avgjordAv: Mats Melin

nyckelord: Behörighet Beslut Förundersökning Tvångsmedel/tvångsåtgärder

title: Initiativärende mot Polismyndigheten i Stockholms län med anledning av en husrannsakan m.m.

text: Initiativet

text: I JO:s ärende dnr 4465-2005 framförde AA klagomål mot Polismyndigheten i Stockholms län med anledning av handläggningen av en förundersökning. Hon anförde bl.a. att hennes 15-årige son, BB, hade gripits och följts till bostaden av två polismän samt att polismännen där hade genomfört en husrannsakan.

text: Från polismyndigheten infordrades handlingar i det aktuella ärendet (K203621-05). Av handlingarna framgick bl.a. följande. Under kvällen den 19 augusti 2005 iakttogs den 15-årige pojken på en tunnelbanestation av två väktare. De såg att pojken stod böjd över rullbandet till en rulltrappa och rispade med ett okänt föremål. Väktarna konstaterade sedan att pojken hade gjort sig skyldig till skadegörelse genom att rispa in ”CHN CHN CHN” på rullbandet. De grep därför honom och tillkallade polis. Polismännen, inspektören CC och polisassistenten DD, kom till platsen. Enligt uppgift i polisanmälan övertog polispatrullen gripandet kl. 22.28 och det beslutades om kroppsvisitation. CC beslutade även om husrannsakan i pojkens bostad. Vid husrannsakan påträffades en sprayburk som togs i beslag. Någon målsman fanns inte i bostaden när husrannsakan genomfördes. AA kontaktades emellertid per telefon och informerades om det inträffade. BB fri-gavs kl. 23.30 efter fastställande av identiteten genom passhandling.

text: Jag beslutade den 1 november 2005, med stöd av

text: 18 § lagen (1986:765)

text: med instruktion för Riksdagens ombudsmän, att lämna över anmälan till Åklagarmyndigheten för handläggning och begärde därvid att få ta del av åklagarens beslut och utredning i ärendet.

text: I ett beslut den 17 november 2005 anförde vice chefsåklagaren EE bl.a. att CC inte syntes ha varit behörig att fatta beslut om husrannsakan och att förutsättningar att besluta om en sådan åtgärd, såvitt framgick av handlingarna, inte förelegat (C820B-2-1400-05). EE beslutade emellertid att förundersökning om tjänstefel inte skulle inledas eftersom gärningen bedömdes som ringa och därför inte straff-bar.

text: Med anledning av vad som kom fram i ärendet dnr 4465-2005 beslutade jag den 9 december 2005 att ta upp saken till utredning som ett initiativärende.

text: Utredning

text: Ärendet remitterades till polismyndigheten för upplysningar och yttrande över handläggningen av ärendet, särskilt beträffade vilka överväganden som föregick polismyndighetens beslut att överta gripandet och beslutet om husrannsakan.

text: Polismyndigheten kom in med ett remissvar till vilket var fogat upplysningar från enhetschefen FF, Operativa avdelningen – Tunnelbanepolisen, och från inspektören CC.

text: CC anförde huvudsakligen följande.

text: CC samt polisassistenten DD övertog gripandet av BB den 19 augusti 2005. BB hade ristat tagen CHN upprepade gånger på bandet till rulltrappan vid Hornstulls tunnelbanestation. Tagen CHN var klottrad på ett flertal ställen runt omkring Hornstull bland annat på fasaden utanför BB:s bostad. Vid gripandet anträffades nio stycken caps till sprayburkar samt en bombingpenna speciellt framtagen för att klottra med. Om en klottrare scratchar sin tag, vilket BB gjorde, tyder det på att han är djupt inne i klottrarnas destruktiva värld. Metoden scratching gör att tagen ej går att tvätta bort utan blir synlig för alltid. Den samlade bedömningen som jag gjorde av BB var att scratchingen av CHN ej var en engångsföreteelse utan att BB var en storklottrare då han även hade med sig en bombingpenna och caps till sprayburkar. Erfarenheten från tidigare klotterbrott visar att många klottrare samlar sina bilder i egna blackbooks samt i datorer hemma. Det är även vanligt att man filmar varandra när man klottrar. Filmerna lägger man ut på internet. Man har även brottsverktyg hemma i form av sprayburkar och bombingpennor och påfyllnadfärg för dessa samt skisser på sin tag. Jag inledde förundersökning enligt

text: 23 kap. 3 §

text: RB, brott av enkel beskaffenhet, och fattade ett beslut om husrannsakan,

text: 28 kap. 1 §

text: RB med fara i dröjsmål. Eftersom BB saknade identitetshandlingar beslöts att han skulle köras hem och identifieras. I samband med att BB identifierades gjordes en husrannsakan i hans rum där en sprayburk anträffades. Modern kontaktades i samband med husrannsakan och identifieringen.

text: FF angav huvudsakligen följande.

text: Bakgrund

text: Polismyndigheten i Stockholm inrättade under 2005 en klotterkommission för att effektivisera hanteringen av klotterärenden. Kommissionen ligger under operativa avdelningens tunnelbaneenhet. Gruppens chef är inspektören GG Som ställföreträdande gruppchef och som förundersökningsledare vid aktuell tidpunkt tjänstgjorde inspektören CC. Sistnämnde har genomgått förundersökningsledarutbildning och har delegation att fatta beslut som förundersökningsledare.

text: Lagrum

text: Enligt LUL ska förundersökningen ledas av åklagare i de fall gärningsmannen är under 18 år. CC har missförstått LUL. Denna missuppfattning har CC fått tidigare vid en utbildning/genomgång av aktuell lagstiftning, bl.a. beroende på att det pågår diskussioner om att denna regel skall förändras.

text: Åtgärder

text: För att rätta till denna kompetensbrist och för att undvika att detta sker igen har jag vidtagit följande åtgärder. 1. Haft ett samtal med CC och klotterkommissionen där vi har gått igenom ärendet och den aktuella lagstiftningen.

text: 2. All personal på tunnelbaneenheten har den 7-8 februari erhållit en tvådagars utbildning i rättsreglerna för inledande av förundersökning, tvångsmedel, LUL etc. Denna utbildning har letts av kriminalkommissarien HH. Under året kommer vi även att genomföra repetitionsutbildning i aktuell lagstiftning. 3. Klotterkommissionen har haft en särskild genomgång av gällande regelverk med HH för att kvalitetssäkra fu-ledarkompetensen. 4. Jag har gjort en översyn av vilka som har delegation att inleda förundersökning på enheten.

text: Övrigt

text: När vi gör husrannsakan hos personer som är misstänkta för klotter finner vi ofta datorer och föremål som används i samband med klotter, till exempel sprayfärg, föremål som används för att rista in ”tagen” med, färgpennor, ryggsäckar som är iordninggjorda för att användas i samband med klotter etc. Klottrarna använder datorn som ett kommunikationsmedel. Därför är det mycket vanligt förekommande att vi finner film, bilder och text som gör att den misstänkte kan bindas till flera brott.

text: Slutsats

text: Med de åtgärder jag har vidtagit är jag övertygad om att vi har förebyggt att denna kompetensbrist inte upprepas. All personal är nu väl förtrogna med regelverket. Denna kompetens kommer att upprätthållas med regelbunden repetitionsutbildning.

text: Polismyndigheten anförde bl.a. följande.

text: Bedömning

text: Polismyndigheten konstaterar att vice chefsåklagare EE inte funnit skäl att inleda någon förundersökning i ärendet. Vad som är föremål för prövning i detta fall är bl.a. vilka överväganden som föregick beslutet om att överta gripandet och beslutet om husrannsakan. Polismyndigheten behandlar först övertagandet av gripandet.

text: Övertagande av envarsgripandet När CC och hans kollega kom till platsen där BB och de ordningsvakter som gripit honom befann sig, övertog CC envarsgripandet. Den rättsliga grunden för detta har varit reglerna i

text: 24 kap. 2 § 1

text: RB, som syftar till att framtvinga identiteten. Det är enligt myndighetens mening tveksamt om det i förevarande fall verkligen förelåg förutsättningar för att överta gripandet på ovan angivna grund. Enbart den omständigheten att BB saknade identitetshandling räcker inte för ett gripande enligt denna bestämmelse. Som JO tidigare anfört finns det inte någon allmän skyldighet att medföra identitetshandlingar (se t.ex. JO dnr 2502-2004 och JO 1997/98 s. 147). Vidare bör, enligt förarbetena, tillämpningen av

text: 24 kap. 2 §

text: RB ske återhållsamt och med allt större restriktivitet ju lindrigare brott det är fråga om (

text: prop. 1986/87:112 s. 32

text: ). Det brott BB greps för har fängelse högst ett år i straffskalan. Det förelåg därför i vart fall formella förutsättningar för att kunna överta envarsgripandet med stöd av

text: 24 kap. 1 § första stycket 3

text: RB (recidivfara). Som JO tidigare anfört kan ett gripande vara förenligt med proportionalitetsprincipen trots att man sedan gör den bedömningen att en tillämpning av denna princip utesluter anhållande och häktning (se JO 1997/98 s. 147).

text: Inledandet av förundersökning Efter att CC övertagit gripandet beslutade han att inleda förundersökning. Av chefen för tunnelbaneenhetens skrivelse framgår att CC vid den aktuella tid-punkten innehaft funktion som förundersökningsledare och således varit behörig att fatta beslut som förundersökningsledare. I förevarande fall handlade det dock om en femtonårig gärningsman, varför bestämmelserna i LUL var tillämpliga. Det innebär

text: bl. a. krav på att det skall vara en åklagare som skall leda förundersökningen (3 §). CC var således inte behörig att vara förundersökningsledare i ärendet. Han borde därför ha kontaktat åklagare för att denne skulle kunna överta förundersökningen och besluta om vilka utredningsåtgärder som skulle vidtas.

text: Beslutet om husrannsakan Av utredningen framgår att inspektör CC beslutade om husrannsakan i BB:s rum. Husrannsakan verkställdes klockan 23.10 där en sprayburk anträffades och togs i beslag. CC har i sin promemoria redogjort för de överväganden som låg till grund för hans beslut om husrannsakan. Några faktorer som inverkade på hans beslut var dels att den aktuella ”tagen”, CHN, fanns klottrad på ett flertal ställen runt Hornstull, dels de föremål som anträffades i BB:s ryggsäck samt det faktum att klottret ristats in på rullbandet. Då det erfarenhetsmässigt ofta förekommer att en klottrare samlar bilder på sitt klotter i egna s.k. blackbooks samt i datorer hemma var förhoppningen således att vid husrannsakan finna material som knöt BB till den ”tag” som använts på rullbandet. Polismyndigheten vill härvid tillägga följande. En husrannsakan kan för det första inte företas som en sorts allmän kontrollåtgärd utan skall ingå som ett led i utredningen om ett visst brott. Således kan en husrannsakan inte företas hos någon som är skäligen misstänkt för ett brott på ett allmänt antagande att han kan vara skyldig till ytterligare brott (jfr JO 1990/91 s. 63). För det andra är syftet med en husrannsakan antingen att söka efter föremål som är underkastat beslag eller för att utröna omständigheter som kan ha betydelse för utredningen. De föremål som kan tas i beslag är sådana som har anknytning till det brott där husrannsakan ingår som ett led i utredningen (se Bring m.fl. Förundersökning 3u, s. 381). I aktuellt fall saknar myndigheten den naturliga anknytningen mellan brottet (skadegörelsen på rullbandet) och den sprayburk som togs i beslag. Inte heller kan myndigheten se att sprayburken hade någon anknytning till något annat känt brott som innebar att sprayburken kunde underkastas beslag. Vad gäller tidpunkten för när husrannsakan verkställdes, så krävs enligt

text: 28 kap. 6 §

text: RB särskilda skäl för att genomföra en sådan mellan 21.00-6.00. CC har inte närmare reflekterat över tidpunkten för husrannsakan. Det får dock anses som en förmildrande omständighet i sammanhanget att det inte var någon hemma som stördes av förrättningen. Avslutningsvis konstaterar myndigheten att det förekommer flera allvarliga brister i handläggningen av det aktuella ärendet. För att undvika att liknande misstag upprepas har chefen för tunnelbaneenheten, förutom att ha vidtagit vissa utbildningsåtgärder, även gjort en översyn över vilka som har delegation att inleda förundersökning.

text: AA kommenterade polismyndighetens remissvar och uppgav bl.a. att något klotter inte funnits på fasaden till hennes och sonens bostad.

text: Bedömning

text: Gripandet Regler om häktning och andra straffprocessuella frihetsberövanden finns i

text: 24 kap.

