avgjordAv: Justitieombudsmannen Thomas Norling

nyckelord:
Ansökan
Långsam handläggning
Väsentlig försening

title: Individnämnden i Pajala kommun får allvarlig kritik för bl.a. långsam handläggning och bristande dokumentation i ett ärende om personlig assistans enligt LSS

sammanfattning: En enskild ansökte i juni 2023 om personlig assistans enligt lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade, LSS. Beslut i ärendet meddelades först efter fjorton månader. I beslutet konstaterar JO att handläggningstiden i ärendet varit för lång och väsentligt överstigit de riktlinjer i ett ärende om personlig assistans enligt LSS som JO tidigare har uttalat. Även om omständigheter som ett ärendes komplexitet på goda grunder kan medföra att handläggningstiden blir längre understryker JO att nämnden hela tiden har ett ansvar att driva ärendet framåt och att fatta ett beslut inom rimlig tid. Det kravet gäller även om den enskilde t.ex. beviljas andra insatser under handläggningstiden. JO är kritisk mot nämndens långsamma handläggning och att den enskilde fick vänta på beslutet under en alltför lång tid. JO är även kritisk mot att ärendet inte har dokumenterats på det sätt som lagstiftningen kräver. Dokumentationsbristerna har bl.a. medfört att det i efterhand inte har gått att följa handläggningen och att se vilka åtgärder som nämnden har vidtagit. Bristerna har även påtagligt försvårat JO:s granskning av ärendet och gjort att det inte har varit möjligt att bedöma vid vilken tidpunkt som nämnden skulle ha underrättat om väsentlig försening enligt 11 § förvaltningslagen (2017:900). Utifrån vad som framkommit om ärendets långsamma handläggning kan JO emellertid konstatera att den gräns för när nämnden måste bedöma om ärendet kommer att bli väsentligt försenat hade passerats. Av dokumentationen har det inte gått att utläsa om nämnden vid något tillfälle skickade en underrättelse om väsentlig försening. JO är även kritisk mot nämndens hantering av ärendet i det avseendet. Sammantaget anser JO att nämnden förtjänar allvarlig kritik för sin långsamma handläggning och för hur ärendet har hanterats. JO har avslutningsvis funnit anledning att uttala sig om myndigheters skyldighet enligt 13 kap. 6 § regeringsformen att biträda JO i en utredning.

text: Anmälan

text: I en anmälan som kom in till JO den 21 juni 2023 klagade AA på socialtjänsten i Pajala kommuns handläggning av ett ärende enligt lagen (

text: ) om stöd och service till vissa funktionshindrade, LSS. AA uppgav bl.a. att han under

text: sommaren 2022 hade lämnat in en ansökan om personlig assistans avseende sin son men att något beslut inte hade fattats vid tidpunkten för anmälan till JO.

text: Utredning

text: JO hämtade in handlingar avseende AA:s sons ärende från socialtjänsten. Därefter begärde JO att Individnämnden i Pajala kommun skulle yttra sig över det som framförts i anmälan. Myndigheten skulle även besvara ett antal frågor.

text: I sitt yttrande uppgav nämnden bl.a. följande. Ansökan om personlig assistans kom in den 1 juli 2022. Kommunikationen med vårdnadshavarna och anteckningarna i ärendet var mycket omfattande. Under handläggningen diskuterades olika boendemöjligheter för sonen, bl.a. i form av korttidsboende, och det fattades även beslut om andra insatser enligt LSS. Utredningen var färdig i juni/juli 2023 och beslut fattades den 5 september 2023. Handläggningstiden var motiverad med hänsyn till ärendets komplexa karaktär, vårdnadshavarnas brist på intresse för boendealternativ och en mycket svår personalsituation inom kommunen. Under handläggningen var det även relevant att beakta en lagändring och att inkludera den i bedömningen. Nämnden hade under handläggningstiden en kontinuerlig kommunikation med vårdnadshavarna, och skyldigheten enligt

text: 11 § förvaltningslagen (2017:900)

text: , FL, om underrättelse vid väsentlig försening uppfylldes därmed.

text: AA fick möjlighet att kommentera yttrandet.

text: Bedömning

text: Handläggningstid och dokumentation Det finns inte någon särskild bestämmelse som reglerar inom vilken tid en nämnd ska fatta beslut med anledning av en ansökan om insats enligt LSS. De generella bestämmelserna om ärendehandläggning i

text: förvaltningslagen

text: är dock tillämpliga. Det innebär bl.a. att ett ärende ska handläggas så enkelt, snabbt och kostnadseffektivt som möjligt utan att rättssäkerheten eftersätts (se

text: 9 §

text: FL). Nämnden måste alltså se till att ärendet drivs framåt och att utföra de handläggningsåtgärder som krävs för att ärendet ska kunna avgöras inom en rimlig tid.

text: Den som omfattas av personkretsen i LSS har rätt till vissa insatser som han eller hon behöver för sin livsföring och som inte kan tillgodoses på något annat sätt. Det ligger i sakens natur att beslut i ärenden enligt LSS är av stor betydelse för den enskilde. Det är därför angeläget att nämndens handläggning av sådana ärenden sker snabbt, effektivt och rättssäkert i enlighet med bestämmelserna i

text: förvaltningslagen

text: JO har tidigare uttalat bl.a. följande om handläggningstider i ärenden om personlig assistans. En handläggningstid om tre till fyra månader är ett rimligt riktmärke för ett ärende som rör personlig assistans. Alla ärenden kommer dock inte kunna avgöras inom en sådan tidsperiod. För att en längre handläggningstid

text: ska anses godtagbar krävs att det föreligger omständigheter som kan motivera det. Förklaringsbördan bör här ligga på nämnden. Är det t.ex. fråga om ett komplext ärende där en rad utredningsåtgärder varit nödvändiga kan en utredningstid om sju till åtta månader vara nödvändig. För att en handläggningstid som överstiger sju till åtta månader ska kunna godtas krävs typiskt sett att det varit fråga om ett ärende där en mer omfattande utredning varit nödvändig. Det krävs också att nämnden hela tiden har bedrivit ett aktivt utredningsarbete. Den enskilde ska inte behöva vänta så länge på ett beslut i sitt ärende annat än i mycket speciella undantagsfall. (Se JO 2019/20 s. 588, dnr

text: Handläggning av ärenden som rör enskilda samt genomförande av beslut om olika slags insatser enligt LSS ska dokumenteras. Dokumentationen ska utvisa beslut och åtgärder som vidtas i ärendet samt faktiska omständigheter och händelser av betydelse. (Se

text: 21 a §

text: LSS.)

text: Journalanteckningar och andra handlingar som upprättas och som hör till den enskildes personakt ska vara väl strukturerade och tydligt utformade. Åtgärder som vidtas vid handläggningen av ett ärende ska fortlöpande och utan oskäligt dröjsmål dokumenteras i journalen. Av journalen ska det framgå bl.a. när en handling av betydelse för handläggningen har kommit in eller upprättats i ärendet. (Se 4 kap. 8 och 9 §§ Socialstyrelsens föreskrifter och allmänna råd [

text: SOSFS 2014:5

text: ] om dokumentation i verksamhet som bedrivs med stöd av SoL, LVU, LVM och LSS.)

text: Det är av flera anledningar viktigt att ett ärende journalförts på ett korrekt och rättvisande sätt. Dokumentationen skapar förutsättningar för den enskilde att följa handläggningen av sitt ärende och är även viktig för att andra, t.ex. JO och domstolar, i efterhand ska kunna förstå vad som hänt i ärendet.

text: Av de journalanteckningar som jag har tagit del av framgår inte när ansökan om personlig assistans för AA:s son kom in. Nämnden har i sitt yttrande uppgett att det skedde den 1 juli 2022. I augusti och september 2022 kom det in mejl från bl.a. AA, och i november 2022 kom handlingar in från ett s.k. SIP-möte avseende sonen, men i övrigt verkar det inte som att det vidtogs någon åtgärd i ärendet förrän den 16 maj 2023 när det hölls ett möte med vårdnadshavarna angående sonens behov av insatsen. Den 19 juni 2023 kontaktade AA socialtjänsten per telefon och ställde frågor om handläggningstiden, med påpekanden om att det hade gått ett år sedan ansökan gavs in. AA informerades därefter per mejl om att kommunen hade en handläggningstid om sex månader för inkomna ansökningar men att sonens beslut om korttidsboende skulle gå över till ett beslut om personlig assistans i september 2023. Den informationen hade AA även fått den 1 mars 2023 i samband med ett beslut om en annan insats enligt LSS. I det beslutet angavs även att utredningen om personlig assistans hade dragit ut på tiden.

text: Utöver vad jag har redovisat går det överhuvudtaget inte att se om några, och i sådana fall vilka, utredningsåtgärder som har vidtagits med anledning av ansökan om personlig assistans. Nämnden har uppgett i sitt yttrande att det även gjordes hembesök, förekom kontakter med Försäkringskassan och fördes mejlkonversationer och telefonsamtal. Inte något av detta framgår dock av journalanteckningarna.

text: Genomgången av journalanteckningarna visar att dokumentationen inte lever upp till lagstiftningens krav. Dokumentationsbristerna har medfört att det i efterhand inte har varit möjligt att följa handläggningen och att se vilka åtgärder som har vidtagits. Det har därför inte heller gått att skapa sig en bild av vilka utredningsåtgärder som nämnden vidtagit och som ger stöd för nämndens uppfattning att ärendet har varit av så pass komplex karaktär att en längre handläggningstid har varit motiverad. Jag har heller inte kunnat bedöma om nämnden har drivit utredningen framåt eller om det har funnits perioder av passivitet. Den undermåliga dokumentationen har påtagligt försvårat min granskning av ärendet. Det är givetvis inte godtagbart.

text: Alldeles oavsett vilka åtgärder som nämnden har vidtagit med anledning av ansökan om personlig assistans kan jag konstatera att det dröjde till den 5 september 2023 innan ett beslut fattades i ärendet. Det innebär en sammantagen handläggningstid om fjorton månader. Nämnden har angett olika anledningar till den långa handläggningstiden. En sådan är att AA:s son beviljades en insats i form av korttidsvistelse under utredningstiden och att beslutet om personlig assistans skulle fattas först efter att beslutet om den insatsen löpt ut. Jag vill mot den bakgrunden understryka att det förhållandet att den enskilde beviljas andra insatser under tiden som en utredning om personlig assistans pågår inte innebär att utredningen kan bedrivas mindre skyndsamt. Kravet på skyndsam handläggning i

text: 9 §

text: FL gäller således alltjämt. I det sammanhanget kan också tilläggas att nämnden har uppgett att vårdnadshavarna inte visade intresse för andra insatser för sonen. I enlighet med det som jag redan har påtalat påverkar inte heller det nämndens ansvar enligt den aktuella bestämmelsen i

text: förvaltningslagen

text: Nämnden har som förklaring till tidsåtgången även hänvisat till ärendets komplexitet och att ny lagstiftning behövde beaktas. Sådana faktorer kan naturligtvis påverka vilken utredning som myndigheten behöver göra och det kan även på goda grunder medföra att handläggningstiden blir längre. I förevarande fall har nämnden emellertid inte förklarat vilka åtgärder som var nödvändiga att vidta på grund av ärendets komplexitet. Det redovisas inte heller vilken ny lagstiftning det var fråga om och varför den krävde ytterligare utredning eller tidskrävande bedömningar. Jag noterar att nämnden därtill inte har angett något skäl till varför beslut i ärendet inte kunde fattas i juni/juli 2023 när utredningen var färdig.

text: Jag vill också kommentera att nämnden som ytterligare en förklaring till varför beslutet dröjt har hänvisat till personalbrist. Nämnden har hela tiden ett ansvar för att driva ärendet framåt och att fatta ett beslut inom rimlig tid. I det ansvaret ligger att säkerställa att förvaltningen har förutsättningar för att handlägga ansökningar om personlig assistans korrekt och utan dröjsmål. Det innebär att det är nämnden som måste se till att det finns tillräckligt med personal och att personalen har den kompetens som krävs för uppgiften.

text: Sammantaget kan jag konstatera att nämndens handläggning av ärendet inte har bedrivits med den skyndsamhet som

text: förvaltningslagen

text: föreskriver. Handläggningstiden överstiger väsentligt de riktlinjer för ett ärende om personlig assistans som jag tidigare har redovisat. AA och hans son har fått vänta på beslutet under en alldeles för lång tid. Det är inte acceptabelt och jag är kritisk mot nämndens handläggning av ärendet i det här avseendet. Underrättelse om väsentlig försening Om en myndighet bedömer att avgörandet i ett ärende som har inletts av en enskild part kommer att bli väsentligt försenat, ska myndigheten enligt

text: 11 §

text: FL underrätta parten om detta. I en sådan underrättelse ska myndigheten redovisa anledningen till förseningen.

