avgjordAv: Mats Melin

nyckelord:
Beslut
Förundersökning
Långsam handläggning
Underrättelse

title: Polisens skyldighet att tillfråga målsäganden enligt 13 b § förundersökningskungörelsen (1947:948) m.m.

text: Anmälan

text: AA framförde i en anmälan till JO klagomål mot Polismyndigheten i Stockholms län, Västerorts polismästardistrikt. Han gjorde bl.a. gällande att han inte hade fått något svar på skrivelser till polismyndigheten angående en av honom gjord polisanmälan om skadegörelse samt att han inte heller hade underrättats när den aktuella förundersökningen lades ned.

text: Utredning

text: Inledningsvis granskades de handlingar som fogats till anmälan samt infordrade handlingar i polismyndighetens ärende K111886-01. Av handlingarna framkom bl.a. följande. Den 11 maj 2001 gjorde AA en polisanmälan mot en namngiven granne och ”eventuellt” ytterligare en namngiven person för att ha sågat ned fyra träd på hans tomt. Anmälan kom in till polismyndigheten genom en skrivelse och registrerades i det s.k. RAR-systemet samma dag som den kom in. I ärendet hade antecknats att målsäganden, dvs. AA, inte hade blivit tillfrågad om han ville bli underrättad om beslut enligt

text: FUK. Den 14 maj 2001 inleddes förundersökning. I en skrivelse daterad den 16 augusti 2002, ställd till BB vid Västerortspolisen, begärde AA besked om hur långt utredningen hade framskridit. Den 11 september 2002 beslutade kriminalinspektören CC att lägga ned förundersökningen. Vid denna tidpunkt var inte någon person skäligen misstänkt för brott. AA underrättades inte om nedläggningsbeslutet. Den 12 februari 2003 skrev AA på nytt till BB och efterfrågade besked i ärendet. En underrättelse om nedläggningsbeslutet skickades då till AA.

text: Muntliga upplysningar inhämtades från inspektören DD, Västerorts polismästardistrikt, som uppgav bl.a. följande. Den person som tog upp polisanmälan finns inte kvar vid myndigheten men såvitt hon förstår tillfrågades inte AA i enlighet med 13 b § FUK eftersom hans anmälan gjordes genom en skrivelse och inte vid ett personligt besök på polisstationen. Det var i alla fall den praxis som vanligtvis tillämpades.

text: Ärendet remitterades därefter till polismyndigheten för upplysningar och yttrande

text:  över anledningen till att AA inte fick något svar på sin skrivelse till polis-

text: myndigheten i augusti 2002,

text:  om AA tillfrågades om han ville bli underrättad om beslut enligt 13 b §

text: FUK och – om så inte var fallet – anledningen därtill,

text:  över anledningen till att AA inte fick någon omedelbar underrättelse om att förundersökningen hade lagts ned samt

text:  om vilken praxis som tillämpas vid myndigheten avseende underrättelser

text: till målsäganden enligt 13 b § FUK i de fall då polisanmälan kommer in till myndigheten genom en skrivelse.

text: Polismyndigheten kom in med ett remissvar till vilket hade fogats upplysningar från chefen för Västerorts polismästardistrikt (här utelämnat). I remissvaret anfördes bl.a. följande.

text: Bakgrund

text: Den 11 maj 2001 upprättades en polisanmälan efter en till myndigheten inkommen skrivelse från AA med anledning av åverkan/skadegörelse. En förundersökning inleddes den 14 maj 2001. Den 18 juli 2001 övertog inspektör BB förundersökningen och ledde den fram till den 11 september 2002 då inspektör CC övertog förundersökningen. Samma dag lades utredningen ned efter beslut av CC. Handlingen ”Underrättelse om beslut” skrevs ut den 17 februari 2003. Den 13 mars 2003 återupptogs förundersökningen av kammaråklagare EE. Den 2 april 2003 beslutade kammaråklagare FF att lägga ned förundersökningen.

text: Rättslig reglering

text: I

text: förvaltningslagen (1986:223)

text: finns bestämmelser om handläggning av ärenden hos förvaltningsmyndigheterna. Merparten av dessa bestämmelser är inte tillämpliga vid handläggning av förundersökningar, men bl.a. bestämmelsen om den allmänna serviceplikten (

text: 4 §

text: ) är tillämplig även vid denna verksamhet (jfr

text: 32 §

text: ). Av

text: 4 §

text: framgår bl.a. att varje myndighet skall lämna upplysningar, vägledning, råd och annan sådan hjälp till enskilda i frågor som rör myndighetens verksamhetsområde. Frågor från enskilda skall besvaras så snart som möjligt. Enligt

text: 13 b §

text: FuK skall målsäganden tillfrågas om han eller hon vill bli underrättad om beslut om att förundersökning inte skall inledas eller att en inledd förundersökning skall läggas ned, beslut om att åtal inte skall väckas, tidpunkt för huvudförhandling i målet samt dom i målet. I

text: 14 § andra stycket

text: FuK anges att om det beslutas att förundersökning inte skall inledas eller att en inledd förundersökning skall läggas ned eller att åtal inte skall väckas, skall underrättelse ske till målsägande som angett brottet eller anmält enskilt anspråk i anledning av brottet eller begärt att bli underrättad. Av

text: 14 § tredje stycket

text: FuK framgår att underrättelse enligt

text: andra stycket

text: inte behövs vid beslut av polismyndighet om att inte inleda eller att lägga ned en förundersökning, om utredningen inte lett så långt att någon varit skäligen misstänkt för brottet. Underrättelse till målsäganden skall dock alltid ske om han eller hon har begärt det.

text: Bedömning

text: Anledningen till att AA inte fick något svar på sin skrivelse till polismyndigheten i augusti 2002 Polismyndigheten beklagar att AA aldrig erhöll något svar på sin skrivelse, vilket han med tanke på myndighetens lagstadgade serviceskyldighet givetvis borde ha fått. Av polismästardistriktets yttrande till myndigheten framgår att orsaken till att

text: skrivelsen inte besvarades främst kan tillskrivas bristande kommunikation mellan BB och CC om vem som ansvarade för AA:s ärende vid tidpunkten för när skrivelsen kom in till myndigheten.

text: Anledningen till att AA inte tillfrågades om han ville bli underrättad om beslut enligt 13 b § FuK Enligt Västerorts polismästardistrikt kommer det varje dag in cirka tio polisanmälningar genom skrivelser till polismästardistriktet. Dessa skrivs in i Rationell anmälningsrutin (RAR) i regel utan att målsäganden tillfrågas om han eller hon vill bli underrättad om beslut enligt 13 b § FuK. I stället anges i RAR att polisanmälan inkommit genom en skrivelse och att målsäganden får tillfrågas vid ett senare tillfälle. Den som skall fullgöra skyldigheten enligt 13 b § FuK är då den utredningspersonal som vidtar de första utredningsåtgärderna. I de fall polisanmälan slutredovisas direkt skickas en underrättelse om beslutet att förundersökning inte inleds tillsammans med målsägandens exemplar av anmälan till den adress som målsäganden angivit i sin skrivelse. I det nu aktuella fallet synes det över huvud taget inte ha vidtagits några egentliga utredningsåtgärder med anledning av AA:s anmälan. AA har således inte kontaktats i ärendet och därmed inte heller tillfrågats enligt 13 b § FuK. Det är givetvis beklagligt när en förundersökning, som enligt

text: 23 kap. 4 § andra stycket rättegångsbalken

text: skall handläggas så skyndsamt som omständigheterna medger, drar ut så på tiden som här. Hanteringen av AA:s ärende måste dock ses mot bakgrund av det stora antalet ärenden av svårare slag som den aktuella utredningsgruppen hade att utreda.

text: Anledningen till att AA inte fick någon omedelbar underrättelse om att förundersökningen hade lagts ned I det aktuella ärendet fanns det inte någon person som var skäligen misstänkt för brottet då förundersökningen lades ned av polismyndigheten. Det förelåg därför inte någon skyldighet för polismyndigheten att underrätta AA om nedläggningsbeslutet på grundval av att han anmält brottet (se JO 1994/95 s. 160). Däremot visade AA genom sin skrivelse den 16 augusti 2002 ett påtagligt intresse över utredningens gång. Enligt myndighetens mening torde skrivelsen därför även kunna uppfattas som en begäran att få ta del av vissa beslut. AA borde av den anledningen omedelbart ha underrättats om beslutet att lägga ned förundersökningen. Västerorts polismästardistrikt har i sitt yttrande till myndigheten redogjort för polismästardistriktets principiella uppfattning att det skall presumeras att målsäganden vill ha underrättelse om vissa beslut om inte han eller hon uttryckligen förklarat sig avstå från detta. Även utifrån denna uppfattning borde således AA omedelbart ha underrättats om beslutet att lägga ned förundersökningen. Anledningen till att så inte skedde synes enligt polismästardistriktet bottna i ett missförstånd om vilken befattningshavare som skulle lämna sådana underrättelser.

text: Myndighetens praxis avseende underrättelser till målsägande enligt 13 b § FuK i de fall där polisanmälan kommer in till myndigheten genom en skrivelse Efter en översiktlig genomgång av de olika polismästardistriktens rutiner i de fall där polisanmälan kommer in till polismyndigheten genom en skrivelse, konstaterar myndigheten att det i princip inte förekommer att målsäganden i dessa fall tillfrågas i enlighet med 13 b § FuK. Det gäller framför allt de anmälningar som, efter att de har upprättats i RAR, direkt slutredovisas. Myndigheten vill emellertid framhålla att det synes vara praxis i de flesta polismästardistrikten att alltid underrätta målsäganden vid polismyndighetens beslut att inte inleda en förundersökning eller att nedlägga en inledd förundersökning. På så sätt nås målsäganden ändå av den föreskrivna informationen, även i de fall det inte skett någon förfrågan enligt 13 b § FuK. Myndigheten är dock medveten om att bestämmelsen i 13 b § FuK föreskriver att målsäganden skall tillfrågas. Det finns därför anledning att se över rutinerna så att de står i överensstämmelse med gällande föreskrifter.

text: AA yttrade sig över remissvaret.

text: Bedömning

text: Polisens skyldighet att svara på brev Bestämmelser om myndigheters serviceskyldighet finns i bl.a.

text: 4 § förvaltningslagen (1986:223)

text: . Enligt andra stycket i paragrafen skall frågor från enskilda besvaras så snart som möjligt.

text: Av utredningen har kommit fram att AA inte fick något svar på sin skrivelse till polismyndigheten i augusti 2002. Som polismyndigheten anfört borde skrivelsen ha besvarats muntligen eller skriftligen i samband med att denna kom in till myndigheten. Att så inte skedde har i huvudsak förklarats med bristande kommunikation mellan BB och CC om vem som ansvarade för ärendet vid tidpunkten då skrivelsen kom in. Polismyndigheten har beklagat det inträffade.

text: Skyldigheten att tillfråga målsäganden enligt 13 b § FUK m.m. I 13 b § FUK föreskrivs att målsäganden skall tillfrågas om han eller hon vill bli underrättad om beslut om att förundersökning inte skall inledas eller att en inledd förundersökning skall läggas ned, beslut om att åtal inte skall väckas, tidpunkt för huvudförhandling i målet samt dom i målet.

text: Målsäganden kan av olika skäl ha ett intresse av att veta om det blir någon förundersökning eller inte. I de fall då brottsutredningen inte ger något resultat har målsäganden ett särskilt stort informationsbehov. Av detta skäl föreskrivs i 13 b § FUK bl.a. att målsäganden skall tillfrågas om han eller hon vill bli underrättad om beslut om att förundersökning inte skall inledas, beslut att en inledd förundersökning skall läggas ned samt beslut om att åtal inte skall väckas. Vill målsäganden bli underrättad skall givetvis informationen lämnas till denne (se Ekelöf m.fl., Rättegång, femte häftet, sjunde uppl. s. 137).

text: Som nyss sagts skall alltså målsäganden tillfrågas i enlighet med 13 b § FUK. Utredningen ger emellertid vid handen att så inte skedde i det nu aktuella fallet. Som förklaring härtill har polismyndigheten anfört att när en polisanmälan kommer in genom en skrivelse tillfrågas som regel inte målsäganden utan anmälan skrivs in i RAR-systemet och där noteras att målsäganden får tillfrågas vid ett senare tillfälle. Enligt polismyndigheten åvilar denna skyldighet sedan berörd utredningspersonal men eftersom det inte vidtogs några direkta utredningsåtgärder i ärendet kom AA inte att tillfrågas. Det står således klart att polismyndigheten inte har uppfyllt de krav som föreskrivs i 13 b § FUK.

