nyckelord: Förhör Tvångsmedel/tvångsåtgärder

title: Anmälan mot Tullverket angående sättet att genomföra en tullkontroll m.m.

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO klagade AA på hur Tullverket hade genomfört en tullkontroll av honom. Han uppgav bl.a. att tulltjänstemännen hade vägrat att identifiera sig på begäran. De hade inte heller tillåtit honom att använda sin mobiltelefon för att ringa samtal, bl.a. till sin advokat. AA uppgav också att kroppsvisitation och kroppsbesiktning av honom hade utförts på ett felaktigt sätt.

text: AA uttryckte också sitt missnöje med Tullverkets handläggning av hans klagomål med anledning av det inträffade.

text: Utredning

text: Anmälan remitterades till Tullverket för yttrande. I remissvaret anförde Tullverket, genom generaltulldirektören BB, bl.a. följande.

text: Bakgrund

text: AA (klaganden) har i en skrivelse till Tullverket den 6 april 2006 framfört klagomål över en tullkontroll vid Viking Lines kryssningsfartyg Cinderella den 30 mars 2006. Tullverket har i sitt svar den 9 maj 2006 redogjort för gällande regler vad gäller rätt att göra tullkontroll, att ställa frågor till resande, att utföra kroppsvisitation och ytlig kroppsbesiktning, att kontrollera identitetshandlingar samt om tulltjänstemans skyldighet att uppge sitt namn. Till Tullverkets svar bifogades även det intyg om genomförd kroppsvisitation och kroppsbesiktning som rätteligen på begäran borde ha lämnats i samband med tullkontrollen. Klaganden inkom med en ny skrivelse till Tullverket den 29 maj 2006 med delvis nya frågeställningar gällande samma kontroll. Tullverket tog in nya synpunkter från alla inblandade tulltjänstemän. Skrivelsen besvarades därför först efter sommarsemestrarna den 27 september 2006. Tullverkets svar behandlade främst de områden där brister kunnat konstateras, nämligen en tulltjänstemans skyldighet att identifiera sig och rutinerna vid ytlig kroppsbesiktning.

text: Anmälan till JO

text: I anmälan till JO har klaganden på nytt tagit upp frågor som tidigare ställts till Tullverket. Följande är Tullverkets svar gällande dessa frågor.

text: Tullkontrollen

text: Obevakat bagage Vad gäller klagandens uppgift om att han beordrades lämna sitt bagage obevakat i det allmänna utrymmet har Tullverket tidigare konstaterat att ord står mot ord. Tulltjänstemännen uppger att när klaganden påtalade att jackan och väskan låg kvar på visitationsbänken fick klaganden ta med sina tillhörigheter in i rummet. Naturligtvis ska inte den enskildes tillhörigheter lämnas obevakade på en plats där andra kan ha tillträde.

text: Kroppsvisitationen och kroppsbesiktningen Av

text: 29 § smugglingslagen (2000:1225)

text: framgår att kroppsvisitation och kroppsbesiktning ska verkställas i avskilt rum och, om så begärs och det kan ske utan större omgång, i vittnens närvaro. Om den undersökte begär det ska också protokoll föras och bevis utfärdas. Kroppsbesiktningen ägde rum i ett rum som är speciellt iordningställt för detta ändamål. Dessa rum är lokaliserade så att allmänheten inte kan se in även om dörren är öppen. Att dörren ska vara stängd under en pågående undersökning anser Tullverket är en självklarhet. Någon ovillkorlig rätt att få välja vilka som ska vara närvarande vid en kroppsvisitation har den kontrollerade inte utan det får avgöras från fall till fall. Tullverkets ambition är att tillmötesgå den kontrollerades önskemål men av olika skäl kan detta inte alltid uppfyllas. Vid kontrollen gjorde tulltjänstemännen den bedömningen att det inte var möjligt att tillkalla ett vittne i form av en bekant eller en advokat utan att detta skulle vara till besvär för tullkontrollen, dvs. att den drog ut onödigt långt på tiden eller på annat sätt försvårades. Vittnet utgjordes i stället av en tulltjänsteman som var närvarande utöver den tjänsteman som utförde besiktningen. Tullverket har utfärdat interna allmänna råd om hantering av resandes mobiltelefoner i samband med tullkontroller. Vid tullkontrollen får en tulltjänsteman t.ex. inte förbjuda den kontrollerade att använda sin mobiltelefon. Det var alltså inte korrekt om klaganden vägrades att ringa från sin mobiltelefon. Enligt vad tulltjänstemännen uppgivit var det den klagande som ställde frågor under besiktningen och tjänstemännen svarade på dessa. Enligt uppgift sker ofta kontroll av saker som resanden bär på sig (kroppsvisitation) i samband med att den resande klär på sig. Vid en kroppsvisitation är det ibland oundvikligt att tulltjänstemannen kan få se namnet på en resenär, t.ex. av en resehandling. Tulltjänstemannen som visiterade klagandens tillhörigheter har bekräftat att han gick igenom plånboken och då påträffade en identitetshandling. Att han skulle ha gjort en närmare granskning av just legitimationen förnekas av tjänstemannen. Klaganden har varit föremål för en tullkontroll som inkluderat kroppsvisitation och ytlig kroppsbesiktning. Detta är tvångsmedel men utgör formellt sett inte frihetsberövande. Klaganden var aldrig gripen. Användningen av dessa tvångsmedel innebär dock en inskränkning i den kontrollerades faktiska rörelsefrihet som gör att skillnaden i praktiken kan vara svår att se. Det är inte heller alltid lätt för allmänheten att se en tydlig gränslinje mellan vad som är frågor som ställs under en tullkontroll och vad som utgör ett förhör. Tullverket har skäl att se över hur myndigheten på ett enkelt men klarläggande sätt kan förmedla dessa förhållanden till den som är föremål för en kontroll. Tulltjänstemän har inte rätt att kvarhålla någon när tullkontrollen är genomförd. Klaganden ombads vänta i visitationsrummet vilket innebar att han hade möjlighet att välja att stanna kvar i rummet eller lämna det. Tullverket förstår om klaganden inte uppfattat att dessa valmöjligheter fanns. Det är en brist om tulltjänstemännen inte varit tydliga i detta avseende. Det har konstaterats i ärendet att klaganden vid tullkontrollen inte fick det bevis på kroppsbesiktningen som han begärde. Om det berodde på ett missförstånd, bristande

text: rutiner eller annat har inte kunnat fastställas. I samband med Tullverkets första svar till klaganden bifogades ett bevis varav framgick vilka som deltagit i kroppsvisitationen och kroppsbesiktningen. Tullverket har med anledning av klagomålet konstaterat att det finns brister i gällande rutiner för hur dokumentation av kroppsvisitation och kroppsbesiktning ska gå till. I samband med utredningen av klagomålet diskuterades bestämmelserna med berörda tulltjänstemän. Det framkom då att några tulltjänstemän inte känt till att de vid en förfrågan ska lämna ett intyg på genomförd undersökning. Tullverket avser att vidta åtgärder för att kännedom om gällande bestämmelser når alla tulltjänstemän. Av 13 § Tullverkets föreskrifter och allmänna råd (

text: TFS 1999:36

text: ) om personalbestämmelser framgår att en anställd inom Tullverket är skyldig att uppträda hövligt och hänsynsfullt i sitt arbete. Att utreda om en tulltjänsteman har levt upp till denna skyldighet är ofta svårt. Inte sällan slutar frågan i att ord står mot ord. Så är även fallet avseende den aktuella kontrollen. Det är naturligtvis inte godtagbart att genomföra en kontroll i syfte att ”sätta någon på plats” eller på annat sätt agera i syfte att förnedra den som är föremål för kontroll. Om så har skett är agerandet felaktigt. Det har dock inte varit möjligt att konstatera om så har varit fallet.

text: Skyldigheten för tulltjänsteman att lämna sitt namn I 18 § Tullverkets föreskrifter och allmänna råd (

text: TFS 1999:36

text: ) om personalbestämmelser är reglerat att den som är anställd i tullbefattning i arbetet ska kunna styrka sin behörighet genom att visa upp tjänstekort och på begäran uppge sitt namn och upplysa om vem som är närmast överordnad. I ärendet har visats att det utvecklats ett förfarande inom Tullverket som innebär att om en tulltjänsteman upplever att någon som kontrolleras är hotfull kan han i stället för att lämna sitt namn hänskjuta frågan till närmaste chef som i stället får lämna sitt namn. Tullverket anser inte att det finns någon sådan rättighet och har därför tillsatt en arbetsgrupp som ska utreda hur skyldigheten tillämpas och om bestämmelserna eventuellt kan behöva ses över. I sin andra skrivelse begärde klaganden att få namnet på ytterligare en tulltjänsteman. Tullverket tolkade att klaganden därmed avsåg den tjänsteman som tog ut klaganden för tullkontroll och som deltog i den inledande tullkontrollen men som byttes ut när kroppsbesiktningen och kroppsvisitationen påbörjades. Tullverket lämnade därmed ut namnet på den tulltjänstemannen.

text: Handläggningen av klagomålet hos Tullverket

text: Tullverket har i de tidigare skrivelserna konstaterat att brister fanns vid utförandet av tullkontrollen. T.ex. att inte alla tulltjänstemännen som deltog i kontrollen på begäran lämnade sina namn. Inte heller lämnades på begäran ett bevis om utförd kroppsvisitation och kroppsbesiktning. I dessa delar anser Tullverket att klaganden inte har blivit bemött på ett korrekt sätt. I andra delar är det inte klarlagt att bemötandet inte varit korrekt. Beträffande handläggningstiden för klagomålet anser Tullverket att en svarstid på ca en månad för det första svaret är godtagbar. När klaganden sedan återkom med nya frågor krävdes nya kontakter med olika tulltjänstemän under pågående sommarsemestrar. Tullverket anser mot den bakgrunden att handläggningstiden även i denna del inte var för lång.

text: AA yttrade sig över remissvaret.

text: Bedömning

text: AA blev vid ankomst till Stockholm den 30 mars 2006, efter en resa till Åland med Viking Lines kryssningsfartyg Cinderella, uttagen för tullkontroll. Han har i sin anmälan riktat kritik bl.a. mot hur kontrollen genomfördes.

text: De befogenheter som tullpersonal har vid genomförandet av en kontroll av en resenär framgår av

text: rådets förordning (EEG) nr 2913/92 av den 12 oktober 1992

text: om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen (tullkodexen) och

text: kommissionens förordning (EEG) nr 2454/93 av den 2 juli 1993

text: om tillämpningsföreskrifter för tullkodexen.

text: Tullagen (2000:1281)

text: och

text: tullförordningen (2000:1306)

text: innehåller kompletterande bestämmelser till nämnda förordningar. Därutöver finns i Tullverkets föreskrifter och allmänna råd om tullförfaranden m.m. (tullordningen,

text: TFS 2000:20

text: ) regler för verkställigheten av

text: tullagen

text: och

text: tullförordningen

text: . I lagen (

text: ) om straff för smuggling (

text: smugglingslagen

text: ) finns, slutligen, bestämmelser om bl.a. kroppsvisitation och kroppsbesiktning.

text: En grundläggande princip för genomförandet av en tullkontroll är att minsta möjliga tvång ska användas och att ingripandet till art och varaktighet ska stå i rimlig proportion till det mål som avses uppnås (se

text: 6 kap. 1 § tullagen

text: och 21 kap. 2 § tullordningen, jfr också JO:s beslut den 19 mars 1986, dnr

text: ; JO:s ämbetsberättelse 1987/88 s. 242).

text: Såvitt har framkommit i ärendet togs AA ut för stickprovskontroll vid ankomsten till Stockholm. Till skillnad mot vad som annars gäller vid resa över gräns mot annat EU-land får stickprovskontroller genomföras av resande från Åland, eftersom Åland inte tillhör EU:s skatteområde.

text: Stickprovskontrollen av AA övergick sedermera till en fördjupad kontroll i form av kroppsvisitation och ytlig kroppsbesiktning. Förutsättningarna för att en sådan kontroll ska få genomföras framgår av

text: 27 § smugglingslagen

text: . När det gäller frågan om vilken grad av misstanke som krävs har JO tidigare uttalat att en tulltjänstemans subjektiva bedömning att en resande i samband med en tullkontroll ”ser nervös ut”, utgör tillräcklig grund för att besluta om kroppsvisitation och ytlig kroppsbesiktning (det ovan nämnda beslutet den 19 mars 1986).

text: Av de svar som Tullverket lämnade med anledning av AA:s klagomål dit framgår att tulltjänstemannen under stickprovskontrollen på grund av AA:s beteende fattade misstanke om smugglingsbrott. Den fördjupade kontrollen grundade sig alltså på tulltjänstemannens subjektiva bedömning. Det har i ärendet inte framkommit något som ger mig anledning att ifrågasätta om den bedömningen var riktig.