text: JO har tidigare uttalat att det kan variera vad som är en normal handläggningstid och att den bedömningen får göras av myndigheten mot bakgrund av bl.a. ärendets komplexitet. En underrättelse om väsentlig försening ska lämnas på myndighetens initiativ och så snart den bedömer att handläggningstiden kommer att bli markant längre än den förväntade tiden och detta beror främst på att myndighetens handläggning varit passiv en längre period. (Se JO 2023 s. 351, dnr 6473-2021 med vidare hänvisningar.)

text: Nämnden har beskrivit handläggningstiden som lång men har även uppgett att det funnits en kontinuerlig kommunikation med vårdnadshavarna där anledningarna till att ärendet försenats har diskuterats. Enligt nämnden har skyldigheten i

text: 11 §

text: FL uppfyllts genom den kommunikationen.

text: Som jag redan har redovisat är det viktigt att en myndighet dokumenterar sina ärenden noggrant och ordentligt. Det gäller givetvis även när myndigheten underrättar en enskild enligt

text: 11 §

text: FL. När myndigheten lämnar muntliga underrättelser om väsentlig försening måste den tydligt dokumentera när underrättelsen lämnades och vilken information som den enskilde fick. (Se JO:s beslut den 19 juni 2023, dnr

text: Som jag kommit fram till ovan har den bristfälliga dokumentationen medfört att det inte har gått att dra några slutsatser om ärendets komplexitet eller om ovanligt många eller tidskrävande utredningsåtgärder har behövt göras. Jag kan därför inte dra någon slutsats om vid vilken tidpunkt som en underrättelse om väsentlig försening borde ha skickats. Utifrån vad som framkommit ovan om ärendets långsamma handläggning kan jag emellertid konstatera att den gräns

text: för när myndigheten måste bedöma om ärendet kommer att bli väsentligt försenat hade passerats.

text: Syftet med

text: 11 §

text: FL är att stärka den enskildes ställning vid långsam handläggning genom att den enskilde inte hålls ovetandes om vad som händer i hans eller hennes ärende (se

text: prop. 2017/18:180 s. 110

text: ). Det är därför viktigt att myndigheten uppfyller sin skyldighet att underrätta den enskilde om att ärendet kommer bli väsentligt försenat och att dokumentera att det har skett. Av dokumentationen i ärendet framgår inte att nämnden vid något tillfälle har underrättat om väsentlig försening enligt

text: 11 §

text: FL. Det är en brist som naturligtvis inte godtagbar och jag är kritisk mot nämndens hantering av ärendet i det här avseendet. Nämnden förtjänar allvarlig kritik för sin handläggning av ärendet Min granskning har visat flera brister i handläggningen av AA:s sons ärende om personlig assistans. Handläggningen har tagit alldeles för lång tid och ärendet har inte dokumenterats på det sätt som lagstiftningen kräver. Den bristfälliga dokumentationen har påtagligt försvårat min granskning och har medfört att det inte har gått att fullt ut bedöma hur nämnden har hanterat ärendet. Det ser jag mycket allvarligt på.

text: Min granskning av ärendet visar på tydliga brister i grundläggande kunskaper om

text: förvaltningslagen

text: och hur ärenden enligt LSS ska dokumenteras. Det är inte acceptabelt. Sammantaget förtjänar nämnden allvarlig kritik för sin långsamma handläggning och för hur ärendet har hanterats.

text: Jag förutsätter att nämnden, om det inte redan har skett, ser över sina rutiner för dokumentation och vidtar nödvändiga åtgärder för att säkerställa att ärenden handläggs med den skyndsamhet och på det sätt som

text: förvaltningslagen

text: kräver, så att något liknande inte inträffar igen. Skyldigheten att biträda JO i en utredning Jag finner även skäl att kommentera nämndens hantering av JO:s frågor och begäran om upplysningar i detta tillsynsärende.

text: Den 1 september 2023 begärde JO att nämnden skulle yttra sig över det som AA hade framfört i sin anmälan och besvara vissa frågor. Nämnden begärde anstånd till den 10 november 2023, men yttrandet kom inte in då, och inte heller efter en skriftlig påminnelse. JO fick därefter besked om att yttrandet skulle beslutas vid ett nämndsammanträde den 17 januari 2024, varvid JO begärde att yttrandet skulle ges in senast den 18 januari 2024. Efter flera påminnelser kom yttrandet slutligen in den 2 februari 2024.

text: Av yttrandet framgick att det var beslutat av nämndens ordförande men det gick inte att utläsa om ordföranden var behörig att fatta beslut av det aktuella slaget. JO begärde därför att nämnden snarast, men senast den 12 februari 2024, skulle ge in antingen protokollsutdraget från det sammanträde vid vilket beslut om

text: yttrandet hade fattats eller en delegationsordning. Nämnden följde inte JO:s begäran. Efter muntlig påminnelse kom nämnden den 14 februari 2024 in med ett utdrag från ett sammanträdesprotokoll där det kunde utläsas att nämnden samma dag hade beslutat att lämna yttrandet till JO. Av protokollet kunde vidare utläsas att nämnden inte hade haft något sammanträde i januari. Nämnden fattade således beslut om yttrandet först cirka två veckor efter att det hade skickats in till JO.

text: JO begärde den 4 juni 2024 in en kompletterande uppgift från nämnden. Även när det gäller den begäran krävdes en påminnelse innan uppgiften gavs in.

text: Mot bakgrund av nämndens agerande vill jag framhålla följande.

text: JO utövar tillsyn över tillämpningen i offentlig verksamhet av lagar och andra föreskrifter. För att JO ska kunna fullgöra sitt grundlagsfästa tillsynsuppdrag är ett korrekt och fullständigt beslutsunderlag en förutsättning. Domstolar och förvaltningsmyndigheter samt anställda hos staten eller kommuner är skyldiga att lämna de upplysningar och yttranden som JO begär. JO har också rätt att få tillgång till domstolars eller förvaltningsmyndigheters protokoll och handlingar. (Se

text: 13 kap. 6 § regeringsformen

text: För berörda tjänstemän medför grundlagsbestämmelsen en skyldighet att sanningsenligt och utan att dölja något uppge alla sakförhållanden som rör tjänsten och t.ex. ge besked om de tjänsteåtgärder de har vidtagit i form av beslut eller på andra sätt (se JO:s beslut den 10 juni 2024, dnr

text: ). En befattningshavare kan alltså inte avstå från att lämna upplysningar om dessa har betydelse för JO:s utredning. Konstitutionsutskottet har uttalat att det är av stor vikt att denna grundlagsfästa skyldighet alltigenom efterlevs (se

text: bet. 2023/24:KU11 s. 18

text: Med hänsyn till vad jag nu anfört är det naturligtvis helt oacceptabelt att det i det här fallet krävdes flera påminnelser, såväl skriftliga som muntliga, innan det begärda yttrandet och andra efterfrågade uppgifter lämnades till JO.

text: Det finns också anledning att ifrågasätta varför yttrandet skickades in till JO före det att det sammanträde där nämnden fattade beslut om yttrandet hade ägt rum. För mig framstår det inte på något annat sätt än som mycket märkligt. Jag finner emellertid inte anledning att vidta några åtgärder i den saken men vill understryka att jag ser allvarligt på hur nämnden har fullgjort skyldigheten att biträda JO i utredningen i det här ärendet. Jag förutsätter att nämnden omedelbart ser över sina rutiner avseende hur en begäran från JO om upplysningar och yttrande ska hanteras.

text: Övrigt Avslutningsvis har jag noterat att nämnden i en överklagandehänvisning till ett beslut som meddelades den 10 juli 2023 om insatser enligt LSS skrivit att

text: överklagandet skickas vidare till förvaltningsrätten, om nämnden inte själv ändrar beslutet på det sätt som den enskilde begärt.

text: Jag vill med anledning av detta påminna nämnden om att det enligt

text: 46 §

text: FL numera saknar betydelse om beslutsmyndigheten ändrar beslutet på det sätt som klaganden har begärt eller inte. Överklagandet med tillhörande handlingar ska alltid sändas vidare till domstol. I det fall myndigheten har beslutat att ändra det överklagade beslutet ska även detta skickas till domstolen.

text: Jag förutsätter att nämnden skyndsamt ser över sina överklagandehänvisningar för att säkerställa att de stämmer överens med

text: förvaltningslagen

text: Vad som i övrigt har kommit fram i ärendet föranleder inte någon åtgärd eller något uttalande från min sida.

text: Jag har denna dag fattat ett beslut som gäller Försäkringskassans handläggning i ett ärende om omvårdnadsbidrag avseende AA (dnr 5971-2023).

text: Ärendet avslutas.

text: Beslutet har fattats av JO Thomas Norling. Dokumentet har fastställts digitalt och har ingen underskrift.

text: Rättssakkunniga Maria Karlströms har föredragit ärendet och byråchefen Christina Fredin har deltagit i beredningen.


avgjordAv: Justitieombudsmannen Katarina Påhlsson

publisher: Justitieombudsmannen

title: Fråga om en part efter återförvisning på nytt kan göra en begäran enligt 12 § förvaltningslagen

org: jo

sammanfattning: Genom den nu gällande förvaltningslagen infördes ett nytt rättsmedel i 12 §, vilket innebär att en enskild part som har inlett ett ärende under vissa förhållanden har rätt att begära att myndigheten ska avgöra ärendet. En sådan begäran får göras vid ett tillfälle under ärendets handläggning. JO kommer i beslutet fram till att rättsmedlets begränsning till ett tillfälle under ärendets handläggning ska räknas från det att ärendet inletts i första instans till dess att den myndigheten har fattat ett slutligt beslut i ärendet, eventuellt efter återförvisning. En enskild part har därmed inte rätt att göra en ny begäran enligt 12 § efter att ärendet återförvisats, och en myndighet som får in en sådan framställan bör avvisa den snarast. I beslutet behandlas ett klagomål där anmälaren framställt en ny begäran om beslut enligt 12 § i ett tillsynsärende efter att det återförvisats till första instans. JO kritiserar länsstyrelsen för att ha dröjt i sju veckor med att ta ställning till begäran, men med tanke på frågans komplexitet och att det saknats vägledande uttalanden kritiseras myndigheten inte för att på nytt ha tagit ställning till begäran i sak i stället för att avvisa den.

text: Bakgrund

type: rubrik

text: AA har anmält Swedavia AB till Länsstyrelsen i Stockholms län för tillsyn enligt

text: miljöbalken

text: . Under 2017 fattade länsstyrelsen ett beslut i tillsynsärendet. Beslutet överklagades till mark- och miljödomstolen, som återförvisade ärendet till länsstyrelsen den 30 november 2018.

type: stycke

text: Knappt ett år senare begärde AA med stöd av

text: 12 § förvaltningslagen (2017:900)

text: , FL, att länsstyrelsen skulle avgöra ärendet eller avslå hans begäran. Därefter gjorde han en anmälan till JO, som kritiserade länsstyrelsens handläggning av hans begäran (se mitt beslut den 10 december 2021, dnr 434-2020).

text: Den 25 juni 2020 beslutade länsstyrelsen att avsluta tillsynsärendet utan ytterligare åtgärd. Även det beslutet överklagades till mark- och

text: miljödomstolen, som den 3 november 2021 upphävde beslutet och återförvisade ärendet till länsstyrelsen för fortsatt handläggning av en viss fråga.

text: Anmälan

text: I en anmälan, som kom in till JO den 27 juni 2022, klagade AA på länsstyrelsen för långsam handläggning av en ny begäran enligt

text: 12 §

text: FL, som han hade framställt i tillsynsärendet efter återförvisningen. Det framgick att han i en skrivelse den 17 maj 2022, med stöd av

text: 12 §

text: FL, hade begärt att länsstyrelsen skulle avgöra ärendet eller avslå hans begäran.

