraktas på ett annat sätt. Det finns i

text: regeringsformen

text: i och för sig inget skydd mot fotografering så som det finns för tagande av fingeravtryck (jfr

text: 2 kap. 6 §

text: , se dock

text: 2 kap.

text: och

text: 3 §§

text: som här inte är aktuella). I Europakonventionen finns det emellertid bestämmelser till skydd för inskränkningar i den enskildes privatliv (artikel 8). Frågan om tillämpningen av dessa bestämmelser vid fotografering synes inte ha varit föremål för Europadomstolens prövning (Buggningsutredningen s. 350). Det är följaktligen oklart huruvida artikel 8 är tillämplig i en situation som den nu aktuella.

text: Det torde inte finnas någon rättslig reglering som hindrar polisen att fotografera på det sätt som skett. Samtidigt måste konstateras att det inte heller finns något positivt lagstöd för åtgärden. Polismyndigheten anser i likhet med City polismästardistrikt att aktuellt tillvägagångssätt kan vara värt att pröva när omständigheter som i ärendet föreligger. Någon registrering och lagring av bilderna skall dock inte ske, vilket enligt uppgift inte heller har skett i ärendet. Med hänsyn till tillvägagångssättet kan fotograferingen emellertid uppfattas som närgången och integritetskränkande. För att undanröja eventuella tvivelsmål om rättsenligheten i förhållande till Europakonventionen, anser myndigheten därför att det bör införas uttryckliga bestämmelser om polisens rätt att fotografera eller filma i situationer som den nu aktuella."

text: Rikspolisstyrelsen har anslutit sig till vad polismyndigheten har anfört och tillagt följande.

text: "Ungdomarna fotograferades för att poliserna senare skulle kunna jämföra fotografierna med signalementsuppgifter som hade lämnats i en utredning om rån. Kameran används som ett spaningshjälpmedel för Polisen. Bilderna blir enbart ett stöd för minnet och förstörs när de inte längre behövs. Det är inte straffbart för envar att fotografera på det sätt som poliserna gjorde och det är inte heller förbjudet för Polisen. Buggningsutredningen förde i sitt betänkande Om buggning och andra hemliga tvångsmedel (

text: SOU 1998:46 s. 350

text: ) ett resonemang som skulle kunna leda till osäkerhet rörande frågan huruvida sådan användning av kamera utan positivt lagstöd utgör ett brott mot Europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna. Styrelsen har för sin del svårt att förstå att sådan fotografering kan kränka en persons integritet så mycket att den skulle kunna stå i strid med konventionen. Polisen måste kunna använda sig av hjälpmedel som kikare och kameror i sin verksamhet. Något uttryckligt lagstöd för användningen av sådana hjälpmedel är alltså, enligt styrelsens uppfattning, inte nödvändigt."

text: AA har beretts tillfälle att lämna synpunkter på yttrandena.

text: Justitiekanslerns bedömning

text: Justitiekanslern skall enligt lagen (

text: ) om Justitiekanslerns tillsyn vaka över att de som utövar offentlig verksamhet efterlever lagar och andra författningar och i övrigt fullgör sina åligganden. Justitiekanslerns tillsyn över den offentliga verksamheten är främst inriktad på att denna fullgörs på ett formellt riktigt sätt utifrån de krav författningsregleringen ställer upp för själva förfarandet för att tillgodose den enskildes krav på en rättssäker handläggning.

text: Som framhållits av polismyndigheten anses en polisman ha rätt att tillfråga enskilda om deras namn och hemvist om det behövs när han skall fullgöra en tjänsteuppgift. Den enskilde är dock inte skyldig att lämna sådana uppgifter och en identitetskontroll måste alltså bygga på att den enskilde samtycker till åtgärden. I vissa fall kan emellertid en identitetskontroll genomföras med tvång enligt bestämmelserna i

text: 14 § polislagen

text: . I förevarande fall synes identitetskontrollen inte ha genomförts med stöd av dessa bestämmelser.

text: Jag delar Rikspolisstyrelsens och polismyndighetens uppfattning att gällande regler inte hindrar att i samband med en frivillig identitetskontroll stillbilder också tas av enskilda personer på det sätt som skett i förevarande fall. Det är alltså närmast en lämplighetsfråga om metoden bör utnyttjas. En förutsättning måste emellertid vara att fotograferingen inte genomförs med tvång eller eljest mot den enskildes vilja. En skyldighet för den enskilde att underkasta sig fotografering eller någon annan liknande åtgärd utgör nämligen ett sådant ingrepp i den enskildes personliga förhållande som enligt

text: 8 kap 3 § regeringsformen

text: kräver stöd i lag och några sådana regler har inte meddelats utom såvitt avser fotografering under en förundersökning. En ytterligare förutsättning för att polisen utan uttryckligt lagstöd skall få använda fotografering i samband med identitetskontroller är att bilderna inte lagras på datormedium eller eljest tillförs ett register.

text: I förevarande fall finns det inget som tyder på att AA:s son motsatt sig fotograferingen. Jag kan därför inte finna någon anledning till kritik mot polisens åtgärd. I sammanhanget vill jag emellertid understryka att när det som här gällt en kontroll av underåriga en viss försiktighet måste iakttas. En underårig som blir utsatt för frågor från polisen kan lätt uppleva situationen som hotande eller obehaglig och därför kanske passivt finner sig i att även bli fotograferad trots att han eller hon egentligen inte vill medverka. Med hänsyn härtill bör det enligt min mening krävas att det klargörs att fotograferingen förutsätter att den enskilde samtycker.

text: Med dessa synpunkter avslutas ärendet.


title: Rätt till ersättning för ideell skada på grund av en överträdelse av rätten till rättegång inom skälig tid enligt artikel 6.1 i Europakoventionen har inte angetts föreligga för en juridisk person, bl.a. med hänsyn till att bolaget förvärvat fordringsanspråket efter talans väckande.

text: Justitiekanslern avslår det anspråk som har framställts av Täby Installation & Byggteknik AB.

text: Ärendet

text: Bakgrund

text: Vinbergs Rör Aktiebolag (556483-0932) väckte den 31 maj 1995 talan mot BH vid Varbergs tingsrätt och yrkade att BH skulle förpliktas att till bolaget utge 270 207 kr jämte ränta (tingsrättens mål nr T 562-95). Beloppet avsåg enligt käranden bl.a. VVS-arbeten vid en installation av en värmepumpsanläggning på BH:s fastighet i Falkenberg. Vinbergs Rör Aktiebolag ansökte samtidigt om kvarstad på så mycket av BH:s egendom som motsvarade det yrkade beloppet. Tingsrätten avslog begäran om kvarstad, såväl interimistiskt som efter det att BH hade yttrat sig. Tingsrätten fann visserligen att Vinbergs Rör Aktiebolag hade visat sannolika skäl för sin talan men bedömde att det inte skäligen kunde befaras att BH skulle undandra sig att betala skulden. Dessutom konstaterade tingsrätten att den av Vinbergs Rör Aktiebolag ställda säkerheten – en av bolaget utställd borgensförbindelse – inte var av föreskriven beskaffenhet och inte heller hade godkänts av BH Tingsrättens beslut i kvarstadsfrågan överklagades inte. BH gav in fullständigt svaromål i augusti 1995.

text: Tingsrätten höll sammanträde för muntlig förberedelse den 13 februari 1996.

text: Den 12 maj 1997 försattes Vinbergs Rör Aktiebolag i konkurs. Konkursförvaltaren underrättades om bolagets talan i målet.

text: Den 16 juni 1997 ansökte BH om genstämning med yrkande om förpliktande för Vinbergs Rör Aktiebolag att till honom utge skadestånd med 308 000 kr. Stämning utfärdades och konkursförvaltaren underrättades om BH:s talan i målet.

text: Konkursförvaltaren meddelade den 4 augusti 1997 att konkursboet inte avsåg att överta talan eller inträda i målet vid sidan av konkursgäldenären.

text: Innan Vinbergs Rör Aktiebolag i konkurs inkommit med gensvaromål ansökte BH den 26 augusti 1997 om kvarstad. I ansökan uppgav BH att konkursgäldenären avsåg att överlåta huvudkäromålet till tredje man. Som säkerhet ingav BH en av honom utställd borgensförbindelse. I yttrande den 2 september 1997 bestred Vinbergs Rör Aktiebolag i konkurs kvarstadsyrkandet och godkände inte säkerheten. Vinbergs Rör Aktiebolag i konkurs anförde såvitt gällde säkerheten att BH syntes sakna tillgångar av värde; enligt olika register var BH varken ägare av fastighet eller av värdepapper, hans taxerade inkomst 1996 var 27 400 kr och han saknade enligt sin deklaration förmögenhet. I beslut den 11 september 1997 lämnades kvarstadsyrkandet utan bifall. Tingsrätten fann att BH hade visat sannolika skäl för sin talan men tillräckliga skäl för kvarstad ansågs inte föreligga varjämte tingsrätten fann att säkerheten inte var av föreskriven beskaffenhet. Efter att BH överklagat lämnade Hovrätten för Västra Sverige den 2 oktober 1997 överklagandet utan bifall.

text: Vinbergs Rör AB i konkurs inkom med gensvaromål den 17 september 1997.

