nyckelord:
Anstalt
Avskildhet (isolering)
Dokumentation
Sjukvård

sammanfattning: En kvinnlig intagen med psykiatrisk problematik var vid flera tillfällen placerad i avskildhet på grund av att det fanns risk för hennes säkerhet till liv eller hälsa. I beslutet kritiseras anstalten Ystad för att den intagna vid ett av tillfällena inte undersöktes av läkare i enlighet med bestämmelsen i 6 kap. 10 § fängelselagen. Anstalten får vidare kritik för upprepade dokumentationsbrister, bl.a. när det gäller läkares bedömning efter en sådan undersökning och då den intagna hade placerats i ett bostadsrum med begränsad utrustning. I beslutet berörs även Kriminalvårdens brist på platser för kvinnliga intagna med psykisk sjukdom och dåligt psykiskt mående.

text: [P]

text: Kritik mot Kriminalvården, anstalten Ystad, för att en intagen som placerats i avskildhet inte blev undersökt av läkare m.m.

text: Anmälan

text: I en anmälan som kom in till JO den 1 april 2022 klagade AA på hur hon blev behandlad i anstalten Ystad i samband med att hon mådde psykiskt dåligt. Hon anförde i huvudsak följande.

text: Vid nyår 2021/22 tog hon en överdos men fick inte åka till sjukhus utan låstes in i obs:en [observationscell, JO:s anm.] i sex dygn. Hon fick inte återgå till sin avdelning eftersom anstalten inte ville ringa in extra personal som kunde ha koll på henne. En av de anställda sade att personalen inte skulle behöva lida för att hon mådde dåligt.

text: Den 24 mars 2022 fick hon ett ångestanfall och skadade sig själv. Hon fick inte åka till sjukhus trots att hon hade svalt glas. I stället stängdes hon in i ett isoleringsrum med en stålbrits och en madrass av plast. Det var kallt i rummet, men personalen gav henne varken filt, strumpor eller tjock tröja. När hon bad om strumpor pekade det vakthavande befälet med hela handen och skrek högt ”nej” strax intill hennes ansikte. Dagen därpå ansåg psykiatrikern och psykologen att hon genast skulle tas ut från obs:en. Hon tvingades dock att stanna där i fem dygn. Den 28 mars lovade personalen att hon skulle släppas ut från isoleringsrummet, men hon blev kvar i ytterligare ett dygn. Kriminalvårdspersonalen agerade fel när de låste in henne, skrek på henne och lät henne frysa trots att de var fullt medvetna om att hon mådde psykiskt dåligt. Hon går i

text: behandling hos en psykolog och psykiatrikern har skrivit ett intyg om att hon bör vårdas på en rättspsykiatrisk avdelning. Den som mår psykiskt dåligt straffas hårdare än andra i anstalt.

text: Utredning

text: Inledningsvis hämtade JO in och granskade patientjournal, daganteckningar och beslut om placering i avskildhet som rör AA. Av handlingarna framgår bl.a. att hon hade varit placerad i avskildhet vid flera tillfällen under perioden december 2021–mars 2022. Avskildhetsbesluten hade fattats med stöd av

text: 6 kap. 7 § första stycket 2 fängelselagen (2010:610)

text: och grundats på att det funnits risk för AA:s säkerhet till liv eller hälsa. Handlingarna visar också att AA hade transporterats till en psykiatrisk vårdavdelning den 11 januari 2022.

text: Anmälan remitterades till Kriminalvården. JO begärde att myndigheten i sitt yttrande särskilt skulle belysa följande frågor:

text: 1. Har läkarundersökningar i enlighet med

text: 6 kap. 10 § fängelselagen

text: gjorts i samband med att AA var placerad i avskildhet den 29 december 2021– 4 januari 2022, den 10 och 11 januari 2022 samt den 24–29 mars 2022? Har dessa undersökningar i så fall dokumenterats?

text: 2. Vilka överväganden gjorde anstalten om transporten av AA till en extern sjukvårdsinrättning efter hennes läkarbesök den 10 januari 2022?

text: 3. Tog anstalten på nytt ställning i frågan om AA skulle vara placerad i avskildhet efter att hon besökt anstaltens läkare den 25 mars 2022?

text: 4. Har anstalten dokumenterat om AA under de nämnda avskildhetsperioderna var placerad i en cell utan normal utrustning och skälen till det?

text: Kriminalvårdens remissvar I sitt remissvar anförde Kriminalvården, Region Syd, genom regionchefen, följande:

text: Uppgifter har inhämtats från anstalten Ystad via samtal med flera kriminalvårdsinspektörer och med vakthavande befäl (VB). Uppgifter har även inhämtats från den regionala sjukvårdssamordnaren samt från kriminalvårdsregistret (KVR).

text: Läkarundersökning i samband med avskildhet

text: Avskildhet den 29 december 2021 till den 3 januari 2022 I samband med att AA skulle gå till sysselsättning efter lunch onsdagen den 29 december 2021 dök hon inte upp och personal fann henne då i bostadsrummet där hon utfört självskadande handlingar. Efter besök hos sjukvården där hon träffar anstaltens sjuksköterska konstateras att skärsåren är ytliga, vilket finns antecknat i sjukjournalen, varvid även framgår att AA blir arg över att hon inte får åka till sjukhus. Efter besök hos sjukvården tas beslut om avskildhet med anledning av att det föreligger risk för den intagnes säkerhet till liv eller hälsa, varför det är nödvändigt att AA hålls avskild från andra intagna. Utöver kontakten med sjukvården innan beslut om avskildhet fattas har det inte antecknats någonstans i KVR eller i sjukjournalen att det skett någon bedömning av läkare

text: under avskildheten. Vid samtal med beslutsfattare framgår att det med största sannolikhet har förts ytterligare diskussioner med sjukvården gällande intag av tabletter m.m. men att det inte gjorts någon formell läkarbedömning.

text: Avskildhet den 10–11 januari 2022 Vid besök hos anstaltens läkare den 10 januari 2022, efter fortsatta självskadehandlingar, bedömer denne att AA är i behov av vård utanför Kriminalvården och då det även bedöms att AA inte kan ta ett grundat ställningstagande till sitt vårdbehov skrivs ett vårdintyg. Det framgår även att läkaren anger att det ska finnas ett extravak tills avfärd sker till psykakuten. Anstalten beslutar därefter om avskildhet kl. 14.30 den 10 januari 2022 med ständig tillsyn tills AA transporteras till extern sjukvårdsinrättning den 11 januari 2022. Det sker ingen ytterligare läkarbedömning efter att AA blivit avskild, dock är anstaltens läkare införstådd med att AA hålls avskild till transport kan ske då denne förordar extravak.

text: Avskildhet den 24–29 mars 2022 AA avskiljs den 24 mars 2022 kl. 9.00 då det upptäckts att hon har utfört självskadande handlingar på sitt bostadsrum. Beslut om avskildhet fattas på grund av att det föreligger risk för AA:s säkerhet till liv eller hälsa, varför det är nödvändigt att hon hålls avskild från andra intagna. Av daganteckning den 24 mars i KVR framgår det bedöms finnas behov av tillsyn var 30 minut och att bedömning har skett i samråd med anstaltens sjuksköterska. AA träffar anstaltens läkare den 25 mars 2022 där det konstateras att det inte finns skäl för inneliggande extern sjukvård. Läkaren rekommenderar att AA så småningom kan återgå till normalavdelning. Det konstateras även att det inte finns skäl till sjukvårdstillsyn. Vid samtal med kriminalvårdsinspektör angående rutiner runt läkarbedömningar enligt

text: 6 kap. 10 § fängelselagen (2010:610)

text: , FäL, samt dokumentation framgår följande. Det har funnits brister i rutinen och även kunskap om när en läkarbedömning ska ske vid avskildhet och vilket syfte denna har. Vidare sker heller ingen dokumentation i KVR i avskildhetsärendet när en bedömning har skett av läkare. Anstalten kommer dock att arbeta aktivt med denna fråga under hösten och även avropa resurser för att hålla utbildning m.m. AA har dock kontinuerlig kontakt med sjukvården och då även anstaltens psykolog.

text: Transport till extern sjukvårdsinrättning

text: Mot bakgrund av att anstaltens läkare skrev ett vårdintyg den 10 januari 2022 och att den externa vården ska påbörjas omgående har frågor ställts till anstalten om skälen till varför AA inte transporterades till extern sjukvård förrän den 11 januari kl. 8.15. Av anteckning den 10 januari kl. 13.55 av sjuksköterska framgår att det på grund av personalbrist inte kommer att kunna ske någon transport under dagen. Vid samtal med kriminalvårdsinspektör framgår att det vid tiden för avskiljandet var en omfattande brist på personal då det var en pågående period av många sjuka i covid både bland personal och intagna.

text: Bedömning av fortsatt placering i avskildhet efter läkarbesök

text: Vid avskildheten den 24–29 mars 2022 besökte AA anstaltens läkare den 25 mars där det konstaterades att det inte fanns behov av inneliggande extern sjukvård och att AA så småningom bedömdes kunde gå tillbaka till normalavdelning. Av KVR framgår i daganteckningar att det under avskildheten trappas ned på tillsynen av AA och att denna avslutas den 28 mars 2022 kl. 14.30. Sedan hävs avskildheten den 29 mars kl. 10.10. Det har inte skett någon ny formell prövning av avskildheten efter läkarbesöket.

text: Vid samtal med kriminalvårdsinspektör framgår att det inte bedömdes ha skett sådana förändringar efter läkarbesöket som medförde att ett nytt beslut angående avskildheten behövde fattas. Anstaltens läkare har i och för sig angett att AA så småningom kan gå tillbaka till normalavdelning. Anstalten anser att genom uppföljningen av avskildheten med nedtrappning av tillsyn för att säkra att AA inte genomför fler självskadande handlingar följs läkarens råd.

text: Dokumentation av utrustning i isoleringscell vid avskildhet

text: Av KVR framgår följande. Vid avskildheten den 29 december 2021 anges i beslutet att avskildheten sker i rum med begränsad inredning på grund av skaderisken. Även i avskildhetsbeslutet från den 10 januari 2022 framgår i beslutet att avskildheten kommer att ske i en cell med begränsad inredning. Det finns dock inget angivet i beslutet om avskildhet från den 29 mars 2022 [troligtvis avses beslutet den 24 mars 2022, JO:s anm.] om val av cell med begränsad inredning. Det finns även få anteckningar om tillförande av utrustning till cellen. Däremot skrivs det logglistor angående vad som sker under avskildheten som sparas där det framgår när böcker och kläder har lämnats in, dock inget om utrustning till cellen tillförs. Vid samtal med kriminalvårdsinspektör, med chefsansvar för VB, angående rutiner runt dokumentation framgår att det har identifierats en brist gällande detta och att det har påbörjats ett arbete för att förbättra dokumentationen i avskildhetsärenden. Bl.a. har samtal hållits med personal på isoleringsavdelningen samt att mail har skickats ut den 23 maj 2022 med instruktioner hur anteckningar ska göras i KVR vid lättnader m.m. Det har även skett flera förändringar avseende vilken kriminalvårdsinspektör som är närmsta chef till VB gruppen, som är beslutsfattare vid avskildheter, och hon kommer själv att byta tjänst inom kort.

