nyckelord:
Förundersökning
Långsam handläggning

title: Kritik mot Polismyndigheten i Skåne, polisområde Nordvästra Skåne, för långsam handläggning av kriminal- och trafikärenden

text: Initiativen

text: I maj 2007 genomförde jag en inspektion vid Polismyndigheten i Skåne. Vid inspektionen granskades bl.a. kriminalärenden vid närpolisområde Helsingborg och vid kriminalsektionen i polisområde Nordvästra Skåne samt trafikärenden vid polisområdet. När det gällde granskningen av ärendenas handläggningstid inriktades denna främst på ärenden där inga synbara utredningsåtgärder hade vidtagits under minst nio månaders tid.

text: Vid granskningen uppmärksammades 33 kriminalärenden vid närpolisområde Helsingborg och 25 trafikärenden vid polisområdet i vilka handläggningstiden kunde ifrågasättas, se punkterna 6.2.1 och 6.4.1 i JO:s protokoll från inspektionen (dnr 2045-2007). – Vid kriminalsektionen uppmärksammades sammanlagt 49 ärenden, varav 40 ärenden vid specialroteln, 2 ärenden vid kriminaljouren och 7 barnpornografibrottsärenden, i vilka handläggningstiden kunde ifrågasättas, se punkterna 6.1.2 - 6.1.4 i nyss nämnda protokoll.

text: Jag beslutade att ta upp polismyndighetens handläggning av de aktuella ärendena till utredning i tre olika ärenden: JO:s ärende dnr 2933-2007 om handläggningen vid kriminalsektionen, dnr 2934-2007 om kriminalärendena vid närpolisområde Helsingborg och 2936-2007 om trafikärendena.

text: Utredning

text: Vid inspektionen inhämtades muntliga upplysningar från kriminalkommissarierna AA, BB och CC och inspektören DD (se punkterna 6.1.1, 6.2 och 6.4 i protokollet).

text: JO:s ärenden remitterades därefter till polismyndigheten för upplysningar och yttranden över  orsaken till att kriminal- och trafikärendena hade legat lång tid utan att några åtgärder hade vidtagits i dem och  vilka åtgärder myndigheten hade vidtagit eller skulle komma att vidta för att komma till rätta med de långa handläggningstiderna.

text:  Polismyndigheten (länspolismästaren EE) kom in med ett remissvar till

text: vilket hade fogats ett yttrande från polismästaren FF, polisområde Nordvästra Skåne.

text: Kriminalsektionen (dnr 2933-2007) FF lämnade först en redogörelse för handläggningen av de berörda ärendena och uppgav sedan bl.a. att polisområdet, mot bakgrund av vad omständigheterna medgett, inte finner skäl att anmärka mot handläggningstiderna i förhållande till de krav som gäller på skyndsam handläggning.

text: Polismyndigheten anförde följande.

text: Ärenden vid specialroteln

text: Polismyndigheten kan inledningsvis konstatera att oaktat inga legala tidsfrister föreligger för aktuella ärenden är det oacceptabelt att till polisen ingivna brottsanmälningar får ligga obearbetade. Av

text: 23 kap. 4 § rättegångsbalken

text: följer därtill att en förundersökning skall bedrivas så skyndsamt som omständigheterna medger. Det kan vidare konstateras att oavsett vilka särskilda prioriteringar som görs måste alla utredningsärenden följas upp och prioriteras utifrån de regler, förutsättningar och omständigheter som gäller i det enskilda fallet. I annat fall kan knappast utredningsverksamheten bedrivas effektivt och inte heller kraven i

text: 23 kap. 4 § rättegångsbalken

text: upprätthållas och knappast inte heller övriga krav som ställs på handläggningen, t.ex. avseende ungdomsbrott. Dessa slutsatser har polismyndigheten framfört i ett antal granskningsärenden som polismyndigheten låtit genomföra och som spridits till de olika huvudenheterna, däribland Polisområde Nordvästra Skåne. Polismyndigheten delar således inte polisområdets bedömning att det inte finns skäl att anmärka mot handläggningstiden i de aktuella ärendena i förhållande till de krav som följer av

text: rättegångsbalken

text: Ärenden vid kriminaljouren

text: Till skillnad från polisområdet anser polismyndigheten att det finns skäl att anmärka mot handläggningstiden i de aktuella ärendena i förhållande till de krav som följer av

text: rättegångsbalken

text: Barnpornografibrott

text: Även om handläggningstiderna självfallet måste bedömas som oacceptabelt långa har polismyndigheten och polisområdet haft svårt att påverka handläggningstiderna i de nu aktuella ärendena. Barnpornografiska brott är IT-relaterade. Utredningsförfarandet vid dessa brottsutredningar var vid tiden för de av JO nu granskade ärendena att efter beslag av datorer ankom det på polismyndigheten att via IT-forensisk undersökning ta fram det material som kunde vara brottsligt. Det ankom vidare på polismyndigheten att grovgranska materialet och därefter sända det till Rikskriminalpolisen (RKP) för fingranskning. RKP var överbelagda med arbete varför handläggningstiden där var oacceptabelt lång. Polismyndigheten påtalade bristerna och uppgav sig, tillsammans med övriga polismyndigheter inom samverkansområdet, vara villiga att bidra ekonomiskt till en utökad verksamhet vid RKP. Rikspolisstyrelsen beslutade i stället i september 2006 att ansvaret för all granskning av bildmaterial vid barnpornografibrott skulle överlämnas till polismyndigheterna. Den nya ordningen infördes den 1 januari 2007. Sistnämnda beslut har nödvändiggjort utbildning av s.k. fingranskare. Då utbildningen är central och med få platser (15 per utbildningsomgång), hem-

text: ställde polismyndigheten att en utbildningsomgång skulle förläggas till Skåne. Vid utgången av år 2007 kommer 15 granskare att vara utbildade, vilket kommer att täcka myndighetens behov. Polismyndigheten har även utrett myndighetens framtida hantering av barnpornografibrott. Förslag till en delvis ny hantering redovisades i början av sommaren 2007. Parallellt med denna utredning lät myndigheten genomföra en inventering av vilken samlad resurs som finns att tillgå vid myndighetens samtliga huvudenheter och bedöma behovet av IT-forensisk kompetens. Översynen har resulterat i en extern rekrytering av IT-forensiker. Tio personer kommer att anställas under september månad 2007.

text: Närpolisområde Helsingborg (dnr2934-2007) FF lämnade först en redogörelse för handläggningen av de berörda ärendena och uppgav därefter bl.a. följande.

text: Under slutet av år 2006 hade närpolisområde Helsingborg ett mycket besvärligt balansläge med knappt 800 ärenden. Insatsplan utformades innebärande att ärendeflödet i princip skulle upphöra till Helsingborg under tiden januari - april år 2007 med undantag för ungdomsärenden. Som mål angavs att alla ärenden inklusive förtursärenden från år 2006 och äldre i princip skulle vara avslutade senast den 30 april 2007. Polisområdets samlade utredningsresurs var Helsingborg behjälpliga och ett stort antal ärenden avslutades under insatsen. Balansen nedbringades till strax under 400 ärenden. Ett flertal avarbetningsinsatser har genomförts sedan år 2005 samtidigt som analys av ärendeflödet utförts genom utredningsöversynen som var klar under år 2006. Utredningsöversynen har resulterat i det s.k. akutspåret som handläggs inom kriminaljouren. Akutspåret har som mål att minska antalet överlämnanden till närpolisområdena och i denna målsättning har närpolisområde Helsingborg prioriterats bland annat på grund av sin stora balans och den underbemanning som rått och som fortfarande råder på utredarsidan inom närpolisområde Helsingborg. Sedan 18 månader tillbaka har närpolisområde Helsingborg haft en omfattande personalomsättning. Tio stycken utredare har lämnat enheten och tolv stycken har tillkommit. De utredare som har lämnat enheten har varit erfarna, men sökt sig till andra enheter eller pensionerats. De utredare som tillkommit är, med ett undantag, från yttre polisiär verksamhet med liten eller ingen utredningsvana. Det är tidskrävande att lära upp utredare och det har påverkat handläggningstiden. Närpolisområde Helsingborg ansvarar för ärenden med häktade, besöksförbud, ungdomsärenden och utredningar som beräknas att ta mer än 30 dagar i anspråk att utreda. Ärendena prioriteras i ovan nämnd ordning. Som förklaring till handläggningstiden måste inflödet under samma tidsperiod beaktas. Andra ärenden som kommit in under perioden kan ha ansetts vara av högre prioritet. Närpolisområdet har även tilldelats grova brott och spaningsärenden när det inte har funnits möjlighet att utreda ärendet på andra enheter. Närpolisområde Helsingborg har i förhållande till områdets belastning inte haft samma bemanning jämfört med övriga närpolisområden. Av olika anledningar har resurser till närpolisområde Helsingborg endast kunnat tillsättas i begränsad omfattning. I takt med att antalet nyutbildade poliser ökar har ytterligare personal tillkommit till närpolisområde Helsingborg, vilket påverkat handläggningstiden. Trots redovisade omständigheter finner polisområdet att handläggningstiden synes väl lång med hänsyn till skyndsamhetskravet.

text: Polismyndigheten anförde bl.a. följande.

text: Polismyndigheten delar polisområdets uppfattning att handläggningstiden är för lång.

text: Vid närpolisområdet genomfördes under januari - april 2007 en avarbetningsinsats med stöd av resurser från hela polisområdet. Målsättningen var att alla ärenden från år 2006 och äldre skulle vara avslutade senast den 30 april 2007. Under insatstiden tillfördes närpolisområdet inga andra ärenden än ungdomsärenden. Myndighetsledningen informerades om den planerade insatsen och efter att densamma avslutats meddelades att denna varit framgångsrik och att utredningsbalansen hade minskat avsevärt. Polismyndigheten finner det anmärkningsvärt – med tanke på avarbetningsinsatsen och vad myndigheten vid ett antal tillfällen påtalat – att det fortfarande finns ärenden kvar vid närpolisområdet där man inte vidtagit några utredningsåtgärder.

text: Trafikärendena (dnr 2936-2007) FF lämnade först en redogörelse för handläggningen av de berörda ärendena och uppgav därefter följande.

text: Problemen med trafikärendena som omfattades av JO:s inspektion hänför sig till närpolisområde Landskrona. De utredningar som har skickats dit har inte handlagts inom erforderlig tid. Anledningen härtill är bristande utredningsresurser och långtidssjukskriven personal. Problemet är åtgärdat genom att ifrågavarande trafikärenden har centraliserats till trafikenheten i Helsingborg. Samtliga utredningar kommer att ske härifrån. Polisområdet finner att handläggningstiden synes väl lång med hänsyn till skyndsamhetskravet.

text: Polismyndigheten anförde följande.

text: Polismyndigheten kan endast konstatera att vad som framkommit i fråga om rutiner och handläggningstider vid JO:s inspektion inte är acceptabelt. Den av polisområdet framförda förklaringen, bristande utredningsresurs och långtidssjukskriven personal, kan inte accepteras från polismyndighetens sida utan visar snarare på brister i ledning och styrning av utredningsverksamheten. Polismyndigheten kommer genom egenkontroller och resultatuppföljning att följa de åtgärder som nu vidtas från polisområdets sida i syfte att komma till rätta med problemen. – – –

text: Polismyndigheten gjorde därefter en sammanfattande bedömning enligt följande.

text: Polismyndigheten ser allvarligt på de av JO påtalade bristerna vid Polisområde Nordvästra Skåne och då särskilt vad gäller utredningsverksamheten. Att åsidosätta skyndsamhetskravet vid bedrivande av en förundersökning och då särskilt de lagstadgade tidsfristerna i förundersökningskungörelsen och lagen med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare är inte acceptabelt med de motiveringar som framförs i polisområdets redogörelse (beträffande ungdomsärenden, se JO dnr 2935-2007; JO:s anm.). Som tidigare nämnts i detta yttrande är det förhållande att det råder brist på personal eller att andra uppgifter bedöms viktigare och därmed prioriteras inte är godtagbara skäl att överskrida tidsfristerna. Det ankommer på den närmaste arbetsledaren/rotel- eller enhetschef att följa upp och prioritera utifrån de regler, förutsättningar och omständigheter som gäller i det enskilda fallet. Om det av något skäl, t.ex. brist på utredningspersonal, uppstår problem med att klara lagstadgade tidsfrister eller av myndigheten gjorda prioriteringar vid en enhet, ankommer det på enhetschefen att anmäla förhållandet till polisområdets processägare för ämnesområdet utredning och lagföring, dvs. chefen för polisområdets

text: kriminalsektion. Kan denne inte genom att flytta resurser inom sitt ansvarsområde avhjälpa den uppkomna situationen ankommer det på honom eller henne att anmäla förhållandet till områdeschefen. Det synes oklart om så har skett i Polisområde Nordvästra Skåne. Kan områdeschefen i sin tur inte lösa situationen med egna resurser, ankommer det på denne att via myndighetens processägare, taktisk ledare B, anmäla förhållandet till länspolismästaren. Någon sådan anmälan har inte gjorts. Polismyndigheten har i tiden efter JO:s inspektion vidtagit personalförändringar vid polisområdet. Polismyndigheten kommer även, som tidigare anförts, genom egenkontroller och resultatuppföljningar att följa upp polisområdets arbete med att komma till rätta med de brister som uppdagats.