text: rättegångsbalken

text: (RB). En grundläggande förutsättning för att häktning skall kunna ske är att den misstänkte på sannolika skäl är misstänkt för ett brott för vilket är stadgat fängelse ett år eller därutöver. För att häktning skall få ske krävs vidare att det med hänsyn till brottets beskaffenhet, den misstänktes förhållande eller någon annan omständighet finns risk för att han avviker eller på annat sätt undandrar sig lagföring eller straff (flyktfara), genom att undanröja bevis eller på något annat sätt försvårar sakens utredning (kollusionsfara) eller fortsätter sin brottsliga verksamhet (recidivfara), se 1 § första stycket. Kan det antas att den misstänkte kommer att

text: dömas endast till böter får emellertid inte häktning ske (1 § fjärde stycket). Enligt 2 § 1 får emellertid häktning ske oberoende av brottets beskaffenhet om den misstänkte är okänd och vägrar att uppge namn och hemvist eller om hans uppgift om detta kan antas vara osann.

text: Om det finns skäl att häkta någon, får han anhållas i avvaktan på rättens prövning av häktningsfrågan. Beslut om anhållande meddelas av åklagaren (6 §). Om det finns skäl att anhålla någon, får en polisman i brådskande fall gripa honom även utan anhållningsbeslut. Om den som har begått brott, på vilket fängelse kan följa, påträffas på bar gärning eller flyende fot, får han gripas av envar. Detsamma gäller för den som är efterlyst för brott. Den gripne skall skyndsamt överlämnas till närmaste polisman (7 §).

text: Straffskalan för skadegörelse är böter eller fängelse i högst ett år (

text: 12 kap. 1 § brottsbalken

text: I det nu aktuella fallet kallades CC och hans kollega till en tunnelbanestation på grund av reglerna om envarsgripande. Två väktare hade gripit BB misstänkt för skadegörelse. Utredningen ger vid handen att CC övertog gripandet. Han har uppgett att det beslutades att BB skulle ”köras hem och identifieras”.

text: Det synes således som om CC övertog envarsgripandet med stöd av reglerna i

text: 24 kap. 2 § 1

text: RB vilka syftar till att framtvinga identitetsuppgifter. Såvitt framgår av utredningen innehade BB inte någon handling med vilken han kunde styrka sin identitet. Det finns emellertid inte någon allmän skyldighet att medföra en sådan handling. Polisen kan inte heller med stöd av nämnda regler kräva att en för brott misstänkt person uppvisar en identitetshandling i andra fall än när hans uppgifter om namn och hemvist kan antas vara osanna (JO 1997/98 s. 147). I ärendet saknas underlag för att bedöma om BB:s uppgifter om sin identitet kunde antas vara osanna. Det förefaller dock som om åtgärden att köra hem BB, som bodde i närheten av den aktuella tunnelbanestationen, syftade till att säkerställa BB:s identitet. Mot denna bakgrund finner jag inte skäl att kritisera CC för att han grep BB för identifiering.

text: Det finns emellertid anledning att kort beröra polismyndighetens yttrande i denna del. Myndigheten har först uttryckt tveksamhet till om det förelåg förutsättningar för att överta envarsgripandet med stöd av reglerna i

text: 24 kap. 2 § 1

text: RB. Polismyndigheten har sedan anfört att det i vart fall förelåg formella förutsättningar för att överta gripandet med stöd av

text: 24 kap. 1 § första stycket

text: RB (recidivfara). Som framgått ovan får emellertid ett frihetsberövande med stöd av sistnämnda bestämmelse inte ske om det kan antas att den misstänkte kommer att dömas endast till böter (1 § fjärde stycket). Det är inte sannolikt att det brott som misstanken avsåg skulle leda till annan påföljd än böter. Med hänsyn härtill är polismyndighetens yttrande i denna del något svårförståeligt.

text: Husrannsakan Bestämmelser om husrannsakan finns i

text: 28 kap.

text: RB. Enligt 1 § får husrannsakan företas hos någon som är skäligen misstänkt för ett brott på vilket fängelse kan

text: följa för eftersökande av föremål som är underkastat beslag eller för utrönande av omständighet som kan ha betydelse för utredning om brottet.

text: Beslut om husrannsakan enligt nyss nämnda bestämmelse meddelas, enligt huvudregeln i 4 §, av undersökningsledaren, åklagaren eller rätten. Om det är fara i dröjsmål får, enligt 5 §, en polisman besluta om en sådan åtgärd.

text: Frågan om vem som skall leda en förundersökning regleras i

text: 23 kap. 3 §

text: RB. Enligt detta lagrum skall en förundersökning inledas av polismyndigheten eller åklagaren. Om den har inletts av polismyndigheten och saken inte är av enkel beskaffenhet, skall ledningen övertas av åklagaren så snart någon skäligen kan misstänkas för brottet. Åklagaren skall också i andra fall överta ledningen när det är påkallat av särskilda skäl.

text: Av

text: 3 § lagen (1964:167)

text: med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare (LUL) framgår att en förundersökning mot den som inte har fyllt 18 år alltid skall ledas av åklagare om den unge är skäligen misstänkt för ett brott för vilket det är föreskrivet fängelse i mer än sex månader.

text: Enligt

text: 28 kap. 6 § tredje stycket

text: RB får en husrannsakan inte utan särskilt skäl verkställas mellan klockan 21 och 06.

text: Av utredningen framgår att BB greps som misstänkt för skadegörelse, att CC beslutade om husrannsakan i BB:s bostad trots att denne endast var 15 år och att husrannsakan genomfördes vid 23-tiden. Av CC:s lämnade upplysningar synes han göra gällande att han fattade beslutet om husrannsakan eftersom det förelåg fara i dröjsmål, dvs. det var ett brådskande fall. Polismyndigheten har i remissvaret inte berört denna fråga, och inte heller nämns saken i FF:s upplysningar utan i stället anförs att CC missförstått reglerna i LUL beträffande vem som skall vara förundersökningsledare när gärningsmannen är under 18 år.

text: I enlighet med bestämmelserna i 3 § LUL skall en förundersökning i ett fall av detta slag ledas av åklagare, och det ankommer därmed också på åklagaren att fatta ett eventuellt beslut om husrannsakan om det inte är fråga om fara i dröjsmål. I det nu aktuella fallet var det emellertid inte frågan om ett brådskande fall. BB greps i tunnelbanan och kördes hem till bostaden för identifiering. Det fanns således tid för CC och hans kollega att kontakta jouråklagaren för ett eventuellt beslut om husrannsakan. Det står alltså klart att CC inte var behörig att besluta om husrann-sakan i BB:s bostad.

text: Det finns också anledning att diskutera frågan om det över huvud taget fanns förutsättningar för ett beslut om husrannsakan i BB:s bostad.

text: BB var vid gripandet skäligen misstänkt för skadegörelse bestående i att han hade ristat in en viss ”tag” på bandet till en rulltrappa. I den polisanmälan som DD upprättat har antecknats att beslutet om husrannsakan grundades på att BB skulle ha iakttagits när han rispade i rullbandet och på att han haft ett antal ”caps” och en bombingpenna i ryggsäcken. Enligt min mening kunde dessa uppgifter inte läggas till grund för ett beslut om husrannsakan för att utreda det ovan nämnda brottet.

text: CC har emellertid upplyst att han grundade beslutet om husrannsakan även på vissa andra omständigheter enligt följande. Den ”tag” som BB ristade på bandet till rulltrappan var klottrad på ett flertal ställen i närheten av Hornstull, bl.a. på fasaden utanför BB:s bostad. Vid gripandet hade BB flera ”caps” till sprayburkar och en s.k. bombingpenna på sig. Erfarenheten visar att många klottrare samlar sina bilder i egna s.k. blackbooks eller datorer hemma. Det är även vanligt att man filmar varandra när man klottrar, och filmerna läggs sedan ut på Internet. Klottrare brukar även ha brottsverktyg hemma i form av sprayburkar och bombingpennor och påfyllnadsfärg för dessa samt skisser på sin ”tag”. – Enligt FF använder klottrare datorn som ett kommunikationsmedel, och det är därför mycket vanligt att polisen finner film, bilder och text som gör att den misstänkte kan bindas till flera brott.

text: En husrannsakan får, som polismyndigheten anfört, inte företas som en allmän kontrollåtgärd genom vilken undersöks om den som misstänks för visst brott har gjort sig skyldig till en mer omfattande brottslighet än som kan antas på de föreliggande omständigheterna (Fitger,

text: Rättegångsbalken

text: del 2, s. 28:5). JO har tidigare uttalat att man vid misstanke om ett visst brott inte får tillgripa tvångsmedel på grund av ett allmänt antagande om att den misstänkte möjligen också kan ha gjort sig skyldig till annan brottslighet (JO 1990/91 s. 63).

text: Frågan är således om BB också var att betrakta som skäligen misstänkt för skadegörelse bestående i att, som CC nämnt i sina upplysningar, ha klottrat även på en rad andra platser. Enligt min mening är de uppgifter som kommit fram i ärendet i denna del sådana att det med fog kan ifrågasättas om BB verkligen var att betrakta som skäligen misstänkt för annan skadegörelse än ristningen på rullbandet. Jag anser mig emellertid inte kunna påstå att den bedömning som CC gjort i frågan inte i och för sig skulle kunna vara godtagbar. Mot den bakgrunden finner jag inte tillräckliga skäl att göra något ytterligare uttalande i saken. Jag anser inte heller att det finns anledning att kommentera det förhållandet att husrannsakan verkställdes vid den aktuella tidpunkten. Det finns dock anledning att framhålla att det ur kontroll- och rättssäkerhetssynpunkt är av största vikt att dokumentationen av en vidtagen tvångsåtgärd sker på ett tydligt och fullständigt sätt.

text: Som framgått har jag konstaterat att CC inte var behörig att besluta om husrannsakan i BB:s bostad. En husrannsakan i någons bostad innebär långtgående intrång i den enskildes integritet. Det måste därför ställas höga krav på noggrannhet vid beslut om en sådan tvångsåtgärd. Jag har likväl, om än med viss tvekan, beslutat att inte gå vidare i saken. CC förtjänar dock allvarlig kritik för det inträffade.

text: Ärendet avslutas.


avgjordAv: Justitieombudsmannen Lilian Wiklund

nyckelord:
Grundläggande fri- och rättigheter
Information
Objektivitet, opartiskhet, saklighet
Tryck- och yttrandefrihet

publisher: Justitieombudsmannen

title: Kritik mot skolor i Strömsunds kommun för att de har agerat i strid med objektivitetsprincipen i 1 kap. 9 § regeringsformen

org: jo

sammanfattning: Kommunistiska Partiet nekades under valåret 2014 tillträde för att anordna bokbord på två skolor i Strömsunds kommun. Skolornas rektorer motiverade detta med att det bara var riksdagspartier och – när det gäller en av skolorna – partier representerade i kommunfullmäktige och Europaparlamentet som skulle bjudas in till skolorna. Det har enligt JO inte funnits något lagligt hinder för de aktuella skolorna att på eget initiativ bjuda in endast de partier som fanns representerade i riksdagen, kommunfullmäktige och Europaparlamentet till skolorna. Enligt vad som kom fram under JO:s utredning hade skolorna emellertid inte erbjudit Kommunistiska Partiet något alternativt sätt att lämna sin information. Att på det viset helt utesluta partiet från att delta i verksamheten står i strid med regeringsformens objektivitetsprincip. Skolorna får därför kritik för sitt agerande. I beslutet hänvisas till JO:s beslut samma dag i ärendet med dnr 5001-2014, som innehåller vissa generella uttalanden om hur JO ser på frågorna om politiska partiers medverkan i skolans samhällsinformation.

text: Anmälan

type: rubrik

text: I en anmälan till JO framförde AA klagomål mot Vattudalsskolan och Hjalmar Strömerskolan i Strömsunds kommun. Han anförde bl.a. följande: Kommunistiska Partiet begärde att få ha ett bokbord på respektive skola inför valet, men skolornas rektorer nekade partiet detta med motiveringen att det bara var partier representerade i regeringen eller kommunfullmäktige i Strömsunds kommun som fick komma in på skolorna.

type: stycke

text: Utredning

text: JO begärde att Barn-, kultur- och utbildningsnämnden i Strömsunds kommun skulle yttra sig över vad som hade framförts i anmälan om Vattudalsskolan (grundskola, JO:s anm.) samt att Kommunstyrelsen i Strömsunds kommun skulle yttra sig över vad som hade framförts i anmälan om Hjalmar Strömerskolan (gymnasieskola, JO:s anm.).

