nyckelord: Anmälan Anmälningsskyldighet Sekretess

title: Kritik mot en rådman vid Blekinge tingsrätt för att under ett pågående familjemål ha skickat en handling som en part hade lämnat in i målet till Polismyndigheten

sammanfattning: I ett familjemål vid Blekinge tingsrätt lämnade en av parterna in en handling till domstolen i vilken ett sms med ett eventuellt brottsligt innehåll kunde läsas. Den säkerhetsansvariga rådmannen vid tingsrätten skickade handlingen till Polismyndigheten för kännedom och eventuell åtgärd. JO uttalar i beslutet att denna åtgärd var olämplig. Rådmannen får därför kritik.

text: Anmälan m.m.

text: AA anmälde Blekinge tingsrätt bl.a. på grund av att tingsrätten under handläggningen av ett familjemål hade polisanmält honom med anledning av handlingar som hade lämnats in i målet. Av anmälan och bilagor framgick bl.a. följande:

text: Vid Blekinge tingsrätt pågick ett familjemål mellan AA och BB. Målet gällde bl.a. vårdnaden om deras gemensamma barn. Vid ett sammanträde för muntlig förberedelse den 5 april 2016, med tf. rådmannen CC som ordförande, uppgav BB:s ombud att AA hade hotat sin mor via sms. Hon lämnade i samband med detta in en handling där sms-meddelandet stod.

text: Av en handling från Polismyndigheten benämnd Anmälan, med anmälningsdatum den 29 juli 2016, framgick bl.a. följande:

text: 2016-07-28 tilldelades inkomna handlingar för nedtecknandet av följande anmälan. Anmälan upprättas i anledning av inkommen handling till Blekinge tingsrätt i ett domstolens mål […] BROTTET Okänd gärningsman har gjort sig skyldig till stämpling till misshandel. Detta genom ett sms översänt till målsäganden där sms:et omtalar att en belöning har utfästs till den som skadar målsäganden illa. Som brottstidpunkt angavs i polisanmälan den 6 mars 2016 och som anmälare uppgavs Blekinge tingsrätt, rådmannen DD.

text: AA ifrågasatte om han skulle få en opartisk och rättssäker prövning i det pågående familjemålet nu när tingsrätten hade polisanmält honom. Han uppgav i sin anmälan till JO att polisutredningen hade lagts ned.

text: AA lämnade efter sin anmälan in ytterligare handlingar till JO, bl.a. en skrift som tingsrätten hade skickat till Polismyndigheten den 19 juli 2016, där det stod följande:

text: Inkommen handling i tingsrättens mål

text: I egenskap av säkerhetsansvarig på tingsrätten översändes här en handling som ingivits i tingsrättens mål […] Målet rör vårdnad om barn m.m. och parter i målet är AA och BB. Handlingen översänds från tingsrätten till polismyndigheten för kännedom och de eventuella åtgärder den må föranleda från polismyndighetens sida. DD Rådman

text: Utredning

text: Dagboksblad i tingsrättens mål begärdes in och granskades.

text: Tingsrätten uppmanades att lämna upplysningar om och yttra sig över tingsrättens åtgärd att göra en polisanmälan och vilka överväganden som hade gjorts i samband med detta.

text: Tingsrätten (lagmannen EE) skickade in följande yttrande tillsammans med yttranden från rådmännen DD och FF:

text: Jag tillträdde min tjänst som lagman den l september 2016 och fanns inte på tingsrätten när handlingen översändes till Polismyndigheten för bedömning. Den då säkerhetsansvariga på Blekinge tingsrätt gjorde, efter att ha informerat tf lagmannen om vilken åtgärd hon avsåg vidta, bedömningen att handlingen hade ett sådant innehåll att det fanns skäl att översända denna till Polismyndigheten på sätt som skedde. Efter att ha tagit del av handlingen finner jag ingen anledning att rikta kritik mot den vidtagna åtgärden, som dock inte innefattade en formell polisanmälan.

text: DD uppgav följande:

text: I egenskap av säkerhetsansvarig vid domstolen erhöll jag vid verksamhetsmöte i juni/juli månad 2016 kännedom om innehållet i […] målets aktbilaga […] Domstolen har en skyldighet enligt Arbetsmiljöverkets föreskrifter om hot och våld i arbetsmiljön (se 10 §

text: AFS 1993:2

text: ) och systematiskt arbetsmiljöarbete (se AFS 2001:l) att dokumentera de hot eller våldshändelser som inträffar. Denna dokumentation ska ingå i riskbedömningen för arbetsplatsen samt i handlingsplan för att minska risken för våld eller hot om våld. Huvudregeln är att incidenter som sker i eller i anslutning till domstolen, oavsett vem som drabbas, ska rapporteras. Med hänsyn till innehållet i handlingen bedömdes det – framförallt med hänsyn till skyddet för målsägande – angeläget att översända handlingen till polismyndigheten för bedömning. Mina åtgärder i egenskap av säkerhetsansvarig skedde i samråd med tillförordnad lagman.

text: FF uppgav följande:

text: Jag har inte deltagit i några sammanträden i målet. Vilka överväganden som gjordes i samband med den information som tingsrätten den 18 juli 2016 översände till polismyndigheten saknar jag kännedom om eftersom jag vid tillfället hade semester. I efterhand har jag blivit upplyst om åtgärden.

text: AA kommenterade remissvaret.

text: Rättsliga utgångspunkter

text: Det finns inte några bestämmelser som lägger fast en generell skyldighet för en domstol att anmäla misstankar om brott till polis- eller åklagarmyndigheterna. Det finns inte heller några regler som generellt förbjuder domstolarna att göra en sådan anmälan.

text: I fråga om sekretessbelagda uppgifter finns det särskilda regler som behöver iakttas. I

text: 10 kap. 24 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400)

text: , OSL, anges att sekretess inte hindrar att en uppgift som gäller misstanke om ett begånget brott lämnas till bl.a. polis- eller åklagarmyndigheterna, om fängelse är föreskrivet för brottet och detta kan antas föranleda någon annan påföljd än böter. I förarbetena till bl.a.

text: 14 kap. 2 § sekretesslagen (1980:100)

text: , SekrL, som delvis ersattes av nämnda bestämmelse i OSL, uttalades att om uppgifter ska lämnas ut eller inte får avgöras med hänsyn till omständigheterna i det enskilda fallet. Det ansågs vara av stor betydelse för tilliten till rättsväsendet att domstolarna visade återhållsamhet med att lämna ut uppgifter om brott som hade framkommit i den rättskipande verksamheten (se

text: prop. 1983/84:142 s. 32

text: och

text: JO har i några tidigare ärenden haft anledning att ta ställning till frågan om en domstols anmälan om misstanke om brott.

text: I JO 1990/91 s. 29, dnr

text: , som gällde en domares anmälan av ett partsombud till åklagare för utredning av misstanke om brott, uttalade JO, med hänvisning till ovan nämnda förarbetsuttalanden, bl.a. följande:

text: Förarbetsuttalandena ger enligt min uppfattning uttryck för den allmänna inställningen från statsmakternas sida att omsorgen om domstolsväsendets integritet kräver att en domstol gör anmälan med anledning av en brottsmisstanke som uppkommit under handläggningen av ett mål bara i sällsynta undantagsfall och efter noggrann eftertanke. Om en domstol som i detta fall under pågående handläggning gör en anmälan till åklagare med anledning av den bevisning som en part har åberopat i målet kommer detta uppenbarligen att uppfattas som ett ställningstagande från domstolens sida till motparternas förmån. Åtgärden ger vidare ett intryck av att domstolen vill ta på sig en brottsbekämpande roll och att den prioriterar denna framför sin uppgift att handlägga det mål som anmälningen avser. Det får i stället i första hand ankomma på parter och ombud att ta initiativ till en utredning med anledning av brottsmisstankar som uppkommer under en rättegång. Om det exempelvis uppkommer en misstanke om mened är det normalt någon av parterna – i brottmål åklagaren – som agerar för att få till stånd en utredning. Domstolens roll bör i normalfallet vara begränsad till att handlägga och avgöra det mål där misstanken uppkommit. Om domstolen skulle göra den bedömningen att en vittnesutsaga är oriktig eller att ett skriftligt bevis saknar

text: äkthet skall den lägga denna bedömning till grund för sitt avgörande av saken. Längre än så bör dess handlande emellertid i de flesta fall inte sträcka sig. Detta synsätt torde också vara det helt dominerande inom domstolarna. I JO 2003/04 s. 33, dnr

text: , som bl.a. gällde en tingsrätts anmälan av ett vittne till åklagare för utredning av misstanke om brott, ifrågasatte JO lämpligheten i tingsrättens åtgärd. JO framhöll i detta sammanhang, utöver att hänvisa till det ovannämnda beslutet, att en sådan åtgärd under alla förhållanden bör vidtas av någon annan befattningshavare vid domstolen än de domare som har medverkat vid rättegången.

text: Bedömning

text: Den handling där det aktuella sms-meddelandet stod lämnades in till tingsrätten i samband med ett sammanträde för muntlig förberedelse den 5 april 2016. Av handlingen framgick att sms-meddelandet hade skickats den 3 mars 2016 och enligt uppgift hade det skickats från AA till hans mor.

text: I slutet av juli 2016, dvs. mer än tre månader efter det att tingsrätten tog emot handlingen, översände rådmannen DD, i sin egenskap av säkerhetsansvarig på tingsrätten, handlingen till Polismyndigheten för kännedom och eventuella åtgärder.

text: Tingsrätten har i sitt remissvar angett att det med hänsyn till handlingens innehåll var befogat att sända över den till Polismyndigheten.

text: Domstolarnas huvuduppgift i tvistemål är att opartiskt och sakligt handlägga och avgöra de frågor som parterna tvistar om. Det händer ibland i familjemål att domstolarna får del av uppgifter om brottsliga handlingar som den andra föräldern eller dennes anhöriga påstås ha gjort sig skyldiga till. I vissa fall åberopas även bevisning i dessa frågor.