text: Behandling under avskildhet

text: AA har uppgett att hon under avskildheter har blivit kränkt av personal och inte heller fått tillräckligt med sängkläder m.m. Det har inte bedömts möjligt att utreda närmare vad som sagts vid enskilda tillfällen av personal då det har gått relativt långt tid sedan avskildheten. Hur utrustat ett bostadsrum är och vilka tillhörigheter som lämnas in i cellen är beroende på vilken grund beslutet om avskildhet har fattats. I aktuella fall har AA blivit avskild efter att ha skadat sig själv. Vid samtal med kriminalvårdsinspektör gällande behandling under avskildhet framkommer följande. När någon blir avskild för självskadebeteende och har tillsyn så finns det ofta, åtminstone inledningsvis, ett behov av att cellen inte har några inventarier som kan användas av den intagne för att skada sig själv. När det gäller bemötande från personal under avskildheten pågår ett kontinuerligt arbete med att diskutera etik och värdegrundsfrågor. Vid genomgång av ärendet med kriminalvårdschefen för anstalten Ystad framkommer bl.a. följande. Kriminalvården är inte rustad för att ta hand om intagna som åtminstone periodvis behöver vård inom psykiatrin. Även när vårdintyg utfärdas och den intagne bereds vård inom den externa sjukvården sker detta endast under en kortare tid varefter den intagne får återvända till Kriminalvården. Framförallt innebär detta att placeringar inom Kriminalvården av dessa kvinnliga intagna blir problematisk då det i dagsläget inte finns platser för särskilt resurskrävande intagna (SRI) på kvinnoanstalter. Den identifierade bristen på rutiner runt dokumentation kommer att arbetas aktivt med under hösten innefattande att titta på hur andra enheter dokumenterar, som har fungerande rutiner i denna fråga, samt vid behov avropa insatser av regionalt placerade jurister.

text: Aktuella författningsbestämmelser

text: Av

text: 1 kap. 4 § fängelselagen (2010:610)

text: , FäL, framgår att varje intagen ska bemötas med respekt för sitt människovärde och med förståelse för de särskilda svårigheter som är förenade med frihetsberövandet. Av 1 kap. 6 § FäL framgår att verkställigheten inte får innebära andra begränsningar i den intagnes frihet än som följer av denna lag eller som är nödvändiga för att ordningen eller säkerheten ska kunna upprätthållas. En kontroll- eller tvångsåtgärd får endast användas om den står i rimlig proportion till syftet med åtgärden. Om en mindre ingripande åtgärd är tillräcklig ska den användas. Av 6 kap. 7 § 1 st. 2 p FäL framgår att en intagen får hållas avskild från andra intagna om det är nödvändigt med hänsyn till att det finns en risk för den intagnes eller någon annans säkerhet till liv eller hälsa. Av 6 kap. 10 § FäL framgår att en intagen som hålls avskild från andra intagna på grund av att han eller hon uppträder våldsamt eller är farlig för sin egen säkerhet till liv eller hälsa ska undersökas av läkare så snart som möjligt. En intagen som av andra skäl hålls avskild från andra intagna ska undersökas av läkare om det behövs med hänsyn till den intagnes hälsotillstånd, dock minst en gång i månaden. Av

text: 18 § fängelseförordningen (2010:2010)

text: framgår att om en intagen hålls avskild enligt

text: 6 kap.

text: 9 §§

text: fängelselagen (2010:610)

text: ska åtgärden dokumenteras. Av dokumentationen ska det framgå 1. vilka skälen för åtgärden är, 2. när den intagne avskiljdes, 3. när avskildheten upphörde, 4. var den intagne placerats, och 5. om den intagne undersökts av läkare.

text: Region Syds bedömning

text: När intagna i Kriminalvården är i behov av extern inneliggande psykiatrisk sjukhusvård sker detta endast under en kortare tid innan den intagna får återvända till Kriminalvården. Detta sker även när det har utfärdats vårdintyg då psykiatrin har stor brist på vårdplatser. När det gäller kvinnliga intagna finns det i dagsläget inte heller några särskilt avsedda platser för särskilt resurskrävande intagna (SRI) som det finns på manliga anstalter. Av utredningen i ärendet har det framkommit att det vid de aktuella tillfällena har funnits brister på anstalten Ystad avseende bedömningar när en läkarundersökning ska ske enligt 6 kap. 10 § FäL vid avskildhet med anledning av att en intagen är farlig för sin egen säkerhet till liv eller hälsa. Detta gäller även vilken dokumentation som sker när det har genomförts en läkarbedömning. Anstalten Ystad har även identifierat denna problematik och har för avsikt att aktivt arbeta med frågan för att implementera rutiner snarast. Detta för att minimera risken för att det inte genomförs läkarundersökningar så snart som möjlighet vid den aktuella avskildhetsgrunden. När det gäller transport till extern sjukvård efter utfärdat vårdintyg finns kunskap på anstalten Ystad om att vården ska påbörjas omgående och att transport till sjukvårdsinrättningen ska ske så snart som möjligt. Olyckligtvis kunde ingen transport ske den 10 januari 2022, efter utfärdat vårdintyg, med anledning av en mycket pressad personalsituation då det även pågick ett utbrott av covidsmitta. Transporten genomfördes dock på morgonen den 11 januari 2022. När en läkarbedömning sker under pågående avskildhet kan utfallet av denna innebära att det behövs tas ett nytt ställningstagande avseende avskildheten. Efter

text: genomfört läkarbesök den 25 mars 2022 bedömdes det inte finnas behov av ett nytt ställningstagande om fortsatt avskildhet. Vid genomgång av de aktuella avskildheterna framgår att det till viss del dokumenterats varför AA placerats i en isoleringscell med begränsad inredning. Det finns dock konstaterade brister runt dokumentationen i KVR avseende frågan om utrustningen i cellen och när denna förändras. Arbetet med detta har påbörjats och kommer att fortgå under hösten. Det är förstås alltid olyckligt att intagna upplever att de kränkts när de varit intagna i en enhet inom Kriminalvården. De enskilda uttalandena av personal som AA uppgett i sin skrivelse har inte bedömts varit möjliga att utreda närmare. Den begränsade inredningen som har funnits i isoleringscellen vid aktuella avskildheter har förklarats med att det har bedömts att lösa inventarier kan användas för nya självskadande handlingar. Det är förstås hela tiden en avvägningsfråga när det ska tillföras utrustning i cellen. Detta för att den begränsade inredningen i sig inte ska bidra till ett försämrat mående. Anstalten Ystad anger att det pågår ett arbete med att skapa bra rutiner runt dokumentation och uppföljning av utrustning i isoleringscellerna under avskildhet och detta kommer att fortsätta under hösten 2022. Vidare har man kontinuerliga diskussioner angående bemötande av intagna under avskildheter och även i det dagliga arbetet på anstalten. AA kommenterade remissvaret.

text: Rättslig reglering

text: Kriminalvården har i sitt remissvar redogjort för viss reglering som har betydelse i ärendet. Jag anser att ytterligare några bestämmelser också är relevanta.

text: Enligt

text: 9 kap. 1 § första stycket fängelselagen

text: ska en intagen som behöver hälsooch sjukvård vårdas enligt de anvisningar som ges av läkare. Om den intagne inte kan undersökas eller behandlas på ett lämpligt sätt i anstalten, ska den allmänna sjukvården anlitas. Om det behövs, ska den intagne föras över till sjukhus.

text: Om hälso- och sjukvårdspersonal har bedömt att det finns risk för att en intagen kan komma att allvarligt skada sig själv ska de uppgifter om den intagnes hälsotillstånd eller andra personliga förhållanden som behövs för att förebygga att den intagne utför en självskadande handling, lämnas till chefen för kriminalvårdsanstalten, se

text: 29 § fängelseförordningen (2010:2010)

text: Vid akut sjukdom eller skada ska den intagne omedelbart få sjukvård. Detta framgår av 9 kap. 3 § Kriminalvårdens föreskrifter och allmänna råd (

text: KVFS 2011:1

text: ) om fängelse, FARK Fängelse.

text: I 1 kap. 17 § första stycket FARK Fängelse finns bestämmelser om hur intagnas bostadsrum normalt ska vara utrustade. Undantag kan enligt andra stycket göras bl.a. om det finns risk för att den intagne allvarligt skadar sig själv. Så långt det är möjligt utifrån ordnings- och säkerhetsskäl ska bostadsrummet dock förses med sådant som enligt första stycket ska finnas i en intagens bostadsrum.

text: Förutsättningar för rättspsykiatrisk vård framgår av lagen (

text: ) om rättspsykiatrisk vård, LRV. Av

text: 4 § första stycket

text: följer att en intagen får ges sådan vård om

text: 1. han eller hon lider av en allvarlig psykisk störning,

text: 2. han eller hon med hänsyn till sitt psykiska tillstånd och sina personliga förhållanden i övrigt har behov av psykiatrisk vård, som kan tillgodoses genom att han eller hon är intagen på en sjukvårdsinrättning, och

text: 3. han eller hon motsätter sig sådan vård eller det till följd av hans eller hennes psykiska tillstånd finns grundad anledning att anta att vården inte kan ges med hans eller hennes samtycke.

text: Beslut om intagning för rättspsykiatrisk vård fattas enligt

text: 5 §

text: LRV av en chefsöverläkare vid en sjukvårdsinrättning som drivs av en region. För ett sådant beslut krävs att ett vårdintyg har utfärdats av en annan läkare. En fråga om intagning för rättspsykiatrisk vård ska avgöras skyndsamt efter undersökning av patienten. I vissa situationer krävs dock inte något vårdintyg (se

text: 5 § tredje stycket

text: LRV).

text: Bedömning

text: AA har i sin anmälan ifrågasatt att hon vid två tillfällen placerades i avskildhet i flera dygn och att hon inte heller fördes till sjukhus. Jag vill därför inledningsvis nämna att JO främst granskar om myndigheterna har handlagt ärenden på ett korrekt sätt. JO kan inte ändra en myndighets beslut och brukar inte ta ställning till om beslut är riktiga i sak. Det finns inte skäl att frångå den principen i detta fall. Jag kommer därmed inte att uttala mig om det var riktigt av anstalten att placera AA i avskildhet eller det fanns behov av att föra henne till sjukhus vid andra tillfällen än då vårdintyg utfärdades. Brister vid AA:s placering i avskildhet den 29 december 2021 Utredningen visar att AA placerades i avskildhet den 29 december 2021 efter att ha utfört självskadande handlingar. Beslutet motiverades med att det fanns risk för hennes säkerhet till liv eller hälsa. Hon borde därmed ha undersökts av läkare så snart som möjligt. Enligt Kriminalvårdens remissvar hade man kontakt med sjukvården, men det gjordes inte någon formell läkarbedömning. Det står alltså klart att anstalten inte följde bestämmelsen i

text: 6 kap. 10 § fängelselagen

text: . Anstalten förtjänar kritik för detta.

text: Lång väntan på transport till vårdinrättning i januari 2022 Av de handlingar som JO har haft tillgång till framgår det att anstaltens psykiatriker utfärdade ett vårdintyg den 10 januari 2022 kl. 13.55 och att AA placerades i avskildhet kl. 14.30 samma dag. Den 11 januari kl. 8.10 hävdes avskildhetsplaceringen eftersom AA då transporterades till en extern sjukvårdsinrättning.