text: Barn-, kultur- och utbildningsnämnden lämnade som sitt remissvar in ett yttrande från BB, förvaltningschef på barn- och utbildnings-förvaltningen. I yttrandet anfördes bl.a. följande:

text: Yttrandefrihet och allas rätt att göra sin ståndpunkt hörd är i Strömsunds kommun en nyckelingrediens för det goda samhället. I Strömsunds kommun tillåts alla tankar att göra sig hörda och vi tror på öppenhet som en motor för ett aktivt samhällsengagemang. Undervisningen på våra skolor tillser med nogsamhet att alla sidor lyfts fram och att helheten inte lämnar några luckor. Frågan om alla Sveriges politiska partiers representation med bokbord vid kommunens skolor är av en helt annan art. Vi hävdar att allsidig information kan ges på annat sätt och menar att hänsyn måste tas till planering och lokalutrymme. Denna åsikt menar vi att vi även finner stöd för hos justitiekansler CC. I Lärarnas tidning 2014-09-05 12:03 redovisas justitiekansler CC:s syn på frågan. "Tanken att en skola som bjudit in ett parti också måste släppa in alla andra partier är helt orimlig." och vidare " Det är heller inget som hindrar att skolan bara bjuder in partierna i riksdagen eller i kommunfullmäktige till en debatt". DD; rektor för Vattudalsskolan i Strömsund ger följande kommentar till anmälan. Vattudalsskolan är en 7–9 skola som anmälaren i rubricerat ärende vid två tillfällen under vårterminen 2014 var i kontakt med. Vid första tillfället tillfrågade han undervisande lärare i samhällskunskap om möjligheten att få ställa upp ett bokbord i skolans rasthall. Vid det andra tillfället ställdes likaledes samma fråga till undertecknad. Frågan besvarades vid båda tillfällena med att en inbjudan, om möjlighet att ha ett bokbord vid ett tillfälle, skulle gå ut till de partier som fanns representerad i Sveriges riksdag inför skolvalet ht 2014. Detta förhållningssätt har även varit detsamma vid skolan under de senaste kända valtillfällena. Grunden för mitt ställningstagande var att skolan, av praktiska skäl, inte hade möjlighet att ge tid till information för samtliga partier varför en begränsning av antalet inbjudna partier skett till dem som finns representerade i Sveriges riksdag. Justitieombudsmannen (JO) har även i beslut den 31 januari 1996, dnr 3404-1995 uttalat sig i detta där det framgår att denna begränsning är möjlig.

text: Kommunstyrelsen lämnade som sitt remissvar in ett yttrande från EE, rektor vid Hjalmar Strömerskolan. I yttrandet anfördes bl.a. följande:

text: Hjalmar Strömerskolan har av Kommunistiska Partiet fått frågan om att få ställa fram ett bokbord inför EU-valet på våren 2014 och inför riksdagsvalet på hösten 2014. Partiet har också presenterat sig som det revolutionära kommunistiska partiet och vars avsikt är att få komma in i riksdagen. Inför valåret 2014 utformade skolledningen på Hjalmar Strömerskolan och de undervisande lärarna en plan för den politiska informationen i skolan samt vilka partier som skulle inbjudas till valdebatt och vilka som skulle erbjudas möjlighet att sätta upp bokbord. De planerade paneldebatterna genomfördes den 7 maj och den 21 september. I planen har skolan utgått från objektivitetsprincipen och bjudit in alla partier som är folkvalda och finns representerade i EU, Sveriges riksdag samt i kommunfullmäktige i Strömsunds kommun. Rektor har därmed bedömt att planen uppfyller skolförfattningarnas krav på en utbildning som bygger på saklighet och allsidighet. Skolan har också i sin plan inbjudit FF för att berätta om vad det innebär att arbeta som Europarlamentariker. Gymnasieskolans uppdrag är att samarbeta med omvärlden, företag, föreningar och förbund. Samtidigt är skolan inte en allmän plats där man tillåts fritt saluföra sina

text: varor, tjänster och åsikter. Vi som ansvarar för elevernas utbildning, ansvarar även för det innehåll som eleverna möter t.ex. tillsammans med läraren i klassrummet eller i skolans andra utrymmen. En levande politisk debatt är viktig för oss på vår skola för att våra elever skall kunna bilda sig en uppfattning och engagera sig i samhällsfrågor. Därför vill vi ordna olika former och forum för deltagande av externa aktörer i vår skola. I vår plan för valåret 2014 arbetade vi utifrån det objektiva urvalet som skolan kan göra och som Skolverket har beskrivit i stödmaterialet, Politisk information i skolan. Detta framfördes också till Kommunistiska Partiet när de frågade om möjligheten att få besöka skolan. AA fick tillfälle att kommentera remissvaren.

text: Bedömning

text: Allmänna utgångspunkter Domstolar samt förvaltningsmyndigheter och andra som fullgör offentliga förvaltningsuppgifter ska i sin verksamhet beakta allas likhet inför lagen samt iaktta saklighet och opartiskhet (

text: 1 kap. 9 § regeringsformen

text: JO har vid ett flertal tillfällen uttalat sig i frågor som uppkommit i samband med att politiska partier har önskat lämna politisk information i skolor. Här kan nämnas bl.a. JO 2007/08 s. 462 (dnr 3238-2006), JO 2007/08 s. 464 (dnr 3940-2006 och 3941-2006), JO 2008/09 s. 396 (dnr 4192-2006), JO 2008/09 s. 400 (dnr 2322-2006), JO 2008/09 s. 405 (dnr 2364-2006), JO 2012/13 s. 419 (dnr 5142-2010), JO 2013/14 s. 546 (dnr 2459-2011) och JO:s beslut den 27 september 2010 i ärendet med dnr 3110-2009.

text: En skola är inte en allmän plats. Yttrandefriheten enligt

text: regeringsformen

text: ger inte medborgarna, eller en sammanslutning av sådana, någon rätt att få tillträde till en skola för att sprida ett budskap där. På motsvarande sätt förhåller det sig med den rätt att sprida tryckta skrifter som garanteras i

text: tryckfrihetsförordningen

text: . Skolledningen kan dock ge tillstånd för utomstående att sprida information eller tryckta skrifter i skolan. Jag vill i sammanhanget särskilt betona att det i en sådan situation inte är fråga om att partierna har någon rätt att få tillgång till skolan. Utgångspunkten är i stället att det är eleverna som har rätt att få tillgång till saklig och allsidig kunskap. Skolan har ett ansvar för att ge elever den kunskapen så att eleverna själva kan bilda sig en uppfattning. När skolledningen tar ställning till om ett politiskt parti ska få tillträde till en skola för att sprida sitt budskap måste emellertid den övergripande bestämmelsen i

text: 1 kap. 9 § regeringsformen

text: beaktas. Det aktuella ärendet I samband med valet 2014 hade rektorn för Vattudalsskolan för avsikt att gå ut med en inbjudan till riksdagspartierna om att de vid ett visst tillfälle skulle ges möjlighet att anordna bokbord. Skolledningen vid Hjalmar Strömerskolan hade inför valåret bestämt att skolan skulle bjuda in de partier som var representerade i riksdagen, kommunens fullmäktige och Europaparlamentet till valdebatter samt erbjuda dessa partier möjlighet att anordna bokbord.

text: En skola kan av praktiska skäl behöva begränsa antalet politiska partier som den bjuder in för att lämna politisk information i skolan. En sådan ordning har inte ansetts strida mot lagen under förutsättning att urvalet görs objektivt och inte innebär att övriga organisationer utesluts från att i en eller annan form delta i verksamheten (se Regeringsrättens årsbok 1981 ref. 2:26 nr I och II samt JO:s beslut den 22 maj 1989 i ärendet med dnr 1967-1988). Att av praktiska skäl begränsa inbjudningarna till exempelvis partier som är representerade i riksdagen eller kommunfullmäktige har bedömts vara ett objektivt urval.

text: Det har alltså inte funnits något lagligt hinder för Vattudalsskolan och Hjalmar Strömerskolan att i samband med valåret 2014 på eget initiativ bjuda in endast de partier som fanns representerade i riksdagen och – när det gäller den sistnämnda skolan – partier representerade i kommunfullmäktige och Europaparlamentet till skolan.

text: Ärendet avslutas.

type: avgorande


avgjordAv: Cecilia Nordenfelt

nyckelord: Anstalt Information

title: Kritik mot en kriminalvårdsanstalt för brister i målsägandeinformation

text: Anmälan

text: I en anmälan, som kom in till JO den 5 februari 2007, klagade AA på att Kriminalvården, anstalten Kalmar, inför ett beslut om förflyttning av en inta- gen som begått brott mot henne underlät att beakta synpunkter som hon hade gett in skriftligen till anstalten i egenskap av brottsoffer. Hon klagade även på att anstalten åsidosatt sin skyldighet att underrätta henne om två beslut angående förflyttning av gärningsmannen till öppen anstalt; dels ett beslut den 8 december 2006, dels ett senare beslut då det tidigare beslutet återkallades.

text: Utredning

text: Anmälan remitterades till Kriminalvården. I remissvaret hänvisade myndigheten (Region Öst), genom regionchefen BB, till ett yttrande från verksamhetsområdet Kalmar, av vilket framgick bl.a. följande.

text: Yttranden gällande vidarebefordran av brev till placeringsenheten

text: Bakgrund

text: CC:s förflyttningsärende påbörjades då en anhållan, gällande förflyttning från anstalten Kalmar till anstalten Tillberga, inkom den 26 oktober 2006. Anstalten Kalmar översände den 10 november 2006 sitt yttrande till placeringsenheten. I yttrandet tillstyrkte anstalten Kalmar förflyttning av CC till anstalten Tillberga. Målsäganden, AA, i det mål vari CC fällts till ansvar, skickade den 11 november 2006 ett brev till anstalten Kalmar. Av brevet framgår bl.a. att det vore inhumant att placera CC i en öppen anstalt i Upplandsområdet eller i de norra delarna av Stockholm då hon fortfarande är mycket rädd för CC och fruktar att stöta ihop med honom. Beslut i förflyttningsärendet fattades av placeringsenheten den 8 december 2006. I e-mailkorrespondens den 21 december 2006, gällande underrättelse om CC:s förflyttning, upplystes målsäganden om att hennes brev ej medskickats förflyttningsansökan. Målsäganden fick även, i samma e-mail, placeringsenhetens kontaktuppgifter.

text: Bedömning

text: Handläggningen av ärenden som grundas på en intagens ansökan om förflyttning förlöper på det sättet att ansökan inkommer till anstalten där den intagne är placerad. Innan ansökan översänds till Kriminalvårdens placeringsenhet, vilken är behörig att

text: pröva frågan, skall anstalten yttra sig över ansökan samt därefter skicka yttrandet och ansökan till placeringsenheten. I detta fall har brevet från målsäganden inkommit till anstalten sedan anstaltens yttrande skickats till placeringsenheten. Anstalten hade i sitt yttrande bedömt att de möjligheter som en förflyttning till anstalten Tillberga skulle innebära för CC ansågs falla väl i linje med målet för hans återanpassning till samhället avseende möjlighet till skuldavbetalningar, fortsatt programverksamhet, kontakt med familj och därmed en grund för ett stabilt socialt liv. Även geografiskt bedömdes inte heller anstalten, vartill CC eventuellt skulle förflyttas, vara placerad på sådant sätt att, med hänsyn till målsägandes vistelseort, detta innebar hinder för förflyttningen. Ingen annan anstaltsplacering bedömdes således medföra lika passande förutsättningar. I det aktuella brevet till anstalten var synpunkterna från målsäganden kring CC:s eventuella förflyttning en del av flera som också rörde andra förhållanden. Anstalten bedömde att brevet var avsett att beaktas av anstalten i samband med förflyttningsärendet men också när det gällde andra frågeställningar som rörde CC. När brevet från målsäganden kom in till anstalten gjordes således bedömningen att detta var avsett för anstalten. Anstalten gjorde i det sammanhanget avvägningen att ansökan skulle tillstyrkas även med beaktande av uppgifterna i brevet. Yttrande gällande tidpunkt för lämnande av målsägandeinformation i anslutning till

text: beslut om förflyttning

text: Bakgrund

text: Målsäganden har vid flera tillfällen inkommit med önskemål och krav om målsägandeinformationens innehåll samt hur den skall förmedlas. Hon begärde bl.a. i det brev som tillsändes anstalten Kalmar den 11 november 2006 att, förutom genom telefonsamtal, få skriftliga underrättelser angående målsägarinformation, gärna via e-mail. Hon har även begärt att informeras direkt när CC:s permissioner avslutats samt att fler personer skall delges målsägarinformationen. CC beviljades, den 8 december 2006, förflyttning till anstalten Tillberga. I placeringsenhetens beslut framgick att förflyttningen skulle ske den 8 januari 2007. Den 21 december informerades målsäganden via e-mail att CC erhållit en plats på anstalten Tillberga från den 8 januari.