text: AA har på flera punkter framfört kritik mot genomförandet av kroppsvisitationen och kroppsbesiktningen. När det gäller påståendena om att tulltjänstemännen uppträdde ohövligt, att bagaget lämnades obevakat, att dörren lämnades öppen vid kroppsbesiktningen och att AA var avklädd under onödigt lång tid ger utredningen inte tillräckligt stöd för kritik mot Tullverket.

text: I

text: 6 kap. 10 § tullagen

text: finns en hänvisning till artikel 14 i tullkodexen, som ålägger enskilda en skyldighet att förse tullmyndigheterna med nödvändiga dokument, t.ex. passhandlingar och resedokument, och upplysningar samt ge dem all nödvändig hjälp. Jag finner inte grund för kritik med anledning av AA:s påstående om att en tulltjänsteman granskade hans identitetshandlingar.

text: När det gäller invändningarna om att tulltjänstemännen dels genomförde ett förhör på ett olämpligt sätt, dels kvarhöll AA, vill jag framhålla följande. Tullverkets kontrollåtgärder utförs normalt i samverkan med den som kontrolleras. Om denne motsätter sig kontroll kan det finnas grund att inleda en förundersökning om smugglingsbrott (se

text: 19 § smugglingslagen

text: ). Tulltjänstemannen har då förundersökning inletts de befogenheter som tillkommer undersökningsledaren enligt

text: rättegångsbalken

text: , bl.a. att hålla kvar den resande. En tulltjänsteman får enligt

text: 20 § smugglingslagen

text: innan förundersökning har hunnit inledas dessutom hålla förhör och vidta andra utredningsåtgärder som är av betydelse för utredningen av smugglingsbrott. – Det synes ofrånkomligt att även en tullkontroll där det inte har fattats beslut om att inleda förundersökning i vissa fall innehåller moment som av den kontrollerade kan uppfattas som åtgärder av tvångskaraktär. På samma sätt torde en tulltjänstemans frågor under en kontroll kunna uppfattas som ett förhör. Det är viktigt att tulltjänstemän i sådana fall förklarar för den som har tagits ut för kontroll varför detta gjorts och att det är fråga om endast en kontroll. Utredningen i ärendet visar inte att tulltjänstemännen överskred sina befogenheter enligt

text: smugglingslagen

text: . Det mesta tyder dock på att tulltjänstemännen inte på ett tillfredsställande sätt lyckades klargöra för AA varför han togs ut för kontroll och vad som gäller vid en sådan.

text: AA har vidare uppgett att hans begäran om att ett vittne skulle närvara vid visitationen inte tillgodosågs. Enligt

text: 29 § smugglingslagen

text: ska kroppsvisitation, som är av mera väsentlig omfattning, och kroppsbesiktning verkställas inomhus i avskilt rum eller i lämpligt utrymme i transportmedel samt, om undersökningsmannen eller den undersökte begär det och det kan ske utan större omgång, i vittnens närvaro. Enligt vad som har anförts i remissvaret bedömde i det aktuella fallet tulltjänstemännen att det inte var möjligt att tillkalla ett vittne i form av en bekant till AA eller en advokat, då detta skulle ha varit till besvär för tullkontrollen, antingen genom att den drog ut onödigt långt på tiden eller försvårades på annat sätt. Vittnet utgjordes i stället av en tulltjänsteman som var närvarande utöver den tjänsteman som utförde besiktningen.

text: Det har i ärendet inte framkommit något som ger mig anledning att ifrågasätta Tullverkets bedömning att inte var möjligt att tillkalla ett vittne i form av en bekant till AA; den aktuella bestämmelsen är trots allt utformad på ett sådant sätt att den lämnar ett tämligen stort utrymme för myndigheten att själv avgöra om ett vittne bör närvara. Jag vill dock framhålla följande. Ett vittne vid kroppsvisitation eller kroppsbesiktning fyller i huvudsak två viktiga funktioner; dels utgör vittnet en garanti för att åtgärden inte genomförs på ett otillbörligt sätt, dels kan vittnet vid behov styrka vad som förekommit vid genomförandet av åtgärden. Vem som kan vara vittne är inte närmare reglerat (jfr

text: 28 kap. 13 § rättegångsbalken

text: enligt vilken ”ett av förrättningsmannen anmodat trovärdigt vittne” ska närvara vid vissa fall av kroppsvisitation eller kroppsbesiktning). Enligt min uppfattning bör dock en enskilds önskemål om att viss person ska få närvara vid en kroppsvisitation eller kroppsbesiktning tillgodoses så långt det är möjligt. Om i stället en tulltjänsteman är vittne bör denne självfallet inte delta i genomförandet av kroppsvisitationen eller kroppsbesiktningen.

text: Enligt

text: 29 § smugglingslagen

text: ska protokoll föras och bevis utfärdas om gjord kroppsvisitation eller kroppsbesiktning, om den undersökte begär det eller om föremål tas i beslag. Tullverket har i yttrandet vidgått att tjänstemännen vid tullkontrollen inte gett AA det av denne begärda beviset på genomförd kroppsbesiktning. Tullverket kan inte undgå kritik för denna underlåtenhet. Jag noterar att AA i efterhand erhållit ett sådant bevis, och att Tullverket i sitt yttrande gett uttryck för sin avsikt att vidta åtgärder så att alla tulltjänstemän får kännedom om gällande bestämmelser.

text: AA har också uppgett att tulltjänstemännen inte tillät honom att använda sin mobiltelefon för att ringa samtal, bl.a. till sin advokat. Tullverket har i remissvaret uttalat att en tulltjänsteman vid tullkontroll inte får förbjuda den kontrollerade att använda sin mobiltelefon. Jag instämmer i den bedömningen (se angående denna fråga även JO:s ämbetsberättelse 2005/06 s. 84).

text: Som Tullverket beskrivit i yttrandet, medför 18 § Tullverkets föreskrifter och allmänna råd om personalbestämmelser,

text: TFS 1999:36

text: , en skyldighet för en tulltjänsteman att i arbetet på begäran uppge sitt namn. Tullverket förtjänar således kritik för tulltjänstemännens underlåtenhet att göra detta. Jag förutsätter att Tullverket vidtagit åtgärder i enlighet med vad myndigheten påtalade i sitt yttrande.

text: Jag finner inte tillräcklig anledning att rikta någon kritik mot Tullverkets handläggning av AA:s klagomål.

text: Det som AA framfört i övrigt ger inte anledning till någon ytterligare åtgärd eller något uttalande från min sida.

text: Med den kritik som ligger i det sagda avslutas ärendet.


avgjordAv: Hans-Gunnar Axberger

nyckelord:
Objektivitet, opartiskhet, saklighet
Publicering

publisher: Justitieombudsmannen

title: Krav på saklighet m.m. vid utformningen av pressmeddelanden på en myndighets webbplats

org: jo

sammanfattning: Sedan en kommun besökts av journalister publicerades ett pressmeddelande på kommunens webbplats med information om besöket. Pressmeddelandet innehöll uppgifter om att en person misstänktes för brott; bl.a. angavs felaktigt att en polisanmälan gjorts. I beslutet konstateras att en kommun i sin informationsverksamhet måste iaktta regeringsformens krav på saklighet och opartiskhet samt även värna den enskildes privat- och familjeliv. Kommunstyrelsen får kritik för att den vid utfärdandet av pressmeddelandet inte levt upp till dessa skyldigheter.

text: Bakgrund och utredning

type: rubrik

text: I en anmälan gjordes JO uppmärksam på ett pressmeddelande som publicerats på Vetlanda kommuns webbplats, www.vetlanda.se, den 13 mars 2009. Pressmeddelandet hade följande lydelse.

type: stycke

text: Uppdrag granskning på nytt uppdrag

text: SVT:s Uppdrag granskning var idag på besök i Vetlanda för ett nytt reportage. Det handlade om överförmyndarens roll i ett fall där en mamma misstänks ha förskingrat barnets pengar. För att utreda vad som hänt och om överförmyndaren kunde ha agerat annorlunda har jag, i egenskap av ordförande i kommunfullmäktige, bett Länsstyrelsen granska överförmyndarens hantering, berättar AA. Överförmyndaren är formellt utsedd av kommunfullmäktige, men tillsynen av verksamheten ligger på länsstyrelsen. Länsstyrelsen följer årligen upp överförmyndarens arbete genom att diskutera svåra fall och granska ett antalärenden genom stickprovskontroller. Länsstyrelsen meddelar att man hoppas kunna lämna en rapport inom kort. Enligt uppgift från barnet är mamman polisanmäld för förskingring. Reportrarna från Uppdrag granskning fokuserade sina frågor till myndighetens roll och agerande.

text: Den 17 mars 2009 publicerades på webbplatsen en rättelse med följande innehåll.

text: Vi skrev: ”Enligt uppgift från barnet är mamman polisanmäld för förskingring.” Rättelse: Den uppgift vi hade fått från barnet om att mamman är polisanmäld stämmer inte. Det finns ingen polisanmälan.

text: På Sveriges Televisions webbplats, www.svt.se, publicerades den 20 april 2009 en artikel med rubriken ”Efter intervju: Vetlanda kommun spred lögn till media”. I artikeln fanns en beskrivning av vad som ska ha utgjort bakgrunden till

text: pressmeddelandet. Bland annat intervjuades kommunfullmäktiges ordförande. Enligt artikeln uppgav han, som det får förstås, att uppgiften om barnets anklagelser mot modern hade lämnats till kommunens företrädare av överförmyndaren.

text: Uppdrag gransknings program sändes i Sveriges Television den 22 april 2009.

text: Som angavs i pressmeddelandet anmälde Vetlanda kommun överförmyndarens ärende till Länsstyrelsen i Jönköpings län för granskning. I ett beslut den 31 augusti 2009 riktade länsstyrelsen mycket allvarlig kritik mot överförmyndaren, åtalsanmälde henne för misstänkt tjänstefel samt ingav en anmälan om hennes entledigande till tingsrätten.

text: Kommunstyrelsen i Vetlanda kommun anmodades att yttra sig över hur arbetet med webbplatsen är organiserat, vem som beslutar om publicering av pressmeddelanden, om det finns någon policy för publicering av uppgifter och vilka överväganden som gjordes beträffande publiceringen av det här aktuella pressmeddelandet.

text: Kommunstyrelsen redogjorde i sitt yttrande för organisations- och ansvarsfrågorna samt uppgav att det för arbetet med webbplatsen finns riktlinjer avseende bl.a. syfte, målsättning, kvalitetskrav och för hur information ska värderas. Vad gäller de överväganden som gjordes beträffande den ifrågasatta publiceringen anförde kommunstyrelsen följande.

text: Vår utgångspunkt i informationsfrågor är att alltid ha initiativet och vara öppna mot allmänheten och låta den som vill ha insyn. Frågor vi alltid ställer oss innan publicering är bland annat om informationen är viktig, för vem, äger vi informationen och vad är kommunens roll i sammanhanget. Det nu aktuella pressmeddelandet formulerades av informationsavdelningen och granskades därefter av kommunchefen och kommunfullmäktiges ordförande som godkände publicering. [– – –] Ingen information lämnades i pressmeddelandet på kommunens hemsida som röjde BB eller hennes anhörigas identitet. Vi strävar efter att alltid ha korrekt och aktuell information. Om något skulle visa sig felaktigt, ändrar vi skyndsamt. I just det här fallet, valde vi att tydligt markera att vi gjort en rättelse eftersom det annars kunde uppfattas som att vi försökte dölja vårt misstag. JO begärde in Vetlanda kommuns Riktlinjer för vetlanda.se och tillhörande webbplatser.

text: En kontroll hos Radio- och TV-verket visade att kommunens webbplats inte hade utgivningsbevis.

text: Rättslig reglering

text: Den som fullgör uppgifter inom den offentliga förvaltningen ska iaktta saklighet och opartiskhet,

text: 1 kap. 9 § regeringsformen

text: (RF).

text: Enligt

text: 1 kap. 2 § fjärde stycket

text: RF ska det allmänna värna den enskildes privat- och familjeliv. Regler till skydd för den enskildes privatliv finns bl.a. i offentlighetsoch

text: sekretesslagen (2009:400)

text: och i

text: brottsbalkens

text: bestämmelser om ärekränkning. Av de senare framgår att den som utpekar någon som brottslig eller klandervärd i sitt levnadssätt eller annars lämnar en uppgift som är ägnad att utsätta denne för andras missaktning kan dömas för förtal (se vidare

text: 5 kap. 1 § brottsbalken

text: I

text: 2 kap. 3 § andra stycket

text: RF anges att varje medborgare, i den utsträckning som närmare anges i lag, ska skyddas mot att hans eller hennes personliga integritet kränks genom att uppgifter om honom eller henne registreras med hjälp av automatisk databehandling. Bestämmelser med avseende på den personliga integriteten har bl.a. meddelats i

text: personuppgiftslagen (1998:204)

text: , PUL.

