avgjordAv: Stf justitieombudsmannen Karin Almgren

nyckelord: Delgivning Häkte Kommunicering Serviceskyldighet Utmätning

title: Kritik mot Kronofogdemyndigheten för hanteringen av en delgivning av handlingar med en intagen i Kriminalvården

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO framförde AA klagomål mot Kronofogdemyndigheten. Han förde sammanfattningsvis fram att Kronofogdemyndigheten fortsatt att försöka delge honom på hans folkbokföringsadress, trots att han vid fyra tillfällen hade meddelat myndigheten att han satt häktad.

text: Utredning

text: Kronofogdemyndigheten uppmanades att yttra sig över AA:s klagomål. I sitt remissvar anförde myndigheten, genom rättschefen, följande:

text: 2 Ärendet m.m.

text: 2.1 Kronofogdens organisation

text: Kronofogden består av flera verksamhetsområden med egna handläggningsstöd. Den summariska processen handlägger bland annat mål om betalningsföreläggande. Verkställigheten handlägger bland annat ansökningar om verkställighet som avser betalmål. Inom verkställigheten finns även Kronofogdens delgivningsverksamhet placerad. Delgivningsverksamheten delger handlingar från både den summariska processen och verkställigheten samt även från skuldsaneringen.

text: 2.2 Handläggningen av ärendet

text: AA ringde till Kronofogden dels den 23 november 2023 och dels den 10 januari 2024. Vid samtalen underrättade han Kronofogden om att han var frihetsberövad. Samtalen togs emot av medarbetare som arbetade med verkställighet. Efter AA:s kontakt med Kronofogden den 23 november 2023 gjorde medarbetaren en tjänsteanteckning med följande innehåll. ” Gäldenären ringer in på slingan för att meddela att han sitter frihetsberövad, han uppger att han försöker göra avbetalningplaner med sökande. Jag upplyser honom om att det inte hindrar våran utredning.” Efter AA:s kontakt med Kronofogden den 10 januari 2024 gjorde ansvarig handläggare en tjänsteanteckning med följande innehåll. ”Gäldenären, D, ringt. Berättar att han fortfarande sitter frihetsberövad på Kronobergshäktet med de högsta restriktionerna, och kan förväntas göra det flera månader till upp till 1 år.

text: Har därför svårt att sköta sina angelägenheter. Han kommer att ordna en fullmakt till sin sambo att företräda honom.” AA var under 2023 dels svarande i flera mål om betalningsföreläggande och dels gäldenär i mål om verkställighet.

text: 2.3 Verkställighetsärendena

text: Kronofogdens verkställighetsverksamhet sökte AA för delgivning av ett utmätningsbeslut som hade beslutats den 25 oktober 2023. Beslutet skickades först till honom digitalt, genom tjänsten Mina meddelanden. När han inte blev delgiven genom detta utskick lämnades handlingarna till en delgivare hos Kronofogden. Se avsnitt 2.5 angående de åtgärder som delgivaren vidtog.

text: 2.4 Betalningsföreläggandeärendena

text: Vid tidpunkten för AA:s första kontakt med Kronofogden, den 23 november 2023, fanns ett pågående mål om betalningsföreläggande med honom som svarande. Under perioden den 23 november 2023 till och med den 7 februari 2024 kom det in ytterligare fem mål. I samtliga dessa mål har Kronofogden först skickat betalningsföreläggande jämte delgivningskvitto till AA:s folkbokföringsadress på […] med vanlig post. När detta inte har lett till delgivning överlämnades fyra av målen till en delgivare hos Kronofogden. Se avsnitt 2.5 angående de åtgärder som delgivaren vidtog. Det femte målet hade återkallats av sökanden den 31 december 2023 och avskrevs därför från vidare handläggning. Samtliga fyra mål som överlämnades till delgivare antingen avvisades eller avskrevs av Kronofogden efter att delgivaren hade försökt att delge AA, utan att han hade blivit delgiven. Det kom även in ett mål den 14 maj 2024. Detta mål delgavs AA genom Kriminalvårdens försorg den 13 juni 2024.

text: 2.5 Delgivarens åtgärder

text: Kronofogdens delgivningsorganisation mottog de ovan angivna verkställighetsoch betalningsföreläggandeärendena för att försöka delge dem genom s.k. samordnad delgivning. Samordnad delgivning innebär att Kronofogden vid eftersök av en svarande eller gäldenär gör ett försök att delge samtliga odelgivna ärenden oavsett om de hör hemma hos betalningsföreläggande eller verkställighet eller annan verksamhet hos Kronofogden. Delgivaren sökte vid tre tillfällen – 2024-01-27, 2024-02-10 och 2024-02-17 - AA för delgivning på adressen ... Vid varje tillfälle lämnade delgivaren en lapp i brevlådan med uppgift om att AA hade sökts för delgivning. Delgivaren läste inte tjänsteanteckningen från november 2023 med uppgiften om att AA var frihetsberövad innan han sökte honom för delgivning. Delgivaren lyckades inte delge AA utan upprättade därför ett s.k. hinderbevis, vilket är ett besked om att delgivning inte har skett.

text: 3 Rättslig reglering m.m.

text: Kronofogden handlägger mål om verkställighet som avser bl.a. betalning (

text: 1 kap.

text: och

text: 3 §§

text: utsökningsbalken

text: (UB)). Ett mål inleds genom en ansökan (

text: 2 kap. 1 §

text: UB). Utmätning ska ske så snart som möjligt efter att de handlingar som behövs har kommit in till Kronofogden (

text: 4 kap. 10 §

text: UB). Handläggningen av ett mål pågår till dess antingen skulden och samtliga avgifter i målet är betalda, sökanden återkallar målet och det därför skrivs av, Kronofogden avvisar ansökan, det föreligger hinder mot verkställighet eller sökanden beviljar uppskov. Handläggningen av ett mål om verkställighet upphör inte för att gäldenären är frihetsberövad. Den som har en fordran som är förfallen till betalning kan ansöka om betalningsföreläggande hos Kronofogden. Svaranden ska föreläggas att yttra sig över ansökan inom viss tid. Föreläggandet ska delges svaranden i enlighet med vad

text: som enligt

text: rättegångsbalken

text: gäller för stämning i tvistemål (

text: och

text: 29 §§

text: lagen (

text: ) om betalningsföreläggande). Handläggningen av ett mål om betalningsföreläggande pågår till dess Kronofogden fastställer utslag i målet, beslutar om att överlämna målet till tingsrätt, avvisar eller avskriver ansökan. Handläggningen av ett mål om betalningsföreläggande upphör inte för att gäldenären är frihetsberövad.

text: 3.1 Om folkbokföring m.m.

text: En person ska folkbokföras på den fastighet och i den kommun där han eller hon är att anse som bosatt,

text: 6 § folkbokföringslagen (1991:481)

text: . En vistelse inom kriminalvården anses inte leda till ändrad bosättning och medför därför inte något krav på ändring av folkbokföringsadressen, så länge planen är att flytta tillbaka till folkbokföringsadressen. Den som under minst sex månader vill ha sin post till en annan adress än folkbokföringsadressen kan anmäla särskild postadress till Skatteverket.

text: 3.2 Allmänt om delgivning

text: Vid delgivning med en fysisk person är han eller hon delgivningsmottagare. Vanlig delgivning sker genom att handlingen som ska delges skickas eller lämnas till delgivningsmottagaren. Stämningsmannadelgivning kan ske genom att en person som har behörighet att utföra sådan delgivning lämnar handlingen till delgivningsmottagaren och dokumenterar åtgärden. Delgivning har skett när handlingen har lämnats (

text: och

text: 39 §§

text: delgivningslagen

text: ). Av

text: 4 § delgivningslagen

text: följer att delgivningssätt ska väljas med utgångspunkt från att det ska vara ändamålsenligt med hänsyn till handlingens innehåll och omfattning och medföra så lite kostnader och besvär som möjligt. Delgivning får inte ske på ett sätt som är olämpligt med hänsyn till omständigheterna i delgivningsärendet. I Kronofogdens Delgivningshandboken, bilaga 4, anges i avsnitt 4.4.1 att myndigheten vid delgivning ska göra en proportionalitetsbedömning och använda det delgivningssätt som bedöms vara effektivt i det enskilda fallet utan att i onödan orsaka kostnader eller andra negativa konsekvenser. Delgivning ska genomföras på ett sådant sätt att de åtgärder som vidtas inte vållar delgivningsmottagaren eller annan enskild onödig uppmärksamhet eller olägenhet.

text: 3.3 Rutiner för adresshantering och delgivning inom verkställighetsverksamheten

text: Vid tjänsteanteckningar i INIT ska i första hand medarbetare på delgivningsenheten använda rubriken Delgivning för att notera uppgifter som framkommit vid delgivning och som behövs för framtida handläggning av delgivningsärenden. Rubriken kan även användas för samma ändamål av medarbetare inom verkställigheten (se Kronofogdens handledning Dokumentation INIT, bilaga 5).

text: 3.4 Rutiner för adresshantering och delgivning inom betalningsföreläggandeverksamheten

text: Delgivning i mål om betalningsförelägganden sker i normalfallet genom vanlig delgivning (se avsnitt 8.1 i Handbok summarisk process, bilaga 6). Det innebär att föreläggandet skickas till svaranden tillsammans med ett delgivningskvitto. Normalt sker utskicket med automatik genom handläggningsstödet Saras försorg men i undantagsfall, när ansökningshandlingar behöver biläggas föreläggandet, görs utskicket manuellt. Sara innehåller inget eget centralt register där en persons adress kan registreras och få genomslag i pågående och framtida mål. Istället hämtar Sara adressuppgifter från Personinfo, som är en teknisk informationstjänst som kommunicerar med verksamhetssystemen (se avsnitt 9.3.3 i Rutinbeskrivning betalningsföreläggande, bilaga 7). Sara uppdaterar automatiskt svarandens pågående mål när det sker en adressuppdatering i Personinfo av svarandens adress.

text: Ett utskick med vitt kort till svarandens adress sådan den är registrerad i Personinfo ska enligt Kronofogdens rutiner först göras även om ansökan innehåller ett påstående om att svaranden sitter frihetsberövad (se avsnitt 15.2.3 i Rutinbeskrivning betalningsföreläggande). Om delgivningstiden har gått ut och svaranden inte blivit delgiven med vitt kort lämnas delgivningsuppdraget över maskinellt till Delfi, Kronofogdens handläggningsstöd för delgivning. Delgivarna har som rutin att när arbetet med delgivning av en person inleds kontrollera handläggarnoteringar i INIT med rubrikerna Förrättningsinformation och Delgivning, men inte andra handläggarnoteringar. Normalt görs ingen förnyad kontroll vid senare delgivningsförsök.