text: Utredning

text: JO tog inledningsvis del av ett dagboksblad daterat den 18 augusti 2022 i länsstyrelsens ärende med dnr 555-74834-2021. Av dagboksbladet framgick bl.a. följande. Ärendet registrerades den 3 november 2021 när länsstyrelsen tog emot mark- och miljödomstolens beslut om återförvisning och handläggningen återupptogs. Den 17 maj 2022 kom AA:s begäran enligt

text: 12 §

text: FL in till länsstyrelsen. I dagboksbladet fanns det ingen uppgift om att länsstyrelsen hade fattat beslut med anledning av den begäran.

text: JO uppmanade därefter länsstyrelsen att lämna upplysningar om och yttra sig över handläggningen av AA:s begäran enligt

text: 12 §

text: FL, särskilt hur handläggningen förhållit sig till JO:s tidigare kritikbeslut och de uppgifter som länsstyrelsen då hade lämnat om informationshöjande insatser.

text: Länsstyrelsen lämnade den 1 november 2022 följande yttrande (bilagor utelämnade):

text: Yttrande

text: – – – Länsstyrelsen kan inledningsvis konstatera att myndigheten inte har avgjort eller fattat något beslut om att avslå AA:s begäran enligt

text: 12 § första stycket förvaltningslagen

text: […] inom fyra veckor, dvs den tid som är angiven i paragrafen. Av tredje stycket nämnda paragraf framgår att en sådan prövning får begäras av parten vid ett tillfälle under ärendets handläggning. Nu aktuell begäran har framställts i ett ärende som återförvisats till Länsstyrelsen för fortsatt handläggning och där AA även tidigare i det återförvisade ärendet begärt att Länsstyrelsen ska avgöra ärendet. Oavsett detta ska självklart en begäran besvaras inom den tid som förväntas. Genom att inte hantera och besvara AA:s begäran eller förfrågan har Länsstyrelsens handläggning varit bristfällig, antingen enligt

text: 6 § förvaltningslagen

text: eller enligt

text: 12 § förvaltningslagen

text: . Länsstyrelsen beklagar det inträffade och kommer, förutom det arbete som pågår med informationshöjande insatser, även att genomföra mer riktade insatser vad gäller just begäran enligt

text: 12 § förvaltningslagen

text: . Länsstyrelsen avser även att se över rutiner för överlämningar handläggare emellan för att minimera risken för att en liknande situation uppstår. I JO:s anmodan anges att det i yttrandet särskilt ska framgå hur handläggningen förhåller sig till det som uttalas i JO:s tidigare beslut och de uppgifter om informationshöjande insatser som länsstyrelsen då utlovade. Nedan följer en närmare redovisning härav.

text: Länsstyrelsens handläggning avser ett tillsynsärende vid myndigheten enligt

text: miljöbalken

text: rörande verksamheten vid Arlanda flygplats. Länsstyrelsens handläggning av en tidigare begäran från AA enligt

text: 12 § förvaltningslagen

text: föranledde kritik från JO, beslut den 10 december 2021 i JO:s ärende 434-2020. Nu aktuell begäran har framställts i ett ärende hos Länsstyrelsen som rör samma sak som det tidigare tillsynsärendet där Länsstyrelsen fick kritik. Ärendet är återförvisat till Länsstyrelsen enligt en dom i mark- och miljödomstolen den 3 november 2021 i mål 5741-20. AA:s nu aktuella begäran enligt

text: 12 § förvaltningslagen

text: inkom till Länsstyrelsen den 17 maj 2022. AA upprepade sin begäran den 27 juni 2022. AA:s begäran avslogs den 5 juli 2022, se bilaga. Länsstyrelsen konstaterar att handläggningen av AA:s begäran har varit bristfällig. Handläggningen var inte förenlig med vare sig

text: eller

text: 12 §§

text: förvaltningslagen

text: eller med vad som anges i JO:s beslut den 10 december 2021. I sitt tidigare yttrande den 24 juni 2020 anförde Länsstyrelsen att det finns en mall för beslut enligt

text: 12 § förvaltningslagen

text: på sitt intranät. Vidare anfördes att informationsinsatser skulle genomföras efter sommaren i syfte att göra mallen mer känd så att den skulle komma till användning i större utsträckning. Länsstyrelsen har genomfört punktinsatser för att höja medvetandet om de krav som ligger på myndigheten enligt bl.a.

text: och

text: 12 §§

text: förvaltningslagen

text: . Informationsspridningen har genomförts i form av föreläsningar för enskilda enheter inom myndigheten. Det har dock under pandemin inte varit möjligt att nå samtliga anställda. När det gäller enheten som ansvarar för tillsynen över verksamheten vid Arlanda flygplats, miljöskyddsenheten, är en utbildning planerad till den 21 november 2022.

text: Övrigt

text: Det tillsynsärende i vilket AA har framfört sin begäran enligt

text: 12 § förvaltningslagen

text: återförvisade till Länsstyrelsen enligt en dom i mark- och miljödomstolen den 3 november 2021. Domstolen instruerade Länsstyrelsen att inhämta mer information inför ett förnyat ställningstagande från myndigheten om användningen av bana 19 R för start vid flygplatsen är förenlig med flygplatsens miljöbalkstillstånd. Tillsynen enligt

text: miljöbalken

text: är framåtsyftande. Det innebär att Länsstyrelsens tillsynsbeslut måste utgå från aktuella förhållanden. Det är mot denna bakgrund som informationsinhämtningen i tillsynsärendet tar tid. Vid tidpunkten för mark- och miljödomstolens återförvisning av tillsynsärendet var flygtrafiken av sådan begränsad omfattning att det inte bedömdes lämpligt ta ställning till om den dåvarande användningen var förenlig med tillståndet. Länsstyrelsen avser att handlägga ärendet utan onödigt dröjsmål och avsluta ärendet genom ett beslut så snart beredningen är klar. Länsstyrelsen vill även upplysa om att den fortsatta handläggningen av ärendet kommer att ske av annan handläggare. Detta för att inte myndighetens opartiskhet ska kunna ifrågasättas.

text: Länsstyrelsen lämnade in ett beslut daterat den 5 juli 2022 i ärende 500-38454- 2022, i vilket AA:s begäran om beslut enligt

text: 12 §

text: FL avslogs.

text: AA kommenterade remissvaret.

text: Bedömning

text: När den nu gällande

text: förvaltningslagen

text: trädde i kraft den 1 juli 2018 infördes en ny bestämmelse i

text: 12 §

text: . Tillsammans med främst

text: 11 §

text: behandlar den åtgärder när handläggningen hos en myndighet försenas. Bestämmelsen i

text: 12 §

text: innebär att om ett ärende som inletts av en enskild part inte har avgjorts i första instans

text: senast inom sex månader får parten skriftligen begära att myndigheten ska avgöra ärendet. Myndigheten ska inom fyra veckor från den dag då en sådan begäran kom in antingen avgöra ärendet eller i ett särskilt beslut avslå begäran. En sådan prövning får begäras av parten vid ett tillfälle under ärendets handläggning. Myndighetens beslut om att avslå en begäran om att ärendet ska avgöras får överklagas till den domstol eller förvaltningsmyndighet som är behörig att pröva ett överklagande av avgörandet i ärendet. Om överinstansen bifaller överklagandet ska den förelägga den myndighet som har meddelat avslagsbeslutet att snarast eller inom viss tid avgöra det ärende som överklagandet avser. Överinstansens beslut får inte överklagas. (Se 12 och 49 §§ FL.)

text: Av förarbetena framgår att syftet med bestämmelsen i 12 § var att införa ett nytt rättsmedel mot långsam handläggning för att ge enskilda bättre möjligheter att påskynda det slutliga avgörandet i förvaltningsärenden som drar ut oskäligt länge på tiden (se

text: SOU 2010:29 s. 299

text: f. och

text: prop. 2016/17:180 s. 112

text: f.).

text: Begränsningen att rättsmedlet endast får användas en gång under ärendets handläggning och att överinstansens avgörande inte får överklagas motiverades med att det av effektivitetsskäl ansågs angeläget att instanskedjan hålls kort. I propositionen betonades särskilt vikten av att utforma det nya förfarandet så att enskildas intresse av att få ett snabbt avgörande på lämpligt sätt balanseras mot intresset av att det allmännas resurser tas i anspråk på ett effektivt sätt. Ett effektivt förfarande ansågs förutsätta att det inte skulle vara möjligt att tvinga fram upprepade bedömningar av utredningsläget. (Se

text: a. prop. s. 127

text: f.)

text: Som framgått gjorde AA sin nu aktuella begäran om beslut efter att mark- och miljödomstolen hade återförvisat ärendet till länsstyrelsen för fortsatt handläggning. Länsstyrelsen har kort uppehållit sig kring detta i sitt remissvar och påtalat att en begäran om beslut enligt

text: 12 §

text: FL får göras vid ett tillfälle under ärendets handläggning. Länsstyrelsen avvisade dock inte AA:s andra begäran om beslut utan prövade den så småningom i sak genom ett avslagsbeslut.

text: Detta väcker frågan om hur den i bestämmelsen föreskrivna begränsningen till ett tillfälle under ärendets handläggning i första instans ska tillämpas i ärenden som återförvisats dit för fortsatt handläggning. Frågan har inte uttryckligen behandlats i förarbetena.

text: Som framgått har lagstiftaren starkt betonat de effektivitetsskäl som legat till grund för föreskriften att rättsmedlet endast får användas vid ett tillfälle under ärendets handläggning. Vad som utgör ett ärende anges emellertid inte i

text: förvaltningslagen

text: och inte heller i förarbetena finns någon direkt definition av begreppet. Ärendehandläggning ställs dock vanligen mot faktisk verksamhet, som också utförs av myndigheterna. Skillnaden mellan dessa åtgärder beskrivs principiellt ligga i att handläggningen av ärenden utmynnar i ett beslut av något slag. Vidare sägs att ärendehandläggningen innefattar alla åtgärder som en

text: myndighet vidtar från det att ett ärende inleds till dess att det avslutas. För att veta om ett ärende har inletts vid en myndighet är det av betydelse att kunna avgöra om myndigheten måste avsluta handläggningen genom ett beslut. (Se

text: SOU 2010:29 s. 96

text: f. och

text: prop. 2016/17:180 s. 23

text: f.)

text: Visserligen kan det noteras att återförvisade ärenden många gånger får ett nytt ärendenummer hos beslutsmyndigheten. En sådan ordning kan exempelvis bero på hur myndigheten valt att organisera sitt diarium för att uppfylla skyldigheten att registrera allmänna handlingar enligt

text: 5 kap.

text: offentlighets- och sekretesslagen (2009:400)

text: . Det kan dock inte betyda att det ska anses vara fråga om ett nytt ärende i

text: förvaltningslagens

text: mening. Vid en återförvisning har det överklagade beslutet vanligtvis upphävts helt eller delvis och ärendet hos underinstansen är därmed inte avslutat. Efter en återförvisning är det alltså i den delen i sak fråga om samma ärende i vilket handläggningen återupptas och fortsätter.

text: Enligt min mening betyder det sagda att möjligheten att framställa en begäran enligt

text: 12 §

text: FL begränsas till ett tillfälle under ärendets handläggning, räknat från det att ärendet inletts i första instans till dess att den myndigheten fattat ett slutligt beslut i ärendet, eventuellt efter återförvisning.

text: Mitt ställningstagande innebär att en enskild part inte med framgång kan göra en ny begäran med stöd av

text: 12 §

text: FL efter att ärendet har återförvisats. Eftersom AA tidigare hade gjort en sådan hade han inte rätt att få sin nya framställan prövad i sak.

text: Jag har tidigare uttalat att myndigheter som får in en begäran av det här slaget måste hantera den på något sätt och att det bl.a. betyder att myndigheten måste ta ställning till om förutsättningarna för att ha rätt till ett beslut enligt

text: 12 §

text: FL är uppfyllda. En myndighet som anser att bestämmelsen av någon anledning inte är tillämplig ska alltså enligt min mening avvisa framställan (se t.ex. mitt beslut den 28 april 2021, dnr 6932-2019).

text: I ärenden som aktualiserar överväganden om huruvida den som framställt en begäran enligt 12 § är part i ärendet har jag vidare anfört att sådana överväganden inte får dra ut på tiden eftersom det, om bestämmelsen bedöms vara tillämplig, ska vara möjligt att meddela ett särskilt beslut eller avgöra ärendet inom fyraveckorsfristen. Beslut om att avvisa en begäran enligt

text: 12 §

text: FL på den grunden att den som gjort framställan inte är part i ärendet ska därför beslutas inom fyra veckor, dvs. samma tid som myndigheten enligt bestämmelsen har på sig att avgöra ärendet eller fatta beslut om att avslå begäran. (Se mitt inledningsvis nämnda beslut den 10 december 2021, dnr 434-2020 och beslut den 16 maj 2022, dnr 4327-2020.) När det i stället står klart att en enskild part framställt en ny begäran enligt

text: 12 §

text: FL i ett ärende, där han eller hon alltså redan har gjort en sådan, bör dock myndigheten inte avvakta med prövningen utan snarast avvisa den.