text: Polismyndigheten har med hänvisning till

text: beklagat att handläggningen i ärendet drog ut på tiden. Jag vill med anledning härav framhålla att det självfallet inte är acceptabelt att det i ett ärende under så lång tid som nu varit fallet inte vidtas några utredningsåtgärder.

text: När det sedan gäller polismyndighetens praxis beträffande tillämpningen av 13 b § FUK i de fall en polisanmälan kommer in genom en skrivelse, har anförts att det i princip inte förekommer i något av polismästardistrikten inom myndigheten att målsäganden tillfrågas i enlighet med 13 b § FUK. Detta gäller framför allt i de fall då anmälan efter att ha upprättats i RAR direkt slutredovisas. I de flesta distrikt

text: synes det däremot vara praxis att alltid underrätta målsäganden om polismyndighetens beslut att inte inleda förundersökning eller att lägga ned en inledd förundersökning.

text: Det förefaller således som om polismyndighetens rutiner inte står i full överstämmelse med gällande föreskrifter. Enligt min mening bör målsäganden som regel tillfrågas redan i samband med att en anmälan tas upp. Jag har dock inte någon erinran mot att man i de fall då en polisanmälan kommer in brevledes överlåter denna skyldighet på utredningspersonalen. En sådan ordning förutsätter emellertid att det finns väl fungerande rutiner som medverkar till att målsäganden tillfrågas tämligen omgående. Det är alltså inte godtagbart att låta ärendet ligga utan åtgärd och vänta med att tillfråga målsäganden till dess någon utredningsåtgärd vidtas. Jag har inte heller någon invändning mot att i man de fall då ett ärende skrivs av direkt endast underrättar målsäganden om beslutet i förundersökningsfrågan. Jag noterar att polismyndigheten har för avsikt att se över sina rutiner vad gäller tillämpningen av 13 b § FUK.

text: Underrättelse om beslutet att lägga ned förundersökningen Enligt 14 § andra stycket FUK skall, om det beslutas att förundersökning inte skall inledas eller att en inledd förundersökning skall läggas ned eller att åtal inte skall väckas, underrättelse ske till målsägande som angett brottet eller anmält enskilt anspråk i anledning av brottet eller begärt att bli underrättad. Av tredje stycket i nämnda bestämmelse framgår att en underrättelse enligt andra stycket inte behövs vid beslut av polismyndighet om att inte inleda eller att lägga ned en förundersökning, om utredningen inte lett så långt att någon varit skäligen misstänkt för brottet samt att underrättelse till målsäganden dock alltid skall ske om han eller hon har begärt det.

text: AA har klagat på att han inte omedelbart underrättades om polismyndighetens beslut att lägga ned förundersökningen. Myndigheten har uppgett att vid den tidpunkten – i september 2002 – var inte någon person skäligen misstänkt för brott och därför förelåg inte heller någon skyldighet för polismyndigheten att underrätta AA om beslutet. Det må vara riktigt, men självfallet kunde polismyndigheten likväl ha varit skyldig att underrätta AA om myndigheten i ett tidigare skede hade tillämpat 13 b § FUK korrekt. Av betydelse för bedömningen i denna del är vidare att AA genom en skrivelse i augusti 2002 begärt besked om hur långt utredningen framskridit. En sådan framställning kan knappast uppfattats på annat sätt än som innefattande en begäran om att bli underrättad om ett beslut om att lägga ned förundersökningen. AA borde således, som också polismyndigheten ansett, ha underrättats om nedläggningsbeslutet.

text: Vad som i övrigt har kommit fram föranleder inte någon åtgärd eller något uttalande från min sida.

text: Ärendet avslutas med den kritik som ligger i vad jag nu har anfört.


nyckelord:
Anstalt
Grundläggande fri- och rättigheter

publisher: Justitieombudsmannen

title: Initiativ om säkerheten för de intagna i Kriminalvården, anstalten Salberga i samband med en allvarlig våldsincident

org: jo

sammanfattning: En intagen utsattes för våld av en annan intagen på en av anstalten Salbergas bostadsavdelningar. Vid tidpunkten för våldsincidenten pågick förberedelser för promenad för intagna på en annan avdelning. Av säkerhetsskäl hade anstalten därför prioriterat att bemanna den avdelningen. Av samma skäl prioriterades utsläppet till promenaderna även i fråga om kameraövervakningen. Under ett fåtal minuter fanns det inte personal på byggnadens alla våningsplan utan personalen ronderade mellan våningsplanen. I sitt beslut konstaterar JO att det i Kriminalvårdens uppdrag ingår att skydda intagna från våld och hot från medintagna. Utredningen visar dock inte att omständigheterna var sådana att anstalten borde ha insett att det fanns en verklig och omedelbar risk för att en medintagen skulle utsättas för våld om avdelningen lämnades utan uppsikt under den mycket begränsade tid då promenadutsläppet genomfördes. JO finner sammantaget inte anledning att kritisera anstalten eller att göra några andra uttalanden.

text: Initiativet

type: rubrik

text: I en anonym anmälan som kom in till JO den 5 april 2016 framfördes klagomål mot anstalten Salberga. Klagomålen gällde bristande säkerhet för de intagna i samband med en allvarlig våldsincident som inträffade i anstalten den 2 februari 2016. Enligt anmälaren blev en intagen misshandlad av en annan intagen helt öppet på avdelningen, framför övervakningskamerorna. Det fanns inte någon personal på avdelningen, och kamerorna verkar ha varit obemannade. Den misshandlade utsattes för kraftigt våld mot huvudet och låg medvetslös under en längre tid innan de intagna själva kallade på personalen. Intagna försökte påkalla personalens uppmärksamhet genom att banka på glasrutorna till personalens kontor och ringa via kommunikationsanordningen. Det dröjde mellan tre och fem minuter innan personalen kom.

type: stycke

text: Den 8 april 2016 beslutade dåvarande chefsJO Elisabet Fura att utreda saken i ett initiativärende.

text: Utredning

text: Kriminalvårdens incidentutredning (ISAP) begärdes in och granskades. Av utredningen framgår bl.a. följande: Det gick ett larm i ett av anstaltens hus. När personal kom till platsen låg en intagen på golvet och blödde från huvudet. På kamerabilderna kunde man se hur en intagen utövade våld mot en annan intagen. Den misshandlade låg på golvet ca tre minuter innan den som misshandlade ringde efter operatören. Därefter tillkallades personal till avdelningen. Av incidentutredningen framgår vidare vilka åtgärder personalen vidtog med anledning av incidenten, bl.a. att den skadade hämtades med ambulans och fördes till sjukhus samt att den misstänkte gärningsmannen placerades i avskildhet. Det framgår även att händelsen polisanmäldes samma dag.

text: Muntliga upplysningar inhämtades från anstalten varvid bl.a. följande framkom:

text: Anstalten har gjort en genomgång av vilken personal som var i tjänst och var dessa personer befann sig när misshandeln inträffade. Genomgången gav vid handen att det var fullgod bemanning, att det fanns aktuella riskbedömningar avseende de intagna på avdelningen och att det inte fanns några kända riskfaktorer hos de intagna. Det förekommer att vårdarna ronderar i bostadshusen och att det vid en viss given tidpunkt inte finns någon vårdare närvarande på ett visst våningsplan. Bevakningsoperatören styr vilka kameror som visas. Det förekommer – under korta stunder – att bevakningsoperatören väljer bort att visa kamerorna från ett visst våningsplan för att ha möjlighet att följa kamerorna i en annan del av byggnaden.

text: Därefter begärde JO att Kriminalvården skulle yttra sig över det som anmälaren anfört. JO begärde också att Kriminalvården skulle redogöra för sin syn på myndighetens möjlighet att trygga säkerheten för de intagna i anstalt om de intagna tillåts att vistas tillsammans utan bevakning.

text: Kriminalvårdens remissvar I sitt remissvar anförde Kriminalvårdens huvudkontor, genom chefen för sektionen för verksjuridik, följande:

text: Utredning

text: Uppgifter om sakförhållandena har hämtats in från region Mitt samt säkerhetsavdelningen. Av uppgifterna framgår i huvudsak följande: Det är korrekt att det inträffade en våldsincident den 2 februari 2016. Händelsen polisanmäldes och en intagen dömdes den 14 oktober 2016 av Västmanlands tingsrätt för grov misshandel (mål nr B 597-16). Det har i efterhand framkommit att anledningen till det inträffade var att gärningsmannen känt sig provocerad. När våldsincidenten inträffade pågick förberedelser för promenad för intagna vid en annan avdelning. Anstalten gjorde en riskbedömning och bedömde att viss personal, utifrån ett säkerhetsperspektiv, skulle vara till mest nytta vid promenaden. Eftersom denna arbetsuppgift, tillsammans med andra sysslor, tog en stor andel personal i anspråk ronderade kvarvarande personal mellan de tre våningsplanen i huset. Att personal ronderar är i sig inget avvikande då det är angeläget att kunna rikta personal till de platser där de bedöms göra bäst nytta. Under några få minuter fanns det därför inte personal på samtliga tre våningsplan samtidigt och vid tidpunkten för misshandeln fanns ingen personal på den berörda avdelningen.

text: I den bemannade operatörsplatsen som sköter kameraövervakningen i huset kan inte samtliga kameraupptagningar visas samtidigt. Vilka bilder man väljer att visa på bildskärmarna och vilka områden som prioriteras för kameraövervakningen styrs av de riskbedömningar som görs. Riskbedömningarna görs kontinuerligt av anstaltens säkerhetsorganisation utifrån de indikationer som finns. Riskbedömningarna är också systematiserade och integrerade i det dagliga arbetet på en avdelning. Vid detta tillfälle fanns det inga indikationer som tydde på att en våldshändelse var förestående på avdelningen, eller något som tydde på att det var motiverat att vidta några särskilda säkerhetshöjande åtgärder. I enlighet med gällande rutin prioriterades därför övervakning av nedsläppet till promenad på de tillgängliga bildskärmarna. Anstalten har i efterhand granskat övervakningsbilderna från våldsincidenten, varvid det har framkommit att de medintagna stod och tittade på när misshandeln ägde rum. Ingen intagen kan observeras banka på fönstret till personalutrymmet eller göra några försök att kontakta personal via kommunikationsutrustningen. Om så hade skett, hade de fått kontakt med operatörsplatsen. Ingen av de intagna tryckte heller på något av de överfallslarm som finns på avdelningen. Efter ungefär tre minuter kontaktade gärningsmannen personal, som då larmade.

text: Rättslig reglering

text: Enligt sin instruktion ska Kriminalvården verkställa påföljder på ett säkert, humant och effektivt sätt. Av

text: 1 kap. 5 § första stycket fängelselagen (2010:610)

text: , FäL, följer att verkställigheten ska utformas så att den intagnes anpassning i samhället underlättas och så att negativa följder av frihetsberövandet motverkas. Av 6 § första stycket samma kapitel följer att verkställigheten inte får innebära andra begränsningar i den intagnes frihet än som följer av denna lag eller som är nödvändiga för att ordningen eller säkerheten ska kunna upprätthållas. Av

text: 2 kap. 1 § första stycket samma lag

text: följer att en intagen inte får placeras så att han eller hon underkastas mer ingripande övervakning och kontroll än som är nödvändigt för att ordningen eller säkerheten ska kunna upprätthållas.

text: Kriminalvårdens bedömning

text: Kriminalvården vill inledningsvis framhålla att våld aldrig är något som accepteras. Vid misstanke om brott polisanmäls därför våldsincidenter undantagslöst. Kriminalvården har i uppdrag att upprätthålla ordningen och säkerheten på anstalterna. I detta ingår att skydda en intagen från våld och hot från medintagna. Kriminalvården arbetar därför utifrån riskbedömningar som uppdateras kontinuerligt. I de fall där det görs en bedömning att det föreligger en förhöjd risknivå vidtas olika kompensatoriska åtgärder. Sådana åtgärder kan exempelvis vara ökad personalnärvaro eller att en intagen omplaceras eller sektioneras. Kriminalvården är medveten om de risker det många gånger innebär att intagna vistas tillsammans på begränsade ytor. Kriminalvården undviker därför att intagna ensamma vistas på en avdelning utan bemanning eller annan kontroll. Behovet av att prioritera utifrån säkerhetsbedömningar och resurstillgång innebär dock att obevakade stunder, såsom i förevarande fall, inte kan undvikas helt. Utifrån den misshandel som inträffat i förevarande fall går det i efterhand att ifrågasätta den riskbedömning som gjorts och om det inte hade varit önskvärt med mer omfattande kontroll på den avdelning där misshandeln ägde rum. En incident av detta slag kan dock uppkomma med synnerligen kort varsel och det fanns, såvitt framkommit, inget som på förhand talade för att en intagen skulle ta till våld mot en medintagen. Av säkerhetsskäl prioriterade därför anstalten att bemanna den avdelning där promenad skulle ske. Av samma skäl riktades befintliga övervakningskameror på nedsläppet till promenaderna. Det saknas anledning

text: att ifrågasätta dessa prioriteringar. Kriminalvården kan mot bakgrund av vad som framkommit i utredningen och de överväganden som anstalten gjort inte finna att anstalten brustit i sina rutiner eller kontroll. Kriminalvården har som framgått ingen tolerans mot våldsincidenter mellan intagna. Att helt omöjliggöra sådana incidenter skulle dock förutsätta en för svensk kriminalvård främmande grad av slutenhet och kontroll. Utifrån hur många våldsincidenter som inträffar i anstalt och häkte anser Kriminalvården att man i allt väsentligt har en god förmåga att förbygga och förhindra våld.