text: Bedömning

text: Gällande målsägarinformationen i anslutning till placeringsenhetens beslut om förflyttning har anstalten Kalmar upplyst målsäganden om CC:s förflyttning till anstalten Tillberga den 21 december 2006, dvs. 18 dagar innan planerad förflyttning. Det händer dock att förflyttningar inte kan genomföras eller att tidpunkten för förflyttningen ibland kan ändras med kort varsel av transportskäl eller beroende på uppkomna situationer på den mottagande anstalten. Mot bakgrund härav görs en bedömning av när i tiden rätt information kan lämnas. I detta fall har informationen således lämnats 18 dagar innan planerad förflyttning. Yttrande gällande utebliven målsägandeinformation angående återkallat beslut om

text: förflyttning

text: Bakgrund

text: Den 3 januari 2007 återkallade placeringsenheten det beslut om förflyttning som tidigare meddelats. Anstalten Kalmar var, redan innan beslutet om återkallelse togs, i kontakt med placeringsenheten, varvid det framkom att beslutet skulle komma att återkallas. Vid fortsatt kontakt med placeringsenheten framkom även att målsäganden var uppdaterad i ärendet. Någon direkt målsägandeinformation, angående återkallelse av förflyttningsbeslutet, utgick ej från anstalten Kalmar.

text: Anstalten Kalmars inställning

text: Hur Kriminalvården skall förfara med information till målsäganden i anslutning till återkallade beslut i förflyttningsärenden var vid tillfället inte entydigt reglerade i kriminalvårdslagstiftningen. En restriktiv tolkning, av den då gällande 35 § i

text: 2 kap.

text: lagen (

text: ) om kriminalvård i anstalt, skulle kunna innebära att målsäganden endast underrättas om själva förflyttningen. I förevarande fall ändrade placeringsenheten sitt tidigare beslut på sådant sätt att den intagnes begäran om förflyttning avslogs och att han därmed skulle kvarstanna i anstalten Kalmar; den anstalt målsäganden visste att han befann sig i. Syftet med de föreskrivna reglerna om målsägarinformation torde dock ha varit att Kriminalvården tillgodoser målsägandes behov av information angående i vilken anstalt den intagne befinner sig för stunden och detta utan att sekretessen åsidosätts. I anslutning till att placeringsenheten ändrade sitt tidigare beslut förvissade sig anstalten Kalmar, genom placeringsenheten, om att målsäganden kände till att beslutet hade ändrats och att den intagne därmed skulle stanna kvar i anstalten Kalmar. Eftersom målsäganden hade den kännedomen utgick ingen information från anstalten Kalmar. Regionchefen BB anförde för egen del därutöver bl.a. följande. Av

text: 35 § lagen (1974:203)

text: om kriminalvård i anstalt, KvaL, i den tidigare gällande lydelsen, framgår följande. Om en intagen avtjänar straff för ett brott som har riktat sig mot någons liv, hälsa, frihet eller frid, skall målsäganden tillfrågas om han eller hon vill bli underrättad om följande: – i vilken anstalt den intagne befinner sig, – om den intagne kommer att förflyttas till öppen anstalt, – om den intagne får permission enligt 32 §, – om den intagne vistas utanför anstalt enligt 11, 14, 34, 37, 38 eller 43 §, – om den intagne avtjänar en del av straffet genom verkställighet utanför

text: anstalt enligt 33 a §, – om den intagne, eller Kriminalvården, ansöker om omvandling enligt lagen

text: ) om omvandling av fängelse på livstid, – om den intagne friges, – om den intagne rymmer, och – om den intagne uteblir efter permission eller någon annan vistelse utanför

text: anstalten. En begärd underrättelse behöver inte lämnas om en planerad vistelse utanför anstalten i de fall en underrättelse på grund av beslutad bevakning eller andra förhållanden framstår som uppenbart obehövlig. Detsamma gäller när en underrättelse kan befaras medföra fara för den intagnes liv eller hälsa. Underrättelse till målsägande om frigivning skall lämnas i lämplig tid före frigivningen och i andra fall så tidigt som möjligt. Underrättelsen skall utformas på ett sätt som är lämpligt med hänsyn till omständigheterna i det enskilda fallet. Kriminalvården Region Öst gör följande bedömning. Brevet från AA borde ha setts som en del av beslutsunderlaget i CC:s ärende om förflyttning. Anstalten borde ha vidarebefordrat brevet till placeringsenheten och Kriminalvården, Region Öst, finner att anstalten har brustit i sin handläggning av ärendet då så inte skedde.

text: Av 35 § KvaL framgår att en underrättelse till målsägande skall lämnas så tidigt som möjligt. Mot bakgrund av vad som har framkommit i ärendet kan inte Region Öst finna annat än att anstalten har informerat AA om förflyttningen i enlighet med reglerna om målsägandeinformation. Kriminalvården är sedan den 1 januari 2006 en myndighet. Av handlingarna framgår att anstalten, genom placeringsenheten, förvissat sig om att AA kände till att beslutet om förflyttning återkallats. Kriminalvården, Region Öst, finner att Kriminalvården har uppfyllt sin skyldighet att lämna underrättelse till målsäganden och att anstalten således inte har brutit mot reglerna om målsägandeinformation då inte någon ytterligare underrättelse skickades från anstalten. Kriminalvården Region Öst har tidigare, med anledning av klagomål som AA framfört mot anstalten Kalmar i fråga om hanteringen av målsägandeinformation, utrett frågan och funnit att några brister i hanteringen av målsägandeinformationen till AA i samband med CC:s permissioner inte har framkommit. – – – AA kommenterade remissvaret, varvid hon uppgav att det inte var Kriminalvården, utan polisen, som den 21 december 2007 informerade henne om att gärningsmannen skulle förflyttas till en öppen anstalt.

text: I beslut den 12 oktober 2007 anförde JO Cecilia Nordenfelt följande.

text: Bedömning

text: Handläggningen i anstalten inför beslutet om anstaltsplacering Av 2 § Kriminalvårdens föreskrifter och allmänna råd om placering av dömda i kriminalvårdsanstalt (

text: KVFS 2006:13

text: ) framgår att inför varje anstaltsplacering en risk- och behovsprövning skall göras där bl.a. risken för fortsatt brottslighet skall bedömas. Av de allmänna råden följer att vid denna bedömning skall beaktas bl.a. sådana omständigheter som är relevanta med hänsyn till eventuella brottsoffer.

text: Av utredningen framgår att anstalten har underlåtit att till placeringsenheten vidarebefordra ett brev från AA i vilket hon framförde omständigheter av betydelse för ett beslut om anstaltsplacering. Det ankommer naturligtvis inte på anstalten att bedöma om dessa omständigheter skulle påverka placeringsenhetens beslut. Jag delar alltså Kriminalvårdens uppfattning att det inträffade var felaktigt och anstalten förtjänar kritik för det inträffade. Jag förutsätter att erforderliga åtgärder vidtas, exempelvis genom utbildningsinsatser, så att en upprepning kan undvikas.

text: Målsägandeinformation Under förutsättning att en intagen avtjänar straff för ett brott som har riktat sig mot någons liv, hälsa, frihet eller frid skall målsäganden, enligt

text: 35 § lagen (1974:203)

text: om kriminalvård i anstalt, tillfrågas om han eller hon vill bli underrättad om den intagnes situation i olika avseenden. Om målsäganden, som i förevarande fall, har uppgett att hon önskar sådan information, åligger det Kriminalvården att underrätta målsäganden bl.a. om i vilken anstalt den intagne befinner sig och om den intagne kommer att förflyttas till öppen anstalt samt om den intagne friges. Underrättelser om frigivning skall lämnas i lämplig tid före frigivningen och i andra fall så tidigt som möjligt.

text: Bestämmelsen om målsägandeinformation tillkom för att stärka brottsoffrens ställning. Lagstiftningen har utformats med beaktande av att det, även i de fall det inte kan sägas föreligga någon beaktansvärd risk för att den intagne utsätter målsäganden för brott, av omsorg om målsägandens person är motiverat att hon eller han får information om gärningsmannen (

text: prop. 1993/94:143 s. 49

text: .). Det är således av största vikt att Kriminalvården fullgör sin lagstadgade skyldighet att underrätta målsäganden. Det gör sig särskilt gällande i ett fall som det förevarande, där gärningsmannen har utsatt målsäganden för allvarlig brottslighet.

text: Av utredningen framgår att det den 8 december 2006 fattades ett beslut om att den intagne skulle förflyttas till öppen anstalt. AA informerades om beslutet den 21 december 2006. Kriminalvården dröjde således nästan två veckor från det att beslutet meddelades till dess att AA underrättades om beslutet. Enligt vad som ovan redovisats uppställer lagen krav på att sådan information lämnas så tidigt som möjligt. De skäl som framförts i remissvaret är enligt min mening inte godtagbara ursäkter för dröjsmålet. Kriminalvården förtjänar kritik även i denna del.

text: Vad som framkommit i övrigt föranleder inte något uttalande från min sida.


avgjordAv: Justitieombudsmannen Cecilia Renfors

nyckelord:
Beslut
Beslut, ändring av

title: Kritik mot Migrationsverket för att ha tagit ställning till en asylsökandes ålder innan det slutliga beslutet i ärendet fattades

sammanfattning: I januari 2013 ansökte AA om asyl i Sverige och uppgav att han var 16 år. Migrationsverket fann vid en inledande åldersbedömning inte anledning att ifrågasätta den ålder han uppgett och registrerade att han var född i januari 1997. Migrationsverket avslog hans ansökan i juli 2013 och beslutade att utvisa honom. I beslutet gjorde verket bedömningen att AA inte gjort sin ålder sannolik, och i samband med beslutet registrerades han som fyllda 18 år. En migrationsdomstol upphävde i september 2013 Migrationsverkets beslut och återförvisade målet till Migrationsverket för fortsatt handläggning. Beslutet motiverades med att det saknats tillräckligt underlag i målet för att göra en bedömning av AA:s ålder. Migrationsverket fortsatte handläggningen av AA:s asylärende, men ändrade inte AA:s ålder utan lät honom fortsatt vara registrerad som vuxen. Efter ytterligare utredning i åldersfrågan avslog Migrationsverket hans ansökan i juni 2014. JO har tidigare uttalat att utgångspunkten vid en bedömning av om en sökande är vuxen eller underårig bör vara att bedömningen ska göras i samband med att ett beslut fattas i asylärendet. Fram till dess bör den ålder som sökanden uppgett vid ansökningstillfället godtas, om det inte är alldeles uppenbart att uppgiften är felaktig. Enligt JO borde Migrationsverket ha ändrat AA:s registrerade ålder till den han själv uppgett efter det att verkets beslut upphävts och handläggningen av asylärendet fortsatte. Migrationsverket kritiseras för att verket genom att inte åter registrera AA som underårig i praktiken tagit ställning till hans ålder innan man fattade ett slutligt beslut i asylärendet.

text: Inledning

text: Asylsökande som är under 18 år och inte har sina föräldrar eller någon annan vårdnadshavare med sig (s.k. ensamkommande barn) har vissa rättigheter under asylprocessen, t.ex. rätt till god man, skolgång och boende med stöd. Åldern har även betydelse för hur Migrationsverket hanterar asylärendet. Om ärendet gäller någon som är under 18 år, ska verkets prövning göras med beaktande av barnets bästa och med en något generösare bedömning av om det finns ömmande omständigheter än vad som gäller för vuxna. (Se 1 kap. 2 och 10 §§ och 5 kap.

text: 6 § utlänningslagen

text: Bakgrund och anmälan

text: AA ansökte om asyl i Sverige den 21 januari 2013 och uppgav att han var 16 år. Migrationsverket fann vid en inledande åldersbedömning inte anledning att ifrågasätta den ålder han uppgett och registrerade att han var född i januari 1997. I ett beslut den 15 juli 2013 avslog Migrationsverket AA:s asylansökan och beslutade att utvisa honom. Verket gjorde bedömningen att AA inte gjort sin ålder sannolik. Han registrerades i samband med beslutet som fyllda 18 år och därmed vuxen. Migrationsverket hade innan beslutet fattades hämtat in åldersutredning i form av tandröntgen och ett yttrande från socialtjänsten i den kommun där AA var placerad.