text: I handlingar som inkom till tingsrätten den 23 september 1997 anfördes att Vinbergs Rör Aktiebolag i konkurs hade överlåtit sin fordran mot BH till Grundstenen AB (556521-3492) under namnändring till Täby Installation & Byggteknik AB. Senare under handläggningen presenterades ett köpekontrakt av vilket framgick att köpeskillingen var 100 kr.

text: I ett yttrande den 23 oktober 1997 ifrågasatte BH överlåtelsen och anförde att det förelåg oklarhet kring vem som var motpart i målet, i vart fall såvitt avsåg genstämningen.

text: Efter ytterligare skriftväxling framställde BH jävsinvändning mot den ansvariga domaren AR. Jävsinvändningen ogillades i beslut den 9 april 1998.

text: Tingsrätten underrättade parterna om att tingsrätten hade för avsikt att upprätta en processlägesöversikt. Den 24 september 1999 hemställde BH att Täby Installation & Byggteknik AB skulle förete sin fångeshandling för att styrka sin fordran. Täby Installation & Byggteknik AB inkom med yttrande i partsfrågan men förklarade att bolaget i övrigt avsåg att återkomma efter att bolaget fått del av processlägesöversikten. Täby Installation & Byggteknik AB efterfrågade den utlovade processlägesöversikten i augusti 2000 och januari 2001. Den 8 mars 2001 underrättade tingsrätten parterna om tingsrätten genom arbetet med processlägesöversikten kommit till slutsatsen att behov av fortsatt muntlig förberedelse förelåg och därför i stället skulle kalla till sammanträde. Kallelse utfärdades till den 13 juni 2001.

text: Den 11 maj 2001 yrkade Vinbergs Rör Aktiebolag i konkurs att BH:s genstämningsvis förda talan skulle avvisas sedan konkursen hade avslutats utan överskott med följd att konkursbolagets partshabilitet hade upphört. Vinbergs Rör Aktiebolag i konkurs yrkade även ersättning för rättegångskostnader. Den muntliga förberedelsen ställdes in. I beslut den 4 oktober 2001 avvisade tingsrätten BH:s genstämningsvis förda talan men ogillade Vinbergs Rör AB i konkurs yrkande om ersättning för rättegångskostnader.

text: Den 11 januari 2002 förordnade tingsrätten en medlare i målet. Akten återkom från medlaren i maj 2002 utan att någon överenskommelse hade kunnat träffas.

text: Tingsrätten höll fortsatt muntlig förberedelse den 27 maj 2003 och förelade i september 2003 parterna att komma in med slutlig bevisuppgift.

text: Täby Installation & Teknik AB gav in slutlig bevisuppgift den 8 oktober 2003. Den 19 november 2003 hemställde BH att tingsrätten skulle inhämta yttrande från Datainspektionen angående om det var förenligt med inkassolagen att driva talan i målet. Ytterligare skriftväxling förekom och BH framställde yrkanden om vilandeförklaring och avvisning. I beslut den 7 januari 2004 lämnades yrkandena utan bifall och BH förelades att inkomma med slutlig bevisuppgift. BH överklagade men beslutet ändrades inte. BH förelades på nytt att inkomma med slutlig bevisuppgift. BH inkom med sådan den 19 oktober 2004.

text: Målet, som skulle avgöras av fullsutten rätt, kom inte att sättas ut till huvudförhandling under 2005.

text: Sedan Täby Installation & Teknik AB i januari 2006 begärt att målet omedelbart skulle sättas ut till huvudförhandling förordnade tingsrätten i slutet av februari 2006, efter samråd med parterna, på nytt en medlare i målet.

text: Den 25 och 26 april 2006 inspekterade Justitiekanslern Varbergs tingsrätt. I ett beslut den 23 maj 2006 (dnr

text: ) uttalade Justitiekanslern under rubriken ”De tio äldsta tvistemålen” bl.a. följande.

text: Det äldsta tvistemålet – en tvist angående en panninstallation m.m. (mål nr T 562-95) – anhängiggjordes i maj 1995, dvs. för nu närmare elva år sedan. Justitiekanslern hade inte möjlighet att granska handläggningen eftersom akten för tillfället fanns hos en särskilt utsedd medlare. Likväl anser Justitiekanslern att tingsrätten inte kan undgå kritik för den utdragna handläggningen av målet. När ett mål har handlagts under elva år utan att ett slutligt avgörande har nåtts kan bestämmelsen i

text: 42 kap. 6 § tredje stycket rättegångsbalken

text: om att rätten skall driva förberedelsen med inriktning på ett snabbt avgörande av målet inte rimligen anses vara uppfylld.

text: Justitiekanslern noterar […] att tingsrätten på eget initiativ har fört en dialog med Domstolsverket som har mynnat ut i en särskild handlingsplan för att minska målbalanserna vid tingsrätten. Det är positivt att tingsrätten nu har vidtagit åtgärder för att komma till rätta med problematiken kring de äldre tvistemålen.

text: I december 2007 återkom akten från medlaren som uppgav att medlingen hade misslyckats trots långvariga och intensiva förhandlingar mellan parterna.

text: BH begärde och erhöll anstånd med att komplettera sin bevisuppgift. BH inkom först i slutet av april 2008 med kompletterad slutlig bevisuppgift.

text: Tingsrätten påbörjade planering av huvudförhandling vilken sedermera sattes ut och kom att hållas under sex dagar i november och december 2008. Den då 81-årige BH:s begäran om att huvudförhandlingen skulle ställas in med hänsyn till hans sviktande hälsa avslogs dessförinnan. Vid huvudförhandlingen hölls parts- och vittnesförhör med 12 personer. Även den skriftliga bevisningen var omfattande.

text: Den 22 januari 2009 meddelade tingsrätten dom i målet. Genom domen förpliktades BH att till Täby Installation & Byggteknik AB utge ett kapitalbelopp om 255 067 kr jämte ränta enligt

text: och

text: 6 §§

text: räntelagen

text: på 244 169 kr från den 25 december 1994 och på 10 898 kr från den 7 juni 1995 samt ersättning för Täby Installation & Byggteknik AB:s rättegångskostnader med 663 117 kr jämte ränta enligt

text: 6 § räntelagen

text: från dagen för domen. Parterna var ense om att

text: konsumenttjänstlagen

text: var tillämplig i målet. Med den utgångspunkten fann tingsrätten att Täby Installation & Byggteknik AB i allt väsentligt hade visat att Vinbergs Rör Aktiebolag utfört arbete och levererat material åt BH i enlighet med vad som fakturerats och att betalning inte erlagts härför. Tingsrätten fann att BH till övervägande del inte hade styrkt sina påståenden om fel och brister samt den rätt till prisavdrag som yrkats med anledning av felen. Vid den utgången saknades det enligt tingsrätten även grund för BH:s yrkande om skadestånd.

text: Täby Installation & Byggteknik AB ansökte omgående om verkställighet av domen och den 26 maj 2009 meddelade Kronofogdemyndigheten att BH saknade utmätningsbara tillgångar.

text: Sedan BH överklagat tingsrättens dom beslutade Hovrätten för Västra Sverige den 1 juli 2009 att inte meddela prövningstillstånd.

text: Den 11 september 2009 försattes BH i konkurs efter ansökan från Täby Installation & Byggteknik AB. BH överklagade beslutet till Hovrätten för Västra Sverige som den 21 oktober 2009 beslutade att inte meddela prövningstillstånd.

text: Den 16 februari 2010 beslutade Högsta domstolen att inte meddela prövningstillstånd, vare sig i tvistemålet eller i konkursärendet.

text: Anspråket

text: Täby Installation & Byggteknik AB har, såsom bolaget slutligen bestämt sitt anspråk, begärt skadestånd av staten i första hand med 255 067 kr jämte ränta enligt

text: och

text: 6 §§

text: räntelagen

text: på 244 169 kr från den 25 december 1994 och på 10 898 kr från den 7 juni 1995 och 663 117 kr jämte ränta enligt

text: 6 § räntelagen

text: från den 22 januari 2009 avseende ren förmögenhetsskada samt med 50 000 kr för ideell skada. I andra hand har bolaget yrkat skadestånd med 463 117 kr jämte ränta enligt

text: 6 § räntelagen

text: från den 22 januari 2009 avseende ren förmögenhetsskada och med 200 000 kr för ideell skada. Täby Installation & Byggteknik AB har begärt ersättning för ombudskostnader i ärendet här med 64 833 kr exklusive mervärdesskatt.

