nyckelord:
Beslut
Beslutsmotivering, utformning av beslut

title: Kritik mot Luftfartsverket, Luftfartsinspektionen, angående handläggningen av ett ärende rörande drifttillstånd för en flygplats

text: Anmälan

text: AA anmälde i en skrivelse till JO den 14 november 2002 Luftfartsverket, Luftfartsinspektionen, och flygplatsinspektören BB för att drifttillstånd hade utfärdats för Skövde Flygplats. AA uppgav bl.a. följande. Fredagen den 8 november 2002 ca kl. 14.30 stängde dåvarande personal i tornet (AFIS) vid Skövde flygplats av flygplatsens system efter instruktioner från Luftfartsinspektionen. Skövde kommun skulle då, via det kommunala bolaget Skövde Flygplats AB, ta över driften av Skövde flygplats. För att överta driften krävs bl.a. en fungerande organisation och en drifthandbok. Inget av detta fanns vid tiden för anmälan. BB hade trots detta gett tillstånd till Skövde Flygplats AB att driva flygplatsen. Luftfartsinspektionen har därmed inte följt gällande regler för utfärdande av tillstånd.

text: Som bilaga till anmälan fogade AA bl.a. ett dokument benämnt Drifttillstånd för Skövde Flygplats, daterat den 9 november 2002. I tillståndet angavs att Skövde Flygplats tills vidare dock längst till och med den 1 december 2004 godkändes som instrumentflygplats. Vidare föreskrevs under rubriken Flygtrafikledningstjänst att tjänsten fick bedrivas som flyginformationstjänst (AFIS).

text: Utredning

text: Av upplysningar som lämnades per telefon av chefen för flygplatskontoret, Luftfartsinspektionen, framgick att till originalbeslutet om drifttillstånd fanns häftat ett missivbrev ställt till Skövde Flygplats AB. I brevet, daterat den 8 november 2002, angavs följande:

text: Nytt drifttillstånd avseende Skövde Flygplats

text: Luftfartsinspektionen översänder härmed ett nytt drifttillstånd då flygplatsens drift från och med 2002-11-09 övertagits av Skövde Flygplats AB från tidigare driftansvarig Skyways Enterprise AB. Drifttillståndet är en behörighetshandling som tidsbegränsats att gälla till 2002-12- 01. Anledningen till denna begränsning är att en tillträdeskontroll skall genomföras med anledningen av förändrad driftorganisation. Tidpunkten för denna TK meddelas senare. Beträffande den nytillträdde chefen för flygtrafikledningen, CC, föreligger

text: krav på godkännande varför flygplatsen omgående skall inkomma till Luftfartsinspektionen med underlag för hantering av detta. Luftfartsverket anmodades att yttra sig över anmälan. Yttrandet skulle också omfatta frågan om drifttillståndets giltighetstid. Luftfartsverket överlämnade som sitt yttrande en promemoria upprättad av chefen för Luftfartsinspektionen. I promemorian anfördes bl.a. följande.

text: Sammanfattning

text: Luftfartsinspektionen anser att godkännandet av Skövde flygplats och utfärdandet av drifttillståndet har skett i enlighet med gällande föreskrifter. Flygsäkerheten har inte åsidosatts.

text: Allmänt om gällande författningar m.m.

text: Enligt

text: 1 § 3. förordningen (1988:78)

text: med instruktion för Luftfartsverket skall verket utöva tillsyn över den civila luftfarten. Av 15 § framgår att chefen för Luftfartsinspektionen ansvarar för och beslutar om föreskrifter och tillsyn som rör säkerheten. Grundläggande bestämmelser om godkännande av flygplatser finns i

text: 6 kap. 9 § luftfartslagen (1957:297)

text: och

text: 58 § luftfartsförordningen (1986:171)

text: och om flygtrafiktjänst i

text: 6 kap. 3 § luftfartslagen

text: och

text: 74 § luftfartsförordningen

text: . Med stöd av bland annat

text: 55 §

text: och

text: 74 §

text: luftfartsförordningen

text: har Luftfartsinspektionen utfärdat Bestämmelser för civil luftfart – flygplatser (BCL-F). I BCL-F 3.1, drift av godkänd flygplats, finns föreskrifter om godkännande, flygplatsens ledningsfunktion m.m., utdrag ur BCL-F 3.1 bifogas. Det kan tilläggas att godkännandet avser den flygsäkerhetsmässiga prövningen av flygplatsen. Av

text: 6 kap. 9 § andra stycket luftfartslagen

text: framgår att godkännandet kan återkallas. Några uttryckliga föreskrifter om tillträdeskontroll finns inte i BCL-F. Flera förkortningar och begrepp förekommer i ärendet. AFIS (Aerodrome Flight Information Service) eller flyginformationstjänst för flygplats: verksamhet med uppgift att lämna upplysningar av betydelse för luftfartyg vid icke kontrollerad flygplats. ATS (Air Traffic Services) eller flygtrafikledning: ett sammanfattande begrepp som inbegriper bland annat AFIS. Med VFR-flygning menas flygning enligt visuellflygreglerna.

text: Luftfartsinspektionens handläggning av ärendet

text: Enligt överenskommelse mellan Skövde Flygplats AB och Skyways Enterprise AB skulle Skövde Flygplats AB överta driften av Skövde flygplats från och med lördagen den 9 november 2002. En ansökan från Skövde Flygplats AB om godkännande av ny flygplatschef kom in till Luftfartsinspektionen den 7 november 2002. Den 8 november kom kompletterande uppgifter in om personerna i flygplatsens ledning och om de avtal med entreprenörer som skulle säkerställa flygplatsdriften. Ärendet var brådskande om man ville undvika en stängning av flygplatsen. En stängning är en omfattande procedur med hänsyn till bland annat informationskravet i internationella publikationer. Normalt föregås ett godkännande och utfärdandet av ett drifttillstånd av en s.k. tillträdeskontroll som genomförs på flygplatsen. En inspektion, s.k. verksamhetskontroll, hade genomförts i maj 2002, d.v.s. när Skyways hade driftansvaret för flygplatsen. Då hade endast några mindre avvikelser konstaterats. Det nu aktuella godkännandet avsåg i praktiken endast personerna i den nya ledningsfunktionen. Drifthandboken och räddningsinstruktionen fanns tillgängliga på flygplatsen. Skövde Flygplats AB räknade med Skyways medgivande att ta över manualerna. Endast mindre redaktionella ändringar, såsom utbyte av Skyways namn och personnamn, behövde göras. Dessa ändringar redovisades för övrigt den 12 november. Flera telefonsamtal förekom under fredagen mellan Luftfartsinspektionen och flygplatsen. Ett samtal kom från AFIS-tjänstemannen CC som meddelade att uppgiften i Skövde Flygplats AB:s ansökan, att han skulle vara chef för flygtrafikledningen, var fel. Med anledning därav ringde BB till Skövde Flygplats AB. Han

text: fick då beskedet att CC hade accepterat att bli chef för flygplatsens flygtrafikledning. BB godtog detta besked. Det förekom även telefonsamtal som rörde formerna för stängningen av flygplatsens flygtrafikledning respektive stängning av hela flygplatsen. Av den information som Luftfartsinspektionen fick under dagen framgick att AFIS-personalen var negativ till att driftansvaret skulle övergå till Skövde Flygplats AB. När det gällde godkännandet av Skövde Flygplats AB såsom driftansvarig samt godkännandet av flygplatschefen, driftchefen och chefen för räddningstjänsten ansåg Luftfartsinspektionen att det inte förelåg några tveksamheter. Den föreslagna chefen för flygtrafikledningen kunde emellertid inte godkännas omgående. Detta hade dock ingen avgörande betydelse för godkännandet av flygplatsen. En godkänd flygplats kan drivas utan flygtrafikledning under förutsättning att sådan flygtrafik som kräver minst AFIS-tjänst inte förekommer. Med hänsyn till ovan beskrivna omständigheter ansåg Luftfartsinspektionen att det från flygsäkerhetssynpunkt inte fanns något hinder att utfärda ett drifttillstånd för en begränsad giltighetstid tills inspektionen hade hunnit genomföra en tillträdeskontroll. Innan BB fattade något beslut i ärendet rådgjorde han med sin närmaste chef. Han informerade även undertecknad chef för Luftfartsinspektionen.

text: Drifttillståndet

text: Drifttillståndet expedierades sent på eftermiddagen fredagen den 8 november 2002 ... Det daterades den 9 november 2002 med giltighetstid tills vidare dock längst till och med den 1 december 2004. Tillståndet sändes med fax och post till sökanden tillsammans med ett missivbrev . I brevet angavs två begränsningar i tillståndet. Giltighetstiden begränsades till den 1 december 2002 i avvaktan på den tillträdeskontroll som skulle ske med anledning av den förändrade driftorganisationen som Skövde Flygplats AB hade anmält. Den andra begränsningen gällde den föreslagna chefen för flygplatsens flygtrafikledning. I och med att han ännu inte var godkänd av Luftfartsinspektionen fick flygplatsen inte ta emot flygtrafik som krävde flygtrafikledningstjänst. Brevet kunde i och för sig ha utformats tydligare på denna punkt men innebörden var fullt klar för flygplatschefen. Den eventuella otydligheten får förklaras med den tidsbrist som rådde. Den 25 november 2002 genomfördes en tillträdeskontroll vid Skövde flygplats. Några mindre avvikelser konstaterades i drifthandboken. Ett nytt drifttillstånd utfärdades daterat den 26 november 2002 med giltighet tills vidare dock längst till och med den 1 december 2004. Vid utfärdande av drifttillstånd för flygplatser använder Luftfartsinspektionen regelmässigt ett missivbrev som innehåller villkor för drifttillståndet. Exempelvis kan inspektionen föreskriva någon temporär begränsning eller åtgärder som skall vidtas och redovisas inom viss tid. Brevet utgör en del av drifttillståndet. _ _ _

text: Luftfartsinspektionens bedömning

text: Luftfartsinspektionen anser att det var riktigt att godkänna Skövde flygplats och utfärda ett drifttillstånd. Det var under fredagen den 8 november aldrig aktuellt att låta godkännandet omfatta flygtrafikledningen. I övrigt kunde emellertid ledningsfunktionen, som utgjordes av kompetenta och kända personer, godkännas. En verksamhetskontroll hade genomförts ett halvår tidigare då flygplatsens anläggningar och utrustning hade inspekterats och dokumentationen granskats. Mot denna bakgrund ansågs en tillträdeskontroll inte omedelbart nödvändig. Flygsäkerheten var tillgodosedd genom begränsningen av godkännandet, som innebar att endast VFRflygning fick förekomma vid flygplatsen. Det tillstånd som utfärdades för Skövde Flygplats AB var unikt med avseende på den korta giltighetstiden. Byte av driftansvarig organisation är relativt ovanligt och brukar i sådant fall ske med större framförhållning. På grund av att ansökningen kom in så sent förelåg risk att flygplatsen skulle komma att sakna en godkänd

text: ledningsfunktion, vilket ytterst hade tvingat huvudmannen att helt stänga flygplatsen. Luftfartsinspektionen anser att AA saknar grund för påståendena att inspektionen inte har följt gällande regler och att BB på ett medvetet och nonchalant sätt har åsidosatt flygsäkerheten. AA har inte till någon del preciserat vilka regler som inte skulle ha följts. Luftfartsinspektionens praxis att utfärda en tillståndshandling och särskilda villkor i en annan handling har tillämpats i flera år utan problem. Det har t.ex. aldrig varit aktuellt att en sökande har önskat överklaga de särskilda villkoren, eftersom prövningen av en ansökan sker i nära kontakt och samförstånd med sökanden. Luftfartsinspektionen kommer emellertid att se över utformningen av drifttillstånden med avseende på en tydligare integrering av grundtillstånd och förekommande särskilda villkor. På så sätt tillgodoses även allmänhetens intresse av information. Det i remissvaret omnämnda drifttillståndet av den 26 november 2002 hämtades in. I tillståndet anges att det gäller tills vidare dock längst t.o.m. den 1 december 2004. Även i övrigt är tillståndet i stort sett likalydande med det tidigare, förutom att som chef för flygtrafikledningen anges en annan person.

text: AA kommenterade remissvaret.

text: Bedömning

text: I remissvaret har Luftfartsverket utförligt redovisat handläggningen av ärendet och de ställningstaganden som det ursprungliga drifttillståndet grundade sig på. Verket har sammanfattningsvis uppgett att godkännandet av flygplatsen och utfärdandet av drifttillståndet skedde enligt gällande föreskrifter samt att flygsäkerheten inte åsidosattes.

text: De bedömningar som har gjorts när det gäller flygsäkerhet och andra tekniska frågor kan inte prövas här. Däremot vill jag, mot bakgrund av vad utredningen i ärendet har visat, uttala viss tveksamhet till den praxis vid utfärdande av drifttillstånd som beskrivits i remissvaret, nämligen att i ett missivbrev ange de särskilda villkor som skall gälla för tillståndet.