text: Enligt definitionen i

text: 3 §

text: PUL är personuppgifter all slags information som direkt eller indirekt kan hänföras till en levande fysisk person. I 5 a § behandlas bl.a. löpande text, s.k. ostrukturerade personuppgifter. Enligt bestämmelsen är sådan behandling inte tillåten om den innebär en kränkning av vederbörandes personliga integritet. En helhetsbedömning ska göras i fråga om en kränkning föreligger eller ej. Det bör bl.a. beaktas hur känsliga uppgifterna är, i vilket sammanhang de förekommer, för vilket syfte de behandlas, vilken spridning de kan få samt vad behandlingen kan leda till (se

text: prop. 2005/06:173 s. 26

text: ff.).

text: Bedömning

text: Allmänna förutsättningar Den information som en kommun tillhandahåller allmänheten, exempelvis på en webbplats, omfattas av

text: regeringsformens

text: krav på saklighet och opartiskhet. Det får bl.a. anses innebära att uppgifter som lämnas ska vara korrekta till såväl innehåll som form, att de ska baseras på hållfast underlag och att det ska vara sakligt motiverat för kommunen att ge spridning åt uppgifterna. Kravet på opartiskhet innebär bl.a. att informationen ska vara allsidig och objektiv. Den får således inte vinklas till myndighetens egen förmån.

text: Även stadgandet om det allmännas skyldighet att värna den enskildes privat- och familjeliv ska beaktas. Beskyllningar om brott och andra klandervärda handlingar från enskildas sida är självfallet särskilt känsliga.

text: Dessa grundläggande principer är som framgått fastslagna i grundlag, vilket betyder att de ska tillämpas även då allmänna organ lämnar information via medieformer som omfattas av regleringen i

text: tryckfrihetsförordningen

text: eller

text: yttrandefrihetsgrundlagen

text: . I den mån en kommun ansökt om och erhållit utgivningsbevis för en webbplats i enlighet med

text: yttrandefrihetsgrundlagens

text: bestämmelser fritar detta alltså inte kommunen från skyldigheten att iaktta vad som stadgas i

text: regeringsformen

text: Pressmeddelandet Huvuddelen av pressmeddelandet handlar om att företrädare för massmedia besökt kommunen, vad besöket gällde och vilka åtgärder kommunen vidtagit avseende eventuella felaktigheter i det granskade ärendet. Innehållet var i dessa delar okontroversiellt.

text: I pressmeddelandets ingress lämnas emellertid uppgiften att en mamma var misstänkt för förskingring och i meddelandets sista stycke uppges att hon var polisanmäld. Syftet med denna utformning kan antas ha varit att inrikta uppmärksamheten mot hennes påstådda brott snarare än mot överförmyndarens och kommunens eventuella tillkortakommanden, som stod i fokus för journalisternas intresse. Pressmeddelandets utformning var därmed ägnad att ge intryck av att kommunen velat ta loven av den kritik som kunde förutses från massmedias sida. Det behöver i och för sig inte vara fel av en myndighet att agera ”proaktivt” i syfte att förebygga skador som kan orsakas av att oriktiga eller missvisande uppgifter kommer i omlopp. Det kan i vissa fall tvärtom vara angeläget att initiativ av det slaget tas. En förutsättning är dock att kraven på saklighet och opartiskhet iakttas. Det har inte framkommit något godtagbart skäl för kommunen att i pressmeddelandet över huvud taget beröra frågan om brott hade förekommit. Uppgiften om polisanmälan var felaktig, och den publicerades uppenbarligen utan närmare faktakontroll. Sättet för publiceringen präglades sammanfattningsvis inte av den objektivitet som kraven på saklighet och opartiskhet i

text: regeringsformen

text: förutsätter. Det är särskilt allvarligt att agerandet gick ut över enskilda, vilkas privat- och familjeliv kommunen hade en skyldighet att värna.

text: Redan med anläggande av dessa för allmän verksamhet grundläggande kriterier måste kommunstyrelsens agerande vid utfärdandet av pressmeddelandet alltså kritiseras.

text: Att publiceringen varit problematisk även i förhållande till annan rättslig reglering framgår av redogörelsen ovan. Det saknas dock skäl för mig att gå in på en närmare bedömning i dessa delar, som framstår som följdverkningar av de grundläggande bristerna avseende saklighet och opartiskhet.

type: avgorande


avgjordAv: Stf justitieombudsmannen Cecilia Nordenfelt

title: Kritik mot individ- och familjeomsorgen i Ånge kommun för att ha tagit kontakt med en förälder per sms inför ett s.k. snabbyttrande till domstol

sammanfattning: Inom ramen för en umgängestvist begärde tingsrätten att socialnämnden skulle lämna s.k. snabbupplysningar till domstolen. Innan socialnämnden lämnar sådana upplysningar ska den, om det är lämpligt, höra föräldrarna och barnet. Socialtjänsten försökte med anledning av domstolens begäran komma i kontakt med mamman per telefon. Mamman svarade inte, och socialsekreteraren skickade då ett sms till henne. JO konstaterar att det finns vissa risker, bl.a. ur integritetssynpunkt, med att använda sms vid kommunikationen med enskilda och är kritisk till att handläggaren tog kontakt med mamman på det sätt som gjordes.

text: Anmälan

text: I en anmälan klagade AA på socialtjänsten i Ånge kommun och uppgav bl.a. följande: En handläggare på socialtjänsten har kontaktat henne per sms från ett okänt telefonnummer angående en påstådd utredning om hennes dotter. Socialtjänsten borde ha kontaktat henne per brev och inte från ett okänt telefonnummer.

text: AA bifogade konversationen mellan henne och socialsekreteraren. Av denna framgick att AA fått ett sms den 11 januari 2016 med följande innehåll: Hej, jag behöver komma i kontakt med dig och ställa några frågor utifrån tvisten i tingsrätten. När har du tid? Mvh [handläggarens namn], soc Ånge

text: Utredning

text: Inledningsvis hämtade JO in journalanteckningar om AA:s dotter för tiden den 14 december 2015 till den 15 januari 2016.

text: JO begärde därefter att Socialnämnden i Ånge kommun skulle yttra sig över det som AA hade anfört i sin anmälan till JO. Nämndens arbetsutskott anförde i ett remissvar bl.a. följande (bilagan har utelämnats):

text: Handläggningen i ärendet framgår av bilaga l, händelseförteckning i ärendet. Där framgår att handläggaren i ärendet gjort försök att kontakta AA. När detta inte lyckats så har handläggaren gjort kontaktförsök genom att skicka sms. Under senare år har sms blivit ett allt vanligare sätt att kommunicera, nästan uteslutande på önskemål av enskilda. När Socialtjänstens personal telefonerar/skickar sms så kan ej mottagaren se vem som ringer/skickar sms på displayen då alla telefoner är generellt registrerade på Ånge kommun. Det försvårar för mottagaren att kontrollera vem som äger telefonnumret. I det aktuella ärendet så får Socialnämnden självkritiskt konstatera att en smskonversation skulle ha haft en annan inledning dvs. föregåtts av ett brev till den enskilde eller ett neutralt sms där den enskilde ombads att ta kontakt. Den berörda handläggaren i ärendet kan inte yttra sig i ärendet då hon avslutade sin anställning hos Ånge kommun 160401. Ånge kommun socialtjänst kommer att se över sina rutiner och tillföra att en inledande kontakt alltid skall ske via brev och därefter en förfrågan om hur den enskilde vill att kontakten fortledes skall ske. AA fick tillfälle att yttra sig över remissvaret.

text: Bedömning

text: Innan domstolen avgör ett mål om vårdnad, boende eller umgänge ska socialnämnden ges tillfälle att lämna upplysningar (

text: 6 kap. 19 § föräldrabalken

text: ). Föräldrar som vänder sig till domstol för att få frågor om vårdnad, boende och umgänge prövade begär ofta att domstolen ska fatta ett interimistiskt beslut som gäller fram till dess att domstolen slutligt har avgjort målet. Innan domstolen fattar ett sådant interimistiskt beslut kan den hämta in upplysningar från socialnämnden i frågan (s.k. snabbupplysningar). Socialnämnden ska, om det är lämpligt, höra föräldrarna och barnet innan den lämnar sådana upplysningar (

text: 6 kap. 20 § föräldrabalken

text: Av utredningen framgår bl.a. följande: Socialtjänsten fick den 29 december 2015 en begäran från tingsrätten om att lämna s.k. snabbupplysningar. Med anledning av begäran beslutade socialtjänsten den 11 januari 2016 att inleda en utredning. Samma dag försökte socialsekreteraren ringa till AA som inte svarade i telefon. Handläggaren skickade därför ett sms till henne med texten ”Hej, jag behöver komma i kontakt med dig och ställa några frågor utifrån tvisten i tingsrätten. När har du tid? Mvh [handläggarens namn], soc Ånge”. Därefter följde en kort sms-konversation mellan handläggaren och AA.

text: Som jag uppfattar det kände sig AA osäker på om det verkligen var en företrädare för socialtjänsten som kontaktade henne per sms. AA synes inte heller ha förstått varför socialtjänsten kontaktade henne. Det är naturligtvis olyckligt.

text: Socialtjänsten ska självklart agera korrekt och professionellt i alla kontakter med enskilda. Det är även viktigt för förtroendet för myndigheten att kontakter med enskilda tas på ett sätt som minimerar risken för missförstånd. När den

text: första kontakten sker genom ett kortfattat sms begränsas handläggarens möjlighet att förklara varför kontakten med den enskilde tas.

text: När socialtjänsten behöver komma i kontakt med någon kan det i många fall vara lämpligt att inleda med en brevkontakt. I dag är det dock många som föredrar att använda e-post eller andra elektroniska kommunikationssätt. Det finns inte något generellt förbud för socialtjänsten att skicka e-post eller sms till klienter. Socialtjänsten är dock skyldig att skydda de personuppgifter som behandlas. Dessutom bör socialtjänsten undvika att använda elektroniska kommunikationsmedel om inte den enskilde lämnat sitt medgivande till att kommunicera på det sättet (se t.ex. JO 2016/17 s. 333).

text: Ett interimistiskt yrkande ska handläggas skyndsamt av domstolen. Den tid inom vilken socialnämnden ska lämna snabbupplysningar är alltså som regel kort. Mot den bakgrunden har jag viss förståelse för att handläggaren, efter att ha försökt nå AA per telefon, skickade ett kortfattat sms för att snabbt komma i kontakt med henne. Som jag har påpekat finns dock vissa risker med ett sådant förfarande, särskilt ur integritetssynpunkt. När det gäller sms, eller liknande elektroniska meddelanden, framstår det exempelvis inte som otänkbart att någon annan än den tänkta mottagaren läser meddelandet. Enligt min mening bör socialtjänsten iaktta stor försiktighet när de använder sms för att kommunicera med enskilda, i synnerhet vid den inledande kontakten. Jag är kritisk till att handläggaren tog kontakt med AA på det sätt som gjordes.

text: Ärendet avslutas.


avgjordAv: Cecilia Nordenfelt

title: Kritik mot Försäkringskassan för att bl.a. ha dröjt med att vidta erforderliga åtgärder i samband med att en begäran om omprövning inkom till myndigheten

sammanfattning: I beslutet redogörs för de åtgärder som ska vidtas när en begäran om omprövning kommer in till Försäkringskassan. Det uttalas bl.a. att myndigheten omgående ska till ställning till om beslutet kan ändras med stöd av 20 kap. 10 a § lagen (1962:382) om allmän försäkring, AFL, (numera 113 kap. 3–6 §§ socialförsäkringsbalken) och därefter göra en rättidsprövning. I förevarande fall påbörjade inte Försäkringskassan rättidsutredningen förrän efter nästan tre månader vilket ledde till en påtaglig fördröjning av ärendet.

text: Anmälan

text: I en anmälan, som kom in till JO den 25 augusti 2010, anförde AA bl.a. att Försäkringskassan – trots hans påtalanden därom – inte hade tagit del av hela utredningsmaterialet inför ställningstagandet till hans begäran om omprövning. Han blev därför tvungen att överklaga beslutet med ytterligare väntetid som följd.

text: Utredning

text: Ärendet remitterades till Försäkringskassan som anmodades att yttra sig över det som AA anfört.

text: I sitt remissvar anförde Försäkringskassan, genom försäkringsdirektören BB, följande.

text: Utredning

text: Den 5 december 2008 fattade Försäkringskassan ett beslut om avslag på ansökan om sjukersättning. Beslutet om avslag på ansökan motiverades med att det på grund av att läkarutlåtande saknades, inte gick att bedöma om arbetsförmågan var nedsatt med minst en fjärdedel i minst ett år. Begäran om omprövning av Försäkringskassans beslut om avslag på ansökan om sjukersättning kom in till Försäkringskassan den 27 februari 2009.