text: Till grund för anspråket har bolaget anfört sammanfattningsvis följande. Tingsrättens utdragna handläggning har betagit bolaget möjligheten att utverka en exekutionstitel för verkställighet. BH har därmed haft stora möjligheter att disponera om sina tillgångar och göra sig medellös inför utsikten att talan mot honom skulle bifallas. BH har bl.a. genom gåva avhänt sig en fastighet till sin dotter. Den långa handläggningstiden har vidare medfört att bolaget har betagits möjligheten att begära BH i konkurs och därmed inom lagstadgad frist ha möjlighet att få till stånd en återvinning av gåvan till närstående. Tingsrätten har inte med tillräcklig grad av aktivitet sökt föra målet framåt, bl.a. har rätten varit alltför tillåtande mot BH i dennes processföring. Målet var dessutom föremål för medling vid två tillfällen trots att det redan i ett tidigt skede torde ha framstått som klart för rätten att utsikten till förlikning var utesluten. Målet har under vissa perioder stått helt stilla, nämligen under tiden 20 april 1998 till 22 maj 2001 och 2 december 2004 till 25 januari 2006. Justitiekanslern har redan i maj 2006 uttalat kritik mot tingsrätten för målets handläggning. Av det belopp som i första hand har begärts avser 255 067 kr det kapitalbelopp som Täby Installation & Byggteknik AB tillerkändes i målet och 663 117 kr de rättegångskostnader som BH förpliktades att ersätta bolaget för. Det i andra hand framställda yrkandet om 463 117 kr avser den fördyring av bolagets rättegångskostnader som enligt bolagets uppfattning har orsakats av tingsrättens långsamma handläggning. Hade rättegången tagit normalt lång tid hade rättegångskostnaderna enligt bolagets uppskattning uppgått till cirka 200 000 kr.

text: Täby Installation & Byggteknik AB har till anspråket bifogat tingsrättens domslut (s 1 i domen).

text: Utredningen

text: Justitiekanslern har inhämtat yttrande från Varbergs tingsrätt. Lagmannen HN har i yttrandet hänvisat till ett bilagt yttrande från rådmannen AR angående målets närmare handläggning och sammanfattningsvis anfört följande.

text: När det gäller bedömningen av om Europakonventionens krav har upprätthållits konstaterar jag till en början att jag inte har annan mening än vad Justitiekanslern gav uttryck för i sitt inspektionsbeslut den 23 maj 2006, dvs. att när ett mål har handlagts under elva år utan att ett slutligt avgörande har nåtts kan bestämmelsen i 42 kap. 6 § tredje stycket

text: rättegångsbalken

text: om att rätten skall driva förberedelsen med inriktning på ett snabbt avgörande av målet inte rimligen vara uppfylld.

text: Avseende härefter Europakonventionens krav på att rättegång i mål rörande civila rättigheter och skyldigheter ska hållas inom skälig tid ska beaktas hur komplicerat målet varit, hur parterna agerat under förfarandet och hur domstolar handlagt målet (se Danelius, Hans; Mänskliga rättigheter i europeisk praxis, Tredje upplagan, Stockholm 2007, s. 264). Med beaktande av vad som sålunda gäller enligt Europakonventionen och även med särskild hänsyn tagen till hur parterna har agerat kan jag inte se annat än att Europakonventionens krav på rättegång inom skälig tid enligt artikel 6.1 inte upprätthållits. Tingsrätten beklagar den senfärdiga handläggningen.

text: Täby Installation & Byggteknik AB har beretts tillfälle att yttra sig över vad tingsrätten har anfört och har inkommit med kompletterande synpunkter.

text: Justitiekanslern har inhämtat tingsrättens dom och dagboksblad.

text: Justitiekanslerns bedömning

text: Rättsliga utgångspunkter

text: Enligt

text: 3 kap. 2 § 1 skadeståndslagen (1972:207)

text: ska staten ersätta personskada, sakskada eller ren förmögenhetsskada som vållas genom fel eller försummelse vid myndighetsutövning i sådan verksamhet som staten svarar för. Enligt

text: 3 kap. 2 § 2 skadeståndslagen

text: ska staten också ersätta skada på grund av att någon kränks på sätt som anges i

text: 2 kap. 3 § samma lag

text: genom fel eller försummelse vid sådan myndighetsutövning. Ersättning för sådan ideell skada kan utgå med stöd av

text: 2 kap. 3 § skadeståndslagen

text: endast när den skadelidande har utsatts för en allvarlig kränkning genom vissa typiskt sett integritetskränkande brott. Tjänstefel kan enligt praxis endast under vissa begränsade omständigheter anses utgöra ett sådant brott. Regleringen i

text: skadeståndslagen

text: innebär att staten normalt inte är skyldig att ersätta ideell skada som uppkommer vid myndighetsutövning.

text: Av praxis framgår att det för skadeståndsansvar inte är tillräckligt att en myndighet eller en domstol har gjort en felaktig bedömning av en rätts- eller bevisfråga eller kan kritiseras för sitt ställningstagande i en fråga där det har funnits utrymme för en skönsmässig bedömning. Endast rena förbiseenden av en bestämmelse eller uppenbart oriktiga bedömningar anses utgöra fel eller försummelse i den mening som avses i 3 kap. 2 § skadeståndslagen. (Jämför

text: NJA 1994 s. 654

text: NJA 2003 s. 285

text: och

text: NJA 2007 s. 862

text: Enligt Högsta domstolens praxis på senare tid (se främst

text: NJA 2005 s. 462

text: och

text: NJA 2007 s. 584

text: ) kan staten också bli ersättningsskyldig vid överträdelser av Europakonventionens bestämmelser. I den mån Sverige har en förpliktelse att gottgöra en överträdelse av konventionen genom en rätt till skadestånd ska skadestånd i första hand utgå med stöd av 3 kap. 2 § skadeståndslagen. Vid prövningen enligt

text: 3 kap. 2 § skadeståndslagen

text: ska bestämmelsen tolkas konformt med konventionen. Detta har ansetts innebära att den nyss nämnda begränsningen att endast uppenbart oriktiga bedömningar medför skadeståndsskyldighet inte ska tillämpas om ett konstaterat fel eller en försummelse också innefattar en överträdelse av konventionen. När det gäller ersättning för ideell skada kan enligt Högsta domstolen de begränsningar som följer av

text: 2 kap. 3 § skadeståndslagen

text: inte bortfalla ens vid en konventionskonform tolkning. Ersättning för ideell skada vid överträdelser av konventionen kan därmed i regel inte grundas på skadeståndslagens regler, men kan utgå utan särskilt lagstöd om det krävs för att uppfylla Sveriges åtaganden enligt konventionen. Det åtagande som härvid åsyftas är kravet på konventionsstaterna att i den nationella rättsordningen tillhandahålla effektiva rättsmedel för att förhindra och komma till rätta med konventionsöverträdelser.

text: Enligt

text: artikel 13 i Europakonventionen

text: ska var och en vars i konventionen angivna fri- och rättigheter har åsidosatts ha tillgång till ett effektivt rättsmedel inför en nationell myndighet och detta även om kränkningen har förövats av någon under utövning av offentlig myndighet. Enligt Europadomstolens praxis innebär bestämmelsen att konventionsstaterna är skyldiga att tillhandahålla effektiva nationella rättsmedel för att antingen förebygga den påstådda kränkningen eller dess fortsättning eller gottgöra en kränkning som redan har inträffat. I artikel 13 uppställs inga specifika krav på formerna för rättelse eller gottgörelse och det ankommer därmed i första hand på respektive konventionsstat att fastställa de närmare villkoren i detta hänseende. Kravet på ett effektiv rättsmedel kan också uppfyllas genom en kombination av olika åtgärder. Skadestånd kan utgöra ett effektivt rättsmedel men något uttryckligt krav på att skadestånd ska utgå i vissa situationer följer inte av artikel 13. Däremot kan frånvaron av andra rättsmedel eller den omständigheten att ett beslut som syftar till att ge rättelse av olika skäl inte har någon praktisk effekt medföra att den återstående möjligheten för att uppfylla kraven enligt artikel 13 är att utge ekonomisk kompensation. (Se för en närmare utveckling av dessa principer

text: SOU 2010:87

text: Skadestånd och Europakonventionen, särskilt avsnitt 3 med där angivna hänvisningar till Europadomstolens praxis.)

text: För en rätt till ersättning krävs förutom att det har förekommit ett skadeståndsgrundande fel eller en försummelse eller en konventionsöverträdelse att detta kan anses ha vållat eller annorlunda uttryckt direkt orsakat skada för den enskilde. Enligt allmänna skadeståndsrättsliga principer gäller att det också ankommer på den som begär ersättning att styrka skadan och dess omfattning.

text: Enligt

text: artikel 6.1 i Europakonventionen

text: har var och en vid prövningen av hans eller hennes civila rättigheter och skyldigheter eller vid en anklagelse om brott rätt till domstolsprövning inom skälig tid. Även juridiska personer omfattas av denna rättighet.

text: Frågan om rätten till rättegång inom skälig tid har åsidosatts ska enligt Europadomstolens praxis avgöras genom en helhetsbedömning där hänsyn tas till samtliga omständigheter i det enskilda fallet. Förutom den totala handläggningstiden beaktas särskilt vid bedömningen målets komplexitet, parternas agerande, domstolarnas handläggning av målet samt vad som har stått på spel för den enskilde. Inom ramen för bedömningen av domstolarnas handläggning av målet fäster Europadomstolen särskild vikt vid om det har förekommit längre perioder av inaktivitet.

text: Den relevanta handläggningstiden vid prövningen av civila rättigheter och skyldigheter räknas från det att en tvist har uppkommit till dess att denna har avgjorts slutligt. I dispositiva tvistemål räknas tiden därmed som utgångspunkt från det att talan väcks i domstol till dess att domen har vunnit laga kraft.