text: Bedömning

text: Jag har under de drygt fyra år som gått sedan jag tillträdde som chefsjustitieombudsman hanterat en mängd klagomål mot polis och åklagare. Vidare har jag genomfört ett antal inspektioner vid polismyndigheter och åklagarkammare. Det som därvid framkommit har i ett stort antal ärenden föranlett mig att konstatera att den brottsutredande verksamheten uppvisar allvarliga brister och att handläggningstiderna i åtskilliga fall inte står i överensstämmelse med de krav på skyndsamhet som gäller. – – – Den utdragna handläggningen brukar regelmässigt anges bero på bristande resurser och ett ansträngt arbetsläge hos såväl polismyndigheterna som Åklagarmyndigheten. Jag har naturligtvis inte haft anledning att betvivla att så kan vara fallet. Men mitt intryck är att även personliga tillkortakommanden, bristande kompetens och utbildning hos utredningspersonal, svårigheter att rekrytera nya medarbetare vid uppkomna vakanser, felprioriteringar och bristande ledning från chefers sida i vissa fall bidragit till oförmågan att snabbt och effektivt utreda brott.

text: Också vid den nu aktuella inspektionen framkom brister i utredningsverksamheten vad gäller handläggningstiderna. Jag kunde vid inspektionen konstatera att i ett stort antal kriminal- och trafikärenden hade inga synbara utredningsåtgärder vidtagits under minst nio månaders tid. Som förklaring till detta har i huvudsak hänvisats till bristande resurser, prioriteringsfrågor och sjukskrivningar samt beträffande barnpornografiärendena bristande tekniska resurser och lång handläggningstid hos Rikskriminalpolisen. Det har upplysts att sedan januari 2007 ansvarar polismyndigheterna själva i stället för Rikskriminalen för granskningen av bildmaterial vid barnpornografibrott.

text: Som framgått är de uppmärksammade bristerna vid polisområde Nordvästra Skåne dessvärre vanligt förekommande, och jag är alltså mycket väl medveten om att polisens arbetssituation är ansträngd. Oavsett detta kan jag, i likhet med polis-

text: myndigheten, konstatera att handläggningen av de aktuella kriminal- och trafikärendena självfallet inte uppfyller det skyndsamhetskrav som läggs fast i

text: 23 kap. 4 § rättegångsbalken

text: . En sådan utdragen handläggning, som det nu i ett stort antal ärenden varit frågan om, är helt oacceptabel. Jag vill dock framhålla att myndigheten naturligtvis inte kan lastas för ansvaret för den tid som berörda barnpornografiärenden legat för utredning hos Rikskriminalpolisen.

text: Som jag flera gånger tidigare har betonat är det av grundläggande betydelse såväl för allmänhetens förtroende för polisen som för kvaliteten på brottsutredningar att anmälda brott utreds inom rimlig tid. – En väl fungerande utredningsverksamhet har en betydande brottsförebyggande effekt och den bidrar därmed till tryggheten i samhället. Att anmälda brott utreds på ett kompetent sätt inom rimlig tid är vidare en förutsättning för att målsägandenas intressen skall kunna tillvaratas. När det gäller allmänhetens förtroende för polisen är det så, att många människor får sin första kontakt med polisen i samband med att de utsätts för brott, t.ex. en misshandel eller ett bostads- eller bilinbrott. Det sätt på vilket en brottsanmälan handläggs blir ofta bestämmande för anmälarens fortsatta syn på polisen och rättssamhället. Det ligger även i en för brott utpekad persons intresse att polisens handläggning inte drar ut på tiden. Det är därför av största vikt att utredningsverksamheten ges tillräckliga resurser och att de enheter inom polisväsendet som sysslar med brottsutredning är organiserade på ett ändamålsenligt sätt. Av avgörande betydelse för möjligheterna att bedriva en effektiv och rättssäker verksamhet är vidare att den personal som arbetar med brottsutredning har den utbildning och kompetens i övrigt som uppgiften kräver (JO 2002/03 s. 98). Jag vill också framhålla det angelägna i att fungerande rutiner finns för bevakning och kontroll av ärendena.

text: Slutligen kan jag notera att polismyndigheten har vidtagit flera åtgärder, t.ex. personalförändringar, omorganisation, egenkontroller och resultatuppföljningar, för att komma till rätta med de brister som uppmärksammades vid inspektionen. Jag utgår från att redan vidtagna och eventuellt ytterligare planerade åtgärder kommer att medföra att utredningsverksamheten framdeles bedrivs på ett effektivt och rättssäkert sätt.

text: Det kan sammanfattningsvis konstateras att polismyndigheten förtjänar kritik för handläggningen av de aktuella ärendena. Jag har denna dag i ett annat ärende också riktat allvarlig kritik mot polismyndigheten för långsam handläggning av ärenden där den misstänkte och/eller målsäganden varit under 18 år, se JO:s dnr 2935-2007.

text: Ärendet avslutas.


avgjordAv: Jan Pennlöv

nyckelord:
Kommunicering
Myndighetsutövning, gränsen för

publisher: Justitieombudsmannen

title: Ett initiativärende angående försäkringskassas åtgärd att fatta beslut samma dag som kommuniceringstiden gick ut för den försäkrade

org: jo

text: JO Pennlöv meddelade den 12 oktober 2000 ett beslut med följande innehåll.

type: stycke

text: Initiativet

type: rubrik

text: Av bilagor till en anmälan till JO från AA mot Örebro läns allmänna försäkringskassa gällande handläggningen av ett underhållsstödsärende framgick att kassan, beträffande en ansökan om förlängt underhållsstöd, meddelat beslut samma dag som kommuniceringstiden gick ut. AA hade inte tagit upp denna fråga i anmälan. Jag avskrev klagomålsärendet (dnr 2889-2000) den 29 augusti 2000.

text: Med anledning av vad som iakttagits fann jag det dock påkallat att inom ramen för justitieombudsmännens initiativrätt ta upp ett nytt ärende för att utreda kassans handläggning i angivet avseende.

text: Utredning

text: Ärendet remitterades till försäkringskassan som anmodades att yttra sig över nämnda förhållande. I remissvaret anförde försäkringskassan (direktören BB) följande.

text: Angående handläggningen av AA:s rätt till förlängt underhållsstöd

text: Försäkringskassan beslutade den 29 maj 2000 om indragning av förlängt underhållsstöd från och med maj 2000 med anledning av att AA avbrutit sina studier. AA lämnade den 19 juni 2000 in en ny ansökan om förlängt underhållsstöd. I skrivelse den 19 juli 2000 kommunicerade försäkringskassan AA förslaget att inte bevilja hennes nya ansökan. Försäkringskassan anmodade AA att svara senast den 8 augusti 2000. Det innebar 20 dagar för postgång och yttrande. Något yttrande inkom inte från AA och handläggaren fattade den 8 augusti 2000 beslut enligt förslag.

text: Försäkringskassans bedömning

text: Försäkringskassan har med anledning av tidigare beslut från Justitieombudsmannen ändrat försäkringskassans rutiner på så sätt att försäkringskassan alltid anger kommuniceringstidens sista dag med datum istället för som tidigare inom t.ex. 14 dagar. Försäkringskassan har som policy att alltid beräkna kommuniceringstiden till 14 dagar samt att kommunicering alltid skall vara skriftlig. Försäkringskassan är även medveten om JO:s inställning att myndigheten inte bör fatta beslut före

text: besvärstidens (torde avse kommuniceringstidens, JO:s anm.) utgång oavsett om yttrande inkommit eller inte. Försäkringskassan och berörd handläggare är medvetna om att yttrande kan lämnas i postfack efter stängningsdags eller finnas i försäkringskassans box och att försäkringskassan därför inte bör fatta beslut förrän posten granskats dagen efter det datum som angivits som sista dag.

text: Bedömning

text: Enligt

text: 17 § första stycket förvaltningslagen (1986:223)

text: – FL – får ett ärende som avser myndighetsutövning mot någon enskild inte avgöras utan att sökande, klagande eller annan part har underrättats om en uppgift som tillförts ärendet genom någon annan än honom själv och han har fått tillfälle att yttra sig över den. Kommunikationsskyldigheten består således av två led: parten skall dels underrättas om utredningsmaterialet, dels få tillfälle att yttra sig över det. I lagrummet anges vissa undantag från kommunikationsskyldigheten. Dessa är dock inte av intresse i detta ärende.

text: Reglerna om myndigheternas kommunikationsplikt utgör en av de viktigaste garantierna för den enskildes rättsskydd. Att den enskilde bereds tillfälle att yttra sig över utredningsmaterialet kan förhindra felbedömningar och andra förhastade beslut från myndigheterna. Vidare kan eventuellt förbisedda, undervärderade eller felaktiga faktauppgifter bemötas. Därtill kommer att det för allmänhetens förtroende för myndigheterna är av vikt att den enskilde inte får känslan av att han hålls utanför handläggningen av ärenden, som angår honom, och att hans egna synpunkter däri betraktas som ovidkommande.

text: I den kommuniceringsskrivelse som sändes till AA den 19 juli 2000 anmodades hon att inkomma med yttrande senast den 8 augusti 2000. Samma dag som kommuniceringsfristen löpte ut, dvs. den 8 augusti 2000, fattade försäkringskassan beslut i ärendet angående förlängt underhållsstöd. Något yttrande hade vid denna tidpunkt inte kommit in från AA. Jag vill här framhålla vikten av att kassan iakttar stor försiktighet, detta särskilt i ett ärende där något yttrande från den försäkrade inte inkommit, med att fatta beslut i ett ärende samma dag som angiven tidsfrist för kommunicering löper ut. Försäkringskassan riskerar nämligen i dessa fall att fatta beslut i ärendet innan ett eventuellt yttrande hunnit komma handläggande tjänsteman tillhanda. Jag ställer mig därför kritisk till kassans handläggning i denna del. Jag förutsätter att kassan vidtar erforderliga åtgärder så att ett upprepande i största möjliga mån kan undvikas i framtiden.

text: Försäkringskassan har i remissvaret anfört att den är medveten om JO:s inställning att en myndighet inte bör fatta beslut före kommuniceringstidens utgång oavsett om yttrande inkommit eller inte. Jag vill om detta säga, att kommuniceringstidens utgång inte behöver avvaktas i de fall där den enskilde yttrat sig och det av omständigheterna framgår att han inte har för avsikt att komplettera sitt yttrande.

text: Ärendet avslutas med den kritik som uttalats ovan.

type: avgorande


avgjordAv: Mats Melin

title: Kritik mot Polismyndigheten i Skåne och åklagare vid Åklagarmyndigheten, åklagarkammaren i Helsingborg, för långsam handläggning av kriminalärenden där den misstänkta och/eller målsäganden är under 18 år

text: Initiativet

text: I maj 2007 genomförde jag en inspektion vid Polismyndigheten i Skåne, polisområde Nordvästra Skåne, närpolisområde Helsingborg. Vid inspektionen uppmärksammades att handläggningstiden i 32 ärenden (ett från år 2005, övriga från år 2006) i vilka den misstänkta och/eller målsäganden var under 18 år kunde ifrågasättas, se punkten 6.3.1 i JO:s protokoll från inspektionen (dnr 2045-2007).

text: Jag beslutade därför att ta upp polismyndighetens och – i de åklagarledda ärendena – även åklagares vid Åklagarmyndigheten, åklagarkammaren i Helsingborg, handläggning av ärendena till utredning i ett särskilt ärende.

text: Utredningen

text: Vid inspektionen inhämtades muntliga upplysningar från inspektören AA (se punkt 6.3 i protokollet) samt infordrades vissa handlingar från polismyndigheten.

text: Ärendet remitterades därefter till polismyndigheten för upplysningar och yttrande över orsaken till att ett stort antal ungdomsärenden vid närpolisområde Helsingborg hade legat under lång tid utan att några åtgärder vidtagits i dem samt vilka åtgärder polismyndigheten har vidtagit och/eller kommer att vidta för att komma till rätta med de långa handläggningstiderna. I remissen anmärktes att det vid inspektionen hade upplysts att bevakningssystemet av aktuella tidsfrister inte synes fungera tillfredsställande.

text: Polismyndigheten (länspolismästaren BB) inkom med ett yttrande till vilket var fogat ett yttrande från polismästaren CC, polisområde Nordvästra Skåne.