text: Av begäran om omprövning framgick att AA vid sin ansökan om sjukersättning, på grund av sina svårigheter med pappersexercis, inte sänt in de läkarutlåtanden som skulle ligga till grund för prövningen av sjukersättning. AA har också den 20 maj 2009 sänt e-post till omprövningshandläggaren CC angående sina svårigheter att klara av att inkomma med medicinska underlag i sitt ärende. Av den inkomna e-posten framgick att det kunde vara så att AA tidigare sänt in ”annan information” som av någon anledning inte kommit fram till Försäkringskassan. Vidare framgick av e-posten att AA hade ett ”personligt ombud”.

text: För att utreda om begäran om omprövning kunde anses ha kommit in i rätt tid, kontaktade omprövningshandläggaren AA per telefon den 20 maj 2009. AA kunde inte komma ihåg när han tog del av beslutet. Enligt uppgift vid samtalet, var AA hemma omkring den tidpunkt då beslutet sändes till honom och det var inga problem med postgången. Med ledning av dessa uppgifter gjorde omprövningshandläggaren bedömningen att begäran om omprövning inte gjorts i rätt tid. Av utredningen framgår att omprövningshandläggaren inte kan erinra sig om hon i samtalet med AA också bemötte uppgifterna om insända handlingar som framkom i e-posten den 20 maj 2009. Begäran om omprövning avvisades den 1 juni 2009 såsom för sent inkommen. Ärendet prövades samtidigt för en eventuell rättelse enligt 20 kap. 10 a § AFL. Omprövnings handläggaren bortsåg vid denna prövning från att utreda de uppgifter som framkom i begäran om omprövning och i senare e-post om att det fanns medicinskt underlag som inte kommit fram till Försäkringskassan. Prövningen enligt 20 kap. 10 a § AFL ändrade inte det tidigare avslagsbeslutet. AA överklagade Försäkringskassans omprövningsbeslut [rätteligen avvisningsbeslut, JO:sanmärkning] till dåvarande Länsrätten i Jämtlands län. Till överklagandet bifogades läkarutlåtanden som skulle ha varit insända till Försäkringskassans inläsningscentral i Östersund redan den 28 april 2008 samt den 29 maj 2008. Länsrätten fann vid sin prövning, dels att det inte var klarlagt att begäran om omprövning hade kommit in för sent och dels att det hade inkommit medicinskt underlag som gav anledning att anta att beslutet den 5 december 2008 kan ha fattats på ofullständigt underlag. Länsrätten beslutade den 18 september 2009 att upphäva avvisningsbeslutet och återförvisade ärendet till Försäkringskassan för ny prövning. Med anledning av länsrättens dom den 18 september 2009 fattade Försäkringskassan ett nytt omprövningsbeslut den 6 oktober 2009 [beslutet i fråga var det förstaomprövningsbeslutetsom Försäkringskassan fattade i ärendet, JO:s anmärkning]. Den nya prövningen ändrade inte det tidigare avslagsbeslutet daterat den 5 december 2008, trots att Försäkringskassan vid prövningen tog hänsyn till de numera inkomna läkarutlåtandena.

text: Försäkringskassans slutsatser

text: Omprövningshandläggaren har vid sin prövning enligt 20 kap. 10 a § AFL, bortsett från informationen som dels framkom i begäran om omprövning och senare vid mailkontakt, om att det fanns medicinskt underlag som av någon anledning inte kommit in till Försäkringskassan. Enligt Försäkringskassans mening skulle omprövningshandläggaren mot bakgrund av denna information närmare försökt utreda hur det förhöll sig med uppgiften om tidigare insänt medicinskt underlag. En ytterligare åtgärd som möjligtvis kunde ha vidtagits var att försöka få kontakt med AA:s personliga ombud eftersom det av den inkomna e-posten framgick att han hade ett sådant ombud. Försäkringskassan får därmed anses ha brustit i sin utredningsskyldighet och beklagar det inträffade. Det inträffade ledde till onödig tidsspillan eftersom AA fick överklaga Försäkringskassans beslut hos länsrätten för att kunna få sitt ärende omprövat av Försäkringskassan.

text: För att säkerställa att liknande misstag inte upprepas kommer ansvarig enhetschef vid omprövningsenheten, Nationella försäkringscenter, Stockholm Klara, att för medarbetarna påtala vikten av att noggrant bemöta och ta hänsyn till de fakta och frågeställningar som framkommer i omprövningsskrivelser och annan kontakt med Försäkringskassan. Den aktuella handläggaren är redan vidtalad. AA gavs tillfälle att kommentera remissvaret.

text: Bedömning

text: I förevarande ärende tillämpas lagen (

text: ) om allmän försäkring (AFL). Motsvarande bestämmelser återfinns numera i

text: socialförsäkringsbalken

text: När en begäran om omprövning kommer in till Försäkringskassan ska myndigheten – som en första åtgärd – ta ställning till om beslutet ska ändras med stöd av 20 kap. 10 a § AFL. Om beslutet ändras helt enligt den försäkrades yrkande faller frågan om omprövning. Om beslutet inte ändras helt enligt den försäkrades yrkande ska ärendet lämnas vidare för omprövning enligt 20 kap. 10 § AFL. För att en omprövning ska kunna ske krävs att den försäkrades begäran därom har kommit in i rätt tid. Försäkringskassan måste därför göra en rättidsprövning. Om det finns anledning att tro att skrivelsen kommit in för sent bör myndigheten göra en utredning om detta (rättidsutredning). Under förutsättning att rättidsprövningen visar att skrivelsen inkommit i tid sker därefter omprövningen.

text: Om inte särskilda skäl föranleder annat bör omprövningsbeslut fattas inom sex veckor från det att omprövningen begärdes (Försäkringskassans allmänna råd om omprövning och ändring, FKAR 2010:7). Den rekommenderade handläggningstiden om högst sex veckor omfattar således, förutom omprövningen som sådan, såväl ändringsprövningen enligt 20 kap. 10 a § AFL som rättidsprövningen. JO har vid upprepade tillfällen understrukit betydelsen av att Försäkringskassan följer rekommendationen och fattar sina beslut om omprövning inom sex veckor. För att detta ska vara möjligt är det naturligtvis viktigt att myndigheten inte dröjer med rättidsprövningen. Om en rättidsutredning behöver göras bör den naturligtvis inledas omgående.

text: Visar Försäkringskassans utredning att en begäran om omprövning inte kommit in i rätt tid ska begäran avvisas. Ett beslut om avvisning kan överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Om, som i förevarande fall, domstolen gör en annan bedömning och finner att begäran om omprövning inte inkommit för sent, återförvisas ärendet till Försäkringskassan. En uppskjuten rättidsprövning hos Försäkringskassan leder i ett sådant fall till att den försäkrades rätt att få sin sak omprövad fördröjs i motsvarande mån.

text: AA:s begäran om omprövning inkom till Försäkringskassan den 27 februari 2009. Såvitt framgår av utredningen påbörjade inte kassan rättidsprövningen förrän den 20 maj 2009, dvs. efter nästan tre månader. Beslut i ärendet fattades den 1 juni 2009 då AA:s begäran om omprövning avvisades så som för sent inkommen. AA överklagande avvisningsbeslutet. Den 18 september 2009 beslutade länsrätten att

text: upphäva avvisningsbeslutet och återförvisa ärendet till Försäkringskassan som den 6 oktober 2009 fattade sitt omprövningsbeslut. Försäkringskassans underlåtenhet att vidta erforderliga åtgärder när AA:s begäran om omprövning inkom har lett till en påtaglig fördröjning av hans rätt att få sin sak omprövad. Jag är mycket kritisk till det inträffade. Jag delar vidare Försäkringskassans egen uppfattning, så som den framställs i remissvaret, att myndigheten har brustit i sin utredningsskyldighet. Ärendet avslutas med den delvis allvarliga kritik som ligger i det ovan sagda.


avgjordAv: Justitieombudsmannen Thomas Norling

nyckelord: Barn/ungdom Samtycke Umgänge

title: Socialnämnden i Vara kommun får kritik för att den ensidigt bestämt hur ett barns umgänge med vårdnadshavaren skulle utformas

sammanfattning: En pojke vårdades på frivillig grund med stöd av socialtjänstlagen och var placerad i familjehem. Han hade umgänge med vårdnadshavaren en gång i veckan. Vid två tillfällen under perioden maj–juni 2018 informerade tjänstemän vid förvaltningen vårdnadshavaren om att umgänget hade ändrats på ett visst sätt. Det var bl.a. fråga om att umgänget minskades till ett tillfälle varannan vecka. Om ett barn vårdas med stöd av socialtjänstlagen är det vårdnadshavarna som bestämmer i frågor som rör barnets personliga angelägenheter (6 kap. 11 och 13 §§ föräldrabalken). En socialnämnd har alltså inte någon möjlighet att ensidigt bestämma hur umgänget mellan ett barn och en vårdnadshavare ska utformas. När en fråga uppkommer om umgängets omfattning bör nämnden samråda med vårdnadshavaren för att klarlägga om det finns förutsättningar att komma överens om en ny utformning av umgänget. Enligt JO har nämnden i det aktuella fallet agerat som om den ensidigt kunde bestämma umgängets utformning. JO kritiserar nämnden för denna brist i handläggningen. I beslutet gör JO även vissa uttalanden om hur nämnden bör samråda med vårdnadshavarna i fråga om hur umgänget ska utformas.

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO klagade AA på socialtjänsten i Vara kommun.

text: AA uppgav bl.a. följande: Hon är mor till BB, född 2016. BB var placerad i familjehem med stöd av

text: socialtjänstlagen (2001:453)

text: , SoL. Socialtjänsten begränsade BB:s umgänge med henne trots att hon inte samtyckte till det.

text: Utredning

text: JO tog del av vissa journalanteckningar i BB:s ärende. Därefter begärde JO att Socialnämnden i Vara kommun skulle yttra sig över det som AA hade uppgett i sin anmälan till JO.

text: Mamma AA hade inledningsvis efter att familjehemsvården inleddes umgänge i sitt hem med BB. Socialnämnden tillsatte ett umgängesstöd att närvara och vara stödjande för både mor och son vid umgängena då det varit incidenter i hemmet

text: som utgjorde risk att BB for illa. Modern samtyckte till insatsen umgängesstöd. Under våren eskalerade riskerna i hemmet då AA har det mycket ostädat, smutsigt [– – –] Umgängena mellan AA och BB har därefter varit på annan plats utanför hemmet, först i AA:s boendeort då BB haft kvar sin förskoleplats där inledningsvis. Efter att BB fått förskoleplats i familjehemmets boendeort så har umgängena mellan AA och BB hållits i församlingshemmet i Arentorp. AA blir hämtad och lämnad vid bostaden av umgängesstödet vid umgängestillfällena. Vid ett möte 180614 mellan socialnämnd och AA föreslår nämnden att umgängestiderna förläggas varannan vecka, vilket diskuteras på ett möte 180614. AA samtycker inte utan vill göra tvärt om, utöka umgängena och pratar om att BB bara bor hos familjehemmet tills hon mår bättre och kan ta hand om honom. Dagen efter, 180615, meddelar AA:s gode man att AA vill ha umgänge på midsommarafton med BB, något som överhuvudtaget inte diskuterats med socialtjänst och familjehem. Familjehemmet har även fått samtal från AA med uppgift att hon har för avsikt att hämta hem BB. Då det bedöms finnas stor risk att AA hämtar BB på midsommarafton i familjehemmet gör socialtjänsten ett omedelbart omhändertagande enligt

text: 6 §

text: LVU samt beslutar om umgängesbegränsning enligt 14 § 2 st l p LVU, för att säkra vården av BB. Utredning inleds. Förvaltningsrätten upphäver det omedelbara omhändertagandet av BB 180627 med motiveringen att AA samtycker till den pågående familjehemsplaceringen av BB. Även om det finns meningsskiljaktigheter mellan AA och socialnämnden angående umgänge med BB gjorde förvaltningsrätten en annan skyddsbedömning av detta än nämnden. Nämnden begärde att de offentliga biträdena skulle kvarstå. AA informeras och socialtjänsten ber om ett möte med AA och offentligt biträde gällande umgängesplanering. 180703 hålls ett möte med AA och offentligt biträde. Där diskuteras frågan om umgänge mellan AA och BB. Inget beslut eller överenskommelse görs just då utan AA ska fundera vidare. 180828 hålls ett nytt möte med AA, offentligt biträde, god man och representanter från socialtjänsten. AA samtycker efter en paus och diskussion med sitt offentliga biträde, umgängesplanering och umgängesstöd. AA vill byta umgängeslokal och detta ska socialtjänsten se över. Socialtjänsten bedömer att offentliga biträden ska kvarstå för AA då lämnat samtycke av socialnämnden bedöms som bräckligt. Sammanfattningsvis anser socialnämnden att handläggningen är korrekt utförd och i dialog med AA. Umgängesbegränsningar har skett i samband med ett omedelbart omhändertagande men upphörde när förvaltningsrätten inte fastställde socialnämndens beslut. Socialnämnden överklagade inte förvaltningsrättens beslut. Offentliga biträdena har kvarstått för att bistå AA efter det omedelbara omhändertagandet i juni och den följande utredningen. Det är AA själv, med stöd av sitt offentliga biträde, som har samtyckt till umgängesplaneringen som varit en process under sommaren 2018. Socialnämnden har bedömt att vård kan ske enligt SoL då kriterier för att söka vård med stöd av LVU inte befunnits tillräckliga.