text: Om en myndighet väljer att förena ett tillståndsbeslut med villkor bör dessa tydligt framgå av beslutet. Detta kan ske antingen genom att villkoren tas in i själva tillståndet eller genom att det i tillståndet hänvisas till en särskild handling som fogas till, och då utgör en del av, tillståndet.

text: I drifttillståndet den 9 november 2002 anges uttryckligen bl.a. att detta gäller t.o.m. den 1 december 2004 och att flygtrafikledningstjänsten får bedrivas som flyginformationstjänst (AFIS). Att tillståndet skulle ha några särskilda villkor eller i övrigt inte gälla enligt sin lydelse framgår inte. I missivbrevet anges att tillståndet har tidsbegränsats att gälla endast till den 1 december 2002. Däremot framgår inte klart av detta brev den begränsning av godkännandet, som innebar att endast flygning enligt visuellflygreglerna fick förekomma vid flygplatsen. I remissvaret har Luftfartsverket uttalat att missivbrevet i och för sig kunde ha utformats tydligare på den senare punkten men hävdat att innebörden var fullt klar för flygplatschefen.

text: Ett drifttillstånd är, som påpekats i missivskrivelserna, en behörighetshandling. Av en sådan handling, eventuellt med bilagor, skall man på ett klart och entydigt sätt kunna utläsa vad som gäller. Jag anser inte att det drifttillstånd som utfärdades den 9 november 2002 uppfyller detta krav. Därtill kommer följande. Luftfartsverkets beslut får enligt

text: 14 kap. 2 § luftfartslagen (1957:297)

text: överklagas. Om ett beslut går en part emot skall han därför underrättas om hur han kan överklaga det.

text: Jag avslutar ärendet med den kritik som ligger i det sagda.


avgjordAv: Justitieombudsmannen Lars Lindström

publisher: Justitieombudsmannen

title: Kritik mot Överförmyndarnämnden i Växjö kommun med anledning av handläggningen av en begäran om godmanskaps upphörande

org: jo

sammanfattning: Överförmyndarnämnden dröjde sex veckor med att överlämna en begäran om upphörande av godmanskap till tingsrätten. För detta får nämnden kritik. I beslutet anges att det är angeläget att klarlägga hur utredningsansvaret bör fördelas mellan tingsrätt och överförmyndare.

text: Anmälan

type: rubrik

text: AA framförde i en anmälan, som kom in till JO den 20 juli 2012, och komplettering till anmälan, klagomål mot Överförmyndarnämnden i Växjö kommun med anledning av att skrivelser som han skickat till överförmyndarnämnden besvarats efter lång tid respektive inte alls. Han uppgav bl.a. att han den 27 mars 2012 hade skickat en skrivelse till nämnden som vid tiden för anmälan ännu inte hade besvarats. Av till anmälan bifogad skrivelse, daterad den 27 mars 2012 och ställd till överförmyndarnämnden, framgick bl.a. att AA begärde att godmanskapet för hans mor skulle upphöra.

type: stycke

text: Utredning

text: Dagboksblad i överförmyndarnämndens akt begärdes in och granskades. Av detta framgick bl.a. att AA:s begäran kom in till nämnden den 27 mars 2012 och att den överlämnades till tingsrätten den 14 maj 2012. Muntliga upplysningar inhämtades från överförmyndarhandläggaren BB, som uppgav i huvudsak följande. När AA begäran om upphörande av godmanskapet kom in till överförmyndarnämnden den 27 mars 2012 begärde överförmyndarnämnden in yttrande från huvudmannen, den gode mannen, och huvudmannens övriga barn. AA:s begäran om upphörande av godmanskapet lämnades över till tingsrätten den 14 maj 2012 tillsammans med överförmyndarnämndens yttrande över begäran. Överförmyndarnämnden brukar alltid inhämta yttranden från anhöriga, den gode mannen och huvudmannen innan en begäran om upphörande av godmanskap överlämnas till tingsrätten. Detta för att överförmyndarnämnden ska kunna bifoga ett eget yttrande i samband med att begäran lämnas över till tingsrätten. Det har dock på senare tid förts diskussioner om att man inte längre ska göra på det viset.

text: Ärendet remitterades till överförmyndarnämnden för upplysningar och yttrande över handläggningen av AA:s begäran om upphörande av godmanskapet. Nämnden beslutade den 13 november 2012 att anta chefsjuristen BB:s förslag till yttrande som sitt eget.

text: Bakgrund

text: AA har anmält klagomål angående överförmyndarnämndens ("nämnden") hantering av olika ärenden rörande hans mors godmanskap. Han har också anmält nämnden till JO som har beslutat att inhämta yttrande från nämnden, se JO:s begäran om upplysning Bilaga l (utelämnas här, JO:s anmärkning). JO:s utredning rör att AA den 27 mars 2012 har begärt att godman-skapet för hans mor skulle upphöra och att nämnden först den 14 maj 2012 har skickat hans begäran vidare till Växjö tingsrätt.

text: Handläggningsrutiner

text: Den rutin som hittills har tillämpats vid nämnden är att då ansökningar eller olika former av begäran kommer in inhämtas yttranden från, allt beroende på omständigheterna, anhöriga, huvudmannen och myndigheter. Denna rutin har tillämpats även om det inte ankommer på nämnden att besluta i frågan. Den rutin som tillämpas har ansetts underlätta arbetet då nämnden i samband med att ärendet överlämnas till tingsrätten också kan avge ett eget yttrande. Om ansökan eller begäran överlämnas direkt till tingsrätten kommer nämnden likväl att få yttra sig efter föreläggande från tingsrätten samt att tingsrätten har att inhämta yttrande från de personer och myndigheter som nämnts ovan.

text: Det aktuella ärendet

text: Nämnden har inhämtat yttrande från berörda anhöriga samt avgett ett eget yttrande i ärendet. Såvitt känt har inte heller tingsrätten behövt komplettera utredningen genom att inhämta yttranden från andra. Således har tiden från det att begäran om upphörande kom in den 27 mars 2012 till det att ärendet överlämnades den 14 maj 2012 använts till att inhämta yttranden och upprätta eget yttrande. Det kan hållas för visst att någon tidsutdräkt på grund av att ärendet inte överlämnades direkt till tingsrätten inte har uppkommit. Tingsrätten hade, om nämnden inte gjort det, tvingats inhämta sagda yttranden.

text: Bör rutinerna ändras?

text: Rutinen som har angetts ovan är under översyn. Fördelen med rutinen är att nämnden i samband med att ärendet överlämnas till tingsrätten kan avge eget yttrande utan att behöva invänta föreläggande från tingsrätten. Vidare får rutinen anses utgöra en service till tingsrätten som i bästa fall förses med ett komplett beslutsunderlag. Under sådana förhållanden fördröjs inte handläggningen för den enskilde. Emellertid riskerar fördröjningar att uppstå om nämndens försök att inhämta yttranden visar sig fruktlösa. Då måste även tingsrätten söka inhämta yttrandena. Detta innebär dubbelarbete då två myndigheter söker inhämta samma former av yttranden. Vidare kan det tänkas att nämnden inhämtar yttranden från vissa medan tingsrätten är av uppfattningen att ytterligare personer ska beredas tillfälle att yttra sig, även då uppstår fördröjning. Med hänsyn till att risk för tidsutdräkt för enskild riskerar att uppstå om ärendet inte överlämnas direkt till tingsrätten kommer nämnden framöver att ändra sina rutiner på så sätt att ansökningar och olika former av begäran där annan än nämnden är beslutande överlämnas utan dröjsmål till beslutande instans.

text: Nämndens bedömning

text: Nämnden noterar att den rutin som har tillämpats har fördelar, att den inte i sig kan anses felaktig, att den har tillämpats under många år utan att vara ifrågasatt samt att den kan anses som en service gentemot tingsrätten. Inte heller har rutinen i det aktuella fallet medfört att någon enskild har lidit men. Med hänsyn härtill och då nämndens rutiner ska ändras saknar nämnden anledning att rikta kritik mot någon befattningshavare. Nämndens bedömning är således att något fel inte har begåtts. […] AA kommenterade överförmyndarnämndens remissvar.

text: Bedömning

text: Av

text: 11 kap.

text: och

text: 19 §§

text: föräldrabalken

text: (FB) framgår att frågor om anordnande och upphörande av godmanskap enligt

text: 11 kap. 4 §

text: FB prövas av rätten. Ansökan om att ett sådant godmanskap ska upphöra får, enligt 11 kap. 15 och 21 §§ FB, bl.a. göras av förmyndaren, den som ansökningen avser samt av hans eller hennes närmaste släktingar. Begreppet ”närmaste släktingar” omfattar bl.a. barn till den som ansökningen avser. Utredningsansvaret i ett ärende om upphörande av godmanskap enligt

text: 11 kap. 4 §

text: FB vilar på den domstol som har att fatta beslut i frågan. Beträffande utredningsansvaret framgår av lagtexten att rätten, om det kan ske, ska ge den enskilde tillfälle att yttra sig (

text: 11 kap. 21 § tredje stycket

text: FB). I övrigt är det domstolen som i det enskilda fallet har att ta ställning till vilken utredning som bör inhämtas. Från JO:s sida har tidigare uttalats att en överförmyndarnämnd som får in en ansökan om godmanskap enligt

text: 11 kap. 4 §

text: FB eller förvaltarskap enligt

text: 11 kap. 7 §

text: FB snarast bör överlämna ansökan, eventuellt tillsammans med ett eget yttrande i saken, till tingsrätten (se bl.a. JO 2005/06 s. 424 f). Detsamma bör gälla beträffande en ansökan om upphörande av ett godmanskap. Bestämmelserna i FB ålägger i den aktuella situationen inte överförmyndarnämnden någon annan skyldighet än att, i enlighet med vad som kommer till uttryck i

text: 4 § förvaltningslagen (1986:223)

text: , hjälpa sökanden till rätta. Av utredningen framgår att AA vände sig till överförmyndar-nämnden och skriftligen bl.a. begärde att godmanskapet för modern skulle upphöra. Som framgår ovan ska sådana frågor prövas av rätten. Överförmyndarnämnden inhämtade dock yttranden från berörda anhöriga samt upprättade ett eget yttrande i saken innan den – mer än sex veckor efter att begäran kom in – lämnade över denna till tingsrätten. Enligt min uppfattning har överförmyndarnämnden därmed dröjt för länge med att lämna över AA:s begäran till tings-rätten. Nämnden kan inte undgå kritik för sin handläggning av AA:s begäran. Jag noterar dock att nämnden ändrat sina rutiner i nu aktuellt avseende. Vad AA i övrigt anfört föranleder inte någon ytterligare åtgärd eller något uttalande från min sida. Avslutningsvis vill jag tillägga att jag är medveten om att överförmyndare, i ärenden som ska avgöras av tingsrätten, ofta inhämtar egen utredning eller

text: upprättar ett eget yttrande innan handlingarna överlämnas till tingsrätten. Även om något direkt stöd i lagen inte finns för en sådan ordning innebär det sannolikt många gånger en snabbare och smidigare handläggning. Det finns dock – som överförmyndarnämnden också konstaterat i sitt remissvar – en risk för att ärendet kan bli mer omfattande än nödvändigt och att handläggningen kan ta längre tid. Detta gäller särskilt i fall då överförmyndaren och tingsrätten har olika uppfattningar om vilken utredning som bör inhämtas. Mot den bakgrunden är det enligt min mening angeläget att ytterligare klarlägga hur utredningsansvaret bör fördelas mellan tingsrätterna och överförmyndarna. För närvarande pågår det en utredning (Utredningen om bättre förutsättningar för gode män och förvaltare, Ju 2012:01) som bl.a. har i uppdrag att kartlägga hur tingsrätter och överförmyndare tillämpar bestämmelserna om utredningsansvar i ärenden där tingsrätten fattar beslut. Utredningen ska utifrån vad denna kartläggning visar överväga om det är lämpligt att överförmyndaren åläggs att bistå tingsrätten med att göra utredningen (

text: dir. 2012:16 s. 5

text: ). En kopia av detta beslut överlämnas därför till Justitiedepartementet. Ärendet avslutas.

type: avgorande


title: Kritik mot Byggnadsnämnden Region Gotland för långsam handläggning i ärenden enligt plan- och bygglagen (2010:900)

sammanfattning: I beslutet kritiseras byggnadsnämnden för långsam handläggning i strid mot tioveckorsfristen för prövning av ansökningar om bygglov och förhandsbesked. Dessutom innehåller beslutet uttalanden om tillämpningen av 9 kap. 27 § plan- och bygglagen.