text: Som nämnts har Kriminalvården en skyldighet att anlita den allmänna sjukvården om en intagen inte kan undersökas eller behandlas på ett lämpligt sätt i anstalten (

text: 9 kap. 1 § fängelselagen

text: ). I

text: fängelselagen

text: finns det inte någon reglering om hur snabbt vården ska komma till stånd. Enligt

text: 9 kap. 3 §

text: FARK Fängelse ska emellertid den intagne vid akut sjukdom eller skada få vård omedelbart. Av en anteckning i patientjournalen framgår det att anstaltens psykiatriker bedömde att det fanns en överhängande risk för allvarlig skada inklusive självmord. Psykiatrikern konstaterade vidare att AA inte längre kunde hanteras inom ramen för kriminalvården och att hon inte kunde göra ett grundat ställningstagande till sitt vårdbehov. Något senare samma dag antecknade en sjuksköterska att AA inte kunde transporteras till psykiatriakuten på grund av personalbrist och att transport planerades till morgonen därpå. Sköterskan noterade också i journalen att psykiatrikern hade blivit informerad. Dokumentationen visar inte om läkaren fick klart för sig hur länge transporten till sjukhus skulle dröja, om han hade några invändningar eller om han rådfrågades om hur AA skulle vårdas under tiden fram till avfärden.

text: Det är i vart fall klarlagt att psykiatrikern hade bedömt att det fanns en allvarlig risk för AA:s liv och hälsa och att hon behövde psykiatrisk tvångsvård på en sjukvårdsinrättning. Trots detta påbörjades transporten till sjukhus först 18 timmar senare. I väntan på transporten var AA placerad i avskildhet och stod under ständig tillsyn. Jag kan inte uttala mig om huruvida det ur medicinsk synvinkel var lämpligt att AA behandlades på detta sätt – och det är inte heller JO:s uppgift – men jag vill betona att personalbrist inte får hindra att en intagen i rätt tid får den vård som han eller hon har behov av. Vid bedömningen av om en transport till sjukhus kan vänta måste hänsyn tas till bl.a. den intagnes tillstånd, sjukdomsbild och hur akut vårdbehovet är. Det blir även nödvändigt för Kriminalvården att överväga om den intagne i avvaktan på transporten kan tas om hand på ett värdigt sätt. Jag vill påminna om att Kriminalvården är att anse som vårdgivare i den mening som avses i hälso- och sjukvårdslagen, se

text: 2 kap. 3 § hälso- och sjukvårdslagen (2017:30)

text: . Så länge den intagne är kvar i anstalten ansvarar alltså Kriminalvården för att han eller hon får nödvändig vård.

text: Ställningstagande till fortsatt placering i avskildhet efter läkarundersökning Det är utrett att AA placerades i avskildhet den 24 mars 2022 kl. 9.00 och att hon undersöktes av läkare dagen därpå. Avskildheten bestod till den 29 mars. Enligt Kriminalvården bedömdes det efter läkarbesöket inte finnas behov av ett nytt ställningstagande om fortsatt avskildhet. Av remissvaret framgår inte om den som skulle ompröva beslutet om avskildhet fick del av utfallet av läkarbedömningen.

text: Som jag tolkar Kriminalvårdens yttrande har det funnits generella brister i anstaltens rutin för läkarundersökning vid avskildhet samt kunskapsbrister i fråga om när en sådan bedömning ska göras och vilket syfte den har. Anstalten

text: verkar inte heller ha haft en rutin för att dokumentera i Kriminalvårdsregistret att det gjorts en läkarundersökning enligt

text: 6 kap. 10 § fängelselagen

text: . Vidare förstår jag det som att anstaltens uppfattning är att det efter läkarundersökningen den 25 mars inte fanns skäl att fatta ett nytt beslut i frågan om avskildhet, dvs. att det som kom fram vid undersökningen inte förändrade anstaltens tidigare ställningstagande att AA skulle vara placerad i avskildhet. Jag har inte underlag för att ifrågasätta anstaltens bedömning i det enskilda fallet. I sammanhanget vill jag emellertid framhålla följande.

text: Läkarens uppgift vid en undersökning enligt

text: 6 kap. 10 § fängelselagen

text: är att bedöma om den intagne har ett medicinskt vårdbehov. Läkaren ska även ta ställning till om avskildheten skadar eller kan befaras skada den intagne (se bl.a.

text: prop. 1980/81:1 s. 26

text: och

text: prop. 2009/10:135 s. 142

text: ). Det bör här noteras att ett beslut om placering i avskildhet enligt

text: 6 kap. 7 § första stycket fängelselagen

text: ska omprövas så ofta det finns anledning till det, dock minst var tionde dag (vilket också sägs i 10 § andra stycket).

text: Den som har till uppgift att ompröva en placering i avskildhet måste rimligen ha ett ansvar för att kontrollera att den obligatoriska läkarundersökningen har gjorts och vad utfallet av denna blev. Resultatet av undersökningen utgör en central del av underlaget för att bedöma om den intagne ska hållas kvar i avskildhet och om det i så fall behöver vidtas särskilda åtgärder för att motverka de negativa följderna av placeringen (se senast angivna prop.). Det måste därför finnas en rutin som säkerställer att läkarens slutsatser redovisas för kriminalvårdspersonalen. Dessutom krävs att det därefter görs en bedömning av om det som har kommit fram bör leda till ett nytt ställningstagande till avskildheten eller om andra åtgärder behöver vidtas.

text: Kritik för brister i dokumentationen i avskildhetsärenden Som framgått kan det i vissa situationer göras undantag från bestämmelsen om hur bostadsrum ska vara utrustade. JO har i tidigare beslut framhållit att de omständigheter som ligger till grund för en placering av en intagen i ett rum med begränsad utrustning bör dokumenteras i den intagnes journal (se bl.a. mitt beslut den 6 november 2020, dnr 5755-2019).

text: Det är klarlagt att det i avskildhetsbeslutet som fattades den 24 mars 2022 inte finns någon uppgift om att AA placerades i ett bostadsrum med begränsad utrustning. Kriminalvården har också konstaterat att anstaltens dokumentation i Kriminalvårdsregistret av frågan om utrustningen i cellen och när den förändrades har varit bristfällig.

text: Enligt myndigheten har det dessutom funnits brister i dokumentationen i Kriminalvårdsregistret av läkarens bedömning efter en sådan undersökning som ska genomföras enligt

text: 6 kap. 10 § fängelselagen

text: Anstalten förtjänar kritik för dessa upprepade dokumentationsbrister.

text: Det är positivt att anstalten har uppmärksammat berörd personal på dokumentationskraven och beslutat om fortbildning i dessa frågor. Jag utgår från att det arbetet nu är genomfört.

text: Utrustning i cellen AA är mycket kritisk till att hon under avskildhetsplaceringen i mars inte fick vare sig klädesplagg eller filt för att lindra kylan i rummet. Kriminalvården har inte specifikt kommenterat de uppgifterna men har angett att skälet till att hon placerades i en isoleringscell med begränsad utrustning var att lösa inventarier bedömdes kunna användas för nya självskadande handlingar.

text: Det framstår som grundläggande att en intagen inte ska behöva frysa. Kriminalvården måste emellertid i situationer som den aktuella göra en avvägning mellan skydd och vård. Det kan naturligtvis finnas tillfällen då den intagne har ett så intensivt självskadande beteende att det blir nödvändigt att placera honom eller henne i ett mycket avskalat rum. Å andra sidan får, som myndigheten också fört fram, den fysiska miljön inte bli så begränsad att den i sig riskerar att bidra till ett försämrat mående. I svårbedömda fall bör sjukvården ha en viktig roll för att ge vägledning till Kriminalvårdens beslutsfattare så att både säkerheten och omsorgen om en enskild kan tillgodoses.

text: Bemötande Det är allvarligt när en intagen anser sig ha blivit utsatt för dåligt bemötande och förödmjukande behandling av personal inom kriminalvården. Intagna har rätt att bli behandlade med aktning för sitt människovärde. Enligt Kriminalvården har AA:s uppgifter om kriminalvårdspersonalens uttalanden inte bedömts vara möjliga att utreda. Det finns därmed inte grund för kritik i den här delen.

text: Placering av kvinnliga intagna Kriminalvården har i sitt yttrande lyft det problematiska i att det för kvinnliga intagna inte finns några specifika platser avsedda för särskilt resurskrävande intagna (SRI), vilket det finns i vissa anstalter för män. JO har tidigare uppmärksammat de begränsade möjligheterna att placera kvinnliga intagna med särskilda behov på avdelningar som är anpassade för detta (se bl.a. JO 2018/19 s. 165 och dåvarande chefsJO Elisabeth Rynnings uttalanden efter inspektionen av anstalten Ystad i september 2019, dnr 6204-2019). Även vid min inspektion av anstalten den 14–16 mars i år berördes problemen kring möjligheterna till differentiering av kvinnliga intagna (dnr 1562-2023). Anstaltsledningen lyfte att behovet av specialplatser i kvinnoanstalterna ökar samt att det saknas förutsättningar att tillgodose behovet av vård för psykisk sjukdom och dåligt psykiskt mående. I protokollet efter inspektionen uttalade jag att det är särskilt oroande då detta riskerar leda till att intagna i anstalten i stället måste placeras i avskildhet.

text: Under min utredning av ett ärende som avsåg en långvarig placering i avskildhet av en manlig intagen har det blivit tydligt att tillgången på SRI-platser för män också är mindre än behovet, se mitt beslut den 11 januari 2023 i dnr 2902-2022. Det är mycket bekymmersamt att Kriminalvården inte kan se till att de intagna får adekvat vård, vilket medför risker för dem. Det kan finnas anledning för mig att återkomma till dessa angelägna frågor.

text: Ärendet avslutas.

text: Katarina Påhlsson

text: Ärendet har föredragits av områdesansvariga ämnessakkunniga Moa Skerfving. Byråchefen Catrine Björkman och medicinske experten Ingemar Engström har deltagit i beredningen.

type: avgorande


avgjordAv: Kerstin André

nyckelord: Barn/ungdom Underrättelse

publisher: Justitieombudsmannen

title: Fråga om en socialnämnds skyldighet att underrätta ett särskilt ungdomshem om förhållanden som påverkar vården av den unge vid hemmet

org: jo

text: Den 28 maj 2003 beslutade ordföranden i Järna kommundelsnämnd i Södertälje kommun att med stöd av

text: 6 §

text: LVU omedelbart omhänderta AA, född 1987. Beslutet grundades på sådana förhållanden som avses i

text: 3 §

text: LVU, dvs. AA:s eget beteende. Länsrätten fastställde beslutet den 6 juni 2003.

type: stycke

text: Beslutet om omhändertagande verkställdes den 28 maj 2003 och AA placerades på Eknäs ungdomshem, som drivs av Statens institutionsstyrelse (SiS).

text: I en skrivelse från en tjänsteman vid kommundelsnämndens förvaltning, som kom in till länsrätten den 18 juni 2003, anfördes följande.

text: Ang [namn och personnummer]

text: Ansökan om vård enligt

text: 4 §

text: LVU kommer på grund av att frivilliga insatser inletts ej att fullföljas. I ett beslut den 19 juni 2003 beslutade länsrätten att skriva av ”LVU-ärendet”. Länsrätten anförde under rubriken Skäl för beslutet bl.a. att kommundelsnämnden hade beslutat om att det omedelbara omhändertagandet skulle upphöra.

text: BB, som är chef för Eknäs ungdomshem, sände en skrivelse till JO rörande handläggningen av LVU-ärendet. I skrivelsen anförde han i huvudsak följande.

