avgjordAv: Justitieombudsmannen Cecilia Renfors

nyckelord:
Allmänna handlingar
Avsaknad av lagstöd
Objektivitet, opartiskhet, saklighet
Serviceskyldighet

title: Kritik mot Kommunstyrelsen i Kalmar kommun för ett beslut om att inte handlägga framställningar om handlingsutlämnande från en viss person m.m.

sammanfattning: Till Kalmar kommun kom det under ett par års tid in ett mycket stort antal skrivelser och förfrågningar samt framställningar om handlingsutlämnande från en och samma person, AA. Kommunen ansåg till slut att situationen var ohållbar eftersom hanteringen av det som kom in tog mycket tid i anspråk, påverkade kommunens möjlighet att arbeta effektivt och rättssäkert och upplevdes som ett arbetsmiljöproblem. Efter en tid fann kommunen det lämpligast att enbart besvara förfrågningar från AA muntligen, antingen via telefon eller vid inbokade möten. Vidare styrde kommunen om epost från AA till chefen för kommunens kontaktcenter, för besvarande och handläggning. Mot bakgrund av den situation som beskrivits finns det inte anledning att kritisera kommunens åtgärder i denna del. Kommunen fattade i januari 2014 ett principbeslut om att kommande framställningar om handlingsutlämnande från AA inte skulle tillmötesgås eller prövas. Beslutet, som betyder att tryckfrihetsförordningens och offentlighets- och sekretesslagens förfaranderegler inte ska tillämpas på framställningar från AA, är uppenbart rättsstridigt och innebär att kommunen har satt sig över en tydlig reglering i lag och grundlag. Beslutet står därmed också i strid med regeringsformens krav på att en myndighet ska iaktta saklighet och opartiskhet och beakta allas likhet inför lagen. Kommunen har med stöd av principbeslutet, som kammarrätten bedömt inte kunde överklagas, underlåtit att pröva framställningar om handlingsutlämnande från AA, vilket bl.a. inneburit att hon har förvägrats formliga avslagsbeslut och därmed inte har kunnat få sina framställningar prövade i domstol. Kommunstyrelsen kritiseras för det rättsstridiga beslutet och för att AA:s framställningar om att få del av allmänna handlingar därefter inte har prövats. Beslutet innehåller också generella uttalanden om myndigheters serviceskyldighet och om hanteringen av dels mycket omfattande, dels mycket frekventa framställningar om handlingsutlämnande.

text: Anmälan

text: AA anmälde Kalmar kommun för brister i serviceskyldigheten och hanteringen av hennes framställningar om handlingsutlämnande. I sin anmälan, daterad den 6 januari 2014, angav hon följande.

text: Sedan hösten 2013 har hon varit fråntagen sina medborgerliga rättigheter som invånare i Kalmar kommun. Kommunchefen har förbjudit anställda i kommunen att besvara hennes frågor, och chefen för kontaktcentret har meddelat att man inte kommer att behandla framställningar från henne om att få del av allmänna handlingar. Detta innebär att samtliga skrivelser från henne ignoreras oavsett vad saken gäller. Kommunen är fullt medveten om att man bryter mot

text: kommunallagen

text: förvaltningslagen

text: och

text: tryckfrihetsförordningen

text: . Som skäl för sitt agerande har kommunen angett att man vill skona sina medarbetare från AA som upplevs som besvärlig och tidskrävande.

text: Av de ytterligare handlingar som AA gav in och de muntliga uppgifter hon lämnade framkom bl.a. följande.

text: Den 31 januari 2014 fattade Kalmar kommun ett beslut med följande innehåll.

text: Beslut om utlämnande av handlingar

text: Beslut

text: Kalmar kommun avslår din begäran om att ta del av handlingar.

text: Bakgrund

text: Du har vid åtskilliga tillfällen via e-post och telefon varit i kontakt med Kalmar kommun och begärt ut handlingar i stora mängder. Kommunen har försökt att tillmötesgå dina önskemål så långt det varit möjligt. Trots detta har du inte känt dig tillfredsställd med de svar och handlingar som du har fått av anställda på kommunen.

text: Skäl för beslutet

text: Du har under ett par år begärt att få ut diverse handlingar av flera förvaltningar och bolag i Kalmar kommun. Men många gånger har du inte hämtat ut de handlingar som du har begärt ut. Du har dessutom vid några tillfällen uttalat att du inte är intresserad av de handlingar som du begär ut. Kommunen anser att du i stället för att utnyttja din medborgerliga rättighet enligt

text: tryckfrihetsförordningen

text: missbrukar offentlighetsprincipen. Vidare har flera av kommunens medarbetare upplevt en stressad och otrygg arbetsmiljö på grund av ditt provocerande beteende och de anklagelser som du har fört fram mot dem. Kommunen har hela tiden strävat efter att åstadkomma olika lösningar för att tillgodose dina önskemål om att få ut handlingar, men dessa [framställningar] har bara eskalerat i omfattning och tagit orimligt mycket tid och arbetsresurser från den verksamhet och service som andra kommunmedborgare har rätt till. Enligt kommunens bedömning kan det inte vara lagstiftarens mening att offentlighetsprincipen, som är en demokratisk rättighet för att få insyn i den offentliga verksamheten, ska missbrukas för andra syften. Kommunen är medveten om att syftet bakom en begäran om utlämnande av handlingar inte ska tillmätas någon vikt. Kommunen menar dock att regelmässig massbegäran om utlämnande av handlingar med ett provokativt syfte inte är förenligt med den avsikt som präglar offentlighetsprincipen. Mot bakgrund av detta anser Kalmar kommun att den inte längre kommer att tillmötesgå och pröva din begäran om utlämnande av handlingar.

text: AA överklagade beslutet till Kammarrätten i Jönköping, som den 13 februari 2014 avvisade överklagandet. I avvisningsbeslutet angavs bl.a. att Kalmar kommun uppgett att det överklagade beslutet inte var kopplat till någon särskild begäran om handlingsutlämnande. Kammarrätten fann mot den bakgrunden att det inte rörde sig om ett överklagbart beslut i den mening som avses i 6 kap. 7 § offentlighetsoch sekretesslagen.

text: Den 15 februari 2014 begärde AA via e-post att få ta del av vissa närmare angivna handlingar på plats hos kommunen. I meddelandet angav hon att hon ville få ett beslut avseende sin begäran, dvs. antingen ett besked om tidpunkten då hon kunde få läsa handlingarna eller ett besked om att begäran avslogs. Ett eventuellt avslagsbeslut ville hon ha skriftligt för att ha möjlighet att överklaga det.

text: Den 21 februari 2014 påminde hon om sin begäran och bad att få veta när hon skulle få ta del av handlingarna. Samma dag begärde hon via e-post också ut fem andra, särskilt angivna, handlingar. Hon angav att hon ville ha dessa handlingar hemskickade och att hon, om begäran inte kunde tillgodoses, ville ha en besvärshänvisning.

text: När AA den 25 februari 2014 fortfarande inte hade fått några besked från kommunen kontaktade hon BB, chef för kommunens kontaktcenter, per telefon. BB uppgav att hennes framställningar inte skulle efterkommas, att hon inte var välkommen att ta del av de efterfrågade handlingarna på plats och att hon inte heller skulle få några skriftliga beslut. BB tillade att kommunen ansåg att man hade nått gränsen för sin serviceskyldighet gentemot henne.

text: Utredning

text: Kommunstyrelsen i Kalmar kommun anmodades att yttra sig över vad AA anfört i sin anmälan daterad den 6 januari 2014 och över handläggningen av hennes framställningar den 15 och 21 februari 2014.

text: Kommunstyrelsen kom in med ett yttrande och en omfattande mängd handlingar (till största delen e-postkorrespondens mellan AA och olika företrädare för kommunen). Kommunstyrelsen anförde bl.a. följande.

text: Utredning

text: AA har under minst ett par år ställt olika frågor till eller begärt att få ut diverse handlingar av flera förvaltningar och bolag i Kalmar kommun. [– – –] – – – I början av AA:s kontakt med kommunen bemöttes hon som alla andra medborgare som ställde frågor och ville ha ut allmänna handlingar. Hennes frågor besvarades och de begärda allmänna handlingarna lämnades ut. Men under 2013 kulminerade hennes kontakter med kommunen och upptog mer och mer tid och arbetsresurser från kommunens ordinarie verksamhet. Hon var otrevlig och uttryckte sig mycket kränkande mot politiker och tjänstemän […]. Ett flertal av kommunens medarbetare upplevde situationen mycket stressande och kände ett stort obehag på grund av hennes provocerande beteende och de anklagelser som hon framförde mot dem. Hon hotade medarbetarna med polis- och JO-anmälningar när hon inte var nöjd med de

text: svar hon fick. Under sommaren och i början av hösten 2013 hade kommunen fått uppemot ett par tusen mejl från AA. Situationen upplevdes som ohållbar. För att lösa den enorma arbetsbelastning som uppkom på olika håll i kommunen diskuterade ledningen frågan om kommunen skulle anställa en person som bara skulle arbeta gentemot AA. Efter överväganden gjorde dock kommunen i oktober 2013 den bedömningen att AA:s e-post istället skulle styras till chefen för kommunens kontaktcenter, BB, för besvarande och handläggning. AA var inte nöjd med detta och fortsatte med att skicka massmejl till olika förvaltningar och bolag. Dessutom skapade hon många nya e-postadresser, i dag uppemot 47 stycken […], vilka hon har använt i kontakten med kommunen. AA har även skrivit till kommunen med olika alias för att låtsas vara någon annan men det har varit samma frågor som ställts. Under januari 2014 ökade antalet skrivelser till kommunen. Hon begärde bland annat ut alla anställdas CV och anställningsbevis (207 personer) på kommunledningskontoret samt alla handlingar som var diarieförda under 2013 på kontoret (996 ärenden med tusentals tillhörande dokument) […]. Den 31 januari 2014 beslutade kommunen att det inte längre fanns någon möjlighet för myndigheten att tillmötesgå och pröva AA:s [framställningar] om utlämnande av allmänna handlingar. Detta beslut överklagades av AA till Kammarrätten i Jönköping som i beslut den 13 februari 2014 avvisade överklagandet. Under februari 2014 har AA fortsatt att kränka politiker och medarbetare genom olika skrivningar och telefonsamtal. Den 21 februari 2014 kom AA in med en ny begäran […] om utlämnande av allmänna handlingar. Kommunen har inte prövat dessa [framställningar] med hänvisning till det principbeslut som är taget den 31 januari 2014 […].

text: Yttrande

text: Kalmar kommun vill inledningsvis framföra att det alltid är vår strävan att bemöta våra uppdragsgivare, brukare, kunder och kommuninvånare på ett seriöst och professionellt sätt, alltid med beaktande av de krav som lagstiftaren ställer på oss som myndighet genom bland annat

text: tryckfrihetsförordningen

text: förvaltningslagen

text: och andra författningar som reglerar vår verksamhet. Kalmars kommunvägledare är bland de bästa i Sverige när det gäller telefonsamtal till kommunen. Det visar undersökningen Servicemätning via telefon och e-post, som är en del av den större undersökningen Kommunens Kvalitet i Korthet, som varje år jämför kommunernas kvalitet. Kalmar får bäst betyg av alla när det gäller helhetsintrycket, som omfattar bland annat svarstider, hälsningsfraser, expedieringstid i växeln, bemötande och tillgänglighet […].

