avgjordAv: Cecilia Nordenfelt

nyckelord:
Bemötande
Dokumentation
Långsam handläggning

title: Anmälan mot Försäkringskassan, angående handläggningen av ett ärende om sjukersättning m.m.

text: Anmälan m.m.

text: AA var beviljad tidsbegränsad sjukersättning till och med november 2007. I en anmälan, som kom in till JO den 28 juli 2009, framförde AA klagomål som i huvudsak avsåg Försäkringskassans handläggning av hennes ansökan om fortsatt sjukersättning för tiden efter den 1 december 2007. AA anförde bl.a. följande.

text: Våren 2007 skickade Försäkringskassan en handling till henne som var avsedd för en annan person. När hon påtalade detta skrattade Försäkringskassans handläggare och sa att ”detta inte var något särskilt”. Handläggaren påstod vidare att kassan skriftligen uppmanat henne att inkomma med en ny ansökan om sjukersättning, men några sådana har inte kommit henne till handa.

text: I september 2007 informerade Försäkringskassan om senaste tidpunkt för att kunna överklaga ett beslut utan att meddela henne själva beslutet i fråga. I december 2007 underrättades hon om att hon var ”friskförklarad” från och med den 1 december 2007 utan att meddela ett överklagbart beslut i saken.

text: I juni 2008 fick hon ett beslut från den 14 december 2007. Av beslutet framgick att hennes ansökan om sjukersättning hade avslagits. Vid samtal med Försäkringskassan fick hon veta att beslutet numera hade ändrats på så sätt att hon ansågs berättigad till sjukersättning från och med den 1 december 2007.

text: AA uttryckte även missnöje över långa handläggningstider, svårigheter med att komma i kontakt med Försäkringskassan samt alltför frekventa handläggarbyten.

text: AA begärde, som det får förstås, skadestånd för den bristande handläggningen.

text: Till sin anmälan bifogade AA bl.a. en kopia av beslutet den 14 december 2007.

text: Utredning

text: Anmälan remitterades till Försäkringskassan för yttrande. I sitt remissvar anförde Försäkringskassan, genom chefsjuristen BB, bl.a. följande. – – –

text: Utredning

text: Sjukersättningsärendet Den 14 maj 2007 skrev handläggaren till AA och upplyste henne om att hon måste komma in med en ny ansökan för att få fortsatt sjukersättning. En kopia av brevet finns i akten. Brevet är ställt till AA med korrekt angivet personnummer. Med anledning av att ett läkarutlåtande kom in skrev handläggaren på nytt, den 13 augusti 2007, till AA och uppmanade henne att komma in med en ansökan om fortsatt anspråk på sjukersättning. Av kopia i akten framgår att brevet var ställt till rätt person och med korrekt angivet personnummer. AA:s ansökan om förlängning av sjukersättning kom tillsammans med medicinskt underlag in den 21 augusti 2007. Ärendet bedömdes av försäkringsmedicinsk rådgivare den 16 november 2007. Dennes bedömning ledde sammanvägt med övrigt beslutsunderlag till att handläggaren föreslog avslag på ansökan om sjukersättning. Den 3 december 2007 ringde AA och framförde att hon var intresserad av ett avstämningsmöte där bland andra Arbetsförmedlingen skulle delta. Eftersom det fanns behov av kompletterande utredning beviljades AA den 6 december 2007 hel sjukersättning i ett provisoriskt beslut för tiden från och med december 2007 till och med januari 2008. Den 10 december 2007 hörde AA:s make av sig per telefon och hade frågor framför allt om möjligheten att före beslut komma in med synpunkter på förslaget. Den 17 december 2007 hölls ett avstämningsmöte där såväl arbetsgivaren som Arbetsförmedlingen deltog. Vid mötet kom det fram att det inte fanns några omplaceringsmöjligheter. Den 21 december 2007 kontaktade AA:s make Försäkringskassan per telefon och hade synpunkter på handläggningen. Han undrade även vilka möjligheter som fanns till någon form av ersättning i avvaktan på beskedet om sjukersättningen. Handläggaren klargjorde vad som gällde i detta avseende. Den 23 januari 2008 kontaktade AA:s make Försäkringskassan och undrade om det var möjligt att få sjukpenning under det att handläggningen av sjukersättningen fortgick. Den 24 januari 2008 kom det in en skrivelse från AA tillsammans med ett läkarintyg från dr CC, daterat den 29 januari 2007. Den 29 januari 2008 ringde handläggaren AA med anledning av de ingivna handlingarna. Samtalet utmynnade i att hon bad att få ge in ytterligare medicinska dokument innan slutlig ställning togs i frågan om sjukersättning. Den 14 februari 2008 kom det in ett läkarutlåtande utfärdat av dr DD, daterat den 31 januari 2008 och den 20 februari 2008 kom det in ett läkarutlåtande utfärdat av dr CC, daterat den 4 februari 2008. Den 5 och 20 mars 2008 ringde AA:s make för att höra hur handläggningen av ärendet fortskred. Den 25 mars 2008 kontaktade handläggaren AA och meddelade att en försäkringsmedicinsk rådgivare skulle granska de nya medicinska handlingarna i ärendet. Den 3 april 2008 kom det in en skrivelse från kurator EE. Den 22 april 2008 kom ärendet tillbaka från försäkringsmedicinsk rådgivare efter genomförd granskning. Den 30 april 2008 hörde AA:s make av sig per telefon med förfrågan angående ärendets gång. Den 9 maj 2008 var handläggarens förslag till föredragande tjänsteman färdigställt.

text: Den 26 juni 2008 fattades beslut och AA beviljades hel tidsbegränsad sjukersättning för tiden från och med december 2007 till och med november 2008. Den 12 december 2008 fattades beslut om fortsatt hel tidsbegränsad sjukersättning för tiden från och med december 2008 till och med maj 2010.

text: Ur Försäkringskassans akt avseende sjukpenning för den aktuella perioden noteras följande Hel sjukpenning har betalats ut för tiden från och med den 22 februari till och med den 18 juli 2008.

text: Arbetsskadeärendet AA:s ansökan om fortsatt livränta från och med december 2007 kom in den 7 januari 2008 till Försäkringskassan Karlstad. Handläggaren noterade i journalen att det pågick utredning om fortsatt rätt till sjukersättning. Med anledning av omorganisationen inom Försäkringskassan kom ärendet att flyttas först till Nationellt försäkringscenter (NFC) Örebro och sedan till NFC Uppsala. Den 28 augusti 2008 påbörjades utredningen i ärendet. Enligt Försäkringskassans journalanteckningar har följande kontakter varit aktuella i ärendet. Den 8 september 2008 ringde AA:s make till Kundcenter (KC) för privatpersoner. Han ville veta hur långt livränteärendet hade kommit och ville bli uppringd. Den 12 september 2008 ringde AA:s man på nytt till KC och meddelade att han inte hade blivit uppringd. Enligt journalen lämnades ärendet till enhetschef. Den 15 september 2008skickade ansvarig chef e-post till handläggaren och bad denne kontakta kunden. Den 16 september 2008 ringde handläggaren upp kunden och informerade om ärendets gång. Den 13 oktober 2008 kontaktade handläggaren AA per telefon för komplettering av ärendet. Den 27 oktober 2008 skickade handläggaren ut ett kommuniceringsbrev. Under kommuniceringstiden kom det in en skrivelse från AA. Den 11 november 2008skickade handläggaren ett brev till AA och bemötte skriftligen hennes synpunkter. Den 12 november 2008 beslutade NFC Stockholm Sollentuna att avslå ansökan om livränta. Beslutet skickades med central utskrift samma dag.

text: Försäkringskassans slutsatser

text: Ärendena om sjukersättning, sjukpenninggrundande inkomst och sjukpenning Det framgår inte av journalanteckningar eller kopior i akten att någon handling felaktigt sänts till AA. Av den handling hon bifogat sin anmälan till JO kan emellertid konstateras att ett misstag uppenbarligen har begåtts. En skrivelse med annan mottagare och personnummer har sänts till AA. Försäkringskassan ser mycket allvarligt på denna händelse som innebär att uppgifter som omfattas av sekretess har röjts. Försäkringskassan beklagar djupt det inträffade och det obehag AA upplevde med anledning av det. AA uppger även att hon blev dåligt bemött av den handläggare som sände ut den felaktiga handlingen vilket Försäkringskassan förstås beklagar. Den aktuella handläggaren handlägger inte längre ärenden om sjukersättning och vad gäller att säkerställa professionellt agerande i alla avseenden – inklusive bemötande – genomgår samtliga personliga handläggare interna utbildningar som omfattar dessa delar. AA uppger vidare att hon i september 2007 fick en skrivelse från Försäkringskassan i vilken det klargjordes hur hon skulle gå till väga om hon ville begära överprövning av beslutet. Det har inte gått att med ledning av tillgängliga anteckningar eller kopior i akten vare sig bekräfta eller motsäga AA:s uppgift.

text: I december 2007 ska enligt AA:s ansvarig handläggare ha låtit henne förstå, att hon nu var frisk, trots att hon väntade på förnyad operation vilket också stod i strid med hennes ansvarige läkares uppfattning att hon helt saknade arbetsförmåga. Det går inte att härleda dessa uppgifter ur tillgänglig dokumentation på Försäkringskassan. Vad Försäkringskassan däremot kan konstatera är att AA i ett provisoriskt beslut den 6 december 2007 beviljades hel sjukersättning för tiden december 2007 till och med januari 2008. Enligt AA:s anmälan till JO ska Försäkringskassan i mars 2008 ha övervägt att placera henne i sjukpenningklass 0. Detta är korrekt men efter slutförd utredning blev beslutet att hennes sjukpenninggrundande inkomst utifrån vissa omständigheter var skyddad och därför kvarstod. Detta skapade förutsättningar för AA att lyfta sjukpenning för tiden från och med den 22 februari till och med den 17 augusti 2008. AA uppger att hon i juni 2008 fick ett beslut om avslag på sjukersättning daterat den 14 december 2007. Vidare att hon två timmar efter det att hon fått ta del av denna skrivelse ringde en tjänsteman från Försäkringskassan och sade att hon beviljats fortsatt sjukersättning. Hon fick senare även skriftlig bekräftelse i form av ett beslut om beviljande av hel sjukersättning för tidsperioden december 2007 till och med november 2008. Uppgifterna om beslutet den 14 december 2007 framgår inte av Försäkringskassans dokumentation. Men AA har till sin anmälan till JO bifogat en kopia av ett beslut från Försäkringskassan daterat den 14 december 2007. Beslutet är i vissa delar ofullständigt och Försäkringskassan kan inte annat än anta att det är ett gammalt utkast till beslut som av misstag har skickats till AA. Det inträffade är givetvis helt oacceptabelt. Försäkringskassan beklagar det inträffade. Som AA uppger har hon råkat ut för ett stort antal byten av handläggare. Försäkringskassan har genomgått en omfattande omorganisation som under år 2008 bland annat påverkade handläggningstider och antalet byten av handläggare. Detta är endast en förklaring och kan givetvis inte ursäkta det inträffade. Försäkringskassan beklagar de problem som detta orsakat för AA. Till sin anmälan har AA bifogat kopior av e-postkorrespondens mellan Försäkringskassan och psykolog FF. Denna korrespondens har inte dokumenterats i försäkringsärendet vilket rätteligen borde ha skett. Av vidare utredning genomförd med anledning av AA:s anmälan framgår dock att ett möte ägde rum mellan AA, enhetschef och handläggare från Försäkringskassan, kurator och fackligt ombud den 24 mars 2009. Vid mötet diskuterades brister i handläggningen under 2007 och första halvåret 2008. Försäkringskassan delar AA:s uppfattning om att handläggningen av ärendet tagit alldeles för lång tid. Även om det finns inslag av tidsspillan som kan relateras till att myndigheten avvaktade kompletterande medicinska handlingar ligger en stor del av förklaringen i de tidigare nämnda handläggarbytena. De problemen är nu i stor utsträckning undanröjda genom en ny organisation och ansvarsfördelning. Försäkringskassans målsättning är att 75 procent av sjukersättningsärendena ska vara handlagda inom 120 dagar.