text: CC lämnade först en redogörelse för handläggningen av de berörda enskilda ärendena och uppgav därefter följande. Under perioden 2006-06-16 till 2007-07-19 var det en genomströmning på 565 stycken ärenden med misstänkta under 18 år. Genomströmningstid var 82 dagar. Under samma period 2005-06-16 till 2006-07-19 var genomströmningen 414

text: stycken ärenden. Genomströmningstid var 77 dagar (statistik hämtat från RAR). Orsaken till ökningen med cirka 150 stycken ärenden jämfört med samma period föregående år är okänd. I dagsläget finns sju stycken utredare som arbetar med ungdomsärenden, vilket förhoppningsvis leder till att tidsgränserna inte överträds. Akutspåret har också resulterat i att resurser frigjorts för att arbeta med ungdomsärenden. I samband med JO-inspektionen framkom det att de sedan mer än ett år tillbaka tillämpade uppföljningssystemen inte gav en helt rättvisande redovisning då ett antal ärenden eller andra uppgifter inte var införda i systemen i enlighet med instruktioner. Med anledning av ovan konstaterade brister har beslutats (dnr AA-400-22676/07) om omedelbara åtgärder för att kvalitetssäkra den beslutade uppföljningen och redovisningen samt i det långa perspektivet säkerställa nödvändig resurs för att de legala kraven skall kunna tillgodoses. Polisområdet finner sammanfattningsvis att det finns skäl att anmärka mot handläggningstiden vad gäller ungdomsärendena, dock inte i de fall där undantag från lagens tidsgränser har aktualiserats. Polisområdet ser allvarligt på att de lagstadgade tidsgränserna inte har efterlevts. Brist på tillgänglig utredningspersonal eller omprioriteringar av ärenden ändrar inte polisområdets uppfattning. Polisområdet kommer att tillse att rutinerna ändras så att tidsgränserna inte eftersätts.

text: Polismyndigheten anförde bl.a. följande

text: Polismyndigheten har i ett flertal granskningsärenden påtalat vikten av att de lagstadgade tidsfristerna i

text: 2 a § förundersökningskungörelsen (1947:948)

text: och i

text: 4 § lagen (1964:167)

text: med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare efterlevs. Även JO har i ett beslut den 26 mars 2004 riktat allvarlig kritik mot polismyndigheten för långa handläggningstider av ungdomsärenden (dnr. 1677-2003). Det bör påpekas att JO i detta beslut redogjorde för vilka sakskäl som kunde motivera att föreskrivna tidsfrister överskreds. Det förhållandet att det råder brist på utredningspersonal utgör enligt JO inte något skäl att överskrida de lagstadgade tidsfristerna. Även detta har påtalats i ett flertal granskningsärenden och allvarlig kritik har riktats från myndighetens sida gentemot de polisområden som varit föremål för sådan granskning. Det särskilda uppföljningssystem för bevakning av bl.a. tidsfrister som varit i drift vid polisområdet sedan år 2006 har uppenbart inte använts enligt gällande instruktioner. Polisområdet uppger i sin redogörelse att man nu beslutat om omedelbara åtgärder för att kvalitetssäkra den beslutade uppföljningen och redovisningen samt i det långa perspektivet säkerställa nödvändig resurs för att de legala kraven skall kunna tillgodoses. Polismyndigheten delar polisområdets uppfattning att det finns skäl att anmärka mot handläggningstiden vad gäller ungdomsärenden och ser allvarligt på att de lagstadgade tidsfristerna inte efterlevts. – – –

text: Polismyndigheten gjorde därefter en sammanfattande bedömning enligt följande. Polismyndigheten ser allvarligt på de av JO påtalade bristerna vid Polisområde Nordvästra Skåne och då särskilt vad gäller utredningsverksamheten (beträffande handläggningen av andra kriminal- och trafikärenden, se JO dnr 2933-2007, 2934- 2007 och 2936-2007; JO:s anm.). Att åsidosätta skyndsamhetskravet vid bedrivande av en förundersökning och då särskilt de lagstadgade tidsfristerna i

text: förundersökningskungörelsen

text: och lagen med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare är inte acceptabelt med de motiveringar som framförs i polisområdets redogörelse.

text: Som tidigare nämnts i detta yttrande är det förhållande att det råder brist på personal eller att andra uppgifter bedöms viktigare och därmed prioriteras inte godtagbara skäl att överskrida tidsfristerna. Det ankommer på den närmaste arbetsledaren/rotel- eller enhetschefen att följa upp och prioritera utifrån de regler, förutsättningar och omständigheter som gäller i det enskilda fallet. Om det av något skäl, t.ex. brist på utredningspersonal, uppstår problem med att klara lagstadgade tidsfrister eller av myndigheten gjorda prioriteringar vid en enhet, ankommer det på enhetschefen att anmäla förhållandet till polisområdets processägare för ämnesområdet utredning och lagföring, dvs. chefen för polisområdets kriminalsektion. Kan denne inte genom att flytta resurser inom sitt ansvarsområde avhjälpa den uppkomna situationen ankommer det på honom eller henne att anmäla förhållandet till områdeschefen. Det synes oklart om så har skett i Polisområde Nordvästra Skåne. Kan inte områdeschefen i sin tur lösa situationen med egna resurser, ankommer det på denne att via myndighetens processägare, taktisk ledare B, anmäla förhållandet till länspolismästaren. Någon sådan anmälan har inte gjorts. Polismyndigheten har i tiden efter JO:s inspektion vidtagit personalförändringar vid polisområdet. Polismyndigheten kommer även, som tidigare anförts, genom egenkontroller och resultatuppföljningar att följa upp polisområdets arbete med att komma till rätta med de brister som uppdagats.

text: Ärendet remitterades därefter till Åklagarmyndigheten för upplysningar och yttrande över handläggningen av de aktuella ärendena, varvid särskilt skulle anges anledningen till att tidsfrister i förekommande fall överskridits, vilka åtgärder som vidtagits för att påskynda handläggningen och vilka bevakningsrutiner som finns beträffande de aktuella kategorierna av ärenden.

text: Åklagarmyndigheten (genom vice riksåklagaren DD) inkom med ett yttrande till vilket var fogat ett yttrande från chefsåklagaren EE och upplysningar från de åklagare som varit förundersökningsledare i de aktuella ärendena (här utelämnade).

text: EE redogjorde inledningsvis för de olika ärendenas handläggning och uppgav därefter avslutningsvis.

text: Jag nödgas konstatera att tidsfristerna i LUL och

text: förundersökningskungörelsen

text: i olika hänseenden ej har iakttagits. Detta är givetvis mycket beklagligt. Enligt min bedömning beror fristöverskridandena uteslutande på åklagarnas tunga arbetsbörda och resursbrist hos polismyndigheten. Jag är givetvis medveten om att dessa omständigheter ej utgör godtagbara skäl för att överskrida tidsfristerna (se bl.a.

text: prop. 1994/95:12 s. 97

text: ). Icke desto mindre anför jag omständigheterna för att förklara varför tidsfristerna i vissa fall har överskridits.

text: DD kommenterade inledningsvis omständigheterna i vissa enskilda ärenden och gjorde därefter följande bedömning.

text: Det kan inledningsvis nämnas att åklagaren i ärende K139946-06 (304-A-5619-06) beslutat att utfärda en åtalsunderlåtelse enligt LUL för att sedan ompröva beslutet och återkalla åtalsunderlåtelsen samt besluta att inte väcka åtal. Som den berörde åklagaren själv noterat kan det ifrågasättas om det funnits förutsättningar för att ompröva beslutet. I det följande redovisas Åklagarmyndighetens bedömning av förundersökningar rörande misstänkt och/eller målsäganden som varit under 18 år. Kammarchefen och de handläggande åklagarna har i sina redogörelser för respektive ärende återkommit till problem med att få utredare till ärendena och/eller att få polisens utredare att i tid färdigställa utredningarna. Av polismyndighetens yttrande

text: framgår även att i en övervägande del av ärendena har det dröjt avsevärd tid innan ärendena lagts ut på handläggare. Kammarchefen har redogjort för kammarens rutiner för påminnelser för tiden före den 2 april 2007 då Åklagarmyndighetens föreskrifter och allmänna råd (

text: ÅFS 2007:5

text: ) om bevakning och uppföljning vid Åklagarmyndigheten av pågående förundersökningar började gälla. – – – Åklagarna har i vissa av ärendena skickat påminnelser till polisen utan att någon effekt har uppnåtts. I många ärenden har dock inga påminnelser skickats till polisen. Flera av åklagarna har redogjort för att de uppfattat det som nästintill meningslöst att skicka påminnelser eftersom svaret från polisen brukade vara att ärendet låg i balans. Polisens resursbrist har varit väl känd vid kammaren och har diskuterats på bl.a. arbetsplatsträffar. Åklagarna har även beskrivit att arbetssituationen på åklagarkammaren varit ansträngd under en lång period, en bild jag kan bekräfta, varför åklagarna i flera ärenden valt att inte skicka påminnelser eftersom ingen effekt skulle uppnås av en sådan åtgärd. Åklagarna har i stället valt att prioritera de ärenden där en utredningsman varit utsedd. Även om jag har förståelse för att det under rådande förhållande kan uppfattas som verkningslöst att skicka påminnelser till polisen bör åklagarna som i ett led i ett aktivt förundersökningsledarskap ändå påminna polisen för att på så sätt försöka driva ärendet framåt, ytterst med hjälp av kammarchefen. Denna syn har riksåklagaren också gett uttryck för i nämnda föreskrifter och allmänna råd om rotelvård (

text: ÅFS 2007:5

text: ). Jag kan även konstatera att i vissa fall har åklagarna påmint polisen muntligen, men denna åtgärd har inte diarieförts eller dokumenterats på annat sätt, vilket i sig är en brist. Det bör även framhållas att arbetssituationen vid Åklagarkammaren i Helsingborg varit särskilt ansträngd sedan i våras. Kammaren har emellertid, trots det bekymmersamma arbetsläget, på ett imponerande sätt kunnat minska sina balanser under hösten. Kammarchefen har redogjort för sin bedömning av om det har funnits godtagbara skäl för att överskrida fristen i respektive ärende. I de flesta ärenden där fristen/fristerna har överskridits har han anfört att det inte har förelegat några sådana skäl. Jag delar kammarchefens bedömning i samtliga fall. I ett fall har kammarchefen ansett att det har funnits godtagbara skäl att överskrida fristen, nämligen i ärendet K 124965-06 rörande olaga hot och brott mot

text: knivlagen

text: (304A-5102-06). Ärendet, som handlagts av åklagaren FF, inkom till kammaren den 25 september 2006. Innan den misstänkte hördes i ärendet uppstod misstankar om allvarliga brott, bl.a. våldtäkt. Efter att den misstänkte den 14 februari 2007 delgavs misstanke i ärende K 124965-06 har ytterligare brottsmisstankar upp-kommit. Åklagaren har väckt åtal för den samlade brottsligheten samma dag som förundersökningsprotokollen inkom till kammaren, dvs. den 22 oktober 2007. Enligt min mening är det i vissa fall godtagbart att avvakta med beslut i åtalsfrågan för att kunna göra en samlad bedömning av aktuella brottsmisstankar och för att åstadkomma en gemensam lagföring. Detta är inte minst viktigt för att möjliggöra en adekvat påföljdsbestämning. Samtidigt måste dock intresset av en snabb lagföring beaktas. I dylika fall måste därför åklagaren vidta åtgärder för att påskynda handläggningen av ärendet i dess helhet så att åklagaren utan onödigt dröjsmål kan ta ställning till den sammantagna brottsligheten. Av åklagaren FF:s upplysningar och av diariet framgår att åklagaren varit aktiv i sitt förundersökningsledarskap och försökt påskynda utredningarna. Under vissa tider (oktober-november 2006 och juni-augusti 2007) tycks dock inga åtgärder ha vidtagits. Anledningen till detta synes vara att polisen prioriterat andra ärenden. Av upplysningarna framgår också att den misstänkte påkallat kompletterande förundersökningsåtgärder varför handläggningen ytterligare dragit ut på tiden. Sammanfattningsvis menar jag att det har förelegat godtagbara skäl för att i detta fall överskrida fristen. Kammarchefen har uppgett att i flera av ärendena har fristen enligt

text: 4 §

text: LUL iakttagits. Däremot har inte det allmänna skyndsamhetskravet efterföljts då det gått lång tid mellan att misstanke uppstod och misstanken delgavs. I en övervägande del av ärendena har handläggande åklagare i respektive ärende omgående lämnat direktiv till polisen. Polisen har emellertid inte vidtagit de åtgärder som åklagaren har begärt. Att utredningsåtgärderna inte har vidtagits verkar i nästintill samtliga fall