text: AA fick tillfälle att kommentera remissvaret.

text: Rättslig reglering

text: Socialtjänstens verksamhet ska bygga på respekt för människors självbestämmande och integritet (

text: 1 kap. 1 §

text: SoL). Socialnämndens insatser för den enskilde ska utformas och genomföras tillsammans med honom eller henne

text: 3 kap. 5 §

text: SoL). Detta innebär att insatser som rör ett barn ska ske i samförstånd med barnets vårdnadshavare.

text: Socialnämnden ska sörja för att den som behöver vårdas eller bo i ett annat hem än det egna tas emot i t.ex. ett familjehem (

text: 6 kap. 1 §

text: SoL). Vården bör utformas så att den främjar den enskildes samhörighet med anhöriga och andra närstående samt kontakt med hemmiljön.

text: Under vissa förutsättningar kan ett barn ges vård utan vårdnadshavarnas samtycke. Bestämmelser om sådan tvångsvård finns i lagen (

text: ) med särskilda bestämmelser om vård av unga, LVU.

text: Om barnet vårdas med stöd av SoL är det vårdnadshavarna som bestämmer i frågor som rör barnets personliga angelägenheter (

text: 6 kap.

text: och

text: 13 §§

text: föräldrabalken

text: , FB). I en sådan situation har nämnden alltså inte någon möjlighet att ensidigt bestämma hur umgänget mellan barnet och vårdnadshavaren ska utformas.

text: Bedömning

text: BB vårdades på frivillig grund med stöd av SoL och var placerad i familjehem. Han hade umgänge med AA tre timmar varje onsdag i närvaro av umgängesstöd. Umgängesstödet bedömde att umgängestillfällena var för långa för BB.

text: Den 21 maj 2018 skickade familjehemssekreteraren CC ett mejl till AA med bl.a. följande innehåll: Från och med juni månad kommer det att ske följande ändringar vad gäller ditt umgänge med BB både vad det avser lokal och antal tillfällen. [– – –] Från juni månad kommer umgängena ske i Arentorps församlingshem/kyrka [– – –] Mellan 13.30 och 15.30 pågår umgänget. [– – –] Vid frågor eller synpunkter kan du kontakta mig via mejlen eller på telefon […]. Av mejlet framgick också att umgänge framöver skulle äga rum varannan vecka. AA ifrågasatte beskedet och anförde bl.a. att det var fråga om en frivillig placering av BB.

text: CC anförde i ett mejl den 1 juni bl.a. följande: Umgängen ska framtida ske de tider och under de förutsättningar jag beskrev i tidigare mejl. Undantag kan endast göras i samråd med handläggare och familjehem. AA ifrågasatte även detta besked och uppgav att det utgjorde en umgängesbegränsning. Den 8 juni svarade CC att det var fråga om ett förslag, som de ville diskutera med henne. Ett möte ägde rum den 14 juni mellan bl.a. AA och CC. Vid mötet uppgav AA att hon ville att umgänget skulle ha samma omfattning som tidigare. Tjänstemännen meddelade att deras chefer stod bakom umgängesplaneringen. De uppgav också att BB:s ärende skulle överlämnas till socialtjänstens utredningsgrupp för utredning av ansökan om LVU och umgängesbegränsning.

text: Den 20 juni beslutade nämnden om omedelbart omhändertagande av BB enligt

text: 6 §

text: LVU och om umgängesbegränsning. Familjerättssekreteraren DD meddelade AA den 21 juni att umgänge mellan BB och henne skulle ske en gång i månaden.

text: Förvaltningsrätten i Jönköping upphävde den 27 juni 2018 beslutet om omedelbart omhändertagande av BB. Samma dag skickade DD ett mejl till AA och uppgav att de behövde planera det kommande umgänget. Den 3 juli informerades AA om att nämnden skulle ansöka om att BB skulle vårdas med stöd av LVU.

text: Ett möte ägde rum den 4 juli mellan bl.a. AA, hennes ombud och DD. Av journalanteckningen från mötet framgår bl.a. följande: AA samtycker inte till socialtjänstens förslag om umgänge varannan vecka och vi förklarar att vi därmed fortsatt inte är överens kring omfattningen av umgänget. Något beslut i frågan kring umgänge fattas inte vid aktuellt möte. AA ska fundera vidare i frågan. Följande dag skickade DD ett mejl till AA med bl.a. följande lydelse: Gällande umgänge i övrigt är nästa umgängestillfälle onsdag nästa vecka (180711). Därefter fortsätter umgänge att ske varannan vecka så som tidigare föreslagits i av socialtjänsten uppgjord umgängesplanering. Om du inte samtycker ombeds ditt juridiska ombud kontakta sektionschef EE. Nämnden har i sitt remissvar redogjort för varför den ansåg att umgänget mellan BB och AA skulle begränsas.

text: JO brukar inte uttala sig om rena s.k. bedömningsfrågor, och det finns inte anledning att frångå den principen i detta fall. Jag kommer alltså inte att uttala mig i fråga om vilket umgänge som var lämpligt under den aktuella perioden. Min granskning avser enbart nämndens formella handläggning av umgängesfrågan.

text: Eftersom BB vårdades med stöd av SoL saknade nämnden möjlighet att ensidigt bestämma hur umgänget skulle utformas. Om nämnden bedömde att umgänget behövde minskas kunde den inte genomdriva en sådan förändring med mindre än att AA samtyckte till detta. När en fråga uppkommer om umgängets omfattning bör nämnden diskutera saken med vårdnadshavaren för att klarlägga om det finns förutsättningar att komma överens om en ny utformning av umgänget.

text: Nämnden har i sitt remissvar uppgett att den vid ett möte med AA den 14 juni föreslog att umgänget skulle minskas.

text: Uppgifterna i remissvaret ger intryck av att det var vid det mötet som frågan om att minska umgänget berördes för första gången. Det framgår dock av utredningen i ärendet att CC redan den 21 maj skickade ett mejl till AA med besked om umgängets utformning. Nämnden har inte berört mejlet i sitt remissvar. Mejlets innehåll kan enligt min mening inte uppfattas på något annat sätt än att nämnden på egen hand hade bestämt hur umgänget skulle utformas.

text: Det har kommit fram att nämnden även efter förvaltningsrättens beslut den 27 juni meddelade AA att umgänge skulle ske i enlighet med nämndens förslag och att hon fick höra av sig via sitt ombud om hon inte samtyckte till förslaget.

text: Nämnden har därmed agerat som om den på egen hand kunde bestämma umgängets utformning. Handläggningen har därigenom brustit, och nämnden förtjänar kritik.

text: Jag vill tillägga följande i fråga om hur nämnden bör samråda med vårdnadshavarna om hur umgänget ska utformas. Ett samråd kan ske på olika sätt. Enligt min mening är det en lämplig ordning att socialtjänsten diskuterar umgängets utformning vid ett samtal med vårdnadshavarna. Ett sådant samtal kan ske per telefon, vid ett möte på socialtjänstens kontor eller i hemmet. Ibland kan det fordras flera möten. Vårdnadshavarna ska få en möjlighet att beskriva hur de anser att deras umgänge med barnet ska utformas. Socialtjänsten bör vid diskussionerna sträva efter att vara så tydlig som möjligt om bl.a. det realistiska i vårdnadshavarnas önskemål om umgänge och om vad konsekvenserna kan bli om man inte kan komma överens om saken. Om det inte går att nå en överenskommelse om umgängets utformning kan frågan om vård med stöd av LVU behöva aktualiseras för att nämnden ska kunna reglera umgänget på ett sätt som är förenligt med barnets behov. När en handläggare berör den saken under ett samtal är det förståeligt att vårdnadshavarna kan uppfatta det som att socialtjänsten hotar med att ansöka om tvångsvård enligt LVU. Nämnden måste dock kunna informera vårdnadshavarna om att vård med stöd av LVU kan aktualiseras om de och nämnden inte kan komma överens om hur umgänget ska utformas. I annat fall kan vårdnadshavarna i ett senare skede anse att de har blivit vilseledda av socialtjänsten. Det är inte min sak att i närmare detalj ange hur själva diskussionen om umgänget ska genomföras, utan detta måste naturligtvis anpassas till omständigheterna i det enskilda fallet. Handläggarna har i det sammanhanget att utgå från sin kompetens och erfarenhet. Jag vill också understryka att nämnden vid alla åtgärder som rör ett barn ska beakta barnets bästa.

text: Ärendet avslutas.


avgjordAv: Stf justitieombudsmannen Hans Ragnemalm

title: Kritik mot en enhetschef inom hemtjänsten i Österåkers kommun för att ha uttryckt sig på ett sätt som inte varit förenligt med det s.k. repressalieförbudet i tryckfrihetsförordningen

sammanfattning: En anställd inom hemtjänsten vände sig till medierna med kritik angående arbetsförhållandena inom hemtjänsten. Personen kallades till ett möte med bl.a. en enhetschef. I sitt beslut konstaterar JO att enhetschefen i samband med mötet uttryckt ett tydligt missnöje med att den anställda vänt sig till medierna. Enhetschefens agerande har enligt JO stått i strid med det s.k. repressalieförbudet, och hon kritiseras för detta.

text: Bakgrund

text: Under sommaren 2013 var AA anställd som sommarvikarie inom hemtjänsten i Österåkers kommun. Tisdagen den 6 augusti 2013 skedde ett möte mellan AA, enhetschefen BB och verksamhetschefen CC. Utan de andra närvarandes vetskap spelade AA in vad som sades vid mötet.

text: Den 10 september 2013 inkom AA med en anmälan till JO och gjorde gällande att Österåkers kommun hade avskedat henne på grund av att hon hade vänt sig till Expressen med uppgifter om brister i arbetsmiljön inom hemtjänsten. Till anmälan bifogade AA bl.a. en ljudfil med inspelningen från mötet den 6 augusti. Med anledning av vad som hade kommit fram fanns det enligt justitieombudsmannen Lilian Wiklund skäl att anta att befattningshavare som står under hennes tillsyn hade gjort sig skyldig till brott mot det s.k. repressalieförbudet. Av den anledningen beslutade hon den 13 september 2013 att inleda förundersökning angående sådant brott.

text: Lilian Wiklund gav åklagare i uppdrag att genomföra en utredning, och vissa utredningsåtgärder vidtogs. Därefter fann Lilian Wiklund inte anledning att fullfölja förundersökningen, och hon beslutade den 22 januari 2014 att lägga ned den.

text: Se

text: 3 kap. 5 § tredje stycket tryckfrihetsförordningen

text: Emellertid fann hon skäl att fortsätta granskningen av handläggningen inom ramen för det ursprungliga tillsynsärendet.

text: Utredning

text: Anmälan och till den bifogade handlingar remitterades till Produktionsstyrelsen i Österåkers kommun för yttrande. Vid ett sammanträde den 20 februari 2014 beslutade Produktionsstyrelsen att lämna ett yttrande till JO i enlighet med ett utlåtande från Produktionsförvaltningen. Av yttrandet framgick bl.a. följande:

text: Bakgrund

text: Under 2013 var Österåkers kommuns hemtjänst organiserad i två enheter; Solgårdens hemtjänst samt Solhälla och Ljusterö hemtjänst, vardera med en egen enhetschef. DD var enhetschef för Solgårdens hemtjänst och BB för Solhälla samt Ljusterö. På Solgårdens hemtjänst fanns dessutom ett antal verksamhetsledare som ansvarade för schemaläggning och planering med kund. Vid tidpunkten för det inträffade var DD på semester och BB således tillförordnad enhetschef även för Solgårdens hemtjänst. CC var verksamhetsledare i den hemtjänstgrupp som EE kom att arbeta. EE anställdes av verksamhetsledaren CC som sommarvikarie för att under en period på två veckor täcka upp för ordinarie personals semester. I uppdraget ingick sedvanliga, i hemtjänsten förekommande, arbetsuppgifter. Uppdragen utgår från den beställning som respektive kund inom hemtjänsten är beviljad. Under sina dryga två veckors vikariat var EE inbokad på 13 arbetspass. Sommarplaneringen inom hemtjänsten ställer stora krav på framförhållning och organisation. Ambitionen är alltid att allting ska vara klart och schemalagt och vakanser tillsatta i god tid innan semesterperioderna börjar. Detta till trots uppstår situationer som kräver förändringar i såväl bemanning som planering. Nya kunder kan tillkomma med kort varsel och sjukdom bland personalen ställer krav på snabb omställningsförmåga. Precis som ledningsrepresentanterna nämner under det inspelade samtalet så var aktuella veckor extra röriga. Av den anledningen ställs höga krav på självgående personal som mycket snabbt kan sätta sig in i vad uppdragen handlar om och hur utförandet sker. Det är också av största vikt att personalen i tjänst känner stort förtroende för varandra och kan samarbeta och samverka kring akut uppkomna situationer. Flera sommarvikarier återko mmer och gör ett mycket bra jobb under pressade förhållanden. Enligt verksamhetsledarens uppfattning kan en sommarvikarie som under dessa förhållanden fokuserar på allt som inte funger ar och är starkt ifrågasättande till personalens arbetssituation lätt skapa en oro i gruppen som inte gynnar våra kunder eller de som är i tjänst. En bidragande orsak till oro vid aktuell tidpunkt var en medarbetare som upplevde sig pressad av EE att kontakta media. Med anledning av att oron spred sig i den arbetsgrupp som EE arbetade kallade verksamhetsledaren till ett möte. Syftet med mötet var att tydliggöra för EE hur de interna rutinerna ser ut när det gäller synpunkter och klagomål.