text: Den 25 juni 2003 kommer ett brev från länsrätten adresserat till pojken där det framgår att det omedelbara omhändertagandet inte hade gått igenom då den kommunala nämnden hade beslutat att inte gå vidare med ansökan om LVU och att pojken därmed skall skrivas ut. Då vare sig länsrätten eller kommunen underrättat institutionen om detta rings länsrätten upp och som då bekräftar att kommunen redan den 19 juni beslutat att inte gå vidare med ansökan om LVU. Efter kontakt med kommunen skriver institutionen ut pojken. Att domstolen har underlåtit att informera institutionen eller att domen har sänts per vanlig post har förekommit vid flera tillfällen. Detta har fått till följd att den intagne som domen avser inte blivit utskriven i tid, dvs. ett olaga frihetsberövande. Undertecknad önskar därför att JO utreder huruvida detta förfaringssätt är lämpligt med hänsyn till den intagnes rättssäkerhet.

text: JO lånade in och granskade SiS:s akt rörande AA, länsrättens akt i LVU- målet och kommundelsnämndens akt rörande AA.

text: Av journalanteckningar i kommundelsnämndens akt framgick bl.a. följande. Den 4 juni 2003 ägde ett möte rum på Eknäs ungdomshem varvid personal från socialtjänsten, kommunens LSS-enhet, Eknäs ungdomshem och Färingeskolan deltog. AA var med en stund men lämnade sedan mötet. Syftet med mötet var att planera för AA:s framtid. Den 17 juni 2003 förklarade AA att han ville komma till Färingeskolan. Vårdnadshavaren uttryckte senare ett önskemål om att AA skulle placeras där. Den 18 juni 2003 underrättades länsrätten per telefax om att nämnden inte skulle ansöka om att AA skulle beredas vård enligt LVU. Nästa dag, den 19 juni 2003, meddelade Färingeskolan att den kunde ta emot AA först den 23 juni 2003. Färingeskolan meddelade den 23 juni 2003 att AA kunde tas emot först den 1 juli 2003. AA skulle vara kvar på Eknäs. Något beslut om att det omedelbara omhändertagandet skulle upphöra fanns inte i akten.

text: JO beslutade att inhämta yttrande från Järna kommundelsnämnd om vilka överväganden som gjordes vad gällde förutsättningarna för att AA skulle kunna vara fortsatt placerad på Eknäs ungdomshem fram till den 1 juli 2003 (mot bakgrund av att nämnden inte skulle göra en ansökan om vård enligt LVU och att det omedelbara omhändertagandet av AA därför skulle upphöra att gälla innan AA kunde flytta till Färingeskolan).

text: Kommundelsnämnden överlämnade som sitt remissvar en skrivelse som hade upprättats av tf. kommundelschefen CC och IFO-chefen DD. I skrivelsen anfördes följande.

text: Sammanfattning

type: rubrik

text: Riksdagens ombudsmän, JO, har av Järna kommundelsnämnd begärt utredning och yttrande angående handläggning av AA. Järna kommundelsnämnd beslöt den 28 maj 2003 att omedelbart omhänderta AA enligt

text: 6 §

text: LVU. AA placerades då vid Eknäs ungdomshem. I och med att kommundelsnämnden den 19 juni 2003 beslöt att ej ansöka om fortsatt vård enligt LVU skulle kommundelskontoret ha informerat behandlingshemmet och omedelbart flyttat AA från Eknäs ungdomshem. Länsrätten meddelade AA den 25 juni att det omedelbara omhändertagandet inte gått igenom. På grund av flera orsaker informerade kommundelskontoret inte AA att man beslutat om att inte ansöka om fortsatt vård enligt LVU. Detta resulterade i att han inte flyttades från LVU-hemmet i samband med att tidigare beslut om LVU upphävdes. Enligt vår bedömning berodde detta på att kommundelen inte var klar med en bra lösning för AA. Han har tidigare visat på svårighet att acceptera förändringar, vilket innebar att handläggaren ville undvika en tillfällig lösning. Personalsituationen vid kommundelskontoret var också en bidragande orsak. Utredningen i samband med det akuta omhändertagandet gjordes av handläggare som var inhyrd och därmed saknade kunskap om AA och den planering som påbörjats mellan Järna kommundel, familjehemmet, vårdnadshavaren och handikappomsorgen i Södertälje. /– – – /

text: Ärendet

text: AA har sedan 1988 bott i ett och samma familjehem. Vid placeringen var han 15 månader gammal. I samband med en konflikt med familjehemmet, som ledde till att familjehemmet vägrade att låta AA komma hem, beslöts om omedelbart omhändertagande av AA enligt

text: 6 §

text: LVU. Han har diagnos ADHD och är känslig för förändringar. Hans destruktiva agerande i samband med omplacering från familjehemmet till jourhem innebar att socialjouren i Södertälje kommun inte kunde placera AA i jourhem enligt SoL utan han placerades enligt

text: 6 §

text: LVU vid Eknäs ungdomshem. Järna kommundelskontor, handikappomsorgen i Södertälje och familjehemmet hade tillsammans med AA och hans vårdnadshavare under våren 2003 fört diskussion om AA:s behov av annat boende. Handikappomsorgen hade föreslagit Färingeskolan, men något beslut var inte taget. Socialtjänsten inom Järna kommundel saknade under våren 2003 socialsekreterare och gruppledare inom barn- och ungdomsgruppen. När den aktuella situationen uppstod saknades det handläggare för AA och kommundelskontoret fick då anlita en handläggare från bemanningsföretag att utreda och genomföra LVU-placeringen. Denne handläggare hade inte kunskap om bakgrund och tidigare planering, vilket kunde ha underlättat en snabbare placering vid Färingeskolan. När socialtjänsten beslöt om att inte ansöka om fortsatt vård enligt LVU fanns ingen bra lösning av var AA skulle bo. Socialtjänstens bedömning var att AA skulle ha svårt att acceptera och klara en tillfällig placering i jourhem i avvaktan på en långsiktig planering. Möjligheten att återvända till familjehemmet fanns inte. Planeringen blev då att ta beslut om placering vid Färingeskolan och i avvaktan på placering där finna ett tillfälligt boende hos någon som AA sedan tidigare hade en relation till. Socialtjänsten i Järna kommundel är i dag omorganiserad och tillhör sedan den 1 december 2003 social- och arbetsmarknadskontoret i Södertälje kommun.

text: BB gavs tillfälle att yttra sig över nämndens remissvar.

text: I ett beslut den 13 maj 2005 anförde JO André följande.

text: Rättslig reglering

text: Insatser från socialtjänstens sida beträffande barn och ungdomar bygger på frivillighet från de berörda enskildas sida. Under vissa förutsättningar kan barn och ungdomar dock beredas vård utan samtycke. Bestämmelser om sådan vård finns i LVU.

text: Vård enligt LVU skall beredas den som är under 18 år om det på grund av misshandel, otillbörligt utnyttjande, brister i omsorgen eller något annat förhållande i hemmet finns en påtaglig risk för att den unges hälsa eller utveckling skadas (

text: 2 §

text: LVU). Vård enligt LVU skall också beslutas om den som är under 20 år utsätter sin hälsa eller utveckling för en påtaglig risk att skadas genom missbruk av beroendeframkallande medel, brottslig verksamhet eller något annat socialt nedbrytande beteende (

text: 3 §

text: LVU).

text: Socialnämnden får enligt

text: 6 §

text: LVU besluta att den som är under 20 år omedelbart skall omhändertas, om det är sannolikt att den unge behöver beredas vård med stöd av LVU, och rättens beslut om vård inte kan avvaktas med hänsyn till risken för den unges hälsa eller utveckling eller till att den fortsatta utredningen allvarligt kan

text: försvåras eller vidare åtgärder hindras. Om socialnämndens beslut om omhändertagande inte kan avvaktas, får nämndens ordförande eller någon annan ledamot som nämnden har förordnat besluta om omhändertagande (

text: 6 § andra stycket

text: LVU).

text: Har socialnämnden beslutat om omedelbart omhändertagande, skall beslutet underställas länsrätten inom en vecka från den dag då beslutet fattades.

text: Om länsrätten fastställer ett beslut om omedelbart omhändertagande, skall socialnämnden inom fyra veckor från den dag då omhändertagandet verkställdes ansöka hos länsrätten om att den unge skall beredas vård med stöd av LVU. Ett omedelbart omhändertagande upphör bl.a. om ansökan om vård inte har gjorts inom den föreskrivna tiden och inte heller förlängning av tiden har begärts.

text: Om det inte längre finns skäl för ett omhändertagande, skall socialnämnden besluta att detta genast skall upphöra. Ett sådant beslut får meddelas också av den rätt som prövar en fråga om vård med stöd av lagen.

text: Bedömning

text: Jag vill inledningsvis påpeka att länsrätten inte hade fattat något beslut om att det omedelbara omhändertagandet skulle upphöra. Såvitt framgår av utredningen hade inte heller nämnden fattat något sådant beslut, låt vara att länsrätten i sitt beslut den 19 juni 2003 synes ha utgått från att så var fallet. Den fråga som BB har väckt om att nämnden eller länsrätten åsidosatt ett åliggande att underrätta ungdomshemmet om att vården av AA med stöd av LVU upphört aktualiseras således inte i det förevarande ärendet. Eftersom den rättsliga grunden för placeringen av AA vid hemmet påverkade förutsättningarna för hans vistelse där, kan det dock ifrågasättas om inte nämnden borde ha lämnat tydligare information till hemmet om att nämnden inte skulle ansöka om vård enligt LVU. Jag övergår till att behandla den frågan.

text: Nämnden hade fått till stånd en överenskommelse med AA och dennes vårdnadshavare om att AA skulle beredas erforderlig vård under frivilliga former på Färingeskolan. Det var därför inte aktuellt för nämnden att hos länsrätten ansöka om att AA skulle beredas vård enligt LVU. Detta innebar emellertid inte att beslutet om omedelbart omhändertagande upphävdes automatiskt. Förhållandena kan ha varit sådana att det förelegat skäl för nämnden att med stöd av LVU låta AA vara placerad på ungdomshemmet till dess att han kunde tas emot vid skolan. Det har således funnits ett utrymme för nämnden att låta beslutet om omedelbart omhändertagande bestå i avvaktan på att den frivillliga vården kunde påbörjas. Däremot har det funnits en gräns för under hur lång tid som beslutet om omhändertagande har kunnat gälla. Beslutet verkställdes den 28 maj 2003. Om inte en ansökan om vård eller hemställan om förlängd tid för att göra en sådan ansökan hade inkommit till länsrätten senast den 25 juni 2003 skulle beslutet upphöra (se

text: 8 §

text: LVU).

text: Den 18 juni 2003 stod det klart för nämnden att AA skulle kunna beredas vård under frivilliga former. Enligt remissvaret var planeringen att AA skulle flytta till Färingeskolan den 23 juni 2003. Flyttningen dit sköts upp till den 1 juli 2003. Att flyttningen drog ut på tiden är inte något som nämnden kan lastas för. Ungdomshemmet fick den 25 juni 2003 av en händelse ta del av länsrättens beslut den 19 juni om att skriva av målet. Enligt beslutet hade nämnden upphävt omhändertagandebeslutet. Utifrån hemmets ansvar för AA föranledde länsrättens beslut givetvis flera frågor.

text: Eftersom den rättsliga grunden för AA:s placering vid hemmet hade betydelse för förutsättningarna för hans vistelse där, var det givetvis av vikt att hemmet hölls underrättat om saken. Av SiS:s akt framgår att en tjänsteman vid socialförvaltningen den 23 juni 2003 per telefon underrättade ungdomshemmet om att nämnden troligen inte skulle komma att ansöka om vård enligt LVU. Socialförvaltningen förefaller dock inte ha lämnat något besked till ungdomshemmet om var AA skulle vistas efter det att beslutet om omhändertagande upphörde fram till dess att AA skulle flytta till Färingeskolan. Den frågan blev föremål för överväganden först den 25 juni 2003 då ungdomshemmet kontaktade socialförvaltningen med anledning av att hemmet hade tagit del av länsrättens beslut att skriva av målet.