text: Rättslig reglering m.m.

text: Kriminalvårdens övergripande ansvar regleras i förordningen (

text: ) med instruktion för Kriminalvården. Enligt

text: 2 § nämnda förordning

text: ska Kriminalvården bl.a. verka för att påföljder verkställs på ett säkert, humant och effektivt sätt. Vidare framgår av

text: 3 § samma förordning

text: att anstaltsorganisationen ska vara utformad så att den tillgodoser dels olika behov av övervakning och kontroll, dels de intagnas behov av sysselsättning samt främjar en ändamålsenlig planering av de intagnas frigivning.

text: Av betydelse i sammanhanget är också artikel 2 i den europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och grundläggande friheterna, Europakonventionen, där det bl.a. föreskrivs att envars rätt till livet ska skyddas genom lag. Artikeln anses bl.a. medföra att staten i vissa fall har en positiv förpliktelse att se till att enskilda människors rätt till livet skyddas i förhållande till andra enskilda (se bl.a. Danelius, Mänskliga rättigheter i europeisk praxis, 5 uppl. 2015, s. 69). Staten har ett särskilt ansvar för tillsyn av dem som befinner sig i fängelse eller häkte eller som på annat sätt är berövade friheten. Europadomstolen har således fastslagit att staten har en skyldighet när det gäller frihetsberövade personer att vidta ändamålsenliga åtgärder för att skydda liv. Vid sin prövning av statens ansvar har Europadomstolen först bedömt om myndigheterna hade eller borde ha haft kännedom om att personen i fråga befann sig i verklig och omedelbar fara och därefter tagit ställning till frågan om myndigheterna vidtagit alla nödvändiga åtgärder som rimligen kunde begäras för att förhindra att denna fara realiserades (se t.ex. domstolens domar den 14 juni 2002 i målet Paul och Audrey

text: Edwards mot Förenade kungariket

text: och den 10 april 2012 i målet Česnulevičius mot Litauen).

text: Bedömning

text: JO:s granskning är av rättslig art och avser främst en kontroll av att myndigheterna har följt de lagar och regler som gäller för förfarandet, dvs. att myndigheterna har agerat korrekt i formellt hänseende. JO brukar därför inte uttala sig om eller ta ställning till de bedömningar som en myndighet har gjort i ett enskilt fall. Jag finner inte anledning att i detta fall frångå denna princip, vilket gör att jag inte kommer att uttala mig om huruvida anstaltens riskdömningar av de intagna på den aktuella avdelningen var riktiga.

text: Som Kriminalvården anfört har myndigheten i uppdrag att upprätthålla ordningen och säkerheten på anstalterna. I detta ingår att skydda en intagen från

text: våld och hot från medintagna. Kriminalvården har redogjort för att riskbedömningar uppdateras kontinuerligt och att åtgärder vidtas i de fall där risknivån bedöms vara förhöjd. Enligt Kriminalvården fanns det vid tidpunkten för våldsincidenten ingenting som talade för att en intagen på den aktuella avdelningen skulle ta till våld mot en medintagen. Av säkerhetsskäl prioriterade anstalten därför att bemanna den avdelning där de intagna skulle ut på promenad. Av samma skäl prioriterades utsläppet till promenaderna även i fråga om kameraövervakningen. Det saknas anledning för mig att ifrågasätta dessa prioriteringar.

text: Det är givetvis synnerligen allvarligt att en intagen kom att utsättas för våld av en medintagen. Utredningen visar dock inte att omständigheterna var sådana att anstalten borde ha insett att det fanns en verklig och omedelbar risk för att en intagen skulle utsättas för våld om avdelningen lämnades utan uppsikt under den mycket begränsade tid då promenadutsläppet genomfördes. Jag konstaterar vidare att händelsen polisanmäldes och att en intagen dömts för grov misshandel. Dessa omständigheter, i förening med vad som i övrigt framgår av Kriminalvårdens redogörelse för hur incidenten har hanterats, gör att jag inte finner anledning att kritisera anstalten eller att göra några andra uttalanden.

type: avgorande


avgjordAv: Justitieombudsmannen Katarina Påhlsson

nyckelord:
Långsam handläggning
Objektivitet, opartiskhet, saklighet

title: Kritik mot Stadsbyggnadsnämnden i Jönköpings kommun för långsam handläggning av ett återförvisat bygglovsärende samt mot en tjänsteman för att han agerat på ett sätt som stod i strid med kravet på opartiskhet i 1 kap. 9 § regeringsformen

sammanfattning: Under handläggningen av ett återförvisat bygglovsärende hade en tjänsteman vid stadsbyggnadsnämnden i ett e-postmeddelande uppmanat en remissinstans att utveckla sitt yttrande i ärendet för att nämnden skulle kunna driva ärendet fram till ett avslag. JO uttalar att utformningen av e-postmeddelandet ger skäl att ifrågasätta tjänstemannens opartiskhet i ärendet och att agerandet inte är förenligt med 1 kap. 9 § regeringsformen. JO konstaterar även att handläggningstiden av bygglovsärendet var för lång.

text: Anmälan

text: AA klagade på Stadsbyggnadsnämnden i Jönköpings kommun för handläggningen av ett återförvisat bygglovsärende. Han uppgav bl.a. följande:

text: Han företrädde ett företag som hade ansökt om bygglov. Stadsbyggnadsnämnden hade avslagit lovansökan. Ärendet återförvisades till nämnden i ett beslut av Mark- och miljödomstolen vid Växjö tingsrätt den 10 mars 2016. Nämnden hade inte vidtagit några åtgärder i det återförvisade ärendet förrän den 23 oktober 2017 och ett nytt beslut meddelades först den 21 februari 2019. Handläggaren i ärendet, BB, hade vidare inte iakttagit opartiskhet vid handläggningen. I ett e-postmeddelande till Trafikverket den 16 oktober 2018 skrev BB bl.a. följande:

text: Vi emottog i mars ert yttrande från i bygglovärendet, se bifogad fil. Ert yttrande duger inte som skäl för att vi ska kunna avslå ansökan. Ni måste hänvisa till lagrum som stod för er avstyrkan. Yttranden som ”Trafikverket anser” är inte hållbart vid en juridisk prövning. Ni måste återkomma med ett nytt yttrande, med hänvisning de lagar och paragrafer som ni har för att kunna avstyrka ansökan. Vi emotser ett nytt yttrande innan vi kan driva ärendet fram till ett avslag.

text: Utredning

text: JO begärde att stadsbyggnadsnämnden skulle redogöra för handläggningen av ärendet och yttra sig över det som AA framförde i sin anmälan. Av yttrandet skulle särskilt framgå nämndens bedömning av handläggningstiden i ärendet efter Mark- och miljödomstolen vid Växjö tingsrätts beslut den 10 mars 2016 och hur BB:s uttalanden i e-postmeddelandet den 16 oktober 2018 förhåller sig till bestämmelserna om saklighet och opartiskhet i

text: 1 kap. 9 § regeringsformen

text: Nämnden yttrade i huvudsak följande:

text: CC ansökte 2012 om bygglov för uppförande av carport och plank. Carportens avstånd till tomtgräns angavs till 2,0 meter och planket, uppfört i trä, skulle placeras i tomtgräns. Trafikverket yttrade sig över ansökan 2012-04-18 utan erinran. Bygglov beviljades 2012-08-16, § 287. Stadsbyggnadskontoret fick 2015-02-16, via Trafikverket, kännedom att en mur, och inte ett plank, uppförts på fastigheten. Stadsbyggnadskontoret meddelade sökanden att byggnationen inte överensstämde med det beviljade bygglovet varefter sökanden inkom då med en ny ansökan. Stadsbyggnadskontoret uppfattade ansökan så att den innehöll att få lov för de uppförda murarna. Över ansökan yttrade sig Trafikverket 2015-03-02 och avstyrkte ansökan. Stadsbyggnadsnämnden avslog ansökan i beslut 2015-03-19, § 112, påförde sökanden en sanktionsavgift med 18 468 kronor samt förelade sökanden att inom 30 dagar riva muren. Sökanden överklagade Stadsbyggnadsnämndens beslut till Länsstyrelsen i Jönköpings län. Länsstyrelsen beslöt 2015-09-04 dels att avslå överklagandet i den del det avser ansökan om bygglov, dels att upphäva nämndens beslut att förelägga sökanden att vidta rättelse, dels ock att upphäva nämndens beslut att påföra sökanden en sanktionsavgift. Skälet för att upphäva beslutet om rättelse var att det rådde osäkerhet om vilken del av muren som ska rivas samt att det fanns olika uppgifter om murens längd. Skälet för att upphäva beslutet om sanktionsavgift var att det rådde osäkerhet i fråga om vilken del av konstruktionen som åsyftas i nämndens beslut samt att det förekom motstridiga uppgifter om murens längd. Sökanden överklagade länsstyrelsens beslut till mark- och miljödomstolen. Mark- och miljödomstolen fattade beslut 2016-03-10 och upphävde underinstansernas beslut om bygglov och återförvisade målet till Stadsbyggnadsnämnden för fortsatt handläggning i den delen. Skälet för att upphäva besluten var att det inte framgick av nämndens handlingar att sökanden ansökt om bygglov för mur, även om sökanden i sitt överklagande till länsstyrelsen uppgett att de ansökt om bygglov för mur. Eftersom det varken gick att utläsa vad bygglovsansökan avsåg eller vad nämnden hade prövat så upphävdes beslutet. Efter mark- och miljödomstolens beslut avvaktade Stadsbyggnadskontoret vilken åtgärd som sökanden skulle vidta. Stadsbyggnadskontoret uppfattade situationen sådan att sökanden antingen skulle komplettera sin ansökan för fortsatt handläggning i Stadsbyggnadsnämnden eller att sökanden skulle riva muren. Detta då Trafikverket i sina synpunkter angett att muren innebär en säkerhetsrisk på grund av närheten till trafikområdet. Sökanden själv är ägare av en lokflotta genom ett av sina dotterbolag och arbetar med järnvägstrafik vilket innebar att Stadsbyggnadskontoret gjorde den bedömningen att sökanden skulle följa Trafikverkets synpunkter. Efter två år hade inga kompletterande handlingar inkommit, murarna var fortfarande inte rivna. Stadsbyggnadskontoret lät då utföra en exakt inmätning av murarnas placering och längd. Stadsbyggnadskontoret uppmanade sedan

text: Trafikverket att, inför avgörandet av ansökan, precisera vilka bestämmelser och lagrum man åberopade för att avstyrka ansökan. Då Trafikverkets första yttrande var alltför oprecist begärde Stadsbyggnadskontoret att Trafikverket skulle ytterligare precisera sitt yttrande. Denna begäran fick en olycklig formulering. Tidsåtgången har alltså blivit lång eftersom Stadsbyggnadskontoret avvaktat vad sökanden skulle vidta för åtgärder. Formuleringen till Trafikverket var olycklig och inte en avsikt att påverka trots ordalydelsen. AA kommenterade nämndens yttrande.

text: Bedömning

text: Handläggningstiden Enligt den lydelse av

text: 9 kap. 27 § plan- och bygglagen (2010:900)

text: , PBL, som är tillämplig i ärendet ska byggnadsnämnden handlägga ärenden om lov och förhandsbesked skyndsamt och meddela sitt beslut inom tio veckor från det att den fullständiga ansökningen kom in till nämnden. Om det är nödvändigt på grund av utredningen i ärendet, får tiden förlängas en gång med högst tio veckor utöver de ursprungliga tio veckorna. Av bestämmelsen framgår också att nämnden har ansvar för att driva sina ärenden framåt på ett aktivt sätt även innan tidsfristen börjat löpa.

text: När ett ärende om lov eller förhandsbesked har återförvisats till nämnden från t.ex. en domstol ska nämnden på nytt handlägga ärendet och ta ställning till ansökan. Nämnden ska då tillämpa de tidsfrister som gäller enligt

text: 9 kap. 27 §

text: PBL. Om ansökan är fullständig när ärendet kommer tillbaka till nämnden ska nämnden alltså normalt meddela sitt beslut senast tio veckor senare. Ett återförvisat ärende bör dessutom alltid handläggas med förtur (jfr t.ex.