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO framförde AA klagomål mot Byggnadsnämnden Region Gotland avseende handläggningen av ett bygglovsärende och ett ärende om förhandsbesked. Han uppgav bl.a. följande.

text: Den 16 juni 2011 lämnade han in en bygglovsansökan och en ansökan om förhandsbesked till enheten för bygglov och miljöskydd på Gotland. Han hade inte fått något mottagningsbevis eller förfrågan om kompletterande handlingar. Enligt

text: 9 kap. 27 § plan- och bygglagen

text: (2010:900, PBL) ska mottagningsbevis sändas till sökanden när en ansökan kommit in. Detta fick han även bekräftat vid kontakt med tjänsteman vid Boverket. Från den 5 juli 2011 kontaktade han varje tisdag bygglovskoordinatorn på Region Gotland och varje gång fick han svar att ärendena inte kommit upp för granskning ännu. Den 29 september 2011 fick han besked att ärendena hade börjat behandlas och att beslut skulle fattas vid nämndsammanträde den 26 oktober 2011. Den 17 november 2011 publicerade Gotlands tidningar en lista på vilka som beviljades bygglov och vilka som fick avslag. Hans ärende stod med under avslag. Han fick inte något utskick till sig. Den 3 december 2011 erhöll han besluten och information om förenklad delgivning med post.

text: Utredning

text: Ärendeblad i byggnadsnämndens ärenden dnr BN 2011/1636 och 2011/1637 begärdes in. Därefter remitterades ärendet till byggnadsnämnden som anmodades att yttra sig. Yttrandet skulle innehålla en redogörelse för handläggningen i ärendet och nämndens bedömning av denna.

text: Vid sammanträde den 14 december 2011 beslutade byggnadsnämnden följande yttrande.

text: AA:s två ärenden inkom den 16 juni 2011 till byggnadsnämnden och borde rätteligen ha avgjorts senast den 25 augusti 2011. Handläggningen har dock inte påbörjats förrän i mitten av september på grund av resursbrist. Något skäl till att förlänga handläggningstiden har inte funnits. AA har under perioden kontaktat byggnadsnämnden per telefon vid ett antal tillfällen. Av förbiseende eller okunskap om nya rutiner har beklagligtvis inget mottagningsbevis tillsänts AA. AA:s två ärenden avgjordes vid byggnadsnämndens arbetsutskott sammanträde den 26 oktober 2011, §§ 343 - 344. Båda ärendena avslogs. Byggnadsnämnden har som rutin att efter sammanträden hålla presskonferens. Lokalpressen är mycket intresserad av de ärenden som avgörs av nämnden och rapporterar i allmänhet redan nästkommande vardag vilka ärenden som avgjorts. Det medför att sökanden, sakägare och andra berörda i allmänhet kan läsa i lokaltidningen om utgången av deras ärende innan ärendet har kommit dem tillhanda per brev. Byggnadsnämnden är väl medveten om kraven i

text: 9 kap. 27 § plan- och bygglagen

text: . Nämnden kan med beklagande konstatera att inflödet av ärenden är så stort att verksamheten inte har kunnat hantera inkomna ärenden inom den tid som lagen anger. Byggnadsnämnden kan vidare konstatera att under det senaste året har verksamheten som hanterar bygglov haft oerhört stor arbetsbelastning. Antalet inkomna ärenden kulminerade de fyra sista arbetsdagarna i april 2011, då närmare 400 nya ärenden inkom. Det motsvarar nästan 25 % av antalet ansökningar under ett normalår. Skälet till inflödet är i första hand att bygglovstaxan höjdes den 2 maj 2011. Antalet inkomna ärenden har härefter inte minskat i förhållande till ett normalår. Försök att utöka antalet bygglovhandläggare har pågått sedan lång tid. Under 2011 har regionen annonserat handläggartjänster vid tre tillfällen. Kravet i den nya lagstiftningen har medfört att en stor andel av landets kommuner har försökt rekrytera handläggare och inspektörer under samma period. Gotland har dessvärre inte fått sökanden med tillräcklig kompetens i den utsträckning som behövts. Endast en handläggare har kunnat rekryteras. Byggnadsnämnden och verksamheten har dock vidtagit vissa åtgärder i försök att undvika brister i handläggningen. För att utreda resursbehoven i verksamheten har en behovsutredning gjorts under våren. Utredningen visar vilka resursbehov som finns och vilka åtgärder som behöver vidtas. En handlingsplan har utarbetats för att systematiskt åtgärda bristerna. Extra resurser har till viss del kunnat tillsättas, men tyvärr inte fullt ut. Det innebär att handläggningstiden i en del ärenden blivit oacceptabelt lång. Alla ansökningar hinner inte avgöras inom den enligt lagen föreskrivna tiden. Byggnadsnämnden arbetar kontinuerligt med frågan och förhoppningen är att nuvarande ärendebalanser har eliminerats under våren 2012.

text: AA yttrade sig över remissvaret och framförde bl.a. klagomål mot den ersättning som byggnadsnämnden krävde av honom för nedlagt arbete i ärendena.

text: Bedömning

text: 9 kap. 27 § första stycket

text: PBL Av

text: 9 kap. 27 § första stycket

text: PBL framgår att byggnadsnämnden ska handlägga ärenden om lov och förhandsbesked skyndsamt och meddela sitt beslut om lov eller förhandsbesked inom tio veckor från det att den fullständiga ansökningen

text: kom in till nämnden. Om det är nödvändigt på grund av utredningen i ärendet, får tiden förlängas en gång med högst tio veckor utöver de ursprungliga tio veckorna. Sökanden ska informeras om förlängningen och skälen för den innan den ursprungliga tidsfristen gått ut.

text: Tioveckorsfristen för prövning av ansökningar om bygglov och förhandsbesked infördes genom den nya PBL den 2 maj 2011. Skälet var att byggnadsnämnderna i många fall hade dragit ut på tiden oacceptabelt länge med avgöranden i ärenden om bygglov och förhandsbesked. Bl.a. hade JO under årens lopp haft anledning att rikta kritik mot flera byggnadsnämnder för långsam handläggning. Den grundläggande principen i

text: 7 § förvaltningslagen

text: (1986:223, FL) att ”varje ärende där någon enskild är part skall handläggas så enkelt, snabbt och billigt som möjligt utan att säkerheten eftersätts” hade med andra ord inte fått fullt genomslag – i varje fall inte när det gällde kravet på snabbhet i processen (

text: SOU 2008:68 s. 180

text: f.).

text: Den nya regeln om en tioveckorsfrist tillämpas parallellt med

text: 7 §

text: FL. Av den sistnämnda paragrafen följer att nämnden när en ansökan kommer in så snart som möjligt ska granska den för att undersöka om det behövs några kompletteringar. Om så är fallet, ska nämnden från sökanden begära in nödvändiga kompletteringar. Skyndsamhetskravet i

text: 7 §

text: FL innebär alltså att denna inledande granskning inte får anstå till slutet av tioveckorsfristen.

text: Vid den inledande granskningen bör nämnden också i en del fall kunna ta ställning till om det finns skäl att förlänga tioveckorsfristen med stöd av

text: 9 kap. 27 § första stycket andra meningen

text: PBL. I andra fall visar det sig först senare att ärendet är svårutrett och att det är nödvändigt att förlänga tiden. Av den tredje meningen i paragrafens första stycke följer att beslutet om förlängning måste fattas innan den ursprungliga tioveckorsfristen gått ut. Det bör påpekas att det inte är tillåtet att förlänga fristen på grund av nämndens arbetssituation; enligt lagen kan en förlängning bara motiveras med att det är nödvändigt på grund av utredningen i ärendet.

text: Paragrafen har inte försetts med några sanktioner utan regeringen bedömde att målet om en ökad effektivitet i beslutsprocessen kan nås ändå. I min hantering av klagomål har jag noterat att många som söker bygglov och förhandsbesked känner till tioveckorsfristen och på olika sätt använder den som påtryckningsmedel mot långsam handläggning vilket sannolikt bidrar till snabbare hantering. Härtill kommer att den byggnadsnämnd som försummar sina skyldigheter kan drabbas av kritik bl.a. från JO. Allvarliga försummelser kan naturligtvis också utgöra straffbart tjänstefel.

text: Handläggningen av AA:s ansökningar

text: AA:s ansökningar om bygglov och förhandsbesked kom in till byggnadsnämnden den 16 juni 2011. Nämnden har inte bett AA att komplettera ansökningarna och såvitt framkommit var de fullständiga redan då de kom in. Vidare har nämnden uppgett att det saknades skäl för en förlängning av

text: handläggningstiden. Mot denna bakgrund skulle nämnden ha meddelat beslut inom tio veckor från det att ansökningarna kom in, dvs. senast den 25 augusti 2011. Enligt uppgift från nämnden påbörjades handläggningen först i mitten av september 2011, flera veckor efter det att tioveckorsfristen hade gått ut.

text: Byggnadsnämnden meddelade beslut den 26 oktober 2011. Den totala handläggningstiden kom att uppgå till nästan 19 veckor. Handläggningen har alltså inte varit förenlig med de krav som uppställs i

text: 9 kap. 27 § första stycket

text: PBL.

text: Jag noterar vad byggnadsnämnden uppgett om en hög arbetsbelastning under år 2011 och om svårigheter att rekrytera ytterligare personal. Det är emellertid ingen tillräcklig ursäkt för en hantering i direkt strid mot lagen. Nämnden förtjänar kritik för detta.

text: Jag noterar att nämnden har vidtagit åtgärder för att komma till rätta med balanssituationen och utgår från att det kommer att leda till att hanteringen framöver kommer att ske i enlighet med reglerna i

text: 9 kap. 27 § första stycket

text: PBL.

text: Mottagningsbevis I

text: 9 kap. 27 § andra stycket

text: PBL finns en upplysning om att bestämmelser om att ett mottagningsbevis ska skickas till sökanden när en fullständig ansökan har kommit in och om innehållet i ett sådant bevis finns i

text: 8 § lagen (2009:1079)

text: om tjänster på den inre marknaden.

text: Lagen om tjänster på den inre marknaden innehåller enligt sin 1 § allmänna bestämmelser avseende tjänster som omfattas av

text: Europaparlamentets och rådets direktiv 2007/123/EG av den 12 december 2006

text: om tjänster på den inre marknaden (tjänstedirektivet) och som syftar till att genomföra direktivet. Lagens 8 § har följande lydelse:

text: Behörig myndighet ska sända ett mottagningsbevis till sökanden när en fullständig ansökan har kommit in. Mottagningsbeviset ska innehålla information om

text: 1. tidsfrist som avses i 7 § och, i förekommande fall, följden av att ett beslut inte fattas inom denna tidsfrist, och 2. möjligheterna till rättslig prövning av beslut. Tjänstedirektivets regler syftar till att skapa en gemensam marknad för tjänster. Det är tillämpligt på tjänster som tillhandahålls av tjänsteleverantörer som är etablerade i en medlemsstat (

text: artikel 2.1

text: ). I direktivet ställs bl.a. vissa krav på medlemsstaterna när det gäller de tillstånd som en tjänsteleverantör kan behöva ha för tillträde till och utövande av tjänsteverksamhet.

text: Regler om lov enligt plan- och bygglagen kan påverka utövandet av tjänsteverksamhet. I lagstiftningsförarbetena har därför ansetts att bestämmelser om bygglov samt mark- och rivningslov får anses falla inom tjänstedirektivets

text: tillämpningsområde och att tillståndsförfarandena därmed måste uppfylla kriterierna i bl.a. tjänstedirektivets artiklar om etableringsfrihet (

text: Ds 2008:75 s. 492

text: Reglerna om handläggningstid för lovärenden i

text: 9 kap. 27 § första stycket

text: PBL har ansetts förenliga med tjänstedirektivet (

text: prop. 2009/10:170 s. 374

text: ). De är tillämpliga för alla lovärenden, alltså även dem som inte omfattas av tjänstedirektivet. När det gäller mottagningsbevis har lagstiftaren emellertid valt att i PBL, i stället för att skriva in en regel om mottagningsbevis, hänvisa till regeln om mottagningsbevis i lagen om tjänster på den inre marknaden. Som jag har redovisat i det föregående innehåller emellertid denna lag enbart bestämmelser om tjänster som omfattas av tjänstedirektivet. Det innebär att den lagstadgade skyldigheten att skicka mottagningsbevis bara gäller sådana lovärenden som omfattas av tjänstedirektivet, alltså där den som söker lov är en tjänsteleverantör som är etablerad i en medlemsstat och som behöver lovet för tillträde till och utövande av tjänsteverksamhet. Beträffande andra lovärenden – exempelvis där den som söker lov är en villaägare som vill bygga ut sin veranda eller en tjänsteleverantör som är bosatt i ett land utanför den inre marknaden – finns inga bestämmelser i lag om skyldighet att skicka mottagningsbevis.

text: Jag har noterat att Boverket i en vägledning på sin hemsida (www.boverket.se) angett att byggnadsnämnden ska skicka ett mottagningsbevis i alla lovärenden. Även om, som jag redovisat, nämndens skyldigheter att skicka mottagningsbevis formellt sett bara gäller vissa av lovärendena, är det min uppfattning att det är lämpligt att nämnderna följer Boverkets rekommendationer och alltså agerar som om regeln om mottagningsbevis gäller generellt. Dels är det en otymplig ordning att särbehandla vissa lovärenden. Och viktigare är att det är till fördel för alla enskilda att få klart besked om när ansökan bedömts som fullständig och när ett beslut således kan förväntas.