text: Serviceskyldigheten

text: AA har varit i kontakt med kommunen under några år. I början bemöttes hon med samma respekt och engagemang som alla andra kommuninvånare och brukare som kommer i kontakt med myndigheten. Kommunen upplevde däremot att hon egentligen inte var intresserad av de svar hon fick eftersom hon aldrig blev nöjd med svaren. Trots detta besvarades hennes frågor och de handlingar som hon begärde ut kopierades och översändes till henne i enlighet med offentlighetsprincipen. Men hennes frågor ökade bara i omfattning. Hon skickade samma fråga till flera personer inom organisationen och ställde svaren mot varandra och därefter ställde hon nya frågor. Hon var aldrig tillfreds med den service och de svar hon fick. Hennes frågor saknade substans och relevans och skrivelserna innehöll ofta hot om anmälningar av olika slag, kränkande termer, förtal och felaktiga påståenden […]. Kommunens bedömning var till en början att försöka resonera med AA om hur vi bäst kunde svara på hennes frågor och komma på konstruktiva lösningar för att tillgodose hennes omfattande krav. Hon erbjöds av olika förvaltningar och bolag att

text: komma på inbokade möten eller att få svar på sina frågor via telefon. Kommunens ambition var att lösa situationen så smidigt som möjligt. Men hon har i flera mejl och telefonsamtal uttryckligen avvisat kommunens försök till möten och uttalat att hon inte var intresserad […]. Och sedan har hon fortsatt att skicka hundratals mejl i månaden till kommunens alla organ. Som det tidigare nämnts funderade kommunen på att anställa en person på heltid för att arbeta gentemot AA men mot bakgrund av det som har framkommit om hennes beteenden och ageranden gjorde kommunen den bedömningen att en sådan lösning inte skulle vara tillfredsställande för varken AA eller kommunen. AA har i sin anmälan anfört att kommunen har blockerat hennes e-post. Detta påstående saknar grund eftersom kommunen enbart beslutat att styra om hennes epost till en viss funktion i organisationen för att avlasta övrig verksamhet och för att få en uppfattning om hur många frågor som kommer in till myndigheten. Bestämmelserna i

text: förvaltningslagen

text: om myndigheternas serviceskyldighet innebär inte att den enskilde kan påkalla svar från en viss tjänsteman vid myndigheten utan det ankommer på myndigheten att själv avgöra vilken befattningshavare som ska besvara en förfrågan och även i vilken omfattning och form svaret ska ges. Kommunen anser sig ha fog för åtgärden därför att hennes frågor har mist sina rimliga proportioner. Vidare är kommunen inte skyldig att svara på frågor eller expediera handlingar via e-post även om den enskilde har begärt detta. Som det framgår ovan och av de bifogade pärmarna samt bilagorna så har kommunen hela tiden strävat efter att tillmötesgå AA:s frågor och krav vad gäller begäran om allmänna handlingar fram till att kommunen fann situationen ohållbar. Enligt kommunens uppfattning har hjälp lämnats i den utsträckning som är lämplig med hänsyn till den sortens frågor som AA har ställt och mot bakgrund av hennes behov av hjälp. Till övervägande del är hennes frågor och krav på service utan direkt anknytning till pågående eller kommande ärende. [– – –] – – –

text: Angående myndighetens serviceskyldighet anser kommunen att AA:s frågor och beteende, kanske inte till en början men efter hand, har fått en riktning som snarare handlar om missbruk av rättighet. Hennes krav på kommunen står inte i relation till vad serviceskyldigheten kräver. En sammanvägd bedömning av omfattningen av serviceskyldigheten i det aktuella ärendet bör enligt kommunens mening leda till ett konstaterande att det rimligen inte kan krävas att kommunen ska tillmötesgå AA:s omfattande krav. Kommunen anser att det är av största intresse att få ett klarläggande av JO hur situationen bör bedömas eftersom omfattningen av serviceskyldigheten ytterst är en avvägningsfråga och sådana situationer [inte är] ovanliga runtom i landet.

text: Offentlighetsprincipen

text: Offentlighetsprincipen innebär att alla, såväl svenska som utländska medborgare, har rätt att ta del av handlingar hos myndigheter och förvaltningar. – – –

text: Denna princip kan dock innebära vissa praktiska olägenheter för myndigheter. Det är inte längre bara genom brev människor kan vända sig till myndigheter. Den tekniska utvecklingen och tillgång till internet, e-post och telefon har gjort att personer som AA har fått andra arbetsverktyg för att uppta myndigheters tid genom sina krav. Att tillgodose dessa krav på att få ta del av handlingar tar enorma resurser i anspråk. Man kan fråga sig om det är rimligt att en myndighet ska tillgodose en begäran om utlämnande av allmänna handlingar som uppenbart inte syftar till att utöva tillsyn i myndigheternas verksamhet. Är det verkligen rimligt att AA ska utnyttja principen bara för att trakassera myndigheter? [Offentlighetsprincipen] utgår från människans rätt och vilja samt intresse av att få reda på angelägenheter som antingen berör denne eller någon i dennes närhet. Syftet utgör ett slags skydd kan man säga, att den enskilde inte ska kunna bli överkörd av den offentliga verksamheten. Detta syfte har helt tappat sitt fäste i vårt fall. Det handlar inte längre

text: om att AA är intresserad av en viss information eller att hon behöver få reda på något särskilt utan hon söker enbart kontakt med kommunen för att hon enligt lag har rätt att göra det. Det är kommunens uppfattning att hon leker med sin medborgerliga rättighet. Även om lagen när den skrevs för många år sedan inte fäste någon vikt vid syftet bakom en begäran kan det inte heller rimligen innebära att ”allt beteende är tillåtet” bara personen i fråga hänvisar till sin rättighet enligt offentlighetsprincipen. Det kan inte ha varit lagstiftarens avsikt att enskilda ska kunna gömma sig bakom offentlighetsprincipen. AA:s [framställningar] och förfrågningar tar mycket tid i anspråk och kostar kommunen stora summor. Därutöver påverkar detta myndigheters möjlighet att arbeta effektivt och rättssäkert eftersom allt för mycket tid går åt att ge service till AA och sekretesspröva hennes [framställningar] av utlämnande av allmänna handlingar. AA:s krav har övergått till ett arbetsmiljöproblem då de anställda känner sig stressade och inte får någon arbetsro. Det har till och med gått så långt att de anställda i kommunen inte har vågat skriva under e-post med sitt fullständiga namn då de känt sig otrygga i den uppkomna situationen. Även om detta kanske inte utgör tillräckliga skäl för att inskränka offentlighetsprincipen kan det enligt kommunens bedömning inte vara lagstiftarens mening att offentlighetsprincipen, som är en demokratisk rättighet för att få insyn i den offentliga förvaltningen, ska missbrukas för andra syften. Även om syftet bakom en begäran om utlämnande av handlingar inte ska tillmätas någon vikt anser kommunen att regelmässig massbegäran om utlämnande av handlingar inte är förenligt med de syften som bär upp denna princip. Kommunen ville sammanfattningsvis poängtera att dess agerande i detta fall inte ligger i linje med kommunens policy om hur framställningar om handlingsutlämnande ska behandlas eller om hur medborgarna ska bemötas. Kommunen är medveten om att den valda lösningen inte är optimal men har känt sig tvingad att agera på det sätt som skett med anledning av att AA:s förfrågningar och krav tagit stora resurser i anspråk och kommit att bli ett arbetsmiljöproblem.

text: AA kom in med synpunkter på kommunens yttrande.

text: Rättslig reglering

text: Objektivitet, saklighet och opartiskhet Förvaltningsmyndigheter och andra som fullgör offentliga förvaltningsuppgifter ska enligt

text: 1 kap. 9 § regeringsformen

text: (RF) i sin verksamhet beakta allas likhet inför lagen samt iaktta saklighet och opartiskhet.

text: Serviceskyldighet I

text: och

text: 5 §§

text: förvaltningslagen

text: (FL) finns bestämmelser om myndigheternas serviceskyldighet gentemot enskilda.

text: Av

text: 4 §

text: FL framgår att varje myndighet ska lämna upplysningar, vägledning, råd och annan sådan hjälp till enskilda i frågor som rör myndighetens verksamhetsområde. Hjälpen ska lämnas i den utsträckning som är lämplig med hänsyn till frågans art, den enskildes behov av hjälp och myndighetens verksamhet. Frågor från enskilda ska besvaras så snart som möjligt.

text: Serviceskyldigheten är vidsträckt men inte obegränsad. I förarbetena till

text: förvaltningslagen

text: anges att myndigheten kan och bör anpassa sin service till den aktuella arbets- och resurssituationen. Vidare anges att servicereglerna måste ge

text: myndigheterna utrymme att säga nej till alltför långtgående önskemål om hjälp och att myndigheterna måste kunna göra vissa begränsningar efter en mer allmän lämplighetsbedömning. (Se

text: prop. 1985/86:80 s. 20

text: f. och 60.)

text: Serviceskyldigheten är alltså ytterst en avvägningsfråga där den enskilde i viss mån blir beroende av myndighetens uppfattning om vilken grad av service den kan lämna med beaktande av frågans art, den enskildes behov samt myndighetens arbets- och resurssituation. Myndighetens ställningstagande får dock aldrig vara godtyckligt. Kraven i

text: 1 kap. 9 §

text: RF gäller även i dessa situationer. (Se Hellners och Malmqvist,

text: Förvaltningslagen

text: [31 maj 2010, Zeteo], kommentaren till

text: 4 §

text: Serviceskyldigheten gäller myndigheten som sådan och inte varje enskild tjänsteman. En enskild kan alltså inte kräva att en fråga ska besvaras av en viss person, utan detta avgörs av myndigheten. Myndigheten avgör vidare själv hur och i vilken form svar på frågor ska lämnas, t.ex. om svaren ska lämnas skriftligen eller muntligen. Någon form av svar bör dock lämnas, och svaret får inte dröja längre än nödvändigt. Om myndigheten finner att den inte kan eller bör stå till tjänst med en begärd upplysning ska den i varje fall informera om detta. (Se JO 1993/94 s. 452, dnr

text: , samt Hellners och Malmqvist,

text: Förvaltningslagen

text: [31 maj 2010, Zeteo], kommentaren till

text: 4 §

text: .) Samtliga skrivelser till en myndighet behöver dock inte besvaras. Myndigheter får inte sällan ta emot allmänna opinionsyttringar och andra skrivelser där det står klart att avsändaren inte förväntar sig något svar. Skrivelser av denna typ kan som regel läggas till handlingarna utan att avsändaren underrättas om detta. (Se bl.a. ovan angivet JO-beslut.)

text: Av

text: 5 §

text: FL framgår bl.a. att myndigheter ska ta emot besök och telefonsamtal från enskilda, att det ska vara möjligt för enskilda att kontakta myndigheterna med hjälp av elektronisk post och att svar ska kunna lämnas på samma sätt. Vidare anges att en myndighet ska ha öppet under minst två timmar varje helgfri måndag–fredag (dock inte midsommarafton, julafton eller nyårsafton) för att kunna ta emot och registrera allmänna handlingar och ta emot framställningar om handlingsutlämnande.

text: Hur långt en myndighet kan begränsa sin tillgänglighet är en avvägning som myndigheten får göra med hänsyn främst till verksamhetens art, arbets- och resurssituationen och den grundlagsskyddade rätten att ta del av allmänna handlingar. (Se bl.a. Hellners och Malmqvist,

text: Förvaltningslagen

text: [31 maj 2010, Zeteo], kommentaren till

text: 5 §

text: Handlingsutlämnande

text: Grundläggande regler

text: Grundläggande regler om allmänna handlingars offentlighet finns i

text: 2 kap.

text: tryckfrihetsförordningen

text: (TF). Enligt dessa bestämmelser har var och en rätt att ta del av en handling som förvaras hos en myndighet om den är inkommen till myndigheten eller upprättad där, förutsatt att den inte omfattas av sekretess (offentlighetsprincipen).

text: Av kapitlets första paragraf framgår att offentlighetsprincipens syfte är att främja ett fritt meningsutbyte och en allsidig upplysning. Denna ändamålsbeskrivning är inte avsedd att läggas till grund för någon begränsning av offentlighetsprincipens räckvidd. Reglerna om allmänna handlingars offentlighet ska i stället tillämpas strikt formellt utan beaktande av vilket ändamål reglernas tillämpning i det enskilda fallet kan tänkas främja eller inte främja. En myndighet kan med andra ord aldrig vägra att lämna ut en handling med motiveringen att den inte kan se att utlämnandet skulle främja ett fritt meningsutbyte eller en allsidig upplysning. (Se Axberger, Yttrandefrihetsgrundlagarna, 2012, s. 188.)

