avgjordAv: Justitieombudsmannen Katarina Påhlsson

nyckelord:
Avskildhet (isolering)
Bild- och ljudupptagning
Dokumentation
Häkte
Integritet

title: Kritik mot Kriminalvården, häktet Växjö, för att inte ha dokumenterat en placering i en cell med begränsad utrustning. Även uttalanden om kamerabevakning av avskildhetsrum

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO förde AA fram klagomål mot Kriminalvården, häktet Växjö, och förhållandena vid placering i avskildhet. Han beskrev bl.a. att det fanns en kamera i avskildhetsrummet och att han kände sig ständigt övervakad.

text: Utredning

text: Inledningsvis hämtade JO in muntliga uppgifter om förhållandena i häktets avskildhetsrum. Därefter begärde JO att Kriminalvården skulle yttra sig över det som förts fram i anmälan vad gäller placering i en cell med begränsad utrustning, s.k. avskalad cell, och om kamerabevakning av den. Myndigheten skulle särskilt besvara ett antal frågor.

text: Kriminalvården, genom myndighetens tillförordnade chef för sektionerna för verksjuridik, yttrade sig i huvudsak enligt följande:

text: Utredning

text: Av tjänsteanteckning upprättad av JO efter samtal med kriminalvårdsinspektör vid häktet Växjö framgår bl.a. att häktet har en avskildhetsavdelning med tre olika sorters rum, varav ett är ett avskalat rum med möjlighet till övervakning. Uppgifter om sakförhållandena har hämtats in från Kriminalvårdens region Öst, som i sin tur hämtat in uppgifter från häktet Växjö. Berörd befattningshavare har fått möjlighet att lämna synpunkter. Av utredningen framgår i huvudsak följande. Det som i JO:s tjänsteanteckning anges om avskildhetsavdelning stämmer inte. Det finns inte någon sådan avdelning utan endast ett avskildhetsrum där det är möjligt att hålla en intagen avskild under ständig tillsyn. Rummet saknar lös inredning och är utrustat med en säng. Det finns även en angränsande toalett med handfat. Rummet är vidare utrustat med en övervakningskamera. Det var i detta rum AA den 5 september 2023 placerades i avskildhet enligt

text: 2 kap. 5 § 2 häkteslagen (2010:611)

text: , HäL. Avskildheten pågick till den 7 september 2023. Utöver aktuellt avskildhetsrum finns det möjlighet att konvertera vanliga rum till avskildhetsrum.

text: Övervakningskameran i avskildhetsrummet är alltid aktiv. Det krävs en tekniker för att avaktivera kameran. Det är först när vakthavande befäl, efter en bedömning i det enskilda fallet, tar ställning till att kameraövervakning ska ske som bilden från övervakningskameran aktiveras i centralvakten och presenteras på en monitor i centralvakten. Övervakningsbilderna kan endast ses av den personal som tjänstgör i centralvakten och som har till uppgift att sköta övervakningen. Syftet med kameraövervakningen i avskildhetsrummet vid häktet är att bl.a. försäkra sig om en intagens säkerhet, om en intagen uppvisar ett oroligt, våldsamt eller avvikande beteende utan att direkt utgöra en fara för sig själv. Om en intagen står under ständig tillsyn, dvs. att personal är fysiskt närvarande och övervakar den intagne genom en glasruta, kan det även beslutas om kompletterande kameraövervakning från centralvakten. I det aktuella ärendet har vakthavande befäl inte beslutat att övervakningsbilderna från avskildhetsrummet där AA var placerad skulle presenteras på monitorn i centralvakten. Underrättelse om att häktets lokaler är kameraövervakade sker i samband med inskrivning. Det finns vidare skyltar uppsatta med tydlig information om att häktets lokaler är kameraövervakade. I de fall vakthavande befäl beslutat att bilden från övervakningskameran i avskildhetsrummet ska aktiveras och presenteras på en monitor i centralvakten, har detta inte dokumenterats och den intagne inte heller underrättats om att kameraövervakning sker. Häktet Växjö har med anledning av denna anmälan förändrat sitt arbetssätt på så sätt att dokumentation nu sker när vakthavande befäl beslutar att bilden från övervakningskameran aktiveras i centralvakten och när övervakningen upphör. Den intagne informeras om detta. Häktet Växjö har inte dokumenterat att AA placerades i ett bostadsrum med begränsad utrustning. Personal har påmints om att det ska antecknas i den intagnes journal när, och skälen för att, utrustningen i ett bostadsrum begränsas.

text: Rättslig reglering

text: Verkställighetens utformning och dokumentation m.m. Enligt 1 kap. 4 § HäL ska varje intagen bemötas med respekt för sitt människovärde och med förståelse för de särskilda svårigheter som är förenade med frihetsberövandet. Enligt 1 kap. 6 § HäL får verkställigheten inte innebära andra begränsningar i den intagnes frihet än som följer av denna lag eller som är nödvändiga för att ordningen eller säkerheten ska kunna upprätthållas. En kontroll- eller tvångsåtgärd får endast användas om den står i rimlig proportion till syftet med åtgärden. Om en mindre ingripande åtgärd är tillräcklig ska den användas. Enligt

text: 5 § häktesförordningen (2010:2011)

text: ska det för varje intagen föras en journal som dokumenterar den intagnes verkställighet. Av journalen ska det framgå vem som har dokumenterat en viss uppgift och när det gjordes. I 7 kap. 1 § Kriminalvårdens föreskrifter och allmänna råd (

text: KVFS 2011:2

text: ) om häkte, FARK Häkte, anges följande. Bestämmelser om behandling av personuppgifter inom Kriminalvårdens verksamhet finns i

text: brottsdatalagen (2018:1177)

text: , lagen (

text: ) om kriminalvårdens behandling av personuppgifter inom

text: brottsdatalagens

text: område och

text: kriminalvårdsdatalagen (2018:1235)

text: med tillhörande förordningar. Bestämmelser om behandling av personuppgifter som inte utförs i syfte att verkställa straffrättsliga påföljder finns i

text: Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/679 av den 27 april 2016

text: om skydd för fysiska personer med behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter och om upphävande av direktiv

text: (allmän dataskyddsförordning) (GDPR). Dokumentation i journal ska ske så snart som möjligt.

text: Avskildhet Enligt 2 kap. 5 § 2 HäL ska en intagen ges möjlighet att dagtid vistas tillsammans med andra intagna (gemensamhet), om inte det av säkerhetsskäl är nödvändigt att hålla den intagne avskild från andra intagna. Av de allmänna råden till 2 kap. 5 § HäL i FARK Häkte framgår att säkerhetsskäl som gör det nödvändigt att hålla den intagne avskild från andra kan vara t.ex. att det föreligger risk för fritagning eller rymning, att den intagne är våldsam eller berusad, att det har uppstått en olämplig klientkonstellation som inte kan lösas genom förflyttning, att det har uttalats hot om våld eller att en skadegörelse ägt rum.