text: I det nu aktuella ärendet tog länsstyrelsen ställning till AA:s begäran den 5 juli 2022, dvs. efter sju veckor. Länsstyrelsen har alltså uppenbarligen ansett att det funnits förutsättningar att pröva AA:s begäran i sak. Som framkommit ska en sådan prövning göras åtminstone inom fyra veckor. Handläggningen har därmed under alla förhållanden inte varit förenlig med vad som föreskrivs i

text: 12 §

text: FL. Länsstyrelsen ska kritiseras för hanteringen i denna del. Med tanke på frågans komplexitet och att det saknats vägledande uttalanden i förarbetena och rättspraxis anser jag dock inte att det finns skäl att kritisera länsstyrelsen för att den på nytt tog ställning till begäran i sak i stället för att avvisa den.

text: Det som i övrigt har kommit fram i ärendet ger inte anledning till några ytterligare åtgärder eller uttalanden från min sida.

text: Ärendet avslutas.

text: Katarina Påhlsson

text: Ärendet har föredragits av rättssakkunniga Reb Kerstinsdotter. Byråchefen Charlotte Håkansson har deltagit i beredningen.

type: avgorande


avgjordAv: Chefsjustitieombudsmannen Elisabet Fura

nyckelord:
Allmänna handlingar
Långsam handläggning
Sekretess

title: Kritik mot Kriminalvården, anstalten Visby, för att ha dröjt med att lämna ut kopior av allmänna handlingar

sammanfattning: Enligt 35 kap. 15 § andra stycket offentlighets- och sekretesslagen gäller sekretessen enligt första stycket i samma stadgande (den s.k. kriminalvårdssekretessen) inte beslut av Kriminalvården. I beslutet uttalar sig JO om möjligheterna för Kriminalvården att med stöd av en annan bestämmelse i offentlighets- och sekretesslagen (21 kap. 3 §) sekretessbelägga uppgifter i myndighetens beslut. JO kritiserar Kriminalvården för långsam handläggning av en begäran om kopior av vissa strafftidsbeslut.

text: 1 Anmälan

text: I en anmälan som kom in till JO den 14 september 2015 framförde AA klagomål över hur Kriminalvården, anstalten Visby, handlagt en begäran om att få ta del av allmänna handlingar. Han uppgav i huvudsak följande:

text: Den 1 september 2015 kl. 11.57 skickade han ett e-postmeddelande till anstalten Visby med följande innehåll: Hej, Undertecknad önskar, i filformat pdf, alla strafftidsbeslut för intagna som just nu finns på anstalten Visby. Den 13 september 2015 kl. 13.04 skickade han till samma adress ett nytt e-postmeddelande med följande innehåll: Hej, Den 1 september inkom undertecknad om en önskan att få erhålla alla strafftidsbeslut, i filformat pdf, för intagna som just nu finns på anstalten Visby. Fortfarande har inte min begäran handlagts. Dagen efter blev han uppringd av en mansperson i anstalten Visby. När han bekräftade att han varit i kontakt med anstalten för att få del av strafftidsbesluten, undrade tjänstemannen vem han var, och vidare ville tjänstemannen veta vad han skulle med strafftidsbesluten till. Han informerade tjänstemannen om att han inte var skyldig att uppge detta, vilket tjänstemannen accepterade utan invändning. Därefter frågade tjänstemannen om han ville ha samtliga strafftidsbeslut, vilket han svarade ja på. Vidare frågade tjänstemannen om han ville att

text: besluten skulle anonymiseras, och det svarade han nej på. Tjänstemannen frågade dessutom om strafftidsbesluten skulle vara kompletta, dvs. innehålla alla uppgifter kopplade till när strafftiden påbörjades och avslutades. AA uppgav att han ville att besluten skulle vara kompletta. Samtalet avslutades med att tjänstemannen uppgav att han skulle konsultera sin ”region/riksjurist” och därefter återkomma.

text: Anstalten Visby är med fem platser Kriminalvårdens minsta anstalt, och AA:s begäran avsåg som mest fem handlingar. Dessa handlingar torde vara helt offentliga. Det är anmärkningsvärt att anstalten tycks ha ignorerat hans begäran under två veckors tid. Det kan inte ta två veckor att pröva utlämnande av fem handlingar, och förfarandet kan inte vara förenligt med

text: tryckfrihetsförordningens

text: skyndsamhetskrav. Inte heller tjänstemannens efterforskningar om AA:s identitet är förenliga med grundlagen. Dessutom är det märkligt att anstalten ställde frågor om strafftidsbeslutens beskaffenhet.

text: I en komplettering av anmälan, som kom in till JO den 15 september 2015, uppgav AA i huvudsak följande:

text: Den 14 september 2015 fick han de handlingar som han begärt av anstalten Visby. Fyra av fem beslut innehöll sekretessbelagda uppgifter på grund av att fyra intagna har skyddad identitet. Trots detta har det inte varit befogat för anstalten att fråga vem han var och vad han skulle med besluten till. En handläggningstid på två veckor är anmärkningsvärd även om fyra handlingar innehöll vissa hemliga uppgifter.

text: Till kompletteringen hade AA bifogat kopior av de utlämnade handlingarna och en skrivelse från anstalten Visby med följande innehåll:

text: Ang din begäran om att erhålla strafftidsbeslut på samtliga intagna i anstalten Visby 2015-09-01 Svaret har dröjt, vilket vi beklagar, men inte utan att vi arbetat med att ta reda på hur vi skall agera. Det är nämligen så att endast en av de intagna vid tidpunkten inte hade skyddad identitet. Vi översänder här fyra strafftidsbeslut, där tre maskeras med stöd av

text: 21 kap 3 § Offentlighets- och Sekretesslagen

text: . Återkommer till dig med anvisningar om hur du kan gå tillväga för att få en formell prövning gällande de maskerade uppgifterna. I tjänsten

text: Underskrift Underskrift I tre av de fyra besluten hade anstalten tagit bort (maskat) namn, personnummer och domstolens målnummer.

text: 2 Utredning

text: Anmälan tillsammans med kompletteringen översändes till Kriminalvården för yttrande. I sitt remissvar anförde Kriminalvården, region Öst, genom regionchefen BB, bl.a. följande:

text: Sakförhållanden

text: Anstalten Visby har, genom kriminalvårdschefen CC och klienthandläggaren DD, inkommit med uppgifter rörande omständigheter hänförliga till anmälan, härav framgår bl.a. följande. Den 1 september 2015 inkom AA:s begäran om att få ta del av de aktuella handlingarna. Samma dag kontaktade anstalten en av huvudkontorets kriminalvårdsjurister för att få vägledning rörande hur ärendet skulle hanteras då flera av de handlingar som begärdes ut avsåg intagna som hade skyddad identitet. I dylika fall handlar det ofta om hotade intagna, ibland medialt uppmärksammade, där det finns ett förhållandevis högt skyddsvärde att beakta. Anstalten hänvisades vidare av kriminalvårdsjuristen, men då annat arbete uppkom togs inte någon ny kontakt. Med anledning av sjukfrånvaro hanterades inte heller frågan efterföljande vecka. Söndagen den 13 september skickade AA en påminnelse om begäran. Vakthavande befäl EE kontaktade då AA eftersom det bedömdes föreligga tveksamheter om vad som skulle lämnas ut – det var därför som AA fick frågor kring begäran. Vakthavande befäl presenterade sig och accepterade AA:s svar utan invändning. Detta verifieras av ytterligare en tjänsteman som närvarade vid samtalet. Därefter konsulterade anstalten återigen kriminalvårdsjurist om hur ärendet skulle hanteras utifrån de särskilda skyddsaspekter som förelåg. Kriminalvårdsjuristen var vidare i kontakt med sekretesshandläggare på huvudkontoret. Den 14 september 2015 skickades de efterfrågade handlingarna till AA och efterföljande dag även anvisningar om hur man kunde få en formell prövning gällande de uppgifterna som maskats.

text: Tillämpliga bestämmelser

text: 2 kap.

text: 14 §§

text: tryckfrihetsförordningen

text: (TF)

text: Kriminalvårdens bedömning

text: Vad gäller de frågor som AA fick rörande vem han var och vad han skulle använda de begärda uppgifterna till kan följande noteras. Vid utlämnande av allmän handling måste i många fall en bedömning göras avseende vilken skadeverkan ett utlämnande av uppgiften skulle kunna få. I det aktuella fallet skulle sekretessprövningen göras jml bestämmelserna i

text: 35 kap. 15 §

text: samt

text: 21 kap. 3 §

text: , OSL, vilka innebär tillämpning av ett s.k. rakt skaderekvisit. Skadeprövningen påverkas givetvis vidare av den information som myndigheten har att tillgå, exempelvis skulle troligen utfallet av en sekretessprövning kunna bli annorlunda om det står klart att det är en närstående till en intagen som begär ut en uppgift om den intagne än om det skulle vara en grovt kriminell person som begär ut densamma. Med anledning härav torde det inte vara fel att i vissa fall ställa frågor till den som begärt ut en allmän handling. Däremot måste myndigheten i ett sådant sammanhang vara tydlig med att den sökande inte behöver svara på frågorna men att den eventuella informationen kan vara av vikt vid sekretessprövningen. Myndigheten får inte heller ge intrycket av att uppgiften inte kommer att lämnas ut i det fall den sökande inte svara på frågor. Även om anstalten Visbys intention i det aktuella ärendet varit att inhämta mer information för att kunna göra en så adekvat skadebedömning som möjligt, och att anstalten utan invändning accepterat AA:s val att inte svara, får konstateras

text: att anstalten borde ha uttryckt sig annorlunda vid kontakten med AA och i början av samtalet informerat AA om att det var högst frivilligt för AA att svara på frågorna och att syftet med frågorna var att få ett bredare underlag för skadeprövningen. Beträffande handläggningstiden för utlämnandeärendet noteras följande. JO har i ett flertal beslut uttalat att innebörden av det särskilda skyndsamhetskrav som föreskrivs i

text: 2 kap.

text: TF är att besked i en utlämnandefråga bör lämnas redan samma dag som begäran gjorts. Någon eller några dagars fördröjning kan dock godtas om en sådan fördröjning är nödvändig för att myndigheten ska kunna ta ställning till om den efterfrågade handlingen är allmän och offentlig. JO har vidare ansett att härtill kommer att ett visst dröjsmål är ofrånkomligt om framställningen avser eller fordrar genomgång av ett omfattande material. I förevarande ärende konstateras att det dröjt ca två veckor för anstalten Visby att lämna ut de begärda handlingarna. Som anstalten anfört har sekretessprövningen förvisso inte varit av helt okomplicerad natur då det förelåg särskilda skyddsaspekter gällande de uppgifter som AA begärde att få ut. Frågan lyftes också till Kriminalvårdens huvudkontor där den diskuterades av olika tjänstemän vilket motiverar ett visst dröjsmål avseende utlämnandet. En handläggningstid om två veckor är emellertid, med beaktande av såväl frågans svårighet som materialets omfattning, enligt Kriminalvården för lång.

text: Kriminalvården anmodades därefter att på nytt yttra sig i ärendet och då särskilt beröra innehållet i

text: 6 kap. 3 §

text: och

text: 35 kap. 15 § andra stycket

text: offentlighets- och sekretesslagen

text: . I ett förnyat yttrande anförde Kriminalvården, region Öst, genom regionchefen BB, följande:

text: Sakförhållanden

text: Ärendets hantering utifrån bestämmelserna i

text: 6 kap. 3 §

text: OSL Den 14 september 2015 besvarade anstalten Visby AA:s begäran om utlämnande av allmänna handlingar. Anstalten hade då maskerat vissa uppgifter i handlingarna och informerade i det missiv som medföljde de begärda handlingarna att anstalten skulle återkomma med anvisningar om hur AA kunde gå tillväga i det fall AA önskade en formell prövning avseende de maskerade uppgifterna. Efterföljande dag översände anstalten de aktuella anvisningarna.