text: En myndighet får inte heller efterforska vem sökanden är eller vilket syfte han eller hon har med sin begäran om handlingsutlämnande, i större utsträckning än vad som behövs för att myndigheten ska kunna pröva om det finns något hinder mot att lämna ut handlingen (

text: 2 kap. 14 § tredje stycket

text: TF). Bestämmelsen innebär att var och en har rätt att ta del av offentliga handlingar hos en myndighet utan att behöva uppge vare sig identitet eller ändamålet med sin begäran.

text: Förfarandet vid utlämnande

text: En allmän handling som får lämnas ut ska enligt

text: 2 kap. 12 §

text: TF tillhandahållas genast eller så snart det är möjligt. Det ska ske på stället och utan avgift. Enligt paragrafens andra stycke är en myndighet dock inte skyldig att tillhandahålla en handling på stället om det möter betydande hinder. Med betydande hinder avses dels permanenta hinder, vilka i princip omöjliggör att handlingen tillhandahålls i original, dels mer temporära hinder. Permanenta hinder kan bestå i att handlingen är av ömtålig beskaffenhet, att den är särskilt värdefull eller av sådant slag eller sådan betydelse för myndighetens normala verksamhet att ett tillhandahållande på stället i praktiken är omöjligt. Temporära hinder kan bestå i att handlingen, när den begärs utlämnad, används i myndighetens eget arbete eller är utlånad. Det kan vidare handla om att det råder utrymmesbrist hos myndigheten eller att berörd personal är upptagen av andra, viktigare tjänsteåligganden. Finns det betydande hinder mot handlingens utlämnande anses sökanden ha rätt att på stället ta del av en avskrift eller kopia av handlingen. (Se

text: prop. 1975/76:160 s. 181

text: , JO 1972 s. 306 och Bohlin, Offentlighetsprincipen, åttonde uppl., 2010, s. 140 med däri gjorda hänvisningar.)

text: Den som begär det har rätt att mot en fastställd avgift få en kopia av en allmän handling. En sådan begäran ska behandlas skyndsamt (

text: 2 kap. 13 §

text: TF). Det finns inte någon möjlighet att låta bli att lämna ut kopior av allmänna handlingar med hänvisning till att det finns betydande hinder mot att lämna ut dem. Skyldigheten är ovillkorlig. (Se Bohlin, a.a. s. 143 och

text: RÅ 1976 ref. 122

text: En grundläggande förutsättning för att en handling ska kunna lämnas ut är att den kan identifieras. Detta innebär att myndigheter i vissa fall kan avslå en begäran om de efterfrågade handlingarna inte är angivna på ett tillräckligt tydligt sätt. (Se Bohlin, a.a. s. 138 f. med däri gjorda hänvisningar.)

text: Besked i en utlämnandefråga bör normalt lämnas samma dag som begäran har gjorts. Någon eller några dagars fördröjning kan dock godtas om det är nödvändigt för att ta ställning till om ett utlämnande får ske. Om framställningen avser eller fordrar genomgång av ett omfattande material kan det vidare vara ofrånkomligt med ytterligare dröjsmål. I sådana fall kan det många gånger vara lämpligt att successivt lämna besked om vad som kan lämnas ut.

text: Om en anställd vid en myndighet har ansvar för vården av en handling, är det enligt

text: 6 kap. 3 § offentlighets- och sekretesslagen

text: (OSL) i första hand den anställde som ska pröva om handlingen ska lämnas ut. I tveksamma fall ska den anställde låta myndigheten göra prövningen, om det kan ske utan onödigt dröjsmål. Vägrar den anställde att lämna ut handlingen, eller en del av den, ska den som begär handlingen informeras om möjligheten att begära myndighetens prövning av frågan. Av informationen ska det framgå att sökanden måste begära och få ett skriftligt beslut från myndigheten för att beslutet ska kunna överklagas.

text: Överklagande

text: Om en myndighets prövning resulterar i att myndigheten helt eller delvis vägrar att lämna ut en handling kan myndighetens beslut normalt överklagas till kammarrätt (6 kap. 7 och 8 §§ OSL).

text: Bedömning

text: Serviceskyldigheten Av utredningen framgår att AA under de senaste åren har skickat en mycket stor mängd skrivelser och förfrågningar till anställda inom Kalmar kommun.

text: Som angetts i den rättsliga regleringen behöver inte alla skrivelser till myndigheter föranleda ett svar. Frågor från enskilda bör dock besvaras i någon form, och svaren får inte dröja längre än nödvändigt. Detta gäller även om svaret endast innehåller information om att myndigheten inte kan eller bör stå till tjänst med en begärd upplysning. Om myndigheten finner att det är lämpligast att besvara en fråga muntligen bör den enskilde även upplysas om detta och om vem han eller hon kan vända sig till. Det finns inte något som hindrar en myndighet från att besvara flera förfrågningar i ett sammanhang. Inte heller finns det något hinder mot att en myndighet som anser sig ha besvarat en viss frågeställning i den utsträckning som är lämpligt anger detta och upplyser om att ytterligare frågeställningar om samma sak inte kommer att besvaras. Myndigheten måste dock säkerställa att någon form av återkoppling sker när detta är påkallat.

text: En myndighet får inte hindra en person från att över huvud taget komma i kontakt med myndigheten och får inte heller ange att framtida frågor från en viss person över huvud taget inte kommer att besvaras.

text: Kommunstyrelsen har i sitt yttrande till JO uppgett att AA:s skrivelser har ökat arbetsbelastningen för kommunens anställda och att de har upplevt situationen som mycket stressande och i vissa fall även obehaglig på grund av innehållet i

text: skrivelserna. För att lösa situationen på ett konstruktivt sätt har kommunen i ett visst skede beslutat att AA:s skrivelser ska besvaras muntligen, antingen vid inbokade möten eller via telefon. Från och med oktober 2013 har kommunen också styrt om samtliga AA:s e-postmeddelanden till chefen för kommunens kontaktcenter, för vidare handläggning.

text: Mot bakgrund av den situation som kommunstyrelsen har beskrivit har jag inte några synpunkter på kommunens ställningstagande i nyss angivna avseenden. De åtgärder som kommunen har vidtagit får anses rymmas inom ramen för den rätt en myndighet har att välja hur och av vem skrivelser och frågor från enskilda ska hanteras och besvaras. Det beslut som kommunstyrelsen fattade den 31 januari 2014 avser enligt sin ordalydelse endast framställningar om handlingsutlämnande och rör alltså inte AA:s övriga kontakter med kommunen. Några belägg för att kommunen skulle ha blockerat AA:s e-postmeddelanden eller hindrat henne från att över huvud taget få kontakt med företrädare för kommunen har inte kommit fram. Det finns således inte någon anledning för mig att kritisera vad som förekommit i denna del.

text: Utredningen har inte omfattat frågan om kommunen i varje enskilt fall har hanterat AA:s frågor i enlighet med de principer jag har redogjort för ovan. Min bedömning i denna del har begränsat sig till AA:s påstående om att hon generellt har hindrats från att komma i kontakt med kommunen och få svar på sina frågor.

text: Frågan om handlingsutlämnande

text: Inledande synpunkter

text: Det bör framhållas att skyldigheten att lämna ut allmänna handlingar är betydligt strängare reglerad än serviceskyldigheten enligt

text: förvaltningslagen

text: . En begäran om handlingsutlämnande ska bl.a. behandlas skyndsamt och i normalfallet prioriteras framför andra arbetsuppgifter. Regleringen i

text: tryckfrihetsförordningen

text: och offentlighets- och sekretesslagen om handlingsutlämnande har också uttryckligen företräde framför den allmänna serviceskyldigheten (se

text: 3 §

text: FL).

text: Kommunstyrelsen har i sitt yttrande uppgett att AA:s framställningar om handlingsutlämnande har tagit stora resurser i anspråk och att de påverkar kommunens möjlighet att arbeta effektivt och rättssäkert. Kommunstyrelsen är vidare av uppfattningen att AA begär ut handlingar i syfte att trakassera kommunen och ifrågasätter mot den bakgrunden det rimliga i att efterkomma hennes framställningar. Kommunstyrelsen har som exempel angett att AA i januari 2014 begärde att på plats få ta del av samtliga handlingar som diarieförts vid kommunledningskontoret under 2013, dvs. 996 ärenden med tusentals tillhörande dokument.

text: Som framgår av den rättsliga regleringen kan en begäran om handlingsutlämnande avslås med hänvisning till att handlingen inte är allmän, att den omfattas av sekretess, eller – när det gäller en begäran om att ta del av handlingen på stället – att det skulle möta betydande hinder att tillhandahålla den på plats. Vidare kan en

text: begäran i vissa fall avslås med hänvisning till att de efterfrågade handlingarna inte är angivna på ett tillräckligt tydligt sätt. Det finns dock inte någon laglig möjlighet för en myndighet att avslå en enskilds begäran om att ta del av allmänna handlingar med hänvisning till syftet med begäran. De ändamål som ligger bakom offentlighetsprincipen är inte avsedda att användas för att begränsa principens räckvidd. Inte heller kan en begäran avslås med hänvisning till att den kommer att ta alltför stora resurser i anspråk.

text: En annan sak är att en myndighet måste kunna hantera mycket frekventa eller mycket omfattande framställningar från en enskild om att få ta del av allmänna handlingar på ett sätt som är rimligt med hänsyn till myndighetens verksamhet, utan att det ska anses inskränka offentlighetsprincipen. Detta gäller både om framställningen kan uppfattas som ett missbruk av rätten att ta del av allmänna handlingar och i andra fall. Det finns skäl att framhålla att omfattande framställningar om att få del av allmänna handlingar självklart påverkar myndighetens ordinarie verksamhet och att det därför, oavsett skyndsamhetskraven, är angeläget att de hanteras så effektivt som möjligt.

text: I det följande anger jag vissa generella utgångspunkter för handläggningen av detta slag av framställningar.

text: Av

text: 2 kap. 12 § andra stycket

text: TF följer att myndigheter inte genast behöver tillhandahålla en handling på stället om det finns praktiska hinder mot det, t.ex. att berörd personal är upptagen av andra viktiga arbetsuppgifter eller att det råder utrymmesbrist hos myndigheten. Myndighetens verksamhet och tillgängliga resurser tillåts alltså i viss utsträckning påverka möjligheten att omedelbart och på plats få del av handlingar. Detta innebär t.ex. att en myndighet som inte genast och på plats kan efterkomma en framställning om att få del av ett omfattande material i sin helhet, på grund av utrymmesbrist eller liknande, måste kunna begära ett förtydligande av vilka handlingar eller ärenden som sökanden först vill ta del av och anpassa arbetet med att ta fram handlingarna efter detta. Myndigheten måste även kunna bedöma hur omfattande material sökanden kan ta del av under den tid han eller hon har tillgång till handlingarna, och utifrån denna bedömning begränsa framtagandet av handlingar till det tillfället.

text: Motsvarande omständigheter har i praktiken också betydelse vid handläggningen av mycket frekventa eller mycket omfattande framställningar om att få kopior av allmänna handlingar, även om bestämmelsen i

text: 2 kap. 13 §

text: TF har en annorlunda utformning. Att ta fram ett stort antal handlingar, ta ställning till sekretessfrågan och ta kopior på de handlingar som får lämnas ut är tids- och resurskrävande. Handläggningen påverkas självklart av omfattningen av myndighetens verksamhet och tillgängliga resurser.