text: Jag delar den uppfattning som JO tidigare har redovisat att det bara är i sällsynta undantagsfall en domstol bör göra en polisanmälan med anledning av en brottsmisstanke som uppkommer under handläggningen av ett mål. Domstolens opartiskhet kan annars komma att sättas i fråga. Vidare finns det en risk att parterna inte vågar åberopa uppgifter som har betydelse för den fråga som domstolen ska avgöra om det kan leda till att domstolen gör en polisanmälan, något som parten av olika skäl kanske själv har valt att inte göra.

text: Det kan naturligtvis finnas situationer där domstolen närmast är tvingad att agera på grund av exempelvis konkreta uppgifter om akut fara för liv eller hälsa. I detta fall hade emellertid den person sms-meddelandet gällde, enligt vad som framgick, fått del av det flera månader tidigare och haft möjlighet att bedöma vilka åtgärder hon behövde och ville vidta med anledning av meddelandet. Domstolen hade vidare haft kännedom om innehållet i handlingen under lång tid innan DD beslutade att skicka den till Polismyndigheten.

text: Sms-meddelandet har heller inte rört tingsrättens verksamhet eller inneburit att rätten, domstolens övriga personal eller någon av parterna i målet hade blivit utsatt för brott. Vad DD i detta sammanhang har uppgett om Arbetsmiljöverkets föreskrifter saknar därför relevans för den bedömning som hon hade att göra.

text: Mot denna bakgrund var det olämpligt att DD skickade handlingen till Polismyndigheten. Hon ska därför kritiseras.

text: Vad som har kommit fram i övrigt i ärendet föranleder inte någon ytterligare åtgärd eller något uttalande från min sida.

text: Ärendet avslutas.


avgjordAv: Kerstin André

publisher: Justitieombudsmannen

title: Angående dröjsmål med att sammanställa en s.k. barnavårdsutredning i ett särskilt dokument

org: jo

text: Anmälan

type: rubrik

text: AA framförde i en anmälan, som kom in till JO den 17 november 2009, klagomål mot Socialnämnden i Knivsta kommun angående handläggningen av ett barnavårdsärende rörande hennes son BB, född 1993. Hon anförde bl.a. att utredningen, som inleddes i april 2009, ännu inte var avslutad.

type: stycke

text: Utredning

text: Journalanteckningarna i det aktuella barnavårdsärendet inhämtades.

text: Föredraganden inhämtade upplysningar per telefon från placeringssekreteraren CC vid socialförvaltningen. Hon uppgav att utredningen avslutades den 9 september 2009 men att själva utredningsdokumentet ännu inte hade färdigställts.

text: Nämnden anmodades att inkomma med utredning och yttrande över vad AA anfört om att utredningen rörande BB ännu inte färdigställts.

text: Nämnden beslutade att som remissvar till JO översända ett tjänsteutlåtande som var undertecknat av enhetschefen DD och CC.

text: I tjänsteutlåtandet anfördes bl.a. följande (åberopad bilaga har här uteslutits, JO:s anmärkning).

text: Avseende utredningen rörande BB

text: Utredning jml

text: 11 kap. 1 §

text: SoL rörande BB inleddes 090427. Undertecknade handläggare samlade in information till utredningen från och med 090427 till och med 090827. Journalanteckningar fördes kontinuerligt. 090901 träffade handläggarna AA och BB tillsammans med AAs personliga ombud för genomgång av vad som framkommit i utredningen samt med två olika förslag till beslut. Genomgången gick till på sådant sätt att handläggarna formulerat i skrift vad som framkommit vilket lästes upp för BB och hans mamma i mötet. Därefter gavs de möjlighet att ställa frågor och komma med kommentarer. Handläggarna lämnade det skriftliga materialet hos BB och hans mamma. För det skriftliga se bifogad bilaga. AA och BB fick en betänketid för att fundera över förslagen och nytt möte bokades till den 9 september. I möte den 9 september fattades beslut om ett avförslagen och

text: utredningen avslutades med detta datum, även om själva utredningsarbetet avslutats tidigare. Kommunicering av utredningen med BB:s pappa skedde på liknande sätt som ovanstående. Utredningen var således genomförd och förslagen till beslut kommunicerade inom ramen för utredningstiden.

text: Anledning till att sammanställningen av utredningen rörande BB inte har färdigställts i tid

text: Utredningsgruppen i Knivsta kommun har under en längre tid varit underbemannad. Med anledning av detta har vissa prioriteringar varit nödvändiga. Ioch med att en positiv förändring skedde i BB:s liv samtidigt som utredningen avslutades (BB började i skolan 090909) prioriterade undertecknad andra, mer akuta uppgifter. Parallellt med dessa arbetade undertecknad med att färdigställa utredningsdokumentet. Socialnämnden i Knivsta kommun har beslutat att från och med årsskiftet 09/10 utöka utredningsgruppen med två heltidstjänster samt förstärka gruppen med ytterligare en tjänst från och med årsskiftet till och med oktober 2010. AA yttrade sig över remissvaret.

text: I ett beslut den 11 mars 2010 anförde JO André följande.

text: Bedömning

text: Enligt

text: 11 kap. 2 § socialtjänstlagen (2001:453)

text: ska en utredning av om socialnämnden behöver ingripa till ett barns skydd eller stöd bedrivas skyndsamt och vara slutförd senast inom fyra månader.

text: Den aktuella utredningen inleddes den 27 april 2009 och avslutades genom ett beslut den 9 september 2009. När utredningen avslutades förelåg ett beslutsunderlag i form av bl.a. journalanteckningar samt en skriftlig sammanställning av utredarnas slutsatser. När en utredning har bedrivits och ligger till grund för beslut bör som regel utredningen sammanställas i ett särskilt dokument. Av utredningsdokumentet bör framgå bl.a. vad som har kommit fram under utredningen, den enskildes uppfattning om sina behov och hur de kan tillgodoses samt utredarens bedömning och i förekommande fall förslag till beslut. Något sådant dokument förelåg inte när beslut fattades den 9 september 2009. Av handlingarna i ärendet framgår att AA fick del av den sammanställda utredningen rörande BB först i januari 2010. Utredningen synes således ha sammanställts relativt lång tid efter det att den hade slutförts. Nämnden förtjänar kritik för att utredningen inte sammanställdes tidigare. Jag vill i sammanhanget också rent allmänt erinra om att utredningsarbetet måste planeras så att även beslut i ärendet hinner fattas inom fyramånadersfristen.

type: avgorande


avgjordAv: Justitieombudsmannen Lilian Wiklund

nyckelord: Ombud/biträde/försvarare Sekretess

title: Kritik mot Individ- och familjenämnden i Västerås kommun för felaktig hantering av en fråga om anlitande av ombud

sammanfattning: Vid ett möte i anledning av en orosanmälan rörande barn begränsade förvaltningens företrädare informationen till en av barnets vårdnadshavare och dennes ombud till sådana uppgifter som inte omfattades av sekretess hos socialtjänsten. I beslutet konstaterar JO att tjänstemannen haft fel utgångspunkt vid sitt ställningstagande. Det finns i princip inte något utrymme för att ställa krav på att en person har särskilda juridiska kunskaper för att han eller hon ska få vara ombud i ett ärende. Som huvudregel gäller vidare att ombudets rätt att ta del av uppgifter i ett ärende – även sådana uppgifter som omfattas av sekretess – följer den rätt som huvudmannen har.

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO framförde AA klagomål mot Individ- och familjenämnden i Västerås kommun. Klagomålen rörde bl.a. att företrädare för Socialkontor barn och ungdom inte tillåtit att AA företrätts av ett ombud vid ett möte.

text: Av anmälan framgick bl.a. följande. AA var som vårdnadshavare kallad till ett möte den 25 november 2011 vid Socialkontor barn- och ungdom i anledning av orosanmälningar rörande hans barn. Även barnens andra vårdnadshavare, BB, skulle närvara vid mötet, som sammankallats av mottagningssekreteraren CC. Vid mötet tillät CC inte att AA:s ombud företrädde honom och angav som skäl för det att BB inte hade något ombud.

text: Utredning

text: Inledningsvis inhämtades journalanteckningar. Därefter anmodades Individ- och familjenämnden att inkomma med utredning och yttrande över vad som anförts i anmälan beträffande socialtjänstens uppfattning att AA inte får ha med sig ombud/biträde vid kontakterna med socialtjänsten.

text: Nämnden beslutade att som sitt remissvar översända skrivelser från dels Sociala enheten (här utelämnat; JO:s anm.), dels Socialkontor barn och ungdom. Av sistnämnda skrivelse, som upprättats av CC, framgick bl.a. följande.

text: BB och AA kommer 2011-11-25 enligt överenskommelse på besök till Socialkontor Barn och Ungdom. Anledning till att vårdnadshavarna kallas till möte på

text: socialkontoret är att det inkommit två anmälningar om oro för deras gemensamma barn. Syftet med mötet är att genomföra en förhandsbedömning i ärendet för att kunna fatta beslut om vidare handläggning i ärendet. BB och AA kommer på inbokat möte 2011-11-25. AA har med sig sin gode vän DD som AA önskar företräda honom på mötet samt i den eventuellt fortsatta kontakten med Socialtjänsten. Frågan om DD får ta del av förhandsbedömningen ges även till den andra vårdnadshavaren som inte ger sitt medgivande. AA ges information om detta samt att det föranleder att DD – som inte är en juridisk företrädare – inte kan vara med på förhandsbedömningen för att få information om inkomna anmälningar samt om det som berör barnen, detta utifrån socialtjänstens sekretess. För att AA ändå ska ges en möjlighet att framföra sin åsikt avseende de inkomna anmälningarna samt om barnens livssituation, informeras han om att det finns en möjlighet att genomföra mötet tillsammans med DD. Detta under förutsättning att Socialtjänsten med hänvisning till sekretessen, inte kan nämna något som avser de inkomna anmälningarna samt inte heller något om barnen. AA godtar detta och Socialtjänsten beslutar då att ha vårdnadshavarna i varsitt separat besök. AA begär under sittande möte ut protokoll på det som avhandlas. AA begär även ut vilket aktuellt lagrum som råder, och som styrker det Socialtjänsten hänvisar till gällande att hans gode vän DD inte kan företräda honom under förhandsbedömningen. AA ges information om att han kommer att få förhandsbedömningen skickad till sig då den är avslutad samt även hänvisningen till lagrummet. Ovan begärda dokument skickas till AA och BB 2012-01-02. I detta brev finns även hänvisning till Offentlighets och sekretesslagen 26 kap. l §. Detta lagrum styrker Socialtjänstens beslut om att det inte är möjligt för AA att ha en god vän med sig – som inte är en juridisk person – i att företräda honom i hans kontakter med Socialtjänsten för att få information om inkomna anmälningar och om barnens livssituation om inte den andre vårdnadshavaren godtar detta.