text: Arbetsskadeärendet Försäkringskassan meddelar inte den försäkrade när livräntan upphör. När ny ansökan kommer in gör Försäkringskassan en ny förutsättningslös prövning. Försäkringskassan beklagar att handläggningstiden för livränteärendet varit alldeles för lång och orsaken till den långa handläggningstiden kan endast förklaras men inte ursäktas av problem med omorganisationen under 2008.

text: Bemötandet och telefonkundtjänsten Försäkringskassan beklagar att AA har upplevt kontakterna med Försäkringskassan på det sätt som hon redovisar i sin anmälan. När det gäller bemötandefrågor i allmänhet kan nämnas att Försäkringskassan i sitt utbildningsprogram har infört bemötandeutbildningar. Dessa har som syfte motverka sådana situationer som AA beskriver i sin anmälan.

text: Bemötandeutbildningarna ska klargöra gällande värderingar, attityder och förhållningssätt inom Försäkringskassan. Utöver utbildningarna tas bemötandefrågor ofta upp på våra arbetsplatsträffar för diskussion. Under 2007 och 2008 bildades en nationell telefonkundtjänst, Kundcenter, och inledningsvis hade Kundcenter problem med tillgängligheten med långa väntetider som följd. Numera är situationen stabil och nästan alla samtal besvaras inom fem minuter, och ofta inom två minuter. Försäkringskassan beklagar även i detta avseende de olägenheter AA tar upp i sin anmälan. Yttrandet har beretts i samråd med Lokalt försäkringscenter Torsby, Nationellt försäkringscenter Örebro och Kundcenter för Privatpersoner. AA yttrade sig över remissvaret.

text: Rättslig reglering

text: Ett av

text: förvaltningslagens (1986:223)

text: syften är att garantera att myndigheterna upprätthåller en viss standard i fråga om bl.a. service till allmänheten. Därigenom främjas även rättssäkerheten. I detta beslut finns skäl att särskilt lyfta fram bestämmelserna i

text: och

text: 7 §§

text: förvaltningslagen

text: . Av

text: 5 §

text: framgår att myndigheterna ska ta emot besök och telefonsamtal från enskilda. Om särskilda tider för detta är bestämda, ska allmänheten underrättas om dem på lämpligt sätt. Myndigheterna ska också se till att det är möjligt för enskilda att kontakta dem med hjälp av telefax och elektronisk post och att svar kan lämnas på samma sätt. I

text: 7 §

text: fastslås bl.a. att varje ärende där någon enskild är part ska handläggas så enkelt, snabbt och billigt som möjligt utan att säkerheten eftersätts.

text: Bedömning

text: Av utredningen framgår att AA i juni 2008 fick ta del av ett utkast till beslut som gav intryck av att kassan i december 2007 avslog AA:s ansökan om sjukersättning, och vid ett annat tillfälle skickade kassan en skrivelse till AA som var avsedd för en annan person.

text: Jag ser mycket allvarligt på det inträffade. Det får givetvis inte förekomma att kassan av misstag expedierar beslutsutkast eller skickar handlingar till fel person. Den befattningshavare vid en myndighet som har fått förtroendet att behandla uppgifter om enskilda och handlägga ärenden som innefattar myndighetsutövning måste sköta sitt uppdrag med erforderlig omsorg och noggrannhet. Försäkringskassan förtjänar allvarlig kritik.

text: AA:s beskrivning av hur hon blev bemött i samband med att hon kontaktade kassan efter att ha fått ta del av handlingar som avsåg en annan person föranleder mig att erinra om att kassans handläggare givetvis bör agera professionellt och bemöta enskilda med respekt.

text: I fråga om handläggningstiden för AA:s ansökan om förlängd sjukersättning, som inkom till kassan den 21 augusti 2007, noterar jag att det dröjde tio månader innan Försäkringskassan fattade beslut i ärendet. Handläggningstiden är för lång, särskilt mot bakgrund av att AA:s tidsbegränsade sjukersättning löpte ut den 1 december 2007. Jag har vid upprepade tillfällen betonat vikten av skyndsam handläggning när den försäkrade, som i detta fall, redan har sjukersättning och därmed får antas vara beroende av denna för sin försörjning. Jag noterar att kassan fattade ett

text: provisoriskt beslut för tiden fram till och med januari 2008, men kassan borde ha tagit ställning till om det fanns förutsättningar för att meddela ett provisoriskt även för tiden därefter. Så kom inte att ske och handläggning medförde att AA stod utan ersättning i nästan fem månader. Försäkringskassan förtjänar kritik.

text: AA:s ansökan om fortsatt livränta inkom till kassan den 7 januari 2008. Beslut att avslå ansökan fattades den 12 november samma år, d.v.s. elva månader senare. Handläggningen präglas i allt väsentligt av långa perioder av passivitet. Försäkringskassan förtjänar även i detta fall kritik för långsam handläggning.

text: Beträffande AA:s missnöje över att handläggarna i hennes ärenden bytts ut och hennes svårigheter med att komma i kontakt med kassan, vilket enligt Försäkringskassan varit en följd av Försäkringskassans omorganisation, vill jag understryka att jag inte har några synpunkter på Försäkringskassans organisation som sådan. I beslut den 26 januari 2009 (dnr 4346-2008) uttalade jag emellertid mycket allvarlig kritik mot Försäkringskassan för att ha åsidosatt de förvaltningsrättsliga kraven i omorganisationen. I förevarande fall nöjer jag mig med att erinra om myndigheternas skyldighet att vara tillgängliga för allmänheten så som den regleras i

text: 5 § förvaltningslagen

text: När det gäller AA:s klagomål i övrigt ger utredningen inget stöd för dessa. Ytterligare utredningsåtgärder framstår inte som meningsfulla och jag nöjer mig med att konstatera att klagomålen inte utgör grund för ytterligare kritik från min sida. Jag noterar dock att det av Försäkringskassans remissvar framgår att kassan har brustit i sin dokumentationsskyldighet. Försäkringskassan förtjänar kritik för sin hantering av ärendet även i detta avseende.

text: Avslutningsvis vill jag upplysa om att JO inte prövar frågor om skadestånd.

text: Ärendet avslutas.


nyckelord:
Objektivitet, opartiskhet, saklighet
Serviceskyldighet

publisher: Justitieombudsmannen

title: Anmälan mot Stadsbyggnadsnämnden i Malmö kommun för att jämförbara ansökningar om lov för ändring av byggnader har behandlats olika

org: jo

text: Anmälan

type: rubrik

text: Som företrädare för Riksbyggens Bostadsrättsförening Malmöhus 22 anförde AA i en anmälan, som kom in till JO den 1 december 2000, mera allmänt att vissa under åren 1998 och 1999 av föreningen hos Stadsbyggnadsnämnden i Malmö kommun gjorda ansökningar om bygglov för renovering av fasader på fyra 17-våningshus hade handlagts på ett anmärkningsvärt sätt. Av vad hon närmare uppgav framgår bl.a. följande.

type: stycke

text: Byggnadsföretaget var angeläget med hänsyn till att det skulle förebygga uppkomsten av sådana kostsamma skador på lägenheter som föreningen hade dragits med, alltsedan husen uppfördes år 1971. – Nämndens beredning av ärendet innefattade muntliga diskussioner med företrädare för föreningen. Därvid godtog nämnden inte det material och den utformning i övrigt som fasaderna avsågs få. Så småningom föranledde ansökningen beslut om anstånd med avgörandet, därför att detaljplanen för området skulle ändras i de diskuterade hänseendena.

text: Föreningen lämnade emellertid in en ny ansökan om bygglov, vilken antogs kunna överensstämma med de krav som nämnden hade ställt upp. Inte heller den ansökningen godtogs utan vidare. Från nämndens sida hävdades bl.a., liksom i det föregående ärendet, att balkongfronterna måste bibehålla sin ursprungliga grå metallkulör. Handläggningen innebar också att nämndens företrädare ändrade sina först gjorda ställningstaganden och i ett skede därigenom ”försenat projektet ytterligare sex månader utan någon annan förklaring än att det 'gått politik' i ärendet”.

text: En bostadsrättsförening som ägde grannfastigheter (Malmöhus 23) fick ett stycke in på år 2000 bygglov för fasadrenovering, trots att åtgärderna innefattade blå balkongfronter och byggnaderna i fråga var exakt lika dem som ingick i ansökan från föreningen Malmöhus 22. Detta är upprörande med hänsyn till att nämndföreträdarnas besked i fråga om färgsättningen hade varit ovillkorligt och gjort att föreningen inte vidhöll sin ansökan i den delen. På en tidnings förfrågan om denna skillnad i besluten om lov (”det inkonsekventa beslutet att bevilja grannföreningen

text: tillstånd att montera blå balkongfronter”) svarades från nämndens sida att föreningen Malmöhus 22 ”aldrig lämnat någon formell ansökan”.

text: Dessutom har man från föreningens sida ”ingen förståelse för de attityder som uppvisades av främst [en viss hos nämnden anställd person och en viss uppdragstagare]. Deras behandling av oss upplevde vi som nästintill kränkande.”

text: Föreningens sammanfattning är att:

text: 1. [En viss anställd person] allvarligt har missbrukat sin officiella tjänsteställning. 2. Tillståndet för grannföreningen att montera blå balkongfronter är ett klart uttryck för mannamån.

text: Utredning

text: Genom remiss anmodades stadsbyggnadsnämnden att yttra sig över anmälningen. Nämnden svarade genom att överlämna och som eget yttrande åberopa ett av stadsbyggnadskontoret den 5 mars 2001 upprättat tjänsteutlåtande, i vilket anförs bl.a. följande. Frågan om fasadförändring av fyra av de åtta punkthusen i området Almvik väcktes i maj 1998, då företrädare för Riksbyggens Brf Malmöhus 22 – – – muntligen informerade kontoret om att föreningen var i behov av att renovera fasaderna. På förslag av kontoret visades referensobjekt i Trelleborg i augusti 1998, och i samband med denna besiktningsresa meddelades att ärendet skulle komma att diskuteras med i första hand chefen för avdelningen, då valda material, putsbelagd plåt s.k. ”structuroc”, inte tidigare använts i Malmö på flerbostadshus.