text: Kommentarer till det inspelade samtalet mellan EE och BB samt CC

text: EE ger uttryck för adekvat kritik och har flera bra synpunkter som vi bör ta i beaktande vid planeringen av inkommande sommar på Solgården. 2013 fanns brister i hur man tog hand om och informerade sommarvikarierna. Mot slutet av samtalet framgår också att alla närvarande har de gemensamma målen; nöjda kunder och medarbetare. Det framgår i samtalet inledningsvis att samtliga deltagare är känslomässigt berörda och att BB i affekt använder sig av mindre lämpliga ordval och formuleringar. Men därefter framgår också att BB under samtalets gång bjuder in till dialog kring

text: de utvecklingsmöjligheter som EE uppger sig ha och poängterar det viktiga i att allt utvecklingsarbete kommer till nytta för såväl kunder som medarbetare. Den återkommande hänvisningen till den interna policyn för hur synpunkter och klagomål hanteras bör alltså ses mot bakgrund av det. BB ber också EE skriva ner sina iakttagelser och mejla över dem till henne så hon kan få ge återkoppling på dem. Under samtalets gång kommer frågan om en eventuell fortsättning upp och det framgår att två arbetspass återstår. Då påpekar EE själv att två veckors arbete inom hemtjänsten känns lagom och att hon kan få nytt jobb när som helst. EE timvikariat avslutas då i samförstånd och i enlighet med gällande praxis får hon be talt de två återstående arbetspassen.

text: Kommunens hållning och riktlinjer inom vård och omsorg

text: Under våren 2013 påbörjades ett arbete med att se över våra rutiner och riktlinjer för avvikelser i arbetet. Alla avvikelserutiner och blanketter har setts över och målet är att förenkla dessa så vi på ett enkelt sätt fångar upp utvecklingsförslag, brister i verksamheten och synpunkter och klagomål. Det ska helt enkelt vara lätt att göra rätt. Inför sommaren 2013 hade vi ett inlägg på intranätet där sommarvikarierna välkomnades till kommunen och affärsområdet vård och omsorg. Där betonades vikten av att alla som under sin sommar ser utvecklingsmöjligheter och har förslag på hur vi kan bli bättre på det vi gör tar kontakt och berättar om sina iakttagelser. För verksamheten är medarbetarnas och i synnerhet vikariernas iakttagelser otroligt viktiga för utvecklingen av verksamheterna. Vi har då tillfälle att få en utomståendes ögonblicksbild av vår vardag och med det ovärderlig information om utvecklingspotential som annars kan gå förlorad. Alla anställda i kommunen når intranätet. Efter sommaren har flera enhetschefer haft som rutin att skicka ut en enkät till de som arbetat under sommaren och begärt input kring hur det fungerat och vad som kan bli bättre till nästa gång. Det är numera en rutin som gäller för alla enheter inom vård och omsorg. Vem som helst ska känna sig fullständigt trygg med att uttrycka sin åsikt kring utförandet av vårt arbete till sina kollegor, närmsta chef, kommun ledning eller media. Kommunens verksamheter ska kännetecknas av en arbetsmiljö där man som medarbetare välkomnas och förväntas delta i verksamhetens utveckling. En god arbetsmiljö består av ett tydligt uppdrag och en ledning som kan samla sina medarbetare kring gemensamma mål och visioner och hitta vägarna för att nå de samma tillsammans. I det ingår att ha ett öppet och uppriktigt mötesklimat där allehanda frågor och funderingar kan dryftas.

text: Slutsatser

text: Sammanfattningsvis kan vi konstatera att syftet med mötet var att diskutera våra interna rutiner och inte på något sätt att hindra EE från att kontakta media. EE och arbetsgivaren kom under samtalets gång överens om att avsluta EE timvikariat. Berörda befattningshavare har haft möjlighet att ta del av handlingarna och står bakom detta yttrande. Framtidens hemtjänst är beroende av unga, hungriga medarbetare med stort engagemang i uppdraget. Vi har försökt nå EE på telefon utan resultat för att fånga upp hennes iakttagelser och även framföra att hon är välkommen tillbaka.

text: AA kommenterade remissvaret.

text: Bedömning

text: Rättsliga utgångspunkter Enligt

text: 1 kap. 1 § tredje stycket tryckfrihetsförordningen

text: ska det stå envar fritt att lämna uppgifter och underrättelser i vilket ämne som helst till bl.a. författare och

text: nyhetsbyråer för offentliggörande i tidningar och andra tryckta skrifter om inte något annat är föreskrivet i förordningen (meddelarfrihet). Motsvarande bestämmelse finns i

text: 1 kap. 2 § yttrandefrihetsgrundlagen

text: . I

text: 1 kap. 3 § tryckfrihetsförordningen

text: anges att ingen får straffas för missbruk av tryckfriheten eller medverkan till en sådan överträdelse utan stöd i förordningen. En liknande bestämmelse återfinns i

text: 1 kap. 4 § yttrandefrihetsgrundlagen

text: . Av denna s.k. exklusivitetsprincip ansågs tidigare följa att meddelaren eller annan medverkande inte heller på något annat sätt får drabbas av någon påföljd från det allmännas sida, t.ex. i form av en disciplinpåföljd. Härmed avses det s.k. repressalieförbudet.

text: Repressalieförbudet är en central komponent i meddelarskyddsregleringen, och av den anledningen fann regeringen skäl att införa uttryckliga bestämmelser i de båda grundlagarna som tydliggör förbudets omfattning. Bestämmelserna trädde i kraft den 1 januari 2011. Av

text: 3 kap. 4 § andra stycket tryckfrihetsförordningen

text: framgår numera att en myndighet eller ett annat allmänt organ inte får ingripa mot någon för att han eller hon i en tryckt skrift har brukat sin tryckfrihet eller medverkat till ett sådant bruk. En motsvarande bestämmelse återfinns i

text: 2 kap. 4 § tredje stycket yttrandefrihetsgrundlagen

text: I den utredning som föregick införandet av bestämmelserna föreslogs att det skulle införas en straffbestämmelse angående brott mot repressalieförbudet. Utredningen förordade att

text: 3 kap. 5 § tryckfrihetsförordningen

text: tillfördes ett nytt tredje stycke, med innebörden att den som gjort sig skyldig till uppsåtligt brott mot repressalieförbudet i 4 § andra stycket skulle kunna dömas till böter eller fängelse i högst ett år. Vidare föreslog utredningen att det inte skulle kunna dömas till ansvar i ringa fall. Liknande ändringar föreslogs i

text: yttrandefrihetsgrundlagen

text: Regeringen noterade att den föreslagna straffbestämmelsen var direkt kopplad till repressalieförbudet. Eftersom repressalieförbudet är mycket omfattande och i princip kan avse allt från ett uttalande med tillrättavisande innebörd till ett omedelbart avskedande konstaterade regeringen att det straffbara området skulle bli allt för omfattande, även om hänsyn togs till den föreslagna begränsningen. Av den anledningen infördes en bestämmelse som begränsade det straffbara området. I

text: anges att för uppsåtligt ingripande i strid med 4 § andra stycket döms, om åtgärden utgör avskedande, uppsägning, meddelande av disciplinpåföljd eller en liknande åtgärd, till böter eller fängelse i högst ett år. Motsvarande bestämmelse i

text: yttrandefrihetsgrundlagen

text: återfinns i

text: 2 kap. 5 § tredje stycket

text: . I förarbetena uttalades bl.a. följande:

text: Se

text: prop. 2009/10:81 s. 37

text: . Se

text: SOU 2009:14 s. 287

text: och

text: . Se

text: prop. 2009/10:81 s. 41

text: f.

text: De åtgärder som faller utanför den angivna bestämmelsen är följaktligen straffria. Det är dock viktigt att notera att de nu föreslagna repressalieförbuden i

text: tryckfrihetsförordningen

text: och

text: yttrandefrihetsgrundlagen

text: är betydligt mer omfattande än vad som föreslås bli straffbelagt och att företrädare för staten, kommuner, landsting och kommunalförbund utanför det straffbelagda området är underkastade JO:s och JK:s tillsyn. Det får förutsättas att de rättar sig efter de uttalanden som dessa tillsynsorgan gör i hithörande frågor. Sammanfattningsvis innebär det nyss sagda här att repressalieförbudet i de båda grundlagarna är betydligt mer omfattande än det agerande som kan vara straffbart. Även om ett agerande inte är straffbart kan det alltså innefatta sådana åtgärder som inte är förenliga med grundlagarna.

text: Syftet med meddelarfriheten är att uppmuntra människor att använda sin yttrandefrihet och tydliggöra för den som medverkar till framställningar som omfattas av grundlagarna att han eller hon kan göra detta utan rädsla för straff eller andra repressalier. Därmed utgör meddelarfriheten en viktig del i främjandet av debatt om och en granskning av hur offentlig verksamhet bedrivs.

text: Mina överväganden Det ovan redovisade innebär att det finns skäl för mig att ge min syn på det som utspelade sig den 6 augusti 2013, även om förundersökningen angående brott mot repressalieförbudet har lagts ned.

text: Produktionsstyrelsen har framhållit att BB i det samtal hon hade med AA ville bjuda in till en dialog angående utvecklingsfrågor och att hon poängterade vikten av att utvecklingsarbetet kom till nytta för såväl kunder som medarbetare. Enligt Produktionsstyrelsen bör den återkommande hänvisningen till den ”interna policyn” för hur synpunkter och klagomål ska hanteras ses mot den bakgrunden.

text: Syftet med BB:s samtal var alltså, enligt Produktionsstyrelsen, att förklara för AA hur hon skulle föra fram sina synpunkter för att dessa skulle få störst genomslag. Av den anledningen vill jag framhålla att repressalieförbudet inte hindrar att en arbetsgivare samtalar med en anställd om hans eller hennes kritik mot arbetsgivaren. Det står alltså en arbetsgivare fritt att bemöta den anställdes kritik och ge sin syn på saken. Det blir emellertid problematiskt om arbetsgivaren angriper det förhållandet att den anställde har utnyttjat sin meddelarfrihet och vänt sig till pressen.

text: Jag har tagit del av en utskrift av vad som sades vid det aktuella mötet. Det är i och för sig riktigt att samtalet till stor del kom att handla om de synpunkter som

text: Se

text: prop. 2009/10:81 s. 42

text: . Se Axberger, Yttrandefrihetsgrundlagarna, 2012, s. 140. Se exempelvis JK:s beslut den 13 december 2011 i dnr

text: AA hade på arbetsförhållandena. Emellertid gav BB relativt snart efter det att samtalet hade inletts uttryck för att medarbetare inte ska vända sig till medierna ”i första hand” utan till sina chefer. Hon frågade även vilket syfte AA hade med att vända sig till medierna i stället för att gå till sina chefer. Till detta kommer att BB uttryckte att det blev ”platt fall” med media eftersom tidningen valde att inte skriva om saken och ”platt fall” med arbetsgivaren eftersom kommunen inte skulle komma att anställa AA något mer. Enligt BB var även AA:s ”hela agerande totalt fel”.

text: Genom de ovan redovisade uttalandena har BB enligt min mening uttryckt ett tydligt missnöje med att AA använde sig av sin grundlagsskyddade meddelarfrihet. Därmed har BB:s uttalanden stått i strid med repressalieförbudet. Det som gör att det finns skäl att se allvarligt på det inträffade är att hennes sätt att uttrycka sig kan leda till att anställda avstår från att vända sig till medierna av rädsla för missnöje från ledningens sida. En sådan utveckling motverkar en fri och öppen debatt som är en grundläggande förutsättning för ett demokratiskt samhälle. Dessa förhållanden gör att BB förtjänar kritik för sitt agerande.

text: Ärendet avslutas.


avgjordAv: Justitieombudsmannen Cecilia Renfors

nyckelord: Arrest Bemötande Dokumentation Frihetsberövande

title: Kritik mot Polismyndigheten bl.a. för att en kvinna som var omhändertagen för berusning inte fick använda toaletten under natten och för att hon inte erbjöds något att skyla sig med när hon endast fick ha underkläder på sig

sammanfattning: En kvinna hade omhändertagits för berusning och bad att få använda toaletten. Personalen i polisens arrest hänvisade henne till att kissa i ett hål i golvet utan möjlighet att spola. Anledningen till det var huvudsakligen en lokal rutin vid arresten enligt vilken frihetsberövade personer normalt inte tas ut ur cellerna för toalettbesök mellan klockan 22.00 och 7.00. I beslutet uttalar JO att en sådan rutin inte är acceptabel och inte heller förenlig med hur den som är intagen i en polisarrest ska bemötas och behandlas. JO kritiserar Polismyndigheten för att kvinnan hänvisades till att uträtta sina behov i ett hål i golvet när hon bad att få använda toaletten. JO uttalar också att rätten för en frihetsberövad person att använda en toalett i vissa fall kan behöva begränsas, t.ex. om den frihetsberövade personens tillstånd är sådant att han eller hon inte kan tas till en toalett, och att det är godtagbart att en frihetsberövad person ibland kan behöva vänta på att få besöka toaletten om det är nödvändigt av säkerhetsskäl eller på grund av arrestantvakternas arbetsbelastning. JO framhåller dock att bemanningen i en arrest måste vara dimensionerad så att det under dygnets alla timmar är möjligt att låta frihetsberövade personer besöka en toalett inom rimlig tid. JO kritiserar också Polismyndigheten för att kvinnan endast fick ha underkläder på sig i arrestlokalen och för att hon inte erbjöds t.ex. en filt att värma och skyla sig med.