text: 4 Kronofogdens bedömning

text: AA har underrättat Kronofogden om att han var frihetsberövad. Kronofogden har inte uppfattat att han då anvisade att delgivning av honom skulle ske genom Kriminalvårdens försorg. Uppgiften om att han var frihetsberövad påverkade därför inte myndighetens arbete med att delge honom, vare sig i hans verkställighetsärenden eller i målen om betalningsföreläggande. Som en konsekvens av detta har han sökts flera gånger för delgivning på hans adress i … Eftersom AA var frihetsberövad har det med facit i hand inte varit meningsfullt att söka honom för delgivning där. Det är troligt att han därigenom har vållats onödig uppmärksamhet eller olägenhet. Även om AA var häktad har han varit skyldig att sköta sina angelägenheter genom bland annat att vara tillgänglig för delgivning. Detta genom att ta del av delgivningshandlingar i sin digitala brevlåda eller genom att låta någon annan person vidarebefordra fysiska delgivningshandlingar till honom. Kronofogden har uppfattat vid det andra telefonsamtalet att hans sambo skulle hjälpa honom att få del av sin fysiska post. Kronofogden hade inte behövt vidta försöken att delge AA på adressen i … om han låtit sig delges innan dess. Kronofogden har vid flera tillfällen skickat handlingar till AA digitala brevlåda för delgivning. Vid varje tillfälle när en delgivare har sökt honom för delgivning på hans adress i … har delgivare lämnat information i brevlådan om att han har sökts för delgivning. Att Kronofogdens handläggning av ärendena som rör betalningsföreläggande och verkställighet har fortsatt trots uppgiften om frihetsberövandet har varit korrekt. Vid det första telefonsamtalet med Kronofogden upplyste den medarbetare som talade med honom om att handläggningen skulle fortsätta.

text: I ett bifogat yttrande från Betalningsföreläggandeenheten anfördes bl.a. följande:

text: […] I Kronofogdens systemstöd för verkställandet av beslut och utredning i verkställighetsprocessen (Init) finns en notering som upprättades 2023-11 23 där det framgår att AA har ringt in för att meddela att han sitter frihetsberövad. Ytterligare en notering finns upprättad den 2024-01-10 där det framgår att AA ringt in och meddelat att han fortsatt sitter frihetsberövad och att han kan antas sitta kvar på Kronobergshäktet.

text: Init används emellertid inte vid handläggningen av mål om betalningsföreläggande och det finns således ingen rutin att kontroll av eventuella anteckningar ska göras i Init. […]

text: AA kommenterade remissvaret.

text: Rättslig reglering

text: Kronofogdemyndigheten har i sitt yttrande redogjort för relevant rättslig reglering.

text: Bedömning

text: Av utredningen framgår att AA var part i såväl ett verkställighetsmål som flera mål om betalningsföreläggande och att han vid i vart fall två tillfällen ringde till Kronofogdemyndigheten för att meddela att han var frihetsberövad. Vid det senare samtalet uppgav AA att han satt häktad med restriktioner och kunde förväntas fortsätta att göra det i flera månader, upp till ett år. De handläggare som AA pratade med upprättade tjänsteanteckningar om samtalen. Trots det försökte Kronofogdemyndigheten därefter vid tre tillfällen under januari och februari 2024 att delge AA handlingar genom stämningsman på hans folkbokföringsadress.

text: Som jag uppfattar remissvaret lade de handläggare som upprättade tjänsteanteckningarna från telefonsamtalen inte in informationen under rubriken ”Delgivning” i myndighetens systemstöd för mål om verkställighet, INIT, där uppgifter som är av betydelse för delgivning ska läggas in. Det fick som konsekvens att delgivaren inte kände till att AA satt frihetsberövad i samband med utförandet av delgivningsuppdragen.

text: Det är inte helt enkelt att av remissvaret utläsa om Kronofogdemyndigheten anser sig ha gjort något fel i hanteringen av delgivningen av AA. Jag förstår det som att så inte är fallet, eftersom myndigheten menar att den inte uppfattade att AA anvisade att delgivning skulle ske genom Kriminalvårdens försorg. Myndigheten har även påtalat att AA har varit skyldig att sköta sina angelägenheter genom att bl.a. vara tillgänglig för delgivning även om han har suttit häktad, och att delgivningsförsöken på folkbokföringsadressen inte hade behövt vidtas om AA låtit sig delges innan dess. Kronofogdemyndigheten har i det sammanhanget även uppgett att AA vid det andra telefonsamtalet framfört att han tänkte ge sin sambo fullmakt.

text: Med hänsyn till att AA alltså vid minst två tillfällen upplyst Kronofogdemyndigheten om att han var frihetsberövad framstår myndighetens inställning som anmärkningsvärd. Oavsett om AA genom sina telefonsamtal uttryckligen ville anvisa hur delgivning skulle ske är det enligt min mening helt självklart att uppgifterna borde ha beaktats vid kommande delgivningsförsök. Att AA uppgav att han tänkte ge sin sambo fullmakt påverkar inte den bedömningen, särskilt som en sådan fullmakt aldrig gavs in till Kronofogdemyndigheten. Jag noterar även att handläggarna som tog emot samtalen inte heller frågade AA om han önskade att handlingarna skulle sändas till det häkte han var intagen vid i stället för hans folkbokföringsadress. Med hänsyn till den serviceskyldighet som åligger tjänstemän vid förvaltningsmyndigheter borde detta enligt min mening ha skett (se

text: 6 § förvaltningslagen

text: JO har tidigare, i ett ärende som gällde att Kronofogdemyndigheten skickat handlingar till fel adress, påtalat vikten av att en myndighet använder korrekta och aktuella adresser när den kommunicerar i ärenden och att myndigheten, om en enskild underrättar den om vilken adress som är aktuell, måste säkerställa att

text: det också är den adressen som kommer att användas i fortsättningen (se JO:s beslut den 8 december 2021 i dnr 6964-2019). Till det kommer att intagna i Kriminalvården, i synnerhet häktade med restriktioner, har ytterst begränsade möjligheter att kommunicera med omvärlden och sköta sina angelägenheter genom att t.ex. bevaka sin post. Det är därför naturligtvis av största vikt att myndigheten, om en enskild underrättar den om att han eller hon är intagen i Kriminalvården, säkerställer att den enskilde i fortsättningen söks för delgivning och annan kommunicering den vägen. Jag vill även påpeka att en sökande i exempelvis ett ärende om betalningsföreläggande har ett berättigat intresse av att delgivningen av en motpart sker snabbt och effektivt.

text: Utredningen i ärendet ger inte stöd för att AA har drabbats av någon rättsförlust till följd av Kronofogdemyndighetens hantering. Jag kan dock konstatera att så hade kunnat bli fallet om myndigheten felaktigt skickat handlingar som innehåller tidsfrister men som inte måste delges, t.ex. ett utslag i ett mål om betalningsföreläggande, till hans folkbokföringsadress. Vidare ska delgivning genomföras på ett sådant sätt att de åtgärder som vidtas inte vållar mottagaren eller annan enskild onödig uppmärksamhet eller olägenhet. Detta framgår såväl av

text: 3 § delgivningsförordningen (2011:154)

text: som av Kronofogdemyndighetens egen handbok om delgivning. Eftersom delgivningsförsöken i det här fallet var meningslösa delar jag myndighetens bedömning att de fick just sådana konsekvenser.

text: Kronofogdemyndigheten förtjänar sammantaget kritik för sin hantering av delgivningen med AA. Mot bakgrund av det som har framkommit i ärendet kan det enligt mig finnas anledning för myndigheten att se över sina rutiner för hanteringen av uppgifter om att parter sitter frihetsberövade för att säkerställa att sådana uppgifter inte faller mellan stolarna.

text: Ärendet avslutas.

text: Beslutet har fattats av stf JO Karin Almgren. Dokumentet har fastställts digitalt och har ingen underskrift.

text: Rättssakkunniga Emma Söderberg Majanen har föredragit ärendet och byråchefen Johan Thorblad har deltagit i beredningen.


avgjordAv: Cecilia Nordenfelt

nyckelord: Anstalt Integritet Permission

publisher: Justitieombudsmannen

title: Handläggningen av ett permissionsärende och fråga om kriminalvårdspersonals klädsel vid en permission

org: jo

text: Anmälningar

type: rubrik

text: AA framförde i två anmälningar, som kom in till JO den 8 november 2007, klagomål mot Kriminalvården, anstalten och kriminalvårdsinspektören BB, och anförde därvid bl.a. följande. När han den 30 oktober 2007 skulle påbörja en beviljad tillsynspermission fick han beskedet att permissionen förkortats med en timme, och att han under permissionen endast fick vistas i den lägenhet som angetts som vistelseadress, trots att det i permissionssedeln angivits att han under utevistelsen endast fick vistas i Gävle kommun. Vid förfrågan fick han veta att det var BB som hade beslutat detta. Han begärde att få ta del av beslutet, men nekades det. Dagen efter lämnade han in två framställningar i vilka han begärde att få del av motiveringen till beslutet och övriga handlingar i ärendet. Han fick dock ingen beslutsmotivering som han anser uppfyller

text: förvaltningslagens

text: krav. I samband med permissionen meddelade också BB transportpersonalen nya riktlinjer för permissionen, vilket medförde att den kom att behandlas som en bevakad sådan, trots att det var fråga om en tillsynspermission och trots att det saknades beslut om ändring till bevakad permission. Kriminalvårdspersonalen bar tjänstedräkt under permissionen. Dessutom behandlade personalen hans anhöriga på ett förnedrande sätt under genomförandet av permissionen.

type: stycke

text: AA hade bifogat ett antal handlingar till sina anmälningar.

text: Utredning

text: Anmälningarna remitterades till Kriminalvården för yttrande. I sitt svar anförde myndigheten (Region Stockholm), genom regionchefen CC, bl.a. följande (bilagor här utelämnade). – – –

text: Regelverk

text: KvaL: Av 32 § lag om kriminalvård i anstalt (KvaL) framgår följande. För att underlätta anpassningen i samhället kan en intagen beviljas tillstånd att lämna anstalten för viss kort tid (normalpermission), om det inte finns påtaglig fara för fortsatt brottslig

text: verksamhet eller avsevärd fara för annat missbruk. Vid bedömningen skall särskilt beaktas om den intagne har nyttjat eller förfarit olagligt med narkotika inom anstalten eller utan giltigt skäl vägrat att lämna urinprov enligt 52 d §. Permission får också ges, om det finns någon annan särskild anledning än den som anges i första stycket (särskild permission). För normalpermission eller särskild permission får ställas de villkor som kan anses nödvändiga när det gäller vistelseort, anmälningsskyldighet eller annat. Om noggrann tillsyn behövs, kan det föreskrivas att den intagne under permissionen skall vara ställd under bevakning. Av 7 § följer att beslut om permission inte får meddelas i strid mot de särskilda villkor som gäller för verkställigheten.