text: Sekretessprövningen Vad gäller den sekretessprövning som gjordes i ärendet föregicks anstaltens bedömning av kontakt med huvudkontoret eftersom flera av de strafftidsbeslut som AA begärde att få utlämnade avsåg intagna med s.k. skyddad identitet. Frågan utreddes mellan kriminalvårdsjurist och sekretesshandläggare vid huvudkontoret och anstalten fick, samma dag som anstalten ställt frågan, återkoppling från huvudkontoret vilken innebar att namn, personnummer och viss domsinformation kunde maskeras avseende de aktuella intagna. Handlingarna utlämnades till AA senare under samma dag. Anledningen till att frågan om utlämnande dessförinnan hade dröjt har beskrivits tidigare i ärendet. Det lagrum som bedömdes tillämpligt i ärendet var

text: 21 kap. 3 §

text: OSL då Kriminalvårdens beslut inte omfattas av sekretess enligt

text: 35 kap. 15 § andra stycket

text: OSL. Anstalten hänvisade till

text: 21 kap. 3 §

text: OSL i det missiv som medföljde de utlämnade handlingarna.

text: Tillämpliga bestämmelser

text: 6 kap. 3 §

text: 21 kap. 3 §

text: och

text: 35 kap. 15 § andra stycket

text: , OSL

text: Kriminalvårdens bedömning

text: Vad gäller 6 kap. 3 § första och andra styckena OSL är det Kriminalvårdens uppfattning att anstalten Visby hanterat ärendet om utlämnande korrekt dels utifrån vem som handlagt utlämnandefrågan (jfr paragrafens första stycke), dels utifrån att det inte synes ha förelegat en situation som fordrat myndighetens beslut i enlighet med paragrafens andra stycke. Det bör härvid framhållas att samråd inom myndigheten måste kunna äga rum utan att det av den anledningen ska anses röra sig om en sådan ”tveksamhet” som avses i

text: 6 kap. 3 §

text: OSL.

text: Beträffande informationsskyldigheten i

text: 6 kap. 3 § tredje stycket

text: OSL torde anstalten till viss del ha uppfyllt sin informationsskyldighet då anstalten framhöll att det fanns en möjlighet att få utlämnandet formellt prövat. Anstalten upplyste emellertid inte AA om att en sådan formell prövning är nödvändig för att frågan om utlämnande ska kunna överklagas. Det får vidare antas att lagstiftningens intention är att information enligt 6 kap. 3 § tredje stycket ska lämnas i omedelbar anslutning till utlämnandet, vilket alltså inte till fullo skedde. Det bör dock noteras att anstalten varit tydlig mot AA att informationens skulle komma att lämnas i efterhand och att anstalten ombesörjde detta dagen efter utlämnandet. Någon egentlig rättsförlust för AA kan därför svårligen anses ha uppkommit. Rörande den sekretessprövning som gjorts kan konstateras att

text: 35 kap. 15 § andra stycket

text: OSL föreskriver att sekretessen enligt 35 kap. 15 § första stycket (den s.k. kriminalvårdssekretessen) inte gäller beslut av Kriminalvården. Premissen avseende de strafftidsbeslut som AA begärde ut var således att sekretess enligt 35 kap. 15 § första stycket inte kunde åberopas, vilket inte heller gjordes. Av

text: 21 kap. 3 §

text: OSL framgår emellertid bl.a. att sekretess gäller för uppgift som kan lämna upplysning som kan användas för att komma i kontakt med den enskilde om det av särskild anledning kan antas att den enskilde kan komma att utsättas för hot eller våld eller lida annat allvarligt men om uppgiften röjs. AA:s framställan gällde samtliga intagnas strafftidsbeslut i anstalten Visby. Flera av de intagna hade vid tidpunkten för begäran s.k. skyddad identitet. Eftersom det fanns en hotbild mot dessa personer betraktades de som särskilt utsatta, och utlämnandet av vissa uppgifter som förekom i strafftidsbesluten – och som kunde koppla enskilda individer till deras specifika vistelseadress (anstalten Visby) – föregicks därför av en sekretessprövning (jfr

text: prop. 2005/06:161, s 55

text: ). Härvid bör vidare följande förtydligas. Om en begäran att få ut beslut, exempelvis strafftidsbeslut, ställs till en specifik anstalt rörande de intagna som för tillfället befinner sig i anstalten kommer ett omaskerat utlämnande följaktligen röja vilka intagna som befinner sig i anstalten, vilket skulle motverka det skyddssyftet som

text: 21 kap. 3 §

text: OSL avser att främja.

text: 21 kap. 3 § första stycket

text: OSL gäller för ”uppgift om en enskilds bostadsadress eller annan jämförbar uppgift som kan lämna upplysning om var den enskilde bor stadigvarande eller tillfälligt”. Med ”annan jämförbar uppgift” avses t.ex. adress till fritidsbostad eller hotell, eller uppgift om faxnummer eller om vem som är den enskildes arbetsgivare (se

text: prop. 2005/06:161, s 98

text: ). Bestämmelsen torde kunna tillämpas på uppgifter som röjer vilken anstalt en särskilt utsatt klient befinner sig på (se t.ex. Kammarrätten i Jönköpings dom 2015-05-15, mål nr 873-15). Även om bestämmelsen inte uttryckligen ger någon möjlighet att hemlighålla en persons namn eller personnummer (se

text: JO 2014/15 s. 630

text: ) lämnar sådana uppgifter – i ett fall som detta – otvivelaktigt upplysning om var särskilt utsatta enskilda bor tillfälligt. På grund av utformningen av AA:s framställning måste

text: 21 kap. 3 §

text: OSL, enligt Kriminalvårdens mening, varit tillämpbar på uppgifter om namn, personnummer, målnummer och andra uppgifter som – vid ett utlämnande – röjt att en viss särskilt utsatt intagen befunnit sig i anstalten Visby. Enligt Kriminalvårdens uppfattning har dessa uppgifter i nu aktuellt fall varit lika jämförbara med rena adressuppgifter som t.ex. en uppgift om vem som är en enskilds arbetsgivare. Anstalten har i detta fall funnit att det kunnat antas att röjande av uppgifterna skulle leda till sådant men som avses i bestämmelsen, och därför lämnat ut strafftidsbesluten med maskeringar.

text: Avslutningsvis kan noteras att om sökandens framställan i stället hade gällt specificerade personer och riktats till Kriminalvårdens huvudkontor, hade några personuppgifter i strafftidsbesluten inte maskerats. Det kan också noteras att Kriminalvården i tidigare JO-ärenden påtalat svårigheterna att, utifrån gällande sekretessregelverk, på ett tillräckligt sätt skydda enskildas personliga förhållanden då mer – för den aktuella typen av ärenden – mötande bestämmelser saknas (se t.ex. JO:s beslut 2014-03-10, dnr 5590-2013). Kriminalvården finner emellertid frågan hur de förvaltningsdomstolar, som har att pröva överklaganden av myndigheters beslut i utlämningsärenden, skulle bedöma tillämpbarheten av

text: 21 kap. 3 §

text: OSL i ett sådant ärende som nu varit för handen intressant. AA gavs möjlighet att kommentera remissvaret.

text: 3 Bedömning

text: I ärendet aktualiseras, förutom AA:s synpunkter på hur anstalten Visby har hanterat hans begäran om utlämnande av allmänna handlingar, även frågor av mer generell karaktär. Frågorna rör i vilken utsträckning Kriminalvården kan sekretessbelägga uppgifter i myndighetens beslut och i förlängningen vilka möjligheter Kriminalvården har att skydda intagnas identitet.

text: JO brukar som regel inte uttala sig i bedömningsfrågor. Skälet till det är bl.a. att JO inte kan ändra en myndighets beslut och att sådana frågor som regel kan bli föremål för prövning i domstol. Det finns emellertid inget som hindrar JO från att ge sin syn även på sådana frågor. Kriminalvården har i sitt andra remissyttrande fört ett utförligt resonemang om varför det enligt myndigheten är möjligt att ta bort namn och personuppgifter i myndighetens beslut med stöd av

text: 21 kap. 3 § offentlighets- och sekretesslagen

text: Denna fråga är nära förknippad med anstaltens agerande vid prövningen av AA:s begäran och har dessutom betydelse för belysning av vilka möjligheter Kriminalvården i dag har att skydda intagnas personuppgifter. Av den anledningen anser jag mig oförhindrad att ge min syn på möjligheten att sekretessbelägga uppgifter med stöd av den nyssnämnda bestämmelsen. Efter att ha gjort detta övergår jag till bedömningen av vad som har framkommit om anstalten Visbys handläggning av AA:s begäran.

text: 3.1 Sekretessbeläggande av uppgifter i Kriminalvårdens beslut I

text: 2 kap. 1 § tryckfrihetsförordningen

text: anges att varje svensk medborgare har rätt att ta del av allmänna handlingar i syfte att främja ett fritt meningsutbyte och en allsidig upplysning. Av 2 kap. 2 § första stycket följer att denna rätt får begränsas med hänsyn bl.a. till skyddet för enskildas personliga eller ekonomiska förhållanden. I paragrafens andra stycke anges att en sådan begränsning noga ska anges i en bestämmelse i en särskild lag eller, om det framstår lämpligare, i en annan lag som den särskilda lagen hänvisar till.

text: Den särskilda lag som omnämns i

text: tryckfrihetsförordningen

text: är offentlighets- och sekretesslagen.

text: 3.1.1 Aktuella bestämmelser i offentlighets- och sekretesslagen Enligt

text: 35 kap. 15 § första stycket offentlighets- och sekretesslagen

text: gäller sekretess inom kriminalvården för uppgift om en enskilds personliga förhållanden, om det kan antas att den enskilde eller någon närstående till denne lider men eller att fara uppkommer för att någon utsätts för våld eller lider annat allvarligt men om uppgiften röjs. Av andra stycket i samma paragraf följer att sekretessen inte gäller beslut av Kriminalvården eller en övervakningsnämnd.

text: Skälet till att Kriminalvårdens beslut inte omfattas av sekretess är framför allt att den slutna kriminalvården ska vara underkastad offentlig insyn till stöd för kontroll och debatt kring kriminalpolitiken. Även om kriminalvårdssekretessen inte omfattar Kriminalvårdens beslut finns det andra sekretessbestämmelser som myndigheten måste förhålla sig till.

text: Enligt

text: 21 kap. 3 § första stycket offentlighets- och sekretesslagen

text: gäller sekretess för uppgift om en enskilds bostadsadress eller annan jämförbar uppgift som kan lämna upplysning om var den enskilde bor stadigvarande eller tillfälligt, den enskildes telefonnummer, e-postadress eller annan jämförbar uppgift som kan användas för att komma i kontakt med denne samt för motsvarande uppgifter om den enskildes anhöriga, om det av särskild anledning kan antas att den enskilde eller någon närstående till denne kan komma att utsättas för hot eller våld eller lida annat allvarligt men om uppgiften röjs.

text: 3.1.2 Sekretessbeläggning av vissa uppgifter i besluten

text: Det är med stöd av den sistnämnda bestämmelsen som anstalten Visby har sekretessbelagt vissa uppgifter i de beslut som lämnades ut till AA. Bestämmelsen har till syfte att skydda förföljda personer. Det är fråga om en primär sekretessbestämmelse vars räckvidd inte har begränsats. Det innebär att uppgifterna som anges i bestämmelsen kan omfattas av sekretess oavsett i vilket sammanhang de förekommer.

text: Bestämmelsen gör det möjligt för en myndighet att hemlighålla bl.a. en enskilds bostadsadress eller någon annan jämförbar uppgift som kan lämna upplysning om var den enskilde bor stadigvarande eller tillfälligt. Om sådana uppgifter återfinns i Kriminalvårdens beslut och myndigheten finner att övriga förutsättningar i bestämmelsen är uppfyllda, kan myndigheten – oavsett innehållet i

text: 35 kap. 15 § andra stycket offentlighets- och sekretesslagen

text: – sekretessbelägga uppgifterna. Kriminalvården har gjort bedömningen att sekretessen även omfat-

text: Se Lenberg m.fl., Offentlighets- och sekretesslagen (1 juli 2015, Zeteo) kommentaren till

text: 35 kap. 15 § offentlighets- och sekretesslagen

text: . Se Lenberg m.fl., Offentlighets- och sekretesslagen (1 juli 2015, Zeteo) kommentaren till

text: 3 kap. 1 § offentlighets- och sekretesslagen

text: tar intagnas namn, personnummer och deras målnummer i domstol. Som skäl för detta har myndigheten uppgett att om dessa uppgifter skulle ha lämnats ut, hade den som begärt ut handlingarna fått klart för sig att personerna befann sig i anstalten och därmed deras ”tillfälliga bostadsort”. Därmed omfattas dessa uppgifter enligt Kriminalvården av bestämmelsens reglering om ”annan jämförbar uppgift”.