text: Förvaringsrum Enligt

text: 2 § förordningen (2014:1108)

text: om utformningen av häkten och polisarrester ska ett förvaringsrum ha en golvyta på minst 6 kvadratmeter. Rummets kubikinnehåll ska vara minst 15 kubikmeter och rumshöjden minst 2,40 meter. Rummet ska vara försett med fönster så att det får tillräckligt med dagsljus. Enligt 3 § förordningen om utformningen av häkten och polisarrester ska ett förvaringsrum vara ändamålsenligt utrustat för den intagnes behov. I ett förvaringsrum ska det finnas stol, bord, säng och utrymme för förvaring av tillhörigheter. Rummet ska också ha ett signalsystem för att påkalla uppmärksamhet. I anslutning till rummet ska det finnas handfat och toalett. Rum som används till förvaring av berusade, våldsamma eller sjuka personer får ha annan lämplig inredning. Inredningen i ett förvaringsrum ska om möjligt utformas och förses med sådana skyddsanordningar att den intagne inte kan skada sig själv eller någon annan. I 1 kap. 17 § FARK Häkte i nu gällande lydelse anges följande. Bestämmelser om utformningen av en intagens bostadsrum finns i förordningen (

text: ) om utformningen av häkten och polisarrester. I en intagens bostadsrum ska det också finnas bäddutrustning, spegel, anslagstavla, mugg, väckarklocka, radio, TV samt anordning som gör att den intagne själv kan reglera inflödet av dagsljus. Andra stycket gäller inte om annat följer av ett beslut om restriktioner, om det finns risk för att den intagne allvarligt skadar sig själv eller annan eller gör sig skyldig till skadegörelse, om det saknas ordinarie bostadsrum på grund av platsbrist eller när det finns behov av att göra tillfälliga omplaceringar i syfte att upprätthålla ordning och säkerhet. Så långt det är möjligt utifrån ordnings- och säkerhetsskäl ska bostadsrummet i dessa fall förses med sådant som enligt

text: första stycket

text: ska finnas i en intagens bostadsrum. Av avsnitt 5 i Kriminalvårdens handbok om gemensamhet och avskildhet i häkte (

text: ) framgår att om begränsningar av utrustningen i ett rum görs med stöd av

text: 1 kap. 17 §

text: FARK Häkte, ska det antecknas i daganteckningar i den intagnes journal. I daganteckningarna ska även skälen för åtgärden anges.

text: Kamerabevakning Enligt

text: 15 § kamerabevakningslagen (2018:1200)

text: ska upplysning om kamerabevakning lämnas genom tydlig skyltning eller på något annat verksamt sätt. Om ljud kan avlyssnas eller tas upp vid bevakningen, ska särskild upplysning lämnas om detta. Bestämmelser om rätten till information om den personuppgiftsbehandling som kamerabevakningen innebär finns i EU:s dataskyddsförordning och andra föreskrifter som anges i 6 §. Av 1 kap. 10 § FARK Häkte framgår bl.a. att en intagen, om det inte är obehövligt med hänsyn till frihetsberövandets karaktär och varaktighet, ska informeras om häktets användning av kamerabevakning i anslutning till att han eller hon tas in i häkte.

text: Svar på JO:s frågor och Kriminalvårdens bedömning Har AA underrättats om att cellen kameraövervakats under tiden han varit placerad i avskildhet och har en eventuell underrättelse dokumenterats? Hur har beslutet om kameraövervakning samt när kameran slagits på och av dokumenterats? Som framgår av utredningen är kameran i aktuell cell alltid aktiverad, men bilden presenteras på skärmar i centralvakten först efter beslut av vakthavande befäl. Något sådant beslut har inte fattats i aktuellt ärende och bilden från kameran har således inte presenterats. AA har, i likhet med alla intagna, i samband med inskrivningen underrättats om att häktet Växjö kameraövervakas. Det finns även skyltar uppsatta med tydlig information om att häktets lokaler är kameraövervakade. AA har dock inte särskilt underrättats om kameraövervakningen i aktuell cell. Detta borde ha gjorts även om bilden inte har presenterats. Kriminalvården beklagar att så inte har skett och ser positivt på att häktet Växjö nu ändrat rutinerna för dokumentation och information till den intagne. Kameraövervakas intagna i avskildhet regelmässigt i vissa situationer, eller fattas det

text: alltid ett individuellt beslut i varje enskilt fall?

text: Vid behov av kameraövervakning av en intagen i avskildhet beslutar vakthavande befäl att bilden ska presenteras på skärmarna i centralvakten. Det sker efter en individuell bedömning i det enskilda fallet. Har beslutet om placering i "avskalad cell" dokumenterats och, i så fall, hur har en

text: sådan placering motiverats?

text: Häktet Växjö har, i strid med vad som framgår av Kriminalvårdens handbok på området, inte dokumenterat att AA placerats i ett rum med begränsad utrustning och skälen för det. Kriminalvården beklagar det inträffade och noterar att medarbetare vid häktet Växjö har påmints om detta. AA fick tillfälle att kommentera Kriminalvårdens yttrande.

text: Bedömning

text: Placering i cell med begränsad utrustning I remissvaret har Kriminalvården redogjort för relevanta bestämmelser om vad en intagens bostadsrum som huvudregel ska innehålla och om förutsättningarna för undantag från reglerna. Jag har inte vare sig underlag eller för avsikt att uttala mig om dessa var uppfyllda i det aktuella ärendet. Av utredningen framgår dock att beslutet att placera AA i avskalad cell inte dokumenterades och därmed inte heller motiverades. Häktet Växjö kritiseras för det.

text: Kamerabevakning Rättslig reglering m.m. Kriminalvården har redogjort för vissa av de regler som gäller för kamerabevakning i häkten. Jag hänvisar dit men vill för egen del tillägga följande.

text: Kamerabevakningslagen (2018:1200)

text: syftar till att tillgodose behovet av kamerabevakning för berättigade ändamål och att skydda fysiska personer mot otillbörligt intrång i den personliga integriteten vid sådan bevakning (

text: 2 §

text: ). Någon närmare reglering av under vilka förutsättningar kamerabevakning får ske av utrymmen som allmänheten inte har tillträde till innehåller lagen däremot inte.

text: Vid kamerabevakning ska tillämpliga regler om behandling av personuppgifter iakttas. Bestämmelser om Kriminalvårdens behandling av personuppgifter finns

text: bl.a. i

text: brottsdatalagen (2018:1177)

text: , lagen (

text: brottsdatalagens

text: område och i förordningen (

text: brottsdatalagens

text: område. Av dessa regler följer att personuppgifter får behandlas om det är nödvändigt för att Kriminalvården ska kunna utföra sin uppgift att verkställa häktning eller för att förebygga, förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet i samband med sådan verkställighet (se bl.a.