text: Till remissvaret fogade nämnden vissa handlingar.

text: AA kommenterade remissvaret.

text: AA:s särbo EE kom in med ett yttrande jämte vissa handlingar.

text: Bedömning

text: Den som för talan i ett ärende får, enligt

text: 9 § första stycket förvaltningslagen (1986:223)

text: , FL, anlita ombud eller biträde. Med ombud avses någon som har muntlig eller skriftlig fullmakt från parten att föra hans eller hennes talan. Som huvudregel gäller att ett ombuds rätt att ta del av uppgifter i ett ärende – även sådana uppgifter som omfattas av sekretess – följer den rätt som huvudmannen har. Om ett ombud visar oskicklighet eller oförstånd eller på annat sätt är olämplig kan myndigheten enligt

text: 9 § andra stycket

text: FL avvisa honom eller henne som ombud. Ett sådant beslut kan överklagas.

text: FL innehåller inte några principiella begränsningar hänförliga till ett ombuds kvalifikationer, exempelvis att ombudet måste ha juridisk utbildning. En part har i princip rätt att fritt välja vem som ska vara hans eller hennes ombud. Det är således fullt möjligt att som ombud anlita en bekant eller nära släktning (se t.ex. JO:s ämbetsberättelse 1992/93 s. 417).

text: Det står klart att det var AA:s avsikt att DD skulle företräda honom som ombud vid mötet den 25 november 2011. Berörd tjänsteman vid förvaltningen synes också vid tillfället ha uppfattat saken på det sättet. Av nämndens yttrande framgår att DD visserligen tilläts vara med vid mötet, men att informationen till honom och AA begränsades. Detta med hänvisning till att DD inte var en ”juridisk företrädare” och därför inte bedömdes ha rätt att ta del av uppgifter som hos socialtjänsten omfattas av sekretess.

text: Det aktuella ärendet var av sådant slag att det vid mötet kunde tänkas förekomma känsliga uppgifter som omfattas av sekretess hos socialtjänsten. Som framgått är det emellertid inte möjligt att, som nämnden hävdat, ställa krav på att en person har särskilda juridiska kunskaper för att han eller hon ska få vara ombud i ett sådant ärende. Förvaltningens företrädare utgick således från fel utgångspunkt när hon begränsade DD:s roll vid mötet och den information som kunde lämnas till AA.

text: Vad AA anfört i övrigt föranleder inte något uttalande från min sida.

text: Jag har denna dag fattat beslut i ett annat ärende som rör liknande klagomål mot Individ- och familjenämnden i Västerås kommun (JO:s ärende dnr 2802-2012). Även i det beslutet har jag funnit att förvaltningen hanterat en fråga om anlitande av ombud på ett felaktigt sätt. Jag förutsätter att nämnden i framtida ärenden beaktar de uttalanden som jag har gjort i besluten.

text: Ärendet avslutas med den kritik som innefattas i det ovan anförda.


nyckelord: Kommunicering Tidsfrist

title: Kommunicering i ett ärende om återkallelse av serveringstillstånd. Fristen för yttrande över ett mindre tillskott till utredningen

text: Bakgrund

text: I en hos Socialnämnden i Strängnäs kommun den 10 februari 1999 upprättad handling föreslogs socialutskottet besluta att återkalla serveringstillståndet för AA:s Restaurang och Bar, varvid hänvisades till dels 7 kap. 19 § första och tredje punkterna samt

text: 6 kap. 2 §

text: och

text: 7 kap. 7 §

text: alkohollagen (1994:1738)

text: , dels att tillståndshavaren upprepat brustit i sina skyldigheter mot det allmänna och i fråga om kraven på ordning och nykterhet vid servering. Handlingen innehöll i övrigt en redogörelse för utredning i ärendet jämte utredarens överväganden. Sålunda lämnades uppgifter om den tillsyn som förekommit i fallet och vad som inhämtats från skatte-, kronofogde- och polismyndigheterna. Härvidlag angavs att uppgifterna tidigare kommunicerats utom de som framkommit vid telefonsamtal med dessa myndigheter under november 1998 t.o.m. februari 1999.

text: En tidigare handling, av den 16 december 1998, rubricerad Delgivning innehöll följande.

text: Vid samtal 1998-12-16 informerade socialtjänsten, som tillståndsmyndighet, om följande:  Pågående utredning beträffande ev tillståndsåtgärd kommer att behandlas av socialutskottet senast 1999-02-16.  Under perioden fram till och med ovanstående sammanträde kommer tillståndsmyndigheten att följa ärendet beträffande servering av alkohol (

text: 6 kap 2 § alkohollagen

text: ) samt tillståndshavarens skyldigheter avseende avgifter till det allmänna (

text: 7 kap 7 § alkohollagen

text: ). Ovanstående handläggning av ärendet kommer att ske med anledning av Ert svar på kommunicering. För kännedom meddelas att ärendet har diskuterats med, tillsynsmyndigheten, länsstyrelsen Södermanland. BB planeringssekreterare CC planeringssekreterare

text: Tagit del av ovanstående muntligt samt skriftligt Strängnäs 1998-12-16 AA

text: I ett meddelande från ”Socialtjänsten” i kommunen till AA den 10 februari 1999 anfördes följande.

text: Förvaltningslagens

text: § 17 föreskriver att Ni ska få ta del av (se och läsa) den bilagda utredningen som avser Ert serveringstillstånd vid – – – , innan beslut fattas. Beslut kommer att fattas av socialnämndens utskott vid sammanträde 1999-02-16 vilket Ni tidigare informerats om. Om Ni har synpunkter på utredningen och/eller avser att närvara på sammanträde, ombedes Ni kontakta handläggare snarast för att erhålla tid och plats. Skriftliga synpunkter på utredningen skall ha inkommit till förvaltningen senast 1999-02-15 kl 15.00 eller att Ni begär företräde på socialnämndens utskott.

text: Enligt anteckning och underskrift på ett exemplar av detta meddelande tog AA den

text: 12 februari 1999 del av detta och handlingen med utredningen m.m.

text: Socialutskottet beslutade den 16 februari 1999 att meddela tillståndshavaren varning, på de grunder som angetts i tjänstemannaförslaget med tillägget att utskottet bedömde att åtgärder vidtagits för att rätta till missförhållandena.

text: – Enligt uppgifter från Länsrätten i Södermanlands län hade beslutet inte överklagats.

text: Anmälan

text: DD anmälde i en skrivelse av den 15 februari 1999 handläggningen av återkallelseärendet (”kommunens procedur”) och uppgav därvid bl.a. följande. AA anmodades den 12 februari 1999 per telefon att på kommunens kansli avhämta en skrivelse i ärendet. Att han då ”tagit del” av en utredning ”på ett 10-tal sidor” innebar inte att han därmed förstått innehållet. ”Ärendet ska avgöras i kommunal nämnd en arbetsdag efter att [AA] mottagit utredning. Det inses lätt att sakligt svaromål ej kan presteras inom angiven tidsfrist.”

text: Utredning

text: Efter remiss inkom socialnämnden med den utredning, ur vilken ovanstående bakgrundsuppgifter till stor del hämtats. Nämnden förklarade därjämte sammanfattningsvis bl.a. att inga fel i kommunens procedur skett samt anförde närmare följande.

text: Anledningen till att socialutskottet ändrade utredarens förslag till beslut var att AA med ombud under sammanträdet visade bl a kvitton på betalda skatter och avgifter. Varning meddelas med anledning av att det fortfarande bedömdes föreligga problem enl

text: 6 kap 2 § alkohollagen

text: . Av anmälan framkommer att AA alldeles riktigt tog del av utredningen daterad 1999-02-10, 1999-02-12. Där framkom att beslut skulle fattas av socialnämndens utskott vid sammanträde 1999-02-16 samt att AA kunde inkomma med skriftliga synpunkter eller begära företräde vid sammanträde. Företräde vid sammanträdet begärdes. Utredningen som behandlades av socialutskottet 1999-02-16 har tidigare kommunicerats med sökande. – – – – – –

text: 1998-12-16 [informerades AA om] hur ärendet fortsättningsvis skulle behandlas. Anledningen till att ärendet inte togs upp vid sammanträde i december då kommuniceringen egentligen var klar och ärendet behandlats så att det skulle kunna tas upp var att tillsynsmyndigheten bedömde att det kunde gå ytterligare en tid då AA kunde visa att

text: alkohollagens

text: bestämmelser uppfylldes. Innan detta beslut om förlängd tid togs diskuterades ärendet med tillsynsmyndigheten länsstyrelsen – – – AA delgavs detta muntligen samt skriftligen – – – Vid den muntliga delgivningen [kontrollerades] mycket noga att AA förstod vad det hela gällde samt att AA vid detta tillfälle valde att ha ytterligare två personal med sig. 1999-02-10 ringde [handläggaren] upp AA och undrade om han hade möjlighet att ta del av utredningen som han till största del hade sett tidigare samt det som han inte hade sett torde ha vetskap om då det är uppgifter som rör betalning av avgifter – – – [Handläggaren] undrade om AA kunde komma till förvaltningen och hämta utredningen. AA undrade om han kunde komma på tisdag strax före sammanträde vilket [handläggaren] avrådde ifrån. AA kunde inte komma 1999-02-10 utan sa att han skulle komma 1999-02-12. Senare framkom att AA hade uppfattat att han kunde komma 1999-02-11 vilket i och för sig hade varit möjligt men då [handläggaren] hade överenskommit att handlingarna skulle ligga i kommunhusets stora reception samt att det inte kunde ligga där under natten då det rörde sekretessuppgifter bedömde handläggaren att det var skäl att lämna ner uppgifterna samma dag som det skulle hämtas. P g a kommunikationsmissen kom AA och frågade efter handlingarna som då med anledning av ovanstående ej var nerlämnade. [Handläggaren] pratade med AA 1999-02-12 varvid framkom att kommunikationen inte hade fungerat och [handläggaren] bad om ursäkt och undrade om AA kunde komma under dagen. AA sa att det var möjligt och [handläggaren] lämnade ner handlingarna till kommunhusets stora reception.