text: I förarbetena till bestämmelsen uttalas att ”sådana uppgifter som i första hand bör kunna hemlighållas med stöd av den nya bestämmelsen bör vara uppgift om enskilds bostadsadress och andra jämförbara uppgifter som kan avslöja var personen bor stadigvarande eller tillfälligt, t.ex. uppgifter om adress till fritidsbostad eller hotell”. Innan bestämmelsen infördes gav en remissinstans (Skatteverket) uttryck för att bestämmelsen borde göras mer vidsträckt och omfatta uppgifter om ”enskildas personliga förhållanden”. Med anledning av detta uttalade regeringen följande:

text: Regeringen delar Skatteverkets uppfattning att den nya bestämmelsen bör omfatta fler uppgifter än vad kommittén har föreslagit. Det följer dock av

text: 2 kap. 2 §

text: TF att varje undantag från rätten att ta del av allmänna handlingar skall anges noga i sekretesslagen eller i en lag som sekretesslagen hänvisar till. Den s.k. folkbokföringssekretessen enligt 7 kap. 15 § har således begränsats på så vis att den bl.a. bara gäller i vissa angivna verksamheter. Med hänsyn till vikten av offentlighet anser regeringen att en primär sekretessbestämmelse som skall gälla hos alla myndigheter och som skulle omfatta alla uppgifter om enskildas personliga förhållanden skulle få ett allt för vitt tillämpningsområde. Den nya bestämmelsen bör därför, på motsvarande sätt som har skett vid utformningen av det extra starka sekretesskydd som gäller för personalen hos myndigheter där personalen särskilt kan riskera att utsättas för våld eller annat allvarligt men, begränsas till att avse vissa angivna uppgifter (jfr 7 kap. 11 § fjärde stycket andra – tredje 5 6 meningarna sekretesslagen ). Mot bakgrund av vad som anges i

text: 2 kap. 2 § andra stycket tryckfrihetsförordningen

text: , utformningen av den aktuella paragrafen och den mycket tydliga skrivningen i förarbetena finner jag för egen del inget utrymme för att göra en sådan tolkning som Kriminalvården har redovisat i sitt remissvar.

text: 3.2 Kriminalvårdens möjligheter att skydda intagnas identitet Jag vill framhålla att även om jag inte delar Kriminalvårdens uppfattning om vilka uppgifter som går att sekretessbelägga med stöd av

text: har jag förståelse för de skäl som legat bakom myndig-

text: Se

text: prop. 2005/06:161 s. 50

text: . Den numera upphävda

text: sekretesslagen (1980:100)

text: . Motsvaras av

text: 22 kap.

text: 3 §§

text: offentlighets- och sekretesslagen

text: , JO:s anm. Motsvaras av

text: 39 kap.

text: 3 § första

text: och

text: andra stycket

text: offentlighets- och sekretesslagen

text: , JO:s anm. Se

text: prop. 2005/06:161 s. 50

text: hetens resonemang. Det kan av olika skäl finnas ett behov av att skydda intagnas identitet, och det har i tidigare ärenden hos JO framkommit att Kriminalvården anser att den nuvarande lagstiftningen är otillräcklig.

text: De tidigare ärendena har rört utformningen av Kriminalvårdens beslut och – i likhet med det här fallet – det förhållandet att kriminalvårdssekretessen i 35 kap.

text: 15 § offentlighets- och sekretesslagen

text: inte omfattar myndighetens beslut. Kriminalvårdens synpunkter har gjort att jag översänt mina beslut till såväl Justitiedepartementet som riksdagens justitieutskott för kännedom.

text: Den nuvarande lagstiftningen innebär även svårigheter för Kriminalvården att hemlighålla identiteten på intagna med skyddade personuppgifter. I ett ärende uppgav Kriminalvården, huvudkontoret, bl.a. följande:

text: Som framgår av utredningen har Kriminalvården i dagsläget ingen speciell rutin när det gäller utformning av beslut rörande klienter med skyddade personuppgifter. Kriminalvården har mycket begränsade möjligheter att sekretessbelägga uppgifter om enskildas personliga förhållanden som förekommer i beslut (

text: 35 kap. 15 § andra stycket

text: OSL). Även om man skulle kunna överväga att endast skriva ut personnummer, vilket kräver en ombyggnad av systemet kvarstår detta faktum. Det kan noteras att Kriminalvården har påtalat för regeringen att sekretessreglerna till skydd för enskildas personliga förhållanden bör ses över. Det pågår ett arbete för att på sikt införa ett system med unika intagningsnummer för varje intagen, vilket skulle kunna användas som identifierare i beslut. Detta ligger dock ett flertal år framåt i tiden. Det kan slutligen anmärkas att vid en begäran om utlämnande av allmän handling görs regelmässigt en prövning av om uppgifter i ett beslut ska sekretessbeläggas med stöd av andra bestämmelser, t.ex.

text: 21 kap. 3 §

text: OSL.

text: I ett annat ärende aktualiserades Kriminalvårdens rutiner för hantering av personuppgifter om intagna som placeras på s.k. skyddsplatser. I samband med det anförde jag bl.a. följande:

text: På den avdelning som klagomålen avser placeras intagna som av olika skäl är i behov av en skyddad placering. Skyddsplatser finns i ett antal anstalter runt om i landet, och i sammanhanget finns det skäl att nämna skyddsplatserna i anstalten Saltvik. Intagna som placeras där tilldelas ett särskilt alias som används i stället för deras riktiga namn. Såvitt jag känner till är det bara anstalten Saltvik som har denna rutin, och den har tillkommit för att ge de intagna ett bättre skydd. Till saken hör att skyddsplatserna i anstalten Saltvik utgör en särskild kategori eftersom de är inrättade i anstaltens säkerhetsenhet. Det innebär bl.a. att placering där sker efter ett särskilt beslut av myndighetens huvudkontor. Jag känner inte till skälen för varför Kriminalvården valt att inte använda samma system med alias för samtliga skyddsplatser i landet. Jag kan föreställa mig att det för en enskild intagen kan framstå som en aning egendomligt att det inom en och samma myndighet används olika system för samma kategori av intagna. I en anstalt tilltalas de intagna inte ens med sitt namn, medan i en anstalt anges deras namn invid dörren till bostadsrummen. Oavsett om det är rätt eller fel, har jag

text: Se exempelvis JO 2015/16 s. 186, dnr

text: . Se Kriminalvårdens yttrande den 14 februari 2014 i JO:s ärende dnr 5590-2013.

text: förståelse för att intagna i samband med en flytt från anstalten Saltvik till anstalten Tidaholm kan uppleva att de erbjuds ett sämre skydd på den senare anstalten. Mot bakgrund av det redovisade bör enligt min mening Kriminalvården överväga att införa enhetliga rutiner för skyddsplatser i landet. I vart fall bör myndigheten sträva efter att rutinerna för sådana platser i samma säkerhetsklass är de samma. Om det är så att Kriminalvården uppfattar att skyddsplatserna i anstalten Saltvik tillhör en särskild säkerhetsklass som motiverar att vissa rutiner enbart ska tillämpas där, måste på övriga anstalter i vart fall det förhållandet att det är fråga om skyddsplatser tillmätas stor betydelse i fråga om hanteringen av de intagnas personuppgifter. Det nu aktuella ärendet aktualiserar på nytt frågan om behovet av en översyn av kriminalvårdssekretessen. I avvaktan på eventuella regeländringar finns det åtgärder som Kriminalvården kan vidta för att stärka skyddet för de intagna som placeras på skyddsplatser. Ett sådant exempel är införandet av unika intagningsnummer som skulle kunna användas för identifiering av intagna. Jag vill även återigen framhålla behovet av en samordning av rutinerna för Kriminalvårdens skyddsplatser.

text: 3.3 Anstalten Visbys hantering av begäran om utlämnande I denna del aktualiseras frågan om anstalten Visby har hanterat AA:s begäran om att få ta del av allmänna handlingar på ett korrekt sätt.

text: 3.3.1 En begäran om att få en kopia av en allmän handling ska behandlas

text: skyndsamt

text: Enligt

text: 2 kap. 12 § första stycket tryckfrihetsförordningen

text: ska en allmän handling som får lämnas ut på begäran genast eller så snart det är möjligt på stället utan avgift tillhandahållas den som önskar ta del av den så att handlingen kan läsas, avlyssnas eller på annat sätt uppfattas. Utgångspunkten för bestämmelsen är att en handling ska lämnas ut i direkt anslutning till sökandens framställning och att varje dröjsmål med utlämnandet ska kunna motiveras.

text: Av

text: 2 kap. 13 § andra stycket tryckfrihetsförordningen

text: följer att en begäran om att få avskrift eller kopia av en allmän handling ska behandlas skyndsamt. I bestämmelsen ställs inte lika höga krav på snabbhet i fråga om handläggningen som i 12 § (jämför ”genast”). Utgångspunkten ska ändå vara att de båda formerna för handlingars utlämnande ska behandlas lika, dvs. att en begäran om avskrift eller kopia handläggs inom samma tid som om den hade gällt att handlingen skulle tillhandahållas på stället.

text: Av utredningen framgår att AA den 1 september 2015 skickade in sin begäran till anstalten Visby om att få kopior av strafftidsbesluten för de intagna som

text: Se mitt beslut den 31 augusti 2015 i dnr 1838-2015. Se Bohlin, Offentlighetsprincipen, 9 uppl., 2015, s. 117. Se Bohlin, Offentlighetsprincipen, 9 uppl., 2015, s. 128 f.

text: fanns i anstalten. Anstalten påbörjade förvisso handläggningen av begäran direkt, men processen stannade av eftersom det ”uppkom annat arbete” och ansvarig handläggare därefter blev sjuk. Handläggningen återupptogs först efter det att AA skickade in en påminnelse nästan två veckor senare.

text: Jag har i ett tidigare ärende framhållit att en myndighet måste ge prioritet åt handläggningen av en begäran om att få ta del av en allmän handling. Det bör bara förekomma att en tjänsteman prioriterar andra arbetsuppgifter framför sådan handläggning om de andra arbetsuppgifterna har viss tyngd. Därmed är det inte förenligt med

text: tryckfrihetsförordningen

text: att tjänstemannen väljer att prioritera arbetsuppgifter av mer allmän karaktär framför handläggningen av frågan om handlingsutlämnande.

text: Kriminalvården har inte närmare uppgett vilka arbetsuppgifter den ansvariga tjänstemannen ansåg sig behöva prioritera. Jag kan inte tolka det på annat sätt än att det varit fråga om mer allmän arbetsuppgifter som enligt min mening inte bör få försteg framför handlingsutlämnandet. Handläggningen fördröjdes därefter ytterligare av sjukfrånvaro, och jag vill framhålla att en myndighet måste organisera sin verksamhet på så sätt att handläggningen inte stannar av på grund av ett sådant skäl. Det måste finnas en beredskap för att kunna hantera frågor om utlämnande av allmänna handlingar även vid sjukfrånvaro och under semesterperioder. Det som har framkommit om anstalten Visbys handläggning så långt har inte varit förenligt med

text: tryckfrihetsförordningens

text: krav på att kopior av allmänna handlingar ska lämnas ut skyndsamt.

text: Utredningen visar att anstalten lämnade ut de begärda handlingarna dagen efter det att AA skickat en påminnelse. Som skäl till varför det dröjde ett dygn innan handlingarna lämnades ut har Kriminalvården angett att anstalten dels såg sig tvungen att kontakta myndighetens huvudkontor för att få vägledning, dels var tvungen att kontakta AA. Med hänsyn till den inställning som Kriminalvården har redovisat i sekretessfrågan har jag förståelse för att det togs sådana kontakter, och därmed har jag ingen invändning mot att det gav upphov till en viss fördröjning.

text: 3.3.2 Enligt huvudregeln får en myndighet inte efterforska vem som begär ut en

text: handling

text: Av

text: 2 kap. 14 § tredje stycket tryckfrihetsförordningen

text: framgår att en myndighet inte får efterforska vem det är som begärt att få ta del av en allmän handling eller vilket syfte han eller hon har med sin begäran i större utsträckning än som behövs för att myndigheten ska kunna pröva om det finns hinder mot att lämna ut handlingen. Sökanden har alltså rätt att vara anonym. Ibland är det emellertid en förutsättning för att en myndighet ska få lämna ut en handling som faller un-

text: Se mitt beslut den 20 januari 2016 i dnr 3725-2015.