text: Förvaltningsrätten i Stockholm, migrationsdomstolen, upphävde den 19 september 2013 Migrationsverkets beslut och visade målet åter till Migrationsverket för fortsatt handläggning. Domstolen angav att det saknats tillräckligt underlag i målet för att göra en bedömning av AA:s ålder och att rekommendationerna i Socialstyrelsens ställningstagande i fråga om medicinska åldersbedömningar för barn i övre tonåren borde ha tillämpats. Ytterligare utredning i form av en pediatrisk undersökning och röntgen av handskelett borde alltså ha utförts innan Migrationsverket tog ställning i åldersfrågan.

text: Migrationsverket fortsatte handläggningen av AA:s asylärende men ändrade inte AA:s ålder utan lät honom fortsatt vara registrerad som vuxen. Den 25 juni 2014 fattade Migrationsverket ett nytt beslut där AA:s asylansökan avslogs. I beslutet angavs att AA inte gjort sannolikt att han var underårig. Beslutet vann laga kraft den 20 oktober 2014.

text: BB, gruppledare för utredningsenheten inom Socialnämnden i Botkyrka kommun, förde i en anmälan till JO fram klagomål mot Migrationsverket för lång handläggningstid i ärendet och för att Migrationsverket inte hade ändrat AA:s ålder efter det att domstolen återförvisat målet. Hon anförde att åtgärden att inte registrera AA som under 18 år fått till följd att han bl.a. gått miste om rätten till god man och att hans ärende inte handlagts i enlighet med Migrationsverkets rutiner för barnärenden.

text: Utredning

text: Migrationsverket (generaldirektören CC) yttrade sig över anmälan.

text: I fråga om handläggningstiden anförde verket bl.a. följande. Vare sig inför det första eller det andra beslutet fanns det någon vårdgivare som var villig att utföra en pediatrisk undersökning. Möjligheten att hitta någon som var villig att utföra en handledsröntgen var också ytterst begränsad, och väntetiden för att få genomgå en sådan undersökning var cirka fyra till sju månader. Mot denna bakgrund ansåg Migrationsverket att det fanns tillräckligt beslutsunderlag för att ta ställning till sökandens ålder i det beslut som sedan överklagades. Beslut i asylärendet fattades efter cirka fem månader, och åldersbeslutet fattades i samband med detta. Efter migrationsdomstolens återförvisning meddelade

text: Migrationsverket ett nytt beslut efter cirka nio månader. Under åtta av dessa månader inväntade verket genomförandet av handledsundersökningen. Verket uppmanade vårdgivarna att prioritera ärendet men kan inte påverka deras resurser och prioriteringar. Migrationsverket anser att de handläggningsåtgärder som verket haft möjlighet att påverka har vidtagits skyndsamt i ärendet.

text: När det gällde frågan om att inte ändra AA:s registrerade ålder till den ålder han uppgett efter att migrationsdomstolen återförvisat målet gjorde verket bedömningen att myndighetens agerande var förenligt med gällande rätt och verkets vägledande dokument i frågan. Migrationsdomstolens beslut om återförvisning innebar enligt verkets mening att det fortfarande stod verket fritt att under den nya handläggningen betrakta AA som vuxen eftersom migrationsdomstolen inte bedömt sökandens ålder utan enbart underlaget för bedömningen av hans ålder. Vidare hade utredningarna om sökandens ålder visat att han varit myndig under hela vistelsen i Sverige.

text: I yttrandet framhöll Migrationsverket särskilt att myndighetens beslut om en asylsökandes ålder inte är bindande för skolan, socialtjänsten eller sjukvården. De är – oavsett vilken bedömning verket gjort – fria att behandla en sökande som underårig eller som vuxen, i vart fall fram till dess att beslutet vinner laga kraft. Det betyder att överförmyndaren kan utse en god man och kommunen kan besluta om t.ex. skolplacering, oavsett verkets inställning till och bedömning i åldersfrågan.

text: Bedömning

text: Handläggningstiden Av

text: 7 § förvaltningslagen

text: framgår att ett ärende där någon enskild är part ska handläggas så enkelt, snabbt och billigt som möjligt utan att säkerheten eftersätts. När ett ärende har återförvisats från en högre instans för prövning i sak bör det behandlas särskilt skyndsamt eftersom en materiell prövning ska göras. Därutöver gäller att ärenden som rör barn bör prioriteras.

text: Den totala handläggningstiden i AA:s asylärende har varit lång. Med hänsyn till den redogörelse som Migrationsverket lämnat anser jag dock inte att det finns underlag för någon kritik mot Migrationsverket i denna del. Migrationsverkets handläggning av åldersfrågan efter återförvisningen JO har tidigare uttalat att utgångspunkten vid en bedömning av om en sökande är vuxen eller underårig bör vara att bedömningen ska göras i samband med att ett beslut fattas i asylärendet. Fram till dess bör den ålder som sökanden uppgett vid ansökningstillfället godtas, om det inte är alldeles uppenbart att uppgiften är felaktig. (Se bl.a. JO 2013/14 s. 361, dnr

text: , och JO 2015/16 s. 361, dnr

text: I Migrationsverkets rättsliga kommentar om åldersbedömningar i asylärenden (SR 35/2015) anges också att verket som huvudregel ska ta ställning till frågan om sökanden är vuxen eller underårig i samband med att beslut fattas i

text: asylärendet. Enligt kommentaren kan det finnas skäl att göra undantag från regeln bl.a. i uppenbara fall och i fall där det finns bevisning som strider mot sökandens muntliga uppgifter. Den ålder som anges vid ansökningstillfället är den som i normalfallet ska registreras. Den rättsliga kommentaren har i huvudsak samma innehåll som verkets två tidigare rättsliga ställningstaganden i frågan om när en åldersbedömning ska göras och vilken ålder som ska registreras.

text: Av utredningen framgår att migrationsdomstolen upphävde Migrationsverkets beslut med motiveringen att det saknades tillräckligt underlag i målet för att göra en bedömning av AA:s ålder, vilken hade väsentlig betydelse för hur frågan om asyl skulle bedömas. Domstolen underkände alltså Migrationsverkets ställningstagande i åldersfrågan på den utredning som fanns tillgänglig. Beslutet att upphäva verkets beslut och återförvisa ärendet innebar att handläggningen av asylärendet skulle fortsätta.

text: Det finns inte någon ny utredning eller någon omständighet som motiverar ett avsteg från principen om att ett ställningstagande i åldersfrågan ska göras i samband med avgörandet av ett asylärende. Något sådant skäl har inte heller förts fram av Migrationsverket. Mot den bakgrunden borde Migrationsverket enligt min mening ha ändrat AA:s registrerade ålder till den han själv uppgett när handläggningen av asylärendet fortsatte. Migrationsverket ska kritiseras för att verket, genom att inte åter registrera AA som underårig, i praktiken tagit ställning till hans ålder innan man fattade ett slutligt beslut i asylärendet.

text: Ärendet avslutas.


avgjordAv: Justitieombudsmannen Lars Lindström

nyckelord:
Beslut, ändring av
Beslutsmotivering, utformning av beslut
Dokumentation
Fullföljdshänvisning
Rättelse

title: Kritik mot en rådman vid Varbergs tingsrätt för avfattningen av ett domslut i en tvistemålsdom och för handläggningen av frågor om rättelser och komplettering av domen

sammanfattning: En domare får kritik för att hon i en tvistemålsdom där en förlikning stadfästes angav fel belopp som svarandena skulle betala till kärandena. När domaren beslutade att rätta domen blev även rättelsebeslutet felaktigt genom att det angav att det var käranden som skulle betala beloppet. Det innebar att rättelsebeslutet också måste rättas. Slutligen kompletterade domaren domen med ett beslut om att undanröja ett utslag från Kronofogdemyndigheten. Domaren får kritik för felen i domen och i det första beslutet om rättelse. Hon får också kritik för att besluten om rättelse och komplettering inte innehöll någon överklagandehänvisning. Slutligen får hon kritik för bristfällig dokumentation av de åtgärder som hon vidtog inför besluten om rättelse och komplettering.

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO klagade AA på en rådman vid Varbergs tingsrätt med anledning av hur hon hade handlagt två tvistemål där han hade varit ombud för kärandena.

text: AA uppgav bl.a. att den skriftliga domen innehöll uppgifter som inte stämde överens med den förlikning som parterna hade kommit överens om inför domstolen och att det krävdes flera påpekanden från hans sida innan domslutet genom rådmannens rättelser fick en korrekt avfattning.

text: Utredning

text: JO tog del av dagboksbladen och den gemensamma domen i tingsrättens mål T 2571-16 och T 2646-16. JO tog också del av ett protokoll från ett sammanträde för muntlig förberedelse, daterat den 28 februari 2017, där båda målen hade behandlats.

text: Av protokollet framgick att parterna vid sammanträdet hade träffat en förlikning som de begärde att rätten skulle stadfästa i en dom och att rådmannen BB hade avkunnat domen i parternas närvaro.

text: I den skriftliga domen – som expedierades samma dag som den avkunnades – stadfäste rätten förlikningen och återgav innehållet i den. Som punkt 1 angavs att CC och DD (svarandena; JO:s anm.) solidariskt till EE och FF (kärandena; JO:s anm.) i ett för allt skulle betala 50 000 kronor senast den 31 mars 2017. I ett försättsblad till domen med rubriken Rättelse/komplettering angavs följande:

text: Rättelse, 2017-03-09

text: Beslut av: rådmannen BB Rätteligen ska under domslut stå att käranden ska betala 15 000 kr till svarandena.

text: Rättelse och komplettering, 2017-04-11

text: Beslut av: rådmannen BB Rätteligen ska i domslutet stå att Kronofogdens utslag nr […] i mål […] undanröjs.

text: Rättelse, 2017-04-21

text: Beslut av: rådmannen BB Rätteligen är det CC och DD som solidariskt ska utge 15 000 kr till EE och FF.

text: JO uppmanade tingsrätten att lämna upplysningar om och yttra sig över det som hade förts fram i anmälan om domslutet och handläggningen av efterföljande komplettering och rättelser. Av yttrandet skulle särskilt framgå hur handläggningen förhöll sig till regleringen i

text: 17 kap. 15 § rättegångsbalken

text: , RB.

text: Tingsrätten (lagmannen GG) lämnade följande remissvar (bilagan här utelämnad):

text: Jag har tagit del av tingsrättens akter i målen och protokollförarens mycket utförliga minnesanteckningar. Dessa bifogas detta yttrande. Vidare har rådmannen BB yttrat sig över JO:s begäran. BB har anfört följande. Till en början kan konstateras att den muntliga förberedelsen var väldigt rörig och att det var en ganska ordentlig konflikt mellan AA och CC. Minnesanteckningar, dvs. domstolens arbetsmaterial, finns kvar. – – – När det gäller själva domen så stadfästes förlikningen inför parterna. Även det framgår av minnesanteckningarna liksom av protokollet. Av minnesanteckningarna framgår att jag meddelade att förlikningen stadfästes och att den innebar att CC och DD i allt för ett skulle betala 15 000 kr till EE och FF liksom övrigt som framgår av domen. Dessvärre kom jag senare att skriva 50 000 kr. Det var väldigt mycket resonemang kring just 50 000 kr vilket handlade om att AA var skyldig CC 50 000 kr efter någon affärstransaktion. Tyvärr blev det även fel på så sätt att DD föll bort. Den förlikning jag stadfäste inför parterna var dock korrekt. Jag har därför ansett det helt korrekt att använda mig av

text: 17 kap. 15 § rättegångsbalken

text: Av yttrandet från BB framgår vad som förekommit vid målets handläggning i det avseende som AA framför klagomål samt felaktigheter i ett domslut och efterföljande rättelse därav. – – –

text: Felaktigheter i domslutet

text: Som framgår av BB:s yttrande avkunnade hon vid förhandlingen en korrekt dom. Något annat har inte framkommit av det klagomål AA kommit in med till JO. Däremot kom det slut som avkunnades inte att avspeglas genom det som skrevs i domslutet. Detta är givetvis olyckligt och så ska inte ske. Det är beklagligt att parterna i målet genom felskrivningen fått merarbete vid ansökan om verkställighet hos kronofogden och vid begäran om rättelse vid tingsrätten. Någon rättsförlust har det emellertid inte lett till, vilket framgår av AA:s yttrande till JO. För att det inträffade inte ska upprepas har vi på tingsrätten diskuterat ett arbetssätt som för framtiden ska minimera att dylika fel sker. Arbetssättet innebär att protokollföraren vid förhandlingen skriver ner parternas överenskommelse och att den sedan skrivs ut. Parterna får tillfälle att läsa genom den och vidta eventuella rättelser eller göra kompletteringar innan överenskommelsen stadfästs genom dom. Överenskommelsen finns då i skriftlig form och kan vid upprättande av domen föras över ordagrant till domslutet.