text: JO 2016/17 s. 354

text: Nämnden påbörjade handläggningen av det återförvisade ärendet först efter ett år och sju månader och den totala handläggningstiden från återförvisningen till ett nytt beslut uppgick till nästan tre år. Som förklaring till den långa handläggningstiden har nämnden uppgett att den avvaktade vad sökanden skulle vidta för åtgärder i ärendet. Detta utgör inte en giltig anledning till att dröja med handläggningen. Nämnden ska se till att ärendet handläggs skyndsamt och ansvaret för handläggningen kan inte läggas på den enskilde. Nämnden förtjänar kritik för den långsamma handläggningen. Opartiskhet Domstolar samt förvaltningsmyndigheter och andra som fullgör offentliga förvaltningsuppgifter ska i sin verksamhet beakta allas likhet inför lagen samt iaktta saklighet och opartiskhet (

text: 1 kap. 9 § regeringsformen

text: ). Detta följer också av

text: 5 § andra stycket förvaltningslagen (2017:900)

text: Kravet på objektivitet omfattar inte bara hur en sak rent faktiskt har handlagts och vilka verkliga skäl som ligger bakom ett beslut eller annat handlande från en myndighet. Även hur myndighetens agerande uppfattats är av betydelse. Man talar ibland om en objektiv och en subjektiv sida av grundlags-

text: bestämmelsen. Det subjektiva är hur de involverade myndighetspersonerna själva anser sig ha agerat medan det objektiva är hur deras agerande kunnat uppfattas utifrån. Det räcker att det förekommer rent objektiva invändningar mot en myndighets agerande för att grundlagsregeln i

text: 1 kap. 9 § regeringsformen

text: ska aktualiseras, och det kan inte läkas av att helt oförvitliga tjänstemän faktiskt har fattat de aktuella besluten. Redan risken för att andra kan uppfatta att saklighet och opartiskhet inte iakttas är tillräcklig för att hindra vissa förfaranden (se Bull och Sterzel,

text: Regeringsformen

text: – en kommentar, 2019, fjärde uppl., s. 54 f.).

text: JO har tidigare uttalat att det är viktigt att myndighetspersoner iakttar kraven på saklighet och opartiskhet inte bara vid kontakten med enskilda, utan även vid kommunikation internt och mellan myndigheter (se bl.a. JO:s beslut den 11 februari 2019, dnr

text: och där gjorda hänvisningar).

text: I e-postmeddelandet den 16 oktober 2018 uppmanade BB Trafikverket att utveckla sitt yttrande i bygglovsärendet för att nämnden skulle kunna driva ärendet fram till ett avslag. Utformningen av e-postmeddelandet ger skäl att ifrågasätta BB:s opartiskhet i ärendet. Agerandet är därmed inte förenligt med

text: 1 kap. 9 § regeringsformen

text: . BB ska därför kritiseras.

text: Det som i övrigt har förekommit i ärendet ger inte anledning till några ytterligare åtgärder eller uttalanden från min sida.

text: Ärendet avslutas.


avgjordAv: Justitieombudsmannen Lilian Wiklund

nyckelord: Dokumentation Sjukvård

title: Kritik mot Region Skåne för brister i handläggningen vid meddelande av förhållningsregler enligt 4 kap. 2 § smittskyddslagen (2004:168)

sammanfattning: En läkare har möjlighet att med stöd av smittskyddslagen meddela förhållningsregler för patienter som bär på vissa smittor. Förhållningsreglerna ska meddelas patienten skriftligen samt åtföljas av information om att patienten kan begära att smittskyddsläkaren ska överpröva beslutet. Beslutet ska dokumenteras i patientens journal. Smittskyddsläkarens beslut om förhållningsregler får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Region Skåne förbjöd två barn att vistas på förskolan under en period. Såvitt framkommit upprättades inte några skriftliga beslut och annan dokumentation rörande besluten saknas. Efter att barnens vårdnadshavare begärt överprövning av besluten prövade smittskyddsläkaren endast beslutet avseende ett av barnen. Regionen kritiseras för att den föreskrivna ordningen inte följdes när barnen meddelades förhållningsreglerna samt för att inte båda besluten överprövades.

text: Anmälan

text: AA framförde i en anmälan till JO klagomål mot Smittskydd Skåne inom Region Skåne, Kammarrätten i Göteborg och Regeringsrätten (numera Högsta förvaltningsdomstolen). Till anmälan fogade han vissa handlingar.

text: I anmälan anfördes bl.a. följande.

text: Hans son BB och dotter CC avstängdes från förskolan från den 10 juni 2009 med anledning av att de under vissa perioder hade burit på penicillinresistenta pneumokocker. Barnen stängdes av ”utifrån Smittskydd Skånes generella smittskyddsåtgärder”. Avstängningen varade för BB:s del till den 13 november 2009 och för CC:s del till den 19 januari 2010. I november 2009 kontaktade de Socialstyrelsen som informerade om att alla beslut om avstängning enligt

text: smittskyddslagen

text: ska vara individuella. De begärde att få ta del av besluten rörande sina barn men smittskyddsläkaren uppgav att några formella beslut inte hade fattats. De begärde därför att förhållningsreglerna avseende deras barn skulle omprövas. Smittskyddsläkarens omprövningsbeslut omfattade dock endast CC. Genom en läkare på barnkliniken fick de besked om att BB kunde gå tillbaka till förskolan.

text: Utredning

text: Inledningsvis inhämtades handlingar från Smittskydd Skåne, Vårdcentralen Lundbergsgatan och Skånes universitetssjukhus inom Region Skåne.

text: Regionstyrelsen för Region Skåne anmodades att göra en utredning och inkomma med yttrande över vad som anförts i anmälan om att formellt beslut om förhållningsregler avseende CC fattats först när förhållningsreglerna överprövades den 11 november 2009 samt att det inte fattats något formellt beslut över huvud taget avseende BB.

text: I ett remissyttrande anförde regionstyrelsen bl.a. följande.

text: Lagstiftning och interna rutiner

text: Interna rutiner avseende smittskyddsanmälan i Region Skåne Inom Region Skåne anmäls ca 90 procent av alla anmälningar till smittskyddsläkaren via ett nationellt webbaserat anmälningssystem benämnt SmiNet. Resterande anmälningar sker via post. Behandlande läkare ska i smittskyddsanmälan bl.a. ange diagnos samt de åtgärder som vidtagits för att stoppa smittspridning enligt

text: 2 kap. 6 § smittskyddslagen

text: . I detta ingår att rapportera vilka förhållningsregler som behandlande läkare gett patienten.

text: Anmäld händelse

text: Det har den l juli 2009 via SmiNet till smittskyddsläkaren inkommit en smittskyddsanmälan från Lundbergsgatans vårdcentral avseende anmälarens dotter. I denna anmälan finns förtecknat att behandlande läkare gett patienten två förhållningsregler. Den ena förhållningsregeln avser inskränkningar som gäller deltagande i arbete, skolgång eller deltagande i annan verksamhet, t.ex. förskoleverksamhet. Den andra förhållningsregeln gäller skyldighet att iaktta särskilda hygienrutiner. Beträffande sonen har anmälan inkommit från Lundbergsgatans vårdcentral via SmiNet till smittskyddsläkaren den 16 oktober 2009. I anmälan avseende sonen är samma förhållningsregler angivna som i anmälan avseende systern. Det kan således konstateras att det till smittskyddsläkaren i behörig ordning har inkommit anmälningar av vilka det framgår att patienten har fått formella förhållningsregler. Enligt

text: smittskyddslagen

text: ska den smittade få förhållningsregler av sin behandlande läkare. Patienten ska också av den behandlande läkaren informeras om möjligheten att få förhållningsreglerna prövade av smittskyddsläkaren enligt

text: 4 kap. 3 § andra stycket smittskyddslagen

text: . Region Skåne kan efter utredningen varken bekräfta eller dementera att patienten/vårdnadshavaren har fatt information om möjligheten att få sina förhållningsregler överprövade av smittskyddsläkaren. Dock är det känt att anmälaren den 5 november 2011 framställt en sådan begäran om överprovning av de förhållningsregler som meddelats dottern. Beslutet om omprövning har sedermera överklagats och prövats i såväl länsrätt som kammarrätt. Samtliga instanser har slagit fast att beslutet om förhållningsregeln ska bestå. Anmälaren har således inte på något sätt fråntagits sin möjlighet att få smittskyddsläkarens beslut om förhållningsregeln rättsligt prövad.

text: Utredning

text: Interna rutiner Smittskydd Skåne har utarbetade rutiner för handläggning vid fynd av resistenta pneumokocker. Vad särskilt gäller information till olika parter vid provtagning på förskola av infektion med pneumokocker med nedsatt känslighet för penicillin G går information ut från smittskyddsläkaren till föräldrar, vårdcentral och förskola. I Föräldrainformation När ditt barn bär resistenta pneumokocker står bl.a. att de barn

text: som är bärare av resistenta pneumokocker ska vara hemma från förskolan. Föräldrainformationen innehåller även instruktioner avseende syskon till smittade barn. I Läkarinformation Handläggning vid fynd av resistenta pneumokocker ger smittskyddsläkaren också den vårdcentral som ansvarar för provtagning av barnen extra information om bl.a. att handläggningen medför smittskyddsåtgärder samt att förhållningsregler ska ges. Av utredningen i ärendet framgår att Smittskydd Skåne har interna rutiner bl.a. i form av skriftlig riktad information som delges patienter och föräldrar i samband med provtagning i vilken det anges att barn som är bärare av resistenta pneumokocker ska stanna hemma från förskolan. Smittskydd Skånes skriftliga informationsmaterial avseende resistenta pneumokocker till föräldrar, läkare och förskola biläggs (bilaga här utesluten; JO:s anm.). Av utredningen i ärendet framgår att Smittskydd Skåne har interna rutiner till säkerställande av korrekt tillämpning av ovan nämnd lagstiftning med avseende på information om undvikande av smittspridning till läkare, barnomsorg och till föräldrar. Däremot verkar det möjligen saknas interna rutiner för hur behandlande läkare på respektive vårdcentral ska agera i förhållande till patienten när anmälan skett till Smittskydd Skåne. Vad som gäller för behandlande läkare i detta avseende följer dock direkt av

text: smittskyddslagen

text: enligt ovan men även av Smittskydd Skånes informationsmaterial till vårdcentralen.

text: Beslut om individuella förhållningsregler Av den utredning som genomförts med anledning av ärendet framgår att beslut om individuella förhållningsregler har fattats i samband med smittskyddsanmälan avseende anmälarens dotter den l juli 2009 samt beträffande anmälarens son i samband med smittskyddsanmälan av denne den 16 oktober 2009. Av utredningen har inte närmare kunnat säkerställas huruvida de individuella förhållningsreglerna för respektive barn har kommunicerats med patienterna skriftligen eller huruvida de har upplysts om, eller i vilket skede de har upplysts om, möjligheten att fa förhållningsreglerna överprövade.

text: Slutsatser

text: Av ovanstående kan konstateras att det finns formellt beslutade förhållningsregler insända i den smittskyddsanmälan som behandlande läkare har skyldighet att göra enligt

text: 2 kap.

text: 6 §§

text: och

text: 4 kap. 2 §

text: smittskyddslagen

text: för båda barnen. Det kan således konstateras att det fanns individuellt utformade förhållningsregler av behandlande läkare på provtagande vårdcentral vid datum för smittskyddsläkarens beslut gällande överprövning av anmälarens dotters förhållningsregler den 11 november 2009. Det är vidare utrett att det har fattats beslut om individuellt utformade för hållningsregler även avseende anmälarens son. På vilket sätt förhållningsreglerna har kommunicerats med vårdnadshavaren är oklart men både i smittskyddsläkarens skriftliga information till vårdcentralen och i enlighet

text: smittskyddslagens

text: bestämmelser finns tydligt beskrivet att patienten ska erhålla förhållningsregler och hur detta ska ske. Regionstyrelsen kan inte närmare klarlägga händelseförloppet. Regionstyrelsen kommer att tillse att ett arbete påbörjas för att förbättra rutinerna avseende hur informationen om beslut om individuellt utformade förhållningsregler når patienten, samt hur information om att det är möjligt att få förhållningsreglerna överprövade når patienten. Regionstyrelsens förhoppning är att detta arbete ska leda till att kommunicering av information till patienten förbättras.

text: AA bereddes tillfälle att kommentera remissyttrandet.