text: bero på att polisen inte har utsett någon handläggare. Av polismyndighetens upplysningar framgår, som tidigare nämnts, att det i de flesta fall har dröjt åtskilliga månader innan ärendet har tilldelats en utredare. I ett fall (304A-3615-06) har dock åklagaren inte lämnat direktiv förrän flera månader efter att anmälningar kommit in, vilket inte är tillfredsställande. Det är naturligtvis angeläget att åklagare aktivt driver på ärenden så att reaktionen på brottet kommer i nära anslutning till att det begicks. Med hänsyn till polisens bristande resurser och den ansträngda situationen på kammaren har jag dock förståelse för att åklagarna inte har kunnat driva utredningarna framåt med tillräcklig skyndsamhet. Polismyndigheten har uppgett att man framöver kommer att vidta åtgärder för att förbättra arbetet samt säkerställa att nödvändiga resurser finns att tillgå, vilket förhoppningsvis leder till att de lagstadgade fristerna kommer att hållas. Åklagarkammaren i Helsingborg har sedan en tid tillbaka på prov infört en s.k. tvångsmedelsgrupp som ska hantera de flesta ärenden rörande frihetsberövade fram till och med häktningsförhandlingen och efterföljande direktiv. Därigenom bör övriga åklagare kunna arbeta mer ostört och vara än mer aktiva förundersökningsledare. Det har även upplysts att framöver kommer sessionsåklagare som huvudregel inte att handlägga ungdomsärenden. När det gäller frågan om bevakningsrutiner kan det konstateras att det vid Åklagarkammaren i Helsingborg inte finns någon särskild tjänsteföreskrift eller motsvarande som reglerar ungdomsmålen. För att på ett lättare sätt identifiera fristärenden vid kammaren läggs ärenden med unga lagöverträdare i röda plastmappar och ärenden med unga målsäganden i gula plastmappar. Jag vill i detta sammanhang särskilt peka på att riksåklagaren numera har meddelat föreskrifter om rotelvård (

text: ÅFS 2007:5

text: ), vilka ska ge stöd åt åklagarna om hur bevakning och uppföljning av ärenden ska ske samt bidra till bättre kontroll. Avslutningsvis vill jag peka på att Åklagarmyndigheten på olika sätt arbetar med att förkorta handläggningstiderna. Införandet av Åklagarmyndighetens nya ärendehanteringssystem, Cåbra, skapar t.ex. bättre förutsättningar för den enskilde handläggaren och för kammarledningen att ha en god överblick över ärendena på den egna roteln respektive hela kammaren. I myndighetens verksamhetsplan för år 2007 har ungdomsbrott och ärenden med unga målsäganden ägnats särskild uppmärksamhet. Där slås fast att åklagarkamrarna i anslutning till att nya ärenden registreras ska identifiera de ärenden som aktualiserar en tillämpning av

text: 2 a § förundersökningskungörelsen

text: . Kamrarna ska också redovisa omfattningen av eventuella fristöverskridanden och efterlevnaden av fristen att fatta beslut i åtalsfrågan enligt 4 § lagen om unga lagöverträdare. Åklagarmyndigheten kommer självfallet att vidta de åtgärder som denna redovisning ger anledning till.

text: Rättslig reglering

text: Av

text: 23 kap. 4 § andra stycket rättegångsbalken

text: (RB) framgår att en förundersökning ska bedrivas så skyndsamt som omständigheterna medger. Finns det inte längre skäl att fullfölja förundersökningen ska den läggas ned.

text: Enligt

text: 4 § lagen (1964:167)

text: med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare (LUL), i dess lydelse före den 1 januari 2007, ska en förundersökning mot den som inte har fyllt 18 år och som gäller brott för vilket det är föreskrivet fängelse i mer än sex månader bedrivas med särskild skyndsamhet. Förundersökningen ska avslutas och beslut i åtalsfrågan fattas så snart det kan ske och senast inom sex veckor från dagen för delgivning av brottsmisstanke enligt

text: 23 kap. 18 § första stycket

text: RB. Tidsfristen får överskridas endast om det är nödvändigt med hänsyn till utredningens beskaffenhet eller andra särskilda omständigheter (sedan den 1 januari 2007 gäller bestämmelsen i samtliga fall då fängelse ingår i straffskalan).

text: En förundersökning där målsäganden vid tiden för anmälan inte har fyllt 18 år ska enligt

text: , FUK, bedrivas särskilt skyndsamt, om brottet riktats mot målsägandens liv, hälsa, frihet eller frid och det för brottet är föreskrivet fängelse i mer än sex månader. Förundersökningen ska vara avslutad och beslut fattat i åtalsfrågan så snart det kan ske och inom tre månader efter den tidpunkt då det finns någon som är skäligen misstänkt för brottet. Tidsfristen får överskridas endast om det är motiverat med hänsyn till utredningens beskaffenhet eller andra särskilda omständigheter.

text: Exempel på sådana särskilda omständigheter som kan motivera ett överskridande av de aktuella tidsfristerna är att det är fråga om en mycket omfattande brottsutredning, att många barnförhör behöver hållas, att den misstänkte begår nya brott under pågående förundersökning eller att det är nödvändigt att genomföra tekniska undersökningar som tar lång tid. Det förhållandet att det för tillfället råder brist på utredningspersonal eller att andra uppgifter anses böra ges företräde innebär inte att fristen får överskridas (

text: prop. 1994/95:12 s. 96

text: f. och

text: SOU 2000:42 s. 91

text: Bestämmelserna i såväl 4 § LUL som 2 a § FUK innefattar således dels ett övergripande krav på att en förundersökning ska bedrivas med särskild skyndsamhet i ungdomsärenden, dels frister för handläggningen vilka ska iakttas sedan den unge delgetts brottsmisstanke (LUL) eller någon är skäligen misstänkt för brottet (FUK).

text: Av 1 a § andra stycket FUK framgår att undersökningsledaren har ansvar för förundersökningen i dess helhet. Förundersökningsledaren ska se till att utredningen bedrivs effektivt och att den enskildes rättssäkerhetsintressen tas till vara. Undersökningsledaren ska också ge dem som biträder honom eller henne behövliga direktiv för arbetet.

text: Bedömning

text: Det kan inledningsvis noteras att Åklagarmyndigheten i sitt remissvar har anmärkt att vissa ärenden med polisiära förundersökningsledare borde ha varit åklagarledda och att en åklagares omprövningsbeslut i ett ärende kan ifrågasättas. Jag har inte någon anledning att ifrågasätta uppgifterna men finner inte skäl att här kommentera dem utan väljer att i det följande enbart uttala mig om handläggningstiden i de aktuella ärendena.

text: Även om flertalet av JO:s nyss nämnda kritikbeslut handlar om s.k. vardagsbrottslighet finns det också åtskilliga exempel på långsam handläggning av ärenden där den misstänkta och/eller målsäganden är under 18 år, se t.ex. JO 2004/05 s. 103 om långsam handläggning av ungdomsärenden i Malmö. – Jag vill redan här framhålla att lagstiftaren av flera skäl har ansett det angeläget att förundersökningar som gäller brott som begåtts av ungdomar bedrivs med särskild skyndsamhet. Sådana brott är ofta ett tecken på en begynnande negativ utveckling för den unge. Det är bl.a. därför särskilt viktigt att tiden mellan brottet och reaktionen inte blir alltför lång. Sambandet mellan brottet och reaktionen måste stå klart för den unge (se

text: prop. 1994/95:12 s. 26

text: I det nu aktuella inspektionsprotokollet antecknades 32 ärenden vid polismyndigheten där handläggningstiden kunde ifrågasättas. Den närmare granskning som nu har gjorts ger vid handen att i merparten av dessa ärenden har antingen någon av eller båda tidsfristerna i 4 § LUL och 2 a § FUK överskridits eller har, enligt min mening, det särskilda skyndsamhetskravet som föreskrivs i nyss nämnda bestämmelser åsidosatts. Det kan exempelvis nämnas att i ärendena K84509-06 och K69898-06 har tremånadersfristen i 2 a § FUK överskridits med drygt ett år respektive med drygt tio månader. Vidare kan nämnas ärendena K138162-06 och K139946-06 i vilka sexveckorsfristen i 4 § LUL överskridits med drygt fem respektive sju veckor. I ett stort antal ärenden har förundersökning pågått mellan nio och elva månader (t.ex. K135705-06, K137332-06 och K131483-06) vilket innebär att det särskilda skyndsamhetskravet enligt nyssnämnda bestämmelser har åsidosatts.

text: Som förklaring till de långa handläggningstiderna har polismyndigheten i huvudsak framhållit brist på utredningspersonal, bristande uppföljning och att andra ärenden har prioriterats. Vid inspektionen framkom också att bevakningssystemet av aktuella tidsfrister inte fungerade tillfredsställande. – Åklagarmyndigheten har å sin sida hänvisat till att det ibland har dröjt flera månader innan polisen tillsatt en utredare och att i andra fall polisen inte vidtagit begärda utredningsåtgärder. I många ärenden har åklagarna inte skickat påminnelser till polisen eftersom polisens resursbrist varit väl känd vid åklagarkammaren. Åklagarmyndigheten har också pekat på den egna ansträngda arbetssituationen.

text: Som framgått utgör dock inte hög arbetsbelastning, brist på utredningspersonal eller en mångfald andra angelägna uppgifter godtagbara skäl för att överskrida de aktuella tidsfristerna. Såväl polismyndigheten som Åklagarmyndigheten har också gjort bedömningen att det i den absoluta merparten av ärendena inte funnits godtagbara skäl att överskrida tidsfristerna eller att åsidosätta det särskilda skyndsamhetskravet. Jag instämmer alltså i denna bedömning. Jag vill här också understryka att det i de aktuella ärendena är särskilt angeläget att det finns väl fungerande rutiner för bevakning och kontroll av t.ex. lagstadgade tidsfrister.

text: Det är vidare oroväckande att det i en mängd ärenden hunnit förflyta mellan tre och sju månader innan ärendet ens delats ut till en handläggare hos polisen (se t.ex. K69898-06, K84509-06, K124965-06, K137332-06, K138162-06 och K148918- 06). Detta innebär exempelvis att i de ärenden där någon antecknats som skäligen

text: misstänkt i samband med att anmälan upprättats har tidsfristen i 2 a § FUK överskridits redan innan några egentliga utredningsåtgärder vidtagits i ärendet. I de andra fall då ingen kunnat anses vara skäligen misstänkt vid tidpunkten för anmälan leder ett ärendes placering i den s.k. outdelade balansen till att de särskilt föreskrivna tidsfristerna inte börjar löpa. Jag har inte underlag för att påstå att ärenden hanteras på detta sätt för att skjuta upp den tidpunkt då en frist inträder. Det står likväl helt klart att en sådan handläggning inte är förenlig med det särskilda skyndsamhetskravet i bestämmelsen.

text: Beträffande ett ärende (K124965-06, 304A-5102-06) – i vilket det hade kommit in nya anmälningar, bl.a. en anmälan om våldtäkt, under ärendets handläggning – har båda myndigheterna angett att det funnits skäl att överskrida fristen. Det förhållandet att en underårig misstänkt under utredningens gång kommer att misstänkas för nya brott kan utgöra skäl att överskrida fristen, och jag delar uppfattningen att det i förevarande fall synes ha funnits sådana skäl. Som Åklagarmyndigheten har angett har dock handläggningen av ärendet under olika perioder stått stilla. Jag har därför svårt att se att det har funnits fog för att överskrida tillämpliga frister i den utsträckning som skett.

text: Det kan således konstateras att handläggningstiden varit oacceptabelt lång i ett stort antal ärenden och att denna tidsutdräkt nästan undantagslöst har berott på förhållanden hänförliga till polismyndigheten. Jag vill framhålla att det är helt oacceptabelt att ärenden – i vilka ett särskilt skyndsamhetskrav eller en i författning föreskriven tidsfrist gäller – under så lång tid som nu varit fallet blir liggande utan att några utredningsåtgärder vidtas. Polismyndigheten förtjänar därför allvarlig kritik för sin handläggning av ärendena.

text: När det gäller åklagarnas handlande vill jag anmärka att i de fall som en i lag eller annan författning fastlagd tidsfrist gäller för handläggningen av ett ärende, ställs särskilt stora krav på aktivitet från förundersökningsledarens sida. Jag instämmer därför i vad Åklagarmyndigheten angett i sitt yttrande om vikten av att skicka påminnelser till polisen, att dokumentera muntliga kontakter med polisen och att, om gjorda påminnelser inte hjälper, uppmärksamma kammarchefen på saken. Det åligger sedan denne att i sin tur ta upp förhållandena med polismyndighetens ledning. Det är bekymmersamt att åklagare tycks ha uppfattat det som nästintill meningslöst att skicka påminnelser eftersom svaret endast brukar vara att ärendet ligger i balans. Det som kommit fram om åklagarnas något uppgivna och passiva förundersökningsledarskap gentemot polisen medför att inte heller de kan undgå viss kritik för handläggningen av ärendena.