text: 2 kap.

text: brottsdatalagen

text: och

text: 2 kap. 1 §

text: lagen om kriminalvårdens behandling av personuppgifter inom

text: brottsdatalagens

text: område).

text: JO har tidigare, vid tillämpning av äldre lagstiftning, inte haft något att invända mot kamerabevakning i avskildhetsrum om åtgärden tillämpas restriktivt och efter en bedömning i det enskilda fallet (se t.ex. JO:s beslut den 8 mars 2012, dnr

text: ). Därefter har jag i flera beslut redogjort för de närmare förutsättningarna för kamerabevakning enligt nu gällande lagstiftning. Jag har då uttalat att det är mycket angeläget att intagnas personliga integritet värnas i så stor utsträckning som möjligt och att kamerabevakning inte ska användas om den inte är nödvändig. Det krävs alltså såväl att kamerabevakningen är förenlig med gällande regelverk som att åtgärden bedöms nödvändig och proportionerlig. (Se t.ex. mina beslut den 8 april 2022, dnr 2632-2021, den 17 december 2020, dnr 87-2020 och den 14 oktober 2020, dnr 1827-2019.)

text: Om det finns en kamera monterad i rummet är det därutöver viktigt att säkerställa att intagna vet om den är påslagen eller inte (se t.ex. JO 2018/19 s.196, dnr 1365-2016).

text: Om det aktuella fallet

text: I remissvaret har Kriminalvården beskrivit att den aktuella övervakningskameran alltid är aktiv och därmed var den det under hela tiden som AA vistades i avskildhetsrummet. Exakt vad det inneburit framgår inte av yttrandet. Exempelvis har myndigheten uppgett att övervakningsbilderna först kan ses efter att vakthavande befäl tagit ställning till att bilden ska presenteras i centralvaktens monitor, och att något sådant beslut inte fattades i det aktuella fallet. Det framgår dock inte om kameramaterialet automatiskt spelades in och i vilken utsträckning inspelningen i så fall sparades. Enligt min mening är dessa omständigheter av avgörande betydelse. För det fall att det aktuella materialet spelades in och sparades måste det nämligen betraktas som att AA stod under konstant kamerabevakning utan att åtgärden föregåtts av bedömningen att det fanns ett behov av det, och utan att han informerats. Utredningen ger dock inte tillräckligt stöd för kritik i den delen.

text: Om bilden från övervakningskameran däremot inte spelades in och inte heller presenterades i centralvaktens monitor borde AA ha informerats om att någon bevakning inte skedde. Under alla förhållanden ska häktet alltså kritiseras för att AA inte fick tillräcklig information om de faktiska omständigheterna runt kamerabevakningen.

text: Jag noterar att häktet Växjö vid den aktuella tidpunkten inte hade någon särskild rutin för att dokumentera och informera intagna om vakthavande befäl beslutat att presentera bilden från övervakningskameran på en monitor i centralvakten och när övervakningen upphörde. Det är givetvis positivt att häktet med anledning av det nu aktuella ärendet ändrat detta. Det kan finnas skäl för häktet att även i övrigt se över sina rutiner mot bakgrund av vad jag nu har uttalat.

text: Ärendet avslutas.

text: Beslutet har fattats av JO Katarina Påhlsson. Dokumentet har fastställts digitalt och har ingen underskrift.

text: Rättssakkunniga Reb Kerstinsdotter har föredragit ärendet och byråchefen Johan Thorblad har deltagit i beredningen.


avgjordAv: Stf justitieombudsmannen Karin Almgren

nyckelord: Anstalt Häkte Integritet Sekretess

publisher: Justitieombudsmannen

title: Kritik mot Kriminalvården, anstalten Mariefred, för hanteringen av en intagen med skyddade personuppgifter

org: jo

sammanfattning: En person med skyddade personuppgifter togs in i anstalten Mariefred. Personal i anstalten tilltalade honom inledningsvis med både för- och efternamn i utrymmen där andra intagna vistades. Efter att anstalten inom ramen för JO:s handläggning hade uppmärksammats på den intagnes önskemål om att tilltalas med förnamn har personalen endast använt det namnet. JO uttalar i beslutet att en intagens identitet kan röjas om personalen uttalar ett ovanligt för- eller efternamn eller fullständigt namn i utrymmen där andra intagna vistas. Det kan medföra såväl lidande som fara för den intagne eller dennes närstående. Det gäller oavsett om den intagne har skyddade personuppgifter eller inte, men risken för negativa konsekvenser är förstås normalt större om den intagne har skyddade personuppgifter. Ett verksamhetsställe måste anpassa metoden för identifiering utifrån omständigheterna i det enskilda fallet. Anstalten Mariefred gjorde inledningsvis inga överväganden om hur den berörda personen skulle tilltalas av personalen trots att det framgick av det klientadministrativa systemet att han har skyddade personuppgifter. JO anser att anstalten förtjänar kritik för det. För JO visar det här ärendet att det finns skäl för Kriminalvården att överväga att ta fram generella rutiner för hur verksamhetsställen ska hantera att en intagen har skyddade personuppgifter.

text: Anmälan

type: rubrik

text: I en anmälan till JO och en kompletterande skrift förde AA fram klagomål mot Kriminalvården, anstalten Mariefred, och uppgav bl.a. följande.

type: stycke

text: Han har skyddad identitet och vill bara tilltalas med sitt förnamn av personalen. Det informerade han om direkt när han kom till anstalten. Trots det har personalen tilltalat honom med efternamn ett stort antal gånger framför andra intagna och därigenom utsatt honom för fara.

text: Utredning

text: Inledningsvis hämtade JO in muntliga upplysningar från anstalten Mariefred. Det framgick då bl.a. att anmälaren hade tilltalats på lite olika sätt av personalen samt att praxis på anstalten var att en intagen med skyddad identitet ska

text: benämnas med NN i dokumentation men att det inte fanns någon praxis eller rutin beträffande hur en sådan intagen ska tilltalas.

text: JO uppmanade därefter Kriminalvården att yttra sig över det AA hade fört fram om hur han tilltalats av personal i anstalten och om att hans identitet röjts. Myndigheten skulle också besvara de frågor som framgår av remissvaret.