text: Rättslig reglering

text: Enligt

text: 4 kap. 2 § smittskyddslagen

text: ska en behandlande läkare besluta om individuellt utformade förhållningsregler i syfte att hindra smittspridning för den som bär på eller misstänks bära på en allmänfarlig sjukdom. Förhållningsreglerna får endast avse vissa särskilt uppräknade åligganden, däribland inskränkningar som gäller arbete, skolgång eller deltagande i viss annan verksamhet samt skyldighet att iaktta särskilda hygienrutiner. Förhållningsreglerna ska meddelas skriftligt så snart det är möjligt samt tas in i den undersöktes patientjournal.

text: I

text: 4 kap. 3 § smittskyddslagen

text: stadgas att smittskyddsläkaren ska pröva beslutet om förhållningsregler enligt 2 § om patienten begär det. Smittskyddsläkaren får efter en sådan begäran eller på eget initiativ ändra förhållningsreglerna på det sätt han eller hon finner mest ändamålsenligt. Smittskyddsläkarens beslut ska meddelas den behandlande läkaren och av denne tas in i patientjournalen. Patienten ska av den behandlande läkaren informeras om möjligheten att få förhållningsreglerna prövade av smittskyddsläkaren.

text: Smittskyddsläkarens beslut om förhållningsregler får enligt 8 kap. l §

text: smittskyddslagen

text: Bedömning

text: AA har i anmälan till JO uppgett att CC och BB inte fick gå till förskolan under perioden den 10 juni 2009–19 januari 2010 respektive den 10 juni–13 november 2009 med anledning av att barnen under vissa perioder bar på penicillinresistenta pneumokocker. Smittskyddsläkaren har den 11 november 2009 på AA:s begäran prövat om förhållningsreglerna även fortsättningsvis skulle gälla CC. Något överprövningsbeslut avseende BB har inte fattats.

text: Utredningen vid JO har inledningsvis inriktats på att klargöra vem som beslutade att CC och BB inte fick gå till förskolan. I anmälan har AA anfört att barnen stängdes av ”utifrån Smittskydd Skånes generella smittskyddsåtgärder” och att smittskyddsläkaren uppgett att några formella beslut inte hade fattats. I smittskyddsläkarens överprövningsbeslut anges att omgivningsundersökningen på CC:s förskola genomförts av personal från Lundbergsgatans vårdcentral. Vårdcentralen har också i anmälningar enligt

text: smittskyddslagen

text: den l juli (rörande CC) respektive 16 oktober (rörande BB) 2009 angett att barnen meddelats vissa förhållningsregler. I patientjournalerna förda vid vårdcentralen finns dock inte några noteringar om vare sig provtagning eller förhållningsregler. I ett meddelande den 7 september 2011 till JO har distriktsläkaren DD vid vårdcentralen uppgett att den initiala handläggningen inte skedde där utan vid Smittskydd Skåne. De handlingar som inhämtats från smittskyddsläkaren saknar emellertid noteringar vad gäller tiden före vårdcentralens anmälan den l juli 2009. I vårdcentralens journal avseende CC har den 25 augusti 2009 antecknats att AA ”informerar om att dagis givit besked om flickan har pneumokocker” och att de ”fick beskedet 11/6 och man har därför varit hemma med flickan sedan dess”.

text: Det kan konstateras att det, trots att journalanteckningar avseende barnen har inhämtats från berörda vårdgivare, är oklart vem som beslutade om förhållningsregler avseende barnen och när detta skedde. Regionstyrelsens utredning ger inte heller någon klarhet i saken.

text: Vårdnadshavarna skulle skriftligen ha meddelats individuellt utformade förhållningsregler rörande BB och CC. De skulle också ha informerats om att de kunde begära att smittskyddsläkaren skulle överpröva besluten. Vidare skulle besluten ha dokumenterats i barnens journaler. Såvitt framgår av utredningen i ärendet har inte den föreskrivna ordningen följts. Bristerna i handläggningen i samband med att förhållningsreglerna meddelades föranleder kritik från min sida.

text: Jag förutsätter att regionen har vidtagit de i remissvaret förutskickade åtgärderna för att förbättra rutinerna avseende hur patienter ska informeras om beslut om individuellt utformade förhållningsregler och om möjligheterna att få dessa överprövade. Jag vill i sammanhanget framhålla vikten av att besluten i sig också dokumenteras på föreskrivet sätt.

text: När det gäller smittskyddsläkarens överprövning har regionstyrelsen anfört att AA den 5 november 2009 begärde en prövning av förhållningsreglerna beträffande CC. AA:s framställan om överprövning kan dock knappast läsas på annat sätt än att den omfattar båda barnen. Smittskyddsläkaren borde således även ha överprövat förhållningsreglerna avseende BB. Mot bakgrund av att dessa upphävdes i nära anslutning till AA:s begäran om överprövning finner jag emellertid inte anledning att uppehålla mig ytterligare vid frågan.

text: Vad AA anfört i sin anmälan beträffande de allmänna förvaltningsdomstolarnas handläggning och beslut föranleder inte någon åtgärd eller något uttalande från min sida.

text: Med den kritik som uttalats avslutas ärendet.


nyckelord:
Dokumentation
Interimistiskt beslut
Kommunicering
Umgänge
Vårdnad

title: Kritik mot en rådman vid Blekinge tingsrätt med anledning av agerandet i ett mål om umgänge med barn m.m.

sammanfattning: Under handläggningen av ett vårdnadsmål fick domaren ett telefonsamtal från socialnämnden med information om målet. Med anledning av det samtalet ringde hon till den ena partens ombud. Hon får kritik för att hon under det samtalet inte fullt ut iakttog kravet att en domstol ska vara opartisk i sin verksamhet. Dessutom får hon kritik för brister vad gäller dokumentation.

text: Anmälan

text: AA begärde i en anmälan jämte komplettering att JO skulle granska Socialnämndens i Ronneby kommun och Blekinge tingsrätts m.fl. handläggning med anledning av en vårdnadstvist.

text: Klagomålen såvitt avser domstolen är föremål för mitt ställningstagande i detta ärende. AA:s klagomål i övrigt, bl.a. mot socialnämnden, har varit föremål för ställningstagande av justitieombudsmannen Lilian Wiklund (JO:s ärende 6882- 2010).

text: När det gäller klagomålen mot domstolen uppgav AA i huvudsak följande.

text: BB var part i ett mål om vårdnad m.m. rörande sonen CC. Några dagar före huvudförhandlingen i målet ringde rådmannen DD upp BB:s ombud och meddelade att BB inte skulle få träffa sin son påföljande måndag som avtalat. DD uppmanade BB att ringa till sin son och säga att de inte kunde träffas samt att han som förklaring till detta skulle säga att ”pappa har mycket att göra och hinner inte träffa dig på måndag”. Därefter sade DD att ”om inte BB samarbetar och gör som hon sagt så kommer det att vara till nackdel för BB i målet nästa vecka”.

text: Utredning

text: Journalanteckningar från Ronneby kommun tillfördes akten. Vidare inhämtades handlingar i Blekinge tingsrätts mål T 731-10, bl.a. dom den 22 december 2010, protokoll från muntlig förberedelse den 21 oktober 2010 och dagboksblad. Följande kom fram.

text: BB var svarande i ett mål om vårdnad m.m. rörande parternas son CC. Genom ett interimistiskt beslut den 21 oktober 2010 beslutade tingsrätten att CC skulle ha rätt till umgänge med BB med bistånd av personal från socialtjänstens öppenvård varje måndag efter skolans slut fram till kl. 16. Huvudförhandling skulle hållas i målet med början den 30 november.

text: En sektionschef vid socialförvaltningen beslutade den 23 november 2010 att ställa in öppenvårdsarbetet hos BB, vilket en familjerättssekreterare underrättade tingsrätten om vid ett telefonsamtal med DD den 26 november. Familjerättssekreteraren upprättade med anledning av telefonsamtalet följande journalanteckning. ”Med anledning av att sektionschef EE, öppenvården har beslutat att ställa in öppenvårdsarbetet hos BB den 23/11 ringer ut upp DD. DD tar kontakt med BB:s ombud FF som senare ringer upp Ut. FF kommer att föreslå BB att han avstår umgänget på måndag. DD bekräftar senare under em att BB gör så.”

text: Huvudförhandling hölls i målet den 30 november till den 1 december 2010. Dom meddelades den 22 december.

text: Muntliga upplysningar inhämtades från DD enligt följande.

text: Hon kommer väl ihåg det aktuella målet och minns även att det varit kontakter mellan henne, familjerätten, svarandeombudet och svaranden inför det umgänge som skulle ske mellan barnet och svaranden på måndagen den 29 november 2010. Hon blev uppringd av familjerätten som meddelade att deras chef hade beslutat att ställa in öppenvårdsarbetet med den aktuella pappan och att det således inte kunde ske något umgänge med kontaktperson enligt tingsrättens beslut. Som hon uppfattade det hade pappan vid tidigare umgängestillfällen uppträtt på ett sätt som gjorde att det både av arbetsmiljöskäl och med hänsyn till barnet inte var lämpligt med fortsatt umgänge. Familjerätten ville därför att tingsrätten skulle fatta beslut om att det inte skulle vara något umgänge. DD tyckte att det skulle vara olyckligt om rätten skulle behöva pröva frågan om umgänge igen så nära inpå huvudförhandlingen, som skulle börja dagen efter det aktuella umgängestillfället. Hon föreslog därför att hon skulle kontakta pappans ombud och höra om de inte kunde hitta en samförståndslösning bestående i att pappan avstod umgänge den 29 november. Vid kontakten med pappans ombud nämnde hon att avstående kunde ses som ett tillfälle för pappan att visa att han hade förmåga att samarbeta i frågor som rörde barnet. Hon fick besked från pappans ombud att han skulle avstå umgänget. Pappan ringde sedan DD på måndagen och uppgav att barnets mamma hade sagt att han fick träffa barnet. Hon meddelade honom att tingsrättens interimistiska beslut om umgänge med kontaktperson alltjämt gällde och att tingsrätten inte hade för avsikt att fatta nytt beslut i umgängesfrågan före huvudförhandlingen. Hon har inte sagt till pappans ombud att pappan kunde säga till barnet ”att pappa har mycket att göra och inte hinner träffa dig på måndag” och inte heller sagt att om inte pappan ”samarbetar och gör som hon sagt så kommer det att vara till nackdel för honom i målet nästa vecka”. Hon anser i efterhand att hon borde ha dokumenterat kontakterna ovan genom anteckningar i dagboken. Hon har inte haft någon avsikt att undanhålla informationen för någon.

text: Ärendet remitterades till tingsrätten som bereddes tillfälle att komplettera de upplysningar som DD lämnat rörande sina kontakter med socialtjänsten och parterna eller deras ombud. Tingsrätten anmodades vidare att redovisa sin

text: bedömning av hur DD handlagt den fråga som uppkom genom att socialtjänsten underrättade tingsrätten om att öppenvårdsarbetet hade avslutats.

text: Tingsrätten (lagmannen GG) kom in med ett remissvar till vilket fogades ett yttrande av DD.

text: DD lämnade följande förtydligande till de uppgifter som lämnats muntligen.

text: För att undvika att någon incident skulle inträffa med CC efter skolan tog jag kontakt med jur. kand. FF och förklarade situationen. Hon tog kontakt med sin huvudman och återkom att BB var införstådd med att det inte skulle bli något umgänge den 29 november, men att han ville att CC skulle få ringa till honom på lördagen för att han själv skulle få möjlighet att förklara för sin son varför det inte kunde bli något umgänge.

text: GG svarade bl.a. följande.