text: Rättelserna

text: Möjligheten att göra rättelser i domslutet i ett tvistemål regleras i

text: 17 kap. 15 §

text: RB. Där anges bl.a., såvitt nu är av intresse, att ”Om rätten finner att en dom … innehåller någon uppenbar oriktighet till följd av rättens … skrivfel, räknefel eller liknande förbiseende, får rätten besluta om rättelse”. Någon tid inom vilken en rättelse får göras anges inte i bestämmelsen. Där regleras vidare att parterna ska höras på visst sätt om det inte är uppenbart obehövligt. I detta fall har det gjorts rättelser vid tre tillfällen. Samtliga har gjorts på grund av vad som får anses som skrivfel eller möjligtvis liknande förbiseende från rättens sida. De av BB vidtagna rättelserna har fullt stöd i den aktuella bestämmelsen. När det gäller det förhållandet att det gjordes tre rättelser innan domslutet blev korrekt är naturligtvis otillfredsställande. Även om det kan förklaras av en stor och tung arbetsbörda framstår det som tveksamt ursäktligt. Ska någon kritik riktas mot BB är det beträffande de felaktiga rättelserna.

text: AA kommenterade remissvaret.

text: Rättslig reglering

text: Av

text: 17 kap. 15 §

text: RB framgår att rätten får besluta om rättelse, om rätten finner att en dom eller ett beslut innehåller någon uppenbar oriktighet till följd av rättens eller någon annans skrivfel, räknefel eller liknande förbiseende. Om rätten av förbiseende har underlåtit att fatta ett beslut som skulle ha meddelats i samband med en dom eller ett slutligt beslut, får rätten komplettera sitt avgörande inom sex månader från det att avgörandet vann laga kraft. En komplettering senare än två veckor efter det att avgörandet meddelades får dock göras endast om en part begär det och motparten inte motsätter sig kompletteringen.

text: Innan ett beslut om rättelse eller komplettering fattas ska parterna ha fått tillfälle att yttra sig, om det inte är uppenbart obehövligt. Beslutet ska om möjligt antecknas på varje exemplar av det avgörande som rättats.

text: Under handläggningen av ett mål ska det fortlöpande registreras vilka handlingar som kommer in till domstolen, vilka åtgärder som domstolen utför och vad som i övrigt förekommer i målet (se 5 § förordningen [1996:271] om mål och ärenden i allmän domstol).

text: Bedömning

text: Avfattningen av domslutet och besluten om rättelser och komplettering Av utredningen framgår att det belopp som svarandena skulle betala till kärandena enligt parternas förlikning blev felaktigt redovisat – 50 000 kronor i stället för 15 000 kronor – i den skriftliga domen.

text: Beslutet om rättelse den 9 mars 2017 innebar att domen blev korrekt i fråga om beloppets storlek. Dock uppstod ett nytt fel genom beslutet eftersom betalningsskyldigheten flyttades från svarandena till ”käranden”. Tingsrätten behövde därför den 21 april 2017 besluta om ytterligare en rättelse så att betalningsskyldigheten återgick till svarandena.

text: Den 11 april 2017 hade tingsrätten också anledning att besluta att det i domslutet skulle stå att ett visst utslag från Kronofogdemyndigheten skulle undanröjas.

text: Det är uppenbart att tingsrätten inte tillräckligt noggrant granskade vare sig domslutet eller de efterföljande besluten innan de fick sin slutliga avfattning och därefter expedierades till parterna. Även om det kan förekomma enstaka misstag vid avfattandet av ett domslut är det inte acceptabelt att det krävdes tre efterföljande beslut för att domslutet skulle få ett korrekt innehåll.

text: Vidare bör påpekas att tingsrättens beslut om rättelser och komplettering inte innehöll någon överklagandehänvisning. Ett beslut att rätta eller komplettera en dom är att anse som ett slutligt beslut (se mina uttalanden i JO 2012/13 s. 55, dnr

text: , med däri gjorda hänvisningar). Ett sådant beslut går att överklaga (

text: 49 kap. 3 §

text: RB) och ska därför innehålla en överklagandehänvisning (

text: 17 kap. 12 § andra stycket

text: RB). Varje beslut om rättelse eller komplettering borde alltså ha innehållit en överklagandehänvisning. Handläggningen inför besluten om rättelser och komplettering Möjligheten att besluta om rättelse utan att först ge parterna tillfälle att yttra sig ska användas med försiktighet. Om det finns minsta anledning att tro att parterna kan ha något av betydelse att säga i frågan, bör ett yttrande alltid begäras in (

text: prop. 1989/90:71 s. 83

text: De felaktigheter som förekom i tingsrättens dom den 28 februari 2017 var enligt min mening sådana uppenbara oriktigheter som kan medföra en rättelse. Det gäller även beslutet om rättelse den 9 mars 2017 som rättades genom beslutet den 21 april 2017. De nämnda rättelsebesluten innebar emellertid att det belopp som skulle betalas minskades betydligt och att betalningsskyldigheten dessutom flyttades mellan parterna. Visserligen stämde justeringarna överens med

text: förlikningen och den avkunnade domen, men de innebar att den skriftliga domen ändrades i sak i väsentliga delar. Mot den bakgrunden kan det inte anses ha varit uppenbart obehövligt att ge parterna tillfälle att yttra sig innan besluten om rättelse fattades.

text: Beslutet den 11 april 2017 har rubriken ”Rättelse och komplettering”. Beslutet innebar att det i domslutet skulle stå att ett utslag från Kronofogdemyndigheten undanröjdes. Det framgår inte av utredningen att ett beslut med det innehållet avkunnades vid den muntliga förberedelsen. Det var därför fråga om en komplettering av domen och inte en rättelse.

text: Beslutet den 11 april 2017 meddelades sex veckor efter domen. Enligt

text: 17 kap. 15 § andra stycket

text: RB får en komplettering senare än två veckor efter det att avgörandet meddelades göras endast om en part begär det och motparten inte motsätter sig kompletteringen. Tingsrätten kunde således inte besluta om kompletteringen utan att parterna var överens om kompletteringen.

text: Det framgår varken av dagboksbladen eller av tingsrättens remissvar vilka åtgärder som tingsrätten vidtog innan besluten om rättelser och komplettering meddelades. I dagboksbladen finns inga noteringar om att tingsrätten över huvud taget hade kontakt med parterna efter den avkunnade domen. Genom AA:s uppgifter i anmälan, som inte har ifrågasatts av tingsrätten, får det dock anses klarlagt att han som ombud för kärandena hade vissa kontakter med tingsrätten i dessa frågor. Det finns dock ingen dokumentation om när de hade kontakt eller vad som kom fram då, t.ex. att en begäran om rättelse eller komplettering framställdes.

text: Tingsrättens dokumentation av de åtgärder som vidtogs inför besluten om rättelser och komplettering är således bristfällig. Denna brist medför att jag inte har tillräckligt underlag för att avgöra huruvida tingsrätten fullt ut har följt bestämmelserna om t.ex. kommunicering i

text: 17 kap. 15 §

text: RB. Jag kan bara konstatera att tingsrätten enligt dessa bestämmelser inför varje beslut borde ha haft kontakt med parterna och att de åtgärder som vidtogs efter tingsrättens dom borde ha dokumenterats i målen.

text: Sammanfattning BB har ansvarat för domen och besluten om rättelser och komplettering. Hon ska kritiseras för den felaktiga avfattningen av domslutet i domen den 28 februari 2017 och beslutet om rättelse den 9 mars 2017 samt för att besluten om rättelser och komplettering inte innehöll någon överklagandehänvisning. Hon ska också kritiseras för den bristfälliga dokumentationen av de åtgärder som vidtogs inför besluten om rättelser och komplettering.

text: Det är positivt att tingsrätten infört – eller avser att införa – nya rutiner för att säkerställa att en förlikning som parter i ett dispositivt tvistemål träffar och begär stadfästelse av också kommer till uttryck i den skriftliga domen.

text: Tingsrätten bör dock överväga om det också behövs tydligare rutiner för hur handläggningen av en rättelse eller komplettering ska gå till och dokumenteras. Vad AA i övrigt har fört fram ger inte anledning till någon åtgärd eller något uttalande från min sida. Ärendet avslutas.


avgjordAv: Justitieombudsmannen Thomas Norling

title: Arbetsförmedlingen får allvarlig kritik för passiv och bristfällig handläggning i ett ärende som gäller en person med funktionsnedsättning

sammanfattning: En man som skrev in sig hos Arbetsförmedlingen i juni 2021 uppmanades att lämna in ett medicinskt underlag för att styrka sin funktionsnedsättning. Av underlaget, som kom in i oktober 2021, framgick att han inte klarade av att söka arbete på egen hand. Han kontaktade även Arbetsförmedlingen vid flera tillfällen och bad om hjälp. Han fick dock ingen hjälp från myndigheten, varken med att söka arbete eller aktivitetsrapportera. Inte heller reviderades hans handlingsplan. I stället fick han beslut om varning samt krav på återbetalning från sin arbetslöshetskassa eftersom han misskött sitt arbetssökande. Personer med funktionsnedsättning kan ha särskilda svårigheter både att söka arbete och att bevaka sina intressen hos Arbetsförmedlingen. För att den enskilde ska få tillgång till rätt insatser och för att onödigt lång arbetslöshet ska kunna undvikas, är det enligt JO väsentligt att Arbetsförmedlingen snabbt utreder och bedömer om den enskilde har en sådan funktionsnedsättning som ger rätt till stödinsatser. Myndigheten kan behöva anpassa sitt bemötande och sina hjälpinsatser enligt 6 § förvaltningslagen till den enskildes förmåga och förutsättningar. Det kan innebära en längre gående serviceskyldighet i förhållande till personer med funktionsnedsättning, t.ex. kan ett personligt möte behöva hållas. Arbetsförmedlingens passivitet gjorde att det tog sju månader från det att den enskilde skickade in det medicinska underlaget till dess att han fick en funktionshinderkod registrerad. JO kritiserar den passiva handläggningen. Om kraven på service- och utredningsskyldighet hade uppfyllts av myndigheten, skulle den enskildes behov av extra stöd ha uppmärksammats tidigare. Sanktioner från arbetslöshetskassan skulle då ha kunnat undvikas. Bestämmelsen om väsentlig försening i 11 § förvaltningslagen är inte tillämplig i ärenden om inskrivning vid Arbetsförmedlingen eftersom sådana ärenden inte ska avgöras av myndigheten. Däremot anser JO att det är lämpligt att myndigheten, om handläggningen drar ut på tiden, informerar den enskilde om detta inom ramen för sin serviceskyldighet. Arbetsförmedlingen kritiseras även för brister i tillgänglighet och service samt brister i dokumentationen. Sammanfattningsvis får myndigheten allvarlig kritik.

text: Anmälan

text: I en anmälan som kom in till JO den 4 juli 2022 framförde BB klagomål mot Arbetsförmedlingen. Han klagade på brister i myndighetens service och tillgänglighet. Av anmälan framgick att BB inte hade kunnat nå myndigheten trots att han försökt kontakta den via telefon, e-post och chattfunktion. Han hade inte fått hjälp och stöd med anledning av sin funktionsnedsättning. Inte heller hade myndigheten beaktat det läkarintyg som han skickat in. Trots uppgifterna i läkarintyget blev han återbetalningsskyldig till arbetslöshetskassan (Hotell- och restauranganställdas a-kassa, HRAK) på grund av felaktiga uppgifter från Arbetsförmedlingen. BB bifogade beslutet om återbetalningsskyldighet daterat den 16 juni 2022. Han klagade även på bristande dokumentation.

text: Utredning

text: Inledningsvis hämtade JO in BB:s akt från Arbetsförmedlingen. Därefter begärde JO att Arbetsförmedlingen skulle yttra sig över vad som framkommit i BB:s anmälan. JO ställde även ett antal frågor. Myndigheten skulle även redogöra för vilken hjälp en arbetssökande med funktionsnedsättning kan förvänta sig. I sitt remissvar uppgav Arbetsförmedlingen följande (fotnoter och bilagor har utelämnats här).