text: Därefter inkom, 1998-09-10, ansökningar om bygglov för fasadförändring med ovan nämnda material. Efter ett antal diskussioner angående lämpligheten av det valda materialet och redovisning till stadsbyggnadsnämnden, gav slutligen nämnden kontoret i uppdrag att ändra planen genom att tillföra varsamhetsbestämmelser för berörda fastigheter, i syfte att klargöra byggnadernas särdrag. Samtidigt beslutade stadsbyggnadsnämnden om anstånd med avgörande av bygglovsärendena till dess beslut om antagande av ändring av den för fastigheten gällande detaljplanen vunnit laga kraft. Anståndsbeslutet överklagades till länsstyrelsen vilken 1999-06-02 beslutade att avslå överklagandena. Parallellt med planarbetet inkom 1999-06-01 ansökan om bygglov för fasadförändring med puts. Kontoret ställde sig positivt till val av material, men menade att frågan om val av kulörton måste diskuteras vidare. – – –

text: Kontoret valde att inte åter föreslå nämnden att besluta om anstånd utan specificerade, på sökandens begäran, hur man önskade att fasaderna skulle utföras för att bygglov skulle kunna föregå planen. – – – Reviderade handlingar inkom i enlighet med ovanstående yttrande och bygglov beviljades. – – – Under juli månad gjordes sedan två besiktningar på plats för att studera exakt kulörton samt – – – Ytterligare ansökningar om bygglov för fasadrenovering inkom från Brf Malmöhus 23, 2000-02-18. – – – Kontoret gjorde den bedömningen att en god helhetsverkan skulle kunna uppnås trots att förslaget innebar en skillnad, i förhållande till beviljade bygglov, vad beträffar val av kulörton på balkongfronterna. Bygglov beviljades av stadsbyggnadsnämnden 2000-03-22. – – – Den nya detaljplanen vann laga kraft 2000-10-16.

text: I en bilaga till utlåtandet lämnas följande beskrivning av skedet närmast före detta bygglov.

text: 16 februari 2000

text: Nytt besök av [en ledamot av styrelsen för den föreningen] som meddelade att han samrått med [nämndens ordförande] och att denne meddelat att stadsbyggnadsnämnden tänkte acceptera färgen. Kontoret gjorde därefter bedömningen att helheten, husgruppen om 8 punkthus, kunde bibehållas även om grupp två fick något mörkare balkonger. De i utlåtandet angivna synpunkterna på anmälan innebär att klagomålen tillbakavisas. Bland annat framhålls att sökanden själv valt att revidera handlingarna och föregå planbeslutet, för att bygglov skulle kunna beviljas. Dessutom anges att vissa uppgifter om sakförhållanden är felaktiga.

text: Ytterligare uppgifter ur remissvaret återfinns i anslutning till min bedömning.

text: AA yttrade sig över vad nämnden anfört. Hon framhöll då bl.a. att hennes förening hade bedömt det som meningslöst att i sin andra bygglovsansökan avvika från stadsbyggnadskontorets bestämda krav ”Balkongfronterna skall utföras i material lika befintligt”; även i detaljplaneändringen ”fastställdes, att balkongfronterna skulle vara obehandlat ljusgrå och halvblanka”. En bilaga till yttrandet utgörs av en tidningsartikel om hur bostadsrättsföreningen Malmöhus 23 enligt sin ordförande ”fick rätt”. Denne hade till tidningen uppgett bl.a. följande.

text: – Men det svåraste var egentligen att få gehör på Stadsbyggnadskontoret för våra åsikter om hur de renoverade husen skulle se ut. – – – – – – Vid sista mötet tröttnade vi på de meningslösa diskussionerna. - Nu tar vi kontakt med byggkommunalrådet – – – och byggnadsnämnden, så får de klara upp det, – – – - Jag – – – ringde [kommunalrådet] och berättade om läget. – Självklart ska ni ha blå balkonger, sa han. – – – Stadsbyggnadsnämndens beslut om anstånd med avgörande av bygglovsärendet (den 9 december 1998, nr 578 och 579) och om den därmed förknippade åtgärden för planändring (nr 572) tillfördes JO:s akt, liksom det beslut som Länsstyrelsen i Skåne län meddelade (den 2 juni 1999, ärendet 204-946/99) med anledning av att föreningen överklagade anståndsbeslutet. I sitt beslut avslog länsstyrelsen överklagandet på grund av att de i

text: 8 kap. 23 § plan- och bygglagen

text: (1987:10, PBL) angivna förutsättningarna för anstånd förelåg. Beslutet har enligt uppgift från länsstyrelsen inte överklagats. Också ett utdrag ur den efter ändringen gällande detaljplanen har tillförts akten. Enligt bestämmelserna i den planen skall balkongfronter vara av ljus aluminium eller i en gråblå nyans med NCS-kulör mellan – – – och svarthet mellan – – – Den beskrivning som tillhör detaljplanen anger i denna del bl.a. följande. Befintliga balkongfronter är av aluminiumplåt, obehandlat ljusgrå och halvblanka. – – – Nya balkongfronter bör hålla den ursprungliga aluminiumfärgen alternativt i de gråblå färgnyanser som regleras på plankartan. Med en strikt hållen helhet lämnas möjlighet till stora variationer inne på de enskilda balkongerna. – – –

text: Bedömning

text: Huvudfrågan: handläggningens objektivitet o.d. Anmälan har tagits upp till utredning främst med anledning av uppgifterna av innebörd att nämnden skulle ha varit partisk och inte behandlat lika fall lika. Under utredningen har också uppkommit en fråga huruvida man inom nämnden i ett grundläggande avseende förfarit osakligt. (Jämför 3 § första stycket lagen, 1986:765, med instruktion för Riksdagens ombudsmän.)

text: Handläggningen kan ha lidit av brister av det nu berörda slaget utan att myndigheten beslutat eller på annat sätt handlat i direkt strid med någon författning på sakområdet i fråga (jfr Petrén och Ragnemalm, Sveriges grundlagar, 1980 s. 38). Här skall först författningsenligheten i denna bemärkelse kort beröras.

text: De bedömningar i sak, som man inom stadsbyggnadsnämnden har gjort i berörda lovärenden, torde såvitt framkommit ligga inom ramen för lagens bestämmelser om krav på byggnader (jfr

text: prop. 1997/98:117

text: , avsnitt 6.2.2 och 6.2.3) och vara förenliga med de i

text: 3 kap.

text: PBL allmänt angivna prövningsgrunderna: 1 § Byggnader skall placeras och utformas på ett sätt som är lämpligt med hänsyn till stads- eller landskapsbilden och till natur- och kulturvärdena på platsen. Byggnader skall ha en yttre form och färg som är estetiskt tilltalande, lämplig för byggnaderna som sådana och som ger en god helhetsverkan. 10 § Ändringar av en byggnad skall utföras varsamt så att byggnadens karaktärsdrag beaktas och dess byggnadstekniska, historiska, kulturhistoriska, miljömässiga och konstnärliga värden tas till vara. 12 § Byggnader, som är särskilt värdefulla från historisk, kulturhistorisk, miljömässig eller konstnärlig synpunkt eller som ingår i ett bebyggelseområde av denna karaktär, får inte förvanskas. 13 § Byggnaders yttre skall hållas i vårdat skick. Underhållet skall anpassas till byggnadens värde från historisk, kulturhistorisk, miljömässig och konstnärlig synpunkt samt till omgivningens karaktär. Byggnader som avses i 12 § skall underhållas så att deras särart bevaras. Därför uppehåller jag mig inte vid den på prövning av sakfrågorna inriktade handläggning, som har ägt rum i nämnden, mer än vad som föranleds av min bedömning i övrigt.

text: Grundläggande för myndigheternas handläggning av ärenden m.m. är

text: 1 kap. 9 § regeringsformen

text: . Enligt denna paragraf skall domstolar samt förvaltningsmyndigheter och andra som fullgör uppgifter inom den offentliga förvaltningen i sin verksamhet beakta allas likhet inför lagen samt iaktta saklighet och opartiskhet.

text: De tre krav på det allmänna som här urskiljs brukar sammanfattas med beteckningen objektivitet. (Se Strömberg, Allmän förvaltningsrätt, 21 u 2002 s. 66 f., Holmberg och Stjernquist, Grundlagarna, 1980 s. 56 f., Ragnemalm, Förvaltningsprocessrättens grunder, 7 u 1992 s. 78 f., samt Hellners och Malmqvist, Nya

text: förvaltningslagen

text: med kommentarer, 5 u 1999 s. 103 f. Jfr Petrén och Ragnemalm, ovan anförda grundlagskommentar s. 37.) Det först angivna kravet – ofta beskrivet som att lika fall skall behandlas lika – ger i viss utsträckning samma resultat som

text: de två andra men innebär därutöver ett ”krav på konsekvens i myndigheternas beslutande verksamhet” (Strömberg, a.a. s. 67).

text: Anmälarföreningens inställning är att det för en grannförening lämnade bygglovet innebar att denna i ett avseende fick en fördel beträffande färgen på balkonger som inte hade kommit den först sökande föreningen till del.

text: Utredningen ger vid handen följande. Anmälarföreningens andra ansökan om lov, den som följde efter den som blev föremål för anstånd, bifölls genom beslut den 24 juni och 11 augusti 1999. Under handläggningen diskuterades färgen på balkongerna. Handläggarna hos nämnden ansåg att färgen inte fick vara blå och denna åsikt behölls även sedan grannföreningen hade förhört sig på denna punkt, under en tid av åtminstone två månader. Efter ytterligare ett par månader, i februari 2000, skedde en tydlig omsvängning, sedan en företrädare för den föreningen hade vänt sig direkt till nämndens ordförande. Redan dessförinnan, i december 1999, uppges en till anmälarföreningen knuten konsult ha underrättats om att en mörkare färgsättning hade börjat diskuteras. Vidare synes den föreningen då ha upplysts om möjligheten att dess bygglov ändrades i enlighet härmed. Men: ”Kontoret fick besked att de inte var intresserade av att byta till mellanblå då det var för sent i upphandlingen.” – Vad som i nämndens yttrande uppges om att vid denna tidpunkt i december 1999 frågan om blå fronter för anmälarföreningens del inte tidigare ”varit uppe” är oklart. Om det citerade uttrycket avser bara vad som ingått i föreningens formella ansökan bör följande framhållas. Av betydelse i sammanhanget är naturligtvis inte enbart innehållet i ansökningshandlingar o.d. utan även vad som har förekommit i samband med nämndens på råd och upplysningar inriktade verksamhet i ärendena. Därför utgår jag, på grundval av anmälningen och utredningen i övrigt, från att nämnden i sina besked till anmälarföreningen, ända tills dennas senare ärende avgjorts, motsatte sig användningen av blå färg. Bland annat kan underrättelsen i december 1999 till anmälarföreningen om en möjlighet till ändring knappast förstås på annat sätt.

text: Inget i utredningen tyder på att någon som hos nämnden deltog i handläggningen av föreningarnas ansökningar stod i något sådant förhållande till föreningarna eller deras företrädare att deras opartiskhet därför kunde ifrågasättas (jfr

text: 11 § förvaltningslagen

text: , 1986:223, om jäv). Inte heller hade, såvitt framkommit, anmälarföreningen i sina egna ärenden någon enskild motpart, som motsatte sig den av sökanden önskade utformningen.

text: Trots det nu sagda kan frågan ställas huruvida nämnden av någon annan anledning har tagit ovidkommande hänsyn och därmed inte uppfyllt kravet på saklighet. I utredningen finns uppgifter av innebörd att en ledande befattningshavare, ordföranden, genom en personlig insats velat tillmötesgå den som hos honom särskilt vädjat om en ändring av nämndens ståndpunkt. Med hänsyn bl.a. till att även andra befattningshavare varit inbegripna i den slutliga handläggningen av ärendet, är det enligt min mening inte möjligt att ens genom ytterligare utredning få ett underlag som är tillräckligt för att bedöma, huruvida bevekelsegrunder av detta slag påverkat nämndens prövning. Jag lämnar den frågan.