text: Enligt min mening bör lagstiftaren överväga att ersätta hänvisningen i

text: 9 kap. 27 § andra stycket

text: PBL med en bestämmelse som föreskriver skyldighet för nämnderna att skicka mottagningsbevis i alla ärenden om lov och förhandsbesked. Jag har i ett annat sammanhang underrättat socialdepartementet om det (JO:s dnr 743-2012).

text: Vad AA i övrigt framfört föranleder ingen ytterligare åtgärd.

text: Ärendet avslutas.


nyckelord:
Allmänna handlingar
Domstolstrots

title: Anmälan mot LudvikaHem AB angående handläggningen av ett ärende om handlingsutlämnande

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO klagade AA på det kommunala bolaget LudvikaHem AB. Klagomålen gällde bolagets handläggning av ett ärende om handlingsutlämnande.

text: Av anmälan och till den fogade handlingar framgick bl.a. följande. Under försommaren 2006 begärde AA att få ta del av intresseanmälningarna avseende tjänsten som ny verkställande direktör i LudvikaHem AB. Intresseorganisationen SABO hade av bolaget fått i uppdrag att finna lämpliga personer till den aktuella tjänsten. I annonsen om tjänsten angavs att intresseanmälan skulle skickas till SABO. LudvikaHem AB beslutade den 30 maj 2006 att inte lämna ut intresseanmälningarna med motiveringen att de inte var allmänna handlingar hos bolaget. AA överklagade beslutet till Kammarrätten i Sundsvall som i en dom den 21 augusti 2006 slog fast att handlingarna var allmänna. Vid telefonsamtal den 24 augusti 2006 vidhöll ordföranden i bolaget att handlingarna inte var allmänna och att AA inte kunde få ta del av dem.

text: Utredning

text: Anmälan remitterades till LudvikaHem AB för utredning och yttrande. I remissvaret den 10 november 2006 anfördes följande. AA hävdar i sin inlaga till JO att LudvikaHem AB:s ordförande inte rättar sig efter gällande lagar och dessutom inte respekterar Kammarrättens i Sundsvall dom i ärendet. Så är inte fallet. LudvikaHem AB har gett SABO i uppdrag att ansvara för rekrytering av kandidater till ny VD för bolaget. I detta uppdrag har ingått Steg 1 - kartläggning av kompetensprofil - formulering och utformning av annonsmanus samt alla kontakter med annonsmedia Steg 2 - mottagare av intresseförfrågningar - förmedlande av information till intresserade

text: - bedömning av de personer som anmält intresse - urval av personer som bör bli föremål för närmare bedömning Steg 3 - inhämtning av referenser - medverkan vid intervju med av SABO utvalda kandidater (i detta fall 3 st.) - medverka vid diskussioner i samband med slutligt val av VD Avtalet har inte gett LudvikaHem AB rätt att på eget initiativ begära in, eller på annat sätt ta del av handlingar gällande intresseanmälningar som inkommit till SABO med anledning av annonseringen efter ny VD för LudvikaHem AB utöver de tre redovisade kandidaterna. I en dom i Kammarrätten i Jönköping, mål 330-05, fastslås att de handlingar rekryteringsföretaget tagit in för genomförande av uppdraget ej är att betrakta som allmänna före översändandet till uppdragsgivaren och följaktligen att enbart de handlingar som översänts är att betrakta som allmänna. Regeringsrätten har därefter beslutat att inte bevilja prövningstillstånd i målet (Regeringsrätten mål 2309-05). Avgörande för om handlingar som förvaras hos rekryteringsföretag skall anses vara allmänna avgörs av huruvida uppdragsgivarens representanter varit involverade i urvalsprocessen och de handlingar som begärts utlämnade utgjort ett led i tillsättningsförfarandet. Vidare att företrädare för uppdragsgivaren inte haft tillgång till några handlingar innan dessa översänts till uppdragsgivaren och att uppdragsgivaren inte heller haft någon påverkan på vilka kandidater som uppdragsgivaren erhållit från rekryteringsföretaget att ta ställning till samt att de kandidater som rekryteringsföretaget funnit lämpligast för tjänsten själva fått avgöra om deras namn skulle vidarebefordras till uppdragsgivaren. Rekryteringsföretagets handläggning fram till att ifrågavarande handlingar översänts till uppdragsgivaren är att betrakta som åtgärder före det egentliga tillsättningsförfarandet. På grund härav har inga handlingar varit allmänna före översändandet. På samma sätt förhåller det sig vad gäller LudvikaHem AB. I steg 3 har SABO, till LudvikaHem AB, lämnat förslag på tre kandidater. Därefter har det egentliga tillsättningsförfarandet påbörjats. LudvikaHem AB har därför haft fog för sitt beslut att vägra lämna ut de till rekryteringsföretaget ingivna intresseanmälningarna.

text: AA kommenterade remissvaret.

text: Rättslig reglering

text: Grundläggande regler om allmänna handlingars offentlighet finns i

text: 2 kap.

text: tryckfrihetsförordningen

text: (TF). Kapitlet reglerar även primärt frågan om utlämnande av allmänna handlingar. Enligt

text: 1 kap. 9 § första stycket sekretesslagen (1980:100)

text: skall vad som föreskrivs i TF om rätt att ta del av handlingar hos myndighet i tillämpliga delar också gälla handlingar hos bl.a. aktiebolag där kommuner utövar ett rättsligt bestämmande inflytande. Sådana bolag skall vid tillämpning av

text: sekretesslagen

text: jämställas med myndighet.

text: Enligt

text: 2 kap. 12 §

text: TF skall en allmän handling som får lämnas ut – som alltså inte omfattas av någon sekretessbestämmelse – på begäran genast eller så snart det är möjligt på stället utan avgift tillhandahållas den som önskar ta del av handlingen. Av

text: 2 kap. 13 §

text: TF framgår att den som önskar ta del av en allmän handling också har rätt att mot fastställd avgift få en avskrift eller en kopia av handlingen till den del den får lämnas ut. En begäran att få kopia av allmän handling skall behandlas skyndsamt.

text: Bedömning

text: I domen den 21 augusti 2006 uttalade Kammarrätten i Sundsvall att det inte hade framkommit något stöd för att avtalet mellan SABO och LudvikaHem AB utformats på ett sådant sätt att LudvikaHem AB verkligen skulle ha varit förhindrat att ta del av intresseanmälningarna om så hade begärts. Enligt kammarrättens mening måste SABO därför anses ha mottagit och förvarat handlingarna för kommunens räkning. Kammarrätten upphävde LudvikaHem AB:s beslut den 30 maj 2006 och förklarade att de handlingar som AA hade begärt att få ta del av utgjorde allmänna handlingar hos bolaget. Målet visades åter till LudvikaHem AB för prövning av AA:s begäran i sak.

text: Kammarrättens beslut att intresseanmälningarna utgjorde allmänna handlingar hos LudvikaHem AB var bindande för bolaget vid dess fortsatta handläggning av ärendet om handlingsutlämnande. Efter kammarrättens dom ålåg det LudvikaHem AB att skyndsamt infordra de begärda handlingarna från SABO och ta ställning till om dessa var offentliga. Såvitt framgår av utredningen har bolaget inte vidtagit någon åtgärd i detta syfte. LudvikaHem AB har i stället vidhållit att de begärda handlingarna inte var allmänna handlingar hos bolaget. Genom att inte efterkomma kammarrättens dom har bolaget på ett allvarligt sätt brustit i sina åligganden (jfr JO:s ämbetsberättelse 2003/04 s. 435 och 2006/07 s. 481). Jag förutsätter att LudvikaHem AB vidtar de åtgärder som åligger bolaget enligt det sagda.

text: Ärendet avslutas med den allvarliga kritik som ligger i det ovan anförda.


avgjordAv: Justitieombudsmannen Cecilia Renfors

title: Kritik mot landshövdingen i Skåne län för att ha använt sig av sin tjänstetitel i en privat angelägenhet

sammanfattning: Landshövdingen i Skåne län använde sin officiella e-postadress och tjänstetitel när hon som privatperson kontaktade socialnämndens ordförande angående ett ärende. Vidare hänvisade landshövdingen till sin tjänstetitel när hon påföljande dag, i samma privata angelägenhet, lämnade ett telefonsvararmeddelande till socialförvaltningens chef. En landshövding har en betydelsefull position inom statsförvaltningen och kan som regel förväntas vara väl känd inom sitt län. Om en landshövding använder sin titel i en privat angelägenhet finns det en stor risk för att detta kan uppfattas som ett påtryckningsmedel. När en landshövding agerar som privatperson måste han eller hon därför försäkra sig om att agerandet inte uppfattas på något annat sätt. Landshövdingen i Skåne län kritiseras för sitt agerande.

text: Bakgrund och anmälan

text: Enligt en artikel publicerad bl.a. i Nordvästra Skånes Tidningar den 21 juli 2013 skickade landshövdingen i Skåne län, AA, den 27 juni 2013 ett e-postmeddelande från sin officiella e-postadress som landshövding till ordföranden i Socialnämnden i Åstorps kommun, BB. Meddelandet rörde en ung kvinna som behövde hjälp.

text: E-postmeddelandet hade följande innehåll.

text: Hej BB! Du har, precis som jag, fått ett långt och utförligt mail om [den unga kvinnans] allvarliga situation. Jag kan inte förstå, att Du som ordförande inte kan få personalen till att ta nödvändiga kontakter. Det är Du som är ansvarig för verksamheten och om den inte fungerar måste ju Du agera! Jag har naturligtvis inte Din erfarenhet av social verksamhet, men mitt samvete klarar inte av att negligera att en människa eventuellt tar livet av sig utan att jag försökt förhindra detsamma. Om jag inte fått något nytt besked i ärendet […] före söndag kväll kommer jag på måndag vidta åtgärder. Jag hoppas jag slipper göra det. Vänliga hälsningar A

text: AA Landshövding Länsstyrelsen i Skåne […] Av en artikel i Helsingborgs Dagblads nätupplaga den 23 augusti 2013 framgick vidare att landshövdingen dagen efter e-postmeddelandet, dvs. den 28 juni 2013, lämnade ett meddelande på CC, chefen för socialförvaltningen i Åstorps kommun, telefonsvarare. Enligt en ljudfil som kom in till JO den 9 oktober 2013 från Åstorps kommun hade meddelandet följande innehåll.

text: Hej, detta är AA. Jag söker dig, CC, för att ha ett samtal. Jag vet att du går till semester i dag så jag är väldigt angelägen om att det sker innan du lämnar kontoret. [– – –] Återigen, vi känner inte varandra. Det är jag som är landshövding i Skåne och det är mycket angeläget för mig att jag får prata med dig innan du går till semester. […] I en anmälan till JO framförde DD kritik mot AA. Han menade att hon, genom epostmeddelandet och telefonsamtalet, hade överskridit sina befogenheter som landshövding när hon försökte ingripa i ett enskilt ärende som rörde en bekant. Till anmälan fogades ett antal tidningsartiklar.

text: Utredning

text: JO begärde att AA skulle yttra sig över vad som anfördes i anmälan avseende epostmeddelandet och telefonsvararmeddelandet. AA gav in ett yttrande där hon beskrev händelseförloppet enligt följande.

text: Den 16 juni fick hon ett e-postmeddelande som kopia från en person (EE) bosatt i Åstorps kommun. E-postmeddelandet var ställt till FF, socialsekreterare i Åstorps kommun, med kopia till chefen för socialförvaltningen CC och socialnämndens ordförande BB. EE var familjehemsförälder för en ung kvinna som hon var mycket orolig för. EE hade under en tid förgäves försökt få kontakt med socialförvaltningen i kommunen för att få hjälp.

text: Då EE inte kunde få kontakt med företrädare för Åstorps kommun vände hon sig i sin desperation till AA, som hon sedan tidigare känner förtroende för. AA reagerade starkt på vad EE framförde och blev besviken på kommunens brist på agerande.

text: Den 27 juni skickade hon ett e-postmeddelande till socialnämndens ordförande BB där hon tog upp den allvarliga situation som den unga kvinnan befann sig i och förde fram krav på att socialtjänsten skulle ta nödvändiga kontakter. Hon fick dock inte någon respons från socialförvaltningen. På eftermiddagen fredagen den 28 juni försökte hon därför kontakta chefen för socialförvaltningen per telefon. När hon inte fick tag i henne lämnade hon ett meddelande på hennes telefonsvarare.

text: AA anförde vidare följande.

text: Syftet med mitt e-postmeddelande var att få ansvariga i kommunen att förstå att det förelåg ett omedelbart behov av en insats. Mitt e-postmeddelande med krav på åtgärder och stöd till den utsatta kvinnan har inte något som helst att göra med länsstyrelsens verksamhet eller min tjänst som landshövding. Initiativet och engagemanget från min sida var av privat slag, vilket borde vara tydligt för de personer som mottog mitt e-postmeddelande. BB och jag har varit politikerkollegor i ett par decennier, så hon är säkert medveten om mitt engagemang för människor med hjälpbehov. Det ska också påpekas, att jag inte är bekant med [den unga kvinnan], jag har aldrig ens träffat henne. – – – Både mitt e-postmeddelande och telefonsvararmeddelandet tillkom i första hand på grund av ett starkt engagemang för personer med stora hjälpbehov och dessutom under tidspress. Eftersom avsikten varit att uppträda som privatperson borde inte länsstyrelsens e-postmall använts eftersom tjänstetitel och andra kontaktuppgifter med anknytning till länsstyrelsen automatiskt finns med i denna mall. I stället skulle en privat avsändare av e-postmeddelandet använts. Den 16 oktober kompletterade AA sitt yttrande med följande uppgifter.