text: Avslutningsvis noterar jag att såväl polismyndigheten som berörd åklagarkammare uppger att åtgärder vidtagits i syfte att komma till rätta med problemet med alltför långa handläggningstider.

text: Ärendet avslutas.


avgjordAv: Hans-Gunnar Axberger

title: Kritik mot Lantmäterimyndigheten i Södermanlands län (nuvarande Lantmäteriet) för långsam handläggning

text: Anmälan

text: I en anmälan som kom in till JO den 27 maj 2008 förde AA, som företrädare för Aktelo AB (bolaget), fram klagomål mot Lantmäterimyndigheten i Södermanlands län (nuvarande Lantmäteriet) och tjänstemän där. Klagomålen gällde handläggningen av ett ärende enligt

text: ledningsrättslagen (1973:1144)

text: . AA anförde i huvudsak följande.

text: I januari 2006 ansökte bolaget, på uppdrag av Svenska UMTS-nät AB, om ledningsrätt på fastigheten T 2:320. Ansökan avsåg en radiomast samt teknikbodar för terminalutrustning och antennkabelanslutning mellan teknikbod och radiomast. I november 2006 översände lantmäterimyndigheten en skrivelse från markägare i vilken denne redovisade en negativ inställning till ansökan och föreslog alternativa placeringar av mast och teknikbodar. Den 11 januari 2007 yttrade sig bolaget över den skrivelsen. Härefter har lantmäterimyndigheten genom mail och telefonsamtal till bolaget förklarat att ärendet ska vila i avvaktan på ett ställningstagande till bolagets ansökan om bygglov för uppförande av mast och teknikbodar. Skälet för att låta ledningsrättsärendet vila var enligt lantmäterimyndigheten att ledningsrätt inte kan meddelas tvångsvis mot markägaren om inte bygglov har meddelats för samma åtgärder. Att invänta ett slutligt ställningstagande i bygglovsfrågan innebär, om beslutet överklagas till högsta instans, att en prövning av ledningsrättsärendet kan komma att skjuts upp med upp till cirka fyra år. En så lång handläggningstid är enligt hans mening inte acceptabel.

text: Utredning

text: Handlingar i Lantmäterimyndighetens i Södermanlands län ärende D06100 hämtades in.

text: Lantmäterimyndigheten anmodades därefter att göra en utredning och yttra sig över Aktelo AB:s anmälan. I remissvaret anförde Lantmäteriet – genom generaldirektören BB – följande. [.]

text: Eftersom Lantmäteriet sedan den 1 september 2008 är en myndighet lämnas yttrandet av Lantmäteriets centrala ledning. Överlantmätaren i Södermanland har efter utredning avgivit yttrande i ärendet. Detta yttrande bifogas. Av yttrandet framgår handläggningen av förrättningen och de frågeställningar som myndigheten haft att hantera under förrättningen. Beslut i förrättningen kommer att meddelas under vecka 45. Enligt Lantmäteriets uppfattning har myndigheten handlagt förrättningen på ett godtagbart sätt under de förutsättningar som förelegat. [.]

text: Överlantmätare CC anförde följande i sitt yttrande (bilagorna utelämnas här).

text: [.] Anmälan avser ärende D06100, där möjligheten till ledningsrätt för en telemast prövas. Markägaren, först DD sedan AB Hvalfisken, motsätter sig sökandens, Svenska UMTS-nät genom ombudet Aktelo Aktiebolag, yrkanden. Lantmäterimyndigheten har således att pröva om sökanden tvångsvis kan erhålla ledningsrätt för det begärda ändamålet i yrkat läge och omfattning. Lantmäterimyndigheten ska enligt

text: 19 § ledningsrättslagen

text: utreda förutsättningarna för ledningsrättsupplåtelsen. Utredningen innefattar rådplägning med sakägarna och vid behov samråd med berörda myndigheter. Då yrkandet, som i detta fall, inte baserar sig på en överenskommelse utan avser tvångsvis markåtkomst ställs extra hårda krav på lantmäterimyndighetens prövning. Bl.a. ska lantmäterimyndigheten pröva om föreslaget läge är det bästa läget samt om fördelarna med upplåtelsen överväger olägenheterna,

text: 5 § ledningsrättslagen

text: . Endast under de förutsättningarna kan ledningsrätt upplåtas tvångsvis mot markägarens vilja. Prövningen av dessa frågor är beroende av att markägarens synpunkter kan inhämtas. Ärendet inkom till lantmäterimyndigheten den 12 januari 2006. Förrättningslantmätaren påbörjade arbetet med förrättningen under maj månad 2006. Försöken att delge fastighetsägaren DD ansökan, var enligt dagboksanteckningar till en början fruktlösa, varför det första utsatta sammanträdet i juni 2006 ställdes in. Se aktens dagboksblad, bilaga 1. Förrättningslantmätaren kallade till ett nytt sammanträde vilket hölls den 26 oktober 2006. Se protokoll 1, bilaga 2. Markägaren uteblev även från detta sammanträde. Av dagboksbladet framgår förrättningslantmätarens försök att dels initialt delge markägaren ansökan, dels att få till stånd en rådplägning med markägaren rörande den begärda ledningsrätten. För att kunna göra lämplighetsbedömningen enligt 5 och

text: 9 § ledningsrättslagen

text: behöver lantmäterimyndigheten inhämta markägarens synpunkter. Av dagboksanteckningar framgår att det generellt sett har varit mycket svårt att få kontakt med markägaren. Markägaren har också under ärendets gång hävdat att det finns bättre alternativ för mastens placering, vilket bl.a. framgår av sammanträdesprotokoll från 2008-09-12. Fastigheten överläts 2007-08-28 till AB Hvalfisken. Vid det andra sammanträdet som hölls den 12 september 2008 hävdade markägaren att platsen där masten avses uppföras är tänkt som bergtäkt, se bilaga 3. Av protokollet framgår att alternativa placeringar diskuterades. Utredningen, p g a JO-anmälan, visar att Lantmäteriet haft svårigheter att få till stånd en prövning av lämpligheten av en ledningsrättsupplåtelse. Detta till stor del beroende av svårigheter att nå markägaren. På Aktelo AB:s begäran har Lantmäteriet gått med på att ersätta ursprunglig förrättningslantmätare i ärendet med en kollega. Den av Aktelo AB framförda synpunkten, att Lantmäteriet avvaktar ett ”giltigt” bygglov, är inte fullt relevant i sammanhanget enligt EE, som är närmaste chef till berörda förrättningslantmätare. Enbart att ursprunglig bygglovhandläggning var behäftad med brister och därför överklagades, har inte varit den bestämmande

text: förutsättningen för ärendets handläggning. Ärendets tvångskaraktär samt bristande kontakt med markägaren har i hög grad påverkat myndighetens hantering. Bygglovsärendet återförvisades under 2007 från länsstyrelsen till Trosa kommun för förnyad handläggning med anledning av att markägaren inte givits tillfälle att yttra sig mm, se tjänstemannaanteckning från 2006-11-07. Nytt bygglovsbeslut fattades av Trosa kommun den 19 februari 2008. Lantmäteriets handläggare delgavs beslutet den 10 mars 2008. Den 8 april nådde den fulla dokumentationen rörande bygglovsbeslutet handläggaren. Efter semestern 2008, den 5 augusti, sker kallelse till nytt sammanträde. P g a ärendets tidsutdräkt har flera diskussioner förts med berörda förrättningslantmätares chef, EE. Diskussioner har bl.a. förts mellan EE och Aktelo AB rörande behovet av bygglov för att tvångsvis erhålla ledningsrätt för bygglovspliktig anläggning. Enligt

text: ledningsrättslagen

text: är det vid tvångsvis upplåtelse av ledningsrätt av betydelse om sökanden har möjlighet att uppföra och behålla angiven anläggning. Saknas möjligheten att bibehålla anläggning är olägenheterna för markägaren sannolikt större än fördelarna för ledningshavaren varför förrättningen då ska inställas,

text: 5 § ledningsrättslagen

text: . Enligt EE har diskussioner förts internt rörande hur beständiga de förutsättningar som ligger till grund för ett ledningsrättsbeslut ska vara. Rörande bygglov så har diskussionen landat i att ett beviljat bygglov, oavsett om det är överklagat eller inte, kan ligga till grund för ett ledningsrättsbeslut. Att beslutet är överklagat ska generellt inte påverka Lantmäteriets prövning av saken om det inte är uppenbart att beslutet är felaktigt. Enligt EE har han vid ett flertal tillfällen diskuterat lantmäterimyndighetens prövning av denna fråga med företrädare för Aktelo AB samtidigt som frågan diskuterats internt. EE har vid det senaste samtalet med Aktelo AB, som var någon gång under våren eller försommaren 2008, meddelat att det överklagade bygglovet inte utgör hinder för upplåtelsen av ledningsrätt i ärende D06100. Kommunikationen från bolaget till Lantmäteriet har, till den del kommunikationen riktats till respektive förrättningslantmätares närmaste chef, EE, främst skett via telefon. EE säger sig varit tillgänglig i stort sett dagligen. Enligt EE har diskussionerna med bolaget ibland varit långa och uppfattningen om hur lantmäterimyndighetens prövning ska gå till har inte delats av parterna i alla delar. EE har dock inte uppfattat det som brister i kommunikationen, snarare olika ståndpunkter i sakfrågan. Lantmäteriet har utifrån rådande förutsättningar hittills, handlagt ärendet så skyndsamt som möjligt. Beslut i ledningsrättsärendet kommer enligt uppgift från förrättningslantmätaren att tas under v 45.

text: AA kommenterade remissvaret.

text: Rättslig reglering

text: Varje ärende där någon enskild är part ska enligt

text: 7 § förvaltningslagen (1986:223)

text: handläggas så enkelt, snabbt och billigt som möjligt utan att säkerheten eftersätts. När ett ärende anhängiggjorts hos en myndighet kommer det an på denna att driva fram ärendet till ett avgörande.

text: Om det för prövningen av t.ex. en förrättning enligt

text: ledningsrättslagen

text: är av synnerlig vikt att någon fråga, som är föremål för prövning i annan ordning först avgörs, får lantmäterimyndigheten förklara förrättningen vilande i avvaktan på att frågan avgörs. (jfr 4 kap. 39 § första stycket fasighetsbildningslagen [1970:988] och

text: 16 § ledningsrättslagen

text: Anser en sakägare att förrättningen onödigt uppehålles genom lantmäterimyndighetens beslut får han överklaga beslutet enligt

text: 15 kap. 4 § fastighetsbildningslagen

text: och

text: 28 § ledningsrättslagen

text: . En part har således möjlighet att få till stånd en överprövning av bl.a. beslut om vilandeförklaring. Av

text: 4 kap. 33 a § fastighetsbildningslagen

text: framgår att lantmäterimyndigheten skriftligen ska underrätta kända sakägare om innehållet i beslutet och om hur beslutet kan överklagas.

text: Bedömning

text: Av remissvaret framgår att det inom lantmäterimyndigheten och tillsammans med företrädare för bolaget förts diskussioner om vilken betydelse prövningen av bolagets ansökan om bygglov i detta fall haft för den prövning som ska ske i ledningsrättsärendet. Enligt remissvaret kom lantmäterimyndigheten fram till att den omständigheten att ett meddelat bygglov överklagats till högre instans och därmed inte vunnit laga kraft inte utgjorde något hinder för myndigheten att ta ställning till ansökan om ledningsrätt. Den uppfattningen har enligt remissvaret muntligen förmedlats till företrädare för bolaget. AA har å sin sida pekat på att myndigheten för honom uttryckligen förklarat att ledningsrättsärende skulle vila i avvaktan på ett slutligt ställningstagande i bygglovsfrågan. Det kan konstateras att lantmäterimyndigheten och AA har delvis olika uppfattningar om vad som förekommit vid kontakterna dem emellan i denna fråga. Så mycket är dock klart att det har varit lantmäterimyndighetens uppfattning att ett beslut i ledningsrättsärendet förutsatte i vart fall ett beslut i bygglovsfrågan i första instans.

text: Det kan konstateras att det förekommit uppehåll i handläggningen under den tid bygglovsärendet var föremål för prövning. Något formellt beslut om vilandeförklaring har emellertid inte fattats. Frågan om det i detta fall fanns skäl att låta ledningsrättsärendet vila i avvaktan på ett ställningstagande i bygglovsfrågan är en sådan bedömningsfråga som JO normalt inte uttalar sig om. Mot bakgrund av vad som kommit fram finns dock skäl att erinra om bestämmelsen i

text: 7 § förvaltningslagen

text: och om vikten av att en vilandeförklaring kommer till uttryck genom ett formligt beslut och att berörda sakägare underrättas om beslutet och hur det kan överklagas.