text: der någon bestämmelse i offentlighets- och

text: sekretesslagen

text: att myndigheten kan bedöma vad utlämnandet kan leda till. I så fall får den som begär att få ut handlingen välja mellan att berätta vem han eller hon är och vad handlingen ska användas till och att avstå från att få del av handlingen.

text: Det finns alltså en möjlighet för myndigheten att i vissa situationer efterforska en persons identitet och syfte med att begära ut handlingarna. Med hänsyn till den inställning som Kriminalvården har redovisat i fråga om möjligheten att sekretessbelägga intagnas namn och personnummer har jag ingen invändning mot att den ansvariga tjänstemannen i anstalten Visby ställde vissa frågor till AA.

text: 3.3.3 En enskild ska lämnas upplysning om rätten att få ett beslut I

text: 6 kap.

text: offentlighets- och sekretesslagen

text: finns mer detaljerade bestämmelser om handläggningen av frågor om utlämnande av allmänna handlingar. Om den som i första hand har att pröva utlämnandefrågan vägrar att lämna ut en handling eller lämnar ut den med förbehåll finns det enligt 6 kap. 3 § offentlighetsoch

text: sekretesslagen

text: en skyldighet att informera den enskilde om möjligheten att begära myndighetens prövning av frågan och om att det krävs ett skriftligt beslut av myndigheten för att beslutet ska kunna överklagas.

text: Syftet med bestämmelsen är att den enskilde ska få klart för sig hur handläggningen av utlämnandefrågor går till och därmed kunna ta till vara sin rätt. Sådana upplysningar ska lämnas direkt. Den upplysning som lämnades till AA i samband med handlingsutlämnandet har inte varit tillräcklig. Jag noterar emellertid att anstalten skickade sådan information till honom påföljande dag.

text: 3.3.4 Anstalten Visby får kritik

text: Anstalten Visby har inte hanterat AA:s begäran om att få del av allmänna handlingar på ett korrekt sätt, och anstalten förtjänar kritik för att begäran legat utan åtgärd i närmare två veckors tid. Jag utgår från att anstalten ser över sina rutiner i syfte att undvika liknande brister i framtiden. Det saknas skäl för mig att uttala ytterligare kritik med anledning av vad som har framkommit i ärendet. 3.4 Övrig fråga Som jag konstaterat tidigare aktualiserar utredningen i ärendet frågan om utformningen av kriminalvårdssekretessen. Jag har tidigare skickat över beslut i denna fråga för kännedom till Justitiedepartementet och riksdagens justitieutskott. Återigen finner jag skäl att göra så.

text: Se Lenberg m.fl., Offentlighets- och

text: sekretesslagen

text: (1 juli 2015, Zeteo) kommentaren till

text: 2 kap. 14 § tryckfrihetsförordningen

text: . Se JO:s beslut den 19 december 2012 i dnr 6501-2011.

text: Ärendet avslutas.


avgjordAv: Hans-Gunnar Axberger

nyckelord:
Allmänna val
Objektivitet, opartiskhet, saklighet

title: Kritik mot Valnämnden i Eskilstuna kommun för att valsedlar inte tillhandahållits på ett likformigt sätt

sammanfattning: Valsedelspresentationen vid ett mobilt röstmottagningsställe har inte varit likformig, då vissa valsedlar placerats i valsedelsställ medan andra lagts direkt på ett bord under grova skruvar. När valnämnden använder sig av en mobil röstningslokal ansvarar nämnden för att vallagens regler om röstmottagning kan upprätthållas i denna. Kan reglernas efterlevnad inte garanteras ska lokalen inte användas för röstning.

text: (Se även JO:s beslut 5127-2010, 5260-2010 och 5668-2010, avseende tillhandahållandet av valsedlar, och 5409-2010, avseende valnämndens ansvar för röstmottagningsställen)

text: Anmälan

text: AA framförde i en anmälan till JO klagomål mot Valnämnden i Eskilstuna kommun för att valsedlar inte hade tillhandahållits på ett likformigt sätt vid valet 2010. I anmälan angavs att ett vallopp hade anordnats den 5 september 2010, under vilket det fanns möjlighet att rösta i en mobil röstningslokal. Vid loppets målgång hade valsedlarna från de större partierna placerats i ett valsedelsställ medan de mindre partiernas valsedlar, däribland Sjukvårdspartiets, hade lagts på bordet vid sidan om stället. På dessa valsedlar hade grova skruvar placerats som tyngder. Till anmälan var ett fotografi över utläggningen av valsedlarna fogat, se bilaga.

text: Utredning

text: Valnämnden i Eskilstuna kommun anmodades att göra en utredning och yttra sig över anmälan. Valnämnden delegerade utredningen och upprättandet av yttrandet till stadsjuristen BB och valsamordnaren CC samt undertecknandet till valnämndens ordförande DD. Av yttrandet framgick att det aktuella röstmottagningsstället utgjordes av en mobil valbuss. I yttrandet återgavs följande redogörelse från de två ansvariga röstmottagarna.

text: Väl framme blev vi anvisade till en ännu mindre plats för vår buss och vi konstaterade att det ordinarie bordet inte fick plats utan vi måste använda ett mindre. Det som fick plats på bordet var stället med de av Valmyndigheten beslutade valsedlarna med partinamn och stället med personvalsedlarna för dom samma. Tyvärr var stället för de mindre partierna stort och otympligt innehållande få buntar med valsedlar från mindre partier. Stället fick inte riktigt plats och vi var rädda att

text: det skulle ramla ner och valsedlarna skulle blåsa runt. För att synliggöra deras valsedlar precis bredvid de övrigas beslutade vi att för en gångs skull placera dom direkt på bordet. För att valsedlarna inte skulle blåsa i väg placerade vi tyngder på mitten för att väljarna skulle se partiets namn ordentligt. När man arbetar ute under hösten är vinden alltid ett problem så vi använde tyngder till valkuvert och valinformationen. Endast denna gång på grund av platsbrist, både för vår buss på den lilla hänvisade platsen och att vi inte kunde använda det ordinarie bordet placerades några valsedlar på bordet i direkt anslutning till de övriga valsedlarna. [---] Det rådde både platsbrist o tidsbrist vid valloppet. Så vi gjorde så gott vi kunde för att alla valsedlar skulle finnas framme. Det innebar att alla hamnade på samma bord, det mindre bordet vi hade i valbussen. De som ej fick plats i ställ hamnade under en vagnsbult på bordet för att de ej skulle blåsa iväg. Vagnsbultarna lade vi så att de ej täckte namnet på valsedeln men det är svårt att ”övervaka” dem hela tiden.

text: Efter att ha redogjort för den rättsliga regleringen avseende hanteringen av valsedlar, de instruktioner som Valmyndigheten lämnat i detta avseende samt de instruktioner som valnämnden utfärdat avseende handhavande av valsedlar inför

text: 2010 års val, anförde valnämnden följande.

text: Valnämnden i Eskilstuna kommun anser att valadministrationen i Eskilstuna vid 2010 års val fungerade väl och att nämnden i alla delar förrättat valet i enlighet med lag och demokratins grundläggande principer. Den klagandes upplevelse av mindre regelavvikelse vid 2010 års val kan däremot inte ifrågasättas utan måste tas på allvar. I Valnämndens valanalys ingår bland annat att lära av erfarenhet och till nästa val vara än mer uppmärksam på bland annat det som i anmälan påpekats. Detta kommer bland annat att innebära införande av obligatorisk användning av valsedelsställ vid samtliga röstmottagningsställen, såväl stationära som mobil valbuss, med plats för samtliga i valet deltagande partiers valsedlar.

text: AA kommenterade valnämndens yttrande.

text: Rättslig reglering

text: Enligt

text: 1 kap. 9 § regeringsformen

text: ska den som fullgör uppgifter inom den offentliga förvaltningen beakta allas likhet inför lagen samt iaktta saklighet och opartiskhet.

text: I

text: 8 kap. 2 § vallagen

text: finns en bestämmelse om utläggning av valsedlar i anslutning till röstmottagningsställen. Den har följande lydelse.

text: I anslutning till ett röstmottagningsställe skall det ordnas en lämplig plats där valsedlar kan läggas ut. Om detta inte är möjligt får en sådan plats i stället ordnas inne i lokalen. På denna plats skall väljarna ha tillgång till 1. valsedlar med enbart valbeteckning, 2. valsedlar med parti- och valbeteckning a) för val till riksdagen samt landstings- och kommunfullmäktige för varje parti som vid något av de två senaste riksdagsvalen har fått mer än 1 procent av rösterna i hela landet, b) för val till landstings- och kommunfullmäktige för varje parti som redan är representerat där och som inte uppfyller kraven i a ovan, när det gäller

text: röstmottagningsställen inom det landsting eller den kommun där partiet är representerat, 3. valsedlar med parti- och valbeteckning för val till Europaparlamentet för varje parti som vid något av de två senaste valen till Europaparlamentet har fått mer än 1 procent av rösterna i hela landet eller valsedlar med parti- och valbeteckning samt uppgifter om kandidater om ett sådant parti deltar med endast en valsedel. De partier som deltar i valen skall också kunna lägga ut sina valsedlar på denna plats. [---]

text: Bedömning

text: Vallagens

text: regler om hur valsedlar ska läggas ut i anslutning till röstmottagningsställen har behandlats i ett tidigare beslut, se JO 2010/11 s. 284, dnr

text: . Där hade de valsedlar som valnämnden ansvarade för placerats i pappställ medan övriga partier hade hänvisats till att lägga ut sina valsedlar direkt på ett bord, som stod på en annan plats, lite undanskymt. Detta föranledde kritik. I beslutet sägs bl.a:

text: Enligt

text: 8 kap. 2 § vallagen

text: ska det, som framgått, i anslutning till ett röstmottagningsställe ordnas ”en lämplig plats” där valsedlar kan läggas ut. Om detta inte är möjligt får ”en sådan plats” i stället ordnas inne i lokalen. På ”denna plats” ska övriga partier också kunna lägga ut sina valsedlar. Uppdelningen av valsedlarna i två kategorier är enbart betingad av praktiska skäl, som har med valets administration att göra. För de röstande är den utan intresse. Det finns således inget skäl för valförrättaren att synliggöra en skillnad mellan de två kategorierna av valsedlar, exempelvis genom att förbehålla ett särskilt valsedelsställ för den ena gruppen. Tvärtom är det från objektivitetssynpunkt angeläget att någon åtskillnad av det slaget inte görs, jfr

text: 1 kap. 9 § regeringsformen

text: . Alla valsedlar ska med andra ord tillhandahållas på ett likformigt sätt, på en och samma plats. Exakt hur det ska ske är en praktisk fråga, men utgångspunkten ska vara att valsedelspresentationen för de röstande framstår som likformig.

text: Av utredningen i det nu aktuella ärendet framgår att de valsedlar som valnämnden ansvarat för har varit placerade i valsedelsställ medan övriga partiers valsedlar har varit placerade direkt på ett bord, under grova skruvar. Valsedelspresentationen har således inte varit likformig. Då valnämnden använder sig av en mobil röstningslokal ansvarar nämnden för att

text: vallagens

text: regler om röstmottagning kan upprätthållas i denna. Kan reglernas efterlevnad inte garanteras ska lokalen inte användas för röstning. Valnämnden i Eskilstuna kommun kan mot denna bakgrund inte undgå kritik för det inträffade.


title: Försäkringskassan har haft stöd för sin åtgärd att begära in visst utredningsmaterial i ett ärende om assistansersättning men kritiseras för att utredningen har dragit ut på tiden

sammanfattning: I beslutet konstateras att det är Försäkringskassan som leder utredningen och bestämmer vilket utredningsunderlag som behövs för att ta ställning i ett ärende hos kassan. I förevarande fall hade Försäkringskassan hämtat in en större mängd journalanteckningar, bl.a. från en barn- och ungdomspsykiatrisk mottagning. En sådan åtgärd omfattas av de utredningsbefogenheter som myndigheten har enligt 110 kap. 14 § socialförsäkringsbalken. När det gäller anmälarens invändning att det inhämtade materialet innehöll känsliga uppgifter och att hon inte hade samtyckt till inhämtandet av dessa, upplyste JO om följande. Det är den myndighet som har en begärd uppgift, i det här fallet hälso- och sjukvården, som vid en begäran från en annan myndighet måste ta ställning till om uppgifterna i fråga omfattas av sekretess och om de i så fall ändå ska lämnas ut, t.ex. därför att den enskilde har lämnat sitt samtycke. JO uttalade vidare att det inte är givet vem som ska hämta in ett eventuellt samtycke men att utgångspunkten bör vara att hälso- och sjukvården prövar förutsättningarna för ett utlämnande i alla led och därmed även sköter uppgiften att hämta in samtycke. Försäkringskassan kritiseras således inte för att ha vidtagit de aktuella utredningsåtgärderna men för att utredningen har dragit ut på tiden.