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO förde AA och BB fram klagomål mot Polismyndigheten, polisregion Nord, bl.a. för hur BB behandlades i polisens arrest sedan hon omhändertagits för berusning. De anförde huvudsakligen följande.

text: På polisstationen tvingades BB att ta av sig alla kläder inför tre manliga poliser eller arrestantvakter. Hon fick endast ha trosor på sig. På natten bad BB vid tre tillfällen att få gå och kissa och byta sin binda. Arrestantvakterna svarade att hon fick kissa på golvet och tittade sedan på när hon gjorde det. Hon var därefter naken i cellen i flera timmar.

text: Utredning

text: Polismyndigheten (CC) yttrade sig om behandlingen av BB i arresten. Inför yttrandet hade de befattningshavare som deltagit i omhändertagandet och tillsynen av BB fått tillfälle att lämna upplysningar.

text: Polismyndigheten anförde att BB fördes in till polisstationen i Sundsvall den 21 augusti 2016 kl. 0.20 av polisassistenterna DD och EE. Vid avvisiteringen fick hon lämna ifrån sig vissa klädesplagg. DD och EE satte in BB i en cell kl. 0.28 efter beslut av stationsbefälet FF. DD gjorde en säkerhetsbedömning av BB och beslutade om tillsyn var femtonde minut. Tillsynen av BB utövades av arrestantvakterna GG och HH. BB frigavs kl. 5.48 efter beslut av FF.

text: De berörda befattningshavarna lämnade följande upplysningar.

text: Stationsbefälet

text: FF, gruppchef i lokalpolisområde Medelpad, har uppgivit i huvudsak följande. Han tjänstgjorde som stationsbefäl och hade till uppgift att förmanspröva omhändertagandet av BB. EE och DD föredrog ärendet för honom i samband med att förmansprövningen genomfördes i arresten. Avvisiteringen genomfördes av EE och skedde avskilt utan insyn från manliga kollegor. Efter att avvisiteringen var genomförd leddes BB in i en poliscell. BB hade vid det tillfället på sig en body som liknade ett linne med tillhörande trosa (likt en baddräkt). Det gjordes aldrig gällande att BB vid tillfället hade sin menstruation. Det nämndes aldrig i sammanhanget att hon hade binda eller tampong. Arrestpersonalen tillät BB att lämna cellen för att kissa, efter att ha kontrollerat saken med honom. Inte heller då nämndes att BB hade mens. Detta skedde någon timme efter att förmansprövningen hade genomförts. Han var vid tillfället ute i arresten och bevittnade när BB under ledning av arrestpersonalen besökte toaletten. Detta är emellertid inte infört i tillsynsbladet och anledningen till det är oklar. BB nämnde vid toalettbesöket att hon aldrig hade känt sig mer kränkt. Hon sade även att hon inte kunde kissa. BB hade vid det tillfället på sig sin body. Arrestpersonalen som löpande genomförde tillsyn av BB berättade för honom att hon själv hade klätt av sig naken i cellen för att använda sin body likt ett täcke. Hans uppfattning är att BB behandlades väl av samtlig personal.

text: Övrig polispersonal

text: DD har uppgivit i huvudsak följande. Han genomförde intransporten av BB tillsammans med kollegan EE. Han kan inte minnas vem som gjorde skyddsvisitationen av BB innan hon blev insatt i bilen. BB var kraftigt berusad, luktade alkohol och var labil i sitt humör. Han föredrog ärendet för FF som beslutade att omhändertagandet skulle bestå. EE genomförde en första visitation av BB:s smycken, skor och andra tillhörigheter bakom en skiljevägg utan insyn från honom eller de andra som fanns i inskrivningsrummet. EE genomförde senare en andra och grundligare visitation av BB i cellen, även denna utan insyn från övrig personal som vistades i inskrivningsrummet. Han var ansvarig för att skriva avvisiteringsblanketten medan EE var fysiskt närvarande vid avvisiteringen av BB. Han var inte närvarande vid avvisiteringen inne i arresten och deltog inte i diskussionen om vad BB skulle ha på sig. Han kan inte erinra sig att BB uppgav att hon hade mens eller behövde besöka toaletten i samband med att hon sattes in i cellen. [– – –] EE har uppgivit i huvudsak följande. [– – –] DD hade tillsammans med sin kollega omhändertagit en kvinna enligt LOB. Eftersom DD åkte i en patrull med en manlig kollega och avvisiteringen av kvinnor ska skötas av en kvinna, åkte hon med DD in till arresten för att ombesörja avvisiteringen. [– – –] Väl inne i

text: arresten placerades BB på en avskild bänk eftersom det var fullt på de ordinarie avvisiteringsbänkarna. Avvisiteringen inne i arrestlokalen gjordes för att plocka av BB hennes tillhörigheter såsom smycken och skor. DD befann sig i närheten, likaså stationsbefälet FF. FF förmansprövade omhändertagandet och lät det bestå. Hon tog ensam med sig BB in i en cell för en grundlig avvisitering i avskildhet. När det gäller kvinnor brukar de ta med dem in i cellen för att se till att de inte har otillåtna föremål innanför kläderna och ta av bl.a. behå. Som hon kommer ihåg det hade BB en body på sig och fick behålla denna på. BB hade i vart fall klädesplagg på sig. Hon kommer inte ihåg vad för sorts plagg BB hade på sig på nederkroppen när hon fördes in till arresten. Normalt tillåter man ett par byxor och om BB inte hade dessa på sig i cellen så berodde det troligtvis på att hon hade tagit av sig dem och inte satt på sig dem igen. Strumpbyxor brukar de normalt ta av inne i cellen. [– – –] Att DD står som ansvarig för avvisiteringen är nog endast en felskrivning eftersom det var hon som avvisiterade BB. DD skötte dokumentationen och låste in BB:s tillhörigheter i skåpet och var närvarande på det sättet. Hon lämnade därefter cellen och bad arrestantvakten låsa dörren. BB nämnde inget om att hon hade mens eller ville gå på toaletten i samband med avvisiteringen. [– – –]

text: Arrestantvakterna

text: GG har uppgivit i huvudsak följande. Han arbetade som arrestantvakt den aktuella natten. Han kommer väl ihåg omhändertagandet av BB. Hon kom in tillsammans med sin pojkvän och dennes vän. BB var mest ledsen och han hjälpte till att leda in henne till polisstationen tillsammans med EE. Den aktuella natten hade de tio till elva stycken LOB:ar att hantera. EE ledde in BB i vad som kan beskrivas som ett litet rum, där hon avvisiterades. Han var inte med när BB avvisiterades men är helt säker på att ingen man var närvarande eftersom män aldrig är med när kvinnor avvisiteras. Det finns två andra avvisiteringsplatser men dessa är öppna. Man använder främst det lilla rummet för att avvisitera kvinnor. Han känner inte till vilka överväganden som gjordes när det gäller vilka kläder som BB fick ha på sig. Hon fick emellertid ha på sig en grå body och trosor. Behå får man aldrig ha på sig i en arrestcell. Vanligtvis får man ha på sig ett klädesplagg på nederkroppen och ett på överkroppen. I arrestcellen klagade BB på att hon frös. Ändå hade hon tagit av sig bodyn och använde den som en kudde. Enligt hans uppfattning var det självförvållat att BB kom att ligga i arresten halvnaken. Det är riktigt att BB ringde på klockan under natten och att hon grät. Hon sade emellertid inte att hon hade mens, men däremot att hon ville kissa. Han svarade henne att hon fick uträtta sina behov i hålet som fanns i golvet, vilket är i enlighet med huvudregeln. Om BB skulle ha fått lov att gå på toaletten skulle hon behövt ha med sig en kvinnlig vakt eftersom den omhändertagne måste bevakas hela tiden. Efter ca tre timmar tilläts BB ändå att använda toaletten, men när de väl kom fram avböjde hon och gick alltså inte på toaletten. Eftersom de hade fullt upp den aktuella natten skrev de inte upp att BB erbjöds ett toalettbesök. Det är den enda miss som de har gjort. De erbjöd BB toalettbesöket för att vara snälla. Om BB hade sagt att hon hade mens hade han tagit kontakt med patrullen. HH har uppgivit i huvudsak följande. Han var inte närvarande under avvisiteringen av BB och känner därför inte till vilka överväganden som gjordes i samband med denna. Normalt tillåts en intagen att ha ett plagg på överkroppen och ett plagg på underkroppen. Behå är emellertid inte ett tillåtet plagg. I vissa fall kan arresten bistå med kläder, om den intagne skulle behöva det. Ibland finns det emellertid inte tillräckligt med kläder att låna eftersom de kan ha skickats iväg på tvätt. Den aktuella kvällen hade de drygt tio intagna i arresten. Flera var aggressiva och ett flertal var anhållna. Han blev involverad i tillsynen av BB från det att hon låstes in i arrestcellen. BB var oförstående och upprörd när hon låstes in i cellen. Hon var endast iklädd en body och trosor. BB ringde flera gånger på klockan och uppgav att hon var kissnödig men hänvisades att göra sina behov i det avloppshål som finns i golvet för detta ändamål. Det är inte möjligt att spola

text: men det finns tillgång till vatten i arrestcellen som kommer från ett hål i väggen när man trycker på en knapp. Normalt tas inte personer som sitter intagna för LOB ut för t.ex. toalettbesök. Det beror dels på säkerhetsskäl, dels för att det inte finns tid. Den aktuella kvällen var det endast manlig personal i tjänst vilket också inverkade. Efter att BB nästan brutit ihop i cellen tilläts hon ändå att gå på toaletten. Av förbiseende och på grund av det ansträngda arbetsläget noterades inte toalettbesöket på tillsynsbladet. BB gick på toaletten med dörren stängd men uppgav att hon inte hade kunnat kissa. BB nämnde inte vid något tillfälle att hon hade mens eller att hon behövde byta binda. I arresten finns bindor att tillgå om någon intagen behöver det. Om BB hade nämnt att hon behövde byta menstruationsskydd hade hon fått en binda.

text: Polismyndigheten redovisade följande bedömning.

text: Kroppsvisitationen av BB

text: Utredningen ger vid handen att BB kroppsvisiterades enligt 4 kap. 2 § häkteslagen när hon ankom till arrestlokalen. En första avvisitering genomfördes av EE, bakom en skiljevägg eller i ett litet rum, och BB fick i detta läge lämna ifrån sig skor, smycken och vissa andra tillhörigheter. En andra och grundligare avvisitering av BB genomfördes lite senare av EE i arrestcellen. I samband med denna fick BB klä av sig merparten av sina kläder, så att hon endast var iförd en body och trosor. Polismyndigheten konstaterar att den polis- och arrestantpersonal som var involverad i omhändertagandet och tillsynen av BB har uppgivit att båda avvisitationerna skedde avskilt och utan insyn från manlig personal. Även om det i protokollet angivits att DD var ansvarig för avvisiteringen och att EE endast var närvarande vid denna, framgår av den berörda personalens uppgifter att båda avvisitationerna utfördes av EE. Ingenting har således framkommit som tyder på att BB fick ta av sig alla kläder, förutom body och trosor, inför manlig personal. Enligt Polismyndighetens bedömning har kroppsvisitationerna av BB i detta avseende därmed utövats i enlighet med vad som föreskrivs i 4 kap. 7 § häkteslagen och de tjänsteföreskrifter som tillämpas för arresten i Sundsvall. Enligt Polismyndighetens uppfattning förefaller frågan om vilka kläder som BB skulle tillåtas att ha på sig i arrestcellen inte ha varit föremål för några närmare överväganden trots att det var känt att den intagne som huvudregel har rätt att ha ett klädesplagg på överkroppen och ett på underkroppen. Situationen förefaller således inte ha varit sådan att BB t.ex. hade ett snöre i sina byxor som hon vägrade att avlägsna eller att hon erbjudits att låna byxor eller en filt men avböjt. Enligt Polismyndighetens uppfattning är det tveksamt om en body kan anses utgöra ett klädesplagg för underkroppen. Det är också tveksamt om BB kan sägas ha haft något att skyla sig med, vilket Polismyndighetens egna föreskrifter anger och JO framhållit i tidigare beslut. Polismyndigheten anser därför att avvisiteringen, som medförde att BB endast tilläts ha på sig en body i cellen, innebar en avvikelse från huvudregeln som föreskriver att den intagne även har rätt att bära ett klädesplagg för underkroppen. Denna avvikelse fordrade därför att ett beslut fattades av ansvarigt befäl, dvs. i det här fallet stationsbefälet. Alla beslut som fattas avseende den intagne ska dokumenteras i arrestant- eller omhändertagandebladet. Polismyndigheten anser därför att beslutet och skälen för att BB inte bar annat klädesplagg än en body i arrestcellen således även borde ha dokumenterats. När det gäller kläder på överkroppen noterar myndigheten att hon självmant har tagit av sig sin body.