text: Kvar står frågan huruvida grundlagens krav på likhet inför lagen på något annat sätt eftersattes, i vad det har självständig betydelse. Allt tyder på att de båda bostadsrättsföreningarnas fall var lika i relevanta avseenden. Den skillnaden föreligger dock att anmälarföreningens ärende behandlades något tidigare, så att detta var avgjort, när den andra föreningens sak behandlades, till en början mera informellt. ”Likhetsprincipen kan – – – inte anses hindra att en myndighet ändrar sin praxis, om den finner att denna har kommit in på fel spår.” (Strömberg a.a. s. 67) Det finns sålunda utrymme för en utveckling av myndighetens uppfattning, så att förbättrade insikter – i både sak- och rättsfrågor – kommer beslutsfattandet till godo. Därvid är det naturligtvis angeläget att skälen för sådana ändringar kommer i dagen, i beslutsmotiveringar eller på annat sätt. Annars riskerar man att förtroendet för myndigheten utan fog rubbas.

text: Nämndens ställningstaganden skulle kunna förstås och godtas i ljuset av en på detta sätt uppfattad likhetsprincip; därmed har jag inte närmare bedömt de aktuella sakfrågorna – det är inte JO:s uppgift. Mot att nämndens beslut i grannföreningens lovärende innebar ett omtänkande i fråga om balkongfärgen talar dock bl.a. det förhållandet att detaljplanen genom den ändring som följde på detta lov bestämde att färgen fortfarande inte fick vara så mörkt blå (”mellanblå”) som medgavs i lovärendet (utan på sin höjd ”gråblå”). Förhållandet synes därför vara det att nämnden gjort ett undantag från vad den normalt krävde. Det skedde visserligen efter något slags helhetsbedömning i det enskilda fallet, men en motsvarande bedömning för anmälarföreningens del synes ha kunnat ge samma resultat. Så långt förefaller det då röra sig om ett avsteg från likhetsprincipen.

text: En betydelsefull omständighet är emellertid att anmälarföreningen bereddes tillfälle att få sitt lov ändrat i enlighet med bedömningen i grannföreningens ärende. Den olikhet i behandlingen av de båda föreningarna, som hade uppkommit, sökte man från nämndens sida sålunda upphäva. Detta gör att jag inte heller från den nu anlagda synpunkten kan påvisa att nämnden underlåtit att beakta allas likhet inför lagen.

text: Även om det är beklagligt att anmälarföreningens ärenden inte fick den behandling, till uppfyllelse av dess önskemål, som under andra omständigheter synes ha varit möjlig, finner jag alltså inte – med utredning i den omfattning som är rimlig – tillräcklig grund för att finna handläggningen felaktig.

text: Övrigt: utrymmet för service, m.m. Med hänsyn till vad jag ovan funnit om nämndens handlande över huvud taget har jag inte anledning att särskilt beröra någon enskild tjänstemans eller liknande befattningshavares ställningstaganden i sak.

text: Vad som anförts i anmälan om attityder, kränkande behandling och missbruk av tjänsteställning är inte så preciserat att det framgår, huruvida klagomålen avser något annat, och i så fall vad, än de ståndpunkter i sakfrågorna som angivna personer intagit. Under utredningen har något närmare inte kommit fram. Något underlag för ett uttalande föreligger därför inte i fråga om personers uppträdande eller dylikt.

text: Ett annat inslag i klagomålen är att handläggningen hos nämnden varit långdragen. Vid bedömningen i detta hänseende är att beakta att i byggnadsnämnders skyldigheter ingår följande (

text: 11 kap. 1 §

text: PBL): Utöver de uppgifter byggnadsnämnden har enligt övriga föreskrifter i denna lag skall nämnden 1. verka för en god byggnadskultur samt en god och estetiskt tilltalande stads- och landskapsmiljö, – – – 4. lämna råd och upplysningar i frågor som rör nämndens verksamhet, I dessa uppgifter (se även

text: 4 § förvaltningslagen

text: , om serviceskyldighet, och

text: prop. 1985/86:1 s. 84

text: ) måste anses ligga att en byggnadsnämnd med sin personal under ett ärendes beredning får råda och upplysa en sökande om inte bara sådana odiskutabla regler som torde avses i lagens förarbeten i denna del (

text: a. prop. s. 307

text: ) utan även om hinder, som enligt praxis eller annars en preliminär åsikt om reglernas innebörd möter för bifall till ansökningar men kan undanröjas genom ändringar i dessa. En förutsättning är att man hos nämnden förhåller sig så, att sökandens rätt till ett överklagbart beslut inte träds för när.

text: Detta innebär att sökanden måste samtycka till att ärendet skjuts upp i avvaktan på att ansökningen eventuellt ändras och att det måste göras helt klart för honom att han har rätt att i ett vanligt slutligt beslut få en prövning av den ursprungliga ansökningen. För övrigt torde det vara i sökandens intresse att han får reda på möjligheten att, där så med hänsyn till förhållandena är möjligt, utforma sin ansökan genom alternativ: vad han begär i första hand etc. Sökanden torde nämligen inte ha rätt att överklaga ett beslut att bevilja lov helt i enlighet med ansökan, ty denna rätt finns, naturligt nog, bara om beslutet har gått honom emot (

text: 22 § förvaltningslagen

text: Vad som framkommit under utredningen ger inte utan vidare stöd för uppfattningen att handläggningen av anmälarföreningens ärenden tog längre tid än vad som mot den nu angivna bakgrunden behövdes – nämligen för att ansökningarna enligt föreningens önskemål skulle kunna utformas så, att de av tjänstemännen antogs kunna bifallas av nämnden. Någon ytterligare utredning eller något närmare uttalande om detta finner jag inte motiverat.

text: Ärendet avslutas.

type: avgorande


avgjordAv: Jan Pennlöv

nyckelord: Information Journalföring Kommunicering

title: En försäkringskassa har gjort en rad fel vid handläggningen av ett sjukbidragsärende

text: I en anmälan till JO klagade AA på att Stockholms läns allmänna försäkringskassa i februari 1998 hade lämnat felaktig information till honom om tidpunkten för när hans tidsbegränsade sjukbidrag skulle löpa ut samt att kassan i september 1998 hade dragit för mycket preliminärskatt eller beslutat om för låg retroaktiv pension.

text: I ett från försäkringskassan inhämtat yttrande anförde direktören BB bl.a. följande.

text: Bakgrund

text: Försäkringskassan i Jönköping har beviljat AA sjukbidrag sammanhängande från juli 1992 till juni 1997. Från och med 1997 tillhör AA kontorsområdet Norsborg och lokalkontoret Norsborg. Vid besök på lokalkontoret i Norsborg den 23 januari 1997 lämnade AA in en ny ansökan om sjukbidrag. Den 16 juni 1997 förlängde försäkringskassan AA:s sjukbidrag provisoriskt till och med september 1997. Därefter förlängdes sjukbidraget ytterligare en gång, till och med november 1997, genom provisoriskt beslut den 23 september 1997. Vid dessa provisoriska beslut har läkarutlåtande inte krävts in. Försäkringskassan fattade beslut om helt sjukbidrag för perioden juli 1997 till maj 1998 i beslut i socialförsäkringsnämnden den 9 december 1998 [torde vara 1997, JO:s anm.]. Som underlag fanns då läkarutlåtande från distriktsläkare CC, daterat den 26 februari 1997. Detta utlåtande har försäkringskassan själv införskaffat utan AA:s medverkan. Handläggaren lämnade över ärendet till föredragande tjänsteman den 31 oktober 1997. PM från föredragningen finns i utredningsakten, däremot ingen kopia av beslutsmeddelandet. AA meddelades försäkringskassans sjukbidragsbeslut den 12 december 1997. Meddelande har skickats ut av föredragande tjänsteman och i detta fall utan återkoppling till utredande handläggare. I samband med omorganisation inom lokalkontorsområdet under 1997 lades samtliga utredningsärenden i sjukbidragsärenden ut på lokalkontoret i Tumba. Uträkning och utbetalning görs dock ifrån lokalkontoret i Norsborg. Således skickades AA:s sjukbidragsakt över till en ny handläggare. Enligt uppgift från den nya handläggaren vid kontoret i Tumba kontaktades hon av AA:s läkare någon gång under våren 1998. AA var vid tillfället på besök hos sin läkare och önskade själv få uppgift om hur länge han beviljats sjukbidrag och om han behövde inkomma med nytt läkarutlåtande. Handläggaren lämnade då uppgiften att AA beviljats sjukbidrag till och med december 1998. Denna uppgift var dock tyvärr felaktig. Uppgiften härrörde ur den kopia av PM som hade föredragits för socialförsäkringsnämnden. Försäkringskassans förslag till beslut hade varit sjukbid-

text: rag till och med december 1998. Vad som sedan inträffade var att socialförsäkringsnämnden beslutade att AA var berättigad till sjukbidrag till och med maj 1998. PM i original med de riktiga uppgifterna fanns längre bak i akten. Tyvärr hade kopian av försäkringskassans förslag inte rensats ut. Någon kopia av beslutsmeddelandet till AA fanns inte i utredningsakten, som nämnts ovan, utan var insorterad i den ekonomiska akten som rör uträkningsbeslutet och denna akt förvaras på kontoret i Tumba. Handläggaren kunde därför inte heller via beslutsmeddelandet bli uppmärksammad om socialförsäkringsnämndens beslut. AA:s utbetalning av sjukbidrag upphörde automatiskt i juni 1998 eftersom någon ansökan om förlängt sjukbidrag inte kommit in till försäkringskassan. Enligt gällande rutiner brukar lokalkontoret skicka en påminnelse till samtliga som uppbär sjukbidrag sex månader innan ersättningen löper ut. Detta är en ren serviceåtgärd som försäkringskassan åtar sig för att någon som är ersättningsberättigad inte ska bli utan ersättning av ren glömska. Vid lokalkontorets kontroll av den s.k. bevakningslistan fanns inte AA med. Detta kan bero på att det endast var fyra månader kvar av ersättningsperioden när AA fick besked om sjukbidraget. Tyvärr finns inget dokumenterat om varför någon bevakning inte lades in. Eftersom rätten till pension upphörde i maj 1998 stoppades även utbetalningen av AA:s bostadstillägg för pension. Detta sker automatiskt utan att något meddelande går ut till pensionstagaren. Samma sak gällde även AA:s handikappersättning. AA var enligt egen uppgift till försäkringskassan bortrest mellan maj och juli 1998. När han i slutet av juli kommer hem till Sverige upptäckte han att han inte fått någon pension sedan juni 1998, han kontaktade då försäkringskassan och undrade var hans ersättning var. Försäkringskassan konstaterade då att sjukbidraget löpt ut och att någon förlängning inte gjorts. Det finns tyvärr inte någon anteckning om detta samtal från AA. En kort tid efter AA:s kontakt med försäkringskassan, den 10 augusti 1998, skrev handläggaren ett brev till AA och bad honom att inkomma med ansökan samt läkarutlåtande i det fall han önskade fortsatt sjukbidrag. Av journalanteckningar i ärendet framgår att försäkringskassan och AA sedan hade tät kontakt under augusti och september. Försäkringskassan hjälpte bland annat AA att fylla i ansökan samt genom tolkservice vid flera tillfällen förklara för AA hur handläggningen skulle komma att gå till. Försäkringskassan meddelade AA den 4 september 1998 att hans sjukbidrag förlängts provisoriskt till och med mars 1999. Därefter lämnades ärendet över till lokalkontoret i Norsborg för uträkning. Försäkringskassans uträkningsbeslut skickades till AA den 14 september 1998. Beslutet avsåg perioden juni 1998 till och med september 1998 vilket framgår av meddelandet. Den retroaktiva pensionen uppgick till 23 960 kronor. Detta belopp blir en månatlig ersättning på 5 990 kronor (folkpension 2 676 kronor, pensionstillskott 1 691 kronor, ATP 1 623 kronor). Av meddelandet framgår pensionsbelopp med avdrag för preliminärskatt och utbetalning till Botkyrka kommun. I meddelandet framgår även de bestämmelser som gäller för utbetalning till kommunen. Däremot framgår inte vilka typer av ersättningar som betalats ut. Försäkringskassan missade vid utbetalningen AA bostadstillägg från och med juni 1998 till och med september 1998 samt handikappersättning för juni till och med augusti, däremot betalades ersättningen ut för september månad. Den 14 augusti 1998 hade socialbidragsenheten vid Botkyrka kommun inkommit med framställning om utbetalning av ersättning för utgivet socialbidrag med ett sammanlagt belopp av 15.349 kronor. När försäkringskassan räknat ut AA:s retroaktiva utbetalning och gjort avdrag för preliminär skatt kvarstod 11.261 kronor som utbetalades till Botkyrka kommun. Således fick AA inte någon del av den utbetalade retroaktiva pensionen för tiden juni till september 1998. Av kassans journalanteckningar framgår att AA besökte kontoret i Norsborg den 16 september 1998 och undrar varför han inte fått några pengar utbetalade. Handläggaren förklarade då att utbetalning skett till kommunen eftersom de hade sörjt för