text: KVFS 2006:26

text: : I 9 kap. i Kriminalvårdens föreskrifter och allmänna råd för verkställighet i anstalt,

text: KVFS 2006:26

text: finns gällande tillämpningsregler. Av de allmänna råden till 9 kap. framgår att den som fattar ett beslut i ett permissionsärende har ansvaret för att underlaget för beslutet är tillräckligt och att permissionen planeras på ett sådant sätt att risken för misskötsamhet motverkas. Av 9 kap. 3 § framgår att permission som genomförs under bevakning eller åtföljande av kriminalvårdstjänsteman får om inte särskilda skäl föranleder annan bedömning omfatta högst sex timmar inklusive restid. Av 9 kap. 5 § framgår att skriftlig permissionsplan skall upprättas för varje permissionstillfälle. Planen skall utformas på ett sådant sätt att planens innehåll så långt möjligt kan kontrolleras och följas upp. Av de allmänna råden till samma paragraf framgår att i permissionsplanen, vilken bör upprättas i samråd med den intagne, anges vilket innehåll permissionen planeras att ha. När det gäller normalpermission ingår i planeringen, utöver kontakter med anhöriga och liknande, också sådana aktiviteter som kan planeras in under normalpermission, t.ex. besök hos optiker, arbetsförmedling och liknande. Permissionsplanen läggs även till grund för beräkning av det antal timmar som permissionen bör omfatta. Av 9 kap. 7 § framgår att eventuella villkor för permission skall anges i permissionsbeslutet och framgå av den permissionssedel som den intagne skall medföra under permissionen. Den intagne skall före permissionen noggrant informeras om villkorens innebörd. Villkor om att följa uppgjord permissionsplan skall ställas om det inte kan anses obehövligt. När det gäller intagna som dömts för narkotikabrott, våldsbrott, eller annan allvarlig brottslighet skall villkor om vistelseort, permissionsadress och anmälningsplikt ställas om det inte kan anses obehövligt. Av 9 kap. 11 § framgår att utfallet av den uppgjorda permissionsplanen skall kontrolleras i nära anslutning till att den intagne återkommit efter permissionen. Av de allmänna råden framgår bl.a. att det är viktigt att tillsammans med den intagne gå igenom utfallet av den uppgjorda permissionsplanen.

text: KVFS 2006:8

text: : Av 17 § i Kriminalvårdens föreskrifter och allmänna råd om ersättningar m.m. till intagna i anstalt och häkte,

text: KVFS 2006:8

text: , framgår att 10 % av intagens ersättning skall innehållas för permissions- och frigivningsändamål. Av de allmänna råden till samma paragraf framgår att anstalten beslutar om användningen av medlen och storleken på de belopp som får användas.

text: KVAF (SÄK) 2007:2: Av 2 § i Kriminalvårdens föreskrifter om tjänstedräkt, KVAF (SÄK) 2007:2, framgår följande. Tjänstedräkt skall bäras vid transport av intagna och häktade mellan anstalter, häkten och polismyndigheter samt i samband med inställelse till domstol. Om det är motiverat av säkerhetsskäl skall tjänstedräkt bäras också vid andra transporter än de som avses i första stycket, vid sjukhusbevakning och vid

text: bevakad permission. Om det är möjligt skall dock civil klädsel bäras vid transport av intagna och häktade där allmänna kommunikationsmedel används. Av 3 § framgår att om särskilda skäl föreligger för visst transportuppdrag får chefen för ett lokalt verksamhetsområde … besluta om undantag från bärandebestämmelserna. Ett sådant beslut skall dokumenteras.

text: Av handlingar i ärendet framgår följande

text: I enlighet med de särskilda villkor som beslutats av Kriminalvården den 8 mars 2006 beviljades AA som ett led i en permissionsstege en dagspermission den 30 oktober. Permissionsansökan inlämnades den 12 oktober 2007. Av ansökan framgår att AA den 30 oktober vill ”åka upp till Gävle och umgås med fam”. Den 16 oktober inkom AA med en ansökan om att få ta med sig 550 kronor från kontot disponibla medel och 550 kronor från permissionskontot, totalt 1 100 kronor under permissionen. Av det permissionsbeslut som fattats den 16 oktober 2007 av DD med innebörden att AA bifallits en ”normalpermission under tillsyn 6 timmar inkl eventuell restid under tiden 2007-10-30 kl. 08.00 åter anstalten senast kl. 14.00 samma dag för vistelse i Gävle kommun”. Som särskilda villkor för permissionen har i anslutning till beslutet bl.a. följande angivits: Vistelseadress Valbogatan 22, 803 23 Gävle. AA får under utevistelsen endast vistas i Gävle kommun. AA skall rätta sig efter medföljande personals anvisningar. Minst två man skall medfölja på permissionen. Transportledaren har ansvaret för transportens genomförande. Eventuella inköp under permissionen skall vara uttryckligen godkända av behörig beslutsfattare innan utevistelsen. I anslutning till permissionsbeslutet har beslutsfattaren DD i bakgrundsbeskrivningen angivit att AA har inkommit med en ansökan om normalpermission den 30 oktober 2007, och att denne vill besöka sin flickvän och sitt barn som bor i Gävle. Vidare anges att AA tidigare vistats i anstaltens behandlingsavdelning och där genomgått diverse program och sysselsättning, samt att han därifrån tidigare åkt på permission till sin sambo och dotter och då erhållit 8 timmars permissionstid inklusive restid. Av den permissionssedel som utfärdats framgår att AA beviljats normalpermission den 30 oktober 2007 kl. 08.00–14.00. Av angiven resplan framgår följande: ”Från anstalten Norrtälje 07-10-30 med bil klockan 08.00 till Valbogatan 22, Gävle. Från Valbogatan till Norrtälje med ankomst Norrtälje klockan 14.00 samma dag”. De särskilda villkor som finns angivna i permissionsbeslutet är även angivna i permissionssedeln. I den dokumenterade uppföljning av permissionen som gjorts av AA:s kontaktman framgår att utevistelsen ej genomförts i enlighet med uppgjord plan p.g.a. att ”permissionen blev ändrad i sista stund” samt att ”medföljande personal uppträdde enligt AA ej korrekt.”

text: Inhämtande av kompletterande uppgifter

text: Kompletterande underlag till remissvar har inhämtats hos kriminalvårdschefen. Av yttrande avgivet av tf kriminalvårdschefen EE efter föredragning av kriminalvårdsinspektör BB framgår − att utevistelsen var en permission åtföljd av personal (ej bevakning), − att permissionstiden justerades från sju till sex timmar genom kriminalvårdsinspektör BB:s (ansvarig för säkerhetsfrågor) försorg, − att inget avsteg från normalbestämmelsen om att uniform ska bäras under tjänsteutövning beordrades då inga säkerhetsskäl talade för alternativ klädsel. Det

text: fanns snarast skäl för viss förhöjd vaksamhet mot bakgrund av vad som var känt rörande AA:s beteende i anstalten, − att då det gäller säkerhetsgrundande bedömningar har kriminalvårdsinspektör säkerhet delegation att vid behov överpröva och göra justeringar i aktiviteter innefattande personaldeltagande vid intagnas utevistelser. Följande har framkommit vid kompletterande samtal med olika tjänstemän.

text: Samtal med samordnare DD, beslutsfattaren i permissionsärendet

text: DD som har delegation att fatta beslut i permissionsärenden uppger att man på avdelningen hade funnit skäl att göra undantag från den s.k. sextimmarsregeln och att bevilja AA sju timmars utevistelse inklusive restid. DD skrev också initialt ett sådant permissionsbeslut. Avsikten var att AA skulle få umgås med sin familj såväl i bostaden som utanför bostaden i Gävle. Någon mer konkret detaljplanering än den som framgår i ovanstående redovisning skrevs dock ej. Dagen innan eller möjligen på permissionsdagens morgon kontaktades DD av kriminalvårdsinspektör BB rörande permissionstidens omfattning. BB uppgav då att maximalt sex timmar kunde beviljas. DD ändrade på BB:s uppmaning det tidigare skrivna beslutet i enlighet med detta. Något konkret ställningstagande till vad AA skulle få inhandla hade inte gjorts utan överläts åt säkerhets- och transportpersonalen att avgöra mot bakgrund av de säkerhetsaspekter som kunde påverka denna bedömning.

text: Samtal med kriminalvårdsinspektör BB, ansvarig för säkerhetsfrågor vid utevistelser

text: Kriminalvårdsinspektör BB har uppgivit att då han såg underlaget för permissionen var det för honom uppenbart att AA inte skulle ha mer än sex timmars permission. En utevistelse på mer än sex timmar kan med hänsyn till personalens tjänstgöringslistor och rätt till raster/måltid av tillsyns- och bevakningsskäl kräva ett annat upplägg än då den omfattar mer än sex timmar. Beroende på utfallet av den enskilda säkerhetsbedömning som måste göras vid utevistelser längre än sex timmar kan man då komma fram till antingen att personalstyrkan inte behöver förstärkas eller att ytterligare en person måste medfölja under utevistelse. Mot denna bakgrund är det av säkerhetsskäl som BB anmodat beslutsfattaren i permissionsärendet DD att ändra från sju till sex timmars utevistelse. BB tolkade permissionsbeslutet på sådant sätt att permissionen endast innebar en vistelse i den intagnes bostad, och alltså ingen rätt att vistas utanför bostaden. Det fanns ingen skriftlig permissionsplan som gav annat utrymme. Schablonmässigt brukar anstalten bevilja att den intagne får medföra 500 kronor för t.ex. kioskinköp, mat under utevistelsen m.m., således sådant som man ska kunna förbruka under permissionen. Normalt tillåts inte andra förvärv under utevistelsen om det inte finns något konkret beslut om rätten att handla. I detta fall fanns inget sådant beslut. Sådant tillstånd ska medges av den som fattar permissionsbeslutet. Transportpersonalen har enligt BB:s mening agerat helt och hållet utifrån det permissionsbeslut som fanns formulerat och utifrån de villkor som permissionen var förenad med. Då man anländer till en hemmiljö är det transportpersonalens skyldighet att informera sig om miljön. Någon anledning till kritik finns därför inte heller i det avseendet. Rörande personalens beklädnad uppger BB att han tolkar gällande föreskrifter på sådant sätt att tjänstedräkt ska användas i ett sådant här fall om det inte finns skäl till undantag, alltså en presumtion för tjänstedräkt. Den tolkningen har han stöd för av Kriminalvårdens centrala säkerhetsorganisation. BB delar uppfattningen att en kommunikation mellan avdelnings- och transportpersonal i det aktuella fallet torde ha medfört att den nu aktuella konflikten inte skulle ha uppstått. Då transportpersonalen först kvällen innan utevistelsen fick kännedom om transportuppdraget fanns dock inte tid för detta.

text: Vidtagna åtgärder

text: Med anledning av det nu aktuella ärendet har kriminalvårdsinspektör BB och berörd avdelningschef, kriminalvårdsinspektör FF, gått igenom anstaltens rutiner inför utevistelser med intagna. Som ny rutin har också införts att BB numera får underlaget i god tid före verkställandet av en intagens utevistelse under bevakning/åtföljande av personal. Därmed kommer det att finnas tid att reda ut eventuella oklarheter. Numera finns också i anstalten enhetliga civila kläder som transportpersonal kan klä sig i, i de fall tjänstedräkt inte bärs under utevistelse med intagen.

text: Kriminalvårdens, Region Stockholm, sammanfattning och bedömning

text: Beslutsbehörigheten Det åvilar anstalten Norrtälje att som första instans göra den materiella prövningen av normalpermissioner och dess innehåll och villkor. Region Stockholm värderar enbart den formella hanteringen av permissionen. Samordnaren har delegation att fatta permissionsbeslut samtidigt som kriminalvårdsinspektör säkerhet har delegation att av säkerhetsskäl ändra gynnande beslut. Region Stockholm motsätter sig inte en sådan ändring av säkerhetsskäl då det finns en väl underbyggd grund för detta. Det är då angeläget att särskilja på faktorer som rör säkerhetsbedömningar och sådana som rör rena personalresursskäl. Region Stockholm konstaterar vidare att det varken med förvaltningsrättslig eller organisationsrättslig grund finns stöd för en tjänsteman att beordra en annan behörig tjänsteman att ändra sitt beslut så som skett i detta fall. Beslutet skall i sådant fall istället ändras av den som har behörighet att av säkerhetsskäl ändra det gynnande beslutet.