text: Överväganden

text: Täby Installation & Byggteknik AB har gjort gällande att den relevanta handläggningstiden vid bedömningen av bolagets rätt till skadestånd ska räknas från det att talan i målet väcktes i tingsrätten i maj 1995. Före det att Täby Installation & Byggteknik AB inträdde som part i målet med anledning av förvärvet av den fordring som huvudkäromålet avsåg gällde emellertid inte prövningen Täby Installation & Byggteknik AB:s civila rättigheter. Täby Installation & Byggteknik AB kom således att omfattas av den rätt som följer

text: artikel 6.1 i Europakonventionen

text: först från det att bolaget inträdde som part i rättegången, d.v.s. från september 1997. Tvisten avgjordes slutligt genom Högsta domstolens beslut i februari 2010 att inte bevilja prövningstillstånd. Den i Täby Installation & Byggteknik AB:s fall relevanta handläggningstiden uppgår därmed som utgångspunkt till ca 12 ½ år, varav ca 11 ½ år i tingsrätten. Från denna tid ska emellertid den period om sammanlagt drygt två år som målet har varit föremål för medling räknas bort. Medling äger rum med parternas samtycke och kan avbrytas för det fall endera parten anser att handläggningen i domstol ska fortsätta. Denna tid ska därför inte beaktas vid bedömningen av om kravet på rättegång inom skälig tid har åsidosatts.

text: Den totala handläggningstiden är emellertid även med dessa utgångspunkter i detta fall så lång att den endast i rena undantagsfall skulle kunna anses förenlig med Europakonventionens krav på rätt till rättegång inom skälig tid. Så skulle kunna vara fallet om det rör sig om en mycket komplicerad tvist, där den enskildes eget agerande har varit huvudorsaken till att handläggningen har dragit ut på tiden. Utredningen ger inte stöd för att Täby Installation & Byggteknik AB:s processföring har föranlett några väsentliga dröjsmål i handläggningen. Vid en samlad bedömning finner därför Justitiekanslern att Täby Installation & Byggteknik AB:s rätt till rättegång inom skälig tid enligt

text: artikel 6.1 i Europakonventionen

text: har åsidosatts.

text: Den konstaterande överträdelsen innebär som anges inledningsvis att staten enligt

text: 3 kap. 2 § skadeståndslagen

text: är skyldig att ersätta Täby Installation & Byggteknik AB för ren förmögenhetsskada som har uppkommit till följd av den utdragna handläggningstiden. Täby Installation & Byggteknik AB har i den delen i första hand yrkat ersättning motsvarande såväl det kapitalbelopp som de rättegångskostnader som BH förpliktats att utge till bolaget genom tingsrättens dom.

text: Skadeståndet syftar till att försätta skadelidanden i samma situation som om den skadeståndsgrundande handlingen inte hade vidtagits. En jämförelse får därför göras med hur situationen skulle ha gestaltat sig för bolaget om målet hade kunnat avgöras inom skälig tid. Det är visserligen klarlagt att BH, som har försatts i konkurs, saknar förmåga att erlägga betalning i enlighet med domen. Av utredningen framgår emellertid att det redan i september 1997 stod klart att BH saknade tillgångar som skulle kunna tas i anspråk för betalning av fordringen. Med hänsyn härtill framstår det som klart osannolikt att BH hade kunnat betala i enlighet med domen även om målet hade kunnat avgöras slutligt vid en tidigare tidpunkt än vad som kom att bli fallet. Täby Installation & Byggteknik AB har anfört att den utdragna handläggningen i vart fall har betagit bolaget möjligheten att i ett tidigare skede få BH försatt i konkurs och inom den tioårsfrist som gäller för återvinning av gåva utverka en sådan återvinning avseende den fastighet som BH enligt bolagets uppgift ska ha givit till sin dotter. Den eventuella möjligheten till återvinnig framstår emellertid som alltför avlägsen för att kunna förändra bedömningen av BH:s betalningsförmåga. Därtill kan också läggas att Täby Installation & Byggteknik AB genom en ansökan om kvarstad torde ha kunnat säkerställa sin rätt även under pågående rättegång. Justitiekanslern bedömer således att det inte föreligger ett sådant direkt orsakssamband mellan den utdragna handläggningstiden och den ekonomiska förlust som Täby Installation & Byggteknik AB lidit genom att BH inte fullgjort den betalningsförpliktelse som följer av domen.

text: Täby Installation & Byggteknik AB har i andra hand yrkat ersättning för ren förmögenhetsskada motsvarande knappt 75 % av bolagets sammanlagda rättegångskostnader i målet. Bolaget har till stöd härför anfört att de långa perioderna av inaktivitet har lett till att målet behövt läsas in vid upprepade tillfällen och att skriftväxlingen har blivit mer omfattande än nödvändigt. Uppskattningsvis anser bolaget att rättegångskostnaderna borde ha uppgått till cirka 200 000 kr vid en rimlig handläggningstid. Bolaget har härvid hänvisat till ett avgörande från Europadomstolen där klaganden genom en skälighetsbedömning tillerkänts ersättning enligt artikel 41 Europakonventionen för ”loss of real opportunities”.

text: Justitiekanslern konstaterar för det första att sådan skälig gottgörelse som Europadomstolen kan förordna om enligt

text: artikel 41 i Europakonventionen

text: är av annan karaktär och bestäms enligt andra principer än skadeståndsrättslig ersättning som utges på det nationella planet. Det saknas anledning att anta att de i

text: skadeståndslagen

text: vedertagna skadetyperna personskada, sakskada och ren förmögenhetsskada inte motsvarar ekonomisk skada eller ”pecuniary damage” enligt artikel 13 i konventionen och som Europadomstolen ersätter som sådan skada med stöd av artikel 41 i konventionen. Skada som av Europadomstolen benämns ”loss of opportunities” omfattas enligt Justitiekanslerns bedömning av det svenska begreppet ren förmögenhetsskada och ersätts därför på det nationella planet i enlighet med de principer som gäller här. Något utrymme för att bestämma den eventuella rätten till ersättning för ren förmögenhetsskada i form av ökade rättegångskostnader efter en allmän skälighetsbedömning föreligger således inte. (Jämför

text: SOU 2010:87

text: Skadestånd och Europakonventionen, s. 352 f).

text: Det ska visserligen inte uteslutas att en utdragen handläggningstid kan leda till ökade rättegångskostnader. Den omständigheten att handläggningen stannar av kan emellertid knappast i regel antas medföra merarbete. I förevarande ärende har fråga inte heller varit om upprepade tillfällen där målet har måst läsas in utan att sammanträde har ägt rum. Justitiekanslern kan inte heller underlåta att anmärka att den av bolaget uppskattade rättegångskostnaden om 200 000 kr för ett tvistemål som har avgjorts efter huvudförhandling som har omfattat sex förhandlingsdagar framstår som minst sagt låg. Det sagda understryks om inte annat av att yrkandet om ersättning för ombudskostnader i förevarande skaderegleringsärende uppgår till knappt 65 000 kr. Sammanfattningsvis bedömer Justitiekanslern således att Täby Installation & Byggteknik AB inte har visat att den utdragna handläggningstiden har medfört ökade rättegångskostnader för bolaget.

text: Fråga är därmed slutligen om Täby Installation & Byggteknik AB har rätt till ersättning för ideell skada med anledning av åsidosättandet av bolagets rätt enligt

text: artikel 6.1 i Europakonventionen

text: Enligt Europadomstolens praxis föreligger det en stark men motbevisbar presumtion för att ett åsidosättande av rätten till rättegång inom skälig tid medför en ideell skada för enskilda fysiska personer. Den skadan består enligt Europadomstolen av de känslor av oro och maktlöshet som den enskilde upplever genom en utdragen rättsprocess. Dessa principer är emellertid inte omedelbart överförbara på juridiska personer. Europadomstolen har visserligen inte uteslutit att även juridiska personer kan lida annan skada än ekonomisk skada som kräver ekonomisk gottgörelse men den skada som då avses är främst en osäkerhet att planera för verksamheten och andra svårigheter att leda företaget, inbegripet den ängslan och obehag som i en sådan situation kan tänkas uppkomma hos aktieägare, styrelseledamöter och andra i bolagets ledning. (Se t.ex. Comingersoll S.A. v. Portugal, Application no. 35382/97.) Vid bedömningen av om ersättning för ideell skada ska utgå till en juridisk person är det därmed bl.a. av betydelse vilken typ av fordran saken gäller, liksom fordringens omfattning ställt i relation till bolagets verksamhet. I enlighet därmed har Justitiekanslern i ärendet med dnr

text: konstaterat att den långsamma handläggningen av ett förenklat tvistemål där det yrkade kapitalbeloppet understeg 10 000 kr knappast kunde ha orsakat sökanden – ett publikt aktiebolag – svårigheter att planera verksamheten eller ha vållat något mer påtagligt obehag hos bolagets företrädare. Bedömningen har emellertid blivit den motsatta avseende ett anspråk som framställts av ett av en fysisk person helägt aktiebolag där ägaren arbetat i bolagets verksamhet (en trafikskola), dnr

text: . Det förtjänar att understrykas att det är ytterst ovanligt att juridiska personer framställer anspråk på ersättning för ideell skada med anledning av långsam handläggning.