text: DD yttrade sig över vad socialnämnden sålunda tillfört JO:s ärende och anförde då bl.a. att nämndförvaltningens förslag till beslut i februari 1999 hade kommit överraskande för AA, eftersom denne ansåg sig ha undanröjt grunderna för åtgärd enligt

text: alkohollagen

text: . Det var därför viktigt att han bereddes skäligt rådrum, i synnerhet som myndigheten var medveten om att han behövde biträde att föra sin talan.

text: I ett beslut den 24 november 2000 anförde JO Berggren följande.

text: Rättslig reglering och bedömning

text: I 14 respektive

text: 17 §§ förvaltningslagen (1986:223)

text: föreskrivs väsentligen följande beträffande muntlig handläggning och kommunicering.

text: Vill en sökande, klagande eller annan part lämna uppgifter muntligt i ett ärende som avser myndighetsutövning mot någon enskild, skall han få tillfälle till det, om det kan ske med hänsyn till arbetets behöriga gång. I andra fall bestämmer myndigheten om handläggningen skall vara muntlig. Myndigheten skall särskilt beakta att muntlig handläggning kan underlätta för enskilda att ha med den att göra. –––––––––––––––––––––––––––––––––––––––––––––––––––––––––––––

text: Ett ärende får inte avgöras utan att den som är sökande, klagande eller annan part har underrättats om en uppgift som har tillförts ärendet genom någon annan än honom själv och han har fått tillfälle att yttra sig över den, om ärendet avser myndighetsutövning mot någon enskild. Myndigheten får dock avgöra ärendet utan att så har skett 1. om avgörandet inte går parten emot, om uppgiften saknar betydelse eller om åtgärderna av någon annan anledning är uppenbart obehövliga,

text: 2. om ärendet rör tjänstetillsättning, antagning för frivillig utbildning, betygssättning, tilldelning av forskningsbidrag eller något jämförbart och det inte är fråga om prövning i högre instans efter överklagande, 3. om det kan befaras att det annars skulle bli avsevärt svårare att genomföra beslutet i ärendet, eller 4. om avgörandet inte kan uppskjutas. Myndigheten bestämmer om underrättelsen skall ske muntligt, genom vanligt brev, genom delgivning eller på något annat sätt. – – – Meddelandet till AA den 10 februari 1999 tyder, med sin uttryckliga hänvisning till

text: förvaltningslagens

text: bestämmelser om kommunicering, på att myndigheten avsåg att uppfylla dessa även med avseende på de då aktuella ytterligare uppgifterna i ärendet, vilket avsåg myndighetsutövning mot en enskild.

text: Meddelandet är något oklart och kan föranleda uppfattningen att det enda tillfället för AA att yttra sig muntligt skulle vara så sent som det sammanträde vid vilket ärendet avsågs bli avgjort. Eftersom ett yttrande kan tillföra utredningen något i sak, bör det emellertid ingå i det material som vederbörande handläggares förslag till beslut grundas på. Detta förutsätter att tid avsätts för handläggarens bearbetning av nytt material och bedömning av dess inverkan på ärendets avgörande.

text: Tillståndshavarens möjlighet att skriftligen yttra sig begränsades till en tidrymd av icke fullt fem dagar från meddelandets datum, och en lördag– söndag ingick.

text: Förvaltningslagen

text: anger inte närmare vilken tid som krävs, annat än genom vad som följer av åtgärdens natur; den tid för att ”få tillfälle att yttra sig” som ges kan inte inskränkas utan att den vid någon gräns inte längre räcker till för ändamålet. Då upphör åtgärderna för kommunicering att vara meningsfulla.

text: För att med någon precisering ange en norm kan, med anslutning till en bestämmelse om frister i mål i allmän domstol, sägas att parten skall få skäligt rådrum att yttra sig (

text: 32 kap. 1 § rättegångsbalken

text: ; se även bl.a. Hellners och Malmqvist, Nya

text: förvaltningslagen

text: med kommentarer, 5 u. 1999, s. 175).

text: Fem dagar måste i allmänhet anses som en alltför kort frist i ett ärende av detta slag, även om myndighetens underrättelse förutsätts nå parten dagen efter expedierandet. (I förarbeten,

text: SOU 1968:27 s. 163

text: , till den ursprungliga

text: förvaltningslagen

text: förekommer uppgiften ”Fem dagar anges ofta som minimitid”, oberoende av ärendets art. JO har i ett i ämbetsberättelsen 1988/89 s. 333 redovisat fall, där ärendet bedömdes brådskande, ansett en svarsfrist om två dagar för kort men en frist på nio dagar med hänsyn till omständigheterna godtagbar.) I de flesta fall torde en avsevärt längre tid behövas, i synnerhet om parten behöver anlita biträde eller ombud.

text: Frågan blir härefter huruvida det rådde särskilda förhållanden i ärendet, vilka kunde motivera avsteg från det normala, beträffande fristen eller kommunicering över huvud taget.

text: Enligt avsikter inom nämnden hösten 1998 var ärendet i december färdigt att avgöras. Huruvida det var riktigt är en bedömningsfråga som det nu inte ankommer

text: på mig att uttala mig om. Det fortsatta förloppet är emellertid att bedöma med utgångspunkt i att man hos nämnden i den månaden bestämde sig för att tiden för dess granskning skulle förlängas och att ärendet således skulle avgöras senare. Denna tid bestämdes med angivande av dagen för avgörandet – inte genom att direkt ange slutdag för granskningen.

text: Enligt en undantagsregel i

text: 17 § förvaltningslagen

text: behöver kommunicering inte ske, om uppgifterna i fråga saknar betydelse eller om åtgärderna av någon annan anledning är uppenbart obehövliga. Tillståndshavaren hade i förevarande fall kommunicerats tidigare beträffande uppgifter av samma slag som de senast inhämtade. Han fick därmed antas ha fått klart för sig att sådana förhållanden som uppgifterna gällde (avseende bl.a. betalning av skatter) hade betydelse för tillståndet även fortsättningsvis. Detta talar i någon mån för att en ytterligare kommunicering inte behövdes. Emellertid kunde man hos nämnden, såvitt avser skattebetalning o.d., inte bortse från risken att inhämtade uppgifter inte var fullständiga eller att något missförstånd eller fel hade inverkat vid uppgiftsöverföringen. Och polismyndighetens uppgifter gällde inte siffror ur register e.d. utan iakttagelser som förenats med bedömningar.

text: Med hänsyn härtill har jag svårt att se att ytterligare kommunicering skulle ha varit uppenbart obehövlig. Vad jag nu berört får dock anses vara av beskaffenhet att inverka på vilken tid för yttrande som bör ges.

text: En annan undantagsregel medger att kommunicering underlåts om avgörandet inte kan uppskjutas. Härvidlag har uppgetts att nämnden avsåg att avgöra ärendet angiven dag i februari 1999. Det har däremot inte framkommit att det skulle ha varit av särskild vikt att det skedde då eller över huvud taget vad skälet härtill var. Jag kan inte finna att det i lagens mening förelåg hinder för det uppskov som en kommunicering medförde (jämför exemplifieringen i Hellners och Malmqvist, a.a. s. 182).

text: I alla händelser har man hos nämnden intagit den ståndpunkten att kommunicering skulle äga rum även i det nu berörda slutskedet av handläggningen. (Nämndens påstående i yttrandet till JO ”Utredningen som behandlades av socialutskottet 1999-02-16 har tidigare kommunicerats med sökande” är endast delvis sant och motsägs redan av vad som framgår på ett annat ställe däri.) Kommuniceringen hade då bort genomföras enligt huvudregeln, såsom denna enligt det ovan anförda är att förstå beträffande bl.a. fristen för ett yttrande. Om nämnden av någon anledning verkligen hade låst tidpunkten för avgörandet, skulle den föregående handläggningen ha anpassats härtill, så att den granskning som medförde uppgifter att kommunicera avslutades i så god tid dessförinnan, att tillståndshavaren kunde ges tillräcklig tid för att yttra sig över dem. – Som ovan berörts var uppgifterna av likartat slag som de tidigare kommunicerade. Även med beaktande härav finner jag att den i meddelandet den 10 februari 1999 angivna tiden för yttrande togs till för knappt. Att tillståndshavaren inom den tiden tydligen lyckades framföra sådant som rentav ändrade förslaget till beslut inverkar inte på denna bedömning. Fristen hade enligt min mening bort uppgå till åtminstone två veckor.


avgjordAv: Mats Melin

title: Kritik mot Polismyndigheten i Kalmar län och åklagare vid Åklagarmyndigheten, åklagarkammaren i Kalmar, för dokumentationen vid handläggningen av restriktioner m.m.

text: Anmälan

text: AA framförde i en anmälan kritik mot Polismyndigheten i Kalmar län bl.a. för att hon, när hon som häktad varit ålagd restriktioner, inte tilläts att ringa till sin dotter trots att åklagaren medgivit det.