text: Permissionsplaneringen Region Stockholm konstaterar att den permissionsplan som diskuterats med den intagne och som denne var inställd på inte fullföljdes efter intentionerna. Vikten av att permissionsplanens innehåll är konkret, tydligt och skriftligt formulerad måste framhållas, vilket också framgår i Kriminalvårdens regelverk. Det får självfallet inte vara så att ett beslut kan tolkas på olika sätt.

text: Personalens kläder Enligt Region Stockholms mening har anstalten fel utgångspunkt i sin presumtion rörande huruvida åtföljande personal skall bära tjänstedräkt eller ej. Gällande föreskifter måste enligt Region Stockholms mening i ett fall som det nu aktuella utgå från presumtionen att civila kläder skall bäras om inte säkerhetsbedömningen ger skäl till tjänstedräkt.

text: Övrigt Genom ett tätare samarbete mellan olika personalkategorier och genom en bättre framförhållning minimeras risken för att konflikter av nu aktuell art uppstår. Region Stockholm konstaterar att det aktuella ärendet har föranlett diskussion mellan avdelnings- och säkerhetspersonal i detta syfte. – – –

text: AA kommenterade remissvaret.

text: I beslut den 17 april 2009 anförde JO Nordenfelt följande.

text: Bedömning

text: Permissionen m.m. Kriminalvården har i sitt remissvar redogjort för den rättsliga reglering, framförallt bestämmelserna i Kriminalvårdens föreskrifter och allmänna råd för verkställighet i

text: anstalt (

text: KVFS 2006:26

text: ) (anstaltsföreskrifterna), som gällde vid tidpunkten för AA:s permission. Dessa föreskrifter upphörde att gälla den 1 april 2008 och ersattes då med nya anstaltsföreskrifter (

text: KVFS 2008:3

text: ). Bestämmelserna om permission återfinns numera i 10 kap. i dessa föreskrifter.

text: AA har anfört att permissionen kom att behandlas som en bevakad permission trots att det var fråga om en tillsynspermission. Med anledning av det finner jag skäl att något redogöra för bestämmelserna om olika former av normalpermission.

text: Enligt

text: 32 § lag (1974:203)

text: om kriminalvård i anstalt (kriminalvårdslagen) kan en intagen, för att underlätta anpassningen i samhället, beviljas tillstånd att lämna anstalten för viss kort tid (normalpermission). Av bestämmelsen framgår att det för permissionen får ställas de villkor som kan anses nödvändiga när det gäller vistelseort, anmälningsskyldighet eller annat. Om noggrann tillsyn behövs kan det föreskrivas att den intagne under permissionen ska vara ställd under bevakning. Av 9 kap. 7 § anstaltsföreskrifterna följer bl.a. att eventuella villkor för permissionen ska anges i permissionsbeslutet och framgå av den permissionssedel som den intagne ska medföra under permissionen. Enligt de allmänna råden som hör till bestämmelsen kan ett villkor vara – om den intagne bedöms vara i behov av stöd av medföljande personal – att den intagne ska åtföljas av kriminalvårdstjänsteman (s.k. tillsynspermission). Enligt 9 kap. 8 § anstaltsföreskrifterna ska en permission vara bevakad om det föreligger en påtaglig risk för att en intagen kan komma att missköta permissionen eller begå brott under permissionen (bevakad permission). Bevakning innebär att den intagne ska stå under tillsyn av minst två kriminalvårdstjänstemän under hela utevistelsen. Förarbetena till kriminalvårdslagen behandlar skillnader mellan bevakad permission och beledsagad permission (numera s.k. tillsynspermission). Enligt förarbetena är bevakad permission främst avsedd att tillämpas när den intagne anses vara rymningsbenägen och beledsagad permission, med en ringare grad av tillsyn, när den intagne är i behov av stöd av medföljande personal (

text: prop. 1978/79:62 s. 47

text: f.).

text: AA och Kriminalvården är ense om att permissionen inte fullföljdes efter intentionerna. Av utredningen framgår att samordnaren DD initialt fattade ett beslut om att AA skulle medges en permission om sju timmar inklusive restid. Avsikten var att AA skulle umgås med sin familj såväl i som utanför bostaden i Gävle. Någon sådan permissionsplan som anges i 9 kap. 5 § anstaltsföreskrifterna upprättades inte.

text: På order av kriminalvårdsinspektören BB ändrade DD beslutet till att enbart avse permission i sex timmar. Jag kan konstatera att BB i och för sig hade befogenhet att på grund av säkerhetsskäl ändra redan meddelade beslut om permission. I detta fall tycks det dock inte ha varit fråga om säkerhetsskäl utan bristande personalresurser som var orsaken till ändringen. Oavsett hur det förhåller sig härmed borde BB – om han ansåg att permissionsbeslutet skulle ändras – själv ha fattat ett nytt beslut. Jag vill i sammanhanget anmärka att BB hade andra, formella, möjligheter att ändra det gynnande beslutet än DD. Det var därför fel av honom att uppmana DD

text: att ändra det tidigare meddelade beslutet. Jag är mycket kritisk till BB:s agerande i denna del.

text: När det sedan gäller permissionsbeslutets utformning och det faktiska utfallet av permissionen har BB uppgett att han tolkade permissionsbeslutet som att det enbart avsåg vistelse i AA:s bostad. Denna oklarhet hade sannolikt kunnat undvikas om planerna för permissionen hade dokumenterats på ett bättre sätt. Detsamma gäller frågan om det rörde sig om en så kallad tillsynspermission eller en bevakad permission. Jag instämmer i det Kriminalvården anfört om att en permissionsplan måste vara konkret och tydlig samt skriftlig. Kommunikationen mellan avdelningsoch transportpersonal har i förevarande fall brustit, vilket gått ut över AA och den permission han genomförde.

text: Sammanfattningsvis kan konstateras att handläggningen och hanteringen av AA:s permission brustit i de avseenden jag redogjort för ovan. Personalens klädsel Enligt 2 § i Kriminalvårdens föreskrifter om tjänstedräkt (KVAF [SÄK] 2007:2) ska tjänstedräkt bäras vid transport av intagna och häktade mellan anstalter, häkten och polismyndigheter samt i samband med inställelse till domstolsförhandling. Om det är motiverat av säkerhetsskäl ska tjänstedräkt också bäras vid andra transporter än de som nämns ovan, vid sjukhusbevakning och vid bevakad permission. Om det är möjligt ska civil klädsel bäras vid transport av intagna och häktade där allmänna kommunikationsmedel används.

text: Av Kriminalvårdens regler följer således att medföljande personal ska bära civila kläder vid permissioner, om inte säkerhetsskäl motiverar tjänstedräkt. Detta ligger i linje med bestämmelsen i 9 § kriminalvårdslagen om att intagna ska behandlas med aktning för sitt människovärde.

text: Frågan om personalens klädsel vid permissioner diskuterades vid den inspektion jag företog av anstalten Norrtälje i slutet av 2007. I protokoll från den avslutande genomgången den 10 januari 2008 uttalade jag följande (dnr 5475-2007). Vid utevistelser ska intagna inte utsättas för onödig uppmärksamhet. Anstalten bör vid varje permission noggrant överväga om säkerheten kräver att den medföljande personalen bär tjänstedräkt. Jag vill understryka att jag alltjämt har den uppfattningen.

text: Personalen bar tjänstedräkt vid AA:s permission den 30 oktober 2007. Anstalten synes inte ha gjort något övervägande i fråga om personalens klädsel, utan tillämpade den presumtion om tjänstedräkt som anstalten ansåg gälla. Jag är kritisk till anstaltens handlande även i denna del. Jag utgår ifrån att anstalten numera följer Kriminalvårdens föreskrifter.

text: Övrigt AA har även klagat på personalens beteende under permissionen. I detta avseende har utredningen inte gett stöd för att personalen betedde sig på det sätt han påstår. Jag finner det inte meningsfullt att utreda frågan vidare. Jag vill dock erinra om att

text: medföljande personal ska utföra sitt uppdrag med iakttagande av största möjliga hänsyn mot den intagne och de andra personer som vistas i den intagnes närhet. Vad AA anfört i övrigt föranleder inget uttalande från min sida. Med den delvis allvarliga kritik som uttalats ovan avslutas ärendena.

type: avgorande


avgjordAv: Justitieombudsmannen Lars Lindström

title: Kritik mot Länsstyrelsen i Västra Götalands län för att den i ett tillsynsärende överprövade ett av en domstol beslutat villkor för strandskyddsdispens

sammanfattning: Mark- och miljödomstolen hade gett strandskyddsdispens för ett stängsel under villkor att en del av stängslet flyttades. Vid tillsyn konstaterade länsstyrelsen att stängslet inte hade flyttats. Trots det skrev länsstyrelsen av sitt tillsynsärende utan åtgärd. Som skäl för sitt beslut skrev länsstyrelsen bl.a. att det inte vore proportionerligt att ingripa genom ett föreläggande att följa villkoret. Länsstyrelsen får kritik för att den överprövade domstolens dom.

text: Anmälan

text: AA framförde klagomål mot Länsstyrelsen i Västra Götalands län med anledning av handläggningen av ett tillsynsärende enligt

text: miljöbalken

text: . Hennes anmälan kom in till JO den 2 september 2014. Hon uppgav bl.a. följande: Vänersborgs tingsrätt, mark- och miljödomstolen, hade beviljat strandskyddsdispens för ett stängsel på två fastigheter med vissa villkor. Länsstyrelsen konstaterade därefter inom ramen för ett tillsynsärende att ett villkor i domen om stängslets placering inte var uppfyllt men beslutade ändå att avsluta tillsynsärendet utan att vidta någon åtgärd.

text: Utredning

text: Beslut och registerutdrag i länsstyrelsens ärende dnr 515-18905-2014 och dom meddelad den 11 december 2013 av Vänersborgs tingsrätt, mark- och miljödomstolen, i mål nr M 1628-13 och 1634-13 begärdes in och granskades. Följande framgick: I domen beviljades strandskyddsdispens för stängsel på fastigheterna G 2:9 och 2:194. Domstolen beslutade också om vissa villkor för dispensen, bl.a. om stängslets placering. I egenskap av tillsynsmyndighet inspekterade länsstyrelsen platsen den 20 maj 2014 och konstaterade att det krävdes att fem stängselstolpar flyttades några meter österut för att villkoret om stängslets placering skulle vara uppfyllt. Trots det konstaterandet skrev länsstyrelsen av tillsynsärendet utan vidare åtgärd i ett beslut den 10 juni 2014.