text: När en begäran om handlingsutlämnande rör ett stort antal handlingar som är av skilda slag och som har olika omfattning och betydelse måste myndigheten kunna be sökanden att ange vilka handlingar eller ärenden han eller hon först vill ta del av

text: och sedan ta fram handlingarna utifrån dessa prioriteringar. Detta gäller oavsett om det rör sig om att ta del av handlingar på plats eller att få kopior. I de fall sökanden inte gör några preciseringar får myndigheten själv avgöra hur begäran ska delas upp, självklart med utgångspunkt i skyndsamhetskravet och offentlighetsprincipens vikt.

text: Om en enskild ständigt återkommer med nya framställningar om handlingsutlämnande måste myndigheten i stor utsträckning ha rätt att hantera en framställning i taget. Om en begäran har avsett ett stort antal handlingar eller om sekretessprövningen är tidskrävande, kan sökanden således få finna sig i att en senare framställd begäran behandlas först när handläggningen av den förra är avslutad.

text: Sammanfattningsvis måste alltså en myndighet bl.a. kunna ställa krav på att en sökande anger vilka handlingar som är mest angelägna för honom eller henne att ta del av, även om ett uteblivet svar inte kan leda till avslag. Sökanden måste också räkna med att hans eller hennes ansökningar handläggs i turordning och att det tar viss tid innan handlingarna lämnas ut.

text: När det gäller förhållandena i detta ärende har jag inte anledning att ifrågasätta kommunstyrelsens uppgifter om att Kalmar kommun funnit situationen ohållbar och inte heller att det varit nödvändigt att hitta en långsiktig lösning för att ta hand om AA:s omfattande och frekventa framställningar om att få ta del av handlingar. Min bedömning av den lösning kommunen valde redovisas nedan.

text: Kommunens beslut och efterföljande handläggning

text: En begäran om handlingsutlämnande ska handläggas i enlighet med den reglering som finns i

text: 2 kap.

text: TF och

text: 6 kap.

text: OSL. I korthet gäller att en begäran om att ta del av handlingar ska prövas skyndsamt och att den enskilde vid avslag har rätt att få ett skriftligt och överklagbart myndighetsbeslut, något som den enskilde också ska informeras om.

text: Det beslut som Kalmar kommun fattade den 31 januari 2014 är inte i alla delar entydigt. Det är dock klart att det innebär att kommunen beslutat att inte tillmötesgå eller pröva kommande framställningar från AA om utlämnande av handlingar. Det är också så kommunen har beskrivit innebörden av beslutet i sitt yttrande till JO. Kommunen har därmed fattat ett beslut som innebär att de förfaranderegler som gäller för framställningar om att ta del av allmänna handlingar ska åsidosättas om begäran görs av AA. Ett sådant beslut är uppenbart rättsstridigt och innebär att kommunen har satt sig över en tydlig reglering i lag och grundlag. Saken kan inte bedömas på annat sätt än att beslutet står i strid med

text: regeringsformens

text: krav på att en myndighet ska iaktta saklighet och opartiskhet och beakta allas likhet inför lagen.

text: Av utredningen framgår att kommunen, som en följd av beslutet den 31 januari 2014, inte har prövat de framställningar om handlingsutlämnande som AA gjorde

text: den 15 och 21 februari 2014. AA har därmed förvägrats formliga avslagsbeslut och har inte kunnat få sina framställningar prövade i domstol.

text: Kommunens underlåtenhet att pröva AA:s framställningar strider, som angetts ovan, mot gällande rätt. Det förhållandet att kommunen i stället för att fatta formliga beslut i de enskilda fallen hänvisat till beslutet den 31 januari 2014 är särskilt anmärkningsvärt mot bakgrund av att kammarrätten ansett att det beslutet inte var överklagbart.

text: Sammanfattningsvis har jag ingen anledning att ifrågasätta att kommunen ansett den rådande situationen ohållbar och att det var nödvändigt att hitta en långsiktig lösning på de problem AA:s omfattande framställningar medfört, dels när det gäller kommunens medarbetare, dels när det gäller kommunens möjlighet att på ett rättssäkert sätt utföra sitt ordinarie arbete. Det sätt på vilket kommunen valt att hantera AA:s framställningar om handlingsutlämnande är dock oförenligt med bestämmelserna i

text: 2 kap.

text: TF,

text: 6 kap.

text: OSL och

text: 1 kap. 9 §

text: RF.

text: Kommunstyrelsen i Kalmar kommun ska kritiseras för det rättsstridiga beslutet den 31 januari 2014 och för att två framställningar från AA om att få ta del av vissa handlingar därefter inte har prövats. Övrigt Vad AA har anfört i övrigt inom ramen för detta ärende ger inte anledning till några ytterligare uttalanden.


avgjordAv: Stf justitieombudsmannen Lilian Wiklund

nyckelord: Häkte Postgranskning

publisher: Justitieombudsmannen

title: Kritik mot Kriminalvården, häktet Göteborg, för att en försändelse från en offentlig försvarare har granskats m.m.

org: jo

text: Anmälan

type: rubrik

text: I en anmälan som kom in till JO den 8 januari 2019 framförde AA klagomål mot bl.a. Kriminalvården, häktet Göteborg, och anförde följande:

type: stycke

text: I samband med ett besök på häktet lämnade hans offentlige försvarare in ett brev till honom i receptionen. Brevet har därefter öppnats och lästs av både personal på häktet och av åklagaren. En försändelse från en offentlig försvarare får endast granskas för att kontrollera om avsändaruppgifterna är korrekta så det här agerandet strider mot häkteslagen.

text: Utredning

text: Anmälan remitterades till Kriminalvården. I sitt remissvar anförde Kriminalvården, region Väst, genom regionchefen, bl.a. följande:

text: Anmälan, utredning m.m.

text: – – – Häktet Göteborg har i ett yttrande den 6 februari 2019 sagt bl.a. följande. En försändelse från en advokat ska normalt lämnas direkt till klienten utan föregående granskning. Om oklarhet råder om det är fråga om en försändelse från en advokat eller inte öppnas försändelsen av två personer för att säkerställa att det är fråga om en försändelse från en advokat. Därefter stämplas försändelsen med en s.k. granskningsstämpel samt en stämpel med information om att försändelsen får mottas. Slutligen lämnas försändelsen vidare till klienten. I detta fall lämnade AA:s offentlige försvarare in lösa handlingar till häktets budinlämning. Handlingarna lades i ett vitt kuvert som märktes med AA:s namn. Kuvertet lades sedan i en låda för post som ska till kansliet för sortering. När kansliet sorterade försändelsen framgick det inte på utsidan av försändelsen att det rörde sig om en försändelse från en advokat. Försändelsen granskades därför för att kontrollera innehållet samt säkerställa vem avsändaren var. Efter granskningen skickades försändelsen vidare till den avdelning på häktet där AA är placerad. Häktet har uppgett att försändelsen felaktigt lämnats vidare till åklagare.

text: Häktet Göteborg har vidare uppgett att de kommer att se över rutinerna om försändelser mellan advokater och klienter vid budinlämning. Översynen syftar att skapa tydlighet i att det är en försändelse från en advokat som lämnas in.

text: Författningsbestämmelser

text: Av

text: 3 kap. 6 § häkteslagen (2010:611)

text: följer bl.a. att försändelser mellan en intagen och hans eller hennes offentliga försvarare, en svensk myndighet eller ett internationellt organ som har av Sverige erkänd behörighet att ta emot klagomål från enskilda ska vidarebefordras utan granskning. En sådan försändelse till en intagen ska dock inte vidarebefordras utan hållas kvar, om det finns anledning att anta att uppgiften om avsändare av försändelsen är oriktig.

text: Kriminalvårdens bedömning

text: När AA:s offentlige försvarare lämnade in handlingarna i häktets budinlämning stod det klart för häktet att handlingarna kom från en advokat. Handlingarna lades därefter i ett vitt kuvert, utan uppgift om innehållet, innan det skickades vidare till kansliet för sortering. Den personal som tog emot försändelsen där och som hade att göra bedömning av frågan om den skulle granskas eller inte saknade uppgift om vem avsändaren var. De hade därför fog för att granska försändelsen i syfte att utreda uppgift om avsändaren. Däremot hade häktet inte fog för att i övrigt kontrollera innehållet i försändelsen. Kriminalvården delar häktet Göteborgs bedömning att det var felaktigt att lämna försändelsen vidare till åklagaren. AA gavs tillfälle att kommentera remissvaret.

text: Bedömning

text: Kriminalvården har redogjort för bestämmelsen i

text: 3 kap. 6 § häkteslagen (2010:611)

text: . Jag vill även nämna att det av 8 § i samma kapitel framgår att en sådan försändelse som avses 6 § endast får granskas för att utreda vem avsändaren är.

text: Av utredningen framgår att häktets personal har granskat en försändelse från AA:s offentliga försvarare, som denne lämnat in personligen i häktets reception, samt därefter lämnat över försändelsen till åklagare för granskning. Som Kriminalvården har anfört har hanteringen varit felaktig i dessa avseenden.

text: Kriminalvården har i sitt remissvar även anfört att den personal på kansliet som mottog försändelsen från häktets reception hade fog att granska den i syfte att utreda vem avsändaren var. Med anledning härav vill jag framhålla att Kriminalvården – om det har klarlagts att en försändelse kommer från en offentlig försvarare – naturligtvis måste ha rutiner som säkerställer att den uppgiften på ett tydligt sätt framgår, för den händelse försändelsen skickas vidare inom myndigheten. I annat fall finns det en uppenbar risk att rätten till förtrolig kommunikation åsidosätts.

text: Häktet Göteborg förtjänar kritik för sin felaktiga hantering av försändelsen till AA. Jag noterar att häktet kommer att göra en översyn av sina rutiner i syfte att göra det tydligt när en försändelse från en advokat har lämnats in. Min förhoppning är att detta leder till att liknande misstag inte inträffar framöver.

text: Vad som i övrigt kommit fram i ärendet föranleder inte några uttalanden från min sida. Ärendet avslutas.

type: avgorande


nyckelord: Behörighet Permission Överklagande

title: Initiativärende mot Länsrätten i Jämtlands län angående tillämpningen av bestämmelserna om särskilda villkor i samband med beslut enligt 10 § lagen (1991:1129) om rättspsykiatrisk vård

text: Initiativet

text: Vid min inspektion av Länsrätten i Jämtlands län den 16-18 mars 2004 antecknades under punkten 3.1.9 i protokollet följande.

text: I ett flertal mål där sakfrågan avsåg att patienten, enligt

text: 10 § lagen (1991:1129)

text: om rättspsykiatrisk vård, LRV, sökt tillstånd att vistas utanför sjukvårdsinrättningens område (permission) noterades följande (se exempelvis mål nr 48-03, 99-03, 153-03 och 180-03). Sedan länsrätten funnit att permissionen kunde beviljas, uttalades i domskälen därutöver följande: ”Länsrätten förutsätter därvid att chefsöverläkaren föreskriver erforderliga villkor för permissionen.” I domslutet beviljades permissionen utan särskilda villkor. I mål nr 362-03, som gällde permission enligt

text: 10 §

text: LRV, beviljade länsrätten permission på ansökan av patienten. I domslutet uttalades att länsrätten utgick från att chefsöverläkaren skulle föreskriva de villkor som bedömdes erforderliga för permissionen. I mål nr 377-03 rörande permission enligt

text: 10 §

text: LRV på ansökan av patienten beslutade länsrätten följande: ”Länsrätten beviljar M.R. permission tisdagen den 27 maj 2003. För permissionen skall gälla de villkor som chefsöverläkaren äger föreskriva.”