text: Inledningsvis vill jag som domstolschef och domare beklaga att det upplevs att domstolen inte beaktar allas likhet inför lagen eller iakttar saklighet och opartiskhet. Jag ber därför om ursäkt. Vid kontakter med socialtjänst och parter eller deras ombud är det viktigt och ett krav att dessa dokumenteras i minnesanteckningar, tjänsteanteckningar eller i vårt verksamhetsstöd Veras händelser. Anledningen till kontakten, vad som förekom vid kontakten samt om något handläggningsbeslut meddelats bör antecknas. Vidare bör anteckningarna eller uppgifter kommuniceras med motparten. Allt för att möjliggöra insyn och ge motparten en möjlighet att reagera om något upplevs felaktigt eller för att komplettera med sin inställning och underlag för den. Kommunikation med part bör ske med uppgivet behörigt ombud. För det fall part av något skäl delgetts eller kontaktats eller själv inkommit med uppgifter bör behörigt ombud genast underrättas. Frågor om vårdnad, boende och umgänge som handläggs i domstol är indispositiva mål. Tingsrätten har en skyldighet att utreda sakförhållandena. I samband med en muntlig förberedelse den 21 oktober 2010 förordnade tingsrätten interimistiskt att CC ägde rätt till umgänge med BB med bistånd från personal från socialtjänsten öppenvård varje måndag efter skolans slut fram till klockan 16.00. Tingsrätten beslöt vidare att huvudförhandling skulle äga rum den 30 november med fortsättning den 1 december 2010. Den 1 augusti 2010 infördes en bestämmelse i

text: föräldrabalken

text: om umgängesstöd. Där sägs att när rätten beslutar om umgänge med en förälder som barnet inte bor tillsammans med får rätten, om barnet har behov av det, besluta att en person som utses av socialnämnden ska medverka vid umgänget (umgängesstöd). Ett sådant beslut ska gälla för en viss tid. Vidare ska socialnämnden efter rättens beslut om umgängesstöd utse en viss person att medverka vid umgänget. Socialnämnden har således en skyldighet att utse viss person att medverka vid umgänge sedan domstolen fattat beslut om umgängesstöd, se

text: prop. 2009/10:192

text: . Det är mot denna bakgrund underrättelsen från socialtjänsten om att öppenvårdsarbetet med BB ställts in får ses. Rådmannen DD fick således information att förutsättningarna för hennes interimistiska förordnande inte längre fanns. Denna information skulle ha dokumenterats. Tingsrätten borde på befintligt underlag ha omprövat sitt interimistiska beslut. Sedan borde parterna beretts tillfälle yttra sig över uppkommen situation inom viss begränsad tid för att tingsrätten därefter skulle ompröva det senaste interimistiska förordnandet. Tingsrätten kunde också omedelbart berett parterna tillfälle yttra sig över uppkommen situation inom viss begränsad tid för att först därefter ompröva sitt beslut den 21 oktober 2010.

text: Rådmannen DD hanterade den uppkomna situationen praktiskt genom att kontakta BB:s ombud. Det går inte att klarlägga vad som sades eller meddelades vid den kontakten. Det borde förts anteckningar om samtalet och dessa borde ha kommunicerats med motparten. Vid BB:s kontakt med rådmannen DD på måndagen den 29 november 2010 gällde tingsrättens interimistiska förordnande, dvs. att CC ägde rätt till umgänge med BB med bistånd från personal från socialtjänsten öppenvård efter skolans slut fram till klockan 16.00. Även detta samtal borde ha dokumenterats. BB:s ombud skulle ha underrättats om vad som avhandlades vid kontakten. Motparten skulle också ha fått del av uppgifterna. AA bereddes tillfälle att yttra sig över remissvaret och uppgav bl.a. att DD genom sina kontakter inte hade varit neutral utan hade tagit ställning mot BB

text: Rättslig reglering

text: Enligt

text: 1 kap. 9 § regeringsformen

text: ska en domstol i sin verksamhet beakta allas likhet inför lagen samt iaktta saklighet och opartiskhet. Bestämmelsen omfattar inte bara hur en sak rent faktiskt har handlagts och vilka verkliga skäl som ligger bakom ett beslut eller ett annat handlande från en domstol. Även hur domstolens agerande uppfattats är av betydelse. Man talar ibland om en subjektiv och en objektiv sida av grundlagsbestämmelsen. Det subjektiva är hur domstolen själv anser sig ha agerat medan det objektiva är hur domstolens agerande kan uppfattas utifrån (se Bull och Sterzel,

text: Regeringsformen

text: – en kommentar, 2010, s. 59).

text: Enligt

text: 6 kap. 20 § första stycket föräldrabalken

text: (FB) får rätten i ett pågående vårdnadsmål, om det behövs, besluta om vårdnad, boende eller umgänge för tiden till dess att frågan har avgjorts genom en dom eller ett beslut som har vunnit laga kraft eller föräldrarna har träffat ett avtal om frågan och avtalet har godkänts av socialnämnden. Ett sådant beslut benämns ett interimistiskt beslut. Innan ett interimistiskt beslut meddelas ska motparten få tillfälle att yttra sig (

text: 6 kap. 20 § andra stycket

text: FB).

text: När rätten beslutar om umgänge med en förälder som barnet inte bor tillsammans med, får rätten enligt

text: 6 kap. 15 c § första stycket

text: FB besluta att en person som utses av socialnämnden ska medverka vid umgänget (umgängesstöd). Av tredje och fjärde styckena i bestämmelsen framgår att socialnämnden efter rättens beslut om umgängesstöd ska utse en viss person att medverka vid umgänget samt att nämnden ska följa upp hur umgänget fungerar och verka för att stödet inte består längre än nödvändigt.

text: Ett beslut om umgängesstöd är en del av umgängesbeslutet. Det innebär att det för verkställighet av umgängesbeslutet är nödvändigt att personen som är utsedd av socialnämnden medverkar (

text: prop. 2009/10:192 s. 29

text: Av

text: 5 § förordningen (1996:271)

text: om mål och ärenden i allmän domstol framgår att det under handläggningen av ett mål eller ärende fortlöpande ska registreras vilka handlingar som kommer in till domstolen, vilka åtgärder som domstolen utför i målet eller ärendet och vad som i övrigt förekommer i detta eller i samband med överklagande av ett meddelat avgörande.

text: Bedömning

text: Jag vill inledningsvis nämna att tingsrättens dom och beslut i sak inte föranleder något uttalande från min sida. Min granskning har istället avsett tingsrättens handläggning med anledning av att familjerätten meddelade att öppenvårdsarbetet ställts in och att det inte var lämpligt med fortsatt umgänge.

text: Tingsrätten beslutade i oktober 2010 att umgänget mellan barnet CC och BB skulle äga rum ”med bistånd från personal från socialtjänstens öppenvård”. Detta beslut får anses utgöra ett beslut enligt

text: 6 kap. 15 c §

text: FB om att en person som utses av socialnämnden ska medverka vid umgänget.

text: Fredagen före det umgängestillfälle som skulle äga rum måndagen den 29 november kontaktades den ansvariga domaren DD av familjerätten som hade beslutat att ställa in öppenvårdsarbetet. DD har uppgett att familjerätten ville att tingsrätten skulle fatta beslut om att det inte skulle vara något umgänge. Eftersom huvudförhandlingen skulle påbörjas den 30 november föreslog hon i stället att hon skulle kontakta BB:s ombud för att höra om de kunde nå en samförståndslösning bestående i att pappan avstod umgänge den 29 november. En sådan kontakt ägde också rum och BB:s ombud meddelade efter kontakt med sin klient att denne skulle avstå från umgänget. Inte någon av dessa kontakter har dokumenterats i målet.

text: Jag vill först instämma i vad tingsrätten angett om vikten av att domstolen dokumenterar muntliga kontakter med socialtjänsten (familjerätten), parter eller ombud. Jag noterar även att DD uppgett att hon borde ha dokumenterat de samtal hon hade.

text: När det sedan gäller familjerättens besked till domstolen kan jag konstatera att avsikten synes ha varit att underrätta tingsrätten om den uppkomna situationen samt att få tingsrätten att agera. Vilka närmare omständigheter som låg bakom familjerättens ställningstagande har emellertid inte framkommit.

text: Med anledning av familjerättens besked tog DD kontakt med BB:s ombud. DD har uppgett att detta gjordes i syfte att försöka få till stånd en samförståndslösning bestående i att BB skulle avstå från umgänge den aktuella dagen. Det går inte att i efterhand utreda exakt vad som sades vid telefonsamtalet. DD har emellertid uppgett att hon sade till BB:s ombud att ett avstående kunde ses som ett tillfälle för BB att visa att han hade förmåga att samarbeta i frågor som rörde barnet.

text: En domare får aldrig uppträda så att hans eller hennes opartiskhet kan sättas i fråga. I det ligger att domaren måste vara varsam med vad han eller hon säger och skriver. Domaren måste också agera öppet och på samma sätt i förhållande till båda parter. Jag har förståelse för att DD i den uppkomna situationen kände ett behov av att handla snabbt, inte minst av hänsyn till barnets bästa. Lämpligheten av att en domare – dagarna före en huvudförhandling i saken – tar kontakt med ombudet med det syfte som DD uppgett kan emellertid ifrågasättas. En sådan kontakt kan innebära en risk för att parten upplever sig utsatt för en press från domstolens sida att handla på ett visst sätt för att kunna ha utsikt att vinna framgång i rättegången.

text: DD:s uttalande vid samtalet att ett avstående kunde ses som ett tillfälle för BB att visa att han hade förmåga att samarbeta i frågor som rörde barnet skulle även kunna tolkas som att DD gav BB råd om hur han skulle förhålla sig för att nå framgång vid den kommande huvudförhandlingen. Även av det skälet måste DD:s agerande ifrågasättas.

text: Samtalet kan således uppfattas som att DD inte var opartisk. Hon har alltså inte fullt ut efterlevt kravet i

text: 1 kap. 9 § regeringsformen

text: att en domstol ska iaktta opartiskhet i sin verksamhet. Som jag tidigare varit inne på har hon också brustit vad gäller dokumentation. Hon förtjänar därför kritik.

text: Vad som i övrigt har kommit fram i ärendet ger inte anledning till någon ytterligare åtgärd eller något uttalande från min sida.

text: Med dessa uttalanden avslutas ärendet.


avgjordAv: Chefsjustitieombudsmannen Elisabet Fura

nyckelord: Bemötande Besök Integritet

title: Kritik mot Kriminalvården, anstalten Salberga, för att intagna som velat hålla gudstjänst hänvisats till en bostadsavdelning m.m.

sammanfattning: Av säkerhetsskäl hänvisade Kriminalvården, anstalten Salberga, ett antal intagna att hålla gudstjänst på en bostadsavdelning. På avdelningen vistades det även intagna som inte ville delta i gudstjänsten. I chefsJO:s beslut uttalas förståelse för att den eller de intagna som inte ville delta i gudstjänsten upplevde att de inte hade något annat val än att vara på sina bostadsrum under gudstjänsten. Genomförandet av gudstjänsten har därmed inneburit en begränsning för de intagna som valde att inte delta. Det allmänna har en skyldighet att respektera en enskilds val att utöva religion såväl som att avstå från att göra detta. Vidare är en religiös övertygelse en privatsak som ingen mot sin vilja ska behöva redovisa inför andra. Mot den bakgrunden framstår det enligt chefsJO som direkt olämpligt att genomföra en gudstjänst på en låst bostadsavdelning där det finns intagna som inte vill delta. Anstalten får kritik för sitt agerande. I beslutet understryks vidare att för de intagna kan möjligheten att delta i en gudstjänst i ett andaktsrum vara ett viktigt inslag för att minska de negativa följderna av frihetsberövandet. Att en gudstjänst genomförs i en andaktslokal i stället för exempelvis en produktionslokal är också en viktig del i att behandla de intagna med respekt. En sådan ordning innebär dessutom – till skillnad från om gudstjänsten genomförs på en bostadsavdelning eller i direkt anslutning till denna – att de intagna som deltar i gudstjänst inte behöver visa sin trosuppfattning för medintagna. Det betyder enligt chefsJO att om en anstalt har ett andaktsrum bör gudstjänster endast i undantagsfall hållas på någon annan plats i anstalten. I beslutet får Kriminalvården, anstalten Salberga, även kritik för att ha ordnat verksamheten på sådant sätt att besökare har kunnat få del av integritetskänslig information om de intagna, utan att det har varit anstaltens avsikt.

text: Anmälan

text: I en anmälan, som kom in till JO den 14 januari 2015, framförde AA klagomål över bl.a. på vilket sätt gudstjänster genomförts i anstalten Salberga. Han anförde i huvudsak följande:

text: I anstalten Salberga finns ett kapell för gudstjänster. Personalen har emellertid ansett att det är för resurskrävande att låta de intagna använda kapellet. I stället har anstalten, utan att fråga de intagna, beslutat att gudstjänster ska genomföras på bostadsavdelningen. De intagna gavs möjlighet att skriva på en lista om de

text: ville närvara vid gudstjänsten, och det fanns intagna på avdelningen som inte anmälde sig. Dagen för gudstjänsten kom prästen tillsammans med personal in på avdelningen och ”intog” plats i de intagnas gemensamma utrymme. De intagna (fyra av totalt åtta intagna) som inte skulle medverka i gudstjänsten ombads att gå in på sina bostadsrum och stanna där, och inte vara ute på avdelningen och störa. Gudstjänsten pågick i en och en halv timme. Under den tiden kunde de intagna som avstod från att delta i gudstjänsten inte vara aktiva på avdelningen. ”Tillställningar” som riktar in sig på en religion, tro och tillbedjan ska vara frivilliga och hållas utanför bostadsavdelningen och inte påtvingas de intagna.