text: Med dessa utgångspunkter konstaterar Justitiekanslern att det av de uppgifter som tingsrätten har tillhandahållit framgår att Täby Installation & Byggteknik AB förvärvade den i målet aktuella fordringen för 100 kr och att bolaget inte inträdde som gensvarande i målet. Utredningen ger därmed inte underlag för slutsatsen att den tvist som rättegången avsåg kunde föranleda några mer påtagliga svårigheter för bolaget att planera sin verksamhet. Inte heller i övrigt har några omständigheter framkommit i ärendet som ger grund för ett antagande att ifrågavarande process har vållat något sådant påtagligt obehag hos bolagets ledning som skulle kunna föranleda rätt till ersättning för ideell skada.

text: Sammanfattningsvis har Justitiekanslern därmed kommit fram till att Täby Installation & Byggteknik AB:s anspråk ska avslås i dess helhet.

text: Vid denna utgång ska inte heller någon ersättning för ombudskostnader i ärendet här utgå.


title: Kritik mot Kalmar tingsrätt med anledning av att man förordnat en icke auktoriserad tolk

text: Justitiekanslerns beslut

text: Justitiekanslern kritiserar Kalmar tingsrätt för att domstolen i ett brottmål, i strid med

text: 5 kap. 6 § andra stycket rättegångsbalken

text: , bytt ut en inbokad auktoriserad tolk mot en icke auktoriserad tolk.

text: Ärendet

text: Bakgrund

text: Inför huvudförhandlingen i ett brottmål bokade Kalmar tingsrätt två arabisktalande tolkar, eftersom den tilltalade hade behov av tolk. Uppdragen gick till två auktoriserade tolkar, varav den ene dessutom var rättstolk. Den offentlige försvararen hörde av sig till tingsrätten och meddelade att den tilltalade talade en ovanlig dialekt. Han uppgav att de hade haft samma tolk under samtliga polisförhör och att tolkningen hade fungerat bra. Den offentlige försvararen framförde den tilltalades önskemål att samma tolk förordnades att tolka vid huvudförhandlingen. Tingsrätten kontaktade tolkförmedlingen och bad att få den av försvararen namngivna tolken förordnad istället för en av de andra tolkarna. Den begärda tolken visade sig vara icke auktoriserad. Efter avbokning av en av de auktoriserade tolkarna till förmån för den icke auktoriserade tolken avsade sig den andra auktoriserade tolken uppdraget i protest. Tingsrätten bokade in en ny auktoriserad tolk att vid sidan av den icke auktoriserade utföra tolkuppdraget. Under huvudförhandlingen anmälde den auktoriserade tolken att den icke auktoriserade tolken inte tolkade korrekt. Efter samråd med lagmannen entledigade ordföranden den icke auktoriserade tolken och förhandlingen slutfördes med hjälp av endast den auktoriserade tolken.

text: Anmälan till Justitiekanslern och utredningen här

text: Justitiekanslern har tagit emot ett klagomål mot Kalmar tingsrätt från organisationen Sveriges Auktoriserade Tolkar med anledning av att domstolen förordnat en icke auktoriserad tolk trots att det fanns auktoriserade tolkar som hade kunnat utföra tolkuppdraget.

text: Justitiekanslern har inhämtat ett yttrande från Kalmar tingsrätt. I yttrandet har sammanfattningsvis följande anförts.

text: Tingsrätten använder sig av det statliga ramavtalet för tolkar och har en egen ”lathund” för tolkhantering. Tolkar avropas i första hand från tolkförmedlingen Semantix och domstolen är kund hos förmedlingen. Det förekommer att tingsrätten får information av åklagare, offentliga försvarare eller andra aktörer att en person som ska närvara inför rätten har särskilda behov vad gäller tolk, som t.ex. en särskilt ovanlig dialekt. Om innehållet i avropen till tolkförmedlingen specificeras på något sådant sätt bygger det normalt på information från parter eller ombud.

text: Tingsrätten gör alltid sitt yttersta för att få en så rättssäker, god och professionell tolkning som möjligt. Tingsrätten har väldigt långa förhandlingstider i förhållande till andra domstolar och det är därför särskilt angeläget att tolkningen ska fungera rättssäkert och effektivt.

text: I det aktuella fallet baserades framställan till tolkförmedlingen om byte av tolk på den information som handläggaren hade fått från den tilltalade via den offentliga försvararen. Handläggaren hade inte anledning att misstänka att informationen var felaktig. Handläggaren kände inte till att den av försvararen föreslagna tolken inte var auktoriserad. Bytet av tolk gjordes i den tilltalades intresse, till gagn för förhandlingens genomförande och efter försvararens information och synpunkter.

text: Det aktuella målet var ett förtursmål med frihetsberövad tilltalad och många inblandade som pågick i sex förhandlingsdagar. Tolkbokningar gjordes efter det att åtal väckts. Resor till förhandlingen och hotell skulle bokas för en del inblandade, videolänkar skulle bokas för andra inblandade, advokater och åklagare skulle samordnas tidsmässigt och alla skulle delges kallelser under den korta tid som stod till buds. Beredningen var tidskrävande och handläggaren var under tidspress. Tidsutrymmet för närmare undersökning av den tilltalades, övriga inblandades och tolkarnas dialekter var därför ytterst begränsat.

text: Justitiekanslerns bedömning

text: Rättsliga utgångspunkter

text: Enligt

text: ska rätten, om det är möjligt, förordna en tolk som är auktoriserad att vara tolk i målet. I annat fall ska en annan lämplig person förordnas.

text: Bestämmelsen syftar till att säkerställa att de tolkar som anlitas har en hög kompetens för uppgiften. Det är givetvis eftersträvansvärt att den auktoriserade tolk som anlitas har specialkompetens för tolkning inom rättsväsendet (rättstolk) men något krav på detta ställs inte. Det åligger rätten att göra ansträngningar för att få tillgång till en auktoriserad tolk och domstolen kan vara tvungen att senarelägga förhandlingar för att kunna anlita en auktoriserad tolk. (

text: Prop. 2012/13:132 s. 50

text: I förordningen (

text: ) om auktorisation av tolkar och översättare finns bestämmelser om auktorisation av tolkar och register över utbildade tolkar. För att kunna bli auktoriserad ska en tolk vara myndig, ha fullgjort de kunskapsprov som föreskrivs av Kammarkollegiet och vara känd för redbarhet samt även i övrigt vara lämplig som tolk (

text: 4 §

text: ). Hos Kammarkollegiet ska det föras ett, för allmänheten sökbart och tillgängligt, register över auktoriserade tolkar (

text: 12 §

text: ). Hos Kammarkollegiet ska det även föras ett, för allmänheten sökbart och tillgängligt, register över tolkar som inte är auktoriserade men som med godkänt resultat genomgått viss utbildning som är föremål för statlig tillsyn eller efter validering bedömts ha motsvarande kunskaper (

text: 16 a §

text: Bedömningen i detta fall

text: Det är domstolens ansvar att endast personer som är lämpliga för uppdraget förordnas som tolkar vid förhandlingar. Det enklaste sättet att säkerställa detta är att förordna en auktoriserad tolk. Av den anledningen finns en särskild bestämmelse att en auktoriserad tolk ska förordnas om det är möjligt. Bestämmelsen är tvingande och ger inte domstolen utrymme att frångå kravet t.ex. med hänsyn till önskemål från den som har behov av tolk. Enda tillfället när domstolen får förordna en tolk som inte är auktoriserad är när det inte finns någon auktoriserad tolk tillgänglig i närområdet (jfr JK:s beslut den 11 maj 2015, dnr

text: Innan tingsrätten begärde att en av de bokade tolkarna skulle bytas ut borde tingsrätten ha kontrollerat att den av försvaret önskade tolken var auktoriserad. Det hade varit en enkel och inte tidskrävande uppgift att antingen söka i registret hos Kammarkollegiet eller fråga tolkförmedlingen i samband med att bytet begärdes.

text: Dagen efter det att bytet genomfördes fick tingsrätten information från tolkförmedlingen att den nya tolken inte var auktoriserad och samtidigt fick tingsrätten upplysning om att bytet medfört att den andra auktoriserade tolken frånsagt sig uppdraget. Med anledning av den informationen hade tingsrätten en lagstadgad skyldighet att försöka byta ut den icke auktoriserade tolken mot någon av de auktoriserade tolkar som uppenbart fanns tillgängliga.

text: Tingsrättens handläggning har medfört att en icke auktoriserad tolk fick uppdraget framför en auktoriserad. Den icke auktoriserade tolken blev sedermera entledigad under pågående rättegång sedan kritik riktats mot dennes utförande av uppdraget. Detta tydliggör vikten av att följa bestämmelserna om att en auktoriserad tolk så långt det är möjligt ska förordnas. Detta för att säkerställa att de tolkar som anlitas har den kompetens som krävs för uppgiften.

text: Det finns skäl att kritisera tingsrätten för att den icke auktoriserade tolken förordnades trots att det fanns auktoriserade tolkar som hade kunnat utföra uppdraget.

text: Tingsrätten bör överväga om det i de interna riktlinjerna, ”lathunden”, för tolkhantering behöver införas en tydligare hänvisning till

text: rättegångsbalkens

text: krav på att en tolk som huvudregel måste vara auktoriserad och att det är tingsrättens ansvar att se till så den bestämmelsen efterföljs. Riktlinjerna skulle även kunna innehålla information om hur man tar reda på om en tolk är auktoriserad eller inte.