text: _ _ _ Av

text: 10 §

text: LRV framgår såvitt här är av intresse följande. Frågan om tillstånd att under en viss del av vårdtiden vistas utanför sjukvårdsinrättningens område prövas beträffande den som genomgår rättspsykiatrisk vård med särskild utskrivningsprövning av länsrätten efter ansökan av chefsöverläkaren eller patienten. Ett tillstånd att vistas utanför vårdinrättningens område får förenas med särskilda villkor. Vilka villkor som får föreskrivas framgår av bestämmelserna i

text: 25 a § lagen (1991:1128)

text: om psykiatrisk tvångsvård, LPT. Länsrätten får efter ansökan av chefsöverläkaren överlämna åt denne att beträffande en viss patient besluta om tillstånd enligt det ovanstående. Chefsöverläkaren får återkalla ett tillstånd att vistas utanför vårdinrättningens område, om förhållandena kräver det. Enligt

text: 7 § förordningen (1991:1472)

text: om psykiatrisk tvångsvård och rättspsykiatrisk vård gäller följande. Chefsöverläkaren får ändra ett villkor enligt

text: 25 a §

text: LPT eller meddela ett nytt villkor när omständigheterna ger anledning till det för den som genomgår rättspsykiatrisk vård på grund av beslut enligt

text: 31 kap. 3 § brottsbalken

text: . Detta gäller dock inte då vården har förenats med särskild utskrivningsprövning. För den som genomgår rättspsykiatrisk vård med särskild utskrivningsprövning

text: gäller det som sagts i första meningen i stället den domstol som enligt

text: 10 §

text: LRV avgör frågor om tillstånd att vistas utanför vårdinrättningen. Mot bakgrund av det ovan sagda kan det ifrågasättas om länsrättens tillämpning rörande särskilda villkor för en permission som beslutats av länsrätten överensstämmer med gällande författningsbestämmelser. Länsrätten skall anmodas att yttra sig beträffande tillämpningen av bestämmelserna om särskilda villkor i samband med beslut enligt

text: 10 §

text: LRV.

text: Utredning

text: Efter remiss uttalade rådmannen AA och länsrättsassessorn BB följande.

text: Anmärkta mål avser huvudsakligen korta permissioner för patienter som tidigare varit föremål för länsrättens prövning vid flera tillfällen. I nu anmärkta fall har länsrätten ansett muntlig förhandling vara uppenbart obehövlig. Eftersom någon utredning till följd härav angående behovet av villkor vid dessa tillfällen inte kommit till stånd har länsrätten genom sitt skrivsätt velat påpeka för chefsöverläkaren att han har möjlighet att föreskriva sådana. Vid närmare studier av

text: 7 § förordningen (1991:1472)

text: om psykiatrisk tvångsvård och rättspsykiatrisk vård inser länsrätten att förfarandet är felaktigt och inte stämmer överens med gällande författningsbestämmelser. Lagmannen CC uttalade följande.

text: På denna punkt instämmer länsrätten i vad AA och BB anfört i sina yttranden. Efter JO:s iakttagelser vid inspektionen har beslut i sådana mål inte utformats på sätt som skett i målen 48, 99, 153, 180, 362 och 377-03.

text: Bedömning

text: Vid rättspsykiatrisk vård med särskild utskrivningsprövning prövar länsrätten enligt

text: 10 §

text: LRV frågan om tillstånd för patienten att vistas utanför sjukvårdsinrättningens område. Vid sin prövning skall rätten särskilt beakta arten av den brottslighet som föranlett beslutet om särskild utskrivningsprövning, risken för återfall i brottslighet och verkan av den vård och behandling som patienten genomgått. I

text: 25 a §

text: LPT, som skall tillämpas vid prövning även enligt

text: 10 §

text: LRV, anges sju olika slag av villkor som får meddelas i samband med ett tillstånd att vistas utanför vårdinrättningens område. Som exempel kan nämnas skyldighet att underkasta sig medicinering och förbud att vistas på en viss plats.

text: Vid prövningen av en ansökan om permission bör, framhålls det i förarbetena (

text: prop. 1990/91:58 s. 307

text: f. och

text: prop. 1999/2000:44 s. 89

text: ), utöver de faktorer som anges i

text: 10 §

text: LRV särskilt vägas in i vilka former permissionen är avsedd att ske, t.ex. vilka övervakningsarrangemang som är avsedda att vidtas för patienten under utevistelsen. För länsrättens prövning är det därför angeläget att chefsöverläkaren noga redovisar de arrangemang i detta avseende som är avsedda att vidtas för patienten under utevistelsen. Länsrätten har mot bakgrund av denna information möjlighet att överväga i vad mån en permission bör förenas med särskilda villkor.

text: En patient har enligt

text: 33 § förvaltningsprocesslagen (1971:291)

text: rätt att hos kammarrätten överklaga länsrättens beslut inte bara i själva tillståndsfrågan utan även när det gäller frågan om särskilda villkor (jfr

text: prop. 1990/91:58 s. 308

text: Av författningstexterna och det nyss anförda framgår att länsrätten inte kunnat överlåta åt chefsöverläkaren att meddela erforderliga villkor för en av länsrätten beviljad permission. Länsrätten är enligt remissvaret införstådd med detta. Ärendet avslutas.


avgjordAv: Chefsjustitieombudsmannen Elisabet Fura

title: Kritik mot Kriminalvården, häktet Göteborg, för att ha nekat en intagen en timmes daglig utevistelse

text: Anmälan

text: I en anmälan, som kom in till JO den 21 mars 2012, anförde AA i huvudsak följande. Häktet Göteborg följer inte Kriminalvårdens föreskrifter och allmänna råd. När han anlände till häktet den 16 mars 2012 kl. 10.00 förvägrades han den utevistelse om en timme som han har rätt till. Redan vid ankomsten påtalade han att han ville ha promenad, men personalen ”flinade” åt honom och svarade att det var upp till dem att avgöra huruvida han överhuvudtaget skulle ha rätt till promenad. Först efter flera timmars tjat fick han möjlighet till utevistelse i 15 minuter. Vid ankomsten till häktet saknades det vidare ett stort antal saker i hans bostadsrum. Det saknades t.ex. termos och bäddartiklar, vilket fick till följd att han tvingades ligga direkt på en smutsig plastmadrass. Bostadsrummets utrustning kompletterades först under kvällen. Bostadsrummet var inte heller städat och han gavs, trots att han bad om det, inte möjlighet att städa rummet. Han var därför tvungen att skura golvet med sin egen tröja, som han sköljde i toaletten. Dagen för ankomsten bad han även om att få sina privata kläder till bostadsrummet. Han nekades detta och han fick inte heller närvara när häktespersonalen gick igenom hans personliga tillhörigheter. De intagna ska ges möjlighet att sköta sin personliga hygien under häktes- eller anstaltsvistelse. Trots detta fick han inte tillgång till deodorant när han anlände till häktet. Vidare har personalen negligerat honom och han har exempelvis inte tilldelats någon kontaktman och det har inte heller genomförts en planering för hans vistelse i häktet. Häktespersonalen motverkar vidare möjligheten för de häktade, som inte har restriktioner, att genomföra gemensamma promenader. På avdelningen saknas vidare möjlighet att låna spelkonsoler. Häktespersonalen har även, med hänvisning till att man hade mycket att göra, vägrat hjälpa honom med att leta fram telefonnumret till polisen. Överhuvudtaget svarar häktespersonalen undvikande på hans frågor och vägrar dessutom uppge vad de heter. De har inte velat ge någon förklaring till varför han placerats i säkerhetshäktet.

text: Utredning

text: Anmälan remitterades till Kriminalvården för yttrande. I sitt remissvar anförde Kriminalvården, region Väst, genom regionchefen BB, följande.

text: Anmälan m.m.

text: Häktet Göteborg erbjuder de häktade en timmes promenad varje dag. Det kan dock förekomma att klienter som kommer till häktet från en rättegång eller förhör inte kan erbjudas en timmes promenad under den ordinarie tiden för promenad. I sådana fall erbjuds klienterna att gå på promenad på eftermiddagen. Beroende på hur många klienter det handlar om är det inte säkert att alla kan garanteras en hel timmes promenad. Den vårdare som AA påstår har flinat åt honom har sagt att han inte minns den aktuella situationen, men tillagt att han inte uppträder så för klienterna. När en klient har lämnat häktet städas bostadsrummet av en avdelningsstädare. Därefter utrustar personalen bostadsrummet med sängartiklar, termos m.m. I samband med att personalen utrustar bostadsrummet sker en kontroll av att rummet är städat. Det förekommer att en ny klient ankommer till häktet i nära anslutning till att den föregående klienten lämnat häktet. I ett sådant fall är det inte säkert att bostadsrummet är färdigutrustat. Dock utrustas rummet så snart personalen har möjlighet till det. Orsaken till att AA:s bostadsrum inte var färdigutrustat när han kom till häktet är svårt att i efterhand utreda. En möjlighet är att det vid tidpunkten då AA anlände pågick flera andra aktiviteter på häktet, t.ex. släpp till promenaden och utdelning av mat. Vid ankomst till häktet byter alla klienter om i samband med att de avvisiteras och skrivs in i häktet. Eftersom alla privata kläder ska visiteras får ingen klient initialt ta med sig dessa in i bostadsrummet. Visitation av kläderna sker i regel efter det att klienten har lämnat inskrivningsavdelningen. När kläderna visiterats läggs de i klientens skåp och skrivs in i förrådsrutinen i det klientadministrativa systemet KLAS häkte. Om klienten senare önskar inneha sina privata kläder får han eller hon ansöka om det. AA har fått en deodorant av personalen. AA häktades den 19 december 2011. Under häktningstiden har AA vid flera tillfällen varit placerad under särskild tillsyn på grund av psykosliknande symptom. Vidare har AA vid flera tillfällen placerats på rättspsykiatrisk klinik på grund av psykisk ohälsa. Under vistelsen i häktet Göteborg har AA varit placerad på en avdelning för stöd och bevakning och på säkerhetsavdelningen. Under häktestiden har AA rapporterats för att ha avvikit från rättspsykiatrisk avdelning, för att ha agerat hotfullt och aggressivt samt för att ha innehaft otillåtna föremål såsom vapenliknande föremål. Sedan april har AA haft regelbundna besök av sin mor som han också har beviljats telefontillstånd till. Häktet Göteborg erbjuder även samtal med kontaktperson, uppsökare, arbetsförmedlare och representanter för nämnden för andlig vård (NAV). Under de perioder då AA mådde psykiskt dåligt, uppträdde aggressivt, hotfullt och genomförde en rymning från RPAV bedömde häktet att AA av säkerhetsskäl skulle avskiljas från andra intagna. Vid dessa tillfällen har häktet Göteborg upprättat beslut om placering i avskildhet. Vidare har AA varit placerad på häktets säkerhetsavdelning där urvalet av medintagna för gemensamhet varit begränsat. Det finns en plan upprättad för AA:s häktesvistelse. Det finns också en namngiven kontaktperson utsedd för AA I planen för häktesvistelsen står att ankomstsamtal genomfördes den 23 december 2011. Under AA:s första tid i häktet Göteborg flyttades han mellan säkerhets- samt stöd och bevakningsavdelningen och RPAV. Det är därför möjligt att kontaktpersonerna på de olika avdelningarna inte varit i tjänst. Spelkonsoler finns att låna på de flesta avdelningar inom häktet Göteborg.

text: Efter kl. 17.00 har häktet en lägre personalbemanning än kl. 08.00 – 17.00. Även efter kl. 17.00 återstår en del arbetsuppgifter innan kl. 18.00 då dagpersonalen avlöses av nattpersonalen. Personalen försöker så långt det är möjligt att tillgodose klienternas önskemål även efter kl. 17.00, men har inte samma möjlighet till det som kl. 08.00 – 17.00. Av en daganteckning i det klientadministrativa systemet KLAS Häkte daterad den 7 januari 2012 framgår att AA efter att ha efterfrågat kontakt med polisen haft ett 40 minuter långt samtal med två polismän från länskriminalpolisen. Samtalet påbörjades kl. 18.30. Av en daganteckning daterad den 18 mars samma år framgår att AA under hela helgen oavbrutet ringt på häktets samtalstelefonanläggning för att få hjälp med olika ärenden, bl.a. ville AA anmäla att han förlorat artiklar i förrådet och ha kontakt med sin advokat och med polisen för att kunna göra en polisanmälan. Personalen på häktet ringde till AA:s advokat och två gånger till polisen. Kl. 17.05 uppgav AA på nytt att han ville ringa till polisen. Personalen svarade då AA att de inte hann ringa men att de skulle ringa under morgondagen. All personal på häktet bär namnbricka.