text: När det bestämdes att vården av AA skulle ske med AA:s och hans vårdnadshavares samtycke borde nämnden tillsammans med AA, vårdnadshavaren och ungdomshemmet har diskuterat var AA skulle vistas fram till att AA kunde flytta till Färingeskolan. Nämnden borde också ha tagit ställning till huruvida det omedelbara omhändertagandet skulle bestå. Handläggningen av ärendet förefaller ha fortsatt utan att dessa frågor ägnades någon närmare tanke från nämndens sida. Detta är förvånande inte minst som omhändertagandebeslutet skulle upphöra senast den 25 juni 2003. Jag vill härvid påpeka att det inte har förelegat något formellt hinder mot att låta AA vara kvar på Eknäs på frivillig grund. En sådan ordning har i och för sig inneburit att hemmets befogenheter beträffande AA skulle ha varit begränsade (se bl.a.

text: 18 §

text: LVU). Det har ytterst ankommit på ungdomshemmet att ta ställning till om AA hade kunnat vårdas vid hemmet på frivillig grund.

text: Nämnden har i sitt yttrande pekat på flera omständigheter som bidrog till att det blev en form av ”glapp” i handläggningen av ärendet inför AA:s flyttning till Färingeskolan. Nämnden är enligt remissvaret väl medveten om bristerna i handläggningen och jag finner därför inte skäl att ytterligare uppehålla mig vid saken.

text: När det gäller länsrättens handläggning vill jag anföra följande.

text: I den skrivelse som socialförvaltningen skickade till länsrätten uppgav handläggaren att nämnden inte skulle ansöka om vård enligt LVU på grund av att frivilliga insatser hade inletts. Det framgår dock inte klart av skrivelsen att nämnden hade fattat ett beslut om att omhändertagandet skulle upphöra. Som

text: tidigare nämnts har länsrätten dock utgått från att nämnden hade fattat ett sådant beslut. Såsom skrivelsen var utformad kan jag hysa viss förståelse för hur länsrätten uppfattade saken. Jag har inte funnit skäl att närmare gå in på länsrättens handläggning. I denna del har jag samrått med JO Nils-Olof Berggren som har tillsyn över bl.a. förvaltningsdomstolarna.


avgjordAv: Chefsjustitieombudsmannen Elisabet Fura

title: Kritik mot Kriminalvården för brister i hanteringen av personliga tillhörigheter i samband med transport av en intagen m.m.

sammanfattning: En intagen har under häktesvistelse varit placerad i Kriminalvårdens s.k. säkerhetshäkten. Kriminalvården har beslutat att den intagne skulle genomgå kroppsvisitation i samband med transporter till huvudförhandling i Stockholms tingsrätts säkerhetssal. I beslutet konstateras att Kriminalvården inte har tillbakavisat den intagnes uppgifter om att kroppsvisitationen skulle innefatta att han klädde av sig naken samt att åtgärden skulle vidtas både vid transport till och från huvudförhandlingen. Beslutet om kroppsvisitation kom emellertid att verkställas som en s.k. skyddsvisitation. I JO:s beslut konstateras att den intagne under hela häktestiden varit placerad i Kriminalvårdens enheter med högsta säkerhet. Transporter till och från huvudförhandlingen har kunnat ske i miljöer som helt kontrollerats av Kriminalvården. I förhandlingssalen har den intagne varit helt skild från allmänheten genom en glasvägg. Mot denna bakgrund är det enligt JO svårt att se vilka förhållanden som skulle kunna göra det nödvändigt att dessutom kroppsvisitera den intagne vid samtliga transporter till och från förhandlingssalen. I beslutet framhålls vikten av att Kriminalvården noga överväger vilka kontrollåtgärder som vidtas mot en enskild, för att se till så att häktesvistelsen inte blir mer ingripande än nödvändigt. I beslutet kritiseras även Kriminalvården för att den intagne, i samband med transport mellan olika häkten, fått vänta på sina personliga tillhörigheter i drygt två veckor.

text: Anmälan

text: I en anmälan, som kom in till JO den 14 januari 2013, anförde AA i huvudsak följande. Han har som häktad varit frihetsberövad i 25 månader och under denna tid har han vid ett flertal tillfällen flyttats mellan olika häkten. Vissa förflyttningar har skett nattetid. Likaså har han transporterats till domstolsförhandlingar så tidigt som kl. 5.00 på morgonen, med den följden att han tvingats vänta i transportfordonet i flera timmar innan domstolen öppnat. Den 18 december 2012 väcktes han omkring kl. 5.00 och fick reda på att han skulle förflyttas från häktet Kronoberg. Han nekades möjligheten att ta med sig några personliga tillhörigheter. Kriminalvården garanterade att hans tillhörigheter skulle eftersändas med bil samma dag. Under transporten förvägrades han även rätten att bära sina privata kläder. Han transporterades till häktet Göteborg och först efter 11 dagar ankom hans tillhörigheter. Det fick till följd att han under jul- och nyårshelgen saknade bl.a. böcker, hygienartiklar och pengar. Vidare har hans förundersökning ännu inte ankommit efter 24 dagar.

text: Rättegången vid Stockholms tingsrätt påbörjades i mars 2012. I samband med transport till och från förhandlingen visiterade transportpersonalen honom genom att känna igenom hans kläder och med hjälp av en metalldetektor. I början av juli meddelade Kriminalvården plötsligt att han skulle vara tvungen att klä av sig naken inför transport till och från förhandlingssalen. I juli återstod cirka 40 dagar i rätten och den nya ordningen skulle därmed innebära ett stort antal kränkande visitationer. Av den anledningen vägrade han att genomgå visitationen. Det fick till följd att Kriminalvården vägrade transportera honom till rättegångssalen och han missade en och en halv rättegångsdag. Därefter fick han närvara via videolänk en halv rättegångsdag. Den tredje rättegångsdagen återgick Kriminalvården till den ordning för visitation som hade gällt sedan tidigare. Han finner det anmärkningsvärt att Kriminalvården hindrat honom från att närvara vid huvudförhandlingen. Kriminalvården lät även meddela att han skulle vara tvungen att klä av sig naken före och efter advokatbesök. Att kräva detta innebär att Kriminalvården misstänkliggör hans advokat.

text: Utredning

text: Anmälan remitterades till Kriminalvården för yttrande. I sitt remissvar anförde Kriminalvården, huvudkontoret, genom generaldirektören BB, följande.

text: Sakförhållanden

text: Uppgifter om sakförhållandena har hämtats in från region Stockholm, som i sin tur hämtat in uppgifter från CC, kriminalvårdschef för VO Kronoberg, samt region Väst, som i sin tur hämtat in uppgifter från häktet Göteborg. Genom utredningen samt uppgifter från Kriminalvårdens klientadministrativa system (KLAS) har sammanfattningsvis följande kommit fram. AA häktades i sin utevaro den 17 december 2010 av Stockholms tingsrätt. Han ankom häktet Huddinge den 27 december 2010 införd av Rikskriminalpolisen. Den 29 december 2010 häktades AA på sannolika skäl misstänkt för försök till grovt narkotikabrott samt försök till grov narkotikasmuggling. Den 8 mars 2013 dömdes AA till fängelse 18 år. Domen är överklagad. AA har under hela häktningstiden, fram till doms datum, haft restriktioner meddelade av åklagare avseende gemensamhet, brev, telefon och besök. När AA ankom Kriminalvården bedömdes han tillhöra säkerhetsnivå 1, vilket är den högsta risknivån för avvikningar från anstalt eller häkte med hög säkerhet, med eller utan vapen eller hjälp utifrån. Intagna inom denna kategori kräver maximala säkerhetsarrangemang. Enligt Kriminalvårdens säkerhetshandbok, rörande hanteringen av dessa intagna, ska placeringen vara mycket säker, inga utevistelser eller transporter får ske utan direkt polismedverkan och noggranna visitationer och kontroller ske av besökare och andra kontakter. Åtgärder och strategier som vidtagits kring AA har skett i samråd med huvudkontorets säkerhetsenhet. I strategin för den säkerhetsmässiga hanteringen av AA har ingått att inte bli förutsägbar gällande placering, transporter och visitationer. Enligt journalanteckningar inleddes transporterna av AA till Stockholms tingsrätt, för deltagande i huvudförhandling i målet, i april 2012 och de fortsatte till december 2012, då tingsrätten kungjorde att kanslidom i målet skulle meddelas den 15 februari 2013. Under tiden som rättegången pågick var AA placerad i olika häkten i Stockholmsområdet. (AA placerades den 19 april 2012 i häktet Huddinge, den 23 april 2012 i häktet Sollentuna, den 30 april 2012 i häktet i häktet Huddinge, den 10 maj 2012 i häktet Kronoberg, den 8 juli 2012 i häktet Huddinge, och den 30 juli 2012 placerades han i häktet Kronoberg.) Den 18 december 2012 placerades AA i häktet

text: Göteborg. Med anledning av den höga rymnings- samt fritagningsrisken som identifierats kring AA bedömdes det nödvändigt att AA hade kriminalvårdskläder under transporten till häktet Göteborg. AA är sedan den 15 mars 2013 placerad i ett häkte i Stockholmsområdet. När AA förflyttats har detta skett med maximal säkerhet. Tidpunkterna för, och genomförandet av, transporterna har planerats med största noggrannhet vid varje enskilt tillfälle, tillsammans med polisen, utifrån rådande resurser och riskanalyser. Eftersom transport av intagna inte helt kan överlåtas till polisen har kriminalvårdspersonal medföljt vid samtliga transporter. Ytterst få personer har känt till att en förflyttning ska ske, varför inte några praktiska förberedelseåtgärder kunnat vidtas vid det aktuella häktet. I normala fall vet häktet samt den intagne om en kommande förflyttning och den intagne har då möjlighet att själv packa och ta med sig sina tillhörigheter. Inför transport till förhandlingssalen har huvudsakligen så kallade skyddsvisitationer av AA genomförts. I samband med att förhandlingarna återupptogs efter att rätten haft sommaruppehåll gjordes bedömningen vid häktet Kronoberg att AA skulle genomgå en kroppsvisitation. När AA vägrade att genomgå sådan undersökning så avbröts transporten till förhandlingssalen. Kriminalvården informerade rättens ordförande om skeendet och i samband med detta så tillfrågades även huruvida häktet skulle använda mer långtgående tvångsåtgärder för att förflytta AA till förhandlingssalen. Beskedet var att häktet skulle avvakta tillsvidare. Frågan kring häktets kontrollåtgärder diskuterades därefter med rättens ordförande, åklagare och offentlig försvarare. Efter dessa diskussioner bestämde kriminalvårdschef CC att det enbart skulle genomföras skyddsvisitationer inför transport till huvudförhandlingen. Huruvida en förhandling i domstol kan fortsätta utan närvaro av den tilltalade avgörs inte av Kriminalvården. Gällande visitation i samband med besök kan följande nämnas. Häktet Huddinge samt häktet Sollentuna har, till skillnad från häktet Kronoberg, sådan allmän inpasseringskontroll som avses i

text: 4 kap. 11 § häkteslagen (2010:611)