text: Ärendet avslutas.


avgjordAv: Justitieombudsmannen Katarina Påhlsson

nyckelord:
Allmänna handlingar
Anonymitet
Information

title: Anmälan mot Eksjö tingsrätt med påstående om åtgärd i strid med efterforskandeförbudet vid en begäran om att få ta del av allmänna handlingar

sammanfattning: På en enskild persons förfrågan om att få en allmän handling skickad till sig svarade Eksjö tingsrätt med att begära vissa uppgifter, bl.a. den enskildes personnummer. Det rådde inte någon sekretess för uppgifterna. JO konstaterar att den som begär att få allmänna handlingar per post eller e-post kan behöva lämna vissa uppgifter för fakturering, men understryker att det med hänsyn till det s.k. efterforskandeförbudet är viktigt att myndigheten formulerar sig med noggrannhet. Den enskilde får nämligen inte ges uppfattningen att han eller hon måste lämna uppgifter för att få del av handlingarna. Saklig och klar information om varför uppgifterna efterfrågas och om alternativa sätt att ta del av handlingarna bör ges, inte bara på domstolens webbplats utan även i direkt kontakt med enskilda.

text: Anmälan

text: I en anmälan som kom in till JO den 7 april 2021 klagade AA på Eksjö tingsrätt med anledning av handläggningen av hans begäran att få del av allmänna handlingar. Till sin anmälan bifogade han e-postkorrespondens som han haft med tingsrätten.

text: Av handlingarna framgick att AA kontaktade tingsrätten per e-post lördagen den 3 april 2021 och begärde att få ta del av ett förhör. Han ville få det skickat till sig.

text: Den 6 april 2021 svarade tingsrätten honom följande:

text: Hej,

text: Förundersökningar lämnas endast ut i pappersform.

text: Detta medför en avgift.

text: Vid beställning så behöver vi följande: Fakturaadress leveransadress

text: Personnummer eller organisationsnummer.

text: AA menade att tingsrätten försökte efterforska hans identitet i strid med bestämmelsen i

text: 2 kap. 18 § tryckfrihetsförordningen

text: (TF).

text: Utredning

text: JO begärde att Eksjö tingsrätt skulle yttra sig över anmälan och lämna upplysningar om handläggningen av begäran. Av yttrandet skulle det särskilt framgå hur handläggningen förhöll sig till

text: 2 kap. 18 §

text: TF samt vilka alternativ till betalning som finns och ges av tingsrätten när enskilda gör framställningar om att få kopior av allmänna handlingar.

text: Eksjö tingsrätt lämnade följande remissvar (underyttrande och övriga bilagor har utelämnats här):

text: Redogörelse för omständigheter med bäring på begäran och handläggningen av densamma

text: Som framgår av bilaga till JO:s begäran om yttrande begärde AA den 3 april 2021 i ett e-postmeddelande ställt till bland annat Eksjö tingsrätt att tingsrätten skulle skicka förhör med [namnet utelämnat här, JO:s anm.] i mål där en viss person [namnet utelämnat här, JO:s anm.] var åtalad för hets mot folkgrupp. Epostmeddelandet hade ärendemeningen Allmän handling. Begäran skickades vidare internt på domstolen till en intern e-postbrevlåda som de medarbetare som hanterar begäran om allmän handling har tillgång till och använder sig av, däribland [namnet utelämnat här, JO:s anm.]. Från den e-postbrevlådan (TEK – Beställningar) skickades det nu ifrågasatta svaret på morgonen den 6 april, som var första arbetsdag efter påskhelgen. Handläggaren lämnade då ett standardiserat svar utifrån hur han uppfattade begäran (det svarsmeddelande som begäran av yttrande tar sikte på). Begäran kom in via e-post och handläggaren uppfattade att AA med ”skicka” menade att förhöret skulle sändas till beställaren, dvs. att det inte var ett alternativ att förhöret skulle hämtas på tingsrätten. Det förekommer att begäran om utlämnande av allmänna handlingar föranleder fler frågor mellan den som efterfrågar handlingen och domstolen för att få klarhet i begäran innan något svar lämnas eller någon handling skickas. Om det har varit så i det här fallet framgår inte av det underliggande materialet, men kan inte heller helt uteslutas, men är mindre troligt eftersom svaret skickats ganska snart efter tingsrättens öppnande efter påskhelgen. Om någon ytterligare kommunikation mellan tingsrätten och AA har förevarit som har förtydligat tingsrättens svar kan inte heller klargöras i efterhand eftersom det av tingsrättens lokala gallringsbeslut som gällde vid tidpunkten framgår att inkomna eller expedierade framställningar förfrågningar eller meddelanden av tillfällig betydelse, t.ex. begäran att få del av allmänna handlingar som inte längre är belagda med sekretess och där begäran bifalls, har en gallringsfrist om en månad och alltså är gallrade. Enligt det tillämpningsbeslut av

text: RA-FS 1991:6

text: som gäller på tingsrätten sedan den 5 juli 2021 är motsvarande gallringsfrist två månader (TEK 2021/72). Som tingsrätten redan har varit inne på har beställarens e-postmeddelande kommit in till tingsrättens registratorsbrevlåda. Det går dock inte att utläsa om epostmeddelandet har skickats direkt som ett e-postmeddelande till tingsrätten eller om beställaren har använt e-tjänsten ”Beställ domar, beslut eller handlingar” som nås via domstol.se: https://www.domstol.se/tjanster-ochblanketter/ Om beställningen av t.ex. ett förhör görs via e-tjänsten så hänvisas beställaren vidare till tingsrättens e-postbrevlåda. Även en beställning som sker via e-

text: tjänsten kommer alltså in till registratorsbrevlådan. Om beställningen har gjorts via e-tjänsten så har beställaren via en informationstext först upplysts om hur man kan göra för att vara anonym […]. Av den informationstexten framgår bland annat att om beställaren vill vara anonym när hen beställer allmänna handlingar så rekommenderas hen att besöka domstolen och att handlingarna kan hämtas på plats och att eventuell avgift kan betalas kontant.

text: Redogörelse för de bestämmelser som kan ha betydelse för bedömningen av domstolens agerande i det aktuella fallet m.m.

text: Var och en har rätt att ta del av allmänna handlingar som inte omfattas av sekretess, se

text: 2 kap. 1 § tryckfrihetsförordningen

text: (TF). Utlämnande kan ske genom att den som begär ut handlingen utan avgift tar del av handlingarna på stället eller genom att hen får handlingarna skickade till sig, se 2 kap. 15 och 16 §§ TF. Det finns ingen skyldighet för domstolar och andra myndigheter att lämna ut handlingar per e-post, utan det är ett lämplighetsövervägande som domstolen får ta ställning till. Utlämnande av t.ex. kopior av handlingar eller kopia av ljudbandsupptagning ska ske mot en avgift, se

text: 15 § avgiftsförordningen (1992:191)

text: . Den som begär att få ta del av en allmän handling har rätt att vara anonym. Det innebär att myndigheten inte får efterforska vem det är som begär ut en allmän handling eller för vilket syfte det görs, se

text: 2 kap. 18 §

text: TF (s.k. efterforskandeförbud). Undantagsvis får en myndighet begära sådana uppgifter om det är en förutsättning för en sekretessprövning, något som den sökande ska underrättas om (Tansjö m.fl.,

text: Tryckfrihetsförordningen

text: [1 jan 2021, JUNO] kommentar till

text: 2 kap. 18 §

text: ). Ibland kan det även vara nödvändigt för en myndighet att be om kontaktuppgifter för att kunna genomföra viss service. Det ska då stå klart för den sökande att det inte är ett krav att bryta anonymiteten för att få ut handlingen (se JO 2000/01 s. 580 f.).

text: Närmare om omständigheter kring betalningen av en beställd kopia av en allmän handling

text: Som framgår av informationstexten på domstol.se så rekommenderas den som vill vara anonym, vilket man har rätt att vara, att besöka domstolen vid beställning av handlingar och det anges att beställda handlingar hämtas på plats och ev. betalning sker på domstolen. Om en begärd handling hämtas på domstolen så kan betalning ske via betalkort på domstolen av den som vill ha handlingen eller någon annan som följer med (dvs. genom ombud). Om sådan betalning görs med betalkort så är det möjligt för handläggaren vid domstolen att registrera ”sekretess, sekretess” i namnfältet i stället för namnet. I fältet för personnummer kan ett numeriskt korrekt värde, exempelvis 19010101-0106, anges i stället för personnumret. Domstolen har av såväl säkerhets- som ekonomiadministrativa skäl inte längre någon kontantkassa. Så har det varit sedan i vart fall 2017. Jag kan dock inte se att tingsrätten kan vägra att ta emot betalning kontant om någon skulle vilja hämta en kopia av en begärd allmän handling på domstolen, utan det skulle domstolen få hantera. När det gäller allmänna handlingar som skickas till beställaren så faktureras dessa. Fakturering sker enligt anvisade rekommendationer från Domstolsverket. Domstolsverket har tagit fram riktlinjer för att ta betalt för kopior av allmänna handlingar (DV 649-2015) […]. Enligt den senaste revisionen C daterad den 12 december 2016 som finns tillgänglig på domstolarnas intranät så hänvisar riktlinjerna under rubriken ”3.5.3 Betalningssätt” till sidorna om ekonomiadministration på intranätet angående rutiner vid fakturering. Av informationen om Kundfaktura på intranätet, dvs. de ekonomiadministrativa sidorna […], så framgår att om en kund vill betala för kopior av allmän handling

text: mot faktura måste personnummer anges vid beställningen. Personnumret syns inte på fakturan, utan används endast vid distribution av fakturan (om kunden har Kivra) och vid eventuell indrivning av obetald faktura (jfr förordningen 1993:1138 om hantering av statliga fordringar). På samma ställe anges att en kund har rätt att vara anonym vid beställning av kopia av allmän handling, men då måste betalning ske på domstol. Intranätet hänvisar vidare till en sida med information om andra inbetalningssätt än faktura. På den hänvisade sidan […], så anges såvitt gäller avgifter för kopior av allmänna handlingar endast betalning med kort på domstol, eller i undantagsfall med kontanter på domstol, som betalsätt. Det anges särskilt att domstolarna inte kan ta emot checkar. På intranätets sida Försäljningsorder och kundfakturaunderlag […], anges hur fakturaunderlaget ska skapas och länkas till kundfakturaunderlaget […].

text: Utifrån detta har tingsrätten hittills efterfrågat personnummer eller organisationsnummer för att kunna fakturera betalningen när den ska ske på distans. Som tingsrätten har uppfattat det bakomliggande syftet med denna hantering så tar den sikte på domstolens behov av att veta vem det är som har gjort betalningen för att kunna placera betalningen korrekt men möjliggör också för domstolen att kunna betala tillbaka en felaktig betalning. Som tingsrätten redan varit inne på så möjliggör en sådan rutin också ett återkrav om det skulle bli aktuellt. I riktlinjerna för att ta betalt för kopior av allmänna handlingar anges under rubriken ”3.5.3 Betalningssätt” att också postförskott bör användas om domstolen känner till att det är svårt att få betalt av den aktuelle beställaren. Det skälet till att använda postförskott har dock förändrats mot bakgrund av bestämmelsen i

text: 6 kap. 1 a § andra stycket offentlighets- och sekretesslagen

text: som sedan den 1 januari 2021 medger möjlighet att i vissa fall begära förskottsbetalning. När man läser vidare på de ekonomiadministrativa sidorna om bl.a. postförskott […], så anges att det kan användas då kunden vid upprepade tillfällen inte har betalat sina fakturor. Postförskott är alltså inte av Domstolsverket anvisat som ett mer anonymt sätt att betala, även om tingsrätten antar att det vid sådan befordran inte krävs att något personnummer anges till domstolen. Förr var det inte helt främmande att kontanter skickades i kuvert. Om domstolen skulle få en sådan försändelse så kan jag inte se annat än att tingsrätten skulle behöva hantera den. Det är dock inget förfarande som tingsrätten vill rekommendera. Tingsrätten har varit i kontakt med Domstolsverket med anledning av denna remiss för att efterhöra om det finns någon annan rutin som tingsrätten av misstag förbisett. Efter ett antal ställda frågor har tingsrätten från ekonomisupporten och enheten för ekonomistyrning fått beskedet att det torde vara möjligt att låta en beställare av allmänna handlingar få besked om ett bankgironummer som tillhör Sveriges Domstolar och sedan ange någon form av påhittad referens som ändå anger vad betalningen avser. Enligt Domstolsverket torde ett sådant tillvägagångssätt fungera för enstaka betalningar men inte för större mängder. På så sätt skulle man undvika att registrera några uppgifter som kan kopplas till en individ i ekonomisystem inom Sveriges Domstolar. Detta förfaringssätt verkar dock som tingsrätten uppfattar det obeprövat och har inte tidigare varit känt för tingsrätten. Domstolsverket har i sitt svar till tingsrätten också pekat på att tingsrätten inte kan hindra att banken registrerar var pengarna kommer ifrån (avsändarkonto) vid eventuell betalning och att den sedan eventuellt framgår i de ekonomiadministrativa system som domstolarna använder.