text: Utredning

text: Handlingar i åklagarkammarens i Kalmar ärende C-10-177-05 infordrades och granskades. Vidare inhämtades muntliga upplysningar från kammaråklagaren BB och polisinspektören CC.

text: Av de granskade handlingarna och upplysningarna framkom följande.

text: AA häktades den 24 januari 2005 på sannolika skäl misstänkt för narkotikabrott varvid tingsrätten också biföll åklagarens begäran att få meddela restriktioner. BB, som var förundersökningsledare, ålade AA restriktioner bl.a. avseende rätten att ringa och ta emot telefonsamtal. I brev till utredningsmännen vid polismyndigheten framförde AA önskemål om att få ringa vissa telefonsamtal. Dessa brev lämnades till häktespersonalen som ”samlade ihop dem” och överlämnade dem till utredningsmännen när dessa besökte häktet. De tog därefter kontakt med BB som beslutade huruvida AA skulle få ringa de önskade samtalen. Breven slängdes därefter och varken önskemålen eller besluten dokumenterades hos polisen eller åklagaren.

text: Ärendet remitterades till Åklagarmyndigheten för upplysningar och yttrande över handläggningen av AA:s framställningar att per telefon få kontakta personer/myndigheter under tid som hon varit häktad. Därvid skulle särskilt framgå hur AA:s begäran att få ringa kommit till åklagarens kännedom, hur lång tid som förflutit från det att begäran framfördes till dess att åklagaren fattade beslut och om, och i så fall var, åklagarens beslut dokumenterades.

text: Åklagarmyndigheten kom in med yttrande jämte upplysningar från chefsåklagaren DD och BB.

text: BB uppgav bl.a. följande.

text: AA greps den 21 januari 2005 misstänkt för narkotikabrott. Hon anhölls samma dag och häktades av Kalmar tingsrätt den 24 januari 2005. Åklagaren gavs rätt att meddela restriktioner. Åtal väcktes den 21 februari 2005 och huvudförhandling hölls den 28 februari 2005. I samband med huvudförhandlingen hävde jag restriktionerna. AA har under häktningstiden varit mycket intensiv i sina önskemål om att kontakta och ringa till olika personer och myndigheter. Hon bodde tillsammans med en dotter i 15-årsåldern i Malmö. Givetvis kontaktades de sociala myndigheterna direkt och dottern blev familjehemsplacerad, men hade möjlighet att besöka sin och moderns lägenhet. I lägenheten vistades ibland även en man, EE, som senare åtalades för narkotikabrott som hade samband med AA:s brottslighet. Detta medförde att jag inte kunde överlåta bevakningen av samtal till dottern till häktespersonalen, eftersom personer som ingick i utredningen hade kontakt med dottern och även ibland vistades i bostaden. Jag meddelade därför ett generellt beslut till förhörsledarna på narkotikaroteln att AA. under häktningstiden skulle få möjlighet att ringa bevakade samtal till dottern i samband med förhör eller andra sociala kontakter som de hade med AA Jag vet att de även tog ner AA från häktet vid flera tillfällen enbart för att hon skulle få ringa till dottern. Givetvis skedde detta oftast på dagtid och det hände ibland att dottern inte vara anträffbar. Om det hade gått ett par dagar utan kontakt, försökte man därför ge AA möjlighet att ringa på kvällar och helger, om personal på narkotikaroteln fanns tillgänglig. Det har därför inte funnits någon möjlighet för mig att dokumentera varje enskilt samtal mellan mor och dotter, utan det har under hela häktningstiden funnits ett generellt medgivande från mig avseende dessa kontakter. Detta är ett mycket vanligt förfarande, framför allt i narkotikamål där behovet av telefonkontakt med anhöriga är stort och då det av utredningsskäl inte är lämpligt att dessa samtal övervakas enbart av häktespersonal. När det gäller önskemål om att per telefon kontakta andra än dottern, så har detta gällt bland annat myndigheter som socialtjänsten m fl. Oftast har dessa önskemål framförts till mig via häktespersonalen, men även via direktkontakt från AA. Jag har direkt vid förfrågan meddelat tillstånd för dessa telefonsamtal och samtidigt meddelat huruvida dessa samtal, om det inte var till myndigheter, skulle övervakas eller ej. Om sedan samtalen kunnat ringas direkt har jag ingen kännedom om. Ibland kan det, beroende på telefontider eller annat, dröjt något innan samtalen kunnat ske. Vid något eller några tillfällen har AA framfört önskemål om att få ringa till andra, t ex socialtjänsten, i samband med förhör. Förhörsledarna har då försökt nå mig och jag har då omgående fattat beslut huruvida detta kan ske eller inte.

text: DD uppgav följande.

text: Många häktade har stort behov av kontakter med anhöriga, socialtjänst, övervakare m.fl. Häktespersonal och utredare vidarebefordrar framställningar från de häktade till åklagaren. Det är i stort sett alltid fråga om muntliga framställningar. Om åklagaren bedömer att ett telefonsamtal eller besök kan tillåtas men behöver vara bevakat, ombesörjs en sådan kontakt som regel av utredningsmannen som då också övervakar besöket. Detta för att häktespersonal ofta har svårt att avgöra när känsliga uppgifter lämnas under ett samtal. Som BB beskriver förekommer det att åklagare fattar generella beslut beträffande kontakter med en viss person. Generella beslut innebär ett snabbare förfarande för de häktade eftersom häktespersonal eller utredare då inte behöver söka kontakt med en åklagare före varje samtal eller besök av en viss angiven person. Om en framställning bifalls ger åklagaren därmed häktespersonal eller utredningsman i uppdrag att se till att den beslutade kontakten eller kontakterna kommer till stånd. Åklagaren kan givetvis inte styra över exakt när eller hur ofta kontakterna sker eftersom detta bl. .a är beroende av när den person som den häktade vill ha kontakt med finns tillgänglig och när häktespersonal respektive utredare har möjlighet att närvara.

text: Beslut med anledning av framställningar som vidarebefordrats från häktet skall dokumenteras och skickas till häktet. Om en utredningsman vidarebefordrat en framställning och åklagaren beslutar bevilja denna, lämnas regelmässigt muntligt besked till utredningsmannen om det är denne som skall ombesörja att den begärda kontakten kommer till stånd. Under en utredning med häktade fattar åklagaren i allmänhet en mängd beslut bl. a. angående restriktioner och ger regelmässigt muntliga direktiv. Ofta har åklagare och utredningsman kontakt flera gånger per dag i olika frågor som föranleder ställningstaganden av åklagaren. Vikten av att dokumentera olika åtgärder och beslut har framhållits och diskuterats på kammaren. Allt kan givetvis inte dokumenteras utan en avvägning måste ske. I aktuellt fall har beslut i olika restriktionsfrågor fattats omgående men inte dokumenterats i akten. Enligt min uppfattning borde sådan dokumentation ha skett.

text: Åklagarmyndigheten anförde, efter att inledningsvis ha redogjort för den rättsliga regleringen i aktuellt hänseende, i huvudsak följande.

text: I aktuellt fall har en polisinspektör uppgett att den intagne framfört önskemål om telefonsamtal genom ”brev” till utredningsmännen. Dessa ”brev” har häktespersonalen samlat i en hög som utredningsmännen tagit hand om när de kommit dit. Utredaren har sedan ringt åklagaren som lämnat muntligt besked om den intagna skulle få ringa eller ej och under vilka förutsättningar. ”Breven” har utredarna sedan slängt. Av yttrandet från den handläggande åklagaren framgår att åklagaren har meddelat ett generellt beslut till förhörsledarna på narkotikaroteln att låta den intagna ringa bevakade besök till sin dotter i samband med förhör men att de samtalen inte alltid gått att genomföra. Något sådant beslut finns inte dokumenterat eller registrerat. Vidare framgår att den intagna framfört önskemål om att per telefon kontakta andra och att dessa önskemål framförts via häktespersonalen eller av den intagna själv och att åklagaren direkt vid förfrågan meddelat tillstånd samt meddelat huruvida samtalen skall vara bevakade eller ej. Inte heller dessa kontakter har dokumenterats eller registreras. Enligt min uppfattning borde den korrekta handläggningen varit att de s.k. breven överlämnats till åklagaren för bedömning om samtalen skulle tillåtas eller ej varefter åklagaren dels skulle ha diariefört att de kommit in, dels diariefört sitt svar till den intagna. I vart fall skulle åklagarens generella beslut ha dokumenterats eller registrerats. Vidare skulle övriga kontakter åklagaren haft med anledning av förfrågningar från den intagne på något sätt ha dokumenterats eller registrerats. Den aktuella handläggningsrutinen tycks dock ha framkommit för att öka den intagnes möjlighet till telefonsamtal, med i första hand sin dotter, men även med andra. Jag finner därför ingen anledning till annat påpekande än det jag ovan sagt. Jag förutsätter vidare att kammarchefen, som hon uppgett i sitt yttrande, även fortsättningsvis på kammaren påpekar och diskuterar vikten av att olika åtgärder och beslut dokumenteras och registreras på ett korrekt sätt.

text: Ärendet remitterades därefter till Polismyndigheten i Kalmar län för upplysningar och yttrande beträffande AA:s klagomål mot CC samt beträffande polisens hantering av de brev i vilka AA gjort framställningar om att per telefon få kontakta personer/myndigheter under tid som hon varit häktad.

text: Polismyndigheten kom in med yttrande och anförde bl.a. följande.

text: CC har enligt bifogad tjänsteanteckning uppgivit att den misstänkte lämnade sina önskemål i brev som häktespersonalen samlade ihop. Därefter kontaktades förundersökningsledaren, kammaråklagare BB, som muntligen lämnade direktiv om i vilka fall den misstänkte skulle få ringa samt hur telefonsamtalen skulle genomföras. Därefter har utredningsmännen slängt breven. Varken den misstänktes önskemål eller förundersökningsledarens beslut har dokumenterats.