text: Anmälan

text: I en anmälan som kom in till JO den 18 september 2013 klagade AA på Försäkringskassans sätt att bedriva utredningen i ett ärende om assistansersättning avseende hennes dotter. Hon anförde bl.a. att myndigheten i onödan och utan hennes medgivande hade hämtat in en mängd journaler som innehöll känsliga uppgifter om hennes och dotterns privatliv. De onödiga utredningsåtgärderna förlängde dessutom handläggningstiden betydligt. AA anförde vidare att hon inte hade fått ta del av vad som kom fram vid handläggarens möte med den försäkringsmedicinska rådgivaren.

text: Utredning

text: Ärendet remitterades till Försäkringskassan som uppmanades att yttra sig över det som AA anfört.

text: I ett remissvar den 13 december 2013 anförde Försäkringskassan följande.

text: Utredning

text: Ansökan om assistansersättning kom in den 22 maj 2013 avseende AA:s dotter. Den 5 juni föreslog Försäkringskassans handläggare två tider, den 17 juni respektive den 1 juli 2013 för utredningssamtal. Det var svårt att hitta en dag som passade alla. Den 1 juli träffades AA hennes ombud och den personliga handläggaren BB hemma hos AA. I samband med detta möte gjordes en överenskommelse med ombudet om att AA:s dotter inte skulle medverka på mötet utan att handläggaren skulle träffa henne i skolan. Den 11 juli kontaktade socialsekreterare CC Försäkringskassan och meddelade att kommunen fått en ansökan om assistansersättning. Hon informerade om att AA:s dotter är beviljad korttidsvistelse och korttidstillsyn från kommunen. Kommunen skulle sända sin utredning och beslutet angående grundläggande behov till Försäkringskassan. Den 16 juli ringde ombudet och undrade över när ärendet blir klart och om det fanns möjlighet att påskynda handläggningen av ärendet under sommaren. Hon fick då information om Försäkringskassans handläggningstider, att målsättningen är att fatta beslut inom 120 dagar från det att ansökan kom in. Vidare informerades hon om att det för närvarande inte gick att föra över handläggningen av ärendet på annan handläggare eftersom ordinarie handläggare, som för tillfället var på semester, redan hade påbörjat handläggningen. Den 15 augusti informerades ombudet per telefon om att kontakt skulle tas med skolan. Samma dag ringde ombudet och meddelade att ett intyg är på väg från kommunen till Försäkringskassan rörande beviljade insatser. Kommunen kontaktade Försäkringskassan per telefon den 16 augusti och meddelade att de kommer att sända in en översikt av de insatser som kommunen beviljat. Kontakt togs per telefon med skolan den 16 och den 20 augusti. Läraren var lite tveksam till ett besök av Försäkringskassan då AA:s dotter hade börjat samma dag och hon hade börjat i ny klass. Detta möte blev den 23 augusti och handläggaren träffade då AA:s dotter i skolan. Den 28 augusti konsulterades den försäkringsmedicinska rådgivaren. Vid denna konsultation bedömdes att det medicinska underlaget behöver kompletteras och journalkopior från Barn- och ungdomspsykiatrisk mottagning (BUP) och Barn- och Neuropsykiatrisk klinik (BNK) begäras in från 2006 och framåt. Ombudet informerades via mail om detta den 2 september. Ombudet ringde den 2 september och berättade att AA:s dotter träffat överläkare DD på BUP och att Försäkringskassan kunde få information av henne. Den 28 augusti skickades den första begäran om medicinskt underlag. Den 3 september inkom ett läkarutlåtande utfärdat av läkare vid Bläckhornet psykiatrikonsult AB i Växjö. AA ringde den 12 september. Hon informerades då om att Försäkringskassan behöver ha närmare underlag om diagnoserna. Hon hänvisade till att detta är gjort på BUP och BNK samt den senaste utredningen på korttidsvårdsavdelning på BUP (Slottis). Den 12 september kontaktades BUP angående medicinskt underlag angående utredning om diagnoserna. Den 17 september inkom den handling rörande de insatser som kommunen beviljat AA:s dotter som kommunen lovat att sända vid telefonsamtalet den 16 augusti. Samma dag ringde ombudet och meddelade att BNK inte fått någon begäran om kompletterande underlag. Ny begäran skickades då till BNK, BUP och Slottis. Försäkringskassan påminde samtidigt om handlingarna och begärde det senaste angående utredningarna. Senare samma dag inkom journal från BUP, Frölunda. En ytterligare kontakt per telefon från ombudet inkom också under dagen. Hon ifrågasatte varför

text: Försäkringskassan begärt in journaler för att kunna göra en bedömning. Hon informerades på nytt om att detta har bedömts nödvändigt för att kunna göra en korrekt bedömning i ärendet. Den 30 september 2013 ringde AA och undrade när ärendet är klart. Hon informerades om att Försäkringskassan väntar på kompletterande underlag och att sådan endast kommit in från BUP, Frölunda. Ny påminnelse gjordes både skriftligt och per telefon samma dag till BNK och Slottis. Den 2 oktober inkom journalkopior från BNK. Därefter gjordes en försäkringsmedicinsk bedömning av ärendet. Den 15 november kommunicerades AA inhämtade handlingar i ärendet och fick samtidigt information om det beslut som Försäkringskassan överväger att fatta.

text: Försäkringskassans slutsatser

text: Försäkringskassan ska enligt

text: 110 kap. 13 § socialförsäkringsbalken

text: se till att ärendena blir utredda i den omfattning som deras beskaffenhet kräver. Det innebär bland annat att ta ställning till frågan om och i så fall vilket kompletterande beslutsunderlag som i förekommande fall är nödvändigt att hämta in för att kunna göra en korrekt bedömning av rätten till ersättning i det enskilda fallet. Detta kan många gånger vara en grannlaga bedömning, särskilt som man också måste ta hänsyn till kravet i

text: 7 § förvaltningslagen (1986:223)

text: på snabb och enkel handläggning. Inriktningen måste givetvis vara, som framgår av bestämmelsen i

text: socialförsäkringsbalken

text: , att inte hämta in mer kompletterande material än som är tillräckligt för att kunna göra en korrekt försäkringsmässig bedömning. Rätten att som i detta fall ta in nödvändig komplettering grundar sig på

text: 110 kap. 14 § socialförsäkringsbalken

text: . Sett i efterhand kan man säga att det hade varit bra om Försäkringskassan kunnat begära in de begärda handlingarna i ett tidigare skede i handläggningen vilket hade kunnat påverka handläggningstiden. Det är alltid viktigt att så tidigt som möjligt ta ställning till behovet av komplettering. Försäkringskassan, som beklagar detta dröjsmål, har även varit i personlig kontakt med AA och bett om ursäkt för det inträffade.

text: AA kommenterade remissvaret och anförde bl.a. att hon hade förväntat sig att Försäkringskassan skulle kommentera det hon hade anfört om det kränkande och olagliga i att hämta in överflödigt material utan hennes medgivande.

text: Försäkringskassans handlingar i ärendet hämtades därefter in och granskades. Av handlingarna framgick det bl.a. att beslut i ärendet fattades den 10 december 2013 och att AA dessförinnan hade fått del av det som kom fram vid den försäkringsmedicinska gruppkonsultationen den 28 augusti 2013 samt av den försäkringsmedicinska rådgivarens bedömning den 28 oktober 2013.

text: Bedömning

text: Av

text: 110 kap. 13 § första stycket socialförsäkringsbalken

text: (SFB) framgår det att Försäkringskassan ska se till att ärendena blir utredda i den omfattning som deras beskaffenhet kräver. Det innebär bl.a. att det är Försäkringskassan som leder utredningen och som bestämmer vilket underlag som behövs för att ta ställning i ärendet.

text: De befogenheter som Försäkringskassan har för att kunna uppfylla sin utredningsplikt regleras i

text: 110 kap. 14 §

text: SFB där det bl.a. anges att myndigheten, när det behövs för bedömningen av ersättningen eller i övrigt för tillämpningen av SFB, får göra förfrågningar hos den försäkrades arbetsgivare, läkare eller någon annan som antas kunna lämna behövliga uppgifter.

text: Försäkringskassan har alltså haft lagstöd för de vidtagna utredningsåtgärderna.

text: Att det kan finnas situationer där den försäkrade upplever åtgärderna i 110 kap.

text: 14 §

text: SFB som integritetskränkande är förståeligt och ett problem som diskuteras i förarbetena till lagrummet. Regeringen fann emellertid att förslaget innefattade en rimlig avvägning mellan den enskildes krav på integritet och Försäkringskassans behov av utredningsbefogenheter (

text: prop. 2008/09:200 s. 558

text: f.). Vidare skyddas den försäkrades integritet av reglerna om sekretess. Med anledning av vad AA har anfört om att de handlingar som Försäkringskassan hämtade in från hälso- och sjukvården innehöll känsliga uppgifter vill jag tillägga följande.

text: Sekretess till skydd för enskild i verksamhet som avser hälso- och sjukvård regleras i

text: 25 kap.

text: offentlighets- och sekretesslagen (2009:400)

text: , OSL. Av 1 § framgår bl.a. att sekretess gäller för uppgift om en enskilds hälsotillstånd eller andra personliga förhållanden, om det inte står klart att uppgifterna kan röjas utan att den enskilde eller någon närstående till denne lider mer.

text: Om det skulle visa sig att en uppgift omfattas av sekretess enligt

text: 25 kap. 1 §

text: OSL kan den i vissa situationer ändå lämnas ut. Det finns flera bestämmelser både i OSL och andra författningar som bryter sekretessen. En sådan bestämmelse är den i

text: 10 kap. 1 §

text: OSL som anger att sekretess inte hindrar att en uppgift lämnas ut om den enskilde samtycker till det.

text: Som huvudregel gäller sekretess också mellan myndigheter, vilket innebär att den som har den begärda uppgiften, i det här fallet hälso- och sjukvården, vid en begäran från en annan myndighet måste ta ställning till om de begärda uppgifterna omfattas av sekretess och om de i så fall ändå ska lämnas ut, t.ex. därför att den enskilde har lämnat sitt samtycke. I det här fallet har det alltså inte varit Försäkringskassans utan hälso- och sjukvårdens uppgift att göra en sekretessprövning.

text: En annan fråga är vem som bör hämta in ett eventuellt samtycke när Försäkringskassan begär uppgifter från hälso- och sjukvården. Svaret är inte givet, men saken har varit föremål för diskussion mellan dåvarande Riksförsäkringsverket och Landstingsförbundet. Överläggningarna resulterade i en promemoria den 20 maj 1981 där det uttalas att det i allmänhet bör vara sjukvården som i alla led prövar förutsättningarna för att en begärd uppgift lämnas ut och att frågan om samtycke därmed bör ställas av sjukvårdspersonalen (se Norström, Sekretess inom allmän försäkring, 2 uppl. s. 149 f.). Utgångspunkten får därmed vara att denna uppgift normalt sköts av hälso- och sjukvården.

text: Sammanfattningsvis kan jag konstatera att det inte finns någon anledning att kritisera Försäkringskassan för att ha vidtagit de aktuella utredningsåtgärderna. Som myndigheten anför borde dock det kompletterande utredningsmaterialet ha begärts in i ett tidigare skede. I den uppkomna situationen borde myndigheten dessutom ha varit mer aktiv i sina försök att få in de begärda handlingarna. Ansökan om assistansersättning kom in till Försäkringskassan den 22 maj 2013, och beslut i ärendet fattades den 10 december 2013. Handläggningstiden uppgick därmed till mer än sex månader, vilket är en för lång tid. Försäkringskassan kan inte undgå kritik för sitt dröjsmål.

text: Vad AA har anfört i övrigt ger inte anledning till något uttalande från min sida.

text: Ärendet avslutas.