text: Efter att ha lyssnat på meddelandet anser jag absolut inte att jag presenterat mig som landshövding, utan jag har använt min titel som ett förtydligande på vem jag är. DD kommenterade yttrandena.

text: Bedömning

text: Det får aldrig råda någon tvekan i frågan om en offentligt anställd tjänsteman uppträder i tjänsten eller som privatperson. En tjänsteman bör därför avhålla sig från att åberopa sin ställning när han eller hon agerar som privatperson. Det får självfallet inte förekomma att en tjänsteman i ett sådant sammanhang använder sin titel eller liknande på ett sådant sätt att det kan uppfattas som ett påtryckningsmedel (se t.ex. JO 2004/05 s. 54, dnr

text: En landshövding utses av regeringen och har som chef för länsstyrelsen en betydelsefull position inom statsförvaltningen. En landshövding kan som regel förväntas vara väl känd inom sitt län. Om en landshövding använder sin titel i en privat angelägenhet finns det en stor risk för att detta kan uppfattas som ett påtryckningsmedel. När en landshövding agerar som privatperson måste han eller hon därför försäkra sig om att agerandet inte uppfattas på något annat sätt.

text: AA:s kontakter med socialnämnden gällde en privat angelägenhet, även om saken inte rörde henne personligen eller någon bekant till henne. Av utredningen framgår att hon använde sin officiella e-postadress när hon skrev till socialnämndens ordförande och att hennes tjänstetitel framgick av meddelandet. Vidare framgår att hon hänvisade till sin tjänstetitel när hon lämnade ett telefonsvararmeddelande till socialförvaltningens chef. Båda meddelandena var formulerade på ett sätt som framstår som påtryckande, t.ex. när hon skrev ”[o]m jag inte fått något nytt besked i ärendet […] före söndag kväll kommer jag på måndag vidta åtgärder” och när hon sade ”[d]et är jag som är landshövding i Skåne och det är mycket angeläget för mig att jag får prata med dig innan du går till semester”.

text: AA har agerat som privatperson i sina kontakter med socialnämnden och skulle därmed inte ha använt sig av sin officiella e-postadress eller refererat till sin tjänstetitel. Det sätt hon uttryckte sig på i dessa kontakter var dessutom olämpligt. Det måste ha stått klart för henne att det kunde uppfattas som ett försök att använda sin position för att påverka handläggningen av ärendet. AA ska kritiseras för sitt agerande.


avgjordAv: Kerstin André

nyckelord:
Delegation/ ansvarsfördelning
Umgänge

title: Två uttalanden i protokoll från inspektion av Vård- och omsorgsnämnden i Sala kommun den 13-15 november 2001

text: Två uttalanden i protokoll från inspektion av Vård- och omsorgsnämnden i Sala kommun den 13–15 november 2001

text: Fråga om två avtal angående umgänge med barn var utformade så att socialnämnden bort godkänna dem

text: Vid en inspektion av Vård- och omsorgsnämnden i Sala kommun den 13–15 november 2001 granskades bl.a. ärenden vid familjerättsenheten.

text: Föräldrar kan träffa avtal rörande vårdnaden om barnet, barnets boende och en förälders umgänge med barnet. Frågan om godkännande av sådana avtal prövas av socialnämnden i den kommun där barnet är folkbokfört (se

text: 6 kap. 17 a §

text: FB). – – –

text: Vid granskningen uppmärksammades ett avtal där faderns umgänge med sonen var bestämt till varannan helg från fredag kl. 18.00 till söndag kl. 15.00. I ett annat avtal angavs att barnet skall åka till sin far på höstlovet och en vecka i samband med julen 2001.

text: Verkställighet av vad allmän domstol har bestämt i dom eller beslut om bl.a. vårdnad, boende eller umgänge söks enligt

text: 21 kap. 1 §

text: FB hos länsrätten. Av tredje stycket samma paragraf framgår att verkställighet av avtal enligt 6 kap. 6 §, 14 a § och 15 a § söks hos länsrätten. Det som föreskrivs om verkställighet av dom eller beslut som vunnit laga kraft gäller även ett sådant avtal.

text: När länsrätten förordnar om verkställighet finns möjlighet för rätten att enligt 21 kap. 4 § tredje stycket, när det påkallas av förhållanden som har inträffat efter domen eller beslutet, jämka vad som har bestämts om villkor eller tidpunkt för umgänget. I förarbetena till bestämmelsen (

text: prop. 1982/83:165 s. 16

text: och

text: ) framhölls bl.a. att en ändring av tidpunkten för umgänge kunde gälla inte bara tidpunkterna för hämtning och avlämnande av barnet under de dygn som hade bestämts utan också tiden för själva umgänget som sådant.

text: Socialnämnden har vid utformningen av dessa avtal att aktivt verka för att framtida tvistigheter mellan föräldrarna undviks. Ett avtal som är så oklart att det inte kan verkställas torde inte heller kunna godkännas av socialnämnden. Jag vill i detta sammanhang hänvisa till Regeringsrättens avgörande

text: RÅ 2000 ref. 30

text: där rätten hade att ta ställning till en ansökan om verkställighet av umgänge som enligt allmän domstols dom skulle ske vartannat veckoslut från fredag kl. 16.00 till söndag kl. 16.00. Regeringsrätten uttalade bl.a. att i ett fall som det förevarande, där tingsrätten inte har angett om det första umgängestillfället skall infalla under en jämn eller en udda vecka, bör verkställighet kunna komma i fråga, åtminstone om det kan klarläggas att parterna är ense i fråga om valet mellan jämna och udda veckor.

text: Mot bakgrund av det anförda vill jag uppmärksamma nämnden på vikten av att det av avtalen klart framgår vad parterna har kommit överens om. Det kan därför ifrågasättas om de aktuella avtalen inte borde ha utformats på ett mer preciserat sätt.

text: Fråga om en socialnämnds möjlighet att till en tjänsteman delegera rätten att överklaga domar och beslut som meddelats av en länsrätt

text: Vid en inspektion av Vård- och omsorgsnämnden i Sala kommun den 13–15 november 2001 granskades bl.a. nämndens delegationsordning. Med anledning av vad som då kom fram uttalade JO André i ett protokoll den 22 januari 2002 bl.a. följande.

text: Enligt gällande delegationsordningar hade nämnden till chefen för förvaltningen i stor utsträckning delegerat rätten att fatta beslut i hos nämnden förekommande ärenden. Nämnden hade samtidigt gett förvaltningschefen rätt att i flertalet fall i sin tur uppdra åt annan anställd att besluta i stället (jfr

text: 6 kap.

text: och

text: 37 §§

text: kommunallagen

text: [1991:900]). – – –

text: I vissa slag av ärenden får beslutanderätten inte delegeras. Delegationsförbudet gäller, enligt

text: 6 kap. 34 § kommunallagen

text: , bl.a. ärenden som rör myndighetsutövning mot enskilda, om ärendena är av principiell beskaffenhet eller annars av större vikt.

text: Av punkt 7 av förvaltningschefens delegationsordning, daterad den 14 februari 2001, framgick att den som har fattat ett beslut vilket sedan överklagas har delegation att överklaga länsrättens beslut till kammarrätten samt har rätt att begära inhibition. Enligt vad som uppgavs vid det avslutande mötet innebär detta att det inte är ovanligt att en tjänsteman överklagar till kammarrätten. Det gäller främst ärenden angående ekonomiskt bistånd. Enligt nämndens praxis skall de ärenden som är av mer principiell karaktär överklagas av nämnden.

text: I detta sammanhang bör två avgöranden från Regeringsrätten uppmärksammas. I

text: RÅ 1991 ref. 60

text: fann Regeringsrätten att ett delegationsbemyndigande, som inte är försett med ett förbehåll om att delegation inte får ske med avseende på ärenden av

text: principiell beskaffenhet eller andra ärenden av större vikt, i princip inte kan anses stå i överensstämmelse med

text: kommunallagens

text: regler om delegation. Vidare prövade Regeringsrätten i

text: RÅ 1994 ref. 67

text: huruvida en socialchef enligt den givna delegationen kunde anses behörig att överklaga en länsrättsdom angående bistånd. Delegationsbemyndigandet saknade det i

text: kommunallagen

text: angivna förbehållet att, vad gäller ärenden som rör myndighetsutövning mot enskilda, delegationen inte får omfatta ärenden av principiell beskaffenhet eller annars av större vikt. Regeringsrätten konstaterade att socialchefen hade utnyttjat sin beslutanderätt enligt den för nämnden gällande delegationsordningen i ett ärende som är av sådant slag att

text: kommunallagen

text: tillåter delegation av beslutanderätt. Under sådana omständigheter saknade det betydelse att delegationsordningen inte var försedd med ett förbehåll av den innebörd som föreskrivs i

text: kommunallagen

text: Mot bakgrund av dessa uttalanden från Regeringsrätten samt nämndens praxis att de ärenden som är av mer principiell karaktär skall överklagas av nämnden bör delegationsförteckningen kompletteras med ett förbehåll av det slag som följer av bestämmelsen i

text: 6 kap. 34 § kommunallagen


avgjordAv: Justitieombudsmannen Lilian Wiklund

nyckelord: Bistånd Hembesök Integritet

title: Kritik mot Utvecklingsnämnden i Helsingborgs kommun för att ha genomfört ett oanmält hembesök inom ramen för en utredning om försörjningsstöd

sammanfattning: I anslutning till ett oanmält hembesök i ett ärende om försörjningsstöd gjorde socialsekreterarna vissa iakttagelser genom ett köksfönster i en loftgång utanför sökandens bostad. Nämnden får kritik för det oanmälda hembesöket. Däremot anser JO att utredningen inte ger underlag för att hävda att socialsekreterarna vidtog några otillbörliga åtgärder för att försöka få insyn i sökandens bostad. JO har därför inte några synpunkter i den delen.

text: Anmälan

text: I en anmälan och en kompletterande skrivelse till JO framförde AA klagomål mot utvecklingsnämndens förvaltning i Helsingborgs kommun. Han anförde i huvudsak följande: Efter att han hade ansökt om försörjningsstöd som inneboende hos en tjejkompis gjorde socialsekreterare vid förvaltningen på eget initiativ ett hembesök hos honom utan att först meddela honom om detta. Han kände sig tvingad att släppa in dem. I samband med hembesöket tittade socialsekreterarna även in genom köksfönstret, vilket var mycket kränkande. Förvaltningen gjorde utifrån sina iakttagelser genom köksfönstret och vid hembesöket felaktigt bedömningen att han och hans hyresvärd levde under ett s.k. parliknande förhållande och beslutade att inte bevilja honom försörjningsstöd. Han har överklagat beslutet.

text: Utredning

text: JO hämtade inledningsvis in journalanteckningar och det aktuella beslutet angående försörjningsstöd från förvaltningen. Därefter begärde JO att Utvecklingsnämnden i Helsingborgs kommun skulle yttra sig över vad AA hade anfört i sina skrivelser vad gällde hembesöket.

text: I remissvaret anförde nämnden i huvudsak följande:

text: Varför hembesök?

text: I det aktuella fallet gjordes ett hembesök 2014-07-07 av socialsekreterare BB och CC; då det fanns oklarheter i underlaget kring boendeadress samt samboskap alternativt inneboendesituation, i den sökandes ansökan av försörjningsstöd. Vid

text: kontakt i telefon 2014-06-19 uppger AA att han sammanbor med sin flickvän; han uppmanas att komma tillsammans med henne för att söka försörjningsstöd. Vid nybesök 2014-06-25 kommer AA ensam och uppger då att han är inneboende hos en tjejkompis, och inte är tillsammans med flickvännen längre. Han uppger vidare att han skulle flytta in till flickvännen men att han istället bor på […] hos sin tjejkompis [DD]

text: Vilka rutiner grundas det på?

text:  För att bedöma om hyreskostnaden är skälig.  För att bedöma eventuellt sammanboende/inneboende.

text: Vid tidigare tillfällen uppgavs fakta som inte var samstämmiga om vilken boendeadress som var aktuell. Oklarheter kring samboskap alternativt inneboendeförhållanden var inte heller säkerställda för att kunna besluta om det ekonomiska biståndets storlek. Handläggaren ville därmed få klarhet i boendeförhållandena innan beslut om bistånd fattades.