text: Vid granskningen av ärendet har det framkommit att tingsrätten inte antecknat vem som utförde tolkuppdraget vid huvudförhandlingen. Inte heller beslutet att entlediga tolken från sitt uppdrag finns intaget i anteckningarna. Av

text: 6 kap. 3 § första stycket 2 rättegångsbalken

text: följer att det vid ett sammanträde ska antecknas vilka som deltar i sammanträdet. Tingsrätten har redogjort för att det normalt sett framgår av anteckningarna vem som utfört tolkningen och att det beror på ett förbiseende att det inte gör det i detta fall. Eftersom det inträffade uppgetts vara en engångshändelse väljer jag att inte göra något vidare uttalande i den frågan. Jag förutsätter emellertid att tingsrättens ledning på lämpligt sätt uppmärksammar alla anställda på vikten av att anteckningarna från en huvudförhandling innehåller all den information som

text: rättegångsbalken

text: kräver.


title: Ersättning enligt frihetsberövandelagen har jämkats till noll på grund av eget beteende m.m.

text: Justitiekanslern avslår FAW:s begäran om ersättning.

text: Anspråk m.m.

text: FAW har varit berövad friheten som anhållen och häktad under tiden den 25 januari 2015 – den 25 april 2015 på grund av misstanke om brott. Frikännande dom har meddelats. Domen har vunnit laga kraft.

text: FAW har begärt ersättning för lidande med skäligt belopp. Han har vidare begärt ersättning för ombudskostnader med 3 190 kr.

text: Åklagarmyndigheten har yttrat sig. I yttrandet anges att det borde finnas möjlighet att begränsa ersättningen med hänsyn till FAW:s eget beteende.

text: Justitiekanslerns bedömning

text: Enligt

text: 2 § lagen (1998:714)

text: om ersättning vid frihetsberövanden och andra tvångsåtgärder (frihetsberövandelagen) har den som varit anhållen eller häktad p.g.a. misstanke om brott rätt till ersättning bl.a. om frikännande dom har meddelats.

text: Enligt 6 § tredje stycket frihetsberövandelagen kan ersättning dock vägras eller sättas ned om den skadelidandes eget beteende har föranlett beslutet om frihetsinskränkning eller om det med hänsyn till övriga omständigheter är oskäligt att ersättning lämnas.

text: I förarbetena till frihetsberövandelagen anges att skäl för jämkning p.g.a. den skadelidandes eget beteende kan finnas om den skadelidande har handlat på sådant sätt att han eller hon har dragit misstankarna till sig (

text: prop. 1997/98:105 s. 55

text: ). För att jämkning med hänvisning till den skadelidandes eget beteende ska kunna ske har emellertid ansetts krävas att det agerande som föranleder jämkning avser något annat än det handlande som låg till grund för frihetsberövandet (brottspåståendet), se

text: NJA 2013 s. 1003

text: FAW har frikänts från ansvar för den gärning som låg till grund för beslutet om frihetsberövande. Av hovrättens domskäl framgår dock bl.a. följande. Den aktuella dagen färdades FAW i baksätet på en bil. I bilen fanns ytterligare två personer. Bilen parkerades i närheten av de hus där inbrotten och inbrottsförsöket ägde rum och kördes sedan därifrån och jagades av polisen. Stöldgods påträffades bl.a. i baksätet och FAW måste enligt hovrätten, även om han inte deltog i inbrotten själv, ha varit införstådd med vad de andra personerna skulle göra. Sedan bilen hade stannat flydde samtliga tre personer ur bilen och försökte gömma sig.

text: FAW:s eget beteende har därmed gett anledning till att misstankar riktades mot honom på ett sådant sätt att han i väsentlig omfattning får anses själv ha föranlett att han kom att berövas friheten p.g.a. misstanke om grov stöld. Det finns därför anledning att vägra honom ersättning. Förhållandena är i allt fall sådana att det framstår som oskäligt att utge någon ersättning. FAW:s begäran om ersättning ska därför jämkas till noll.

text: Vid denna bedömning finns inte förutsättningar att utge någon ersättning till FAW för hans ombudskostnader i ärendet.


title: Justitiekanslern har av misstag betalat ut för mycket ersättning till en person. Dennes ombud har trots vetskap om misstaget betalat ut ersättningen till huvudmannen.

text: Justitiekanslern ändrar inte sitt beslut den 18 maj 2007. Justitiekanslern återbetalar inte heller de pengar, 20 000 kr, som SL har betalat hit.

text: Ärendet

text: På grund av ett misstag tillerkändes SS den 7 maj 2007 ersättning för lidande med 20 000 kr för mycket. Ersättningen utbetaldes till advokaten SL, som var ombud för SS, genom insättning på advokatbyråns klientmedelskonto den 9 maj 2007.

text: Vid omprövning av beslutet den 18 maj 2007 konstaterade Justitiekanslern att SS inte var berättigad till de 20 000 kr som han tidigare hade beviljats. Justitiekanslern fann vidare att förutsättningarna för att kräva tillbaka ersättningen av SS var uppfyllda och uppmanade advokaten SL att verkställa denna återbetalning. Medlen sattes in på Justitiekanslerns postgirokonto den 28 maj 2007.

text: I en skrivelse den 23 maj 2007 har SL begärt att Justitiekanslern skall ompröva beslutet den 18 maj 2007 och därvid ändra det på så sätt att han befrias från betalningsskyldigheten för beloppet 20 000 kr. Till stöd för sin begäran har han sammanfattningsvis anfört följande. Han fick Justitiekanslerns beslut den 8 maj 2007 och förstod inte att det skulle vara felaktigt på något sätt. Dagen därpå lämnade han ett uppdrag till Plusgirot via Internet för överföring av medlen till advokatbyråns klientmedelskonto hos Westra Wermlands Sparbank. Den 15 maj 2007 fick han i uppdrag av SS att utbetala hela det tillerkända beloppet till honom. Han hade dessförinnan upplyst SS om vad som hade förevarit i ärendet och Justitiekanslerns avsikter att ompröva sitt beslut, vilket skulle ske den 11 maj 2007. Utbetalningen verkställdes den 16 maj 2007 genom att han köpte en postväxel på beloppet till SS.

text: SL, som har uppfattat att han har ålagts ett personligt återbetalningsansvar för medlen, har framhållit att medel på ett klientmedelskonto tillhör klienten och innehas av advokaten endast med redovisningsskyldighet. Han menar att han därför inte kan bli återbetalningsskyldig för vad som har insatts på ett sådant konto.

text: Justitiekanslerns bedömning

text: Advokaten SL har i ärendet uppträtt som ombud för SS. I den egenskapen handlar han för huvudmannens räkning. De dispositioner som ombudet företar binder i princip huvudmannen, som också tillskrivs vad ombudet har känt till eller hade bort känna till.

text: I fråga om rätten till återbetalning av den ersättning som utbetalades felaktigt till SS genom insättning på ombudets klientmedelskonto gör Justitiekanslern inte någon annan bedömning än den som tidigare har gjorts.

text: Statens rätt att återkräva den felaktiga ersättningen av SS torde gå förlorad endast om SS varit i god tro angående utbetalningen och om han också i god tro har förbrukat det uppburna beloppet eller annars inrättat sig efter betalningen (principen om s.k. condictio indebiti). I detta fall anser Justitiekanslern att SS, vars ombud tog del av Justitiekanslern beslut den 8 maj 2007, borde ha förstått att det inte var riktigt i alla delar. Senast den 10 maj 2007 har det stått klart för SS att Justitiekanslerns beslut var felaktigt, eftersom ombudet hade underättats härom dels per e-post, dels telefonledes. Pengarna stod vid denna tidpunkt fortfarande på advokatbyråns klientmedelskonto. Ombudets invändning om att Justitiekanslern hade lovat att meddela sitt omprövningsbeslut den 11 maj 2007 och att han när något beslut inte kom uppfattade det så att Justitiekanslern inte längre påkallade återbetalning måste anses bygga på en uppenbart felaktig tolkning av de besked som Justitiekanslern lämnade. Det står enligt Justitiekanslerns mening klart att SS inte varit i god tro angående den utbetalda ersättningen. Staten har således haft rätt att få tillbaka den felaktigt beviljade och utbetalda ersättningen.

text: När det så gäller frågan om SL varit skyldig att betala tillbaka de 20 000 kr, och frågan om han numera har rätt att få tillbaka vad han erlagt, gör Justitiekanslern följande bedömning.

text: Den som har mottagit medel för annan är redovisningsskyldig för dem. SL var sålunda redovisningsskyldig gentemot sin klient, SS. Frågan är om han också var redovisningsskyldig gentemot staten genom Justitiekanslern sedan han hade fått klart för sig att ett alltför stort belopp hade utbetalats.

text: Redovisningsskyldighet föreligger inte bara när någon har tagit emot pengar för annans räkning enligt uppdrag. Sådan skyldighet föreligger också i vissa fall där det inte finns något uppdragsförhållande, exempelvis när pengar eller annan egendom hittas eller erhålls av misstag eller tillfällighet (se bl.a. Walin, Separationsrätt, 1975 s. 104 f.). Enligt Justitiekanslerns bedömning måste redovisningsskyldighet gentemot en betalare anses föreligga i fall där mottagaren har fått pengarna för annans räkning och beloppet av misstag kommit att bli för stort. Att mottagaren inte med befriande verkan kan vidarebefordra hela beloppet till huvudmannen torde stå klart om man teoretiskt tänker sig att det överskjutande felaktiga beloppet är extremt stort.