text: hans försörjning under tiden som försäkringskassan utrett hans rätt till fortsatt sjukbidrag. Vid sitt besök på kommunen hade AA undertecknat en fullmakt som medgav Botkyrka kommuns socialbidragsenhet att kräva ersättning från försäkringskassan när den retroaktiva pensionen beviljades. Den 17 september 1998 återkommer AA till lokalkontoret via texttelefon. Han undrar hur han skall kunna betala sina räkningar eftersom han inte fått någon ersättning från försäkringskassan. Han kunde inte heller få någon ersättning från de sociala myndigheterna uppgav han. Den 21 september ringer AA till enhetschefen och vid detta samtal framkommer att försäkringskassan glömt att betala ut AA:s bostadstillägg samt att avdrag för preliminärskatt gjorts med ett felaktigt belopp. I stället för att räkna ut den faktiska skatt som AA skulle betala hade försäkringskassan gjort procentavdrag utan hänsyn till det särskilda grundavdraget. Denna uträkning resulterade i ett alldeles för högt skatteavdrag, 3 174 kronor i stället för 783 kronor per månad. Den felaktiga utbetalningen korrigerades och utbetalades dagen efter, den 22 september 1998, genom direktutbetalning. Däremot upptäcktes inte att handikappersättningen utgått med felaktigt belopp.

text: Yttrande

text: Problemen i detta ärende uppkom i samband med att försäkringskassan muntligen felaktigt informerat AA om hur lång period han beviljats sjukbidrag. I och med detta vilseleddes AA att tro att hans sjukbidrag gällde under hela 1998. Denna information i kombination med hur handläggningen av AA:s ärende tidigare gått till kan ha bidragit till att han inte insett att han behövde förlänga sin sjukbidragsansökan. Under större del av den tid som AA uppburit sjukbidrag har försäkringskassan administrerat att hans sjukbidrag förlängts genom provisoriska förlängningar utan AA:s medverkan. Den felaktiga information som AA fick och de övriga omständigheterna i ärendet fråntar dock inte det faktum att AA i december 1997 faktiskt fått ett skriftligt beslut där det klart framgår att han beviljats sjukbidrag till och med maj 1998. Ett visst ansvar får därför anses åvila AA att inkomma med ansökan om förlängt sjukbidrag. De uppgifter som anförts att tidigare läkarutlåtande även täckte den tid som ansökan i augusti avsåg är en felaktig uppfattning från AA:s läkare utifrån uppgifterna hon fått vid försäkringskassans muntliga information. När AA på nytt ansökte om förlängning av sjukbidraget infordrades nytt läkarutlåtande från distriktsläkaren. När försäkringskassan uppmärksammar att AA:s sjukbidrag löpt ut och att han även fortsättningsvis önskar uppbära sjukbidrag vidtar försäkringskassan åtgärder med den skyndsamhet som kan förväntas. Tyvärr blir det ett misstag vid beräkning av preliminärskatt. Försäkringskassan kan endast konstatera att skatten drogs med ett felaktigt belopp. Detta skall naturligtvis inte hända och försäkringskassan beklagar det inträffade som inte kan härledas till något annat än den mänskliga faktorn. Handläggaren som gjorde uträkningen är erfaren och kan inte själv ge någon annan förklaring än att hon av misstag gjorde fel. Försäkringskassan beklagar även att handläggaren i samband med utbetalningen av sjukbidraget inte uppmärksammade att även betala ut bostadstillägget samt handikappersättningen. Bostadstillägget är ett pensionstillägg som är beroende av rätten till sjukbidrag och av denna anledning upphör rätten till bostadstillägg samtidigt som pensionsrätten upphör. Det ankommer på pensionstagaren att ansöka om bostadstillägg i samband med beviljandet av pension. Bostadstillägg utgår sedan löpande från det att ansökan beviljats. Några nya beslut i samband med förlängning av sjukbidraget skickas inte ut. Även handikappersättningen är en tilläggsersättning i de fall pension utgår och löper utan tidsbegränsning men skall omprövas om sjukbidraget upphör. När försäkringskassan upptäckt de fel som uppstått i samband med utbetalningen åtgärdades detta så att AA fick utbetalningen av bostadstillägget samt en månads handikappersättning dagen efter, åtta dagar efter utbetalningen av den retroaktiva

text: ersättningen. Försäkringskassan har handlat med önskvärd skyndsamhet för att om möjligt minska de besvär som uppstått genom den felaktiga handläggningen. Det är däremot mycket beklagligt att ärendet inte gicks igenom ordentligt så att även handikappersättning betalades ut med korrekt belopp. Försäkringskassan beklagar att AA anser att försäkringskassan felaktigt betalat ut ersättning till Botkyrka kommun. Efter utredning framkommer att avdraget stämmer överens med de av de sociala myndigheternas yrkande och försäkringskassan kan inte finna att beloppen som sådana är felaktiga. I vanliga fall brukar lokalkontoret kommunicera den försäkrade om beloppet som kommer att dras av pensionen innan de betalar till kommunen. I detta fall har det inte gjorts. Enligt uppgift från handläggaren beror det på att AA undertecknat en fullmakt hos socialtjänsten endast några veckor före det att beslutet skulle skickas från försäkringskassan. Försäkringskassan antog därför att AA var väl medveten om att utbetalning till kommunen skulle ske. Försäkringskassan beklagar att gällande rutiner inte följts. Vad gäller AA:s handikappersättning för tiden juni 1998 till och med augusti 1998 upptäcktes först i samband med utredningen av handläggningen att utbetalningen inte gjorts. Handläggaren har nu gjort en utbetalning med 3 276 kronor den 15 januari 1998 och ersättningen kommer till AA inom fem dagar. Avslutningsvis kan försäkringskassan konstatera att det har förekommit flera mycket beklagliga misstag i detta ärende. Det vore naturligtvis önskvärt att AA:s ärende hade gåtts igenom mer noggrant i samband med AA:s första besök den 16 september 1998 så att alla felaktigheter kunnat rättas till omedelbart. Varför detta inte gjordes saknar förklaring. Det förekommer även bristande journalanteckningar i ärendet varför delar av utredningen fått göras genom muntlig återgivning från inblandade handläggare. Det finns ingen anledning att betvivla dessa handläggares uppgifter men uppgifterna borde enligt gällande rutiner ha framgått av journalanteckningar i ärendet. Kontoret har nu uppmärksammats på bristerna i handläggningen. Diskussioner har även förts om betydelsen av väl fungerande rutiner när administrationen av försäkringsärendena har lagts upp på olika handläggare och olika kontor. De fel som uppstått i detta ärende kan dels tillskrivas den mänskliga faktorn men även de organisatoriska förändringar som skett. Kommunikationen mellan de inblandade handläggarna har till viss del brustit, i vart fall på så sätt att den utredande aktens innehåll inte varit komplett med de kopior som, enligt gällande rutiner, skall finnas med. Det är av yttersta vikt att organisatoriska förändringar och val av organisation som försäkringskassan gör inte skall påverka säkerheten i handläggningen. Det som inträffat i detta ärende får ses som ett beklagligt misstag där den mänskliga faktorn haft avgörande betydelse. Försäkringskassan beklagar de besvär som AA fått till följd av den delvis mycket bristfälliga handläggningen.

text: AA fick tillfälle att yttra sig över remissvaret.

text: I sitt beslut den 17 september 1999 anförde JO Pennlöv följande. Utredningen i ärendet har visat att försäkringskassans handläggning av AA:s ärende har skötts på ett synnerligen undermåligt sätt och präglats av ett flertal allvarliga brister. Försäkringskassan har inte följt

text: förvaltningslagens (1986:223)

text: regler om kommunicering rörande socialnämndens framställning om utbetalning av ersättning för utgivet socialbidrag. Försäkringskassan har vidare gjort ett för stort preliminärskatteavdrag samt underlåtit att i rätt tid betala ut bostadstillägg vid ett tillfälle och handikappersättning vid två tillfällen. Det förekommer även bristande journalföring i ärendet. Kassan har också lämnat felaktig information till AA om hur lång tid han beviljats sjukbidrag. Försäkringskassan är enligt remissvaret väl medveten om den bristfälliga handläggningen och har anfört att det som inträffat i ärendet får ses som ett beklagligt misstag där den mänskliga faktorn haft avgörande betydelse. Försäkringskassan har även beklagat de besvär som AA fått till följd av den delvis


avgjordAv: Kerstin André

title: Kritik mot rektor för en gymnasieskola som efter protest från elever tagit tillbaka inbjudan till ett politiskt parti att lämna information i skolan

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO framförde AA klagomål mot af Chapmangymnasiet i Karlskrona kommun. Han anförde bl.a. följande. I maj och augusti 2006 bjöd af Chapmangymnasiet in Sverigedemokraterna att hålla bokbord i skolan inför de allmänna valen hösten 2006. Den 4 september 2006 tog dock rektor BB tillbaka inbjudan. Handlandet strider mot demokratin.

text: Utredning

text: Anmälan remitterades till Utbildningsnämnden i Karlskrona kommun för utredning och yttrande. Som sitt remissvar lämnade nämnden ett av utbildningschefen CC undertecknat yttrande. I yttrandet anfördes följande.