text: (HäL). När AA förflyttades till häktet Kronoberg (den 10 maj 2012) gjordes bedömningen att det var nödvändigt, av säkerhetsskäl, att samtliga besökande till AA skulle genomgå samma nivå av visitation som en allmän inpasseringskontroll ger. Samtliga besökande till AA kroppsvisiterades således i syfte att söka efter otillåtna föremål, precis på samma sätt som skett vid de ovan nämnda häktena. Vid häktet Kronoberg pågår sedan mer än ett år ett stort renoveringsarbete och mer än halva häktet är en byggarbetsplats. För att i denna miljö kunna upprätthålla nödvändig säkerhetsnivå för AA genomfördes kroppsvisitation vid de tillfällen som AA lämnade avdelningen för att genomföra besök. Vad gäller AA:s tillhörigheter i samband med förflyttningen från häktet Kronoberg till häktet Göteborg den 18 december 2012 har följande kommit fram. De pengar som AA förvarade i bostadsrummet i häktet Kronoberg samt de pengar som var omhändertagna överfördes till häktet Göteborg den 20 december 2012. Eftersom AA saknade ekonomiska medel den 19 december 2012 beviljade häktet Göteborg honom så kallat häktesbidrag om 90 kronor. Med anledning av att förflyttningen skedde utan att den intagne eller häktespersonalen i förväg hade kännedom om saken kunde AA:s övriga personliga tillhörigheter inte medtagas i samband med transporten, utan de skickades via Posten. Den 28 december 2012 hämtades de ut, från postkontor, av personal från häktet Göteborg. Vid detta tillfälle skickades även en laptop, tillhandahållen av häktet Sollentuna, som innehöll stora delar av förundersökningen. Tillhörigheterna skrevs in på häktet Göteborg den 2 januari 2013 och AA informerades om detta genom att en utskrift av tillhörigheterna lämnades till honom. Den 2 januari 2013 lämnade AA in en ansökan om att få inneha en dator. DD, säkerhetssamordnare vid häktet Göteborg, kunde inte hitta någon tidigare dokumentation som gick att binda till denna dator, varför han började göra efterforskningar. Han

text: fick fram att datorn tillhörde häktet Sollentuna och att häktet ville ha tillbaka datorn omgående. Efter en del mejlkonversation mellan häktet Göteborg och häktet Sollentuna kom man överens om att AA skulle få tillåtelse att fortsätta använda datorn. Datorn lämnades in till AA den 18 januari 2013. AA har, i samtal med DD, även lyft frågan om att få tillgång till förunder-sökningen i pappersformat. AA uttryckte inledningsvis att det viktigaste var att han fick tillgång till datorn och att han skulle återkomma om han ville ha förundersökningen i pappersformat. AA återkom sedan, någon gång i januari, och uttryckte att han ville ha det. DD kontaktade då häktet Kronoberg, som skickade ner förundersökningen som gods. AA fick ta del av den under vecka 6. Beslutet att förflytta AA till häktet Göteborg har AA:s offentliga försvarare klagat på. Kriminalvården avvisade den 28 december 2012 AA:s begäran om omprövning med motiveringen att något formellt beslut om förflyttning inte fattats samt att förflyttning mellan häkten enligt Kriminalvårdens mening är så kallat faktiskt handlande.

text: Författningsbestämmelser

text: Av

text: 1 kap. 6 § häkteslagen (2010:611)

text: (HäL) följer att verkställigheten inte får innebära andra begränsningar i den intagnes frihet än som följer av denna lag eller som är nödvändiga för att ordningen och säkerheten ska kunna upprätthållas. Enligt

text: 20 § häktesförordningen (2010:2011)

text: (HäF) får Kriminalvården, om det behövs för att en transport av en intagen ska kunna genomföras på ett betryggande sätt, begära hjälp av en polismyndighet. Transporten ska planeras i samråd med polismyndigheten. Enligt 21 § HäF ska en intagen som transporteras eller av annan anledning vistas utanför förvaringslokalen under en myndighets övervakning inte utsättas för onödig uppmärksamhet. Enligt 3 kap. 3 § HäL får ett besök, om det är nödvändigt av säkerhetsskäl, villkoras av att besökaren underkastar sig kroppsvisitation eller ytlig kroppsbesiktning. Av 4 kap. 3 § HäL framgår att en intagen får kroppsvisiteras eller kroppsbesiktigas för eftersökande av otillåtna föremål om det finns anledning att anta att ett sådant föremål kommer att anträffas på honom eller henne, om han eller hon återkommer efter en vistelse utanför förvaringslokalen, om han eller hon ska ha eller har haft ett besök utan sådan kontroll som avses i 3 kap. 2 §, eller om det sker i en stickprovskontroll eller i anslutning till en större undersökning som av säkerhetsskäl görs av utrymme inom förvaringslokalen och den intagne har eller har haft särskild anknytning till utrymmet. Enligt 4 kap. 11 § HäL får Kriminalvården, om det är nödvändigt för att säkerheten ska kunna upprätthållas vid ett häkte, besluta att alla personer som passerar in i häktet ska kroppsvisiteras (allmän inpasseringskontroll). Syftet med allmän inpasseringskontroll ska vara att söka efter otillåtna föremål. Skriftliga meddelanden får inte granskas. Ett beslut om allmän inpasseringskontroll får gälla i högst tre månader. Kriminalvården får i enskilda fall medge undantag från allmän inpasseringskontroll, om det finns särskilda skäl. Av 1 kap. 9 § Kriminalvården föreskrifter och allmänna råd om häkte (FARK Häkte) [

text: KVFS 2011:2

text: ; JO:s anmärkning] ska en preliminär säkerhetsbedömning göras i omedelbar anslutning till att en intagen tagits in i häkte. Av de allmänna råden till bestämmelsen framgår att syftet med säkerhetsbedömningen är att identifiera omedelbara behov av säkerhetsåtgärder i samband med t.ex. akut transport eller vid fara för den intagnes eller annans liv eller hälsa. Av allmänna råd i kap. 2 FARK Häkte, om placering i häkte, följer att en intagen som är häktad normalt bör placeras i det häkte som är beläget i eller nära den ort där rättsprocessen ska äga rum, om inte placeringen i annat häkte behövs av säkerhetseller beläggningsskäl.

text: Kriminalvårdens bedömning

text: Den nu genomförda rättegången i Stockholms tingsrätt kännetecknas av det kanske mest omfattande säkerhetsarrangemanget inom svensk kriminalvård i modern tid. Placeringar, transporter och annan hantering av AA har skett med minutiös planering och största försiktighet. Vid beaktande av den så kallade proportionalitetsprincipen i 1 kap. 6 § HäL finner Kriminalvården att begränsningarna haft stöd i lag samt varit motiverade för att upprätthålla ordningen och säkerheten. Utifrån vad som är känt om AA:s person så har de kontroll- och tvångsåtgärder som använts stått i rimlig proportion till syftet med åtgärden. Vad gäller de transporter som skett av AA på obekväma tider framhålls att det hade varit önskvärt, för både klienten och Kriminalvården, om transporterna kunnat ske under dagtid, men att bedömningen gjorts att hanteringen varit nödvändig av säkerhetsskäl. Transporterna har skett på uppdrag av Kriminalvården, men de exakta tidpunkterna för genomförandet har bestämts av polisen. Vad gäller förflyttningen till häktet Göteborg den 18 december 2012 konstateras att AA beviljades häktesbidrag den 19 december, då han saknade egna ekonomiska medel. Den 20 december överfördes hans ekonomiska tillgångar. Det dröjde sedan till den 2 januari 2013 innan AA fick tillgång till hans övriga tillhörigheter, vilket skulle kunna förklaras med postgång samt helgdagar under perioden, men som ändå inte kan anses tillfredsställande. Beträffande den dator som skickades med tillhörigheterna, innehållandes stora delar av förundersökningen, konstateras att det dröjde nästan en månad från ankomst, och drygt två veckor från ansökan, innan AA fick tillgång till datorn. Även om häktet Göteborg hade goda skäl att utreda omständigheterna kring datorn, för att säkerheten eller domstolsprocessen inte skulle äventyras, är det är inte godtagbart att AA inte hade tillgång till önskat förundersökningsmaterial under så pass lång tid.

text: AA kommenterade remissvaret.

text: Kriminalvården ombads därefter inkomma med vissa förtydligande angående de kontroll- och tvångsåtgärder som vidtagits i samband med transport av AA till huvudförhandling. I ett yttrande anförde Kriminalvården, huvudkontoret, genom enhetschefen EE, följande

text: Sakförhållanden

text: Uppgifter om sakförhållandena har hämtats in från FF, samordnare på häktet Kronoberg, varvid sammanfattningsvis följande har kommit fram. Som en del av strategin för den säkerhetsmässiga hanteringen av AA fanns en instruktion upprättad för hur varje moment kring denne skulle hanteras. Av sagda instruktion framgick att kroppsvisitation skulle genomföras inför transport till huvudförhandling. I samband med att huvudförhandlingen återupptogs efter rättens sommaruppehåll motsatte sig AA att en kroppsvisitation genomfördes inför transporten och transporten avbröts. AA gjorde vid detta tillfälle gällande att det vid tidigare transporter till huvudförhandling endast genomförts s.k. skyddsvisitationer.

text: Författningsbestämmelser

text: Av

text: 28 kap. 11 § tredje stycket rättegångsbalken

text: framgår att med kroppsvisitation avses en undersökning av kläder och annat som någon bär på sig samt av väskor, paket och andra föremål som någon bär med sig. Av

text: 1 kap. 6 § häkteslagen (2010:611)

text: , HäL, framgår bl.a. att en kontroll- eller tvångsåtgärd endast får användas om den står i rimlig proportion till syftet med åtgärden. Om en mindre ingripande åtgärd är tillräcklig ska den användas.

text: Av 4 kap. 2 § HäL framgår att den som ska tas in i en förvaringslokal senast vid ankomsten ska kroppsvisiteras eller kroppsbesiktigas för eftersökande av otillåtna föremål, om det inte är uppenbart obehövligt. Av 4 kap. 3 § HäL framgår att en intagen får kroppsvisiteras eller kroppsbesiktigas för eftersökande av otillåtna föremål om 1. det finns anledning att anta att ett sådant föremål kommer att anträffas på honom eller henne, 2. han eller hon återkommer efter en vistelse utanför förvaringslokalen, 3. han eller hon ska ha eller har haft ett besök utan sådan kontroll som avses i 3 kap. 2 §, eller 4. det sker i en stickprovskontroll eller i anslutning till en större undersökning som av säkerhetsskäl görs av ett utrymme inom förvaringslokalen och den intagne har eller har haft särskild anknytning till utrymmet. Av 4 kap. 4 § HäL framgår att en intagen även i andra fall än som avses i 2 och 3 §§ får kroppsvisiteras för eftersökande av vapen och andra farliga föremål, om det är nödvändigt av säkerhetsskäl.