text: Kriminalvården, genom tf. chefen för verksjuridik – dataskydd, sekretess m.m., yttrade sig i huvudsak enligt följande:

text: Utredning

text: Uppgifter om sakförhållandena har hämtats in från Kriminalvårdens region Mitt, som i sin tur hämtat in uppgifter från anstalten Mariefred. Av uppgifterna framgår i huvudsak följande. Det vakthavande befäl som närvarade när anmälaren skrevs in i anstalten Mariefred kan inte minnas att anmälaren i samband med inskrivningen uttryckte önskemål om hur han önskade bli tilltalad. Det stämmer att personal har tilltalat anmälaren både med hans för- och efternamn samt med numret på hans bostadsrum och hans intagningsnummer. Det är inte möjligt att svara på hur många gånger anmälaren har tilltalats med annat än förnamn, men det bör inte har skett i den omfattning som anges i anmälan. Anmälaren kom till anstalten den 12 augusti 2024 och hans anmälan är daterad den 13 augusti 2024. Att han skulle tilltalats vid så många tillfällen under ett dygn som anges i anmälan är osannolikt. Anstalten uppmärksammades på anmälarens önskemål den 23 augusti 2024 och därefter har han endast tilltalats med förnamn. I Kriminalvårdsregistret (KVR) anges att anmälaren har skyddad identitet. Anstalten Mariefred har ingen rutin för hur intagna med skyddade personuppgifter ska tilltalas. Men för det fall att en intagen framför önskemål om att bli tilltalad med annat än efternamn så respekteras det. Önskemålet noteras i den intagnes journal.

text: Rättslig reglering

text: Av

text: 21 kap. 3 § första stycket offentlighets- och sekretesslagen (2009:400)

text: , OSL, följer att sekretess gäller för uppgift om en enskilds bostadsadress eller annan jämförbar uppgift som kan lämna upplysning om var den enskilde bor stadigvarande eller tillfälligt, den enskildes telefonnummer, e-postadress eller annan jämförbar uppgift som kan användas för att komma i kontakt med denne samt för motsvarande uppgifter om den enskildes anhöriga, om det av särskild anledning kan antas att den enskilde eller någon närstående till denne kan komma att utsättas för hot eller våld eller lida annat allvarligt men om uppgiften röjs. I

text: 35 kap. 15 § första stycket

text: OSL anges följande. Sekretess gäller inom kriminalvården för uppgift om en enskilds personliga förhållanden, om det kan antas att den enskilde eller någon närstående lider men eller att fara uppkommer för att någon utsätts för våld eller lider annat allvarligt men om uppgiften röjs.

text: Kriminalvårdens bedömning

text: Är det korrekt uppfattat att anstalten Mariefred inte har några rutiner för hur man ska agera om en intagen har skyddade personuppgifter? Anstalten Mariefred har en utarbetad rutin för hantering av intagna med skyddade personuppgifter vid exempelvis dokumentation, mejl och anslag. Anstalten har inga rutiner för hantering vid muntlig kommunikation eller för hur intagna med skyddade personuppgifter ska tilltalas av personal. I regel tilltalas de intagna vid efternamn. I det fall den intagne vill att personalen använder sig av förnamn hörsammas det och dokumenteras i KVR.

text: Finns det generella rutiner inom Kriminalvården för hur verksamhetsställen ska hantera en sådan situation? Det finns inga generella rutiner för hur Kriminalvårdens verksamhetsställen ska agera om en intagen har skyddade personuppgifter. Förberedelser och åtgärder som vidtas innan och i samband med att en person med

text: Beslut om placering i häkte fattas av Kriminalvårdens regionala häktessamordnare. På första sidan i KVR framgår om en intagen har skyddade personuppgifter. Den uppgiften framgår därmed tydligt för både häktessamordnaren och personalen i häkte där den intagne placeras. Kriminalvårdens placeringssektion beslutar om inställelse i anstalt för ej frihetsberövade dömda, placering från häkte till anstalt och omplacering mellan anstalter. Placeringssektionen anvisar även förvarstagna plats i häkte eller anstalt. Det finns uppgifter i KVR om de som är dömda till fängelsestraff men som huvudregel saknas uppgifter i KVR om förvarstagna fram till dess att de skrivs in i något av Kriminalvårdens verksamhetsställen. Av första sidan i KVR framgår tydligt om en intagen har skyddade personuppgifter. För dömda gör placeringssektionen en platsbokning i KVR före beslut. I och med bokningen får verksamhetsstället tillgång till KVR gällande den dömde och har möjlighet ta del av informationen på första sidan i KVR om skyddade personuppgifter. Efter det att placeringssektionen fattat beslut får verksamhetsstället i vilket den intagne ska placeras, via KVR, ett meddelande om beslutet. Verksamhetsstället har då att omgående öppna KVR och läsa beslutet samt de uppgifter som finns på första sidan i KVR om skyddade personuppgifter. Anstalten får på så sätt senast vid denna tidpunkt information om att en intagen har skyddade personuppgifter. Vad gäller förvarstagna som Kriminalvården kan anvisa plats för i Kriminalvårdens lokaler anvisar placeringssektionen plats i anstalt eller häkte. Anvisningen hanteras utanför KVR. Om den förvarstagna inte tidigare vistats i Kriminalvårdens lokaler eller transporterats av Kriminalvården saknas uppgifter i KVR om denne. Via e-post till placeringssektionen från Migrationsverket inkommer Migrationsverkets beslut om förvar och myndighetens beslut att den förvarstagna ska placeras utanför Migrationsverkets lokaler. Placeringssektionen anvisar därefter plats i något av Kriminalvårdens verksamhetsställen samt skickar omgående ett e-postmeddelande till verksamhetsstället i fråga innehållande Migrationsverkets båda beslut. Om den förvarstagna har skyddade personuppgifter bör det framgå av Migrationsverkets beslut. Verksamhetsställena får därigenom kännedom om att den förvarstagna har skyddade personuppgifter. Benämning i dokumentation och hur en intagen med skyddade personuppgifter ska

text: tilltalas av personal

text: I beslut har tidigare intagna med skyddade personuppgifter benämnts N.N. eller du. Numera benämns i regel även intagna med skyddade personuppgifter med namn i beslut eftersom namnet bedömts vara en del av beslutet och att det därför inte kan uteslutas i besluthandlingar (jfr bl.a. Högsta domstolens avgörande

text: NJA 2012 s. 336

text: och Kammarrätten i Jönköpings dom 27 december 2023 i mål nr 2812-23). Kriminalvården har inga generella riktlinjer eller rutiner för hur intagna med skyddade personuppgifter bör tilltalas av personal.