text: Detta förfarande uppvisar brister i rutinerna både vid polismyndigheten samt hos åklagarmyndigheten avseende hur vidtagna åtgärder registreras under en förundersökning. För att kunna bemöta den typen av klagomål som är aktuella i detta ärende måste fortsättningsvis utredningsmannen dokumentera att man exempelvis vidarebefordrat en begäran till åklagaren i en tjänsteanteckning eller liknande. Vidare bör utredningsmannen dokumentera varje enskilt samtal som den häktade fått möjlighet att ringa. Anteckningen bör innehålla tidpunkt för samtalet, vem den häktade fått tillstånd att ringa till, vilken befattningshavare som närvarat samt vem som fattat beslutet. När det sedan gäller hanteringen av breven kan polismyndigheten bara konstatera att dessa borde ha vidarebefordrats till behörig beslutsfattare, i detta fallet kammaråklagare BB, för bedömning och beslut. Som tidigare angivits är det av största vikt att polisens åtgärder och beslut dokumenteras och diarieförs på ett korrekt sätt. Detta kan med enkelhet för polisens del ske i datasystemet DurTvå (Datoriserad utredningsrutin och Tvångsmedelshantering). För att eliminera denna typ av problem i fortsättningen är det av central betydelse att polismyndighetens personal tillämpar och utnyttjar befintliga system och fastställda rutiner. I de fall handläggningsrutiner saknas skall detta omedelbart tillrättaläggas. Avdelningsledningen på BUA kommer i och med detta ärende att tillse att rutinerna skärps och att samtlig utredningspersonal informeras om vikten av korrekt diarieföring.

text: Slutligen remitterades ärendet till dåvarande Kriminalvårdsmyndigheten Kalmar för upplysningar och yttrande över hur häktet Kalmar hanterat de brev i vilka AA gjort framställningar att per telefon få kontakta personer/myndigheter under tid som hon varit häktad.

text: Kriminalvårdsmyndigheten kom in med yttrande och anförde följande efter att ha upplyst om att uppgifter hade inhämtats från tf. kriminalvårdsinspektören FF, häktet Kalmar.

text: De ofrankerade brev som var ställda till utredningsmannen CC från AA lämnades personligen till honom vid hans besök på häktet. Häktet tolkade att så även var AA:s avsikt och önskemål. AA var väldigt intensiv i sina önskemål att få kontakt med CC Syftet med att överlämna breven personligen till CC var således att breven skulle komma avsändaren tillhanda tidigare än om de hade skickats per vanlig post-gång eftersom CC under den aktuella tidpunkten besökte häktet ungefär varannan dag. Brev till andra personer skickades till åklagare BB efter framställan om prövning av brevförsändelser. Kriminalvårdsmyndigheten bedömer att häktet Kalmar har hanterat AA:s brev i det aktuella fallet på ett korrekt och ändamålsenligt sätt.

text: Bedömning

text: Av

text: 1 § lagen (1976:371)

text: om behandlingen av häktade och anhållna m.fl. (häkteslagen) framgår att den som är häktad på grund av misstanke om brott eller av någon annan anledning inte får underkastas mera omfattande inskränkningar i sin frihet än som ändamålet med häktningen samt ordning och säkerhet kräver. Den häktade skall vidare behandlas så att skadliga följder av frihetsberövandet motverkas.

text: I 12 § häkteslagen föreskrivs att telefonsamtal mellan den häktade och en person utanför förvaringslokalen får äga rum i den utsträckning det lämpligen kan ske. Den häktade skall vägras telefonsamtal som kan medföra fara från säkerhetssynpunkt. Den som är häktad på grund av misstanke om brott får inte heller ta

text: emot eller ringa telefonsamtal som kan medföra fara för att bevis undanröjs eller utredning om brott på annat sätt försvåras. Om det behövs av säkerhetsskäl eller för att undvika att bevis undanröjs eller utredning om brott på annat sätt försvåras, skall en eller flera personer på lämpligt sätt avlyssna telefonsamtal. Avlyssning får äga rum endast med den häktades vetskap. Telefonsamtal med den häktades offentlige försvarare får inte avlyssnas. Beträffande den som är häktad på grund av misstanke om brott är det undersökningsledaren eller åklagaren som skall avgöra om det finns hinder för att medge den häktade att ringa eller ta emot telefonsamtal på grund av att åtgärden kan medföra fara för att bevis undanröjs eller utredning om brott på annat sätt försvåras. Ett sådant beslut får meddelas endast om rätten har gett tillstånd till att meddela den häktade restriktioner (16 § häkteslagen). I annat fall meddelas enligt 18 § häkteslagen beslut i dessa frågor av Kriminalvårdsstyrelsen beträffande den som är intagen i en förvaringslokal som står under styrelsens tillsyn.

text: Av

text: 19 b § förordningen (1976:376)

text: om behandlingen av häktade och anhållna m.fl. följer att åklagaren skall dokumentera de omständigheter som föranleder ett beslut enligt 16 § häkteslagen beträffande den som är häktad. Av Åklagarmyndighetens föreskrifter om diarieföring (

text: ÅFS 2005:19

text: ) framgår att utöver vad som följer av sekretesslagen och sekretessförordningen skall alla uppgifter registreras som krävs för att kunna följa handläggningen av ett ärende (6 §). I Åklagarmyndighetens diarieföringshandbok anges att alla beslut om restriktioner skall registreras i Brådis, som är Åklagarmyndighetens brottmålsdiarium.

text: Av utredningen framgår att AA häktades den 24 januari 2005 och att hon i vart fall därefter varit ålagd restriktioner såvitt avser bl.a. rätten att ringa och ta emot telefonsamtal. Att vara häktad innebär en betydande inskränkning i den personliga friheten och det är därför givetvis så, som DD uppgett, att många häktade har stort behov av kontakter med närstående och andra. Av utredningen i ärendet framgår att BB, CC och häktet i Kalmar förklarat en del av sitt handlande med att det skulle underlätta för AA. Detta har jag givetvis inga invändningar mot. Att generella beslut meddelas i detta syfte finns det därför inte heller anledning att ha synpunkter på. Vad som kan ifrågasättas och delvis har brustit när det gäller besluten beträffande AA är i huvudsak avsaknaden av dokumentation.

text: CC har uppgett att häktet ”samlade ihop” breven från AA och lämnade över till honom när han besökte häktet. Kriminalvården har i denna del anfört att eftersom CC då besökte häktet ungefär varannan dag så fick han del av breven snabbare än om vanlig postgång hade använts. Jag har ingen invändning mot att häktet underlättar en häktads korrespondens med en utredningsman. Det finns emellertid anledning att betona att om en sådan ordning används är det viktigt att den leder till att det inte tar längre tid innan breven når utredningsmannen än om normal postgång hade använts. Det får givetvis inte förekomma att brev som den häktade vill lämna till en utredningsman blir liggande på häktet i avvaktan på att en denne skall komma dit. I ärendet har inte framkommit att så varit fallet. Det finns således inte skäl att kritisera Kriminalvården för den använda ordningen. Det har inte heller framkommit att häktet varit informerat om att breven innehöll begäran från AA om

text: att få kontakta anhöriga respektive myndigheter. Det finns därför inte anledning att framföra synpunkter på att breven inte fördes in i AA:s journal på häktet.

text: BB har upplyst att hon meddelade förhörsledarna på narkotikaroteln ett generellt beslut av innebörd att AA skulle få ringa sin dotter under bevakning av polispersonal. Detta beslut borde, som Åklagarmyndigheten också angett, ha dokumenterats och givetvis skall också polisen informeras om ett sådant beslut. I förevarande fall synes inte polisen ha varit medveten om att ett generellt beslut förelegat. CC har nämligen uppgett att AA:s önskemål vanligen framfördes genom brev till utredningsmännen och att önskemålen sedan vidarebefordrades muntligen till BB, som fattade beslut i saken, varefter breven slängdes. Någon dokumentation av vidtagna åtgärder hos polisen skedde inte.

text: BB har också uppgett att önskemål från AA i några fall framfördes direkt till henne av AA eller häktespersonal. Hon har då meddelat tillstånd för dessa telefon-samtal och samtidigt meddelat huruvida samtalen skulle övervakas eller inte. Inga av de beslut hon fattade med anledning av framställningarna dokumenterades dock vid åklagarkammaren.

text: Såväl polismyndigheten som Åklagarmyndigheten har anfört att de brev som AA skrev till utredningsmännen med begäran om att få ringa borde ha vidarebefordrats till BB. Jag har inga synpunkter i frågan om breven skulle ha överlämnats till henne. Det viktiga är att en framställan från en häktad att få ringa viss person eller myndighet utan dröjsmål underställs åklagare för prövning, om ett generellt tillståndsbeslut inte föreligger, och att dennes prövning sker skyndsamt. Det har inte framkommit i ärendet att prövningen tagit för lång tid. Breven borde dock inte ha kastats när beslut fattats. Vidare delar jag naturligtvis polismyndighetens och Åklagarmyndighetens uppfattning att de kontakter av betydelse som förevarit samt de beslut som fattats i saken borde ha dokumenterats. Jag noterar att polismyndigheten har uppgett att myndigheten också har ändrat sina handläggningsrutiner.

text: AA uppgav i sin anmälan att hon, trots åklagarens medgivande, inte fick ringa till sin dotter. Eftersom hennes telefonkontakter med dottern inte dokumenterades har det i efterhand inte gått att klart fastställa i vilken utsträckning som samtal ägt rum. CC har uppgett att han inte kan komma ihåg hur ofta AA fick ringa till sin dotter men att de försökte vara tillmötesgående och att hon i vart fall fick ringa tvåtre gånger. Ytterliga utredningsåtgärder för att försöka fastställa i vilken utsträckning samtal faktiskt förekommit förefaller inte meningsfulla. Det inträffade visar emellertid på vikten av dokumentation. Jag vill också betona det angelägna i att polisen, när åklagare beslutat att telefonsamtalen skall övervakas av utredare, ser till att resurser ställs till förfogande så att besluten kan verkställas.

text: Vad AA i övrigt anfört föranleder inte någon ytterligare åtgärd eller något uttalande från min sida.