text: Länsstyrelsen uppmanades att lämna upplysningar om det som AA hade framfört i sin anmälan. Den 28 januari 2015 överlämnade länsstyrelsen följande yttrande som svar till JO:

text: Bakgrund 2011 fick länsstyrelsen in ett tips om att allmänhetens passage hindrades inom strandskyddsområde av stängsel och grindar på fastigheten G 2:9 i Uddevalla kommun. Länsstyrelsen öppnade ett tillsynsärende med anledning av tipset och tillskrev fastighetsägarna (dnr 515-31110-2011). Länsstyrelsen uppfattade situationen såsom att stängsel och grindar satts upp i syfte att hindra allmänheten att passera över fastigheterna. Inledningsvis i ärendet fanns inte heller betesdjur i de aktuella hagarna. Fastighetsägarna invände ändå att stängsel och grindar enbart var för att hålla betesdjur. Under ärendets gång skedde en utarrendering av betesmarken och betesdjur kom dit. Fastighetsägarna sökte dispens för stängsel på den aktuella platsen (dnr 521-9992-2012). Länsstyrelsen beslutade den 9 april 2013 att avslå dispensansökan samt förelägga om att stängslet skulle tas bort. Efter överklagande från fastighetsägarna hävde mark- och miljödomstolen länsstyrelsens beslut om dispensavslag och föreläggande om rättelse (M 1628-13 och M 1634- 13). Mark- och miljödomstolen lämnade dispens med följande inskränkning och ändring; att stängslets sträckning över fastigheten G 2:9 på betesmarkens västra sida ska flyttas österut så mycket att en ca 2 meter bred passage skapas utanför hagen som ger passage fram till den stig som finns på fastigheten 2:194. Flyttningen skulle ske efter samråd med länsstyrelsen och vara genomförd senast en månad efter beslutets laga kraft eller vid senare tidpunkt som länsstyrelsen bestämmer. Den 17 januari 2014 begärde fastighetsägarna anstånd med att flytta stängselstolparna p.g.a. det vintriga vädret. Länsstyrelsen lämnade anstånd till den 30 april 2014. Den 3 april 2014 fick länsstyrelsen kännedom om att LRF planerade ett s.k. stängselevent på den aktuella platsen. I inbjudan till eventet informerades om att stängselstolparna skulle tas bort som angetts i domen, därefter skulle en försäljning ske av stolparna till den arrenderande djurhållaren som bedömdes vara undantagen strandskyddsreglerna som jordbrukare, därefter skulle stängselstolparna återigen sättas upp. Eventet rapporterades av tidningen Bohusläningen den 19 april 2014. LRF:s syfte med eventet var att få uppmärksamhet på hur strandskyddsreglerna hindrar småskalig betesdrift i kustområden. Den 20 maj 2014 kontrollerade länsstyrelsen stängslet på den aktuella fastigheten och kunde då konstatera att fem stängselstolpar var placerade för långt västerut för att uppfylla det villkor som mark- och miljödomstolen ställt upp för dispensen för stängslet. Länsstyrelsen avskrev tillsynsärendet den 10 juni 2014 (dnr 515-18905-2014) med den motiveringen att det är oproportionerligt att fortsätta driva tillsyn över stängslet när det objektivt sett är möjligt för allmänheten att passera på båda sidor om stängslet och stängselstolparna. Länsstyrelsens beslut att avskriva tillsynsärendet överklagades, men markoch miljödomstolen avvisade överklagandena eftersom de klagande saknade rätt av överklaga (M 2602-14).

text: Tillämplig lagstiftning Strandskydd gäller vid havet och vid insjöar och vattendrag. Syftet med strandskyddet är att trygga förutsättningarna för allmänhetens friluftsliv och att bevara goda livsvillkor på land och i vatten för djur- och växtlivet (

text: 7 kap. 13 §

text: MB). Inom ett strandskyddsområde får inte nya byggnader uppföras, byggnader eller byggnaders användning ändras eller andra anläggningar eller anordningar utföras, om det hindrar eller avhåller allmänheten från att beträda ett område där

text: den annars skulle ha fått färdas fritt, grävningsarbeten eller andra förberedelsearbeten utföras för byggnader, anläggningar eller anordningar eller åtgärder vidtas som väsentligt förändrar livsvillkoren för djur- och växtarter (

text: 7 kap. 15 §

text: MB). Förbuden gäller inte byggnader, anläggningar och anordningar eller åtgärder som inte avser att tillgodose bostadsändamål, om de behövs för jordbruket, fisket, skogsbruket eller renskötseln och de för sin funktion måste finnas eller vidtas inom strandskyddsområdet (

text: 7 kap. 16 §

text: MB). Länsstyrelsen får i det enskilda fallet ge dispens från förbuden enligt

text: 7 kap. 18 a §

text: MB. Förutsättningen för att kunna medge dispens är att något av de särskilda skäl som finns angivna i

text: 7 kap. 18 c §

text: MB är tillämpbart och att åtgärden inte motverkar syftet med strandskyddsbestämmelserna. Länsstyrelsen är behörig dispensmyndighet eftersom platsen ligger inom naturreservat. Länsstyrelsen har tillsyn över de strandskyddsområden som även omfattas av andra statliga skydd enligt

text: 7 kap.

text: MB. I

text: 26 kap.

text: MB regleras hur tillsynen får bedrivas. Bland annat anges att tillsynsmyndigheten ska kontrollera efterföljden av

text: miljöbalken

text: samt vidta de åtgärder som behövs för att åstadkomma rättelse (

text: 26 kap.

text: l § MB). Tillsynsmyndigheten får för detta ändamål meddela de förelägganden och förbud som behövs för att

text: miljöbalken

text: , domar och andra beslut som har meddelats med stöd av balken ska följas. Mer ingripande åtgärder än vad som behövs i det enskilda fallet får inte tillgripas (

text: 26 kap. 9 §

text: MB).

text: Länsstyrelsens bedömning Länsstyrelsen konstaterar att mark- och miljödomstolen i huvudsak underkänt länsstyrelsens ställningstagande gällande stängslets tillåtlighet genom att ändra länsstyrelsens beslut om dispensavslag och föreläggande. Länsstyrelsens bedömning är således fortsättningsvis att stängslet kan finnas på denna plats utan att strandskyddets syften motverkas. Länsstyrelsen anser att allmänheten har möjlighet att passera både innanför och utanför stängslet, även om passage innanför stängslet medför en del extra besvär såsom att man måste krypa under stängseltrådar, passera via särskilda övergångar eller klättra över grindar. Objektivt sett är således inte stängselstolparnas placering avgörande för allmänhetens tillgänglighet inom strandskyddsområdet. Mark- och miljödomstolen har emellertid inskränkt dispensen genom ett villkor. Inskränkningen innebär i praktiken att fem stängselstolpar ska flyttas några meter österut. Dispenser meddelas vanligtvis med den förutsättningen att det dispensgivna objektet ännu inte är uppfört. Länsstyrelsen kan konstatera att det nu aktuella villkoret är formulerat med den förutsättningen att stängslet redan är uppfört. Villkoret är således till sin karaktär snarare ett föreläggande om rättelse än ett villkor för dispens. Länsstyrelsen bedömer att det i den uppkomna situationen skulle vara oproportionerligt att ingripa genom ett föreläggande att följa villkoret, eftersom mark- och miljödomstolen i huvudsak godtagit stängslet på den aktuella platsen. Vid en genomlysning av ärendet i efterhand kan länsstyrelsen konstatera att det borde ha framgått av motiveringen till avskrivningsbeslutet att domstolens villkor troligen spelat ut sin roll då stängselstolparna övergått i någon annans ägo som inte omfattas av dispensplikt. Det hade inte ändrat utgången av ärendet men möjligen gjort beslutet något tydligare. Länsstyrelsen har som mål att arbeta mer med planerad och förebyggande tillsyn och rikta resurser och insatser till platser och mot objekt där tillsynen gör mest nytta för strandskyddets syften. Det finns således en övergripande strategisk tanke med länsstyrelsens tillsyn, där arbetet långsiktigt ska bidra till en högre legitimitet för förbudslagstiftningen. Varje ärende måste bedömas utifrån den övergripande strategiska tanken. Förutom att det i det aktuella

text: ärendet inte längre syntes resurseffektivt att fortsätta tillsynen, bedömde länsstyrelsen också att det inte heller strategiskt sett var rimligt att fortsätta så som det kom att utveckla sig med i huvudsak av domstolen godkända stängsel, objektivt sett till ingen nytta för strandskyddets syften och med risk att länsstyrelsen uppfattas inte ta hänsyn till betesdrift i kustområden. Länsstyrelsen företräder inte en sådan tolkning av strandskyddslagstiftningen att småskalig betesdrift i kustområden ska hindras. Länsstyrelsen anser att det fanns fog för att avskriva tillsynsärendet med hänvisning till

text: 26 kap. 9 § andra stycket

text: MB och de omständigheter som har rått i detta fall. AA yttrade sig över remissvaret.

text: Bedömning

text: I

text: 26 kap.

text: miljöbalken

text: , MB, finns bestämmelser om tillsyn. Tillsynen ska enligt 26 kap. 1 § säkerställa syftet med balken och föreskrifter som har meddelats med stöd av denna. Tillsynsmyndigheten ska för detta ändamål på eget initiativ eller efter anmälan i nödvändig utsträckning kontrollera efterlevnaden av

text: miljöbalken

text: samt föreskrifter, domar och andra beslut som har meddelats med stöd av balken samt vidta de åtgärder som behövs för att åstadkomma rättelse. Detta innebär att tillsynsmyndigheten ska vidta åtgärder mot t.ex. överträdelser av domar och beslut som har meddelats med stöd av balken.

text: Tillsynsmyndigheten får meddela de förelägganden och förbud som behövs i ett enskilt fall för att balken samt föreskrifter, domar och andra beslut som har meddelats med stöd av balken ska följas,

text: 26 kap. 9 §

text: MB. Den regeln ska ses tillsammans med

text: 26 kap. 1 §

text: MB, vilket innebär att tillsynsmyndigheten måste tillgripa förelägganden eller förbud om ett sådant beslut är nödvändigt för att nå resultat (se

text: prop. 1997/98:45

text: , del 1, s. 494 och Michanek Gabriel & Zetterberg Charlotta, 2008, Den svenska miljörätten, 2:a uppl., Iustus förlag AB, s. 400). I andra stycket erinras om att mer ingripande åtgärder än vad som behövs i det enskilda fallet inte får tillgripas. Detta är ett uttryck för den s.k. proportionalitetsprincipen, vilken i det här fallet innebär att ett ingripande bör begränsas till det som behövs (se Bengtsson m.fl.,

text: Miljöbalken

text: , 1 april 2015, Zeteo, kommentaren till

text: 26 kap. 9 § andra stycket

text: ). Proportionalitetsprincipen kan däremot i regel inte åberopas som stöd för att tillsynsmyndigheten avstår från att ingripa när den t.ex. har konstaterat att en dom eller ett beslut som har meddelats med stöd av

text: miljöbalken

text: inte har följts. Utgångspunkten är att tillsynsmyndigheten inte ska överpröva eller på annat sätt ifrågasätta de domar eller beslut som den har till uppgift att bevaka efterlevnaden av.