text: Justitiekanslern menar alltså att SL innehade de överskjutande 20 000 kr med redovisningsskyldighet gentemot staten genom Justitiekanslern och att han – med den kännedom han hade om att klienten inte hade rätt till hela det utbetalade beloppet – inte hade rätt att vidarebefordra hela beloppet till klienten. (Jfr rättsfallet

text: NJA 2001 s. 292

text: där redovisningsskyldighet för en handpenning förelåg för en fastighetsmäklare mot både säljare och köpare och där mäklaren inte ansågs ha haft rätt att redovisa handpenningen till säljaren.) Ombudets redovisningsskyldighet i förhållande till huvudmannen kan med andra ord inte heller anses omfatta det belopp som denne vet inte tillkommer klienten längre.

text: Mot den bakgrunden har SL:s betalning till Justitiekanslern innefattat en korrekt reglering av den skuld som uppkom i förhållande staten sedan denne fått vetskap om den felaktiga utbetalningen från Justitiekanslerns sida. Justitiekanslern avser därför inte att återbetala pengarna.

text: Det finns således inte någon anledning att göra någon ändring i omprövningsbeslutet.

text: Justitiekanslerns beslut 2007-05-18

text: Anspråk enligt lagen (

text: ) om ersättning vid frihetsberövanden och andra tvångsåtgärder; nu fråga om omprövning

text: Sökande

text: SS

text: Ombud: advokaten SL, Advokaterna Olsson & Liliebäck, Box 91, 671 22 ARVIKA

text: Justitiekanslern ändrar sitt beslut den 7 maj 2007 på så sätt att SS:s ersättningsanspråk på grund av frihetsberövandet under tiden den 25 februari – 3 augusti 2006 avslås. Han är således inte berättigad till den tidigare beviljade ersättningen om 20 000 kr, som skall återbetalas omgående till Justitiekanslern av advokaten genom insättning på postgirokonto 1 56 01-8.

text: Ärendet

text: I ett beslut den 7 maj 2007 tillerkändes SS ersättning av staten med 42 280 kr, varav 37 000 kr för lidande och 5 280 kr för ombudskostnader. Av lidandeersättningen hänförde sig 17 000 kr till ett frihetsberövande under tiden den 10 maj – 2 juni 2005 och 20 000 kr till ett frihetsberövande under tiden den 25 februari – 25 mars 2006. Justitiekanslerns prövning av ersättningsfrågan beträffande det senare frihetsberövandet byggde på förutsättningen att SS hade frikänts från det stöldbrott som var begånget den 24 februari 2006. Det står numera klart att SS dömdes för det brottet, men att han frikändes från det andra häktningsgrundande brottet. Beträffande det brott som SS dömdes för var han berövad friheten från den 25 februari 2006, medan han för det andra brottet berövades friheten först den 26 mars 2006. SS kom därför felaktigt att beviljas ersättning för tiden den 25 februari – 25 mars 2006. Ersättningen har betalats ut till ombudet.

text: Sedan SS:s ombud, advokaten SL, den 9 maj 2007 underrättats om det nämnda misstaget och om Justitiekanslerns avsikt att ompröva beslutet, har ombudet ifrågasatt Justitiekanslerns möjligheter till en sådan omprövning. I händelse av omprövning av beslutet har han för SS:s räkning begärt att anspråket hänförligt till det senare frihetsberövandet även skall prövas enligt 4 § frihetsberövandelagen.

text: Justitiekanslerns bedömning

text: Kan Justitiekanslern ompröva sitt beslut?

text: Det aktuella beslutet har fattats med stöd av förordningen (

text: ) om handläggning av skadeståndsanspråk mot staten, enligt vilken Justitiekanslern har behörighet att handlägga anspråk på ersättning enligt bl.a. frihetsberövandelagen. De ärenden som handläggs av Justitiekanslern inom ramen för denna s.k. frivilliga skadereglering avgörs genom partsbesked, vilka inte innefattar någon sådan rättskraft som enligt processuella regler följer av lagakraftvunna avgöranden. Justitiekanslern är därför oförhindrad att ompröva ett beslut som har meddelats inom ramen för statens frivilliga skadereglering. Det sagda gäller även om ändringen av beslutet skulle vara till nackdel för den enskilde.

text: I den nämnda situationen skyddas den enskildes rätt genom de bestämmelser som finns på det privaträttsliga området samt genom möjligheten att vid tvist med en myndighet väcka talan vid domstol.

text: Omprövning

text: Enligt vad som framgår av beslutet den 7 maj 2007 var SS berövad friheten som anhållen från den 25 februari 2006 och därefter som häktad på grund av misstanke om grov stöld begången den 24 februari 2006. Den 26 mars 2006 blev han häktad för ytterligare ett brott, grov stöld begången den 13 februari 2006. Sedan tingsrätten dömt SS för bl.a. dessa gärningar till fängelse ett år sex månader, ändrade hovrätten domen på så sätt att SS dömdes för grov stöld i ett fall, nämligen det brott som var begånget den 24 februari 2006. Påföljden bestämdes till skyddstillsyn i förening med fängelse tre månader. Hovrätten förordnade i domen att fängelsestraffet skulle anses helt verkställt genom den tid som SS hade varit frihetsberövad i målet som anhållen och häktad.

text: SS:s anspråk prövades enligt 2 § första stycket 2 och andra stycket frihetsberövandelagen. Enligt denna bestämmelse har den som har varit berövad friheten som anhållen eller häktad på grund av misstanke om brott rätt till ersättning om det för viss del av brottsligheten meddelas frikännande dom, åtalet avvisas eller förundersökningen avslutas utan att åtal väcks, och det är uppenbart att frihetsinskränkningen inte skulle ha beslutats endast för den övriga brottsligheten.

text: Justitiekanslern fann till en början att SS skulle ha berövats friheten även om han hade varit misstänkt endast för det brott som han kom att fällas för. Jag gör samma bedömning nu, även om det nu står klart att det var stöldbrottet den 24 februari 2006 som SS dömdes för och inte det som hade ägt rum den 13 februari 2006, som Justitiekanslern felaktigt utgått från i sitt tidigare beslut. Det är i varje fall inte uppenbart att han inte skulle ha varit berövad friheten under hela tiden 25 februari – 3 augusti 2006 om misstanken hade avsett endast brottet den 24 februari 2006.

text: Med utgångspunkt i att SS hade friats för stölden den 24 februari 2006 bedömde Justitiekanslern att SS var berättigad till ersättning för det frihetsberövande som hade ägt rum under tiden den 25 februari – 25 mars 2006. Ersättningen bestämdes till 20 000 kr. De rätta förhållandena är att SS dömdes för det brott som han var frihetsberövad för från den 25 februari 2006. Under sådana förhållanden är SS inte berättigad till någon ersättning alls enligt 2 § frihetsberövandelagen. Den omständigheten att frihetsberövandet var längre än för fängelsestraffet gör inte att han har rätt till ersättning.

text: SS har dock gjort gällande att han är berättigad till ersättning med stöd av 4 § frihetsberövandelagen med anledning av frihetsberövandet under år 2006. För att detta lagrum skall vara tillämpligt fordras att den straffrättsliga påföljden har avtjänats. Ett straff får avtjänas först sedan domen har vunnit laga kraft mot den dömde. Den här aktuella situationen, där SS har varit häktad, omfattas således inte av detta lagrum (se

text: prop. 1997/98:105 s. 52

text: och

text: prop. 1974:97 s. 85

text: ). Någon ersättning kan således inte utgå heller med stöd av denna bestämmelse.

text: Sammanfattningsvis innebär det anförda att SS inte är berättigad till ersättning för det frihetsberövande som ägde rum år 2006.

text: Kan utbetald ersättning återkrävas?

text: Av det ovan anförda framgår att Justitiekanslerns besked om den ersättning som SS var berättigad till byggde på ett misstag angående det brott som SS hade frikänts från.

text: Enligt den s.k. tillitsteorin, som utgör en allmänt erkänd rättsprincip inom svensk rätt, blir ett meddelande som någon lämnar, och som på grund av ett förklaringsmisstag får en felaktig innebörd, inte gällande gentemot en mottagare av meddelandet som förstod eller borde ha förstått att innehållet i meddelandet var felaktigt (jfr Grönfors,

text: Avtalslagen

text: , andra upplagan, s. 154 f.; se även

text: 32 § avtalslagen

text: ). Det följer vidare av principerna för återkrav av betalningar som har skett av misstag (condictio indebiti) att den betalande som huvudregel har rätt att kräva tillbaka det för mycket erlagda. Undantag från regeln om återbetalning har dock gjorts i rättspraxis när den som har tagit emot betalningen har varit i god tro och förbrukat det uppburna beloppet eller annars inrättat sig efter betalningen (se t.ex.

text: NJA 2001 s. 353

text: ). Även betalarens passivitet med att återkräva ersättningen kan inverka på frågan om mottagaren är skyldig att återbetala det som av misstag en gång har utbetalats.