text: Om det saknas sådana rutiner, anser Kriminalvården att det finns anledning att ta fram sådana? Vad gäller förberedelser och åtgärder innan en person med skyddade personuppgifter tas in i häkte eller anstalt så är det först när placeringssektionen bedömer att en viss anstalt eller ett visst häkte skulle kunna komma i fråga för placering eller anvisning som information kan lämnas till anstalten eller häktet

text: om att det förekommer skyddade personuppgifter. Placeringssektionen gör en platsbokning på anstalten i fråga och då får anstalten tillgång till uppgifter i KVR gällande den dömde och kan läsa om att hen har skyddade personuppgifter. Uppgiften om skyddade personuppgifter är i stort sett omöjlig att inte lägga märke till för den som öppnar KVR på verksamhetsstället i fråga. Det är enligt Kriminalvårdens bedömning tillräckligt att information om skyddade personuppgifter kommer till anstaltens kännedom på detta sätt. Vad gäller anvisning av förvarstagen får verksamhetsstället där hen ska vistas Migrationsverkets båda beslut och kan läsa dessa, vilket bör vara tillräckligt för att säkerställa att verksamhetsstället får kännedom om att den förvarstagna har skyddade personuppgifter. Kriminalvårdens bedömning Kriminalvården har inga nationella riktlinjer för hur intagna med skyddade personuppgifter ska tilltalas. Anstalten eller häktet där den intagne placeras får genom första sidan i KVR kännedom om hen har skyddade personuppgifter. Det är riktigt att personal vid anstalten Mariefred har tilltalat anmälaren med annat än förnamn mellan den 12 augusti 2024–23 augusti 2024, men rimligen inte i den omfattning som beskrivs i anmälan. Beträffande vad anmälaren anfört om att han skulle ha påtalat vid inskrivningen om hur han vill bli tilltalad känns inte igen av den personal som närvarade vid inskrivningen och det finns ingen dokumentation om detta i KVR. Det är därmed inte klarlagt om anmälaren uttryckt önskemål om att tilltalas vid förnamn vid inskrivningssamtalet. När önskemålet kommit till anstaltens kännedom har detta antecknats i KVR och han har därefter tilltalats med förnamn. Kriminalvården bedömer sammantaget att anstalten hörsammat anmälarens önskemål om tilltal när anstalten fått kännedom om detta och att anstalten inte hanterat anmälarens uppgifter på ett felaktigt sätt.

text: AA kommenterade remissvaret och framförde bl.a. att han är säker på att han vid inskrivningen i anstalten Mariefred berättade för det vakthavande befälet att han har skyddad identitet och bara vill tilltalas med sitt förnamn av personalen.

text: Rättsliga utgångspunkter

text: Kriminalvården har i sitt remissvar redogjort för rättslig reglering som har betydelse i ärendet. För egen del vill jag även redovisa följande.

text: Enligt

text: 1 kap. 5 § fängelselagen (2010:610)

text: respektive

text: 1 kap. 5 § häkteslagen (2010:611)

text: ska verkställigheten utformas så att negativa följer av frihetsberövandet motverkas. Med det avses bl.a. de psykiska, sociala och ekonomiska konsekvenser som frihetsberövandet kan ha för den intagne (se

text: prop. 2009/10:135 s. 120

text: och

text: Skyddet för intagnas identitet är en återkommande fråga hos JO såväl i klagomålshanteringen som vid inspektioner och den aktualiseras i olika typer av situationer. JO har tidigare utrett Kriminalvårdens användande av namnskyltar i anslutning till intagnas celler (beslut den 13 december 2019, dnr 5858-2018) och hur personal tilltalade intagna i ett häkte (beslut den 19 juni 2024, dnr 4926- 2023). I dessa två beslut har JO uttalat bl.a. följande.

text: En uppgift om att någon är intagen i anstalt är typiskt sett sådan att det kan antas att den intagne lider men om uppgiften röjs. Uppgiften omfattas således av

text: den s.k. kriminalvårdssekretessen i

text: 35 kap. 15 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400)

text: , OSL. Användandet av skyltar med intagnas fullständiga namn eller efternamn medför att intagna inte själva kan välja om de vill röja sin identitet för andra intagna. På samma sätt förhåller det sig om personal uttalar ett ovanligt för- eller efternamn eller fullständigt namn i utrymmen där andra intagna vistas. Det kan naturligtvis medföra såväl lidande som fara för den intagne eller dennes närstående och detta oavsett om den intagne har skyddad identitet eller inte.

text: Personal i häkten och anstalter måste visserligen kunna identifiera de intagna på ett tillförlitligt och effektivt sätt, bl.a. för att minska risken för att intagna förväxlas eller att handlingar delas ut till fel person. Enligt JO är det emellertid inte tydligt att det skulle medföra ett behov av att använda för- och efternamn på de intagna när de tilltalas i t.ex. gemensamhetsutrymmen där andra intagna är närvarande. Ett verksamhetsställe måste anpassa metoden för identifiering utifrån omständigheterna i det enskilda fallet. Något annat är enligt JO:s mening inte förenligt med vare sig bestämmelsen om kriminalvårdssekretess i

text: 35 kap. 15 §

text: OSL eller kravet om att verkställigheten ska utformas så att negativa följder av frihetsberövandet motverkas.

text: För närvarande pågår en ny granskning hos JO av Kriminalvårdens användning av namnskyltar i anslutning till intagnas celler i häkten och anstalter (se dnr 9861-2024).

text: I Kriminalvårdens handbok i sekretessfrågor (

text: ) anges bl.a. följande om skyddade personuppgifter. Det är inte ovanligt att intagna har s.k. skyddade personuppgifter. Skyddade personuppgifter är Skatteverkets samlingsrubrik för de olika skyddsåtgärderna sekretessmarkering, skyddad folkbokföring och fingerade personuppgifter inom folkbokföringen. Skatteverket kan föra in en markering för särskild sekretessprövning, en s.k. sekretessmarkering, i folkbokföringsdatabasen för en person, t.ex. någon som är hotad eller förföljd. Det framgår inte av själva markeringen vilken uppgift om personen som kan vara skyddsvärd. Det kan t.ex. vara uppgifter om adress, namn, om närstående eller i vilket geografiskt område personen befinner sig. Den legala innebörden av sekretessmarkeringen är att uppgifter om personen enligt folkbokföringens bedömning inte bör lämnas ut utan en särskild sekretessprövning. Vid en begäran om utlämnande av skyddade personuppgifter ska varje myndighet själv göra en sekretessbedömning utifrån de sekretessbestämmelser som gäller för respektive myndighet.

text: Bedömning

text: Av utredningen framgår att AA har skyddade personuppgifter. När han kom till anstalten Mariefred tilltalade personal honom både med hans för- och efternamn samt med numret på hans bostadsrum och hans intagningsnummer. Efter att anstalten inom ramen för JO:s handläggning hade uppmärksammats på AA:s önskemål om att tilltalas med förnamn har personalen endast använt det namnet.

text: Som nämnts under de rättsliga utgångspunkterna kan en intagens identitet röjas om personalen uttalar ett ovanligt för- eller efternamn eller fullständigt namn i utrymmen där andra intagna vistas. Det kan medföra såväl lidande som fara för den intagne eller dennes närstående. Det gäller oavsett om den intagne har skyddade personuppgifter eller inte, men risken för negativa konsekvenser är förstås normalt större om den intagne har skyddade personuppgifter.