text: Trots att länsstyrelsen konstaterade att det villkor som domstolen hade ställt för strandskyddsdispensen inte var uppfyllt beslutade länsstyrelsen att skriva av ärendet utan vidare åtgärd. I remissvaret till JO har länsstyrelsen uppgett att ägandet av stängselstolparna hade övergått till en person som inte omfattades av dispensplikt och att domstolens villkor för strandskyddsdispensen därför troligen hade spelat ut sin roll. Naturligtvis kan det inte uteslutas att det finns situationer då ändrade förhållanden medför att det saknas anledning för tillsynsmyndigheten att vidta åtgärder för att åstadkomma rättelse. I det här

text: fallet anförde länsstyrelsen inte något sådant skäl för sitt beslut. Länsstyrelsen motiverade i stället beslutet med att stängslets sträckning inte var avgörande för allmänhetens tillgänglighet inom strandskyddsområdet och att det inte vore proportionerligt att ingripa genom ett föreläggande att följa villkoret, eftersom domstolen ”i huvudsak godtagit stängslet på den aktuella platsen”. Det ankom emellertid inte på länsstyrelsen att överpröva domstolens dom i dessa delar. Länsstyrelsen förtjänar kritik för att den gjorde så.

text: Vad AA i övrigt har framfört föranleder inte någon ytterligare åtgärd eller något uttalande från min sida.

text: Ärendet avslutas.


avgjordAv: Justitieombudsmannen Cecilia Renfors

nyckelord:
Avsaknad av lagstöd
Bistånd
God förvaltning/myndighetsetik
Återkrav

title: Kritik mot Migrationsverket för att man spärrat asylsökandes kontantkort och hindrat dem från att få tillgång till sin dagersättning samt gett felaktig och bristfällig information

sammanfattning: Asylsökande har rätt till ekonomiskt bistånd i form av bl.a. dagersättning om vissa förutsättningar är uppfyllda. För att underlätta utbetalningen av ersättningen får de asylsökande ett kontantkort där den ersättning som beviljats sätts in. AA och BB har sökt asyl i Sverige och tilldelades var sitt kontantkort av Migrationsverket. Efter att deras rätt till bistånd upphört spärrade Migrationsverket korten och förde över de pengar som fanns kvar på respektive kort till konton som enbart verket har tillgång till. JO uttalar att ersättning som Migrationsverket beviljat en asylsökande och som satts in på en asylsökandes kontantkort tillhör den asylsökande. Det innebär att verket inte har någon rätt att förfoga över pengarna utan stöd i lag. Något sådant stöd finns inte. Migrationsverket har därmed förfogat över AA:s och BB:s pengar utan att ha rätt till det. Vidare har verket lämnat felaktiga och bristfälliga uppgifter i samband med att korten spärrades. Migrationsverket kritiseras för detta. JO uttalar avslutningsvis att det förfarande som Migrationsverket tillämpar när rätten till ersättning upphör innebär ett kringgående av det regelverk som lagstiftaren beslutat och ett utnyttjande av de asylsökandes utsatta ställning. JO är mycket kritisk till Migrationsverkets sätt att hantera frågan och förutsätter att verket ser över förfarandet.

text: Bakgrund

text: En asylsökande kan vanligtvis inte öppna ett eget bankkonto i Sverige. Bland annat mot den bakgrunden förser Migrationsverket de asylsökande med kontantkort där ekonomiskt bistånd enligt lagen om mottagande av asylsökande m.fl. (LMA) sätts in. Migrationsverket beställer kontantkorten från en bank som verket har ett avtal med. När Migrationsverket lämnar ut ett kontantkort informerar verket samtidigt den asylsökande om vilka regler som gäller för rätten till bistånd och hur kortet fungerar. Den asylsökande undertecknar ett kvitto på att kortet tagits emot, men ingår i övrigt ingen överenskommelse med Migrationsverket om användningen av kortet.

text: Det ekonomiska bistånd i form av bl.a. dagersättning som Migrationsverket beviljar den asylsökande förs över till det kontantkort som den asylsökande fått tillgång till. Kontantkortet kan därefter användas för köp och kontantuttag. Ett kort kan spärras av Migrationsverket eller, på begäran av den asylsökande, av banken. En spärr av kortet kan inte ångras och innebär att det inte kan användas. Om kortet spärrats för att den asylsökande förlorat eller tappat bort kontantkortet kan ett ersättningskort utfärdas. Migrationsverket har också möjlighet att avsluta ett kontantkort. När kontantkortet avslutas förs kvarvarande medel över till ett avslutskonto som Migrationsverket har tillgång till.

text: AA och BB, som sökt asyl i Sverige, tilldelades var sitt kontantkort av Migrationsverket. Efter att deras rätt till bistånd upphört i juli respektive augusti 2018 spärrade och avslutade Migrationsverket deras kontantkort. När korten avslutades fördes de pengar som fanns på respektive kort över till konton som enbart Migrationsverket har tillgång till.

text: Anmälningarna

text: I anmälningar till JO förde CC, som är ombud för AA, och DD, som är ombud för BB, fram kritik mot hur Migrationsverket hanterat de pengar som fanns på AA:s respektive BB:s kontantkort.

text: Enligt CC hade Migrationsverket spärrat AA:s kort sedan verket av misstag satt in pengar på kortet efter det att hans rätt till bistånd upphört. Detta medförde att AA inte kunde komma åt de pengar som fanns på kortet sedan tidigare. Vid ett besök hos Migrationsverket fick de veta att AA inte kunde få ut sina pengar. CC ifrågasätter om verket kan ta AA:s pengar på det här sättet.

text: DD uppgav att Migrationsverket hade spärrat BB:s kontantkort som det fanns drygt 700 kronor på. När hon och BB ville ha tillgång till dessa pengar svarade verket att det inte fanns några pengar på kortet och att DD kunde stämma av detta med banken. DD kontaktade banken och bad att få se transaktionerna den senaste månaden. Av dessa framgick det att pengarna fanns på kortet när Migrationsverket spärrade det. Banken uppgav att Migrationsverket tagit hand om pengarna. Verket har alltså tagit BB:s pengar utan lov, men svarat att det inte finns några pengar att betala ut när han frågat efter dem.

text: Utredning

text: Migrationsverket uppmanades att yttra sig över handläggningen av de anmälda händelserna och att beskriva systemet med insättning och uttag av bl.a. dagersättning på kontantkort. Verket (ställföreträdande generaldirektören EE) yttrade sig efter att ha hämtat in uppgifter från berörda befattningshavare.

text: Migrationsverket lämnade följande uppgifter om systemet med kontantkort.

text: Avtal om bankkort för asylsökande

text: Migrationsverket [har] den 12 december 2017 avropat bankkort för asylsökande från ramavtalet mellan Riksgälden och ICA Banken AB avseende laddningsbara korttjänster för statliga myndigheter [– – –]. Migrationsverket beställer kontantkortet från banken och lämnar det till den asylsökande som ska använda kortet. Verket ansvarar för att därvid informera kortanvändaren om hur kontantkortet fungerar. Ett kontantkort laddas via en webbportal av en av verket utsedd behörig person eller via filflöde enligt bankens gränssnitt och instruktioner. Den asylsökande disponerar kontantkortet som kan användas för köp där kontantkort accepteras och där köpet genomförs i en fysisk betalterminal samt för kontantuttag i uttagsautomater som accepterar kontantkortet. [– – –] Om kontantkortet avslutas förs eventuellt kvarvarande saldo över till ett avslutskonto. Det är Migrationsverket som är kund hos banken och fordringsägare gentemot banken beträffande tillgodohavande på kontantkort och avslutskonto.

text: Tilldelning av bankkort

text: Migrationsverket beställer kontantkort från ICA Banken i enlighet med produktavtalet. Dessa kort är inte personliga. Migrationsverket tilldelar normalt alla vuxna utlänningar med rättshandlingsförmåga som har rätt till bistånd enligt LMA ett bankkort. Detsamma gäller barn över 16 år om de önskar det. Vid tilldelningen kopplas kontantkortet ihop med den asylsökandes dossiernummer. En s.k. bidragsgrupp (BI-grupp) skapas som har en viktig teknisk funktion för utbetalning via bankkort. I samband med att en BI-grupp skapas läggs ett fiktivt konto upp. Kontot aktiveras då gruppen första gången läggs på en automatisk ersättningslista. Då kontrolleras också om huvudpersonen har bankkort. I samband med att gruppen läggs på ersättningslista går en transaktion som även innehåller bankkortsnummer till banken. – – –

text: Utbetalningstidpunkt

text: När Migrationsverket beslutat om dagersättning eller särskilt bidrag sätts det beviljade beloppet in (laddas) på den asylsökandes kontantkort. Verkets uppfattning är att den beslutade ersättningen i civilrättslig mening inte är utbetald förrän den asylsökande faktiskt har tagit ut eller använt pengarna på kontantkortet (jfr allmänt råd till 4 §

text: MIGRFS 2018:3

text: ). Det är först genom köp eller uttag som den asylsökande kan sägas få pengarna i sin hand. Denna bedömning grundar sig huvudsakligen på den avtalskonstruktion som redogjorts för ovan. Det är Migrationsverket som äger kontantkortet och endast verket som kan sätta in pengar på kortet. Den asylsökande får disponera kontantkortet så länge rätt till bistånd enligt LMA föreligger. Även om korten benämns kontantkort framgår det av produktavtalet att de pengar med vilka kortet laddats inte fysiskt finns i kortet utan hos banken till dess att den asylsökande tar pengarna i anspråk genom att göra ett köp eller ett uttag. En insättning på kontantkortet (laddning av kontantkortet med produktavtalets terminologi) får således betraktas som ett mellansteg som inte kan likställas med att en utbetalning görs till en persons eget bankkonto.

text: Spärr av bankkort

text: Om man bortser från fall när ett kontantkort spärras på grund av att kortet eller koden förkommit, dvs. att spärren sker för att skydda kortanvändaren, är det endast när utlänningens rätt till bistånd enligt LMA upphör som kontantkortet spärras. Dessförinnan ska beslut om att rätten till bistånd upphör fattas och utlänningen avregistreras ur mottagningssystemet. Spärren av bankkortet är en följd av utskrivningen och inte något särskilt beslut. Rent tekniskt går det till så att bidragsgruppen tas bort i ärendehanteringssystemet Skapa vid utskrivningen. Borttagandet av bidragsgruppen genererar en uppgift om att kortet ska avslutas

text: som skickas till ICA Banken. Banken spärrar kontantkortet direkt, avslutar kortet och överför eventuellt kvarvarande saldo, s.k. restbelopp till ett avslutskonto. Banken måste dock invänta eventuella transaktioner som inte är definitivt bokförda innan återredovisning kan ske till Migrationsverket. Det kan därför dröja ett antal dagar innan verket får besked om det finns något restbelopp på kortet. I ovan nämnda informationsblad om bankkort anges bl.a. följande. Du ska ta ut pengarna från bankkortet och lämna tillbaka kortet till Migrationsverket när du blir utskriven från Migrationsverkets mottagningssystem. Därutöver får asylsökande information om att rätten till bistånd enligt LMA normalt upphör i samband med att en tidsfrist för frivillig avresa löper ut. Vid samtliga samtal (introduktion och samhällsinformation, underrättelsesamtal och återvändandesamtal m.fl.) lämnar Migrationsverket information om när detta kommer att ske och vilka konsekvenserna blir om man inte följer ett beslut om att lämna landet. Det noteras att den s.k. mjukspärr som JO tidigare har kritiserat (jfr beslut den 10 april 2017 i ärende med dnr 2220-2015) inte tillämpas längre.