text: Författningsbestämmelser

text: Av

text: 1 kap. 4 § häkteslagen (2010:611)

text: , HäL, framgår att varje intagen ska bemötas med respekt för sitt människovärde och med förståelse för de särskilda svårigheter som är förenade med frihetsberövandet. I 1 kap. 5 § HäL anges bl.a. att verkställigheten ska utformas så att negativa följder av frihetsberövandet motverkas. I

text: 2 kap. 5 § samma lag

text: står att en intagen ska ges möjlighet att dagtid vistas tillsammans med andra intagna (gemensamhet), om inte 1. den intagne är placerad i en annan förvaringslokal än i ett häkte och lokalförhållandena inte tillåter gemensamhet, 2. det av säkerhetsskäl är nödvändigt att hålla den intagne avskild från andra intagna, eller 3. det är nödvändigt för att genomföra en kroppsbesiktning. En intagen ska ges möjlighet att vistas utomhus minst en timme varje dag, om det inte finns synnerliga skäl mot det (2 kap. 7 § HäL). I

text: 4 § häktesförordningen (2010:2011)

text: , HäF, står att för att ordningen eller säkerheten i en förvaringslokal ska kunna upprätthållas ska de intagna följa 1. de villkor som gäller för verkställigheten, 2. de rutiner som gäller i förvaringslokalen, 3. de anvisningar som personalen ger, och 4. de begränsningar som gäller om var rökning får ske. En intagen ska också visa hänsyn mot personal och medintagna samt bidra till att hålla god ordning. Av 1 kap. 13 § Kriminalvårdens föreskrifter och allmänna råd (

text: KVFS 2011:2

text: ) om häkte (FARK Häkte) framgår att en intagen ska förses med sängkläder, handdukar och basartiklar för personlig hygien samt, om den intagne vill det, kläder och skor. Utrustningen får dock begränsas om det är nödvändigt för att förhindra att den intagne allvarligt skadar sig själv. I 17 § första stycket samma kapitel i FARK Häkte står att en intagens bostadsrum ska vara utrustat med stol, bord, skåp eller hylla, säng, bäddutrustning, spegel, anslagstavla, mugg, väckarklocka, radio, TV samt anordning som gör att den intagne själv kan reglera inflödet av dagsljus, om inte annat följer av ett beslut om restriktioner. Av 1 kap. 25 § FARK Häkte framgår att för en intagen som är häktad på grund av misstanke om brott ska en plan för häktesvistelsen upprättas inom två veckor från häktningen. Planen ska vara individuellt utformad efter omständigheterna i det enskilda fallet. Den intagne ska få en kopia av planen.

text: I 2 kap. 12 § HäL anges följande. Tillhörigheter som en intagen inte får ta emot och inneha enligt 11 § får omhändertas och förvaras för den intagnes räkning. Tillhörigheter som omhändertagits ska lämnas ut till den intagne senast i samband med att han eller hon inte längre ska vara berövad friheten. I 7 § HäF anges att när tillhörigheter som den intagne inte får ta emot och inneha omhändertas enligt

text: 2 kap. 12 § häkteslagen (2010:611)

text: ska den intagne underrättas. Omhändertagna tillhörigheter ska dokumenteras. Av 2 kap. 17 § FARK Häkte framgår att när personliga tillhörigheter som en intagen inte får inneha omhändertas ska, om möjligt, två tjänstemän medverka. Europarådets Ministerkommitté antog i januari 2006 en rekommendation om europeiska fängelseregler (de europeiska fängelsereglerna). Denna ersatte den rekommendation som antogs 1987 i avsikt att åstadkomma en europeisk minimistandard för behandlingen av intagna i fängelser och häkten. De europeiska fängelsereglerna omfattar såväl den som är häktad som den som avtjänar ett fängelsestraff. När det gäller placering, inkvartering och hygien framgår av artiklarna 18.1 samt 19.5 och 6 såvitt nu är av intresse följande. Den inkvartering som de intagna erbjuds intagna, i synnerhet inkvarteringen för dygnsvila, ska vara människovärdig och i möjligaste mån respektera behovet av avskildhet och uppfylla kraven på sundhet och hygien. De intagna ska hålla sig själva och sina kläder rena och välvårdade och sitt rum rent och välstädat (19.5). Fängelsemyndigheterna ska tillhandahålla hjälpmedel för detta, inklusive toalettartiklar, städutrustning och städmaterial (19.6).

text: Kriminalvårdens bedömning

text: Möjligheten att vistas utomhus minst en timme om dagen och personalens bemötande Utgångspunkten är att de intagnas rätt till vistelse utomhus får inskränkas endast i undantagsfall. AA har i sin anmälan till JO sagt att han endast fick 15 minuters promenad den 16 mars i år. Frågan är om det i detta fall förelegat synnerliga skäl mot att låta AA vistas utomhus minst en timme varje dag. Av utredningen framgår att häktet har goda rutiner för att tillgodose kravet på att en intagen ska ges möjlighet att vistas utomhus minst en timme varje dag. I detta fall synes AA ha kommit tillbaka till häktet när de ordinarie promenaderna redan pågick. Häktet erbjöd honom då promenad senare på dagen. Denna promenad kom att understiga en timme. Det har inte förelegat sådana synnerliga skäl som avses i 2 kap. 7 § HäL och Kriminalvården beklagar det inträffade. Den personal som AA samtalade med om promenad har sagt att han inte minns den specifika händelsen.

text: Bostadsrummets hygien och utrustning Utredningen ger inte stöd för AA:s påstående om att bostadsrummet inte var städat när han skulle flytta in. Däremot visar utredningen att bostadsrummet inte var komplett utrustat när AA skulle flytta in. En möjlig anledning som framförts är att det pågick flera andra aktiviteter på häktet och att det därför dröjde något innan bostadsrummet var komplett utrustat.

text: Hantering av personliga tillhörigheter AA har ifrågasatt hur häktet hanterar hans personliga tillhörigheter. Det finns inget krav på att klienten ska vara med när tillhörigheter som en intagen inte får inneha omhändertas. Utredningen visar inget annat än att häktet Göteborg i detta avseende har en rutin som lever upp till de formella kraven i

text: häkteslagen

text: och

text: häktesförordningen

text: samt i FARK Häkte.

text: Placering inom häktet, gemensamhet m.m.

text: I

text: häkteslagen

text: finns vissa bestämmelser rörande förhållandena för dem som är intagna i häkte. Dessa bestämmelser får ses som en minimireglering av de rättigheter som envar som är häktad har. Av lagen följer bl.a. att häktade skall behandlas så att skadliga effekter av frihetsberövandet motverkas (

text: 1 kap. 5 §

text: HäL). Häktade som vill vistas tillsammans med andra häktade skall ges tillfälle till det (

text: 2 kap. 5 §

text: HäL). Häktet Göteborg har i detta fall tagit hänsyn till de särskilda svårigheter som är förenade med frihetsberövandet och har arbetat aktivt för att minska de negativa följderna som vistelsen i häkte kan medföra. Dock kan i detta fall inte bortses från att AA i vissa fall uppträtt på ett sådant sätt att han placerats på särskilda avdelningar inom häktet där möjligheterna till gemensamhet med andra häktade varit begränsad på grund av olämplig klientkonstellation. I de fall AA placerats i avskildhet har separata beslut upprättats. Önskemål om kontakt med polisen, personalens bemötande m.m. Av utredningen framgår att häktet i mars i år efter önskemål av AA kontaktat polisen. AA har uppgett att en viss vårdare undviker att svara på enkla frågor som rör häktet. Denne vårdare vägra att uppge sin identitet. Eftersom det inte gått att utreda identiteten på den vårdare som AA går anmälan i denna del inte att utreda vidare. AA kommenterade remissvaret.

text: Bedömning

text: Utredningen visar att AA dagen för sin ankomst till häktet inte fick möjlighet till en timmes utevistelse. Av

text: 2 kap. 7 § häkteslagen

text: följer att utevistelsen får understiga en timme enbart om det finns synnerliga skäl. I motiven till motsvarande bestämmelse i

text: fängelselagen (2010:610)

text: anges att synnerliga skäl kan föreligga om det uppstår en oförutsedd situation där det är nödvändigt att hålla de intagna avskilda från varandra med stöd av

text: 6 kap. 5 § fängelselagen

text: och det till följd därav saknas praktiska förutsättningar att låta de intagna vistas utomhus (se

text: prop. 2009/10:135 s. 131

text: Det sagda innebär att en intagen bara kan nekas en timmes utevistelse om det föreligger en extraordinär situation. Således är det inte, enligt min uppfattning, möjligt att – såsom i det aktuella fallet – neka en intagen en utevistelse med hänvisning till att han eller hon ankommit häktet efter det att den ordinarie utevistelsen påbörjats eller genomförts. Jag är kritisk till det sätt på vilket häktet har hanterat frågan.

text: I fråga om AA:s påstående om att personal, i samband med diskussionen om utevistelsen, behandlat honom nedsättande står ord mot ord. Ytterligare utredning kan inte förväntas ändra på detta förhållande. Med hänsyn tagen härtill samt vad som i övrigt framkommit i Kriminalvårdens yttrande, konstaterar jag att det saknas skäl för mig att göra några ytterligare uttalanden eller vidta några andra åtgärder med anledning av AA:s anmälan.


nyckelord:
God man/förvaltare
Sekretess
Umgänge

title: En tingsrätts handläggning av ett mål om umgängesrätt m.m. där svaranden hade s.k. fingerade personuppgifter

text: I ett beslut den 6 december 1999 anförde chefsJO Eklundh bl.a. följande.

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO framförde AA klagomål mot att han, trots att han i en dom från Stockholms tingsrätt har medgivits umgängesrätt med sin son, inte får träffa sin son eftersom modern har skyddad identitet och adress.

text: Utredning

text: Stockholms tingsrätts, avd. 7, mål T – – – infordrades. Av handlingarna i målet framgår bl.a. följande.

text: AA och BB har varit gifta med varandra och har tillsammans sonen CC, född år 1991. Den 13 oktober 1994 dömde Hedemora tingsrätt till äktenskapsskillnad mellan makarna och anförtrodde BB vårdnaden om CC Hedemora tingsrätt lämnade i en dom den 19 september 1996 AA:s yrkande om umgängesrätt med CC utan bifall. Svea hovrätt, avd. 12, som den 9 februari 1996 fastställde tingsrättens domslut, anförde bl.a. följande. ”I enlighet med tingsrättens bedömning finns det anledning att befara att AA återigen olovligen bortför CC. Härtill kommer att ett umgänge i närvaro av kontaktperson torde vara praktiskt ogenomförbart med hänsyn till att BB bytt identitet och det är ovisst var hon och CC befinner sig.”

text: I maj 1997 väckte AA på nytt talan vid Hedemora tingsrätt om rätt till umgänge med sin son. Tingsrätten förelade chefen för Lokala skattekontoret i Avesta att uppge i vilken kommun CC var folkbokförd samt huruvida adressen till Lokala skattekontoret kunde användas för delgivning av handlingar i målet. Skattemyndigheten i Dalarnas län meddelade tingsrätten att berörd person var registrerad som obefintlig i myndighetens register och att post till denne vidaresänds till Rikspolisstyrelsen. Tingsrätten överlämnade, med stöd av

text: 10 kap. 20 a § rättegångsbalken

text: och

text: 6 kap. 17 § första stycket föräldrabalken

text: , målet till Stockholms tingsrätt och anförde följande. ”Käranden har inte visat att barnet har sitt hemvist i denna tingsrätts domsaga. Med hänsyn till vad som i målet blivit upplyst kan det

text: inte heller utrönas någon annan behörig domstol inom vars domsaga barnet har sitt hemvist. Målet skall således tas upp av Stockholms tingsrätt.”