text: Kriminalvårdens bedömning

text: Med begreppet kroppsvisitation avses, som framgår ovan, en undersökning av kläder och annat som någon bär på sig samt av väskor, paket och andra föremål som någon har med sig. Vid en kroppsvisitation kan det förekomma att den som visiteras får ta av sig kläderna för att dessa ska kunna undersökas på ett tillfredsställande sätt. Med begreppet skyddsvisitation menas en sådan till syftet begränsad kroppsvisitation som avses i 4 kap. 4 § HäL, dvs. en visitation för eftersökande av vapen eller andra farliga föremål. En skyddsvisitation utförs normalt genom att kriminalvårdspersonal känner utanpå kläderna på den intagne för att kontrollera vad denne bär på sig. Detta förfarande kan kombineras med en kontroll med hjälp av teknisk utrustning, t.ex. en detektorbåge. Inför en transport till huvudförhandlingen efter rättens sommaruppehåll avsåg Kriminalvårdens personal att genomföra en mer omfattande kroppsvisitation än vad en skyddsvisitation normalt innebär, vilket AA motsatte sig och transporten avbröts. Efter händelsen gjordes närmare efterforskningar avseende hur visitationer vid dessa transporter tidigare hade hanterats av Kriminalvårdens personal. I samband med detta framkom att instruktionen kroppsvisitation troligen i huvudsak hade genomförts som skyddsvisitation. Efter vissa diskussioner, och mot bakgrund av bl.a. den proportionalitetsprincip Kriminalvården alltid har att iaktta vid användning av kontroll- eller tvångsåtgärder, togs sedermera beslutet att ändra instruktionen så att det i stället framgick tydligt att endast skyddsvisitation skulle genomföras inför transport till huvudförhandling.

text: AA kommenterade yttrandet och uppgav bl.a. att kammaråklagaren GG i samband med häktningsförhandling den 17 juli 2013 uppgett att visitationerna av honom sommaren 2012 hade föranletts av att en av hans försvarare, HH, vid ett besökstillfälle hade glömt att lägga ifrån sig sin mobiltelefon. Efter häktningsförhandlingen skickade åklagaren en incidentrapport om händelsen till Svea hovrätt. I fall de uppgifter som åklagaren lämnat till domstolen är riktiga är Kriminalvårdens påstående om varför förutsättningarna för visitationerna förändrades oriktigt.

text: Kriminalvården gavs möjlighet att yttra sig över AA:s uppgifter. I ett yttrande anförde, Kriminalvården, huvudkontoret, genom enhetschefen EE, följande.

text: Sakförhållanden

text: Uppgifter om sakförhållandena har hämtats in från region Stockholm, varvid sammanfattningsvis följande har kommit fram. Den 18 september 2012 upprättade häktet Kronoberg en incidentrapport i samband med att en mobiltelefon och ett USB-minne påträffades på en av de två advokater som vid det aktuella tillfället skulle besöka AA. Föremålen fick lämnas i ett förvaringsskåp.

text: Kriminalvårdens bedömning

text: De visitationer Kriminalvården tidigare har yttrat sig om i detta ärende skedde i samband med att huvudförhandlingen återupptogs efter rättens sommaruppehåll år 2012. Utan att ha tillgång till de handlingar AA omnämner uppfattar Kriminalvården det som att AA syftar på en händelse som inträffade i september 2012, dvs. efter att de visitationer det nu aktuella ärendet avser genomförts. Kriminalvården har ingen uppfattning avseende vad kammaråklagaren GG kan ha uttalat den 17 juli 2013 och vad Kriminalvården tidigare anfört i ärendet är enligt myndighetens uppfattning korrekt.

text: Bedömning

text: Utredningen visar att AA:s häktesvistelse i hög grad har kommit att präglas av den säkerhetsklass som han placerats i (säkerhetsnivå 1). Häktestiden – som även i normalfallet utgör en ingripande åtgärd mot den enskilde – har därmed för AA:s del blivit än mer ingripande och kringgärdad av restriktioner. När en intagen vistas under sådana förhållanden, ställs det särskilt höga krav på ansvarig personal att se till så att de åtgärder som vidtas inte får mer långtgående konsekvenser än nödvändigt.

text: Säkerhetsarrangemangen har bl.a. inneburit att AA inte har haft möjlighet att förbereda sig inför transporter och därmed har hans personliga tillhörigheter skickats till honom i efterhand. I samband med transporten den 18 december 2012 skickades AA:s tillhörigheter per post och de kunde hämtas ut i Göteborg den 28 december. Därefter dröjde det ytterligare fem dagar innan egendomen skrevs in vid häktet. Orsaken till detta dröjsmål är för mig höljt i dunkel. Oavsett hur det förhåller sig härmed, är det inte acceptabelt att det dröjde 15 dagar innan AA fick tillgång till sina tillhörigheter och att det dröjde nästan en månad innan han fick tillgång till datorn med förundersökningsprotokollet.

text: Jag vill framhålla att det åligger den som planerar en transport av en häktad i säkerhetsnivå 1 att vidta nödvändiga åtgärder för att personliga tillhörigheter ska kunna skickas i nära anslutning till transporten av den intagne. En intagen ska som regel inte behöva vänta i mer än en kortare tid på sina tillhörigheter. Med den utgångspunkten framstår det som mindre lyckat att AA:s tillhörigheter skickades med post till häktet Göteborg i samband med jul- och nyårshelgerna. Kriminalvården förtjänar kritik för det sätt som AA:s tillhörigheter har hanterats.

text: Som jag nämnde inledningsvis har AA:s häktesvistelse kommit att präglas av de särskilda säkerhetsåtgärder som Kriminalvården har vidtagit. Ett exempel på en sådan åtgärd är beslutet att AA skulle kroppsvisiteras inför transporter till huvudförhandlingen i Stockholms tingsrätts säkerhetssal. Kriminalvården har inte tillba-

text: kavisat AA:s uppgifter om att kontrollen skulle innefatta att han klädde av sig naken samt att åtgärden skulle vidtas både vid transport till och från huvudförhandlingen.

text: Jag är väl medveten om att kontrollerna av AA i praktiken kom att bli mindre ingripande än vad som ursprungligen var avsikten. Trots detta, kvarstår det förhållandet att Kriminalvården i vart fall inledningsvis funnit att sådana ingående kontrollåtgärder varit påkallade. Kriminalvården har inte redovisat skälen till varför man gjorde den bedömningen. Till saken hör att AA under hela häktestiden varit placerad i Kriminalvårdens enheter med högsta säkerhet (s.k. säkerhetshäkten). Transporter till och från huvudförhandlingen har kunnat ske i miljöer som helt kontrollerats av Kriminalvården. I förhandlingssalen har AA varit helt skild från allmänheten genom en glasvägg.

text: Mot den angivna bakgrunden har jag för egen del svårt att se vilka förhållanden som skulle kunna göra det nödvändigt att dessutom kroppsvisitera AA vid samtliga transporter till och från förhandlingssalen. Jag vill återigen framhålla vikten av att Kriminalvården noga överväger vilka kontrollåtgärder som ska vidtas mot en enskild, för att se till så att häktesvistelsen inte blir mer ingripande än nödvändigt.

text: Med hänsyn till vad som framkommit i Kriminalvårdens yttrande saknar jag skäl att kommentera AA:s övriga klagomål. Jag konstaterar endast att det saknas anledning för mig att uttala kritik eller vidta någon annan åtgärd.

text: Ärendet avslutas.


title: En man hade beviljats bistånd i form av en plats vid ett kommunalt korttidsboende. Fråga om kommunens skyldighet att underrätta de anhöriga om att mannen avlidit

text: I en anmälan, som inkom till JO den 3 juli 2003, framförde AA och BB klagomål mot Eskilstuna kommun. Klagomålen avsåg underlåtenhet att efterforska och underrätta anhöriga om ett inträffat dödsfall samt underlåtenhet att följa upp ett ärende rörande dödsboanmälan.

text: AA och BB anförde följande. I samband med begravningen av deras mor år 2003 informerades de om att deras far, CC, hade avlidit den 30 oktober 2001. Fadern avled på en av kommunens vårdavdelningar. Efter kontakter med Skatteverket framkom att det inte hade upprättats någon dödsboanmälan eller bouppteckning. I kommunens uppdrag till Fonus att anordna begravningen av fadern ingick att upprätta en dödsboanmälan. Det gjordes ingen uppföljning av ”beställningen” av dödsboanmälan. Efter flera kontakter gjorde vuxenförvaltningen den 27 juni 2003 en dödsboanmälan. Ingen kan svara på vart faderns bohag tog vägen.

text: När det gäller hur socialtjänsten i Eskilstuna kommun är organiserad inhämtades att det ålåg vuxennämnden att underrätta anhöriga om ett inträffat dödsfall och dåvarande socialnämnden att göra dödsboanmälan. Den 1 oktober 2003 sammanlades socialnämnden och arbetsmarknadsnämnden till arbetsmarknads- och integrationsnämnden. Den nya nämnden antog fr.o.m. den

text: 1 januari 2004 namnet arbetsmarknads- och familjenämnden.

text: Inledningsvis inhämtades handlingar rörande CC för tiden september 2001 och framåt från vuxenförvaltningen, arbetsmarknadsförvaltningen och socialförvaltningen. Från vuxenförvaltningen begärdes särskilt journalanteckningarna från det särskilda boendet.

text: Därefter anmodades vuxennämnden och dåvarande socialnämnden att inkomma med utredning och yttrande över vad som hade anförts i anmälan till den del det föll under respektive nämnds ansvarsområde.

text: Vuxennämnden avgav som sitt svar ett av områdeschefen DD upprättat tjänsteyttrande. I yttrandet anfördes i huvudsak följande.

text: /– – –/ Vid genomgång av anmälan har vuxennämnden funnit att den del som avser skyldigheten att underrätta anhörig om dödsfall ligger inom vuxennämndens ansvar. Vid den interna granskningen har vi gått igenom dokumentation i ärendet samt kontaktat berörda sjuksköterskor och biståndshandläggare. Då framkommer följande i vår handläggning av ärendet. Rutiner för underrättelse om dödsfall finns. I dessa framgår dock inte vilka skyldigheter nämnden har att underrätta anhöriga om dödsfallet när en vårdtagare som i detta fall så uttryckligt sagt ifrån all kontakt med anhöriga. Rutinerna har därmed inte kunnat ge vägledning i detta ärende. Enligt förvaltningens interna utredning har handläggare fått uppgift om att anhörig med samma efternamn som den avlidne finns. Denna uppgift har dock inte nått de som har till uppgift att underrätta anhöriga om dödsfall. De som har till uppgift att underrätta anhöriga har inte heller funnit anledning att göra egna efterforskningar om anhöriga på grund av den avlidnes uttryckliga önskan om att inte ha någon kontakt med anhöriga. I vår kommun hanteras dödsboanmälan av socialnämnden och med anledning av att patologen hörde av sig till Lotsen ca en månad efter dödsfallet kontaktades socialförvaltningen av vuxenförvaltningens biståndshandläggare för vidare handläggning av ärendet. Bristerna i detta ärendes handläggning föranleder att vuxennämnden nu ser över gällande rutiner för underrättelse om dödsfall så att inga oklarheter om skyldigheter och ansvar råder i framtiden oavsett ärendets karaktär.

text: Den dåvarande arbetsmarknads- och integrationsnämnden avgav som remissvar en av enhetschefen EE utförd utredning. I utredningen anfördes i huvudsak följande.