text: Ett verksamhetsställe måste anpassa metoden för identifiering utifrån omständigheterna i det enskilda fallet. Anstalten Mariefred gjorde inledningsvis inga överväganden om hur AA skulle tilltalas av personalen trots att det framgick av Kriminalvårdsregistret (KVR) att han har skyddade personuppgifter. För det förtjänar anstalten kritik. Det är allvarligt om röjandet av AA:s identitet har medfört fara för honom. Jag kan konstatera att anstalten i ett senare skede gjorde bedömningen att det var tillräckligt att tilltala AA med endast förnamn.

text: En orsak till anstaltens bristfälliga agerande är förmodligen att det varken finns nationella eller lokala rutiner för hur man ska hantera att en intagen har skyddade personuppgifter. Kriminalvården uppmanades att yttra sig över om det finns anledning att ta fram sådana rutiner. Myndigheten har fört fram att uppgiften om skyddade personuppgifter är omöjlig att inte lägga märke till för den som öppnar KVR och att det är tillräckligt att informationen kommer till verksamhetsställets kännedom på detta sätt. Kriminalvården har dock inte berört frågan om hur verksamhetsstället ska agera när den får information om att en intagen som ska tas in där har skyddade personuppgifter och om det finns skäl att ta fram rutiner kring det. Det är en klar brist och jag vill poängtera att de som står under JO:s tillsyn måste lämna de upplysningar och yttranden som JO begär (se t.ex. JO 2024 s. 206, dnr 6048-2023 m.fl., och JO 2024 s. 449, dnr 5614- 2023).

text: För mig visar det här ärendet att det finns skäl för Kriminalvården att överväga att ta fram generella rutiner för hur verksamhetsställen ska hantera att en intagen har skyddade personuppgifter. Det kan gälla t.ex. vilka förberedelser och åtgärder som ska vidtas innan och i samband med att en person med skyddade personuppgifter tas in i ett häkte eller en anstalt samt hur en sådan intagen bör benämnas i dokumentation och tilltalas av personal. En lämplig ordning skulle enligt min mening kunna vara att det i samband med att en intagen med skyddade personuppgifter skrivs in i ett häkte eller en anstalt förs en diskussion om och bestäms hur han eller hon ska tilltalas och vad som ska anges på en eventuell namnskylt i anslutning till cellen. Berörd kriminalvårdspersonal måste därefter få information om vad som bestämts innan den intagna placeras på en avdelning i häktet eller anstalten.

text: Ärendet avslutas.

text: Beslutet har fattats av stf JO Karin Almgren. Dokumentet har fastställts digitalt och har ingen underskrift. Seniora rättssakkunniga Mattias Karlsson har föredragit ärendet och tf. byråchefen Jörgen Buhre har deltagit i beredningen.

type: avgorande


avgjordAv: Justitieombudsmannen Thomas Norling

nyckelord:
Långsam handläggning
Underrättelse
Väsentlig försening

title: Försäkringskassan får allvarlig kritik för bl.a. långsam handläggning i två ärenden om ersättning för kostnader för vård respektive tandvård utomlands. Även uttalanden om tillämpningen av 11 § förvaltningslagen

sammanfattning: Enligt lagen om ersättning för kostnader till följd av vård i ett annat land inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (ersättningslagen) ska beslut om ersättning fattas så snart det är möjligt och senast 90 dagar från det att en fullständig ansökan har kommit in till Försäkringskassan. I beslutet konstateras att ersättningslagen inte innehåller några bestämmelser som avviker från förvaltningslagen i fråga om vad en ansökan från en enskild ska innehålla och att det inte heller framgår av förarbetena vad som avses med att ansökan ska vara fullständig. JO uttalar att det därför ligger närmast till hands att med en tillämpning av 19 och 20 §§ förvaltningslagen (2017:900) anse att ansökan är fullständig om den kan läggas till grund för en prövning i sak. I AA:s och BB:s ärenden uppgick handläggningstiderna i ärendena om ersättning för kostnader för vård respektive tandvård utomlands till runt åtta månader. JO ser allvarligt på att Försäkringskassan har stora problem med långa handläggningstider i de aktuella ärendetyperna. I beslutet gör JO även vissa uttalanden om tillämpningen av 11 § förvaltningslagen. Uttalandena rör bl.a. frågor om vid vilken tidpunkt en underrättelse om väsentlig försening ska lämnas i vissa situationer och vad underrättelsen bör innehålla. JO konstaterar också att bestämmelsen inte utesluter att en myndighet i vissa fall kan vara skyldig att underrätta den enskilde om väsentlig försening flera gånger under handläggningen av ett och samma ärende.

text: Anmälningarna

text: I en anmälan som kom in till JO den 17 september 2022 (dnr 7262-2022) klagade AA på Försäkringskassan och förde fram bl.a. följande. Den 12 februari

text: 2022 ansökte han om ersättning för kostnader för vård utomlands. Därefter hände inget i ärendet förrän han kontaktade Försäkringskassan i augusti 2022. Han har väntat länge på ett beslut och har själv betalat en stor summa pengar för vården.

text: I en anmälan som kom in till JO den 19 september 2022 (dnr 7266-2022) klagade BB på Försäkringskassan. Han förde fram att han den 28 april 2022 hade skickat in underlag avseende ersättning för kostnader för tandvård utomlands. Fem månader senare hade handläggningen fortfarande inte påbörjats.

text: Utredning

text: JO hämtade in och granskade handlingar i AA:s och BB:s ärenden.

text: Därefter begärde JO att Försäkringskassan skulle yttra sig över vad som förts fram i respektive anmälan. Myndigheten skulle även yttra sig över hanteringen av underrättelse om väsentlig försening enligt

text: 11 § förvaltningslagen (2017:900)

text: , FL, och förfarandet att lämna sådana underrättelser i nära anslutning till att en ansökan lämnas in.

text: I sitt remissvar den 5 december 2022 redogjorde Försäkringskassan för sin handläggning av AA:s ärende och vilka åtgärder som vidtagits för att komma till rätta med de långa handläggningstiderna. Myndigheten uppgav bl.a. att den förutom att rekrytera ny personal hade vidtagit olika effektiviseringsåtgärder, som t.ex. att skilja ut enklare ärenden från mer komplicerade och anpassa sina personalresurser efter ärendenas svårighetsgrad. När det gällde frågan om hanteringen av underrättelser om väsentlig försening förde Försäkringskassan fram följande. Information om väsentlig försening och under ärendets gång I det aktuella ärendet har Försäkringskassan informerat AA om väsentlig försening i samband med att myndigheten bekräftade att hans ansökan kommit in. Detta utifrån att Försäkringskassan redan vid det tillfället insåg att handläggningen av ärendet skulle bli fördröjd till följd av att antalet ansökningar till Internationell vård ökat. I bekräftelsebrevet skriver Försäkringskassan bland annat att ”det tar längre tid än beräknat att utreda ärendet och fatta beslut. Det här beror på att antalet inkomna ärenden för närvarande är väldigt högt”. Vidare framgår det av bekräftelsebrevet att Försäkringskassan kan komma att begära komplettering från den enskilde ifall det är nödvändigt. – – – I sitt remissvar den 23 december 2022 redogjorde Försäkringskassan för handläggningen av BB:s ärende och förde därefter fram följande.