text: Arbetsförmedlingens utredning

text: Av handlingarna i utredningen framgår bl.a. följande Den 9 juni 2021 besökte BB Arbetsförmedlingens kundtorg i Solna och fick där hjälp med att skriva in sig som arbetssökande. Han fick med sig en kallelse till ett första planeringssamtal den 16 juni 2021. Vid planeringssamtalet den 16 juni upprättades en handlingsplan där det framgick att BB kunde erbjudas fördjupat samtal efter att han lämnat in medicinskt underlag till Arbetsförmedlingen. Det framgick också av handlingsplanen att BB skulle redovisa sina jobbsökaraktiviteter genom att skicka in en aktivitetsrapport varje månad. Den 31 augusti 2021 kontaktade BB Arbetsförmedlingen genom att ringa till enheten Personligt distansmöte (PDM). Han ville ha kontakt med arbetsförmedlare på det lokala kontoret Stockholm Stad City Vällingby, då han försökt få kontakt med dem via mejl till funktionsbrevlåda och telefon men utan resultat. Han fick då kontaktuppgifter till arbetsförmedlare på kontoret. – – – Den 18 oktober inkom läkarintyg som beskriver BB:s funktionsnedsättningar till Arbetsförmedlingen City Stockholm Vällingby. Den 19 oktober besökte BB Kundtorget och meddelade att han ville bli uppringd. Handläggare på Kundtorget ringde upp samma dag och BB uppgav då att han ville bli uppringd vid annat tillfälle och att han skulle återkomma med tid som passade för nytt samtal. Den 2 november skickade BB åter in läkarintyget via mejl till lokalkontoret och uppgav att han var angelägen om att träffa en handläggare i ett fysiskt möte. Han uppgav att han hade blivit hänvisad mellan olika kontor, hemsida och chatt och att han blev mer och mer förvirrad och behövde stöd från Arbetsförmedlingen.

text: Den 4 november mejlade BB lokalkontoret angående två meddelanden han fått rörande information som Arbetsförmedlingen skickat till a-kassan. Han önskade träffa en handläggare för att reda ut ett missförstånd. Den 5 maj 2022 skickade Arbetsförmedlingen en kallelse om telefonmöte till BB. Detta ändrades sedan till ett fysiskt möte på plats den 12 maj då BB önskade det. Av daganteckningar framgår att en kod för funktionsnedsättning registrerades den 12 maj. I övrigt framgår inte av daganteckningar vad som sades och handlingsplanen uppdaterades inte. Den 8 juli 2022 mejlade BB till Arbetsförmedlingen Stockholm Stad City där han lyfte sitt missnöje med hur hans ärende hanterats, återkravet från a-kassan samt efterfrågade en personlig kontakt för att diskutera en utbildning till hovslagare som han är intresserad av. Arbetsförmedlingen svarade honom samma dag med uppmaning att ta kontakt med Arbetsförmedlingen Kundrelationer angående missnöje med handläggningen av ärendet.

text: Arbetsförmedlingen Stockholm Stad City Vällingby har yttrat sig och fört fram bl. a. följande: – – –

text: Den 14 januari 2022 skrev BB i sin aktivitetsrapport att han arbetade deltid vilket granskades av EGK den 21 januari 2022. A-kassan hämtade detta meddelande som även visade på att han inte sökte arbete aktivt. Det lokala kontoret skickade frågor via e-post om i vilken omfattning BB arbetade och att han kunde ringa PDM eller mejla kontoret med svaret, vilket han inte gjorde. Den 5 maj 2022 mejlade BB in att han ville ha ett möte och att Arbetsförmedlingen är omöjliga att nå. Sökande hade då inte svarat på mejl som gått ut från kontoret den 28 april 2022 förrän en vecka senare. – – –

text: Avsaknad av centrala system för att skicka in medicinska underlag samt avsaknad av centrala kvalitetssäkrade svar till arbetssökande som mejlar och skickar in underlag samt alla öppna kommunikationskanaler in till Arbetsförmedlingen med ibland oklar ansvarsfördelning innebär att även mycket enkla ärenden som detta (arbetssökande deltog ej i program) är svåra att följa och överblicka. De inblandade är mycket erfarna arbetsförmedlare och har gjort så gott de kunnat.

text: Enheten Riktade insatser har yttrat sig och fört fram följande avseende vilken hjälp en sökande med funktionsnedsättning kan förvänta sig från Arbetsförmed lingen samt frågan om formen för möten och kontakter ska anpassas efter den arbetssökandes behov. Arbetsförmedlingen har ett särskilt uppdrag att stödja arbetssökande med funktionsnedsättning som medför nedsatt arbetsförmåga. Ett viktigt verktyg som Arbetsförmedlingen har till sitt förfogande för att stödja personer med funktionsnedsättning att få och behålla ett arbete är de insatser som regleras i förordning (

text: ) om insatser för personer med funktionsnedsättning som medför nedsatt arbetsförmåga. En funktionsnedsättning ska styrkas genom ett medicinskt underlag eller annat godkänt underlag. När en arbetssökande informerar Arbetsförmedlingen att hen har en funktionsnedsättning eller om myndigheten får indikationer på detta, ska myndigheten utreda och bedöma om och på vilket sätt funktionsnedsättningen påverkar individens förmåga att arbeta. Arbetsförmedlingen behöver utreda och bedöma den arbetssökandes förmåga att arbeta med hänsyn till funktionsnedsättningen så tidigt som möjligt efter inskrivning på myndigheten. Med utgångspunkt från utredningsresultatet tar myndigheten, tillsammans med individen, ställning till vilka stöd och insatser som skapar förutsättningar för individen att arbeta.

text: Medarbetarna i teamen handlägger ärenden från hela regionen, det vill säga arbetar geografiskt obundet och använder distansteknik i möte med arbetssökande. Vid behov kan också fysiska möten genomföras. Det är inte ett krav att arbetssökande har ett medicinskt underlag för att dess ärende ska kunna slussas till teamen. Enligt Arbetsförmedlingens kundstrategi ska arbetssökande få tillgång till stöd i den kanal som passar personen bäst. Digitala alternativ och självservice erbjuds i första hand, men en bedömning ska göras om eventuell mötesbokning i dialog med den arbetssökande. Den arbetssökandes behov ska styra huruvida ett möte ska bokas eller om behoven kan tillgodoses på något annat sätt.

text: Arbetsförmedlingens riktlinjer och stöd I Arbetsförmedlingens handläggarstöd Funktionsnedsättning som medför nedsatt arbetsförmåga – utredning och registrering av kod för uppgift om funktionsnedsättning (AFHS 24/2011 Version 7.0), framgår bland annat följande: [---] För det fall en funktionsnedsättning har identifierats ska den arbetssökandes arbetsförmåga och arbetsförutsättningar, möjligheter och begränsningar med hänsyn till funktionsnedsättningen bedömas. I Arbetsförmedlingens handläggarstöd Aktivitetsrapportering (AFHS 2/2016, version 12.0), framgår att om den arbetssökande inte lämnar in sin aktivitetsrapport till Arbetsförmedlingen inom utsatt tid, skickas automatiskt ett meddelande till a-kassan och information om meddelandet till den arbetssökande. A-kassan utreder och beslutar om händelsen ska leda till varning eller avstängning från rätt till ersättning. Syftet med aktivitetsrapporten är dels att säkerställa att den arbetssökande söker lämpliga arbeten, dels att identifiera personer som kan behöva extra stöd i sitt arbetssökande. Enheten Granskning och kontroll ansvarar för att granska aktivitetsrapporten utifrån ett kontrollperspektiv och arbetsförmedlare ska använda rapporten ur ett stödjande perspektiv. När man som arbetsförmedlare följer upp aktivitetsrapporten ska man bedöma om det finns behov av att boka in ett möte eller ta kontakt med den arbetssökande med anledning av det som framgår i aktivitetsrapporten. – – –

text: Arbetsförmedlingens slutsatser

text: Av utredningen framgår att en handläggare på Arbetsförmedlingen försökte nå BB den 19 oktober 2021 i samband med att han lämnat in medicinska underlag till myndigheten. BB hade då inte möjlighet att ta samtalet utan bad handläggaren återkomma. BB skickade sedan in de medicinska underlagen på nytt via mejl i början av november 2021 och uttryckte i samband med det att han behövde stöd från Arbetsförmedlingen. Det verkar inte ha uppmärksammats av någon på myndigheten. Det dröjde i stället till maj 2022 innan han fick en tid för samtal. Enheten Stockholm Stad City Vällingby har anfört att man på grund av en hög eftersläpning i stöd till funktionsnedsatta, bland annat på grund av Coronapandemin, inte haft möjlighet att erbjuda personliga möten i den utsträckning man hade behövt göra. Man borde ha informerat BB om det, för att tydliggöra att det var långa väntetider och att ett samtal med handläggare skulle dröja (

text: 11 §

text: FL). Enligt vad en arbetssökande med funktionsnedsättning kan förvänta sig i stöd från Arbetsförmedlingen så behöver man utreda och bedöma personens förmåga att arbeta med hänsyn till funktionsnedsättningen så tidigt som möjligt efter inskrivning på myndigheten. Det har man inte gjort i BB:s ärende då Arbetsförmedlingen ännu inte har påbörjat någon utredning, inte heller efter vad som framkom om funktionsnedsättningen vid samtalet den 12 maj 2022. Fördröjningen har haft betydelse för handläggning av ärendet och Arbetsförmedlingen har inte påbörjat utredning av ärendet i enlighet med

text: 23 §

text: FL.

text: När det gäller återkravet från HRAK så bör man kunna utgå ifrån att om Arbetsförmedlingen uppfyllt kraven på service (

text: 6 §

text: FL) och utredning (

text: 23 §

text: FL) i tid så borde någon ha uppmärksammat att BB behövde extra stöd i sitt arbetssökande utifrån det han redovisade i sina aktivitetsrapporter. Den ursprungliga handlingsplanen, att BB skulle söka arbete på egen hand och rapportera sökta arbeten, borde ha reviderats i samband med att medicinskt underlag inkom. Av FL framgår att Arbetsförmedlingen har ett dokumentationsansvar vid ärendehandläggning vilket innebär att uppgifter av betydelse ska dokumenteras. I myndighetens handbok Förvaltningsrätt förklaras även vikten av dokumentation som grundläggande vid ärendehandläggning. Det finns ingen dokumentation av vad som sades och planerades vid samtalet den 12 maj 2022. Med detta yttrande lämnar Arbetsförmedlingen till JO att ta ställning i ärendet. BB fick möjlighet att kommentera remissvaret.

text: Rättslig reglering

text: En myndighet ska se till att kontakterna med enskilda blir smidiga och enkla. Myndigheten ska lämna den enskilde sådan hjälp att han eller hon kan ta till vara sina intressen. Hjälpen ska ges i den utsträckning som är lämplig med hänsyn till frågans art, den enskildes behov av hjälp och myndighetens verksamhet. Den ska ges utan onödigt dröjsmål. Detta framgår av

text: 6 § förvaltningslagen (2017:900)

text: , FL.

text: Enligt

text: 7 § första stycket

text: FL ska en myndighet vara tillgänglig för kontakter med enskilda och informera allmänheten om hur och när sådana kan tas.

text: Vidare följer det av

text: 9 § första stycket

text: FL att ett ärende ska handläggas så enkelt, snabbt och kostnadseffektivt som möjligt utan att rättssäkerheten eftersätts.

text: Om en myndighet bedömer att avgörandet i ett ärende som har inletts av en enskild part kommer att bli väsentligt försenat, ska myndigheten enligt

text: 11 §

text: FL underrätta parten om detta. I en sådan underrättelse ska myndigheten redovisa anledningen till förseningen.

text: Enligt

text: 23 §

text: FL ska en myndighet se till att ett ärende blir utrett i den omfattning som dess beskaffenhet kräver. En enskild part som inleder ett ärende ska medverka genom att så långt som möjligt ge in den utredning som parten vill åberopa till stöd för sin framställning. Om det behövs ska myndigheten genom frågor och påpekanden verka för att parten förtydligar eller kompletterar framställningen.

text: Dokumentationsskyldigheten regleras i

text: 27 §

text: FL. En myndighet som får uppgifter på något annat sätt än genom en handling ska snarast dokumentera dem, om de kan ha betydelse för ett beslut i ärendet. Det ska framgå av dokumentationen när den har gjorts och av vem.