text: I ärendet har, såvitt avser Kriminalvårdens handläggning, samråd med skett med justitieombudsmannen Cecilia Nordenfelt.

text: Ärendet avslutas med den kritik som ligger i det ovan anförda.


avgjordAv: Cecilia Nordenfelt

nyckelord: Dokumentation Serviceskyldighet

title: Anmälan mot Allmänna reklamationsnämnden angående långsam handläggning, m.m.

text: Anmälan

text: I en anmälan, som kom in till JO den 17 november 2009, anförde AA i huvudsak att Allmänna reklamationsnämnden inte beslutat i hans ärende trots en handläggningstid om 15 månader.

text: Utredning

text: Allmänna reklamationsnämndens akt hämtades in och granskades. Därefter remitterades anmälan till nämnden för yttrande. Allmänna reklamationsnämnden anförde i remissvar genom BB, myndighetens ordförande och chef, bl.a. följande.

text: Handläggningstiden i ärendet har blivit betydligt längre än vad som är normalt. Ärendet kom in till nämnden den 19 juni 2008 och behandlades första gången vid nämndsammanträde den 3 november 2008, vilket är en normal handläggningstid. Nämnden ansåg då att rättsfrågan var sådan att ärendet krävde ytterligare beredning och ärendet utgick från sammanträdet. Vid nämndsammanträde den 30 januari 2009 utgick ärendet på nytt i avvaktan på avgörandet i mål T 1392-07 vid Nyköpings tingsrätt mellan Konsumentombudsmannen och flygbolaget Ryanair Ltd. I det målet prövades samma rättsfråga, nämligen rätten till skadestånd vid inställd flygning. Domen i mål T 1392-07 meddelades den 23 mars 2009. Den 1 juli 2009 infördes genom en ändring i förordningen (

text: ) med instruktion för Allmänna reklamationsnämnden en möjlighet för nämnden att pröva tvister i utökad sammansättning (

text: 16 §

text: ). Förfarandet ska användas när det är av särskild betydelse för myndighetens rättstillämpning eller om tvisten annars är av större vikt. Den rättsfråga som är aktuell i AA:s ärende var den första fråga som nämnden, den 28 juli 2009, prövade i utökad sammansättning. Besluten expedierades den 27 augusti. Det första tillfället därefter att pröva AA ärende var den 9 oktober 2009. Beslutet expedierades den 15 december 2009, vilket också är en normal handläggningstid. AA har under ärendets gång vid flera tillfällen kontaktat nämndens kansli och fått information om ärendets status. Det är naturligtvis beklagligt att AA har upplevt att han fått vänta orimligt länge på ärendets slutliga avgörande och att exakta besked om handläggningstiden inte har kunnat ges. Nämndens uppfattning är dock att AA har fått den information om handläggningen som nämnden haft möjlighet att lämna.

text: AA yttrade sig över remissvaret. Han anförde därvid bl.a. följande. Allmänna reklamationsnämnden har inte vid något tillfälle kontaktat honom utan det är han

text: som har kontaktat nämnden. Han har inte fått kännedom om anledningarna till den långa handläggningstiden vid sina kontakter med nämnden.

text: Bedömning

text: Allmänna reklamationsnämnden har i sitt remissvar uppgett att handläggningstiden för AA ärende har varit betydligt längre än vad som är normalt och redogjort för orsakerna till den långa handläggningstiden. Allmänna reklamationsnämnden har vidare gjort gällande att AA vid flera tillfällen under ärendets gång har fått den information om ärendets status som nämnden har haft möjlighet att lämna. AA har å sin sida anfört att han inte har fått kännedom om orsakerna till den långa handläggningstiden vid sina kontakter med nämnden. Det inträffade ger mig anledning att redogöra för de dokumentationskrav som finns för en myndighet.

text: Enligt

text: 15 § förvaltningslagen (1986:223)

text: ska uppgifter som en myndighet får på annat sätt än genom en handling och som kan ha betydelse för utgången i ärendet antecknas av myndigheten, om ärendet avser myndighetsutövning mot någon enskild. Även uppgifter som inte tillför ärendet sakuppgifter, utan endast rör ärendets yttre gång, t.ex. kontakter med parter, måste i stor utsträckning dokumenteras (se t.ex. JO:s beslut den 3 mars 2005, dnr

text: Kravet på dokumentation har betydelse på flera sätt. Bl.a. är dokumentationen viktig vid JO:s granskning av hur myndigheterna handlägger sina ärenden. Den möjliggör över huvud taget en kontroll i efterhand av vad som hänt i ett ärende (se härom bl.a. Trygve Hellners och Bo Malmqvist,

text: Förvaltningslagen

text: med kommentarer, 2007, s. 167).

text: AA anmälan inkom till Allmänna reklamationsnämnden den 19 juni 2008. Några kontakter mellan nämnden och AA är inte dokumenterade i ärendet under perioden den 28 augusti 2008 till den 9 juli 2009. Den 9 juli 2009 kontaktade AA Allmänna reklamationsnämnden per telefon och förhörde sig om ärendets status, men av dokumentationen i ärendet framgår inte om och i så fall vilket besked han fick. Av en odaterad tjänsteanteckning i nämndens händelseförteckning framgår ärendets status. Det finns information i tjänsteanteckningen som tyder på att tjänsteanteckningen inte gjorts före den 9 oktober 2009.

text: Enligt min mening har handläggningstiden i AA ärende hos Allmänna reklamationsnämnden varit för lång. Allmänna reklamationsnämnden förtjänar kritik för dröjsmålet och den bristfälliga dokumentationen.

text: Ärendet avslutas.


avgjordAv: Hans-Gunnar Axberger

nyckelord:
Jäv
Objektivitet, opartiskhet, saklighet

title: Kritik mot Sveriges geologiska undersökning (SGU), som inte beaktat riskerna för jäv när myndigheten yttrat sig som remissinstans

text: Anmälan

text: I en anmälan mot Sveriges geologiska undersökning (SGU) anförde AA bl.a. följande.

text: Nordkalk AB har ansökt om tillstånd till bergtäkt m.m. på fastigheten B 1:64 i Gotlands kommun. Ansökan har prövats av Nacka tingsrätt, miljödomstolen, och Svea hovrätt, Miljööverdomstolen, samt i Högsta domstolen, som inte beviljade prövningstillstånd.

text: SGU bedriver både anslags- och uppdragsfinansierad verksamhet. Myndigheten är samtidigt en viktig remissinstans vid prövningen av ansökningar enligt

text: miljöbalken

text: . Hos SGU har 1:e statsgeologen BB varit verksam som konsult till Nordkalk AB. Uppdragsverksamheten har i det här fallet under åren 2006-2008 tillfört SGU sammanlagt cirka 1,4 miljoner kronor från bolaget. Samtidigt har BB varit föredragande vid utarbetandet av SGU:s remissvar m.m. över bolagets ansökan. De bedömningar och det material som SGU i egenskap av remissinstans presenterat för miljödomstolarna har utgjort ett synnerligen viktigt underlag vid domstolarnas bedömning av de geologiska och hydrologiska konsekvenserna av den sökta verksamheten.

text: SGU har inte hanterat myndighetens dubbla roller på ett korrekt sätt. Detta har undergrävt tilltron till myndighetens förmåga att agera som expertorgan och som företrädare av allmänna intressen.

text: Utredning

text: Handlingar hämtades in från Högsta domstolen och Svea hovrätt, Miljööverdomstolen. Härefter anmodades SGU att yttra sig.

text: I sitt yttrande anförde SGU följande.

text: SGU är förvaltningsmyndighet för frågor om landets geologiska beskaffenhet och mineralhantering. SGU ska bidra till att skapa goda förutsättningar för ett hållbart nyttjande av landets mineralresurser, är expertmyndighet för grundvatten och ansvarig myndighet för miljökvalitetsmålet ”Grundvatten av god kvalitet”. Miljö-

text: kvalitetsmålet innebär att grundvattnet ska bidra till en säker och hållbar dricksvattenförsörjning. SGU:s verksamhet är i huvudsak finansierad över anslag. Till detta kommer en externt finansierad uppdragsverksamhet som bedrivs i nära samverkan med andra myndigheter inom arbetet med effektivare vattenförvaltning, säkrare dricksvatten, uppfyllande av nationella miljökvalitetsmål, samhällets krisberedskap och mineralsektorns utveckling. SGU kan även åta sig vissa andra uppdrag som leder till ett effektivare utnyttjande av SGU:s kunskaper och resurser inom för SGU viktiga verksamhetsområdet, främst näringslivsutveckling, miljö och samhällsbyggnad. Enligt SGU:s instruktion ska uppdragsverksamheten ha nära samband med myndighetens uppgifter i övrigt och bidra till en ökad samverkan med andra myndigheter. Myndigheten ska undvika konkurrens med privata aktörer. Omfattningen av SGU:s uppdrag för Nordkalk AB är liten i förhållande till SGU:s verksamhet i övrigt. Intäkterna för perioden 2005-2009 uppgår till något mer än en miljon kronor. – – –

text: Uppdrag åt Nordkalk

text: Berggrundsfrågor SGU har anlitats som expert i många olika sammanhang som rör den gotländska berggrunden, däribland av Nordkalk som efterfrågat kunskapsöverföring av befintliga geodata och tolkning av berggrundens uppbyggnad kring bl.a. Bunge Ducker. Mycket av arbetet har skett i anslutning till då pågående karteringsarbeten på Gotland. Syftet med arbetena åt Nordkalk har varit att sammanställa och beskriva de geologiska förhållandena utifrån befintliga data och nya mätningar. Arbetena har resulterat i fem rapporter som till större delen avser förhållandena kring Bunge Ducker. – – –

text: Totalt har Nordkalk AB för det berggrundsgeologiska arbetet erlagt 844 254 kr till SGU för perioden 2005-2009. BB har inte deltagit i ovanstående arbeten.