text: Försäkringskassans slutsatser

text: Ett ärende inom internationell tandvård (IVTV) bedöms enligt Försäkringskassans interna riktlinjer vara väsentligt försenat om det inte har avgjorts inom 90 dagar från det att handläggningen påbörjades. Även om handläggningen i förevarande fall ännu inte har inletts, kan det konstateras att ärendet måste ses som försenat då nämnda 90-dagars gräns överskridits redan i väntan på hantering. Att förseningar skulle uppstå har av skäl som nedan redogörs för varit förväntat. Mot bakgrund av detta har Försäkringskassan, redan i samband med att sökandens ansökan om ersättning mottogs, informerat om de långa väntetiderna. Försäkringskassan bedömer att förfarandet har inneburit att underrättelseskyldigheten som framgår av

text: 11 § förvaltningslagen

text: har efterlevts,

text: eftersom den enskilde därmed fått information i ett så tidigt skede som möjligt för att underlätta den enskildes planering. Försäkringskassan borde dock ha skickat ut ytterligare underrättelse till sökanden, i samband med att den angivna väntetiden om sex månader överskreds. Ett sådant förfarande skulle emellertid innebära att resurser måste avsättas från den faktiska ärendehanteringen som i dagsläget är mycket ansträngd. Försäkringskassan beklagar den uppkomna situationen, och strävar mot att situationen ska vändas till det bättre så snart som möjligt. Inom förmånen råder emellertid kapacitetsbrist, vilket också är orsaken till att ärendet ännu inte har startats upp. Det ökade inflödet efter pandemin har varit betydligt högre än prognostiserat och sammanfallit med ett oförutsett personaltapp. Detta, sammanvägt med att det tar upp emot ett år av utbildningsinsatser innan en ny utredare på egen hand kan handlägga IVTV-ärenden, gör att vi ligger efter i handläggningen. I skrivande stund, per den 7 november 2022, ligger den förväntade kötiden för nyinkomna ärenden av det aktuella slaget på 210 dagar. I syfte att korta ner handläggningstiderna inledde Försäkringskassan i slutet av 2021 en rekrytering av ett nytt IVTV-team. De första nya utredarna från den här gruppen lämnar sin utbildning strax före årsskiftet 2022. Vidare förväntas två ytterligare utbildningsgrupper med utredare vara färdiga i mars respektive maj 2023. Det nya IVTV-teamet kommer därefter att bestå av ca 16 utredare. Härutöver har ytterligare åtgärder vidtagits i syfte att korta ner handläggningstiderna, t.ex. har rutiner effektiviserats och resurser lånats in från andra delar av verksamheten. Med hjälp av dessa insatser räknar vi med att redan vid halvårsskiftet 2023 kunna minska väntetiden för de nyinkomna ärendena.

text: AA och BB fick möjlighet att kommentera respektive remissvar.

text: Bedömning

text: Handläggningstid

text: Allmänt om handläggningstiden i ärenden om ersättning för kostnader för vård

text: respektive tandvård utomlands

text: Förvaltningslagen

text: innehåller allmänna bestämmelser och tillämpas vid myndigheters handläggning av ärenden. När det finns avvikande bestämmelser i andra lagar eller förordningar ska myndigheten i stället tillämpa dem.

text: I

text: 19 §

text: FL anges att en ansökan från en enskild ska innehålla uppgifter om den enskildes identitet och den information som behövs för att myndigheten ska kunna komma i kontakt med honom eller henne. Vidare ska det framgå av ansökan vad ärendet gäller och vad den enskilde vill att myndigheten ska göra. Det ska också framgå vilka omständigheter som ligger till grund för den enskildes begäran, om det inte är uppenbart obehövligt. Om en ansökan är ofullständig eller oklar ska myndigheten enligt

text: 20 §

text: FL förelägga den enskilde att avhjälpa bristen. Om bristen inte avhjälps och ansökan är så ofullständig att den inte kan läggas till grund för en prövning i sak, ska den avvisas.

text: Enligt

text: 15 § lagen (2013:513)

text: om ersättning för kostnader till följd av vård i ett annat land inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (ersättningslagen), ska ett beslut om ersättning enligt lagen fattas så snart det är möjligt och senast

text: 90 dagar från det att en fullständig ansökan har kommit in till Försäkringskassan. Om det finns särskilda skäl får denna tid överskridas.

text: Ersättningslagen innehåller inte några bestämmelser som avviker från

text: förvaltningslagen

text: i fråga om vad en ansökan från en enskild ska innehålla. Det framgår inte heller av förarbetena vad som avses med att ansökan ska vara fullständig. Enligt min mening ligger det därför närmast till hands att med tillämpning av

text: och

text: 20 §§

text: FL utgå från att en ansökan om ersättning för kostnader för vård eller tandvård utomlands är fullständig om den kan läggas till grund för en prövning i sak.

text: När en ansökan kommer in till Försäkringskassan ska myndigheten ta ställning till både om ansökan som sådan är fullständig och om ärendet behöver kompletteras på annat sätt, t.ex. med medicinska underlag. Eftersom handläggningstiden är reglerad i lag och därför inte får överskridas om det inte finns särskilda skäl, är det särskilt viktigt att myndigheten i ett tidigt skede tar ställning till om ansökan behöver kompletteras. Jag vill i det här sammanhanget påminna om att det i 15 § ersättningslagen anges att beslut ska fattas ”så snart det är möjligt”. Det får därmed anses vara lagstiftarens förväntan att handläggningstiden i många fall är betydligt kortare än 90 dagar. Ärenden enligt ersättningslagen är alltså inte undantagna från den allmänna bestämmelsen i

text: 9 §

text: FL om att ärenden ska handläggas så enkelt, snabbt och kostnadseffektivt som möjligt utan att rättssäkerheten eftersätts.

text: Handläggningstiden i AA:s och BB:s ärenden

text: AA:s ansökan om ersättning för kostnader för vård utomlands kom in till Försäkringskassan den 12 februari 2022. Såvitt framgår var ansökan fullständig i den mening som avses i 19 och 20 §§ FL. Handläggningstiden ska alltså räknas från den 12 februari 2022. Drygt sex månader senare, den 22 augusti 2022, påbörjade Försäkringskassan handläggningen och den 2 november 2022 fattade myndigheten beslut i ärendet. Handläggningstiden uppgick således till mer än åtta månader.