text: Personal inom Utbildningsförvaltningen är väl medvetna om att yttrandefriheten är grundlagsskyddad. Detta gås igenom och diskuteras med jämna mellanrum med förvaltningens chefsgrupp. De flesta rektorer har också en nyligen genomgången rektorsutbildning bakom sig där denna typ av frågor och scenarier ingår och diskuteras. Skolan är ingen allmän plats och yttrandefriheten enligt

text: regeringsformen

text: innefattar inte någon rätt för utomstående att få tillträde till skolan. I detta fall hade en inbjudan gått ut med möjlighet att informera eleverna inför valet. Rektor svarar ytterst för de verksamheter som pågår inom skolans område och att ordning och säkerhet för de personer som vistas inom skolan kan upprätthållas på ett betryggande sätt. Enligt bifogad dokumentation (här utelämnad; JO:s anm.) från rektor/chef BB framgår det tydligt att det kom starka reaktioner från eleverna när inbjudan till Sverigedemokraterna (SD) blev känd. Orsaken till att AA kontaktades och fick besked om återbud till skolans arrangemang Valstugor byggde enbart på omständigheten att ordning och säkerhet för elever, personal och SD-representant inte kunde garanteras om planerade elevaktioner skulle genomföras i samband med SD:s närvaro. Ur detta perspektiv och med rektors ansvar för verksamheten inom skolan var åtgärden helt korrekt och därmed har rektor följt gällande lagstiftning.

text: Till remissvaret hade fogats vissa handlingar, bl.a. skolans dokumentation avseende framförda protester från elever.

text: AA bereddes tillfälle att yttra sig över remissvaret.

text: I ett beslut den 26 oktober 2007 anförde JO André följande.

text: Bedömning

text: JO har vid ett flertal tillfällen uttalat sig i frågor som uppkommit i samband med att politiska partier önskat lämna politisk information i skolor. Här kan nämnas bl.a. JO:s ämbetsberättelse 1991/92 s. 346, 1995/96 s. 394 och 2004/05 s. 401 samt JO:s beslut den 31 januari 1996, dnr

text: , och den 8 april 2004, dnr 2111- 2002. Frågor av detta slag har även varit föremål för Regeringsrättens prövning (Regeringsrättens årsbok 1981 ref. 2:26 nr I och II).

text: En skola är inte en allmän plats, och yttrandefriheten enligt

text: regeringsformen

text: innefattar inte någon rätt för medborgarna – eller en sammanslutning av sådana – att få tillträde till en skola för att där sprida ett budskap. På motsvarande sätt förhåller det sig med den i

text: tryckfrihetsförordningen

text: garanterade rätten att sprida tryckta skrifter. Skolledningen kan dock ge tillstånd för utomstående att i skolan sprida information eller tryckta skrifter. Vid ställningstagande till om t.ex. ett politiskt parti i detta syfte skall få tillträde till en skola måste skolledningen beakta den övergripande bestämmelsen i

text: 1 kap. 9 § regeringsformen

text: : Domstolar samt förvaltningsmyndigheter och andra som fullgör uppgifter inom den offentliga förvaltningen skall i sin verksamhet beakta allas likhet inför lagen samt iaktta saklighet och opartiskhet.

text: Skollagen (1985:1100)

text: slår fast att verksamheten i skolan skall utformas i överensstämmelse med grundläggande demokratiska värderingar. Detta förutsätter bl.a. att skolan samverkar med omvärlden. Gymnasieskolan skall vidare, enligt 1994 års läroplan för de frivilliga skolformerna (Lpf 94), vara öppen för skilda uppfattningar och uppmuntra att de förs fram. Av läroplanen framgår även att läraren öppet skall redovisa och diskutera olika värderingar, uppfattningar och problem samt att undervisningen skall vara saklig och allsidig.

text: Inför 2006 års allmänna val bjöd af Chapmangymnasiet in samtliga partier som var representerade i kommunfullmäktige i Karlskrona kommun, däribland Sverigedemokraterna, att den 7 september 2006 delta i skolans aktivitet ”Valstugor”. Den 4 september 2006 återtog dock en av rektorerna för gymnasiet inbjudan till Sverigedemokraterna. Efter det att partiet hade krävt en skriftlig förklaring till återbudet uppgav rektorn att det var ”helt och hållet en ordningsfråga” och att säkerheten för eleverna inte kunde garanteras om planerade elevaktioner genomfördes i samband med partiets närvaro i skolan.

text: Av skolans dokumentation framgår bl.a. följande. Den 1 september 2006 sökte tre elever upp BB, dåvarande rektor vid gymnasiet, och ifrågasatte det förhållandet att Sverigedemokraterna, utan föregående diskussion med eleverna, hade bjudits in till skolan. En av eleverna uppgav att han kände sig kränkt av att ett parti som ”hyser

text: kända åsikter om honom som invandrare” bjöds in till skolan. Vidare framkom att ett stort antal elever hade vidtalats att demonstrera mot Sverigedemokraternas närvaro i syfte att störa ordningen så att skolan skulle tvingas ställa in aktiviteten ”Valstugor”. Efter det att inbjudan till Sverigedemokraterna hade tagits tillbaka besökte samma elever återigen rektorn och meddelade att ett antal elever skulle samlas till en inledande protestaktion senare samma dag samt ombad rektorn att vara närvarande för att ta emot en skriftlig protest. Rektorn infann sig i skolans entréhall vid tidpunkten för aktionen, varvid bl.a. en elev redogjorde för rektorns beslut om att återta inbjudan. Arrangemanget ”Valstugor” genomfördes den 7 september 2006.

text: Eleverna har rätt till inflytande i skolan. Det är dock ytterst huvudmannen och den enskilda skolan som avgör hur verksamheten i skolan skall utformas och organiseras. Den omständigheten att elever i en skola inte anser att ett visst parti skall få möjlighet att lämna information i skolan, ger inte skolledningen rätt att neka det aktuella partiet tillträde till skolan och på så sätt särbehandla partiet i förhållande till andra partier. En sådan åtgärd står i strid med objektivitetsprincipen i

text: 1 kap. 9 § regeringsformen

text: och de grundläggande demokratiska värderingar som skolan skall värna. Vidare måste skolan i sin verksamhet verka för att de grundlagsfästa principerna om yttrandefrihet och tryckfrihet inte kränks. Det är en angelägen uppgift för skolorna att, i enlighet med

text: skollagen

text: och läroplanen, få eleverna att förstå värdet av att dessa friheter respekteras och att det är i just den situationen när elever inte delar eller till och med tar starkt avstånd från den uppfattning som ett politiskt parti förväntas föra fram som grundlagens bestämmelser om yttrandefrihet och tryckfrihet gör sig gällande med särskild styrka.

text: Skolledningen har en skyldighet att upprätthålla ordningen i skolan. Under vissa förhållanden kan därför allmänna ordningsskäl motivera att politiska partier nekas tillträde till en skola eller att möjligheten att där lämna information begränsas eller styrs av skolan vad gäller tid, rum och form. För detta krävs dock att de negativa konsekvenserna som tillträdet kan antas få för ordningen är klart påvisbara. Den ovan nämnda objektivitetsprincipen måste iakttas, och ordningsskäl får inte användas som svepskäl för att utesluta ett parti på grundval av de åsikter som partiet förväntas föra fram. Det kan – i anledning av att det har framkommit att en elev hade uppgett att han kände sig kränkt av att Sverigedemokraterna hade bjudits in till skolan – tilläggas att lagen (

text: ) om förbud mot diskriminering och annan kränkande behandling av barn och elever självfallet inte får åberopas till stöd för ett grundlagsstridigt handlande eller ett kringgående av grundlagen.

text: I remissvaret har angetts att anledningen till att rektorn, trots tidigare inbjudan, meddelade Sverigedemokraterna att skolan inte kunde ta emot partiet den 7 september 2006 var att ”ordning och säkerhet för elever, personal och SDrepresentant inte kunde garanteras om planerade elevaktioner skulle genomföras i samband med SD:s närvaro”. Rektorns ställningstagande har således grundats på farhågor för att skolans egna elever skulle vara ordningsstörande och att risken

text: fanns att aktiviteten ”Valstugor” skulle få ställas in. Det är uppenbart att de aktioner som eleverna planerade riktade sig mot Sverigedemokraternas närvaro vid arrangemanget. Såvitt framgår av utredningen berodde elevernas förhållningssätt på deras inställning till innehållet i Sverigedemokraternas politiska budskap. De ordningsskäl som rektorn har grundat sitt beslut på får därmed anses ha haft ett samband med de åsikter som partiet förväntades föra fram.

text: Av remissvaret framgår inte om, och i så fall hur, rektorn agerade för att få eleverna att avstå från de aktioner som förutskickades för det fall inbjudan till Sverigedemokraterna inte togs tillbaka. Det kan av skolans dokumentation endast utläsas att rektorn vid elevernas besök den 1 september 2006 motiverade inbjudan till partiet med att ”yttrandefriheten är grundlagsskyddad” och att ett resonemang fördes ”kring den problematiken”. Det kan ifrågasättas om rektorn gjorde tillräckliga ansträngningar för att komma till rätta med situationen t.ex. genom att framhålla för eleverna att allvarligt ordningsstörande aktioner av aviserat slag inte var förenliga med skolans demokratiska värdegrund och inte skulle tolereras av skolledningen. Konsekvensen av hennes beslut blev under alla förhållanden att ett av de i kommunfullmäktige representerade partierna utestängdes från en aktivitet som partiet hade samma rätt att delta i som övriga inbjudna partier.

text: Om skolledningen hade anledning anta att eleverna skulle allvarligt störa aktiviteten ”Valstugor”, skulle hela arrangemanget ha kunnat ställas in. Ett sådant beslut hade varit korrekt i formellt hänseende eftersom alla inbjudna partier då hade drabbats på samma sätt. Enligt min mening borde rektorn, om eleverna inte kunde talas till rätta, med beaktande av

text: 1 kap. 9 § regeringsformen

text: ha valt detta alternativ i den nu aktuella situationen. Detta hade möjligen också tydliggjort för eleverna hur allvarligt det är om de demokratiska spelreglerna inte följs och att det var deras eget förväntade agerande som i praktiken skulle omöjliggöra den samverkan mellan skolan och samhället i övrigt som förutsätts i skolförfattningarna.

text: Jag har förståelse för att verkligheten ibland kan vara besvärlig att hantera för den rektor som på en och samma gång måste ta hänsyn till olika lagar och regler som, kortsiktigt och i ett snävt perspektiv, kan synas svårförenliga. Det kan då finnas en frestelse att välja den enklaste utvägen och ge efter för påtryckningar eller till och med hot från olika håll. Det skall dock med skärpa framhållas att det, inte minst i sådana situationer, gäller att hävda den övergripande princip som kommer till uttryck i

text: regeringsformen

text: vad gäller myndigheters skyldighet att i sin verksamhet iaktta saklighet och opartiskhet.

text: Jag vill också understryka vikten av att en skolledning inte faller undan för sådana invändningar från elevernas sida som ytterst kan leda till en urholkning av de grundlagsfästa principerna om yttrandefrihet och tryckfrihet.

text: Med den kritik som ligger i det ovan anförda avslutas ärendet.


title: Fråga om en kommunal nämnd kunde underlåta att handlägga en ansökan om insats enligt LSS därför att den enskilde i ansökan hade strukit ett förtryckt medgivande om att nämnden skulle få inhämta uppgifter från bl.a. Försäkringskassan och sjukvården

text: I en anmälan till JO framförde AA genom sin dotter BB klagomål mot Uppvidinge kommun. Klagomålen avsåg att det inte hade inletts någon utredning med anledning av BB:s ansökan den 8 juni 2004 om en insats enligt LSS för AA:s räkning. BB uppgav att hon hade kryssat över två rutor med rubrikerna ”Medgivande” och ”Information” på baksidan av ansökningsblanketten.