text: En kopia av Justitiekanslerns beslut i ärendet skickades till SS:s ombud i ärendet, advokaten SL, samma dag som det meddelades, dvs. den 7 maj 2007. Utbetalning av ersättningen ägde rum samma dag genom att Justitiekanslern uppdrog åt Kammarkollegiet att verkställa utbetalningen. Ersättningen sattes in den 9 maj 2007 på ombudets konto för klientmedel. Justitiekanslern underrättade advokaten Stefan Lilibäck om det uppkomna misstaget den 9 maj 2007 genom ett meddelande via e-posten.

text: Redan av Justitiekanslerns beslut framgick det tydligt att en förväxling hade skett beträffande det brott som SS hade frikänts från. Eftersom ombudet i ärendet även företrädde SS som försvarare i brottmålet, måste det ha stått klart för honom men även för SS att beslutet i denna del var felaktigt och att SS inte var berättigad till ersättning för frihetsberövandet under 2006. På grund härav och då Justitiekanslern omgående upplyst ombudet om det aktuella misstaget och Justitiekanslerns avsikter att ompröva beslutet samt därtill bett honom att inte utbetala ersättningen till huvudmannen, anser Justitiekanslern att förutsättningarna för att återkräva ersättningen från ombudet är uppfyllda. Advokaten SL skall därför återbetala 20 000 kr till Justitiekanslern.


title: Justitiekanslern lägger ner förundersökning om yttrandefrihetsbrottet hets mot folkgrupp, när brottsligt innehåll på webbplats tagits bort innan en underrättelse skickats till utgivaren enligt 6 kap. 6 § YGL

text: Förundersökningen läggs ned.

text: Ärendet

text: Justitiekanslern beslutade den 4 mars 2019 att inleda förundersökning beträffande misstanke om yttrandefrihetsbrottet hets mot folkgrupp. Åklagaren har nu redovisat resultatet av den hittills genomförda förundersökningen.

text: Rättsliga utgångspunkter

text: En förundersökning ska enligt

text: 23 kap. 4 § rättegångsbalken

text: läggas ned, om det inte längre finns anledning att fullfölja den.

text: Allmänt åtal för yttrandefrihetsbrott avseende innehållet på en grundlagsskyddad webbplats ska väckas inom sex månader från den tidpunkt då informationen inte längre tillhandahölls (

text: 7 kap. 3 § 2 yttrandefrihetsgrundlagen

text: ; YGL).

text: Sedan den 1 januari 2019 gäller att, om en utgivare av en databas har underrättats av Justitiekanslern eller målsäganden om att databasen innehåller material som kan utgöra yttrandefrihetsbrott och materialet är äldre än ett år, och utgivaren inom två veckor efter det att underrättelsen togs emot tar bort informationen ur databasen, kan han eller hon inte hållas ansvarig för informationen (

text: 6 kap. 6 §

text: YGL).

text: Om en utgivare av en databas, utan en föregående underrättelse enligt 6 §, har delgetts en stämningsansökan med yrkande om ansvar eller skadestånd för yttrandefrihetsbrott avseende viss information i databasen, och utgivaren inom två veckor efter delgivningen tar bort informationen ur databasen, kan han eller hon inte hållas ansvarig för informationen (

text: 6 kap. 7 §

text: YGL). Om det görs antagligt att informationen började tillhandahållas ur databasen ett år före delgivningen eller senare, kan dock utgivaren hållas ansvarig.

text: Syftet med den nya regleringen är att åstadkomma en ordning som på ett bättre sätt anses stå i överensstämmelse med utvecklingen i mediebranschen. Med hänvisning till allmänna och enskilda intressen av att kunna beivra brott på internet har det ansett påkallat att tillhandahållandet av information i grundlagsskyddade databaser även fortsättningsvis ska betraktas som pågående så länge som informationen finns kvar på databasen. På samma gång har det ansetts otillfredsställande att en ansvarig utgivares ansvar ska fortsätta att gälla helt utan begränsningar. Möjligheten till ansvarsfrihet för en utgivare avseende information som kan antas vara äldre än ett år innebär alltså att det ansvar som tidigare vilade på en utgivare mildrats. (Se

text: prop. 2017/18:49 s. 133

text: ff.)

text: Justitiekanslerns bedömning

text: Vid tidpunkten för inledandet av förundersökningen var det oklart när informationen hade börjat tillhandahållas på webbplatsen. Genom vad som framkommit i utredningen får det nu antas att materialet började att tillhandahållas för mer än ett år sedan. Det ifrågasatta innehållet har vid en kontroll i oktober 2019 dock visat sig vara redigerat på ett sådant sätt att det inte längre kan anses utgöra hets mot folkgrupp. Det innebär att den information som kunnat bedömas vara brottslig har tagits bort från databasen.

text: Borttagandet har emellertid skett utan att den misstänkte i sin egenskap av ansvarig utgivare fått del av en underrättelse enligt

text: 6 kap. 6 §

text: YGL. Han kan därför inte åberopa ansvarsfrihet på den grunden. Det finns inte heller några formella förutsättningar för att nu skicka en underrättelse, eftersom den information som bedömts vara brottslig inte längre tillhandahålls.

text: För det fall åtal väcks mot den ansvarige utgivaren skulle han normalt ha en motsvarande möjlighet att enligt

text: 6 kap. 7 §

text: YGL gå fri från ansvar, om det brottsliga innehållet efter delgivning av stämning tas bort inom den föreskrivna tvåveckorsfristen. Eftersom det brottsliga innehållet i detta fall inte längre tillhandahålls kan dock ett sådant borttagande inte ske. Utgivaren måste ändå anses ha en möjlighet att freda sig från ansvar genom att i brottmålet åberopa grunderna för den nämnda regleringen. Vid dessa förhållanden kan det inte antas att en domstol, med hänsyn till grundlagstiftarens syfte med regleringen om ansvarsfrihet vid borttagande av äldre material och till instruktionen i

text: 1 kap. 15 §

text: YGL om att den som ska döma över missbruk av yttrandefriheten i tveksamma fall hellre bör fria än fälla, skulle döma utgivaren för yttrandefrihetsbrott. En fällande dom kan således inte emotses, om åtal skulle väckas.

text: Förundersökningen ska alltså läggas ned och ärendet här avslutas.


title: Remissyttrande - Genomförande av vissa straffrättsliga åtagande för att förhindra och bekämpa terrorism (SOU 2017:72)

text: Justitiekanslern ska vaka över tryck- och yttrandefriheten samt värna integriteten och rättssäkerheten i den offentliga verksamheten. I Justitiekanslerns uppdrag ingår även att bevaka statens rätt och att medverka till att rättstillämpningen är effektiv och av hög kvalitet.

text: Genomgången av de förslag som läggs fram i betänkandet och de överväganden som görs där har skett med de utgångspunkter som Justitiekanslern, utifrån sitt uppdrag, främst har att beakta.

text: Med dessa utgångspunkter har Justitiekanslern följande synpunkter på förslagen.

text: Förslagen i Promemorian syftar till att säkerställa att Sverige uppfyller de krav som uppställs i Europaparlamentets och rådets direktiv 2017/541 om bekämpande av terrorism, om ersättande av rådets rambeslut 2002/475/RIF och om ändring av rådets beslut 2005/671/RIF, som Sverige har en skyldighet att följa. Därtill föreslås det i utredningen att Sverige ska tillträda det inom Europarådet framförhandlade tilläggsprotokollet den 19 maj 2015 till Europarådets konvention den 16 maj 2005 om förebyggande av terrorism och lämnas förslag till vilka lagförändringar som är påkallade om så sker.

text: Justitiekanslern har tidigare yttrat sig över utredningens delbetänkanden

text: SOU 2015:63

text: och

text: SOU 2016:40

text: . De synpunkter som då framfördes avseende bl.a. de bevissvårigheter som kunde uppkomma med den föreslagna kriminaliseringen och de effekter detta kunde få för lagstiftningens effektivitet gör sig alltjämt gällande. Som exempel kan nämnas den föreslagna kriminaliseringen av självutbildning som sker i syfte att begå terroristbrott eller bidra till att ett sådant brott begås.

text: Justitiekanslern gör ingen annan bedömning än den utredning har gjort i frågan om huruvida den svenska lagstiftningen på tryck- och yttrandefrihetens område är förenlig med terrorismdirektivet.

text: Angående förslaget till ny lydelse av 5 b § i den s.k. rekryteringslagen önskar Justitiekanslern framhålla vikten av att frågan om vissa resor till Sverige ska vara kriminaliserade – och i så fall för vem – noggrant övervägs.

text: Avslutningsvis önskar Justitiekanslern betona angelägenheten av att all lagstiftning som sker i syfte att motverka terrorism måste ske med samma respekt för de grundläggande fri- och rättigheterna som övrig lagstiftning. I en rättsordning värd sitt namn får allvaret av den potentiella brottsligheten och allmänhetens krav på åtgärder aldrig motivera ett förhastat lagstiftningsarbete.

text: Justitiekanslern ser, bl.a. med anledning av det ovan sagda, positivt på den översyn av den straffrättsliga terrorismlagstiftningen som nu genomförs (

text: dir. 2017:14