text: Bemötandet enligt handläggaren

text: Socialsekreterarna ringde AA från kontoret innan hembesöket skedde. De fick inget svar men ringde ytterligare en gång från mobiltelefonen utanför ytterdörren. Eftersom de skulle på ytterligare ett hembesök tänkte de återkomma med ytterligare ett samtal. De förklarade varför de var där och frågade om det gick bra att hembesök gjordes; varpå AA släppte in handläggarna. De frågade om AA kunde visa lägenheten. Handläggarna erbjöds kaffe men avböjde då de strax skulle tillbaka till kontoret. Handläggarna backade och gick därifrån då AA började bli upprörd.

text: Bemötande

text: Huvudprincipen om integritet och den sökandes egen beskrivning av sin situation är grundläggande för socialtjänstens verksamhet. Vid ansökanstillfället läggs det stor vikt vid att den sökande är införstådd med de rutiner och regelverk som följs för att fastställa rätten till ekonomiskt bistånd. Handläggaren har informerat muntligen och skriftligen om detta vid ansökningstillfället. Handläggaren ringde före besöket och fick tillåtelse att stiga in i lägenheten. Det egna ansvaret över sin livssituation och även vikten av den enskildes eget ansvar att lämna riktiga uppgifter är tongivande. Med den grundprincipen i fokus; var det befogat att göra ett oanmält hembesök för att kunna bilda sig en uppfattning om vilken adress och under vilka förhållanden den sökande bodde då AA före hembesöket lämnat motstridiga uppgifter till grund för bedömning av hyra och att olika adresser var aktuella vid söktillfället.

text: AA fick tillfälle att yttra sig över remissvaret.

text: Bedömning

text: Rättsliga utgångspunkter och JO:s tidigare uttalanden om hembesök Den som inte själv kan tillgodose sina behov eller få dem tillgodosedda på annat sätt har enligt

text: 4 kap. 1 § socialtjänstlagen (2001:452)

text: , SoL, rätt till bistånd av socialnämnden för sin försörjning (försörjningsstöd).

text: Av

text: 11 kap. 1 §

text: SoL följer att socialnämnden ska inleda en utredning när någon har ansökt om försörjningsstöd. När nämnden gör en utredning om rätten till försörjningsstöd ska den iaktta socialtjänstens s.k. portalparagraf, 1 kap. 1 §

text: andra stycket SoL, om att verksamheten ska bygga på respekt för människors självbestämmanderätt och integritet.

text: JO har i flera ärenden behandlat frågor som rör förutsättningarna för att göra hembesök inom ramen för en utredning om rätt till försörjningsstöd (se bl.a. JO 2011/12 s 377, dnr 6514-2009 m.fl., JO 2011/12 s. 392, dnr

text: , JO 2013/14 s. 387, dnr

text: och JO 2013/14 s. 392, dnr

text: Av JO:s uttalanden i nämnda beslut framgår bl.a. följande. Socialnämnden – dess förvaltning och tjänstemän – kan i vissa ärenden ha ett befogat intresse av att få göra ett hembesök i en biståndssökandes bostad för att kunna bilda sig en uppfattning om vilka hjälpbehov som finns och i vad mån den enskilde har rätt till bistånd från socialnämnden. Det kan t.ex. vara svårt för beslutsfattaren att avgöra om den biståndssökande verkligen bor på en uppgiven adress eller om han eller hon är sammanboende med någon annan. Den enskilde kan också sakna möjlighet att ta fram egentlig bevisning som stöder de uppgifter som han eller hon har lämnat om sina förhållanden och sitt stödbehov. Ett verksamt sätt att få klarhet i fråga om de faktiska förhållandena kan uppenbarligen vara att tjänstemän vid socialnämndens förvaltning gör iakttagelser i samband med ett hembesök. Hembesök är dock ett utredningsmedel som inte får användas utan vidare och som måste hanteras med stor försiktighet. Det kan aldrig bli fråga om att socialnämnden mot den enskildes vilja bereder sig tillträde till hans eller hennes bostad. Ett sådant intrång kan nämligen strida mot

text: regeringsformens

text: och Europakonventionens bestämmelser om grundläggande fri- och rättigheter. Ett hembesök får alltså inte vara påtvingat utan måste ske med den enskildes samtycke. Det bör understrykas att frivilligheten måste vara reell. Grundlagsskyddet får inte kringgås genom att myndigheten genom ett hotfullt uppträdande eller genom antydningar om att den enskilde är tvungen att öppna sitt hem för ett besök förmår den berörde att godta en sådan begäran.

text: När det gäller s.k. oanmälda hembesök uttalade jag i ett beslut den 21 juni 2011 (JO 2011/12 s. 392, dnr

text: ) bl.a. följande. Principerna om självbestämmanderätt och integritet är grundläggande för socialtjänstens verksamhet. Utrymmet för att inom ramen för ett ärende som rör rätt till försörjningsstöd göra oanmälda hembesök torde således vara mycket begränsat och bör kunna godtas endast i undantagsfall, t.ex. om socialtjänsten befarar att det föreligger en nödsituation. I andra fall ska socialtjänsten, om den anser att det är nödvändigt att göra ett hembesök, diskutera saken med den enskilde så att denne får möjlighet att ta ställning till om han eller hon vill acceptera det intrång i den personliga integriteten som ett hembesök otvivelaktigt utgör.

text: I ett beslut den 8 november 2012 (JO 2013/14 s. 387, dnr

text: ) påpekade jag återigen vikten av att den enskilde ges verklig möjlighet att ta ställning till frågan om hembesök. I det fallet genomförde förvaltningen ett hembesök med kort varsel, i direkt anslutning till den enskildes besök vid förvaltningen, trots att den biståndssökande först hade uppgett att det inte gick att göra hembesöket

text: den aktuella dagen men sedan samtyckte till att så skedde. Jag ifrågasatte om det givna samtycket verkligen var reellt och om den sökande hade fått tillräckligt utrymme för att ta ställning till om hon ville acceptera hembesöket eller inte. Mot bl.a. denna bakgrund framstod det som om förvaltningen i det fallet eftersträvade samma effekt som av ett oanmält hembesök.

text: I ett beslut den 17 december 2012 uttalade jag mig om en förvaltnings rutiner för hembesök (JO 2013/14 s. 392, dnr

text: ). I det fallet genomförde förvaltningen regelmässigt en ”hembesöksrunda” i ärenden rörande försörjningsstöd. Ett hembesök kunde enligt förvaltningens rutin vara ”helt spontant” då utredarna ringde på dörren utan föranmälan. Det kunde också vara ”halvspontant”, då utredarna ringde strax innan, t.ex. nere i porten, och berättade att de var på väg. Mot bakgrund av vad jag hade uttalat om oanmälda hembesök ansåg jag att denna rutin inte var godtagbar.

text: Hembesöket den 7 juli 2014 Av utredningen framgår att AA kontaktade förvaltningen den 19 juni 2014 för att ansöka om försörjningsstöd och att han sedan besökte förvaltningen den 25 juni. Den 7 juli genomförde två socialsekreterare ett hembesök i AA:s bostad strax före kl. 9 på morgonen. Den 9 juli beslutade förvaltningen att avslå AA:s ansökan om försörjningsstöd vad gällde bl.a. hyreskostnad för juli då man bedömde att han hade en hushållsgemenskap med den kvinna han bodde hos och att det inte ansågs rimligt att han skulle ses som ensamstående. I beslutet, under rubriken Bostad, sägs bl.a. följande:

text: På det oanmälda hembesöket 140707 öppnar ingen dörren och AA rings upp men ingen svarar. Det kommer ett SMS från AA där han skriver att han inte kan prata just nu. Socialsekreterare CC tittar in genom köksfönstret, där man även kan se rakt in i vardagsrummet och ser inte att AA kommer upp därifrån, när han till sist öppnar dörren. Han uppger att han sov och att vi väckte honom. […]. Av journalanteckningar som upprättades efter avslagsbeslutet den 9 juli 2014 framgår att AA tog kontakt med enhetschefen och uppgav att han kände sig kränkt av hembesöket och förvaltningens bedömning att han och hyresvärden DD var sammanboende. AA överklagade det aktuella beslutet och begärde även att förvaltningen skulle ompröva det. Förvaltningen beslutade dock den 22 juli att vidhålla sitt tidigare beslut. I omprövningsbeslutet, under rubriken Beslutsmotivering, framgår följande beträffande hembesöket den 7 juli:

text: Med anledning av att AA inkommer med olika uppgifter görs ett hembesök för att klargöra boendeförhållandet. Inför hembesöket rings AA upp men ingen svarar. Trots detta planeras ett hembesök för att kunna utreda rätten till bistånd. Undertecknad och socialsekreterare CC knackar på och väntar ett tag. AA skickar då ett sms till undertecknad där det står ”Kan inte prata just nu. Jag ringer om en stund” kl. 8.38. Från det att AA skickar sms till att han slutligen öppnar och släpper in undertecknad samt socialsekreterare CC, står vi på loftgången utanför. Eftersom köksfönstret är precis bredvid ytterdörren står CC vid fönstret och kan se in. CC kan se ända in till vardagsrummet och soffan, men ser aldrig AA komma därifrån (vardagsrummet) när dörren väl öppnas. Trots att han uppgett att vardagsrummet är hans sovrum.

text: AA öppnar sedan dörren iklädd i morgonrock och ser nyvaken ut och uppger att vi väckte honom. Han frågar varför hembesöket ska göras. Undertecknad förklarar att hembesök görs för att få en klarhet i hans boendesituation. AA ursäktar sig och vill ordna upp lite grejer och stänger dörren igen. […] Det tar ca 1–2 minuter innan AA öppnar återigen och släpper in oss och erbjuder oss kaffe som undanbedjes. Nämnden har i sitt remissvar uppgett att socialsekreterarna ringde till AA från kontoret innan hembesöket gjordes, men att han inte svarade, och att man ringde honom på nytt när man stod utanför hans ytterdörr. Enligt nämnden släppte AA in socialsekreterarna sedan de frågat om de fick komma in och förklarat varför de var där. Nämnden har ansett att ett oanmält hembesök var befogat i det är fallet för att kunna bilda sig en uppfattning om på vilken adress och under vilka förhållanden AA bodde, då han före hembesöket hade lämnat motstridiga uppgifter.

text: Det är utrett att AA lät socialsekreterarna komma in i bostaden. Med den utgångspunkten var det alltså inte fråga om ett intrång i strid med

text: regeringsformens

text: skydd mot husrannsakan. Genom det som har kommit fram i utredningen råder det dock ingen tvekan om att hembesöket hos AA var oanmält. Utredningen ger intryck av att socialsekreterarna ville överraska AA med ett oanmält hembesök eftersom man ifrågasatte de uppgifter som han tidigare hade lämnat om sin boendesituation. En sådan anledning till ett oanmält hembesök är enligt min mening inte acceptabel. Även om AA släppte in socialsekreterarna fanns det i den aktuella situationen en stor risk för att frivilligheten inte var reell utan att AA kände sig tvingad att gå med på hembesöket. I en situation som denna, då förvaltningen ansåg att det var nödvändigt med ett hembesök, skulle man alltså först ha diskuterat saken med AA i lugn och ro så att han fick en verklig möjlighet att ta ställning till om han ville acceptera ett hembesök från förvaltningen. Genom det oanmälda hembesöket har handläggarna inte visat AA den respekt för hans självbestämmanderätt och integritet som ska prägla socialtjänstens verksamhet. Jag är därför kritisk till förvaltningens agerande.

text: AA har framfört att det var integritetskränkande att socialsekreterarna tittade in genom köksfönstret när de stod utanför hans ytterdörr. I det här sammanhanget vill jag rent allmänt framhålla att det naturligtvis inte är godtagbart att genom mer aktiva åtgärder försöka få insyn i en sökandes bostad i samband med ett hembesök, t.ex. att klättra upp på något föremål eller liknande. I det här fallet ger inte utredningen underlag för att hävda att socialsekreterarna vidtog någon otillbörlig åtgärd då insynen genom köksfönstret verkar ha varit spontan och svår att undgå med tanke på fönstrets placering bredvid ytterdörren i loftgången. Jag har därför inte några synpunkter på socialsekreterarnas agerande i den delen.


avgjordAv: Justitieombudsmannen Katarina Påhlsson

nyckelord:
Dokumentation
Häkte
Långsam handläggning

title: Allvarlig kritik mot Kriminalvården, anstalten Borås, för hanteringen av en intagens ansökan om akut tandvård

sammanfattning: En intagen i anstalten Borås, som skriftligen ansökt om akut tandvård bl.a. på grund av en trasig tand, hade när han villkorligt frigavs nästan sex månader senare fortfarande inte fått vård och hade dessförinnan själv avlägsnat den trasiga tanden. JO anser att handläggningen har varit helt oacceptabel. Enligt JO har hanteringen av den intagnes begäran inte varit förenlig med den rättsliga regleringen och ger intryck av nonchalans och godtycke. Vidare konstaterar JO att dokumentationen i det aktuella ärendet har varit närmast obefintlig. Hon finner att anstalten förtjänar allvarlig kritik. I beslutet uttalar JO vidare att anstalten måste se till att intagna som är i behov av akut tandvård får det så snabbt som möjligt och att det är viktigt att det finns tydliga, lämpligen skriftliga, närmare rutiner för hur sådana fall ska hanteras. De rutiner som har tillämpats i anstalten Borås framstår enligt JO som klart bristfälliga.