text: Till anmälan fogades en kopia av ansökningsblanketten och av denna framgick bl.a. följande. Avsnittet med rubriken ”Medgivande” innehåller följande text.

text: I samband med min underskrift medger jag att uppgifter som är nödvändiga för bedömningen av rätt till begärda insatser och som är sekretessbelagda hos Försäkringskassan, Sjukvården, Barn- och Vuxenhabiliteringen, Barn- och utbildningsförvaltningen eller Socialtjänsten får inhämtas av Socialförvaltningens Handikappomsorg i Uppvidinge kommun.

text: Avsnittet med rubriken ”Information” innehåller följande text.

text: Insamlade personuppgifter kommer att registreras, lagras och användas som underlag för beslut om rätt till begärda insatser och uppgifterna kommer att behandlas i datamedia. Berörd personal kan komma att behöva ta del av de delar i utredningen som berör aktuell situation och behovsbedömning.

text: Av ett brev, daterat den 25 augusti 2004 och ställt till AA, från en handläggare vid socialförvaltningen, handikappomsorgen i Uppvidinge kommun, framgick följande.

text: Skriver till Er ang den LSS-ansökan som inkommit till Handikappomsorgen. På baksidan av ansökan har Ni kryssat över den del som har rubriken Information /– – –/. För att kunna behandla ärendet måste vi få tillåtelse att registrera, lagra och använda de personuppgifter som insamlats. Detta görs för att utgöra det underlag som ligger till grund för beslutet. Vi dokumenterar ärendet via vårt verksamhetsstöd som är sekretesskyddat. Kontakta mig per brev med godkännande angående ovanstående senast 040906. I annat fall kan jag inte fortsätta handlägga ansökan.

text: BB skrev den 4 september 2004 till LSS-handläggaren och ifrågasatte varför ansökan inte behandlades. Vid tiden för anmälan till JO hade hon inte fått något svar på sin förfrågan.

text: Inledningsvis inhämtade föredraganden per telefon upplysningar från socialförvaltningen i Uppvidinge kommun.

text: Ärendet remitterades därefter till Socialnämnden i Uppvidinge kommun för utredning och yttrande. Som remissvar överlämnade nämnden ett yttrande undertecknat av socialnämndens ordförande CC. Av yttrandet framgick bl.a. följande. (Av bilagorna återges endast ett brev daterat den 11 oktober 2004; bilaga

text: 4 till remissvaret; JO:s anm.)

text: Ansökan från AA/BB angående insatser enligt lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade (LSS) mottogs 040610 av socialnämnden. Ansökan vidarebefordrades till kommunens LSS-handläggare. Ansökan – se bilaga 1. Efter genomgång av ansökan försökte LSS-handläggaren vid ett flertal tillfällen kontakta AA per telefon utan att lyckas. Orsaken till telefonkontakten var att AA skulle kunna förtydliga ansökan samt att boka tid för eventuellt hembesök. Då telefonkontakt inte uppnåddes skrev LSS-handläggaren ett brev (daterat 040825, se bilaga 2) där AA ombads kontakta LSS-handläggaren så att ärendets handläggning kunde fortsätta. 040906 ankommer ett brev från AA/BB (se bilaga 3) till LSS-handläggaren med synpunkter på ärendets hantering. Brevet från AA/BB gav ingen kommentar till de frågor som LSS-handläggaren formulerat i sitt brev (bilaga 2). På grund av svårigheterna att få kontakt med AA kontaktar LSS- handläggaren DD, socialkonsulent vid länsstyrelsen, för diskussion om ärendets hantering. LSS-handläggaren skriver ytterligare ett brev till AA daterat 041011 (se bilaga 4). Efter detta brev har AA inte tagit någon ny kontakt med LSS- handläggaren. I all den myndighetsutövning som LSS-handläggaren gör är det av yttersta vikt att utredningsarbetet görs i samråd med den enskilde och med respekt för den enskildes självbestämmande och integritet. Då det aldrig tidigare inträffat att texten på LSSansökan om ”Medgivande” respektive ”Information” varit överkryssad var det av särskild vikt för LSS-handläggaren att få kontakt med AA för klargörande samt fortsatt utredningsarbete.

text: Av brevet den 11 oktober 2004 från LSS-handläggaren till AA framgick bl.a. följande.

text: Skriver till Dig för att din dotter har skickat in en ansökan om att Du behöver insatser enligt LSS. För att få insatser enligt denna lag måste Du själv ansöka eller någon annan som lagligt får företräda Dig. Om Du har några frågor eller mer information om LSS är Du välkommen att kontakta mig. /– – –/

text: BB kommenterade remissvaret och framförde ytterligare klagomål mot socialförvaltningen. Hon upplyste vidare om att AA avled den 29 december 2004.

text: I ett beslut den 22 december 2005 anförde JO André följande.

text: Enligt

text: 1 § lagen (2001:454)

text: om behandling av personuppgifter inom socialtjänsten skall lagen tillämpas vid behandling av personuppgifter inom socialtjänsten, om behandlingen är helt eller delvis automatiserad eller om uppgifterna ingår i eller är avsedda att ingå i en strukturerad samling av personuppgifter som är tillgängliga för sökning eller sammanställning enligt ett eller flera särskilda kriterier.

text: Enligt

text: 2 § samma lag

text: avses med socialtjänstverksamhet bl.a. verksamhet enligt lagstiftningen om stöd och service till vissa funktionshindrade (första stycket 5).

text: Enligt

text: 6 § samma lag

text: gäller följande. Personuppgifter får behandlas bara om behandlingen är nödvändig för att arbetsuppgifter inom socialtjänsten skall kunna utföras (första stycket). Personuppgifter får även behandlas för uppgiftsutlämnande som föreskrivs i lag eller förordning (andra stycket). En registrerad person har inte rätt att motsätta sig sådan behandling av uppgifter som är tillåten enligt denna lag (tredje stycket).

text: Enligt

text: 12 § 4 förordningen (2001:637)

text: om behandling av personuppgifter inom socialtjänsten får en kommunal myndighet behandla personuppgifter för handläggning av ärenden om insatser och för särskilda uppgifter som följer av bestämmelserna i LSS.

text: Av remissvaret framgår att ansökan om insats enligt LSS inkom till socialnämnden den 10 juni 2004 och att handläggaren därefter, utan resultat, försökte nå AA per telefon. En skriftlig förfrågan skickades till AA först den25 augusti 2004. Ett dröjsmål på två och en halv månad i detta skede av handläggningen av en ansökan är inte godtagbart.

text: I LSS-handläggarens brev av den 25 augusti 2004 angavs att förvaltningen behövde tillåtelse för att registrera, lagra och använda de personuppgifter som insamlats. Vidare angavs att godkännande krävdes för att LSS-handläggaren skulle kunna fortsätta handlägga ärendet. Av det som redovisats ovan framgår att en enskild inte kan motsätta sig att socialnämnden behandlar personuppgifter för handläggning av ärenden om insatser och för särskilda uppgifter som följer av bestämmelserna i LSS, om behandlingen är nödvändig för att arbetsuppgifter inom socialtjänsten skall kunna utföras. Det förelåg således inte något hinder av den anledningen mot att behandla BB:s/AA:s ansökan om insats enligt LSS.

text: I ansökan om insats enligt LSS hade även avsnittet om medgivande till vissa utredningskontakter strukits. Rent allmänt vill jag framhålla att de uppgifter som förvaltningen anser sig behöva för att kunna bedöma rätten till en insats enligt LSS och hur dessa uppgifter skall inhämtas, i första hand bör diskuteras mellan handläggaren och den enskilde. Förvaltningen kan inte som ett krav för att handlägga en ansökan om en insats enligt LSS begära att få generellt medgivande till att få inhämta sekretessbelagda uppgifter från andra myndigheter. Om den enskilde inte medverkar till att förvaltningen får tillgång till uppgifterna är detta däremot en omständighet som kan ha betydelse för nämndens beslut. Av det brev som handläggaren skickade till AA i augusti 2004 synes emellertid det förhållandet att avsnittet om medgivande hade strukits inte ha påverkat handläggningen av ansökan om LSS. Det finns därför inte skäl för mig att närmare gå in på saken.


avgjordAv: Justitieombudsmannen Cecilia Renfors

nyckelord: Sekretess Utmätning

title: Kritik mot Polismyndigheten, polisregion Syd, för att kontanter omhändertagits i samband med ett ingripande m.m.

sammanfattning: Sekretesskyddade uppgifter om egendom som polisen påträffar i sin verksamhet kan efter en intresseavvägning i det enskilda fallet lämnas till Kronofogdemyndigheten med stöd av den s.k. generalklausulen i offentlighets- och sekretesslagen. För att polisen ska ha rätt att hålla kvar utmätt egendom enligt ett förbudsmeddelande som Kronofogdemyndigheten fattat med anledning av de uppgifter som polisen lämnar krävs att egendomen är omhändertagen av polisen med stöd av någon bestämmelse som uttryckligen ger polisen rätt till detta. I beslutet gör JO vissa uttalanden om tillämpningen av generalklausulen vid kontakter med Kronofogdemyndigheten. JO kritiserar Polismyndigheten för att man vid ett polisingripande omhändertog kontanter för Kronofogdemyndighetens räkning utan att det fanns lagstöd för det. Polisen kritiseras också för att man inte dokumenterade eller i efterhand har kunnat visa vilka närmare uppgifter som lämnades till Kronofogdemyndigheten eller att uppgiftslämnandet föregicks av en sådan verklig intresseavvägning som generalklausulen kräver.

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO förde AA fram klagomål mot Polismyndigheten, polisregion Syd, för ett ingripande mot honom. AA anförde bl.a. att han vid gripandet bar på sig drygt 25 000 kr i kontanter som tillhörde hans far. Polisen kontaktade Kronofogdemyndigheten som beslutade om utmätning av större delen av kontanterna.

text: Utredning

text: JO beslutade att inleda en utredning om Polismyndighetens kontakter med Kronofogdemyndigheten och hanteringen av kontanterna.

text: Polismyndigheten (BB) yttrade sig och anförde i huvudsak följande.