text: I

text: 1 § förordningen (2017:462)

text: om särskilda insatser för personer med funktionsnedsättning som medför nedsatt arbetsförmåga (programförordningen) finns en uppräkning av de särskilda insatser som kan beviljas. Sådana insatser är bl.a. särskild stödperson för introduktion och uppföljning (SIUS), lönebidrag och

text: skyddat arbete. Programmet riktar sig till personer som har en funktionsnedsättning som medför nedsatt arbetsförmåga och som till följd av detta har behov av stöd för att stärka sina möjligheter att få eller behålla ett arbete. Syftet med programmet är att kompensera för nedsättningen i arbetsförmåga och stärka möjligheten att få eller behålla ett arbete.

text: Enligt 11 § första stycket programförordningen får Arbetsförmedlingen utse en särskild stödperson för introduktion och uppföljning åt en person som behöver extra stöd och träning i inledningsskedet av en anställning eller under arbetspraktik som föregår en anställning. Stödet får lämnas i längst 6 månader under introduktion. Det får också lämnas under uppföljningen av en anställning.

text: Bedömning

text: Hjälp till personer med funktionsnedsättning Arbetsförmedlingen har ett särskilt ansvar för att stödja arbetssökande med funktionsnedsättning. Den som har en sådan nedsättning som innebär en påverkan på arbetsförmågan och som till följd av detta har behov av stöd för att stärka sina möjligheter att få eller behålla ett arbete, kan beviljas de särskilda insatser som anges i 1 § programförordningen. Förutsättningen för att ta del av sådana insatser är, enligt Arbetsförmedlingens handläggarstöd (Af-2020/0049 8695, avsnitt 2 och avsnitt 4), att den enskilde styrker funktionsnedsättningen med ett medicinskt underlag och att myndigheten bedömer att nedsättningen har påverkan på arbetsförmågan. För att den enskilde ska få tillgång till rätt insatser och för att onödigt lång arbetslöshet ska kunna undvikas, är det därför väsentligt att Arbetsförmedlingen snabbt utreder och bedömer om den enskilde har en sådan funktionsnedsättning som ger rätt till stödinsatser.

text: Personer med funktionsnedsättning kan ha särskilda svårigheter både att söka arbete och att bevaka sina intressen hos Arbetsförmedlingen. Det kan exempelvis gälla svårigheter med att hålla kontakt med myndigheten, att besvara frågor, att skaffa fram och skicka in rätt handlingar eller på annat sätt driva sitt ärende framåt. Myndigheten kan behöva anpassa sitt bemötande och sina hjälpinsatser enligt

text: 6 §

text: FL till den enskildes förmåga och förutsättningar. Det kan innebära en längre gående serviceskyldighet i förhållande till personer med funktionsnedsättning. Det kan också medföra att formerna för möten och kommunikationsvägar behöver anpassas (jfr

text: JO 2020/21 s. 428

text: ). Myndighetens utredningsskyldighet enligt

text: 23 §

text: FL kan också behöva vara mer omfattande när den enskildes förmåga att bevaka sina intressen är begränsad i något avseende.

text: Utredning och bedömning av funktionsnedsättningen och på vilket sätt den påverkar den enskildes möjligheter att söka och få arbete, behöver genomföras så snart som möjligt efter att han eller hon skrivit in sig hos Arbetsförmedlingen. När ett medicinskt underlag har kommit in, behöver Arbetsförmedlingen bedöma om det är tillräckligt och vilka insatser den enskilde kan behöva med anledning av sin funktionsnedsättning. Det är också viktigt att bedömningen dokumenteras så att den enskilde vid behov får en funktionshinderkod

text: registrerad och en aktuell handlingsplan upprättad. Naturligtvis behöver den enskildes stödbehov och eventuella anpassningar framgå av dokumentationen.

text: Jag har på senare tid fått in flera anmälningsärenden där arbetssökande med funktionsnedsättning har klagat på att de inte har fått tillräcklig hjälp med att få fram medicinskt underlag eller på att registreringen av en funktionshinderkod har dröjt. Jag har därför beslutat att granska detta ärende. (Se även JO:s beslut i ärende dnr 3476-2022.) Utredningen av BB:s funktionsnedsättning I nära anslutning till att BB skrev in sig hos Arbetsförmedlingen i juni 2021 hölls ett planeringsmöte och en handlingsplan upprättades. Han fick information om möjligheten till extra stöd vid funktionsnedsättning och information om att han skulle lämna in medicinskt underlag för att få ta del av detta stöd. Ett sådant underlag kom in till Arbetsförmedlingen den 18 oktober 2021. I läkarintyget beskrevs funktionsnedsättningen och läkaren bedömde att BB, på grund av denna nedsättning, inte klarade att söka arbete på egen hand.

text: Arbetsförmedlingen gjorde ett försök att kontakta BB med anledning av det medicinska underlaget. Såvitt framgår gjordes inte några ytterligare kontaktförsök från myndighetens sida. I november 2021 skickade BB in läkarintyget på nytt och skrev två e-postmeddelanden till Arbetsförmedlingen där han på ett tydligt sätt framförde att han behövde hjälp från myndigheten. I sitt remissvar skriver Arbetsförmedlingen att dessa meddelanden inte uppmärksammades. Först i maj 2022, dvs. sju månader senare, fick BB tid för ett möte. I samband med detta möte, som hölls den 12 maj 2022, registrerades en funktionshinderkod. Varken BB:s begäran om hjälp eller innehållet i läkarintyget verkar emellertid ha lett till någon åtgärd från Arbetsförmedlingens sida. Han fick inte någon hjälp med att söka arbete eller aktivitetsrapportera. Vidare reviderades inte hans handlingsplan, där det framgick hur många arbeten han skulle söka.

text: Bristerna i de aktivitetsrapporter som BB lämnade medförde att han fick beslut om sanktioner (varning) från arbetslöshetskassan HRAK. I sin JO-anmälan beskriver BB att han vid mötet den 12 maj 2022 fick löfte om att Arbetsförmedlingen skulle kontakta HRAK för att få varningarna borttagna. Såvitt framgår av utredningen togs dock inga sådana kontakter. Den 16 juni 2022 fattade arbetslöshetskassan beslut om att återkräva arbetslöshetsersättning från BB Enligt beslutet hade HRAK fått information från Arbetsförmedlingen om att BB misskött sitt arbetssökande vid tre tillfällen och därför stängts av från ersättningsrätt under fem ersättningsdagar. Han skulle därför återbetala den ersättning han fått felaktigt. Inför sitt beslut hade HRAK varit i kontakt med Arbetsförmedlingen och efterfrågat daganteckningar från mötet den 12 maj 2022 samt frågat om det fanns uppgifter om särskilt stöd för BB på grund av hans diagnos. HRAK fick svaret att Arbetsförmedlingen inte hade några anteckningar från mötet.

text: I remissvaret uppger Arbetsförmedlingen att den handlingsplan som innebar att BB skulle söka arbete på egen hand och rapportera sökta arbeten, borde ha reviderats i samband med att ett medicinskt underlag kom in. Myndigheten bedömer att om kraven på service- och utredningsskyldighet hade uppfyllts, skulle BB:s behov av extra stöd ha uppmärksammats. Jag delar den uppfattningen. Om BB hade fått det stöd han behövde, skulle dessutom de sanktioner som HRAK beslutat om, kunnat undvikas. Vidare tolkar jag remissvaret som att utredningen och bedömningen av BB:s funktionsnedsättning ännu inte kommit till stånd i oktober 2022, vilket i så fall är anmärkningsvärt. Passiv handläggning och tillämpning av

text: 11 §

text: FL Några åtgärder vidtogs alltså inte i BB:s ärende under perioden oktober 2021 till och med maj 2022. Arbetsförmedlingen skriver i sitt remissvar att denna passivitet borde ha aktualiserat

text: 11 §

text: FL. Bestämmelsen är tillämplig i ärenden som har inletts av en enskild part och innebär att en myndighet ska underrätta en part om myndigheten gör bedömningen att avgörandet i ett ärende kommer att bli väsentligt försenat. Bestämmelsen tar sikte på en myndighets slutliga avgörande av ett ärende och är således inte tillämplig på andra beslut som myndigheten kan behöva fatta under handläggningens gång (jfr

text: prop. 2016/17:180 s. 110

text: I detta fall inleddes ärendet genom att BB registrerade sig som arbetssökande. Frågan är om det är ett ärende som ska avslutas genom ett avgörande i sakfrågan. Ett ärende om arbetsförmedling kan avslutas av olika skäl men typiskt sett sker det genom att den enskilde skriver ut sig till arbete eller avaktualiseras av någon annan anledning. Även om det under ärendets handläggning kan krävas ett antal beslut från Arbetsförmedlingens sida är ärendet inte av sådant slag att det ska avgöras av myndigheten. Jag kan därför inte se att

text: 11 §

text: FL är tillämplig. Däremot är det naturligtvis lämpligt att myndigheten, om handläggningen drar ut på tiden, informerar den enskilde om detta inom ramen för sin serviceskyldighet.

text: Tillgänglighet, serviceskyldighet och dokumentation Det framgår av BB:s JO-anmälan och de e-postmeddelanden som han skrev till Arbetsförmedlingen den 31 augusti 2021, den 15 oktober 2021 och den 2 november 2021 att han försökte kontakta myndigheten flera gånger utan att få svar. Kontaktförsöken gjordes via både telefon, e-post och chattfunktion. Hans klagomål ledde till att han fick kontaktuppgifter till lokalkontoret men ingen på myndigheten kontaktade honom eller såg till att han faktiskt fick kontakt.

text: En förutsättning för att en myndighet ska kunna uppfylla sin serviceskyldighet enligt

text: 6 §

text: FL är att den i enlighet med

text: 7 §

text: FL är tillgänglig för allmänheten och att det går att nå myndigheten. Kontaktförsök från enskilda ska besvaras så snart det är möjligt. Det gäller kontakter såväl per telefon som per e-post eller brev. Arbetsförmedlingen borde ha besvarat BB:s kontaktförsök. Det är särskilt anmärkningsvärt att de e-postmeddelanden som BB skickade den 2 och den

text: 4 november 2021, och som uppenbarligen togs emot av myndigheten, inte besvarades.

text: Serviceskyldigheten enligt

text: 6 §

text: FL ska anpassas till den enskildes behov av hjälp. Som jag redan nämnt kan det innebära en längre gående serviceskyldighet i förhållande till personer med funktionsnedsättning. Det framgår av utredningen att BB vid flera tillfällen framförde att han ville ha ett personligt möte med Arbetsförmedlingen. Varken i augusti 2021 eller i november 2021 synes han ha fått svar på sin begäran eller kallats till ett personligt möte. I maj 2022 kallades han till ett telefonmöte. Jag noterar att Arbetsförmedlingen ändrade formen för mötet när BB begärde det. Ett personligt möte hölls den 12 maj 2022 men detta borde med hänsyn till hans upprepade önskemål ha skett långt tidigare.

text: Från det möte som hölls den 12 maj 2022 finns ingen dokumentation förutom att en funktionshinderkod registrerades. Enligt

text: 27 §

text: FL ska en myndighet som får uppgifter på något annat sätt än genom en handling snarast dokumentera dem, om de kan ha betydelse för ett beslut i ärendet. I detta fall bidrog dessutom den uteblivna dokumentationen till att BB inte fick den hjälp han behövde och att han drabbades av ett återkrav från arbetslöshetskassan. Arbetsförmedlingen borde självklart ha sett till att mötet dokumenterades.

text: Den 8 juli 2022 skickade BB ett e-postmeddelande till Arbetsförmedlingen där han klagade på myndighetens handläggning. I meddelandet framförde han bl.a. att han blivit återbetalningsskyldig och att HRAK:s beslut baserades på att Arbetsförmedlingen inte hade upprättat någon dokumentation från mötet den 12 maj 2022. Han framförde även att handläggaren som han träffat vid detta möte inte hade kontaktat HRAK som hon hade lovat. Som svar på detta meddelande hänvisades han till enheten för kundrelationer för att där framföra sina klagomål. Jag har inga synpunkter på att BB hänvisades till enheten för kundrelationer men myndigheten borde dessutom ha åtgärdat den bristfälliga dokumentationen i ärendet så att BB, vid en eventuell begäran om omprövning av återkravsbeslutet, skulle kunna stödja sig på en fullständig dokumentation.

text: Arbetsförmedlingen kritiseras De brister som jag har påtalat ovan medför sammantaget att Arbetsförmedlingen förtjänar allvarlig kritik för sin handläggning av BB:s ärende.

text: Ärendet avslutas.

text: Thomas Norling