text: Anmälan

text: I en anmälan som kom in till JO den 18 maj 2021 framförde AA klagomål mot Kriminalvården, anstalten Borås, och anförde i huvudsak följande.

text: I januari 2021 ansökte han om akut tandvård på grund av att hans tand hade gått sönder. Vid tidpunkten för anmälan till JO har han fortfarande inte fått besöka tandläkare och har nödgats att ta ut tanden på egen hand genom att bända loss den med ett tandborstskaft. Detta har medfört oerhörd smärta. Det är inte okej att han inte har fått hjälp på över fyra månader. Han vill ha ersättning för sveda och värk.

text: Utredning

text: JO tog inledningsvis del av AA:s ansökan om tandvård. AA hade fyllt i att den avsåg akut tandvård samt att anledningen var att han hade tappat en tand och hade hål i tänderna. Han hade lämnat sitt medgivande till att anstalten fick förfoga över hans medel inom Kriminalvården. Ansökningshandlingen var inte daterad eller ankomstämplad, men personalen hade den 21 januari 2021 skrivit

text: ett yttrande på denna där det stod att AA hade en trasig tand och därför hade tandvärk. På ansökan fanns också en post-it lapp där följande framgick:

text: Har 14–15/5 själv tagit bort tanden som krånglade.

text: JO begärde därefter att Kriminalvården skulle yttra sig över uppgifterna i anmälan. Yttrandet skulle även innehålla en redogörelse för följande:

text: a) rutinerna för hur en intagens begäran om tandvård och tandläkarbesök ska hanteras och dokumenteras

text: b) väntetiderna för att få tandvård och Kriminalvårdens bedömning av hur dessa förhåller sig till de tider som anges i bilaga 2 till Kriminalvårdens handbok för hälso- och sjukvården inom Kriminalvården (

text: I sitt remissvar anförde Kriminalvården, region Väst, genom regionchefen, följande (bilagan har här utelämnats):

text: Uppgifter om sakförhållandena har hämtats in från VO Borås, anstalten Borås, där bl.a. följande uppgifter framkommit. AA inkom med en ansökan om akut tandvård för en trasig tand. Ansökan är inte stämplad av anstalten vilket i normalfallet ska ske. Personal har dock skrivit ett yttrande på ansökan daterat den 21 januari 2021 där AA:s aktuella kontostatus framgår samt att AA hade en trasig tand och därför hade tandvärk. Därefter finns det ingen dokumentation om att några ytterligare åtgärder vidtagits. Ärendet har förvarats hos vakthavande befäl för vidare handläggning när personalresurser samt tillgängliga tider hos folktandvården tillät sådana transporter. Anstalten har ingen skriftlig rutin för hur en intagens begäran om tandvård ska hanteras men hanteringen ska gå till enligt följande. Den intagne ansöker om akut eller grundläggande tandvård på en särskild blankett och på blanketten kan den intagne också medge att Kriminalvården får disponera den intagnes ekonomiska medel. Efter att personal mottagit ansökan ska den stämplas med datum då den inkommit. Därefter ska personal på ansökan yttra sig avseende de ekonomiska förutsättningarna samt hur de uppfattar den intagnes tillstånd. t.ex. om den intagne vill sjukanmäla sig för tandvärk och äter smärtstillande tabletter eller om det finns en tydlig svullnad eller inflammation. Ansökan ska därefter läggas i ett fack hos vakthavande befäl. Vakthavande befäl har sedan till uppgift att sortera i det stora antal ansökningar som inkommer samt också göra en bedömning om en ansökan avser akut eller grundläggande tandvård. Vakthavande befäl ska också ta ställning till hur akut ärendet är i förhållande till andra ansökningar om akuttandvård. Vakthavande befäl ska sedan, utifrån när personalresurser samt tillgängliga tider hos folktandvården tillåter det, planera och genomföra sådana transporter. Vakthavande befäl ringer inte folktandvården varje dag. Ibland ringer de oftare och ibland mer sällan. Rent praktiskt går det till så att vakthavande befäl tar fram ansökningarna och ringer folktandvården och hör om det finns några tider. Finns det inga tider så läggs högen med ansökningarna tillbaka i facket. Vakthavande befäl ringer då tillbaka till folktandvården efter några dagar/vecka eller veckor. Långt ifrån varje gång som vakthavande befäl ringer folktandvården finns det tider. Anstalten har endast tillgång till akuttider och för att en intagen ska få en akuttid ska också tandläkaren bedöma att ärendet är av akut karaktär. I något fall kan det också vara så att personal kontaktar vakthavande med ett ärende som de bedömer vara extra akut. I dessa fall ringer vakthavande befäl folktandvården och om det då finns en tid så går i så fall den intagne före alla andra intagna som lämnat in en ansökan tidigare och väntar på sin tur. Akuttandvårdsärenden kan

text: ibland ha hamnat mellan stolarna då anstalten under den aktuella perioden haft många fler förflyttningar än vanligt vilket kan ha påverkat kontaktpersonernas och vakthavande befäls arbetsbelastning. Det finns ingen generell uppföljningsplan i akuttandvårdsärenden utan det är upp till vakthavande befäl att dagligen göra en bedömning om det finns möjlighet att genomföra något av de akuta tandvårdsärendena eller inte. Ansökningarna om akuttandvård slängs när en behandling är genomförd. Det dokumenteras inte när-/om vakthavande befäl ringt till folktandvården för att försöka få en akuttid. Det dokumenteras inte heller vilken bedömning vakthavande befäl gjort av om det rör sig om akuttandvård eller inte eller varför en intagen prioriteras för akuttandvård före en annan intagen. Det är vidare svårt för vakthavande befäl att bedöma vad som verkligen är akut eller inte även om kontaktpersonerna och vakthavande befäl försöker göra en bedömning av den intagnes tillstånd. Det ska också tilläggas att det ibland har varit svårt för vakthavande befäl att få personal till transporterna. Under den aktuella perioden (21 januari-9 juli 2021) inkom det cirka tio ansökningar om akuttandvård. AA fick ingen behandling under den aktuella perioden eftersom det funnits få lediga tider hos folktandvården samt att andra ansökningar från intagna om akuttandvård bedömdes vara mer akuta än AA varför dessa prioriterades före honom. Anstalten bedömer att det inte går att säkerställa om anstalten brustit eller inte brustit i hanteringen av ärendet och kan inte bekräfta det som AA framför i sin redogörelse eftersom det saknas dokumentation.

text: Författningsbestämmelser

text: Av

text: 1 kap. 4 § Fängelselagen (2010:610)

text: framgår att varje intagen ska bemötas med respekt för sitt människovärde och med förståelse för de särskilda svårigheter som är förenade med frihetsberövandet. Av

text: 5 § Fängelseförordningen (2010:2010)

text: framgår att för varje intagen ska det föras en journal som dokumenterar den intagnes verkställighet. Av journalen ska det framgå vem som har dokumenterat en viss uppgift och när det gjordes. Av 1 kap 16 § Kriminalvårdens föreskrifter och allmänna råd om fängelse [

text: KVFS 2011:1

text: , FARK Fängelse, JO:s anm.] framgår att en intagen som behöver akuttandvård ska beredas sådan vård, om han eller hon medgett att anstalten för täckande av tandvårdskostnaderna får förfoga över hans eller hennes medel inom Kriminalvården. En intagen som behöver grundläggande tandvård ska beredas sådan vård, om det lämpligen kan ske och det är skäligt för att verkställigheten ska kunna genomföras på ett ändamålsenligt sätt. Av allmänna råd till 1 kap. 16 § FARK Fängelse framgår bl.a. att med akuttandvård avses avhjälpande av smärttillstånd orsakat av kariesskada, tappad fyllning, trauma eller akut infektion från tand, käke, tandfäste eller munslemhinna. Även insättning av temporär tandersättning till följd av akut uppkommen framtandsförlust betraktas som akuttandvård. Av bilaga 2 (Checklista vid akutsjukdom för vakthavande befäl) i hälso- och sjukvården, handbok för Kriminalvårdare m.fl. (

text: ) framgår avseende tandvård följande:

text: • Svåra infektioner (synlig svullnad), trauma på framtänder, svår värk kontakta tandläkare snarast – senast inom 24 tim.

text: • Värk i tand eller tandkött – tandläkartid inom sju dagar.

text: • Trasiga plomber med vassa kanter, trasig protes, tappade tänder – tandläkartid inom en månad.

text: Kriminalvårdens bedömning

text: Rutinerna för hur en intagnes begäran om tandvård och tandläkarbesök ska hanteras och dokumenteras Som framgått tidigare så finns det ingen skriftlig rutin som beskriver hur en intagens begäran om tandvård ska hanteras. Anstalten har dock redogjort för en muntlig rutin och hur denna ska tillämpas. Av anstaltens redogörelse framgår dock inte uttryckligen hur vakthavande befäl ska hantera ansökningar om akuttandvård dels avseende hur bedömningarna ska göras avseende om besvären ska betraktas som akut- eller grundläggande tandvård eller hur bedömningen görs när en intagen prioriteras framför en annan intagen. Det framgår inte heller när och hur ofta vakthavande befäl ska kontakta folktandvården eller vilka åtgärder som vid ett brådskande ärende kan behöva vidtas om det inte finns någon akuttid på folktandvården. Det finns heller ingen rutin som beskriver på vilket sätt hanteringen av dessa ärenden ska dokumenteras.

text: Väntetiderna för att få tandvård och hur de förhåller sig till de tider som anges i bilaga 2 Kriminalvårdens handbok för hälso- och sjukvården inom Kriminalvården (

text: ) Som framgår av

text: 1 kap. 16 §

text: FARK Fängelse ska en intagen som behöver akuttandvård beredas sådan vård, om han eller hon medgett att anstalten för täckande av tandvårdskostnaderna får förfoga över hans eller hennes medel inom Kriminalvården. I bilaga 2 (Checklista vid akutsjukdom för vakthavande befäl) i hälso- och sjukvården, handbok för Kriminalvårdare m.fl. (

text: ) framgår avseende tandvård att sådan behandling, beroende på problemens karaktär, ska erbjudas allra senast inom en månad men i vissa fall inom sju dagar eller inom 24 timmar. Av AA:s ansökan om akuttandvård framgår dels att AA hade en trasig tand och tandvärk och dels att AA medgett att anstalten för täckande av tandvårdskostnaden fick förfoga över hans medel inom Kriminalvården. Det framgår inte av yttrandet eller någon annanstans vilken typ av akutbesvär AA bedömts ha fallit under enligt bilaga 2 för att kunna avgöra hur snabbt han i så fall skulle behöva akuttandvård. Det finns heller ingen dokumentation på om vakthavande befäl gjort en annan bedömning än vad som framgår av personalens yttrande på AA:s ansökan. AA:s ansökan har heller inte datumstämplats varför det inte gått att klarlägga när den inkommit. Med hänsyn till att yttrandet på baksidan av ansökan är daterat den 21 januari 2021 så har den allra senast kommit in samma dag d.v.s. den 21 januari 2021 men den kan också ha inkommit tidigare än så. Kriminalvården kan först och främst konstatera att AA inte erhöll någon behandling inom någon av de tidsramar som framgår av bilaga 2 i handboken för hälsooch sjukvård. Det finns heller ingen dokumentation av vilka besvär AA bedömdes ha och hur snabbt han i så fall hade behövt beredas behandling. Kriminalvården kan utöver det dessutom slå fast att AA överhuvudtaget inte fick någon behandling för sina besvär på nästan sex månader fram till det att han frigavs villkorligt den 9 juli 2021 och att han också i maj 2021 själv tog bort tanden som krånglade. Anstalten har som förklaring till varför AA inte erhöll någon behandling bl.a. anfört att det funnits få tider hos folktandvården samt att det fanns andra intagna vars behov av akuttandvård bedömdes som mer akuta än AA. Huruvida det verkligen förhållit sig på det sättet har inte gått att klarlägga då det saknas dokumentation om och när vakthavande befäl ringt folktandvården för att försöka boka en tid eller på vilket sätt ansökningar från andra intagna om akuttandvård bedömdes vara mer akuta än AA. Kriminalvården konstaterar dock att det enligt uppgifter från anstalten själva inkom tio ansökningar om akuttandvård under den aktuella perioden. Mot denna bakgrund framstår det som högst osannolikt att det under en period på nästan sex månader ska ha funnits så få tider att AA inte någon gång kunnat få behandling för sina besvär. Lika osannolikt måste det ju vara att, då det väl funnits akuttider, AA:s besvär varje gång bedömts ha varit av mindre akut karaktär än andra intagnas.