text: Tingsrättens hantering i det aktuella fallet

text: AA har begärt att få del av en allmän handling i form av ett vid en huvudförhandling upptaget förhör (en ljudfil). Han har haft rätt att få del av en kopia av ljudinspelningen av det inspelade förhöret. Ljudfilen omfattas av TF:s handlingsbegrepp. Tingsrätten har bedömt att det inte var lämpligt att lämna ut

text: den efterfrågade handlingen genom att maila den eftersom ett sådant utlämnande skulle underlätta en omfattande spridning av materialet som kan leda till integritetsrisker. Detta har dock olyckligtvis uttrycks felaktigt i svarsmeddelandet, där medarbetaren i stället av förbiseende har angett att förundersökningar endast lämnas ut i pappersform. Jag uppfattar dock att avsikten har varit att förmedla för AA att förhöret inte kunde mailas direkt till honom. Det har dock inte varit tydligt i svaret, utan svaret har av misstag formulerats felaktigt i den delen (som dock inte torde vara den ifrågasatta delen). AA har alltså i stället haft rätt att ta del av ljudfilen på domstolen eller genom att hämta en kopia av ljudinspelningen på rättens kansli eller genom att få den skickad till sig per post. Eftersom AA har efterfrågat att förhöret ska skickas har medarbetaren i svaret utgått från att AA ville ha handlingen just skickad till sig. Med utgångspunkten att handlingen skulle skickas till honom har AA inte upplysts om möjligheten att hämta inspelningen på domstolen. För att kunna skicka handlingen/inspelningen till AA har tingsrätten efterfrågat leveransadress. I svaret till AA har angetts att ”Vid beställning behöver vi [dvs. domstolen] fakturaadress leveransadress”. Tingsrätten menar att det har varit tillräckligt tydligt att domstolen har behövt uppgiften om leverans- och fakturaadress vid en eventuell beställning för att kunna utföra den efterfrågade servicen (leveransen) och att domstolen därför haft fog för att fråga efter uppgiften (Jfr JO 2000/01 s. 580 f.). Det måste också ha stått klart för AA i vilket syfte som adressen efterfrågades. I tingsrättens svar har även personnummer eller organisationsnummer efterfrågats. Detta har gjorts endast i syfte att möjliggöra fakturering för den aktuella avgiften. För kopior av ljudinspelningar som lämnas ut på CD eller DVD tas en avgift om 120 kr ut. För kopior av ljudinspelningar som lämnas ut på USB-minne tas en avgift ut motsvarande inköpspris, se Att ta betalt för kopior av allmänna handlingar – riktlinjer (DV 649-2015) avsnitt 3.3. Även raden ”Personnummer eller organisationsnummer” i svaret är alltså något som domstolen behöver vid en eventuell beställning. Genom att det har stått på en separat rad så har det måhända inte framgått tillräckligt tydligt för AA, vilket tingsrätten i så fall beklagar. Det har aldrig varit fråga om att få reda på mer om beställaren i något annat syfte än att möjliggöra serviceåtgärden leverans och tillhörande fakturering. Tingsrätten tar dagligen emot ett mycket stort antal förfrågningar om allmänna handlingar. De flesta görs per e-post och tar sikte på att handlingar ska skickas till beställaren. Tingsrätten har efter remissen sett över sina rutiner vid svar på liknande förfrågningar. Tingsrätten har nu i svaren tydliggjort att den som begär handlingen dels har rätt att ta del av handlingen i de delar som inte omfattas av sekretess antingen genom att hämta en kopia på domstolen eller att få den skickad per post, mot avgift, dels att om beställaren vill få handlingen skickad till sig så behöver tingsrätten leveransadress och uppgifter för att fakturera avgiften: personnummer eller organisationsnummer och fakturaadress, dels att om beställaren vill vara anonym så går det bra att hen kommer till tingsrätten och betalar med bankkort eller kontant. Genom den ändrade rutinen är avsikten att tydligare förklara de alternativ som finns och att tydligt ange varför ett ev. personnummer skulle behöva bli aktuellt. I det aktuella fallet menar tingsrätten att det har funnits fog för medarbetaren på tingsrätten att uppfatta begäran som att AA just ville ha handlingen skickad till sig och att det därför inte har varit fel att inte upplysa denne om möjligheten att komma till tingsrätten. Det svar som i övrigt har lämnats har utformats enligt ett tidigare standardsvar i liknande situationer som har efterfrågat fakturaadress och leveransadress. Den efterfrågade uppgiften om personnummer eller organisationsnummer har hänfört sig till möjligheten att skicka en faktura till AA. Det har dock olyckligtvis inte varit tydligt i svaret. Tingsrättens avsikt har dock aldrig varit något annan än att använda denna uppgift för att kunna skicka en faktura om en beställning gjordes.

text: Som framgått har tingsrätten numera även sett över sina rutiner och förtydligat svaren till förekommande av framtida missförstånd eller otydligheter. När det gäller fakturering som betalningsrutin så har tingsrätten följt de anvisningar som Domstolsverket hittills tillhandahåller. Tingsrätten har också hört sig för med ett antal andra domstolschefer och fått besked om att andra domstolar fakturerar på motsvarande sätt. Tingsrätten konstaterar dock att det finns en risk att de regelverk som reglerar ekonomiadministration och återkrav riskerar att kollidera med den grundlagsskyddade rätten att vara anonym, i vart fall när beställaren i en modern tid vill göra sin beställning på distans. AA kommenterade remissvaret.

text: Bedömning

text: Tingsrätten har i sitt remissvar lämnat en redogörelse för den rättsliga reglering som är aktuell i ärendet. Jag hänvisar till den.

text: I en tid där det blir allt ovanligare att betala med kontanta medel och där i princip allt människor gör lämnar digitala spår är det en utmaning att fullt ut upprätthålla anonymitetsskyddet i

text: tryckfrihetsförordningen

text: . Möjligheten att förmedla information och enkelt tillhandahålla allmänna handlingar är desto större. Jag noterar att tingsrätten lämnar klara och sakliga upplysningar på sin webbplats om hur en enskild kan gå till väga för att ta del av allmänna handlingar anonymt. Det framgår att det finns möjlighet att ta del av handlingarna på plats och att betala för eventuella kopior kontant. Informationen är såvitt jag kunnat överblicka likalydande på andra allmänna domstolars webbplatser. Enligt min mening är detta mycket tillfredställande. Av tingsrättens remissvar framgår att det dessutom på plats går att betala med kort utan att uppge några personuppgifter.

text: Informationen som ges på domstolens webbplats om alternativa sätt att ta del av allmänna handlingar kan enligt min mening med fördel lämnas även vid direkta förfrågningar från enskilda. När en enskild upplyses om att domstolen vid ett utlämnande per post eller e-post behöver vissa uppgifter för fakturering bör den också förklara varför uppgifterna efterfrågas. Med hänsyn till det s.k. efterforskandeförbudet vill jag understryka vikten av att myndigheten formulerar sig med noggrannhet. Den enskilde får förstås inte ges uppfattningen att han eller hon måste lämna uppgifterna för att få del av handlingarna. En annan sak är om det finns skäl för en sekretessprövning. Då får en myndighet visserligen efterforska vem det är som begär att få ta del av en allmän handling eller i vilket syfte begäran görs, men aldrig i större utsträckning än vad som behövs för att myndigheten ska kunna pröva om det finns hinder mot att handlingen lämnas ut (se

text: 2 kap. 18 §

text: TF).

text: AA:s förfrågan, som avsåg en allmän handling utan sekretessbelagda uppgifter, innehöll inte bara hans e-postadress utan även hans för- och efternamn. Han hade således själv till viss del redan gjort sin identitet känd när tingsrätten i sitt svar efterfrågade hans personnummer eller organisationsnummer samt adressuppgifter. Även andra uppgifter än namnet som ger information om vem

text: den enskilde är får dock i och för sig anses omfattas av efterforskandeförbudet, detta oavsett om personen uppgett ett namn eller inte.

text: Jag har ingen anledning att ifrågasätta tingsrättens uppgift om att syftet med att efterfråga bl.a. AA:s personnummer var att kunna möta hans begäran om att få handlingen skickad till sig. För det ändamålet behövde han alltså lämna vissa faktureringsuppgifter. Som framgår ovan är det lämpligt att vara tydlig med varför man efterfrågar uppgifterna och att informera om att det finns alternativ om den enskilde inte vill lämna dem. Det meddelande som tingsrätten skickade till AA, i enlighet med domstolens då gällande rutiner, kunde enligt min mening ha formulerats mer noggrant i dessa delar. Jag finner dock inte tillräckliga skäl att kritisera tingsrätten för detta. Avslutningsvis vill jag framhålla att jag ser positivt på att tingsrätten sett över sina rutiner och nu har förtydligat standardsvaret i sina svarsmeddelanden.

text: Det som i övrigt har framkommit i ärendet ger inte anledning till några ytterligare åtgärder eller uttalanden från min sida.

text: Ärendet avslutas.


title: Förnyad kritik mot Inspektionen för vård och omsorg för långsam handläggning av ett klagomålsärende enligt patientsäkerhetslagen. Även uttalanden om myndighetens handläggningstider generellt i sådana ärenden

sammanfattning: JO har under senare år i flera beslut kritiserat IVO för långsam handläggning av klagomålsärenden. I en anmälan till JO klagade en anmälare på IVO för långsam handläggning av ett klagomålsärende. Handläggningstiden i det ärendet uppgick till två år och två månader. ChefsJO konstaterar att handläggningstiden klart har överstigit vad som är rimligt och acceptabelt och kritiserar IVO för den långsamma handläggningen av ärendet. ChefsJO konstaterar vidare att det av utredningen framgår att IVO:s handläggningstider för klagomålsärenden även generellt sett är för långa. ChefsJO har för avsikt att följa myndighetens utveckling på området. Mot bakgrund av att Riksrevisionen genomför en granskning av IVO:s hantering av klagomål på hälso- och sjukvårdsområdet lämnar chefsJO över en kopia av beslutet till Riksrevisionen för kännedom.

text: Bakgrund

text: JO har under senare år i flera beslut kritiserat Inspektionen för vård och omsorg (IVO) för långsam handläggning av klagomålsärenden enligt

text: patientsäkerhetslagen (2010:659)

text: . I mitt beslut den 27 juni 2024 konstaterade jag att IVO har haft problem med långsam handläggning under en längre tid och att de aktuella ärendena utvisade att myndighetens problem med långa handläggningstider kvarstod. Jag upplyste även om att jag avsåg att följa utvecklingen på området.

text: Se bl.a. beslut den 28 oktober 2015, dnr 5787-2014 m.fl., den 31 mars 2017, dnr 6- 2016, den 15 februari 2021, dnr 6460-2020, den 25 mars 2022, dnr 202-2021, och beslut den 27 juni 2024, JO 2024 s.100, dnr 8914-2022 m.fl.

text: Anmälan

text: I en anmälan som inkom till JO den 2 april 2024 framförde AA klagomål mot IVO angående handläggningen av ett klagomålsärende mot Länssjukhuset Ryhov inom region Jönköpings län. I anmälan anförde hon bl.a. att ärendet pågått i över två år och IVO fortfarande inte hade meddelat något beslut i ärendet.

text: Utredning

text: JO hämtade först in en ärendeöversikt för det aktuella klagomålsärendet.

text: JO begärde därefter att IVO skulle yttra sig över anmälan. Myndigheten ombads även redogöra för bl.a. de generella handläggningstiderna för klagomålsärenden och vilka eventuella åtgärder som vidtagits för att förkorta handläggningstiderna.

text: I sitt yttrande den 28 juni 2024 anförde IVO bl.a. följande.