text: Den 8 januari 2015 kom personalen in på avdelningen med en civilklädd privatperson. En intagen frågade vem denna person var och personalen uppgav att hon var från en högskola och skulle vara på anstalten i tre månader för ett ”skolprojekt”. De intagna hade inte informerats om detta i förväg och inte blivit tillfrågade om de accepterade detta. Utanför de intagnas bostadsrum finns deras namn angivna. För att skydda de intagnas identitet och integritet i samband med att utomstående befinner sig på avdelningen borde endast intagningsnummer anges invid bostadsrummen. Flera intagna på avdelningen upplevde det oanmälda studiebesöket som ett direkt övergrepp i den redan utsatta situation som de befinner sig i.

text: Det förekommer att frivilligorganisationer kommer till avdelningen. Nyligen uppgav personalen att de hade fått instruktioner om att de i samband med sådana besök ska befinna sig inne på avdelningen. En sådan övervakning sker inte på någon av anstaltens övriga avdelningar. Personalen har inte kunnat förklara varför de har börjat ”inkräkta” i samband med besöksgruppernas besök. Vid besöken förs besöksgrupperna genom avdelningskontoret. På en vägg på avdelningskontoret finns fotografier med namn på alla intagna. Deltagarna i besöksgrupperna har tagit del av den informationen och tilltalat de intagna med fullständiga namn. Flera intagna har blivit upprörda över att de inte har kunnat vara anonyma i samband med dessa besök.

text: Utredning

text: Anmälan remitterades till Kriminalvården för yttrande. Därefter inkom AA med kompletterande anmälan där han anförde i huvudsak följande:

text: Anstalten har efter hans anmälan beslutat att flytta gudstjänsterna till avdelningens produktionslokal. Detta innebär att de intagna som vill delta i gudstjänsterna måste befinna sig på sin arbetsplats under sin fritid. Det finns en församlingslokal som är avsedd för gudstjänster och som borde användas för detta ändamål. För en tid sedan kom en av kyrkans medarbetare in på avdelningen och sa att han hade hört av anstaltspersonalen att de intagne skulle sabotera för kyrkan om de kom in på avdelningen. Detta har enligt AA de intagna aldrig sagt. I samtal med intagna på andra avdelningar har det framkommit att även dessa anser att gudstjänsterna ska hållas i kyrkans lokal. Det har emellertid framkommit från

text: kyrkans personal att anstalten anser att det är alldeles för personalkrävande att föra de intagna till gudstjänstlokalen.

text: Vidare har det kommit ytterligare en oanmäld civilperson till avdelningen. Det visade sig att även den nya besökaren kom från högskolan. Denna andra person från högskolan har även utfört kriminalvårdspersonalens sysslor och kontrollerat närvaron bland de intagna. Hon har även deltagit vid dagliga visitationer m.m. Enligt AA genomförs visitationerna för att trakassera de intagna. I stället för att använda metalldetektorspadar väljer personalen att ta på de intagna. För att en kroppsvisitation ska få genomföras ska det enligt lagen finnas en skälig misstanke.

text: Enligt AA har de intagna länge blivit lovade möjlighet att delta i yogaverksamhet. Anstalten har emellertid hänvisat de intagna till att genomföra verksamheten på avdelningen. Eftersom de befinner sig på avdelningen hela tiden, förutom när de befinner sig i produktionslokalen eller på promenad, har de tackat nej till detta. Övriga avdelningar ges möjlighet att delta i yoga i anstaltens sporthall. De intagna har inte heller fått den pyssel- och fritidssysselsättningen som har utlovats av anstalten, bl.a. inför alla hjärtans dag.

text: Även den kompletterande anmälan remitterades till Kriminalvården för yttrande. AA kom in med ytterligare en skrift som inte ledde till någon åtgärd från JO:s sida.

text: I sitt remissvar anförde Kriminalvården, huvudkontoret, genom chefsjuristen BB, bl.a. följande:

text: Sakförhållanden

text: Uppgifter om sakförhållandena har hämtats in från anstalten Salberga. Genom utredningen har sammanfattningsvis följande kommit fram. AA är placerad vid anstaltens s.k. ro-avdelning. En ro-avdelning är en avdelning med färre intagna och en högre personaltäthet i syfte att kunna erbjuda mer stöd åt de intagna. På avdelningen vistas för närvarande åtta av anstaltens 234 intagna. Ro-avdelningen har ingen kontakt med övriga avdelningar. Gudstjänster Gudstjänster firas i första hand i anstaltens andaktsrum. När detta inte tillåts av resurs- eller säkerhetsskäl firas gudstjänst om möjligt på respektive avdelning. I förevarande ärende, vid det första tillfället, bedömdes det med hänsyn till avdelningens klientkonstellation och tillgängliga personalresurser inte säkerhetsmässigt genomförbart att fira gudstjänsten i andaktsrummet, varför gudstjänsten i stället firades på avdelningen. Uppgifterna om att intagna som inte velat delta i gudstjänsten tvingats uppehålla sig på sina bostadsrum tillbakavisas. Mot bakgrund av de synpunkter som AA framfört avseende detta firades, vid det andra tillfället, gudstjänsten i stället i produktionslokalen. Det stämmer att personal närvarar vid gudstjänsterna i syfte att upprätthålla ordning och säkerhet. Anstalten har ingen kännedom om att personal skulle ha uttalat att intagna skulle sabotera för kyrkan. Påståendet om att det skulle råda någon konflikt mellan anstaltens personal och representanter för NAV (Nämnden för andlig verksamhet) tillbakavisas. Anstalten har inte mottagit några klagomål avseende gudstjänster från andra intagna. Såvitt avser samtal mellan intagna på AA:s avdelning och

text: intagna på andra avdelningar är detta inte möjligt med mindre än att man skriker från avdelningens balkong, vilket inte är tillåtet och avbryts i den händelse av personal.

text: Civilklädda personer Den civilklädda person som avses i den första anmälan är en student som genomför en 15 veckors praktik vid anstalten under vilken tid hon går bredvid en vårdare. Praktikanten är inte avlönad av Kriminalvården och utför inget kriminalvårdsarbete. Praktikanten är i förväg informerad om den sekretess som råder inom Kriminalvårdens verksamhet. Det stämmer att det av förbiseende inte lämnades någon information till de intagna innan praktikanten anlände. Rutinen är emellertid att så ska ske. Personal har i efterhand svarat och informerat de intagna när de frågat om praktikanten. Den andra civilklädda person som nämns i den kompletterande anmälan är en annan student, som går samma utbildning som tidigare nämnd student, som genomför motsvarande praktik vid en annan avdelning. Den aktuella dagen var personalen på denna avdelning på möte varför studenten i stället var på AA:s avdelning. Påståendet att studenten utfört kriminalvårdsarbete tillbakavisas.

text: Visitationer Anstalten tillbakavisar att det skulle ske några visitationer i syfte att trakassera intagna. Visitationer utförs på olika sätt beroende vad som eftersöks. I de fall det handlar om metallföremål genomförs visitationen med hjälp av metalldetektorspade, i andra fall genom att personal känner på den intagne.

text: Personalnärvaro och integritetsfrågor I enlighet med Kriminalvårdens dynamiska säkerhetsarbete ska personalen vistas så mycket som möjligt på avdelningarna. När det är externa aktörer på avdelningen är det särskilt viktigt med närvarande personal för att upprätthålla ordning och säkerhet. Detta är lika på samtliga avdelningar. Anstalten delar inte AA:s åsikt att personals närvaro skulle inkräkta på besöksgruppernas verksamhet och tillbakavisar påståendet att ro-avdelningen särbehandlas gällande besöksgrupper. I personalens uppehållsrum på avdelningen, dit intagna inte har tillträde, finns det en tavla med de intagnas rumsnummer, intagningsnummer, efternamn och övriga uppgifter av intresse, t.ex. specialkost. Någon fotoförteckning finns inte på tavlan. Det förekommer dock att besökare, i form av NAV, besökare från kyrkan, bibliotekarien och inhyrda aktörer i ASV (Annan strukturerad verksamhet) slussas via uppehållsrummet för att personalen kort ska kunna stämma av hur läget är på avdelningen innan de tas in. Med anledning av händelsen på häktet i Huddinge då operatören, som bl.a. skötte hissen till promenadgårdarna, inte hade kännedom om hur de intagna med förhöjd säkerhetsklassning såg ut har anstalten emellertid ansett det nödvändigt att operatörerna, i den gemensamma operatörsplatsen, haft tillgång till bilder från kriminalvårdsregistret (KVR) på intagna med förhöjd säkerhetsklassning. Även intagna på aktuell avdelning har funnits på bild. Bilderna har placerats så att de skulle vara dolda, men det har trots detta varit möjligt för besökare att se dem varför de nu har flyttats så att endast personal kan se dem. Anstalten tillbakavisar påståendet att personal har förevisat namn och bild för besökare. På dörrarna till de intagnas bostadsrum står det respektive intagens intagningsnummer och efternamn.

text: Övrigt Yoga bedrivs i idrottshallen i mån av plats med en blandning av klienter placerade vid normalavdelningar som visat intresse. Det är stort intresse för idrottshallen och det är mycket ont om lediga tider. Klienter placerade vid ro-avdelningen kan inte blandas med övriga klienter av konstellationsskäl. Klienterna har blivit erbjudna yoga på avdelningen, i produktionslokalen samt i pingisrummet men

text: tackat nej till detta. De intagna har också tackat nej till att bedriva yoga på avdelningens ordinarie tid i idrottshallen. Anstaltens ambition var att det skulle anordnas pysselverksamhet inför alla hjärtans dag. Något löfte lämnades inte. Bedömningen gjordes dock att det inte gick att få till pysselverksamheten i förhållande till övrig verksamhet och med lämplig personal, varför valet gjordes att inte genomföra denna.

text: Författningsbestämmelser

text: Av

text: 1 kap. 4 § fängelselagen (2010:610)

text: (FäL) följer att varje intagen ska bemötas med respekt för sitt människovärde och med förståelse för de särskilda svårigheter som är förenade med frihetsberövandet. Av 4 kap. 2 § FäL framgår att en intagen ska ges möjlighet att på lämpligt sätt ägna sig åt fysisk aktivitet och annan fritidssysselsättning. Av 4 kap. 4 § FäL följer att en intagen ska ges möjlighet att på lämpligt sätt utöva sin religion. Av allmänna råd till 4 kap. 2–5 §§ FäL i Kriminalvårdens föreskrifter och allmänna råd (

text: KVFS 2011:1

text: ) om fängelse (FARK Fängelse) framgår att tillgången till fritidssysselsättning, utbudet av massmedier, samt möjligheterna att utöva religion eller hålla förtroenderåd kan inskränkas av ordnings- eller säkerhetsskäl samt till följd av praktiska förhållanden inom Kriminalvården som t.ex. anstaltsrutiner och resurstillgång. Av artikel 29.3 i de europeiska fängelsereglerna följer att de intagna inte får tvingas att utöva en religion eller tro, delta i religiösa gudstjänster och möten, delta i verksamhet med religiöst innehåll eller acceptera besök av religiösa företrädare för någon religion eller tro. Av 1 kap. 20 a § FARK Fängelse (trädde i kraft 15 januari 2015) framgår att berörda intagna, inför studiebesök av utomstående, ska informeras i god tid. Besökarna får endast ges tillträde till en intagens bostadsrum efter medgivande av den intagne. Av

text: 35 kap. 15 § första stycket offentlighets- och sekretesslagen (2009:400)

text: följer att sekretess gäller inom kriminalvården för uppgift om en enskilds personliga förhållanden, om det kan antas att den enskilde eller någon närstående till denne lider men eller att fara uppkommer för att någon utsätts för våld eller lider annat allvarligt men om uppgiften röjs. Av 8 kap. 4 § FäL följer att en intagen får kroppsvisiteras eller kroppsbesiktigas för eftersökande av otillåtna föremål om 1. det finns anledning att anta att ett sådant föremål kommer att anträffas på honom eller henne, 2. han eller hon återkommer efter en vistelse utanför anstalt, 3. han eller hon ska ha eller har haft ett besök utan sådan kontroll som avses i 7 kap. 2 §, eller 4. det sker i en stickprovskontroll eller i anslutning till en större undersökning som av säkerhetsskäl görs av ett utrymme inom anstalten och den intagne har eller har haft särskild anknytning till utrymmet. Av 8 kap. 5 § FäL följer att en intagen får även i andra fall än som avses i 3 och 4 §§ kroppsvisiteras för eftersökande av vapen och andra farliga föremål, om det är nödvändigt av säkerhetsskäl. Av

text: 23 § fängelseförordningen (2011:611)

text: framgår följande. Vid kroppsvisitation eller kroppsbesiktning ska den som kontrolleras visas all den hänsyn som omständigheterna medger. Kroppsvisitation eller kroppsbesiktning ska, om möjligt, utföras i närvaro av en annan person än den som genomför kontrollen.