text: Kriminalvården menar att avsaknaden av tydliga rutiner och dokumentation kan leda till en rad oönskade konsekvenser såsom godtyckliga bedömningar, rättsosäkerhet och onödig tidsutdräkt för intagna som en direkt följd. Det är allvarligt att en intagen inte får behandling för akuttandvård inom de tidsramar som Kriminalvården själva tagit fram och som framgår av bilaga 2 i handboken för hälso- och sjukvård. Att därutöver inte erhålla någon behandling överhuvudtaget på nästan sex månader är naturligtvis helt oacceptabelt. Oavsett vad anstalten anfört som förklaring till varför AA inte erhöll någon behandling så finns det ingen dokumentation som styrker att någon av dessa omständigheter förelegat. Vid en sammantagen bedömning av hanteringen av AA:s ärende anser Kriminalvården att både anstaltens hantering i det enskilda fallet samt avsaknaden av dokumentation varit bristfälliga. För AA:s del har dessa brister medfört att han inte fått den behandling som han skulle ha erhållit och som därför också orsakat honom onödigt lidande. Kriminalvården vill avslutningsvis lägga till att anstalten har tagit fram en skriftlig rutin för hantering av tandläkarfrågor (bifogas yttrandet). AA fick tillfälle att yttra sig över remissvaret men hördes inte av.

text: Bedömning

text: Vad JO inte prövar JO prövar inte frågor om skadestånd. AA:s krav på ersättning för sveda och värk ger därför inte anledning till någon åtgärd eller något uttalande från min sida.

text: Rättslig reglering Kriminalvården har i sitt remissvar redogjort för relevant rättslig reglering. Det finns också skäl att nämna följande.

text: I

text: 9 § första stycket förvaltningslagen (2017:900)

text: föreskrivs att ett ärende ska handläggas så enkelt, snabbt och kostnadseffektivt som möjligt utan att rättssäkerheten eftersätts.

text: Enligt

text: 9 § förordningen (2018:1746)

text: om kriminalvårdens behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens område får en sådan journal som avses i

text: 5 § fängelseförordningen

text: innehålla uppgifter om alla beslut som har fattats, viktiga händelser under verkställigheten och väsentliga uppgifter om vidtagna eller planerade åtgärder som gäller den intagne. Journalen får även innehålla uppgifter om andra omständigheter som är av betydelse för verkställigheten.

text: Hanteringen av AA:s begäran om akut tandvård har varit helt oacceptabel Det kan inledningsvis nämnas att JO såväl i anmälningar som under inspektioner återkommande får klagomål mot Kriminalvården i fråga om tandvård. JO har i tidigare beslut också kritiserat olika verksamhetsställen för dröjsmål med att bereda intagna sådan vård (se t.ex. JO:s beslut den 18 oktober 2018, dnr

text: , samt mitt beslut den 14 december 2020, dnr 477-2020, och inspektionsprotokoll, dnr 8042-2021). Vidare har Justitiekanslern (JK) riktat kritik mot ett häkte för att ha dröjt drygt fyra månader med att verkställa

text: ett beslut om akuttandvård (se JK:s beslut den 15 december 2021, dnr 2021/1994).

text: När det gäller AA:s ärende visar utredningen att han skriftligen har ansökt om akut tandvård bl.a. på grund av en trasig tand. Anstaltspersonalen skrev ett yttrande på ansökningshandlingen den 21 januari 2021. Det har därmed åtminstone sedan den tidpunkten varit känt för personalen att AA hade behov av tandvård. Det är vidare klarlagt att AA fortfarande inte hade fått sådan vård när han villkorligt frigavs den 9 juli 2021 och att han dessförinnan själv hade avlägsnat den trasiga tanden. Handläggningen av ärendet har alltså pågått under nästan ett halvår trots att AA gjorde gällande att behovet var akut och att även frågan om betalning tycks ha varit klar från början. Det är häpnadsväckande.

text: Kriminalvården har i remissvaret anfört att det är allvarligt att en intagen inte får akut tandvård inom de tidsramar som framgår av myndighetens egna riktlinjer och att det är helt oacceptabelt att AA inte fick någon behandling över huvud taget på cirka sex månader. Jag instämmer i den bedömningen. Hanteringen av AA:s begäran är inte förenlig med den rättsliga regleringen och den ger enligt min mening även intryck av nonchalans och godtycke. De förklaringar som har lämnats av anstalten kan inte på något sätt utgöra skäl för den behandling som AA utsatts för. Jag kan vidare konstatera att det enligt remissvaret saknas dokumentation i ärendet bl.a. när det gäller vilka överväganden som har gjorts av hur akut AA:s behov av tandvård varit och om tand- eller sjukvårdspersonal rådfrågats. Det finns inte heller någon dokumentation som visar om anstalten har vidtagit några faktiska åtgärder för att säkerställa att AA skulle få en tandläkartid. Dokumentationen i ärendet har alltså varit närmast obefintlig. Det är anmärkningsvärt och inger betänkligheter. Anstalten Borås förtjänar allvarlig kritik.

text: I denna del vill jag påminna om vikten av att Kriminalvården dokumenterar sina beslut, åtgärder och ställningstaganden på ett korrekt sätt. JO har vid upprepade tillfällen framhållit att detta är av stor betydelse för den enskilde som är föremål för myndighetens åtgärder, inte minst för att säkerställa att han eller hon får tillgång till de insatser eller det stöd som är motiverat, men även för att en korrekt dokumentation främjar rättssäkerheten i de ställningstaganden som rör den enskilde. Bristande dokumentation försvårar också för mig att utreda vad som har hänt och bedöma myndighetens agerande. Min uppfattning är att en intagens begäran om tandvård och tandläkarbesök alltid ska dokumenteras i den intagnes journal. Jag menar vidare att försök att boka tid liksom andra liknande åtgärder som vidtas för att tillgodose ett vårdbehov också bör noteras. Det är inte nödvändigt att det görs i den intagnes journal, men någonstans bör det anges.

text: Avslutande synpunkter Som framgått har bristerna i anstaltens hantering av AA:s ärende medfört att han inte har fått besöka en tandläkare. Enligt min mening måste anstalten se till

text: att intagna som är i behov av akut tandvård får det så snabbt som möjligt. Oavsett om det under den aktuella tidsperioden fanns få tider hos tandläkaren är det naturligtvis viktigt att det finns tydliga, och lämpligen skriftliga, närmare rutiner för hur intagnas begäran om tandvård ska hanteras. De rutiner som har tillämpats i anstalten Borås framstår som klart bristfälliga. Kriminalvården har tillsammans med remissvaret lämnat in en skriftlig rutin för vakthavande befäls hantering av tandvårdsärenden som anstalten nu har tagit fram. Det finns inte grund för mig att ifrågasätta att vakthavande befäl har getts i uppdrag att boka tandläkartid och jag förstår att det är den befattningshavaren som ordnar transporter för att en intagen ska kunna genomföra ett sådant besök utanför anstalten. Jag konstaterar dock att vakthavande befäl också har anförtrotts uppgiften att göra prioriteringen mellan intagna och i det sammanhanget bedöma deras behov av akut tandvård. Sådana överväganden kan vara långt ifrån enkla och jag utgår från att vakthavande befäl samråder med avdelningspersonalen eller vid behov utbildad tandvårdspersonal. Rent allmänt vill jag understryka att kriminalvårdstjänstemän, som normalt inte är medicinskt utbildade, bör vara mycket försiktiga vid bedömningen av intagnas behov av tandvård och aldrig nonchalera intagnas uppgifter i det avseendet (jfr

text: JO 2010/11 s. 238

text: ). Jag vill även peka på att jag i mitt tidigare nämnda beslut den 14 december 2020 uttalade bl.a. att faktiska förhållanden och praktiska förutsättningar inte får vara styrande för när en intagen kan få nödvändig vård.

text: Av ett yttrande från myndigheten i ett annat ärende hos JO framgår att det har initierats ett särskilt uppdrag inom regionen för att ta fram skriftliga rutiner för intagnas tandvård (se JO:s ärende med dnr 3340-2021). Jag välkomnar givetvis detta och utgår från att intagna i anstalten Borås framöver får den tandvård som de har rätt till.

text: Avslutningsvis kan nämnas att jag i dag har fattat beslut även i det nyss nämnda ärendet. I det beslutet har jag också kritiserat Kriminalvården, häktet Göteborg, för hanteringen av en intagens ansökan om akut tandvård och för bristande dokumentation.

text: Ärendet avslutas.


avgjordAv: Hans-Gunnar Axberger

title: Anmälan mot Stockholms kommun

text: AA har till JO anmält att Stockholms kommun bryter mot

text: språklagen (2009:600)

text: genom att kommunen i olika sammanhang använder sig av engelska i stället för svenska. Som exempel anges bl.a. kommunens beskrivning av Stockholm som ”the Capital of Scandinavia” och att Stockholms Näringslivskontor numera heter ”Stockholm Business Region”.

text: Språklagen

text: trädde i kraft den 1 juli 2009. Den innehåller bl.a. bestämmelser som syftar till att ange svenskans och andra språks ställning i det svenska samhället samt till att värna svenskan och den språkliga mångfalden i Sverige. Lagen fastslår bl.a. att svenska är huvudspråket i Sverige samt att det allmänna har ett särskilt ansvar för att svenskan används och utvecklas.

text: Språklagens

text: bestämmelser innebär sålunda inte ett generellt förbud för det allmänna att utanför kärnområdet använda sig av andra språk än svenska, även om avsikten är att svenska ska användas i stället för andra språk när det är möjligt med hänsyn till verksamheten. I förarbetena anges att behovet av insatser för att värna svenskan som huvudspråk skiftar mellan olika sektorer av samhället och att det därför inte är möjligt att i lagen närmare precisera vad ansvaret innebär. Myndigheter och andra offentliga organ, där behov av åtgärder kan finnas, bör dock analysera den egna verksamheten och komma fram till hur de i det löpande

text: arbetet ska leva upp till sitt ansvar att värna svenskan som vårt huvudspråk (se

text: prop. 2008/09:153 s. 19

text: f).

text: Det som nu anmälts faller utanför det s.k. kärnområdet och kan vara föremål för skiftande lämplighetsbedömningar. Mot den bakgrunden och med beaktande av att det inte varit lagstiftarens ambition att i detalj reglera myndigheternas språkanvändning anser jag inte att det finns tillräckliga skäl att kritisera Stockholms kommun för att den använt sig av engelska uttryck i de sammanhang som anmälaren uppmärksammat.

text: Anmälan föranleder därför ingen annan åtgärd från JO:s sida än att detta beslut tillställs Stockholms kommun med en erinran om att

text: språklagen

text: ålägger det allmänna ett särskilt ansvar för att svenskan används och utvecklas.


avgjordAv: Cecilia Nordenfelt

title: Anmälan mot Överförmyndaren i Ekerö kommun, angående dröjsmål med att besluta om arvode för uppdrag som god man

text: Anmälan

text: I en anmälan, som kom in till JO den 9 januari 2009, klagade AA bl.a. på överförmyndarens dröjsmål med att fatta beslut om arvode för hans uppdrag som god man.

text: Till sin anmälan bifogade AA ett flertal handlingar. Av dessa framgick bl.a. att överförmyndaren den 10 juni 2008 i tolv ärenden fattade beslut om arvoden avseende godmansuppdrag som utförts under år 1999 och delar av år 2000.

text: Utredning

text: Anmälan i den del som avsåg dröjsmål med att fatta beslut om arvode remitterades till överförmyndaren för yttrande. I sitt remissvar anförde överförmyndaren BB bl.a. följande.

text: Överförmyndaren beslutar om arvode i samband med att granskning av års- eller sluträkning är slutförd, vilket innebär året efter uppdragets utförande eller samma år vid granskning av sluträkning. Dåvarande överförmyndarnämnden brast i handläggningen vad avser AA:s ärenden. Han borde rätteligen ha erhållit arvodesbeslut i samband med att granskningen var slutförd. Skälen till den bristande handläggningen torde ha varit att såväl ledamöter i nämnden som nämndens sekreterare under denna period samtidigt var involverade i olika processer och beslut i AA:s ärenden. Samtliga beslut om arvode 1999 överklagades till såväl tingsrätt och hovrätt, det inkom uppgifter till nämnden att uppdrag ej sköttes av AA varvid beslut om byte skedde som överklagades. AA begärde entledigande från övriga uppdrag, AA inkom ej till nämnden med begärda redovisningshandlingar och förhandlingsdag utsattes i tingsrätten vad avsåg vitesföreläggande. Förhandling i tingsrätten ställdes senare in då AA slutligen inkom med begärda handlingar till nämnden. Samtliga ledamöter i nämnden var delaktiga i granskningen av redovisningshandlingarna.

text: AA gavs tillfälle att yttra sig över remissvaret.

text: Genom kompletterande uppgifter från Ekerö kommun har framkommit att den 1 januari 2003 ersatte kommunen sin överförmyndarnämnd med en överförmyndare.

text: Bedömning

text: Av utredningen framgår att det i ett flertal ärenden dröjde mer än åtta år från det att godmansuppdragen avslutades till dess att överförmyndaren meddelade beslut om arvode för uppdragen. Besluten meddelades dessutom först sedan AA vänt sig till myndigheten med förfrågningar om sitt arvode. Dröjsmålet med att meddela beslut är oacceptabelt, och jag är mycket kritisk till det inträffade. Ärendet avslutas.