text: Den 24 juni 1997 utfärdade Stockholms tingsrätt stämning å BB med adress c/o Chefen för Lokala skattekontoret i Avesta. Den 30 juni 1997 antecknades på dagboksbladet att Lokala skattekontoret i Avesta hade meddelat att Rikspolisstyrelsen skulle försöka ta reda på BB:s adress. Enligt en anteckning på dagboksbladet från den 20 oktober 1997 har DD vid Rikspolisstyrelsen uppgett att hon varit i kontakt med svaranden och framfört att denna på något sätt borde ingå i svaromål och att svaranden – såvitt fick förstås – inte hade för avsikt att på något sätt bidra till målets handläggning.

text: I en skrivelse daterad den 27 oktober 1997 förklarade sig advokaten – – – villig att åta sig uppdraget som god man om tingsrätten skulle förordna en sådan för svaranden. Den 28 oktober 1997 förordnade tingsrätten, enligt

text: 11 kap. 3 a §

text: och

text: 20 kap. 2 §

text: föräldrabalken

text: , – – – till god man för att tillvarata BB:s rätt i det aktuella målet. Samma dag inkom AA:s ombud, advokaten – – –, till tingsrätten med en skrivelse i vilken han hemställde om polisdelgivning med svaranden via Rikspolisstyrelsen om svaranden ännu ej blivit delgiven. Enligt en tjänsteanteckning den 29 oktober 1997 påkallade AA:s ombud inte något beslut i fråga om delgivning då han mottagit underrättelse om god man för svaranden.

text: Genom Stockholms tingsrätts, avd. 7, dom den 14 januari 1998, tillerkändes AA rätt till umgänge med CC vartannat veckoslut, lördag eller söndag, i den omfattning som kontaktperson som utses av socialtjänsten i Avesta kommun kan medverka. Av tingsrättens domskäl framgår att tingsrätten vid sin bedömning bortsåg från frågan huruvida verkställighet av domen kan ske.

text: Anmälan remitterades till tingsrätten för upplysningar enligt följande.

text: 1. Vilka överväganden gjordes i samband med delgivningen av stämningen med svaranden i juni 1997? Vilka åtgärder vidtog tingsrätten för att erhålla information om svarandens personuppgifter (jfr

text: prop. 1990/91:153 s. 119

text: 2. Vilka överväganden gjordes inför förordnandet av god man för svaranden?

text: 3. Den meddelade domen går sannolikt inte att verkställa så länge svaranden har fingerade personuppgifter. Vilka överväganden gjorde tingsrätten i detta avseende?

text: Tingsrätten skulle vidare i ett yttrande redovisa sin bedömning av det som kommit fram.

text: Tingsrätten (lagmannen EE) kom in med följande yttrande.

text: Vederbörande rådman FF har yttrat sig i ärendet och anfört följande: Eftersom svaranden hade medgivits att använda fingerade personuppgifter gick den väg som stod till buds för delgivning av stämning via Lokala skattemyndigheten i Avesta och Rikspolisstyrelsen. Några andra försök till delgivning än på detta sätt gjordes inte. – Sedan det efter fyra månader slutligt framgått att svaranden inte ville låta sig

text: delges eller över huvud bidra till handläggningen av målet ansåg jag att förutsättningar förelåg att i överensstämmelse med

text: 20 kap. 2 § första stycket föräldrabalken

text: förordna god man för svaranden. – Beträffande tingsrättens överväganden avseende möjlighet till verkställighet, utöver vad som framgår av domskälen i domen, kan följande anföras. Målet rörde frågan om rätten till umgänge mellan käranden och parternas son, inte svarandens behov av skydd gentemot käranden. Det kunde inte uteslutas att svaranden skulle kunna tänka sig att, i barnets intresse, medverka till ett umgänge under för henne betryggande omständigheter. Att praktiskt ordna ett sådant umgänge torde inte vara omöjligt. Kontaktpersonens medverkan skulle garantera att käranden inte skulle kunna utröna svarandens eller barnets personuppgifter. Jag kan för egen del endast konstatera följande. Den förordnade gode mannen överklagade inte tingsrättens dom. Vid de överväganden som tingsrätten gjort, blir frågan om verkställighet närmast en fråga för länsrätten.

text: Rättslig reglering

text: Enligt

text: 1 § första stycket lagen (1991:483)

text: om fingerade personuppgifter (i dess lydelse före den 1 januari 1998) fick Stockholms tingsrätt efter skriftlig ansökan medge en person som var folkbokförd i landet att använda andra personuppgifter om sig själv än de verkliga (fingerade personuppgifter) under högst fem år om det fanns en uppenbar risk att personen kunde bli utsatt för särskilt allvarlig brottslighet som riktade sig mot dennes liv, hälsa eller frihet och om personen inte kunde ges tillräckligt skydd på annat sätt. Frågor om användande av fingerade personuppgifter handlades i övrigt av Rikspolisstyrelsen.

text: Av

text: 7 kap. 15 § första stycket sekretesslagen (1980:100)

text: följer att sekretess gäller i verksamhet som avser folkbokföringen eller annan liknande registrering av befolkningen för uppgift om enskilds personliga förhållanden, om det av särskild anledning kan antas att den enskilde eller någon honom närstående lider men om uppgiften röjs. Enligt andra stycket i samma paragraf gäller sekretess i ärende om fingerade personuppgifter för uppgift om enskilds personliga förhållanden om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon honom närstående lider men.

text: I

text: 14 kap. 2 § tredje stycket sekretesslagen

text: föreskrivs att sekretess inte hindrar att uppgift om enskilds adress, telefonnummer och arbetsplats lämnas till en myndighet, om uppgiften behövs där för delgivning enligt

text: delgivningslagen (1970:428)

text: Erhåller domstol i sin rättskipande eller rättsvårdande verksamhet från domstol eller annan myndighet uppgift som är sekretessbelagd där, gäller sekretessen också hos domstolen (

text: 12 kap. 1 § första stycket sekretesslagen

text: I

text: (FB) föreskrivs att om den, mot vilken talan enligt balken riktas, vistas på okänd ort, skall hans rätt i saken bevakas av god man enligt 11 kap. Av

text: 11 kap. 3 a §

text: FB följer att i de fall som anges i

text: 20 kap. 2 § första stycket

text: FB god man skall förordnas av rätten.

text: Bedömning

text: I det mål som kom att handläggas av Stockholms tingsrätt använde svaranden, BB, fingerade personuppgifter. Av uppgifterna i ärendet framgår att tingsrätten hade varit i kontakt med Lokala skattekontoret i Avesta och Rikspolisstyrelsen i syfte att delge svaranden stämning i målet. När BB ännu fyra månader efter det att stämning hade utfärdats inte hade delgivits stämningen, förordnade tingsrätten en god man för att bevaka hennes rätt i målet.

text: Syftet med fingerade personuppgifter är att hindra att en eller flera förföljare, med hjälp av uppgifter i allmänna handlingar hos en myndighet, får kännedom om var den person som behöver skyddas bor eller vistas. Det finns däremot inte någon laglig möjlighet för den som använder fingerade personuppgifter att undandra sig några förpliktelser. Personen i fråga har inte heller rätt att vägra medverka i ett rättsligt förfarande med hänvisning till att han har fått fingerade personuppgifter. Det är inte otänkbart att personen i fråga kan bli skyldig att inställa sig personligen exempelvis inför allmän domstol (se

text: prop. 1997/98:9 s. 54

text: f. och s. 72). I förarbetena till lagen om fingerade personuppgifter uttalas bl.a. att det beträffande de riktiga uppgifterna i folkbokföringen skall framgå att personen i fråga använder fingerade personuppgifter. Syftet härmed är att minska problemen för borgenärer och myndigheter m.fl. som har ett legitimt intresse av att komma i kontakt med personen och för att det skall finnas en reell möjlighet för en myndighet eller en tredje man att få klart för sig att den person som de söker nu har registrerats under andra personuppgifter och att de – om de behöver tillgång till dessa uppgifter – kan ha anledning att begära en prövning av om uppgifterna kan lämnas ut till dem (

text: prop. 1990/91:153 s. 119

text: Att en person använder fingerade personuppgifter innebär alltså inte att det enbart är Rikspolisstyrelsen som kan få ta del av de sekretessbelagda uppgifterna beträffande personen i fråga. Om en myndighet eller en enskild begär att få ta del av sådana uppgifter skall myndigheten i varje enskilt fall göra en prövning om det föreligger hinder härför på grund av en bestämmelse om sekretess.

text: Enligt

text: 15 kap. 5 § sekretesslagen

text: skall en myndighet på begäran av en annan myndighet lämna uppgift som den förfogar över i den mån hinder inte möter på grund av bestämmelse om sekretess eller av hänsyn till arbetets behöriga gång. Av bestämmelsen i

text: följer att sekretess inte hindrar att uppgift om bl.a. den enskildes adress lämnas till en myndighet om uppgiften behövs där för delgivning. Enligt

text: 2 § delgivningslagen (1970:428)

text: är det den myndighet där målet eller ärendet handläggs som ombesörjer delgivning. Käranden skall visserligen i stämningsansökan ange bl.a. svarandens adress och förhållanden i övrigt av betydelse för delgivning med honom (

text: 33 kap. 1 § rättegångsbalken

text: ). Med hänsyn till att det för AA torde ha varit nästintill omöjligt att ange sådana uppgifter om BB ålåg det tingsrätten, i varje fall sedan det visat sig att BB inte avsåg att bidra till målets handläggning, att få fram uppgifterna.

text: Tingsrätten borde således hos t.ex. Rikspolisstyrelsen ha begärt att få del av BB:s adress eftersom denna behövdes för delgivning. Sekretess för adressuppgiften hade

text: gällt även i tingsrätten till följd av

text: 12 kap. 1 § sekretesslagen

text: . Det kan anmärkas att ett sådant sekretesskydd numera följer direkt av

text: 7 kap. 15 § andra stycket andra meningen sekretesslagen

text: Eftersom tingsrätten inte vidtog tillräckliga åtgärder för att delge svaranden eller eftersöka dennas adress saknades underlag för att fastslå att hon vistades på okänd ort. Tingsrättens beslut att förorda god man för svaranden enligt

text: 20 kap 2 § första stycket föräldrabalken

text: var därför inte lagligen grundat.

text: Tingsrättens dom den 14 januari 1998 innebar att AA tillerkändes rätt till visst umgänge med sin son. Umgänget skulle ske i närvaro av kontaktperson. Möjlighet att mot BB:s vilja verkställa denna dom synes inte föreligga så länge hon har fingerade personuppgifter. Det är visserligen riktigt att frågor om verkställighet prövas av länsrätten som första instans. Det kan dock ifrågasättas det lämpliga i att i ett mål om vårdnad eller umgänge meddela en dom som man kan förutse inte kommer att kunna verkställas (jfr

text: NJA 1992 s. 93


avgjordAv: Justitieombudsmannen Lars Lindström

nyckelord: Anmälan Åtal

title: Kritik mot Miljönämnden i mellersta Bohuslän för underlåtenhet att åtalsanmäla misstanke om brott enligt miljöbalken

sammanfattning: Enligt 26 kap. 2 § miljöbalken är en tillsynsmyndighet skyldig att anmäla överträdelser av bestämmelser i balken till Polismyndigheten eller Åklagarmyndigheten om det finns en misstanke om brott. Miljönämnden kritiseras för att den underlåtit att anmäla att en musselodling under en tid bedrevs på strandskyddat område utan strandskyddsdispens.

text: Anmälan

text: I en anmälan som kom in till JO den 24 mars 2014 framförde AA klagomål mot Miljönämnden i mellersta Bohuslän. Han hade synpunkter på att miljönämnden hade haft kännedom om att det bedrevs musselodling på strandskyddat område utan strandskyddsdispens men inte hade åtalsanmält detta.