text: Den 18 juli 2015 kl. 01.59 blev AA misstänkt för ringa narkotikabrott genom eget bruk […]. Enligt en tjänsteanteckning i ärendet påträffades 25 145 kr i kontanter på honom och med anledning av det kontaktades Kronofogdens jour per telefon för att utreda om han hade några skulder. Då han hade skulder om

text: 83 000 kr tog jourhavande kronofogde ett muntligt beslut om utmätning av

text: 20 145 kr. AA fick behålla 5 000 kr. Ett skriftligt förbudsbeslut skulle faxas till inre befäl påföljande vardag. Av […] framgår att kronofogde CC fattade ett muntligt förbudsmeddelande via telefon den 18 juli 2015 kl. 02.55 […]. Kronofogden upprättade ett skriftligt förbudsmeddelande […] den 20 juli 2015. Enligt beslutet utmättes 20 000 kr i kontanter medan AA förbehölls ett belopp om 5 000 kr för sina levnadsomkostnader. Utlämnandet av utmätta medel till Kronofogden genomfördes av inre befäl DD den 21 juli 2015. Av en promemoria från polisintendenten EE framgår bl.a. följande. AA blev misstänkt för narkotikabrott den 18 juli 2015 och togs med för kroppsbesiktning. I samband med den skyddsvisitation som genomfördes när han skulle sättas in i polisbilen anträffades kontanter på honom. Patrullen på plats omhändertog pengarna och kontaktade det inre befälet som kontrollerade med Kronofogden om AA förekom hos dem. Detta förfarande har lärts ut i en utbildning som befälen genomgått och där personal från Kronofogden varit föredragshållare. Då AA hade en större skuld hos Kronofogden informerade det inre befälet Kronofogden om den stora summan i kontanter som patrullen omhändertagit. Enligt inre befäl har anmälaren först påföljande dag kontaktat polisen och uppgett att pengarna tillhör hans moder. Av en promemoria från polisinspektör DD, som arbetade som inre befäl vid den aktuella tidpunkten, framgår att patrullen informerade honom om att AA hade 25 000 kr i kontanter på sig. AA hävdade att dessa pengar tillhörde honom själv. Någon, oklart vem, kom fram till att mannen hade en större skuld hos Kronofogden. DD tog kontakt med Kronofogden via deras journummer. Kronofogden beslutade att AA skulle få behålla 5 000 kr och att resterande summa skulle omhändertas för Kronofogdens räkning, vilket också gjordes. Pengarna låstes in i kassaskåp hos inre befäl. Därefter kom två personer från Kronofogden och kvitterade ut de omhändertagna kontanterna.

text: Polismyndigheten gjorde följande bedömning av händelsen.

text: AA misstänktes för ringa narkotikabrott och togs med för kroppsbesiktning. Han omhändertogs tillfälligt för att åtgärden skulle kunna genomföras. I samband med en s.k. provisorisk skyddsvisitation (avvisitering) påträffades en större summa kontanter på AA. Det tycks inte ha fattats något formellt beslut om omhändertagande av kontanterna. Egendomen var därför inte i polisens besittning när förbudsmeddelandet lämnades och polisen hade inte rätt att hålla kvar egendomen.

text: När det gäller utlämnandet av de sekretessbelagda uppgifterna till Kronofogdemyndigheten anför Polismyndigheten att man inte kan visa vilka närmare uppgifter som lämnades till Kronofogdemyndigheten eller att uppgiftslämnandet föregicks av en verklig intresseavvägning. Mot den bakgrunden är det enligt Polismyndigheten angeläget att tydligare rutiner för omhändertagande av egendom i samband med ingripanden införs.

text: Rättslig reglering

text: Utlämnande av uppgifter För uppgifter om en enskilds personliga och ekonomiska förhållanden gäller sekretess, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller

text: någon närstående till honom eller henne lider skada eller men och uppgiften förekommer i en förundersökning i brottmål eller i annan verksamhet som syftar till att förebygga, uppdaga, utreda eller beivra brott och som bedrivs av bl.a. Polismyndigheten (se

text: 35 kap. 1 § offentlighets- och sekretesslagen

text: , OSL). En sådan uppgift får inte röjas för enskilda eller någon annan myndighet, om inget annat anges i offentlighets- och sekretesslagen (se

text: 8 kap. 1 §

text: OSL). Det finns inte någon sekretessbrytande bestämmelse som reglerar polisens möjlighet att lämna uppgifter till Kronofogdemyndigheten för att möjliggöra utmätning av egendom som påträffas i polisens verksamhet.

text: Om en uppgift inte kan lämnas ut med stöd av någon sekretessbrytande bestämmelse kan i vissa fall generalklausulen i

text: 10 kap. 27 §

text: OSL vara tillämplig. Av den bestämmelsen följer att en sekretessbelagd uppgift, med vissa undantag som inte är aktuella i detta fall, får lämnas till en myndighet, om det är uppenbart att intresset av att uppgiften lämnas har företräde framför det intresse som sekretessen ska skydda.

text: I praxis har vid den intresseavvägning som ska göras enligt generalklausulen hänsyn tagits till – förutom den mottagande myndighetens behov av uppgifterna – vilket sekretesskydd uppgifterna får hos myndigheten som tar emot uppgifterna, uppgifternas art och i vilket syfte de ska användas (se t.ex. Kammarrätten i Stockholms dom den 17 september 2014 i mål nr 5348-14).

text: JO har uttalat sig i frågan om när polisen kan lämna uppgifter som är sekretessbelagda enligt

text: 35 kap. 1 § första stycket

text: OSL till Kronofogdemyndigheten med stöd av generalklausulen (se bl.a. JO 2013/14 s. 230, dnr

text: , och JO 2014/15 s. 127, dnr

text: och

text: ). Ett sådant uppgiftslämnande har ansetts kunna ske i vissa fall. JO har dock betonat att uppgiftslämnandet inte får ske rutinmässigt utan måste föregås av en sådan verklig intresseavvägning i det enskilda fallet som generalklausulen förutsätter. Vid denna intresseavvägning bör beaktas att redan den uppgiften att en person är eller har varit föremål för ett polisingripande kan vara sekretessbelagd hos Polismyndigheten. Innan någon kontakt tas med Kronofogdemyndigheten bör polisen därför ha kännedom om omständigheter som med viss styrka talar för att den aktuella personen förekommer med skulder där. Polisen bör inleda kontakten med Kronofogdemyndigheten med en förutsättningslös förfrågan om den aktuella personen har skulder i pågående mål där. Om det bekräftas att så är fallet, kan uppgifterna om den påträffade egendomen lämnas efter en intresseavvägning. Här bör även beaktas att egendomen ska vara av ett sådant slag att Kronofogdemyndigheten typiskt sett kan antas ha svårt att hitta den och att egendomen kan förväntas bli föremål för utmätning. Såväl värdet av egendomen som skuldens storlek bör beaktas vid denna bedömning. (Se JO 2013/14 s. 230, dnr

text: Ett beslut att lämna ut sekretessbelagd information till Kronofogdemyndigheten ska vara skriftligt och diarieföras. Av dokumentationen bör det framgå vilka

text: uppgifter som har lämnats ut, vem som har beslutat om utlämnandet och vilka omständigheter som har beaktats vid intresseavvägningen. (Se JO 2014/15 s. 127, dnr

text: och

text: .) Omhändertagande av egendom Lös egendom får utmätas endast om egendomen är tillgänglig eller om egendomen ändå kan identifieras och om det inte kan antas möta ett sådant hinder mot säkerställande av utmätningen som anges i

text: 6 kap.

text: utsökningsbalken

text: . Utmätning av kontanter ska som utgångspunkt säkerställas genom att kontanterna tas i förvar. Om kontanterna är i tredje mans besittning kan utmätningen även säkerställas genom att förbud meddelas för innehavaren att utan Kronofogdemyndighetens tillstånd lämna ut kontanterna eller vidta någon annan åtgärd med dessa till skada för sökanden (s.k. förbudsmeddelande). Det nu sagda följer av

text: 4 kap. 7 §

text: och

text: 6 kap.

text: och

text: 7 §§

text: utsökningsbalken

text: och gäller oavsett vilken grund tredje mannen åberopar för sitt innehav (se Walin m.fl.,

text: Utsökningsbalken

text: , Zeteo 1 augusti 2013, kommentaren till

text: 6 kap. 7 §

text: För att egendom ska anses vara i Polismyndighetens besittning krävs att egendomen är omhändertagen av polisen med stöd av någon bestämmelse som uttryckligen ger polisen rätt till detta (se

text: JO 2014/15 s. 127

text: Bedömning

text: Polismyndigheten har i sitt yttrande redogjort för hanteringen av kontanterna och för sin bedömning av händelsen. Jag instämmer i Polismyndighetens bedömning att polisen i flera avseenden har brustit i sin hantering.

text: Polismyndigheten ska således kritiseras för att man har omhändertagit kontanterna utan att det har funnits lagstöd för det. Polismyndigheten ska också kritiseras för att man inte har dokumenterat eller i efterhand har kunnat visa vilka närmare uppgifter som lämnades till Kronofogdemyndigheten eller att uppgiftslämnandet föregicks av en sådan verklig intresseavvägning som generalklausulen i

text: 10 kap. 27 §

text: OSL kräver.

text: Med anledning av detta vill jag också uttala följande.

text: Polismyndighetens möjlighet att lämna sekretessbelagda uppgifter till Kronofogdemyndigheten i syfte att möjliggöra en utmätning av egendom som påträffats i polisens verksamhet är inte lagreglerad. I stället tillämpas generalklausulen i

text: 10 kap. 27 §

text: OSL. Det bör framhållas att generalklausulens syfte är att vara en ventil för att inte oförutsedda hinder ska uppkomma i myndigheters verksamhet (se Lenberg m.fl., Offentlighets- och sekretesslagen, Zeteo 1 juli 2016, kommentaren till 10 kap. 27 §). Generalklausulen bör därför alltid tillämpas med försiktighet. Detta ärende utgör en god illustration av de svårigheter som ligger i tillämpningen av generalklausulen.

text: Utsökningsutredningen har i sitt betänkande Ett modernare utsökningsförfarande (

text: SOU 2016:81

text: ) föreslagit ökade möjligheter till

text: informationsutbyte mellan Kronofogdemyndigheten och andra myndigheter. Utredningen har bl.a. redovisat omfattningen av Kronofogdemyndighetens distansutmätning via myndighetens jourtelefon under 2014. Den som bemannar jourtelefonen har i uppgift att distansutmäta egendom som har tagits i beslag eller omhändertagits av bl.a. Polismyndigheten utanför kontorstid (s. 338). Under 2014 inkom 1 042 samtal till jourtelefonen. Samtalen resulterade i 194 distansutmätningar till ett sammanlagt värde av 4 107 819 kronor (s. 347).

text: Det framgår inte hur många av samtalen som gjordes av Polismyndigheten, men redovisningen ger en bild av att det är relativt vanligt att myndigheter lämnar information till Kronofogdemyndigheten om egendom som kan bli föremål för utmätning. Till det redovisade antalet samtal till jourtelefonen kommer de samtal som sker under kontorstid.

text: Mot denna bakgrund välkomnar jag att Polismyndigheten avser att införa enhetliga rutiner för omhändertagande av egendom i samband med ingripanden och förutsätter att arbetet också kommer att omfatta enhetliga rutiner för utlämnande av uppgifter till Kronofogdemyndigheten. Jag förutsätter också att de utformas med utgångspunkt i den försiktighet som måste iakttas vid tillämpningen av generalklausulen. Jag utgår vidare från att Polismyndigheten säkerställer att rutinerna görs klara, tydliga och lätta att förstå samt att de anställda som berörs av dessa frågor får en saklig och korrekt utbildning om vad som gäller.

text: Jag vill även stryka under att det givetvis inte får förekomma att polisen utan stöd i lag omhändertar egendom eller vidtar andra utredningsåtgärder för Kronofogdemyndighetens räkning. Även om utredningen i detta ärende inte ger stöd för att det har skett, vill jag framhålla att det inte under några förhållanden är acceptabelt att t.ex. ett frihetsberövande förlängs för att en utmätning ska kunna genomföras. Är det tveksamt om Kronofogdemyndigheten kommer att hinna vidta de åtgärder som behövs för en utmätning bör detta beaktas redan vid den intresseavvägning som ska göras före kontakten med Kronofogdemyndigheten. Endast om egendomen faktiskt kan förväntas bli föremål för utmätning bör en kontakt tas.

text: Med dessa uttalanden och med den kritik jag riktat mot Polismyndigheten för omhändertagandet av kontanterna och dokumentationsbristerna avslutas ärendet.