text: Den övriga behandlingen av BB i arresten

text: Utformningen av polisarresten Utredningen i ärendet har visat att den aktuella cellen var utrustad med ett hål i golvet där den intagne är hänvisad att göra sina behov. I cellen finns även tillgång till vatten genom att man trycker på en knapp. Enligt Polismyndighetens

text: bedömning har den arrestcell som BB vistades i således varit utrustad på föreskrivet sätt. Hennes rättigheter har härigenom inte åsidosatts. Rätten till hygienvård Polismyndigheten konstaterar att den polis- och arrestantpersonal som hanterade omhändertagandet och tillsynen över BB varken kände till att hon hade mens eller att hon behövde byta menstruationsskydd. Polismyndigheten anser att utlämnande av menstruationsskydd förutsätter att en intagen aktivt efterfrågar detta. Eftersom berörd personal inte har haft kännedom om BB:s behov i detta avseende anser Polismyndigheten att hennes rättigheter inte har åsidosatts. Rätten till toalettbesök Vad gäller BB:s klagomål om att hon inte tilläts gå på toaletten, konstaterar Polismyndigheten att det under den tid som BB vistades i arrestcellen rådde ”natt” mellan klockan 22.00 och 7.00, vilket innebär att frihetsberövade normalt inte tas ur sina celler för t.ex. toalettbesök under denna tid. Mot denna bakgrund anser Polismyndigheten att det inte var fel av personalen i arresten att hänvisa BB till att göra sina behov i det för ändamålet avsedda hålet i golvet. Enligt Polismyndighetens uppfattning har hennes rättigheter härigenom inte åsidosatts.

text: Dokumentation

text: Polismyndigheten kan konstatera att dokumentationen såvitt avser BB:s toalettbesök har brustit. Ansvarig personal har vidgått misstaget och uppgivit att orsaken var den höga arbetsbelastningen. Detta är förstås inte någon godtagbar ursäkt.

text: Rättslig reglering

text: Behandling av den som förvaras i en polisarrest I häkteslagen finns grundläggande bestämmelser om hur den som förvaras i en polisarrest ska behandlas. Som en allmän utgångspunkt anges där att varje intagen ska bemötas med respekt för sitt människovärde och med förståelse för de särskilda svårigheter som är förenade med ett frihetsberövande, samt att verkställigheten ska utformas så att negativa följder av frihetsberövandet motverkas. (Se 1 kap. 4 och 5 §§ häkteslagen.)

text: Kroppsvisitation av den som ska tas in i en förvaringslokal Den som ska tas in i en förvaringslokal ska senast vid ankomsten kroppsvisiteras för att söka efter otillåtna föremål, om det inte är uppenbart obehövligt (4 kap. 2 § häkteslagen).

text: En kroppsvisitation får som huvudregel inte utföras eller bevittnas av någon av motsatt kön som inte är läkare eller legitimerad sjuksköterska (4 kap. 7 § häkteslagen).

text: Den som kontrolleras vid en kroppsvisitation ska visas all den hänsyn som omständigheterna medger (13 § första stycket häktesförordningen).

text: Rätt till kläder En intagen ska vid behov förses med kläder och skor. Tillgången till kläder och skor får begränsas om det är nödvändigt för att förhindra att den intagne

text: allvarligt skadar sig själv eller någon annan. Den intagne bör alltid ha något att skyla sig med och får inte vistas i arresten utan kläder under längre tid än vad som är nödvändigt för den intagnes egen säkerhet. (Se 3 kap. 3 § Polismyndighetens föreskrifter och allmänna råd om polisarrester,

text: PMFS 2015:7

text: , FAP 102-1, och det allmänna rådet till den bestämmelsen.)

text: JO har tidigare framhållit att det inte är acceptabelt att låta en person vistas i arresten utan kläder under en längre tid och att den omhändertagne normalt bör erbjudas ersättningskläder, en filt eller något liknande om han eller hon fråntagits sina kläder av säkerhetsskäl. (Se bl.a. JO:s beslut den 29 juli 2013, dnr

text: och

text: , den 26 september 2016, dnr 2817-2015, och den 9 mars 2017, dnr 6542-2015.)

text: I polisarresten i Sundsvall tillämpas arbetsinstruktioner som fastställts av den tidigare Polismyndigheten i Västernorrlands län. Av punkt 5.1.1 framgår att den som sätts in i arresten i Sundsvall inte får ha livrem eller kläder med snören och att han eller hon endast får ha på sig en tröja, ett par kalsonger eller trosor, ett par strumpor och ett par byxor, om ansvarigt befäl inte beslutar om något annat. Kläder lånas ut endast om det finns skälig anledning, t.ex. att den intagne har byxor eller tröja med snören i som inte kan tas ur.

text: Rätt till toalettbesök En intagen ska ha möjlighet att dagligen sköta sin personliga hygien och få nödvändig utrustning för detta ändamål (se 3 kap. 2 §

text: PMFS 2015:7

text: , FAP 102-1).

text: Enligt arbetsinstruktionerna ska en arrestantvakt se till att frihetsberövade får möjlighet till hygienvård (punkt 2.2.2). Vidare framgår det av instruktionerna att det normalt inte ska förekomma att frihetsberövade tas ut ur cellen för toalettbesök mellan klockan 22.00 och 7.00 (punkt 6). Dokumentation För intagna i polisarrester ska det föras en journal i form av ett arrestantblad eller omhändertagandeblad. I denna ska alla beslut som har fattats samt viktiga händelser och väsentliga uppgifter om vidtagna och planerade åtgärder avseende den intagne dokumenteras. Även uppgifter om omständigheter i övrigt som är av betydelse för vistelsen i arresten ska dokumenteras. Dokumentationen ska ske så snart som möjligt. (Se 2 kap. 2 och 3 §§

text: PMFS 2015:7

text: , FAP 102-1.)

text: Bedömning

text: Kroppsvisitationerna AA och BB har gjort gällande att manliga poliser kroppsvisiterade BB och tvingade henne att ta av alla kläder utom trosor. Den polis- och arrestantpersonal som var involverad i omhändertagandet och tillsynen av BB har dock uppgett att kroppsvisitationerna utfördes av EE samt att de skedde avskilt och utan insyn från manlig personal. Ord står således mot ord i frågan

text: om manlig personal närvarade vid kroppsvisitationerna. Ytterligare utredningsåtgärder skulle enligt min bedömning inte leda till större klarhet. Jag har därför inte grund för att rikta någon kritik mot Polismyndigheten för hur kroppsvisitationerna av BB genomfördes.

text: Jag vill dock framhålla att det i ett protokoll över en avvisitering bör framgå tydligt vem som utfört eller bevittnat en kroppsvisitation.

text: Behandlingen av BB under omhändertagandet

text: Rätten till kläder

text: De kläder som den som är intagen i en polisarrest får ha på sig får begränsas om det behövs för bl.a. hans eller hennes säkerhet. En individuell bedömning av vilka klädesplagg som den intagne får ha på sig måste därför göras. Jag har dock inget att invända mot en rutin som innebär att en frihetsberövad person normalt endast tillåts ha på sig en tröja, underkläder, byxor och strumpor. Jag har tidigare uttalat att jag inte har något att invända mot en rutin som innebär att kläder med snören eller livremmar inte tillåts i en cell för att förhindra att en frihetsberövad person skadar sig själv, även om någon sådan faktisk risk inte konstaterats i det enskilda fallet. Sådana rutiner förenklar avvisiteringen och är dessutom i de intagnas intresse. (Se mitt beslut den 26 september 2016, dnr 2817-2015.)

text: Av utredningen framgår att BB efter avvisitationen endast fick behålla en body och trosor. De överväganden som gjordes om vilka kläder BB skulle få ha på sig dokumenterades inte och framgår inte heller av de involverade polisernas eller arrestantvakternas upplysningar i ärendet här. Det finns därför inte underlag för mig att uttala mig om de bedömningar som gjordes av vilka kläder BB fick ha på sig. Jag konstaterar dock att det varken av den säkerhetsbedömning som gjordes i samband med att BB sattes in i cellen eller av de upplysningar som lämnats med anledning av JO:s utredning kommit fram något som enligt min mening motiverade ett avsteg från de rutiner för intagnas klädsel som gällde i arresten.

text: Av utredningen framgår vidare att BB uppgav för GG att hon frös och att GG rapporterade till FF att han noterat att BB tagit av sig sin body för att använda den som kudde eller täcke. En frihetsberövad person som uppger att han eller hon fryser ska självklart erbjudas kläder eller en filt om det är möjligt med hänsyn till hans eller hennes säkerhet. Eftersom BB inte tilläts att ha annat än underkläder på sig borde hon enligt min mening ha erbjudits t.ex. en filt att värma och skyla sig med redan när hon sattes in i cellen.

text: Polismyndigheten ska kritiseras för att BB endast fick ha underkläder på sig i arresten och för att hon inte erbjöds t.ex. en filt att värma och skyla sig med.

text: Rätten till toalettbesök

text: Av utredningen framgår att BB vid flera tillfällen påkallade arrestantvakternas uppmärksamhet och bad att få använda toaletten, men att hon hänvisades till att

text: kissa i ett hål i golvet i cellen. Såvitt framgår av arrestantvakternas upplysningar och av Polismyndighetens bedömning var den huvudsakliga anledningen till detta en lokal rutin vid arresten i Sundsvall enligt vilken frihetsberövade normalt inte tas ut ur cellerna för toalettbesök nattetid. Under den tiden är de frihetsberövade därför hänvisade till att uträtta sina behov i ett hål i golvet utan möjlighet att spola.

text: Varje intagen ska bemötas med respekt för sitt människovärde och med förståelse för de särskilda svårigheter som är förenade med ett frihetsberövande. I detta ligger enligt min mening att en intagen normalt ska ges möjlighet att uträtta sina behov på en toalett. Denna möjlighet kan i vissa fall behöva begränsas, t.ex. om den frihetsberövade personens tillstånd är sådant att han eller hon inte kan tas till en toalett. Det är också godtagbart att den frihetsberövade personen ibland kan behöva vänta på att få besöka toaletten om det är nödvändigt av säkerhetsskäl eller på grund av arrestantvakternas arbetsbelastning. Att ha en rutin som innebär att toalettbesök som huvudregel inte tillåts mellan kl. 22.00 och 7.00 – och under denna tid låta den intagne kissa i en golvbrunn eller liknande – är emellertid inte acceptabelt och givetvis inte heller förenligt med hur en intagen ska bemötas och behandlas. Polismyndigheten ska kritiseras för att BB hänvisades till att uträtta sina behov i ett hål i golvet när hon bad att få besöka toaletten.

text: Jag utgår från att Polismyndigheten ser över sina instruktioner och rutiner för intagnas toalettbesök nattetid. Jag vill också framhålla att bemanningen i en arrest måste vara dimensionerad så att det under dygnets alla timmar är möjligt att låta frihetsberövade personer besöka en toalett inom rimlig tid.

text: AA:s och BB:s övriga klagomål på hur BB behandlades under omhändertagandet ger inte anledning till något uttalande från min sida.

text: Dokumentation Som framgått ovan dokumenterade polisen inte det beslut som fattades om vilka kläder BB skulle tillåtas att ha på sig. Av utredningen framgår att polisen inte heller dokumenterade att BB bad att få använda toaletten, att BB hänvisades till att kissa i ett hål i golvet eller att BB till slut fick använda en toalett. Det borde självfallet ha skett.

text: Det är ett grundläggande krav ur rättssäkerhets- och kontrollsynpunkt att beslut och åtgärder dokumenteras i enlighet med de bestämmelser som gäller. Polismyndigheten kan därför inte undgå kritik för bristerna i dokumentationen.