text: Kriminalvårdens bedömning

text: En intagen ska på lämpligt sätt ges möjlighet att utöva sin religion. Det är viktigt att deltagandet är frivilligt och inte sker genom någon form av tvång. Gudstjänster i anstalten Salberga genomförs vanligtvis i anstaltens andaktsrum. Då detta, av praktiska skäl eller av säkerhetsskäl, inte varit möjligt har anstalten valt att genomföra gudstjänsten på bostadsavdelningen respektive i produktionslokalen. Såvitt avser val av lokal för att fira gudstjänst i så regleras inte detta i europeiska fängelsereglerna eller i det nationella regelverket. Kriminalvården är dock medveten om värdet i att få fira gudstjänst i en för ändamålet anpassad lokal varför så även vanligtvis sker. Om så inte är möjligt har Kriminalvården emellertid ansett det som viktigt att tillse att de intagna som så önskar får fira gudstjänst, varför andra lösningar fått tas till. Med anledning av AA:s synpunkter rörande att gudstjänsten firades på bostadsavdelningen och att intagna känt sig tvingade att antingen delta eller uppehålla sig på sina rum så valde anstalten att i stället nyttja produktionslokalen för att undvika att en sådan situation uppstod igen. Uppgifterna om att intagna som inte velat delta i gudstjänsten tvingats uppehålla sig på sina bostadsrum har tillbakavisats, liksom uppgifterna att det skulle föreligga konflikt mellan anstaltens personal och representanter för NAV. Ingen annan intagen på avdelningen har framfört några klagomål avseende gudstjänster. För det fall någon intagen trots detta känt sig tvingad att delta i gudstjänsten på bostadsavdelningen är detta självklart beklagligt. Vad gäller de studenter som vistats på bostadsavdelningen har det åtminstone avseende den ena studenten inte i förväg lämnats någon information om detta till de intagna. Rutinen är emellertid att så ska ske varför det kan antas att det inträffade beror på ett förbiseende i det enskilda fallet. Påståendet att anstalten låtit praktikanter utföra kriminalvårdsarbete har tillbakavisats av anstalten. Kriminalvården beklagar det inträffade men har ingen anledning att anta att detta är något annat än ett förbiseende. Såvitt avser visitationer har anstalten uppgett att inga visitationer görs i syfte att trakassera de intagna. Beroende på vad som eftersöks genomförs visitationen på olika sätt, antingen med metalldetektor eller genom att personal känner på personen. Det är av stor betydelse att den som ska kontrolleras vid kroppsvisitation eller kroppsbesiktning visas all den hänsyn som omständigheterna medger. Det finns inget i utredningen som talar för att så inte skett. Kriminalvården har skyldighet att upprätthålla ordning och säkerhet i anstalterna. Personalnärvaro i samband med besök av besöksgrupper sker som en del i detta och ingår i det dynamiska säkerhetsarbetet. Av utredningen har framkommit att det funnits bilder av intagna med förhöjd säkerhetsklassning placerade i operatörsplatsen på ett sådant sätt att besökare kunnat ta del av dem. Oaktat att så inte varit anstaltens avsikt framstår detta som olämpligt. Bilderna har nu flyttats så att de inte kan ses av besökare. Det stämmer att de intagnas intagningsnummer och efternamn är angivna på dörrarna till bostadsrummen. Det finns inget som talar för att detta rör sig om sekretessmarkerade uppgifter. JO har i beslut (dnr 389-2012 och 1138-2013) valt att inte rikta någon kritik mot Kriminalvården med anledning av att namn och intagningsnummer angetts på dörrarna till bostadsrummen. JO har dock konstaterat att Kriminalvården, för det fall det rör sig om sekretessmarkerade uppgifter, har en skyldighet att hantera den typen av personuppgifter varsamt. Gällande informationen på tavlan i personalens uppehållsrum har framkommit att det förekommer att besökare slussas via detta och därför rimligen kan ta del av denna information. Informationen innehåller, utöver efternamn och intagningsnummer, även information om t.ex. specialkost. Information om en intagens specialkost skulle kunna avslöja en intagens sjukdomar och religionstillhörighet. Kriminalvården har en skyldighet att värna de intagnas personliga integritet. Det är därför tveksamt om det är lämpligt att öppet visa sådan information i en lokal där besökare passerar igenom. Kriminalvården kommer därför att re-

text: kommendera anstalten att om möjligt placera sådan information så att den inte är direkt synlig för besökare. Det ska dock noteras att de besökare som tillåts passera igenom lokalen samtliga erinrats om den sekretess som råder inom Kriminalvården. Kriminalvården är medveten om att alla avbrott i de intagnas vardag är välkomna och arbetar för att erbjuda de intagna distraktioner. Vad gäller möjligheterna att utöva yoga framgår att de intagna vid AA:s avdelning har erbjudits yoga i lokaler och vid tidpunkter som anstalten bedömt vara lämpligt. De intagna har valt att tacka nej till detta. Pysselverksamheten har tyvärr inte varit möjlig att genomföra. AA kommenterade remissvaret.

text: Bedömning

text: Hållande av gudstjänst Kriminalvården har redogjort för innehållet i den rekommendation i de europeiska fängselreglerna som anger bl.a. att intagna i fängelse inte får tvingas att delta i religiösa gudstjänster och möten. Syftet med bestämmelsen är att värna de intagnas religionsfrihet. I fängelsereglerna anges även att intagnas rätt till tanke-, samvets- och religionsfrihet ska respekteras. Vidare framgår att verksamheten i ett fängelse ska utformas så långt det är praktiskt möjligt så att de intagna kan utöva sin religion och leva efter sin tro, delta i gudstjänster eller sammankomster som leds av erkända företrädare för denna religion eller tro, ta emot enskilda besök av sådana företrädare för sin religion eller tro och inneha böcker och annan litteratur som har med deras religion eller tro att göra.

text: Bestämmelser som avser skydda religionsfriheten återfinns även i den svenska grundlagen. I

text: regeringsformen

text: anges bl.a. att var och en är gentemot det allmänna tillförsäkrad frihet att ensam eller tillsammans med andra utöva sin religion (religionsfrihet). Ingen får heller av det allmänna tvingas att ge till känna sin åskådning i religiöst hänseende och inte heller av det allmänna tvingas att till- 3 4 höra trossamfund. Religionsfriheten får inte begränsas genom lag. Liknande bestämmelser återfinns i artikel 9.1 i Europeiska konventionen den 4 november 1950 om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna (Europakonventionen).

text: Se artikel 29.1 och 29.2 i de europeiska fängelsereglerna. Se

text: 2 kap. 1 § 6 regeringsformen

text: . Se

text: 2 kap. 2 § regeringsformen

text: . Se

text: 2 kap. 20 § 1 regeringsformen

text: motsatsvis. I artikeln anges att var och en har rätt till tankefrihet, samvetsfrihet och religionsfrihet. Denna rätt innefattar frihet att byta religion eller tro och frihet att ensam eller i gemenskap med andra, offentligt eller enskilt, utöva sin religion eller tro genom gudstjänst, undervisning, sedvänjor och ritualer.

text: Europadomstolen har i flera avgöranden uttalat att religionsfriheten, förutom en rätt att utöva religion, även innefattar en rätt att inte behöva ha en religiös uppfattning och att inte behöva utöva en religion. Av detta följer enligt Europadomstolen en rätt för enskilda att inte behöva avslöja sin religion eller tro och att inte vara tvingad att agera på ett sådant sätt att det är möjligt att dra slutsatsen att han eller hon har en viss trosuppfattning.

text: Det redovisade kan sammanfattas med att förutom att medborgare ska vara skyddade mot att behöva utöva religion under tvång, ska de dessutom vara skyddade från att mot sin vilja avslöja sin tros- eller livsåskådning. Det kan enkelt uttryckt beskrivas som att en religiös livsåskådning är var och ens privatsak. Detta gäller även för den som är frihetsberövad genom exempelvis en placering i en kriminalvårdsanstalt.

text: Det är inget i utredningen som talar för att AA och eventuella medintagna skulle ha tvingats att delta i den gudstjänst som genomfördes i bostadsavdelningens gemensamma utrymmen. Av utredningen framgår emellertid att de intagna som inte ville delta i gudstjänsten var tvungna att vara kvar på avdelningen. Anstalten har tillbakavisat AA:s påstående om att han skulle ha tvingats stanna kvar på sitt rum under gudstjänsten. Även om det råder delade meningar om vad som sagts, har jag förståelse för att den eller de som avstod från att delta i gudstjänsten under de aktuella förhållandena ansåg att de inte hade något annat val än att vara på sina rum. Genomförandet av gudstjänsten i det gemensamma utrymmet har därmed inneburit en begränsning för de intagna som valde att inte delta i den.

text: De bestämmelser som jag redogjorde för inledningsvis understryker det allmännas skyldighet att respektera den enskildes val att utöva religion såväl som att avstå från detta. Vidare är en religiös övertygelse en privatsak som ingen mot sin vilja ska behöva redovisa inför andra. Mot den bakgrunden framstår det som direkt olämpligt att genomföra en gudstjänst på en låst bostadsavdelning där det fanns intagna som inte ville delta i den. Jag är kritisk till anstaltens agerande i denna del.

text: Efter att i vart fall AA hade framfört synpunkter mot att det hölls gudstjänst på bostadsavdelningen, beslutade anstalten att flytta gudstjänsterna till avdelningens produktionslokal. I anstalten Salberga finns ett andaktsrum för gudstjänster. Av remissvaret framgår emellertid att gudstjänster av ”resurs- eller säkerhetsskäl” även genomförs ute på avdelningar. Anstalten har inte närmare beskrivit vad dessa skäl kan bestå i. Det framgår inte heller om de skäl som gjorde det

text: Se exempelvis punkterna 37 och 41 i Europadomstolens dom av den 2 februari 2010 i målet Sinan

text: Işik mot Turkiet

text: (ansökningsnummer 21924/05).

text: nödvändigt att hålla gudstjänst på den bostadsavdelning där AA är placerad var tillfälliga. Jag hoppas emellertid att skälen är av övergående natur och att anstalten fortsättningsvis kan erbjuda de intagna som så önskar möjligheten att delta i gudstjänster i andaktsrummet.

text: För de intagna kan möjligheten att delta i gudstjänster i andaktsrummet vara ett viktigt inslag för att minska de negativa följderna av frihetsberövandet. Att en gudstjänst genomförs i en andaktslokal i stället för exempelvis en produktionslokal, är också en viktig del i att behandla de intagna med respekt. En sådan ordning innebär dessutom – till skillnad om gudstjänsten genomförs på en bostadsavdelning eller i direkt anslutning till denna – att de intagna som deltar i gudstjänsten inte behöver visa sin trosuppfattning för medintagna. Detta leder enligt min uppfattning fram till slutsatsen att om en anstalt har ett andaktsrum bör gudstjänster endast i undantagsfall hållas på någon annan plats i anstalten. Utomståendes vistelse på avdelningen Det framgår att anstalten har en rutin som innebär att de intagna informeras innan civila personer tas in i på avdelningarna. Rutinen återfinns numera i FARK Fängelse. En sådan ordning utgör en självklar del i Kriminalvårdens skyldighet att bemöta de intagna med respekt för deras människovärde och med förståelse för de särskilda svårigheter som är förenade med frihetsberövandet. Anstalten förtjänar kritik för att inte ha informerat de intagna innan studenten påbörjade sin praktik.

text: Anstalten har tillbakavisat AA:s påstående om att studenten skulle ha utfört kriminalvårdsarbete. I denna del står ord mot ord och jag gör bedömningen att ytterligare utredning inte kan förväntas ändra på detta förhållande. Jag nöjer mig med att konstatera att utredningen i denna del inte ger anledning till kritik eller någon annan åtgärd från min sida.

text: Kriminalvården har framhållit att de civilpersoner som vistas på avdelningen har erinrats om den sekretess som gäller inom myndigheten. Trots detta vill jag understryka vikten av att en anstalt ändå är försiktig med att delge besökarna information om de intagna, och att så enbart bör ske i den utsträckning som krävs för att besökarna ska kunna utföra sina sysslor och för att deras säkerhet ska kunna garanteras. Utredningen har visat att anstalten ordnat sin verksamhet på sådant sätt att besökare har kunnat få del av integritetskänslig information om de intagna, utan att det har varit anstaltens avsikt. Jag är kritisk till detta och noterar samtidigt att myndigheten har rekommenderat anstalten att åtgärda detta.

text: Se 1 kap. 20 a § FARK Fängelse.

text: Övriga frågor Med anledning av vad som har framkommit i remissvaret saknar jag skäl att ytterligare kommentera AA:s klagomål mot anstalten Salberga. Jag konstaterar endast att utredningen inte ger anledning till kritik eller någon annan åtgärd. Ärendet avslutas.