text: Anmälan gäller anmälarnas fars dödsfall, samt handläggning och omständigheterna kring dödsboanmälan och begravning. Fadern avled enligt uppgift från anmälarna på kommunens vårdavdelning Lotsen 2001-10-30 och kroppen överfördes därifrån till bårhuset. Ansvaret för rutiner i samband med dödsfall vid Lotsen ansvarar vuxennämnden för varför detta inte kommenteras i detta yttrande. Enligt den ansvarsfördelning mellan Eskilstuna kommuns nämnder som gällde vid tidpunkten för aktuell händelse ansvarade dåvarande socialnämnden bl.a. för dödsboförvaltning enligt

text: 18 kap. 2 § ärvdabalken

text: när det inte finns någon som tar hand om dödsboet och dödsboanmälan enligt

text: 20 kap. 8 a § ärvdabalken

text: . Kommunens ansvar enligt

text: 5 kap. 2 § begravningslagen

text: då den avlidne inte efterlämnar någon som ordnar med gravsättningen låg vid denna tidpunkt på dåvarande arbetsmarknadsnämnden. Rutinerna för dödsboanmälan vid den aktuella tidpunkten var att det sköttes av respektive distrikt inom socialförvaltningen. Distriktet fick en anmälan antingen från anhöriga, från äldreomsorgsverksamheten, från hälso- och sjukvården eller annorledes. Efter detta beställdes själva arbetet med uppgiftsinhämtning m.m. av en av begravningsbyråerna på orten. Beställningen bevakades så att man hade koll på om en dödsboanmälan tog onormalt lång tid. När begravningsbyrån färdigställt uppgifterna fick distriktet tillbaka dödsboanmälan för undertecknande av behörig tjänsteman som sedan skickade dödsboanmälan till tingsrätten (numera skattemyndigheten). I nu aktuellt ärende saknas dokumentation över hur och när dåvarande socialförvaltningen fick reda på att det fanns en avliden som det var aktuellt att göra en dödsboanmälan på. Däremot finns en kopia på rekvisition till Fonus

text: begravningsbyrå som undertecknades av utredaren 011219 på distrikt Nordost. Denna beställning förnekar Fonus att de har fått. Vid årsskiftet 2001/2002 övergick ansvaret för dödsboanmälan till dåvarande socialförvaltningens vuxenenhet. Det kan bero på denna organisatoriska förändring att någon uppföljning på att distrikt Nordost ej erhållit någon dödsboanmälan från Fonus ej gjorts. Utredaren blir 020103 uppringd av personal från Mälarsjukhuset som menar att den avlidne ej kunde ligga på bårhuset längre utan måste begravas. Utredaren tog kontakt med arbetsmarknadsförvaltningen som sedan beställde av Fonus att ombesörja en begravning, då ingen efterfrågade den avlidne. När det gäller dödsboförvaltningen så fick bitr. enhetschef på socialförvaltningens vuxenenhet FF den 28 maj 2002 reda på att lägenheten där CC bott inte var uppsagd, samt att ingen varit där för att teckna boet och se till att det blev tömt. Den 29 maj 2002 fick assistent GG uppdraget av FF att tillsammans med honom åka till adressen. Där gick man igenom tillhörigheter, packade lite saker i en kartong för att spara. Uppdrag gick till kooperativet Talko att packa den avlidnes tillhörigheter. Dessa magasinerades några månader för att sedan forslas bort. I maj eller i början av juni 2003 kom en son till den avlidne på besök till GG. Tre söner fanns i livet till den avlidne men hade inte fått reda på sin fars bortgång. Detta förmedlades dem när deras mor hade avlidit. Vid mötet med GG överlämnades en del av den avlidnes tillhörigheter som hade sparats i en kartong. En dödsboanmälan är sedermera gjord först i juni 2003. Det pågår en översyn av gällande rutiner beträffande kommunens ansvar i samband med dödsfall varvid bristerna i detta ärende kommer att beaktas.

text: AA och BB yttrade sig över remissvaren. Till yttrandet fogades registerutdrag m.m.

text: Vuxennämnden ingav som komplettering till sitt remissvar ”Riktlinjer för underrättelse om dödsfall” som hade fastställts den 22 januari 2004.

text: Kompletterande upplysningar inhämtades från HH, medicinskt ansvarig sjuksköterska i Eskilstuna kommun.

text: I ett beslut den 4 maj 2005 anförde JO André följande.

text: Den 1 januari 2002 trädde en ny socialtjänstlag (

text: ), SoL, i kraft. I förevarande ärende behandlas händelser och omständigheter som ägde rum under den tid

text: socialtjänstlagen (1980:620)

text: var gällande. Jag har emellertid valt att här hänvisa till den nya

text: socialtjänstlagen

text: , som – i de avseenden som nu behandlas – inte har inneburit någon ändring i sakligt hänseende.

text: Underrättelse till anhöriga

text: CC hade beviljats bistånd till ett boende på Lotsen, ett hem för korttidsboende, dit han överfördes från Mälarsjukhuset den 6 september 2001. Upplysningarna från HH ger vid handen att det är ett sådant boende som avses i

text: 5 kap. 5 § andra stycket

text: SoL (förutvarande

text: 20 § socialtjänstlagen

text: [1980:620]). Varje kommun skall – enligt

text: 18 § hälso- och sjukvårdslagen (1982:763)

text: , HSL – erbjuda en god hälso- och sjukvård bl.a. åt dem som bor i en sådan boendeform.

text: I

text: 1 §

text: HSL stadgas följande.

text: Med hälso- och sjukvård avses i denna lag åtgärder för att medicinskt förebygga, utreda och behandla sjukdomar och skador. Till hälso- och sjukvården hör även sjuktransporter samt att ta hand om avlidna. Bestämmelsen i

text: 1 § första stycket

text: HSL om att omhändertagande av avlidna hör till hälso- och sjukvårdens ansvar tillkom genom en ändring av HSL som trädde i kraft den 1 juli 1992. I förarbetena (

text: prop. 1991/92:152 s. 12

text: ) konstaterades att de åtgärder som skall vidtas i anslutning till en människas död är ett naturligt led i hälso- och sjukvårdsverksamheten och att omhändertagandet av de avlidna i praktiken regelmässigt utgör en integrerad del av den offentliga hälso- och sjukvården. Utvidgningen av hälso- och sjukvårdsbegreppet är generell och det görs således inte någon skillnad på om ett dödsfall sker på eller utanför en sjukvårdsinrättning.

text: Enligt

text: 29 § första stycket

text: HSL skall det inom hälso- och sjukvården finnas någon som svarar för verksamheten (verksamhetschef). Verksamhetschefen skall, enligt

text: 2 § 1 förordningen (1996:933)

text: om verksamhetschef inom hälso- och sjukvården, ansvara för att någon närstående omedelbart underrättas när en patient avlider.

text: CC avled på ett sådant kommunalt boende som avses i

text: 5 kap. 5 § andra stycket

text: SoL. Därigenom har ytterst verksamhetschefen för hälso- och sjukvården, för vilken vuxennämnden i sin tur svarar, varit ansvarig för att någon anhörig till CC underrättades om dödsfallet. Någon underrättelse kom inte att ske. Ett skäl därtill har uppgivits vara att CC hade förklarat att han motsatte sig kontakt med de anhöriga. Det är en önskan som personalen har haft att respektera. CC:s vilja i det hänseendet har emellertid inte inverkat på skyldigheten att underrätta de anhöriga om dödsfallet. Med hänsyn till att bristerna i ärendets handläggning har föranlett vuxennämnden att se över och ändra rutinerna för underrättelse om dödsfall nöjer jag mig den kritik som ligger i det anförda.

text: Dödsboförvaltning m.m.

text: I

text: 18 kap. 2 § ärvdabalken

text: (ÄB) regleras vården av den dödes egendom tills denna kommer under förvaltning av samtliga delägare såsom sägs i 1 § eller blir föremål för särskild förvaltning enligt

text: 19 kap.

text: ÄB. Stadgandet lyder som följer.

text: Till dess att egendomen har tagits om hand av samtliga dödsbodelägare eller av den som i annat fall har att förvalta boet, skall egendomen, om den ej står under vård av förmyndare, syssloman eller annan, vårdas av delägare som sammanbodde med den avlidna eller annars kan ta hand om egendomen. Den som har tagit hand om egendomen skall genast underrätta övriga delägare om dödsfallet och, om det behövs god man för någon delägare, göra anmälan hos överförmyndaren enligt

text: 11 kap.

text: föräldrabalken

text: . Vad som har sagts om delägare gäller också efterlevande make som inte är delägare. Finns det inte någon som sålunda tar hand om den dödes egendom, skall medlem av hushållet som den döde tillhörde, hyresvärd eller annan som är närmast till det ta hand om egendomen samt tillkalla delägare eller anmäla dödsfallet till socialnämnden. Då anmälan skett eller förhållandet på annat sätt blir känt, skall socialnämnden, om det behövs, göra vad som enligt första stycket åligger delägare. För kostnaderna med anledning av detta har kommunen rätt till ersättning av boet. I 20 kap. 8 a § första och andra styckena ÄB stadgas följande.

text: Räcker den dödes tillgångar eller, när han efterlämnar make, tillgångarna jämte hans andel i makens giftorättsgods inte till annat än begravningskostnader och andra utgifter med anledning av dödsfallet och omfattar tillgångarna inte fast egendom eller tomträtt, behöver bouppteckning inte förrättas, om dödsboanmälan görs till Skatteverket av socialnämnden. Dödsboanmälan skall vara skriftlig och innehålla den dödes fullständiga namn (– – – ) samt intyg, utvisande att beträffande tillgångarna föreligger fall som avses i första stycket. I anmälan skall även dödsbodelägares namn och bostadsadresser anges, om uppgifterna kan inhämtas utan avsevärd tidsutdräkt. Dödsboanmälan bör göras inom två månader efter dödsfallet. Den skall förvaras hos skattemyndigheten. Det ankommer således i första hand på delägarna i dödsboet att ta hand om den avlidnes egendom och ombesörja bouppteckning. Undantag från skyldigheten att förrätta bouppteckning inträder om en dödsboanmälan sker. Nämndens ansvar för såväl boets förvaltning som upprättande och ingivande av dödsboanmälan aktualiseras således endast under vissa i ÄB närmare angivna förhållanden.

text: En följd av att CC:s anhöriga inte underrättades om dödsfallet genom vuxennämndens försorg blev att dödsbodelägarna inte kunde fullgöra sina uppgifter.

text: Enligt remissvaret ”saknas dokumentation över hur och när dåvarande socialförvaltningen fick reda på att det fanns en avliden som det var aktuellt att göra en dödsboanmälan på”. EE har den 19 december 2003 undertecknat en till Fonus gjord beställning av en dödsboanmälan. I remissvaret har inte närmare berörts anledningen till eller vilka överväganden som föregick beställningen. Mot bakgrund av att det primära ansvaret för dödsboförvaltningen åvilar dödsbodelägarna och att huvudregeln är att bouppteckning skall förrättas, borde det ha legat närmast till hands att kontakta de anhöriga och underrätta dem om förhållandena.

text: Det kan i sammanhanget finnas anledning att påpeka att det framstår som oklart vilken omfattning uppdraget till Fonus var avsett att ha, t.ex. om uppdraget avsåg endast inhämtande av registeruppgifter eller om det ingick att på annat sätt utreda om förutsättningarna för att göra en dödsboanmälan var uppfyllda. Oavsett hur det förhöll sig med uppdragets omfattning, har det under givna förhållanden ålegat nämnden att bevaka att uppdraget fullgjordes. Inte ens sedan nämnden i maj 2002 av hyresvärden fått vetskap om att CC:s lägenhet inte var uppsagd, följdes uppdraget till Fonus upp. Nämndens hantering i dessa avseenden är inte acceptabel. Den organisatoriska förändring som ägde rum kring årsskiftet 2001/2002 utgör inte någon godtagbar förklaring till de brister i handläggningen som har påvisats. Med hänsyn till den översyn som har skett av rutinerna beträffande ansvar i samband med dödsfall, avstår jag från vidare uttalanden.

text: Övrigt

text: Vad som i övrigt har anförts föranleder inte någon ytterligare åtgärd eller något uttalande från min sida.