text: Hydrogeologiska frågor SGU har genom BB utfört grundvattenuppdrag för Nordkalk under åren 2003-2005. Dessa har berört nuvarande verksamhet i Klinthagenbrottet. Under 2003 gjordes där en hydrogeologisk konsekvensbedömning av täktverksamheten i Klinthagenbrotten kontra Hoburgsmyr, som är avsatt som Natura 2000-område. I detta arbete har också ingått utformning av kontrollprogram för att följa grundvattennivåns variation samt instrumentering och årsvisa sammanställningar av insamlade mätdata. Därefter fick SGU uppdraget att dels göra en översiktlig hydrogeologisk bedömning av den planerade täkten i Bunge, dels bedöma konsekvenserna för grundvattnet av planerad provbrytning för Bungetäkten. Detta arbete utfördes av BB under vintern och våren 2005/2006 och gällde de provtäkter som föregick ansökan om brytning. För det hydrogeologiska arbetet avseende Bunge Ducker-området har Nordkalk AB erlagt 168 694 kr till SGU.

text: Remisshantering – Bunge Ducker

text: SGU svarar i stor omfattning på remisser från myndigheter, länsstyrelser, domstolar m.fl. Det är SGU:s målsättning att myndighetens information och kompetens inom geologi och mineralhantering ska komma till så stor användning i samhället som möjligt. Vid remisshanteringen verkar SGU för ett ekologiskt och ekonomiskt balanserat utnyttjande av landets mineralresurser, bl.a. genom att skapa goda förutsättningar för prospektering och genom att aktivt bidra i arbetet med att uppnå de nationella miljömålen.

text: I remisshanteringen av Nordkalks täktansökan i mars 2009 har beslut fattats av verksjuristen CC efter föredragning av laborator DD. BB har som handläggare deltagit i remissarbetet eftersom han har särskilda kunskaper om hydrogeologin på Gotland. BB har inte varit föredragande eller beslutande. – – –

text: SGU:s bedömning vid domstolsprövningen

text: Ärendet Bunge Ducker avser ett unikt exploateringsintresse på Gotland som inte kan ersättas med något annat projekt. SGU:s underlag till domstolen utgör en del av det processmaterial som domstolen beaktar vid sin avvägning av motstående intressen. Anmälaren har uppfattat att SGU ”förbehållslöst tillstyrker Nordkalks bedömningar av hydrogeologi och geologi, i ett ärende som av övrig expertis så tydligt anses vara komplicerat och svårbedömt”. SGU menar istället att myndigheten, med beaktande av sitt mineralpolitiska uppdrag och sitt miljömålsansvar, lämnat ett sakligt underlag baserat på myndighetens samlade geologiska kunskap. Detta underlag har Miljödomstolen och sedermera Miljööverdomstolen haft att beakta vid sina respektive avvägningar av motstående intressen i ärendet. AA kommenterade remissvaret och gav in ytterligare handlingar.

text: Rättslig reglering

text: Enligt

text: 1 kap. 9 § regeringsformen

text: ska förvaltningsmyndigheter i sin verksamhet iaktta saklighet och opartiskhet (objektivitetsprincipen).

text: I avsikt att skapa garantier för att den grundlagsfästa objektivitetsprincipen efterlevs av förvaltningsmyndigheterna har det i

text: och

text: 12 §§

text: förvaltningslagen (1986:223)

text: införts generella jävsbestämmelser. Dessa är tillämpliga när en statlig myndighet handlägger ett remissärende.

text: I

text: 11 § första stycket förvaltningslagen

text: har under punkterna 1- 4 angetts vissa preciserade situationer när den som ska handlägga ett ärende är jävig. I punkten 5 finns en allmänt utformad bestämmelse (generalklausulen), som avser andra intressekonflikter än de särskilt uppräknade. Den som ska handlägga ett ärende är enligt denna punkt jävig, om det i övrigt finns någon särskild omständighet som är ägnad att rubba förtroendet till hans eller hennes opartiskhet i ärendet. Enligt andra stycket bortses från jäv när frågan om opartiskhet uppenbarligen saknar betydelse. Med detta avses sådant som åtgärder av rutinartad beskaffenhet där handläggaren i realiteten inte har några valmöjligheter.

text: Enligt

text: 12 § förvaltningslagen

text: får den som är jävig inte handlägga ärendet. Den som känner till en omständighet som kan antas utgöra jäv mot honom eller henne, ska självmant anmäla det till myndigheten. Vid sidan av myndighetens ansvar för handläggningens objektivitet har den enskilde befattningshavaren alltså ett självständigt ansvar för att jävsbestämmelserna iakttas.

text: Förvaltningslagens

text: jävsbestämmelser avser ”den som ska handlägga ett ärende”. Med detta markeras att inte alla i ärendets hantering medverkande utan bara den som kan karakteriseras som ”handläggare” omfattas. Som handläggare betraktas i första hand den som ensam eller tillsammans med andra har att fatta beslut i ärendet men också den som bereder eller föredrar detta. Däremot omfattas inte

text: biträdande personal som endast sysslar med rena kontorsgöromål av typ diarieföring och expediering.

text: Bedömning

text: SGU är förvaltningsmyndighet för frågor om landets geologiska beskaffenhet och mineralhantering. Som expertmyndighet på detta område anlitas SGU som remissinstans. SGU bedriver även uppdragsverksamhet mot betalning (se 10 § förordning [2008:1233] med instruktion för Sveriges geologiska undersökning). När en myndighet på detta sätt bedriver både anslags- och uppdragsfinansierad verksamhet är det särskilt viktigt att verksamheten organiseras på ett sådant sätt att myndighetens opartiskhet i den myndighetsutövande funktionen inte kan sättas i fråga.

text: I detta fall har SGU anlitats av Nordkalk AB, som ett led i arbetet med att ta fram en ansökan om tillstånd enligt

text: miljöbalken

text: . Arbetet utfördes i vissa delar av BB. Hans bidrag har uppenbarligen varit värdefullt för bolaget. I förordet till den miljökonsekvensbeskrivning som bifogats ansökan anges bl.a. att ”Den hydrogeologiska beskrivningen, liksom utformningen av skydds- och kontrollåtgärder för vattenverksamheten hade inte varit möjlig utan BB”. När Nordkalk AB:s ansökan behandlades i miljödomstolarna anlitades SGU som remissinstans vid ett flertal tillfällen. BB har deltagit i handläggningen av remissärendena vid så gott som samtliga tillfällen, varav i ett fall som föredragande (yttrandet daterat den 18 augusti 2008 till Nacka tingsrätt).

text: Den fråga som aktualiserats i ärendet är om BB varit jävig att delta i handläggningen av SGU:s remissyttranden till miljödomstolarna i och med att han tidigare varit verksam i SGU:s uppdragsverksamhet avseende frågor som skulle behandlas i remissförfarandet. Det kan därvid inledningsvis konstateras att BB:s deltagande i de aktuella ärendenas handläggning varit sådant att han omfattats av

text: förvaltningslagens

text: jävsbestämmelser.

text: Som framgår av den rättsliga regleringen måste handläggningen av ett remissärende bedrivas under sakliga och opartiska former samt med beaktande av

text: förvaltningslagens

text: regler om jäv. Om man tidigare har tagit ställning eller engagerat sig i en fråga kan det leda till att det uppkommer misstanke om att det brister i förutsättningarna för en opartisk bedömning. Den jävsgrund som kan aktualiseras i ett fall som detta är den s.k. generalklausulen (

text: 11 § första stycket

text: punkten 5).

text: Reglerna om jäv tar inte sikte på en befattningshavares moral och kompetens utan på förekomsten av sådana yttre faktorer som placerar honom eller henne i situationer, där det allmänt sett – oberoende av vem det gäller – föreligger en risk för att ovidkommande hänsyn skulle kunna inverka (jfr Förvaltningslagsutredningens betänkande,

text: SOU 2010:29, s. 327

text: ). Befinner vederbörande sig i en sådan situation spelar det ingen roll om man efteråt kan konstatera, att han eller hon ändå handlat helt klanderfritt. Det saknar även betydelse om den person, vars opartiskhet kan sättas i fråga, själv anser sig objektiv eller av den ansvariga myndigheten bedöms vara det; det är tillräckligt att det föreligger någon omständighet som utifrån sett är ägnad att negativt påverka tilltron till att handläggningen sker utan påverkan av ovidkommande hänsyn.

text: Mycket talar mot den bakgrunden för att det förelegat en jävssituation. Om en tjänsteman, på det sätt som skett, uppträder i dubbla roller utgör detta i vart fall tillräckliga skäl för myndigheten att pröva om jäv föreligger. Det ligger också ett ansvar på tjänstemannen att självmant anmäla de omständigheter som kan antas utgöra jäv mot honom eller henne. I detta fall skedde dock, såvitt utredningen visar, inte någon prövning av jävsfrågan hos myndigheten. Det borde ha skett.

text: SGU var inte beslutande i tillståndsfrågan utan myndighetens remissyttranden utgjorde en del av underlaget i domstolarnas prövning. Den omständigheten att BB deltagit i såväl bolagets utredning inför ansökan som i SGU:s remissvar till domstolarna har kunnat beaktas i domstolsprövningen. Det bör därvid påpekas att myndigheten, genom att BB deltagit både i bolagets ansökan och i SGU:s remissyttranden, riskerat att dessa inte kunnat tillmätas full betydelse i processen.

text: SGU synes inte närmare ha reflekterat över de problem som kan uppstå då en tjänsteman tar del i både anslags- och uppdragsfinansierad verksamhet. Reglerna om jäv syftar, som framgått, inte endast till att enskilda ärenden ska hanteras på ett opartiskt sätt. Deras funktion är i lika hög grad att säkerställa tilliten till att det allmännas verksamheter genomgående präglas av saklighet och opartiskhet. Även om en jävssituation enligt lagens mening inte är för handen kan tilliten till en myndighets verksamhet skadas redan av att det ser ut som om en intressekonflikt föreligger.

text: Med den kritik som ligger i det sagda avslutas ärendet.