text: Redogörelse för IVO:s handläggning av klagomålsärendet

text: Det aktuella klagomålet inkom till myndigheten, avdelning sydöst den 16 mars 2022 (IVO:s ärende med diarienummer 3.4.1-10476/2022). Bekräftelsebrev om att myndigheten tagit emot anmälan skickades till anmälaren den 22 mars 2022. Begäran om handlingar skickades till Region Jönköpings län den 22 mars 2022. Tjänsteanteckning upprättades över telefonsamtal mellan handläggare på IVO och anmälaren den 28 mars och den 8 april 2022. Skrivelse från anmälaren inkom den 8 april 2022. Begärda handlingar från Region Jönköpings län inkom den 21 april 2022. Komplettering via två mail inkom från anmälaren den 25 april och den 23 juni 2022 inkom mail med ljudfiler. Beslut från JO daterat 14 september 2022 avseende anmälarens klagomål mot Region Jönköpings län inkom den 16 september 2022. JO avslutade ärendet och överlämnade anmälan till IVO. Tjänsteanteckning upprättades över telefonsamtal mellan anmälaren och handläggare på IVO den 12 oktober 2022, den 14 november 2022, den 23 augusti 2023 och den 18 oktober 2023. Handlingar och yttrande från Region Jönköpings län kommunicerades med anmälaren den 25 oktober 2023 för yttrande senast den 10 november 2023. Begäran om komplettering skickades till Region Jönköpings län den 25 oktober 2023 p.g.a. ofullständig kopia av handling som inkommit till IVO. Begärd komplettering inkom den 30 oktober 2023. Yttranden från anmälaren inkom via mail den 1 och 2 november 2023. Kommunicering av inkomna handlingar och material, såsom ljudfiler på USB samt skärmdumpar från anmälaren, skedde med Region Jönköpings län den 11 november 2023 för yttrande senast den 24 november 2023. Region Jönköpings län begärde och beviljades anstånd den 26 november 2023 att inkomma med yttrande till den 6 december 2023. Den 28 november 2023 beviljades ytterligare anstånd till den 8 december 2023. Anmälaren inkom med kompletterande yttranden, varav en ljudfil, via mail den 29 november och den 1 december 2023.

text: Tjänsteanteckning upprättades den 7 december 2023 över telefonsamtal mellan Diskrimineringsombudsmannen och handläggare på IVO angående IVO:s handläggning av klagomålsärendet. Yttrande och handlingar från Region Jönköpings län inkom den 7 december 2023. Yttrande från anmälaren inkom via mail den 5 januari 2024. Kommunicering av IVO:s förslag till beslut och inkomna handlingar från Region Jönköpings län skedde med anmälaren den 12 april 2024 med svarsdatum den 6 maj 2024. Kommunicering av IVO:s förslag till beslut skedde med Region Jönköpings län den 12 april 2024 med svarsdatum den 6 maj 2024. Synpunkter på förslag till beslut från anmälaren inkom till IVO den 13 maj 2024. Beslut fattades av IVO den 20 maj 2024. IVO konstaterade i beslutet att det fanns brister gällande Region Jönköpings dokumentation den 3 och 4 februari 2022. IVO fann inga brister vad gäller vård och behandling under den granskade perioden från den 2 februari till den 8 februari 2022. Ärendet avslutades därmed.

text: IVO:s bedömning av handläggningen samt relevanta bestämmelser

text: Relevanta bestämmelser och förarbeten Anmälan om klagomål mot hälso- och sjukvården och dess personal regleras i 7 kap. 10-18 §§ PSL. Av 7 kap. 10 § första stycket PSL framgår IVO:s skyldighet att pröva klagomål och i

text: 7 kap. 11 § samma lag

text: regleras under vilka förutsättningar IVO får avstå från att utreda ett klagomål. Av 7 kap. 13-17 §§ PSL framgår hur ett klagomål ska utredas hos IVO och av

text: 7 kap. 18 § samma lag

text: framgår hur IVO ska avgöra ärenden om klagomål. Enligt 10 kap. 13 § PSL får beslut i klagomålsärenden inte överklagas. När ett klagomål inkommer till IVO görs en bedömning av om ärendet ska utredas eller om IVO kan avstå från att utreda klagomålet i enlighet med 7 kap. 11 § PSL. Ärenden som IVO utreder hanteras i kronologisk ordning. En myndighet ska vid all ärendehandläggning beakta vissa grundläggande krav som framgår av bestämmelserna i

text: förvaltningslagen (2017:900)

text: , FL. Ett grundläggande syfte med

text: förvaltningslagen

text: är att värna den enskildes rättssäkerhet i vid bemärkelse (

text: prop. 2016/17:180

text: s.76). Ärenden ska enligt

text: 9 §

text: FL handläggas så enkelt, snabbt och kostnadseffektivt som möjligt utan att rättssäkerheten eftersätts. Bestämmelsen ger uttryck för ett grundläggande kännetecken inom svensk förvaltning nämligen det okomplicerade, förhållandevis snabba och kostnadseffektiva förfarandet, inbegripet själva beslutsfattandet. Att ärendena ska handläggas enkelt och snabbt beskriver på ett adekvat sätt vad som innefattas i kravet på effektivitet (

text: prop. 2016/17:180 s. 74

text: ). För att IVO ska kunna utreda och bedöma klagomålsärenden korrekt är det ofta nödvändigt att medarbetare med olika kompetens granskar underlaget och deltar i bedömningen och beredningen av beslutet. Vid införandet av klagomålsbestämmelserna i PSL uttalades också att ”det är av största vikt att den myndighet som ska ta emot och utreda klagomålen åtnjuter såväl allmänhetens som hälso- och sjukvårdens förtroende. Det innebär bl.a. att Socialstyrelsen (numera IVO, IVO:s anm.) genom rutiner och organisation säkerställer att klagomål och synpunkter tas omhand på ett professionellt sätt som är förutsägbart för den enskilde.” (

text: prop. 2009/10:210 s. 130

text: IVO:s bedömning av handläggningen IVO beklagar den långa handläggningstiden av ärendet som uppgår till närmare 26 månader. Det är väsentligt att enskildas klagomål enligt PSL handläggs och utreds av den kompetens som är nödvändig. Effektivitetsskäl kan inte enligt IVO:s mening motivera avsteg från detta, eftersom en sådan ordning skulle

text: medföra att den enskildes rättssäkerhet åsidosätts. Detta särskilt eftersom beslut i klagomål inte kan överklagas (10 kap. 13 § PSL). Myndigheten har periodvis haft höga balanser med klagomålsärenden. Under 2024 har myndigheten vidtagit ytterligare åtgärder för att komma till rätta med handläggningstiderna och effektivisera handläggningen i klagomålsärendena. Att handläggningen av förevarande ärende har dragit ut på tiden beror på hög belastning hos ansvariga handläggare. Vidare har ärendet varit av komplex karaktär. Det har varit en komplicerad sjukdomsbild och ett komplicerat vårdförlopp, vilket har krävt en omfattande utredning och beredning av medarbetare med olika kompetens.

text: Handläggningstider för klagomålsärenden

text: Nedan redovisas handläggningstider för klagomål som avslutats utan utredning och klagomål som utretts i sak där beslut tagits under 2024. Handläggningstiderna är angiven i dagar. Data är från den 19 juni 2024.

text: Median Medel

text: Utan utredning 9,0 15,6

text: Utrett i sak 550,5 527,6

text: Vidtagna åtgärder för att förkorta handläggningstiderna, effekten av dessa och prognos för myndighetens handläggningstider för klagomålsärenden under kommande år

text: IVO är väl medveten om den tidigare kritik som JO riktat mot myndigheten och allvaret i att enskilda drabbas av orimligt långa handläggningstider. IVO har tidigare vidtagit åtgärder för att effektivisera handläggningen, bl.a. genom att lokalt införa teambaserade arbetssätt så att särskilt utsedda medarbetare kunnat fokusera på klagomålsärenden (se IVO:s yttrande i ärende med dnr 9682-2022 den 22 mars 2023). IVO har under 2023 fortsatt att vidta åtgärder för att ytterligare komma till rätta med de långa handläggningstiderna. Myndighetsledningen ansvarar för att löpande följa upp de ärenden som riskerar att hamna på JK-listan så att dessa kan prioriteras särskilt. Vidare arbetar IVO kontinuerligt med att utveckla arbetssätt och verktyg för att uppnå ökad enhetlighet och stärkt rättstillämpning i de olika ärendeslagen. Det har bl.a. införts ett nytt arbetssätt för gemensam beredning av juridiska frågor samt ett operativt chefsforum. Vidare har IVO arbetat fram digitala verktyg för att bättre kunna följa ärendena under handläggningen. Sedan den 1 mars 2024 har IVO infört ett nytt nationellt arbetssätt i de större ärendeslagen i syfte att effektivisera handläggningen, minska ärendebalanserna och förkorta handläggningstiderna i bl.a. klagomålsärenden. I och med det nya arbetssättet har myndigheten utsett medarbetare som enbart arbetar med klagomålsärenden. För att möjliggöra en tydligare ledning och styrning har en avdelningschef, flera enhetschefer, inspektörer och avdelningsjurister bildat en operativ ledningsgrupp med särskilt ansvar för klagomålsärendena. Den operativa ledningsgruppen följer varje vecka upp produktionen i ärendeslaget som helhet och på individnivå. För att underlätta och tydliggöra uppföljningen av produktionen har myndigheten även arbetat fram ett digitalt verktyg i form av en dashboard som visualiserar framdriften i klagomålsärendena. Vidare har det införts bedömningsmöten som ska effektivisera IVO:s ställningstagande gällande vilka ärenden som ska utredas eller inte. Till ärendeslaget har det även utsetts beslutsfattare som enbart ska fatta beslut i klagomålsärenden. Nästa steg är att se hur myndigheten kan effektivisera det administrativa stödet för att ytterligare förkorta handläggningstiderna.

text: Produktionen i nuläget motsvarar inflödet av klagomålsärenden varje vecka. Med vidtagna åtgärder räknar myndigheten med att minska balanserna under hösten 2024. Målsättningen är att handläggningstiderna för nya klagomålsärenden i genomsnitt inte ska överstiga nio månader under våren 2025.

text: AA fick tillfälle att yttra sig över remissvaret.

text: Bedömning

text: Långsam handläggning Av

text: 9 § första stycket

text: FL framgår den grundläggande förvaltningsrättsliga principen att ett ärende ska handläggas så enkelt, snabbt och kostnadseffektivt som möjligt utan att rättssäkerheten eftersätts.

text: Av utredningen framgår att den aktuella anmälan inkom till IVO den 16 mars 2022 och att beslut i ärendet meddelades den 20 maj 2024. Handläggningstiden uppgick därmed till två år och två månader. IVO har i sitt remissvar anfört att hög arbetsbelastning hos ansvarig handläggare och ärendets komplexitet bidragit till tidsutdräkten. Att ett ärende är av särskilt komplex karaktär kan i vissa fall motivera en något längre handläggningstid än normalt. Det åligger dock IVO att organisera sin verksamhet på ett sådant sätt att handläggningen uppfyller de krav som följer av regleringen i

text: 9 §

text: FL även när det är fråga om ärenden av mer komplicerat slag. Av utredningen beträffande det nu aktuella ärendet framgår att det förekommit flera längre uppehåll i handläggningen. Jag kan konstatera att handläggningstiden klart överstigit vad som är rimligt och acceptabelt. IVO förtjänar kritik för den långsamma handläggningen av ärendet. Generellt om IVO:s handläggningstider i klagomålsärenden IVO har i sitt remissvar redovisat myndighetens handläggningstider avseende bl.a. klagomål som utretts i sak där beslut tagits under 2024. Beträffande dessa framgår att den genomsnittliga handläggningstiden per den 19 juni 2024 uppgick till 527,6 dagar, dvs. lite mer än ett år och fem månader. Medianvärdet för samma period uppgick till 550,5 dagar, dvs. ett år och sex månader. Jag kan således konstatera att myndighetens handläggningstider även generellt sett är för långa.

text: IVO har i sitt yttrande redogjort för ett antal åtgärder som myndigheten vidtagit i syfte att komma till rätta med de långa handläggningstiderna. IVO har vidare anfört att myndighetens målsättning är att handläggningstiderna för nya klagomålsärenden i genomsnitt inte ska överstiga nio månader under våren 2025. Jag ser positivt på att myndigheten fortsätter att vidta konkreta åtgärder för att komma till rätta med de långa handläggningstiderna. Som jag framhållit i tidigare beslut är det inte acceptabelt att enskilda drabbas av orimligt långa handläggningstider. Det gäller inte minst där händelser i vården har lett till allvarliga konsekvenser för en patient. Förevarande ärende visar att IVO alltjämt har problem med långa handläggningstider. Jag avser även fortsättningsvis att följa myndighetens utveckling på området.

text: Övrigt Vad som har framkommit i ärendet i övrigt ger inte anledning till någon åtgärd från min sida. Jag noterar att Riksrevisionen för närvarande genomför en granskning av IVO:s hantering av klagomål på hälso- och sjukvårdsområdet. Resultatet av granskningen är planerad att publiceras i oktober 2025. En kopia av detta beslut skickas därför till Riksrevisionen för kännedom. Jag har även i ett annat beslut denna dag (dnr 4427-2024) riktat kritik mot IVO för långsam handläggning av ett ärende om journalförstöring. Ärendet avslutas.

text: Beslutet har fattats av chefsJO Erik Nymansson. Dokumentet har fastställts digitalt och har ingen underskrift. Rättssakkunniga Emma Johnsson har föredragit ärendet och byråchefen Dan Johansson har deltagit i beredningen.