text: Hantering av restbelopp

text: Om kontantkortet spärrats därför att den asylsökande förlorat eller tappat bort kortet överför ICA Banken kvarvarande disponibelt belopp till den asylsökandes ersättningskort. Om spärren föranleder att kontantkortet avslutas, vilket är fallet när den asylsökandes rätt till bistånd har upphört, förs eventuellt kvarvarande disponibelt belopp istället över till ett avslutskonto som ett restbelopp. Avslutskontot tillhör Migrationsverket. Som framgått ovan kan det av tekniska skäl dröja några dagar innan Migrationsverket får uppgift om restbeloppet från banken. Restbeloppet ska som huvudregel betalas ut till utlänningen (som vid denna tidpunkt inte längre är att betrakta som asylsökande i LMA:s mening). Det är emellertid inte alltid som personen har rätt till hela restbeloppet. Tidpunkten när kontantkortet laddats har avgörande betydelse för om personen kan anses ha rätt till pengarna. Eftersom dagersättning betalas ut i förskott är det vanligt att ersättning utgått också för en period då utlänningen inte längre har rätt till bistånd. Utlänningen kan t.ex. avvika mitt i en utbetalningsperiod, vilket medför att en dagersättning betalas ut fel. Detta ska enligt standard registreras som en felaktig utbetalning (jfr lagen […] om underrättelseskyldighet vid felaktiga utbetalningar från välfärdssystemen). För närvarande finns det ingen teknisk lösning för att dela upp ett restbelopp om det skett en felaktig insättning efter det att rätten till bistånd upphört. En sådan uppdelning kan göras manuellt men någon rutin för detta är ännu inte fastställd. Migrationsverket arbetar med att förbättra både tekniska lösningar och rutiner för hanteringen av restbelopp. Om en utlänning inte längre har rätt till bistånd enligt LMA och är utskriven från mottagningssystemet kan ett restbelopp med den enskildes samtycke betalas ut till någon annan persons konto eller kontant. Samtliga mottagningsenheter har möjlighet att införa en kontantkassa för detta ändamål. Ett restbelopp kan begäras utbetalt inom tio år från det att bankkortet avslutats.

text: Dokumentation

text: Kontantkorten administreras genom applikationen KUB (KontantUtBetalning). Av denna applikation framgår om ett kontantkort har spärrats. Åtgärder avseende restbelopp ska även registreras i ärendehanteringssystemen Skapa respektive Stamm.

text: Återkrav respektive återbetalning

text: LMA innehåller inga bestämmelser om återkrav. Migrationsverket kan således inte besluta om förvaltningsrättsligt återkrav av belopp som felaktigt har betalats ut. Detta hindrar i och för sig inte att ett felaktigt utbetalt belopp kan återkrävas

text: på civilrättslig grund, vilket dock sällan förekommer om inte den felaktiga utbetalningen utgör ett bidragsbrott. Eftersom ett belopp som laddas på ett kontantkort inte anses utbetalt förrän det använts av den asylsökande finns det enligt Migrationsverkets uppfattning inget hinder mot att ett felaktigt laddat belopp återförs till verkets huvudkonto hos banken. Innan så sker ska ett överklagbart beslut enligt LMA fattas. En asylsökande som redan har tagit ut pengar som felaktigt betalats ut kan på frivillig basis betala tillbaka pengarna. I sådana fall tillfrågas personen om han eller hon är villig att betala tillbaka pengarna som Migrationsverket felaktigt har satt in på hans eller hennes kontantkort.

text: Migrationsverket lämnade följande redogörelse för de två anmälda ärendena i de delar som gäller kontantkorten m.m.

text: [AA:s ärende]

text: Den 6 juli 2018 beslutade Migrationsverket att avslå AA:s rätt till bistånd enligt LMA. Som skäl för beslutet angavs följande. Eftersom du har ansökt om uppehållstillstånd för gymnasiestudier och ditt avlägsnandebeslut har fått laga kraft och tidsfristen löpt ut har du inte längre rätt till bistånd i form av dagersättning, kost och logi samt särskilt bidrag, för vilket Migrationsverket har huvudansvaret enligt 2 § LMA från denna dag. Samma dag skrevs AA ut ur mottagningssystemet och hans kontantkort spärrades som en följd härav. Den 18 juli 2018 finns följande journalanteckning med rubriken Ringer jouren angående DB. Dagens datum ringer [CC] till VVG jouren och uppger att hon har AA hemma hos [sig] och vill veta hur de ska göra gällande pengarna som AA har kvar i sitt konto när kortet är spärrat. Jag pratade med AA och [CC] och informerade dem att AA har rätt att få ut beloppet som fanns kvar på hans konto innan utbetalningen från 180711. AA har totalt 2203,33 kronor på sitt konto. Det beloppet minus 1891 = 312 kronor har AA rätt att få tillbaka. Resterande är utbetalat efter LMA avslagsbeslut den 180706, vilket han inte har rätt till. Samma dag finns följande journalanteckning med rubriken Om sök kommer till receptionen. Läs journalen från 180718. Den 19 juli 2018 finns följande journalanteckning med rubriken Om LMA och utbetalning rest. Sökande inkommer till Nationellt Servicecenter Göteborg för att få ut sitt restbelopp. Undertecknad meddelar att det inte längre går att betala ut restbelopp via fullmakt till en annan person. Då sökandes mottagningsärende har avslutats beslagtas sökandes LMA-kort. Sökande lämnar in fullmakt för utbetalning av restbelopp vid eventuell lösning på utbetalningsproblemet av restbelopp.

text: [BB:s ärende]

text: [Den 28 augusti 2018] beslutade Migrationsverket att avslå BB:s rätt till bistånd enligt LMA. Som skäl för beslutet angavs i huvudsak följande. Tidsfristen för när du ska lämna landet frivilligt löpte ut den 27 augusti 2018 och det finns inget som talar för att det är uppenbart oskäligt att avslå din rätt till bistånd. Samma dag skrevs BB ut ur mottagningssystemet och hans kontantkort spärrades som en följd härav. Den 30 augusti 2018 kontaktade BB:s ombud Migrationsverket i fråga om ett belopp som satts in på kontantkortet den 24 augusti. Vid kontroll i KUBapplikationen var saldot på kortet 0 kr. Den uppgiften lämnades till ombudet som även uppmanades att själv kontrollera saldot hos banken. Ansvarig tjänsteman bevakade därefter avslutskontot. Den 7 september 2018 informerades BB:s ombud att det denna dag fanns ett restbelopp om 702,75 kr på kontot. Ombudet informerades även om att ett

text: verifierat saldo från ett spärrat kort inte är omedelbart synligt för Migrationsverket utan först efter viss tid beroende på bankens hantering. En blankett för återbetalning av restbeloppet skickades till ombudet. En utbetalningsorder avseende 702,75 kr till BB:s ombuds konto registrerades i Skapa den 18 september 2018.

text: Migrationsverket redovisade följande bedömning av de två ärendena.

text: [AA:s ärende]

text: Beslutet den 6 juli 2018 att avslå rätten till bistånd har registrerats korrekt i ärendehanteringssystemet. När ett beslut om att rätten till bistånd upphör fattas och utlänningen skrivs ut ur mottagningssystemet spärras det bankkort som utlänningen har fått disponera under sin tid som asylsökande. Tekniskt sett går detta till så att bidragsgruppen tas bort i ärendehanteringssystemet Skapa, vilket genererar en uppgift om att kortet ska avslutas som skickas till ICA Banken. Därefter har en insättning av 1 891 kr felaktigt skett på bankkortet. Detta motsvarar en månadsutbetalning av dagersättning. Den 11 juli 2018 fanns det sålunda ett restbelopp på avslutskontot om 2 203 kr, varav 312 kr avsåg juni då AA alltjämt hade rätt till bistånd. Dessa 312 kr har AA rätt att få utbetalade till sig. Det har varit korrekt att den 19 juli 2018 omhänderta AA:s bankkort (liksom hans LMA-kort) eftersom han vid denna tidpunkt inte längre hade rätt till bistånd enligt LMA från Migrationsverket. Det saknas dokumentation i ärendet att AA har fått information om att kvarstående pengar [på] kontantkortet bör tas ut innan rätten till bistånd upphör och utskrivning sker, vilket är en brist. Han fick korrekt information om restbeloppet vid telefonsamtalet den 18 juli 2018. Vid besöket i Migrationsverkets reception dagen därpå fick han emellertid beskedet att utbetalning av restbelopp inte kunde ske till en annan persons konto. Denna information var felaktig. Den felaktiga informationen kan förklaras av att det för närvarande saknas en teknisk lösning och fastställda rutiner för uppdelning av restbelopp. En manuell utbetalning har dock varit möjlig att göra. Verket beklagar att felaktig information har lämnats till AA i fråga om utbetalning av restbeloppet. Det noteras att verket arbetar med att förbättra både de tekniska lösningarna och rutinerna för hanteringen av restbelopp.

text: [BB:s ärende]

text: När ett beslut om att rätten till bistånd upphör fattas och utlänningen skrivs ut ur mottagningssystemet spärras det bankkort som utlänningen har fått disponera under sin tid som asylsökande. Tekniskt sett går detta till så att bidragsgruppen tas bort i ärendehanteringssystemet Skapa, vilket genererar en uppgift om att kortet ska avslutas som skickas till ICA Banken. Banken spärrar kontantkortet direkt, avslutar kortet och överför eventuellt kvarvarande saldo, s.k. restbelopp till ett avslutskonto. Banken måste dock invänta eventuella transaktioner som inte är definitivt bokförda innan återredovisning kan ske till Migrationsverket. Det kan därför dröja ett antal dagar innan verket får besked om det finns något restbelopp på kortet. Således finns det en teknisk förklaring till att restbeloppet från BB:s kontantkort inte var synligt för ansvarig tjänsteman den 30 augusti 2018 utan först den 7 september. Det hade givetvis varit önskvärt att BB:s ombud redan den 30 augusti hade upplysts om att ett eventuellt restbelopp blir synligt för verket först några dagar efter att kontantkortet avslutats. Uppgiften att saldot enligt KUB-applikationen denna dag var 0 kr var dock inte felaktig i sig. Ombudet uppmanades även att kontakta ICA Banken som, såvitt framgår av anmälan, kunde upplysa om att det den 28 augusti 2018 hade funnits ett saldo om 702,75 kr på kortet. Bankens uppgift att detta saldo överförts till Migrationsverket var korrekt. I enlighet med produktavtalet mellan banken och verket hade beloppet

text: överförts till ett avslutskonto. Hur verket hanterar restbelopp på avslutskonton har emellertid inte banken kunnat informera ombudet om. Det är olyckligt att BB härav har fått intrycket att verket tagit hans pengar. Missförståndet kunde dock redas ut den 7 september 2018 och restbeloppet har sedermera utbetalats till honom. Migrationsverket bedömde sammanfattningsvis att frågorna om kontantkort och restbelopp i samband med att rätten till bistånd upphört i huvudsak har hanterats korrekt enligt gällande rutiner. Verket tillade följande.