text: Utredning

text: JO uppmanade miljönämnden att lämna upplysningar om det AA hade anfört i sin anmälan samt redovisa sin bedömning av det som hade kommit fram.

text: Vid ett sammanträde den 29 april 2014 beslutade miljönämnden att anta förvaltningschefen BBs yttrande som sitt eget. Yttrandet hade följande innehåll:

text: Anmälan

text: AA har anmält undertecknad till Riksdagens ombudsman (JO) där han enligt anmälan anser att miljö- och byggkontoret efter 31/12 2013 borde ha anmält till åklagare enligt

text: MB 26:2

text: att musselodlingarna saknar strandskyddsdispens.

text: Administrativ bakgrund

text: Från och med l januari 2013 har Lysekil, Munkedal och Sotenäs kommuner en gemensam miljönämnd där Sotenäs kommun är värdkommun. Miljöenheten utgör i sin tur en del av miljö- och byggkontoret där undertecknad är förvaltningschef. Mot denna bakgrund har undertecknad beslutat om att inte åtalsanmäla i ett ärende som har sitt ursprung i Lysekils kommun där länsstyrelsen 2008-11-04 utfärdat dispensen. Kommunerna övertog 2009-07-01 den formella tillsynen över strandskyddet.

text: Aktuell juridik

text: För att odla fisk, kräftdjur och blötdjur krävs tillstånd enligt förordningen (SFS 1994:1716) om fisket, vattenbruket och fiskenäringen och enligt föreskrifter 2001:3) om odling, utplantering och flyttning av fisk. Tillstånden är normalt tidsbegränsade enligt praxis till 5 år men kan ökas till 10 år. Förhållandet gäller inte skyddade områden där gäller 5 år. Länsstyrelsen är den myndighet som prövar tillåtligheten för odlingen och dess bestämmelser. Kopplat till tillståndet finns också bestämmelser/villkorat att innan den l mars varje år ska en anmälan göras till länsstyrelsen enligt

text: SJVFS 1998:98

text: av odlaren om odling fortfarande bedrivs på platsen. Praxis är att ett tillstånd aldrig dras in utan samråd med verksamhetsutövaren trots utebliven anmälan l mars. Att uppföra en musselodling kräver inte tillstånd för vattenverksamhet och betraktas inte heller som miljöfarlig verksamhet. Dock kräver odlingen som sådan dispens från strandskyddet som beviljades av länsstyrelsen. Dispensen för strandskydd ska följa tidsperioden för tillståndet dvs. vanligtvis 5 år.

text: Aktuellt ärende

text: Aktuellt ärende beslutades av länsstyrelsen 2008-11-04 vilket sedan överklagades av Naturskyddsförening via juridiskt ombud till Miljödomstolen som fattade beslut i ärendet 2009-04-21 för att slutligen avgöras av Miljööverdomstolen 2010-08-24

text: MÖD 4240-09

text: , dvs. nästan två års handläggnings/överklagandetid. Slutresultatet blev att tillstånd och strandskyddsdispens lämnades för odling l och 2 på kartan till 2013-12-31.

text: Prejudikat beslutade av överprövande myndigheter

text: Viktigt vid myndighetsutövning är att studera och dra lärdom av de prejudikat som fattas av överprövande myndigheter. Dessa domar ska sedan ligga till grund för kommande beslut som lokal myndigheter fattar. Ett sådant är Mark- och miljödomstolens dom från 2013-06-04

text: MÖD 2013:22

text: . Där konstaterar domstolen att den långa handläggningstiden 2011-09-29 till 2013-06-04 (2 år) att det är skäligt att förlänga tillståndstiden från 2016 till 2018. Vidare kan undertecknad utläsa från Miljööverdomstolens dom från 2007-06-25

text: MÖD 2007:10

text: att strandskyddsdispensen var rättsligen är avgjord då tillstånd enligt

text: miljöbalken

text: lämnades för aktuell musselodling.

text: Beslutsgrund

text: Miljö- och byggkontorets beslut att tills vidare inte åtalsanmäla bygger på följande: 1. Åtalsanmälan bygger på att miljö- och byggkontoret kan styrka det inträffade genom egen dokumentation som sedan utgör utredningsmaterial för åklagaren. Detta innebär i sak att vi måste ut på plats. Anmälan kan inte ske på hörsägen eller som i detta fall via AA. Miljö- och byggkontoret har bett kustbevakningen om hjälp med dokumentation men främst positionsbestämning. 2. Tillståndsbedömningen är det som enligt vår mening avgör eller styr om en odling ska finnas eller inte. Omfattningen regleras bl.a. av strandskyddsdispensen, se

text: MÖD 4240-09

text: . Således är den del som finns kvar inte hindrande för allmänheten eller stör friluftslivet. Slutsatsen blir att längre dispens skulle kunna ha lämnats men styrs av praxis 5 år. 3. Enligt tillstånd från länsstyrelsen ska anmälan lämnas in varje år l mars om odling fortfarande bedrivs på plats. Tillstånd dras aldrig in utan samråd från länsstyrelsen. Enligt våra noteringar har miljö- och byggkontoret inte erhållit någon sådan information från länsstyrelsen varken 2013 eller 2014 vilket avsevärt hade underlättat vår fortsatta handläggning.

text: 4. Ansökan om förnyad dispens är inlämnad 2014-01-23, dvs. några veckor för sent. Handläggning av detta ärende pågår. 5. Av Mark- och miljööverdomstolens dom

text: MÖD 2013:22

text: framgår klart att långa handläggningstider/prövning med automatik innebär en förlängning av tillståndstiden. Visserligen är det retroaktiv men ändå vägledande.

text: Slutsats

text: Sammanvägs ovanstående är det undertecknads mening att åtalsanmälan tills vidare inte ska genomföras. Miljönämnden i mellersta Bohuslän kommer att presenteras denna skrivelse och innehåll vid nästkommande möte 29 april 2014. Resultatet och kommande beslut på mötet får visa huruvida man politiskt delar mitt beslut eller inte. Verksamhetsutövaren har lämnat in sin ansökan 3 veckor för sent omfattande odlingar vi känt till i 5 år. Överklaganden har dragit ut 2 år på tiden. Sammanfattar man innehållet i punkterna är det enligt min mening tveksamt om miljöbrott verkligen begåtts. Rättssäkerheten för den enskilde sökanden måste respekteras. AA delar inte denna uppfattning därav JO-anmälan. Miljöfrågorna är viktiga för allmänheten där miljöbrott ska beivras. Förståelsen för myndigheternas beslut är viktig och får inte urholkas av beslut som uppfattas byråkratiska och saknar förankring i verkligheten. AA kommenterade miljönämndens yttrande.

text: Inför JO:s beslut i ärendet kompletterades utredningen med Miljööverdomstolens dom den 24 augusti 2010 i mål M 4240-09 samt miljönämndens beslut den 29 april 2014 i ärende med dnr MimB 2014/3025. Av handlingarna framgick bl.a. att nämnden den 29 april 2014 beslutade om dispens från strandskyddet för musselodlingen samt att dispensen ska gälla t.o.m. den 31 december 2019.

text: Rättslig reglering

text: Av

text: 7 kap. 15 § miljöbalken

text: , MB, framgår att det inom ett strandskyddsområde inte får utföras anläggningar eller anordningar om det hindrar eller avhåller allmänheten från att beträda ett område där den annars skulle ha fått färdas fritt. Inte heller får det inom ett strandskyddsområde vidtas åtgärder som väsentligt förändrar livsvillkoren för djur- eller växtarter. Enligt

text: 7 kap. 18 b §

text: MB får kommunen, om det finns särskilda skäl, ge dispens från förbuden i

text: 7 kap. 15 §

text: MB.

text: Av

text: 29 kap. 2 § första stycket 2 p.

text: MB följer att den som med uppsåt eller av oaktsamhet vidtar en åtgärd som är förbjuden enligt

text: 7 kap. 15 §

text: MB döms för brott mot områdesskydd.

text: Enligt

text: 2 kap. 9 § miljötillsynsförordningen (2011:13)

text: har den kommunala nämnden ansvar för tillsynen i fråga om strandskyddet med ett visst undantag som inte är tillämpligt i detta fall. Enligt

text: 26 kap. 2 § första stycket

text: MB ska en tillsynsmyndighet anmäla överträdelser av bestämmelser i balken eller i föreskrifter som har utfärdats med stöd av balken till Polis- eller Åklagarmyndigheten om det finns misstanke om brott. En tillsynsmyndighet ska inte själv göra någon bedömning av om överträdelsen kan ge anledning till

text: fällande dom eller om det är ett ringa brott utan ska anmäla de faktiska förhållandena så snart en straffbar överträdelse kan konstateras. Bedömningen av gärningens allvar och om det har förekommit vårdslöshet eller uppsåt samt liknande bedömningar ska göras i den efterföljande brottsutredningen (

text: prop. 1997/98:45

text: del 2 s. 267). I Naturvårdsverkets allmänna råd om tillsyn betonas att anmälan ska göras i nära anslutning till överträdelsen för att klargöra att förhållandet inte godtas av myndigheten (

text: NFS 2001:3

text: Bedömning

text: Av utredningen framgår att den aktuella musselodlingen är sådan att den kräver strandskyddsdispens. Vidare framgår att musselodlingen under en period bedrevs utan strandskyddsdispens samt att miljönämnden – som har tillsyn i fråga om strandskyddet och därför måste ha känt till att musselodlingen saknade strandskyddsdispens – trots detta inte åtalsanmälde verksamheten.

text: Som angetts är miljönämnden i egenskap av tillsynsmyndighet skyldig att göra en åtalsanmälan om det finns misstanke om brott enligt MB. Genom utredningen är det klarlagt att dispens från strandskyddet för musselodlingen gällde t.o.m. den 31 december 2013, att ansökan om förnyad strandskyddsdispens kom in till miljönämnden i januari 2014 samt att miljönämnden i ett beslut den 29 april 2014 medgav förnyad strandskyddsdispens. Musselodlingen bedrevs således utan dispens mellan den 1 januari och den 29 april 2014. Det kan alltså misstänkas att ett brott mot områdesskydd enligt

text: 29 kap. 2 § första stycket 2 p.

text: MB har begåtts. Det innebär att nämnden enligt

text: 26 kap. 2 § första stycket

text: MB är skyldig att göra en anmälan till Polismyndigheten eller Åklagarmyndigheten.

text: Nämnden har i sitt svar till JO skrivit att det är tveksamt om miljöbrott verkligen har begåtts men inte närmare förklarat vad tveksamheten består i. Som jag redovisat under rubriken Rättslig reglering får tveksamhet av detta slag inte hindra nämnden från att fullgöra sin skyldighet att göra en anmälan. Det är en uppgift för rättsväsendet att ta ställning till om den anmälda överträdelsen kan leda till ansvar för någon.

text: Av nämndens svar till JO framgår vidare att ett skäl för att inte anmäla överträdelsen skulle vara att ett sådant beslut skulle uppfattas som byråkratiskt och sakna förankring i verkligheten. Det är ett egendomligt argument. Riksdagen har i MB bestämt hur misstankar om brott ska hanteras av myndigheterna. Riksdagens tanke är naturligtvis inte att en enskild myndighet ska vara fri att avstå från att tillämpa reglerna om man anser att de leder till ett byråkratiskt resultat som saknar förankring i verkligheten. Lagen gäller för alla, även för Miljönämnden i mellersta Bohuslän.

text: Nämnden ska alltså kritiseras för att den underlåtit att anmäla till Polismyndigheten eller Åklagarmyndigheten att musselodlingen under en tid bedrevs utan strandskyddsdispens.

text: Vad som i övrigt har framförts ger inte anledning till någon ytterligare åtgärd eller något uttalade från min sida. Ärendet avslutas.