text: Vad beträffar AA:s ärende finns det dock inte dokumenterat att han har fått information om att kvarstående pengar på kontantkortet bör tas ut innan rätten till bistånd upphör och utskrivning sker. Han har även vid personligt besök på Migrationsverket fått felaktig information om att restbeloppet inte kunde utbetalas till en annan person. Detta är beklagligt. Arbete med att förbättra de tekniska lösningarna och rutinerna för hanteringen av restbelopp pågår. BB har av Migrationsverket och ICA Banken fått i och för sig korrekt men ofullständig information som sammantagen har gett honom intrycket att verket tagit hans pengar. Detta är olyckligt men enligt verkets bedömning inte ett missförhållande av sådan art att verket förtjänar kritik för det inträffade. Migrationsverket betalade ut AA:s restbelopp den 20 december 2018 efter påpekande från CC den 4 december 2018.

text: Rättsliga utgångspunkter

text: En utlänning som omfattas av lagen om mottagande av asylsökande m.fl. och som saknar egna medel har rätt till bistånd för sin dagliga livsföring, s.k. dagersättning (se 17 § LMA). Den som vill få dagersättning ska göra en skriftlig ansökan (se 8 § förordningen om mottagande av asylsökande m.fl., FMA).

text: Dagersättningen betalas vanligtvis ut i förskott per månad (se 10 § FMA och 4 § Migrationsverkets föreskrifter och allmänna råd om mottagande av asylsökande m.fl.,

text: MIGRFS 2018:3

text: ). Dagersättningen kan sättas ned under vissa förhållanden, bl.a. när en utlänning utan giltigt skäl vägrar att medverka till en åtgärd som är nödvändig för att ett beslut om avvisning eller utvisning ska kunna verkställas (se 10 § fjärde stycket LMA).

text: Rätten till bistånd upphör normalt när uppehållstillstånd ges, när utlänningen lämnar landet eller, för vuxna utlänningar, om det inte är uppenbart oskäligt när en tidsfrist för frivillig avresa löper ut och annars när ett avvisnings- eller utvisningsbeslut vinner laga kraft. Rätten till bistånd upphör dock inte när tidsfristen löper ut om beslutet om avvisning eller utvisning då inte får verkställas till följd av att Migrationsverket eller en domstol har beslutat om inhibition eller har beviljat ny prövning enligt

text: 12 kap. 19 § utlänningslagen

text: . (Se 11 § LMA.)

text: Den som håller sig undan så att ett beslut om avvisning eller utvisning inte kan verkställas har inte rätt till bistånd (se 12 § LMA).

text: Migrationsverkets beslut enligt lagen om mottagande av asylsökande m.fl. kan överklagas till allmän förvaltningsdomstol (se 22 § LMA).

text: Det finns inga särskilda bestämmelser i lagen om mottagande av asylsökande m.fl. om återbetalning av felaktigt utbetald ersättning.

text: Bedömning

text: Utgångspunkter för bedömningen Av utredningen framgår att Migrationsverket spärrade och avslutade AA:s och BB:s kontantkort samma dag som det beslutades att deras rätt till bistånd skulle upphöra. De pengar som fanns på korten fördes i samband med detta över till konton som Migrationsverket, men inte AA och BB, hade tillgång till. AA fick tillgång till sina pengar den 20 december 2018, dvs. drygt fem månader efter att han vänt sig till Migrationsverket och frågat efter pengarna. BB fick tillgång till de pengar som fanns på kortet knappt tre veckor efter att han vänt sig till verket och frågat efter dem.

text: Migrationsverket har alltså förfogat över de pengar som fanns på AA:s och BB:s kontantkort utan deras medgivande.

text: Migrationsverkets rätt att förfoga över pengar på en asylsökandes kontantkort Migrationsverket har angett att verket har rätt att förfoga över pengar på en asylsökandes kontantkort eftersom pengarna enligt verket inte är civilrättsligt utbetalda förrän den asylsökande tagit ut eller använt pengarna. Bedömningen grundar sig på hur verkets avtal med banken är konstruerat och de allmänna råd som verket utfärdat till sina föreskrifter. Migrationsverket har inte närmare utvecklat vad man menar med att pengarna inte anses civilrättsligt utbetalda. En möjlig tolkning är att man syftar på att verkets faktiska rådighet över pengar på en asylsökandes kontantkort upphör först när den asylsökande tar ut dem. En annan tolkning är att verket syftar på vad som gäller för att en betalning ska bli gällande mot en tredje man.

text: Varken Migrationsverkets faktiska rådighet över de medel som finns på en asylsökandes kontantkort eller vad som gäller i förhållande till tredje man är dock relevant för frågan om Migrationsverket har rätt att förfoga över pengarna på kontantkorten. Det avgörande är i stället vem pengarna tillhör.

text: Det finns också anledning att framhålla att det handlar om utbetalningar i ett offentligrättsligt sammanhang och att förhållandet mellan en asylsökande och Migrationsverket i detta sammanhang i första hand inte är civilrättsligt. En asylsökande har rätt till bistånd enligt lagen om mottagande av asylsökande m.fl. om sökanden uppfyller de förutsättningar som anges i lagen. Migrationsverket beslutar efter ansökan av den asylsökande att bevilja bistånd. Av den förordning som hör till lagen framgår att dagersättning normalt betalas ut förskottsvis per månad.

text: Det råder enligt min mening ingen tvekan om att dagersättning och annat ekonomiskt bistånd enligt lagen om mottagande av asylsökande m.fl. som Migrationsverket satt in på en asylsökandes kontantkort tillhör den asylsökande på samma sätt som om det beviljade biståndet hade betalats ut kontant eller till

text: ett konto som sökanden disponerar, om det hade varit möjligt. Det innebär i sin tur att Migrationsverket inte har någon rätt att förfoga över medlen, om det inte finns något stöd för det i lagstiftningen. Detta gäller oavsett om verket rent faktiskt har en möjlighet att förfoga över medlen. Att verket, till följd av utformningen av avtalet med banken, har en möjlighet att föra över pengar från ett kontantkort som tilldelats en asylsökande till ett konto som enbart verket har tillgång till påverkar alltså inte äganderätten till pengarna och därmed inte heller verkets rätt att förfoga över dem. Detta är en självklarhet, men det kan finnas skäl att peka på att JO i ett flertal ärenden tidigare har uttalat att en myndighet inte har rätt att förfoga över enskildas pengar mot deras vilja utan stöd i lag, oavsett om myndigheten har rådighet över pengarna (se t.ex. JO 1982/83 s. 198, dnr

text: , och JO 2000/2001 s. 290, dnr

text: Beträffande just den nu aktuella situationen har jag dessutom redan 2017 pekat på att det inte finns stöd i lag för Migrationsverket att förfoga över pengar som tillhör en asylsökande och att Migrationsverket inte har rätt att förfoga över de pengar som finns på de asylsökandes kontantkort (se JO:s beslut den 10 april 2017, dnr

text: ). Av beslutet framgår att detta gäller oavsett om den asylsökande senare bedöms sakna rätt till pengarna.

text: Sammanfattningsvis tillhör alltså ersättning som beviljats en asylsökande enligt lagen om mottagande av asylsökande m.fl., och satts in på ett kontantkort som denne tilldelats, sökanden. Det innebär i sin tur att Migrationsverket inte utan stöd i lag kan förfoga över medlen på kortet oavsett om det efter insättningen visar sig att sökanden helt eller delvis inte hade rätt till ersättningen. Någon rätt till återkrav av ersättning finns inte enligt lagen om mottagande av asylsökande m.fl. Verket är därmed hänvisat till att göra eventuella krav på felaktigt utbetald dagersättning m.m. gällande genom att vända sig direkt till den asylsökande, eller om någon frivillig överenskommelse inte kan uppnås, till Kronofogdemyndigheten eller domstol.

text: Hanteringen av AA:s och BB:s ärenden När det gäller Migrationsverkets närmare hantering av de två aktuella ärendena gör jag följande överväganden.

text: Migrationsverket beslutade den 6 juli 2018 att AA inte hade rätt till bistånd enligt lagen om mottagande av asylsökande m.fl. Samma dag spärrade och avslutade verket hans kontantkort. Det framgår inte av utredningen när AA fick del av beslutet, men han har knappast haft någon möjlighet att ta ut de pengar han hade på kortet innan Migrationsverket avslutade kortet. När AA har frågat efter sina pengar hos verket har han fått information om att det inte är möjligt att få ut dem. Migrationsverket har därmed gett honom felaktig information. Migrationsverket vidtog inte heller några åtgärder för att se till att pengarna kunde betalas ut när man uppmärksammades på att AA fått felaktig information. Detta har fått till följd att AA fick tillgång till sina pengar först efter drygt fem månader. Migrationsverkets handläggning av AA:s ärende har

text: därmed inneburit att man utan att ha rätt till det har förfogat över AA:s pengar och har även i övrigt varit förenad med stora brister.

text: Det är delvis oklart hur det gick till när Migrationsverket av misstag förde över 1 891 kronor till AA:s kontantkort efter att det avslutats och – såvitt jag kan förstå – samma dag automatiskt förde beloppet vidare till verkets avslutskonto. På det underlag jag har tillgång till har jag inga synpunkter på den åtgärden.

text: BB:s rätt till bistånd upphörde genom ett beslut den 28 augusti 2018. Hans kontantkort spärrades och avslutades samma dag. Inte heller BB har därför haft någon reell möjlighet att ta ut sina pengar innan kortet spärrades. När BB:s ombud kontaktade Migrationsverket för att få pengarna utbetalda fick hon svaret att saldot visade att det inte fanns några pengar på kortet och att hon kunde stämma av detta med banken. Vid kontakt med banken fick hon information om att det funnits pengar kvar på kortet och att Migrationsverket fört över dessa till ett annat konto. Migrationsverket har därmed gett BB bristfällig information. BB fick tillgång till sina pengar först den 18 september 2018. Migrationsverkets hantering av BB:s ärende har därmed inneburit att man utan att ha rätt till det har förfogat över de pengar som fanns på BB:s kontantkort och har även i övrigt varit bristfällig.

text: Sammanfattning och avslutande synpunkter Sammanfattningsvis ska Migrationsverket kritiseras för att ha förhindrat AA och BB från att få tillgång till bistånd som beviljats dem och satts in på de kort som verket gett dem samt för att ha lämnat felaktig och bristfällig information.

text: Det är naturligtvis positivt att Migrationsverket tillhandahåller asylsökande ett kontantkort där ersättning enligt lagen om mottagande av asylsökande m.fl. som beviljas dem sätts in. Ett system för utbetalning av ersättning måste dock vara rättssäkert och lagenligt utformat. Det förfarande Migrationsverket har beskrivit när rätten till ersättning upphör innebär enligt min mening ett kringgående av det regelverk som lagstiftaren beslutat och ett utnyttjande av de asylsökandes utsatta ställning. Jag är mycket kritisk till Migrationsverkets sätt att hantera frågan.

text: Jag förutsätter att Migrationsverket ser över sitt förfarande samt säkerställer att det inte förekommer att verket, utan att det finns stöd för det, förfogar över medel som beviljats en asylsökande och satts in på det kort han eller hon tilldelats.