text: Såvitt gäller BB:s ansökan om ersättning för kostnader för tandvård utomlands visar utredningen att den kom in till Försäkringskassan den 28 april 2022. Av Försäkringskassans remissvar framgår att myndigheten inte hade påbörjat handläggningen vid tidpunkten för JO:s remiss i oktober 2022. När myndigheten svarade på remissen i december 2022 hade det dröjt närmare åtta månader sedan ansökan kom in till Försäkringskassan. Det finns inget som tyder på att handläggningen hade påbörjats ens då.

text: De långa handläggningstiderna i AA:s och BB:s ärenden beror främst på att Försäkringskassan varit passiv och inte vidtagit de åtgärder som krävts för att kunna avsluta ärendena inom den tid som följer av lag. Det har inte i något av ärendena framkommit att det funnits särskilda skäl för en längre handläggningstid än de 90 dagar som kan tillåtas som längst enligt huvudregeln i 15 § ersättningslagen.

text: Av Försäkringskassans remissvar framgår att myndigheten har stora problem med långa handläggningstider när det gäller ärenden om ersättning för

text: kostnader för vård respektive tandvård utomlands. Försäkringskassan har uppgett att det i början av november 2022 dröjde 210 dagar innan handläggningen av ansökningar om ersättning för kostnader för tandvård påbörjades. Vid samma tidpunkt påbörjades ansökningar om ersättning för kostnader för vård först efter 299 dagar. Detta kan jämföras med en uppgift som Försäkringskassan lämnat i ett remissvar i ett annat ärende hos JO som också gäller ersättning för vårdkostnader (dnr 4900-2022), och som avsåg situationen i början av augusti 2022. Handläggningen av dessa ärenden påbörjades då inte förrän efter 262 dagar. Utifrån dessa uppgifter kan jag konstatera att de redan oacceptabelt långa handläggningstiderna ökade ytterligare under hösten 2022. Det är mycket bekymmersamt.

text: Försäkringskassan har i remissvaren redovisat vilka åtgärder myndigheten vidtagit för att komma till rätta med situationen. Det är dock uppenbart att dessa åtgärder varit långt ifrån tillräckligt effektiva. Jag ser allvarligt på det. Det som Försäkringskassan angett som förklaringar till den ansträngda situationen, bl.a. ett ökat inflöde av ärenden och resursbrister, kan inte försvara att myndigheten haft problem med att komma till rätta med handläggningstiderna. Underrättelse om väsentlig försening Av

text: 11 §

text: FL framgår att om en myndighet bedömer att avgörandet i ett ärende som har inletts av en enskild part kommer att bli väsentligt försenat, ska den underrätta parten om detta. I en sådan underrättelse ska myndigheten också redovisa anledningen till förseningen.

text: De nu aktuella ärendena aktualiserar ett flertal frågor som gäller

text: 11 §

text: FL. Jag kommer därför att göra vissa generella uttalanden om hur bestämmelsen bör tillämpas. Jag har även gjort uttalanden om tillämpningen av

text: 11 §

text: FL i ett annat beslut i dag (dnr 6473-2021).

text: Kan en underrättelse lämnas i nära anslutning till att ett ärende inleds? Försäkringskassan underrättade AA och BB om att avgörandena i deras ärenden skulle bli väsentligt försenade redan i de bekräftelsebrev som skickades ut direkt efter att ansökningarna hade kommit in. AA och BB underrättades därmed innan någon försening hade uppstått.

text: En myndighet ska på eget initiativ informera om ett dröjsmål så snart det står klart för den att avgörandet i ärendet kommer att försenas väsentligt (se

text: prop. 2016/17:180 s. 110

text: ). Det krävs alltså inte att avgörandet redan har blivit försenat för att underrättelseskyldigheten ska inträda.

text: Syftet med bestämmelsen i

text: 11 §

text: FL är främst att minska risken för att bristande information om handläggningen leder till onödig irritation hos den enskilde. Det är god förvaltning att inte hålla den enskilde ovetande om vad som händer i ärendet. Jag ser därför positivt på att en myndighet lämnar information om handläggningen så tidigt som möjligt, och har inget att invända mot att en underrättelse om väsentlig försening lämnas redan i samband med att en

text: ansökan kommer in. Om det vid den tidpunkten står klart att avgörandet kommer att bli väsentligt försenat måste myndigheten lämna en sådan underrättelse redan då.

text: Kravet på individuell underrättelse

text: Av Försäkringskassans remissvar i ärendet med dnr 7262-2022 framgår att myndigheten för närvarande inte går igenom ansökningarna om ersättning för kostnader för vård utomlands när de kommer in. Den första åtgärd som Försäkringskassan vidtar är i stället att skicka ut ett bekräftelsebrev och informera om att handläggningen kommer att dra ut på tiden. Försäkringskassans bedömning att avgörandet i ett ärende kommer att bli väsentligt försenat grundar sig alltså inte på omständigheterna i det enskilda ärendet, utan på myndighetens generella arbetssituation.

text: JO har tidigare uttalat att underrättelseskyldigheten enligt

text: 11 §

text: FL gäller i förhållande till varje enskild part och att anledningen i det särskilda fallet till förseningen då ska anges (se

text: JO 2020/21 s. 252

text: och JO 2021/22 s. 340). Underrättelseskyldigheten har alltså inte ansetts fullgjord då myndigheten endast lämnat generell information på sin webbplats, vilket annars skulle kunna vara en praktisk lösning i vissa situationer. För att kunna ange anledningen till förseningen i ett enskilt fall måste myndigheten ofta ha gått igenom ärendet. I många fall beror dock förseningen främst på den generella arbetssituationen hos myndigheten och berör då alla inkommande ärenden under en viss period. När en myndighet bedömer att ett avgörande kommer att bli väsentligt försenat av ett sådant skäl bör det vara tillräckligt att myndigheten underrättar en enskild utan att först ha gått igenom hans eller hennes ärende. En underrättelse måste dock lämnas i varje individuellt ärende som berörs.

text: Underrättelseskyldigheten i förhållande till den särskilda bestämmelsen om

text: Som angetts ovan finns en särskild bestämmelse om handläggningstid i 15 § ersättningslagen.

text: 11 §

text: FL är tillämplig även när det är särskilt reglerat hur lång handläggningstiden får vara. En bestämmelse i en specialförfattning kan däremot påverka bedömningen i det enskilda fallet av om ett avgörande kan komma att bli så försenat att underrättelseskyldigheten inträder. Det betyder att en underrättelse om väsentlig försening ska lämnas senast vid den tidpunkt då myndigheten bedömer att den handläggningstid som anges i specialförfattningen kommer att markant överskridas. Även när det finns specialregler bör myndigheten i viss mån kunna beakta omständigheter i det enskilda fallet, för att bedöma vid vilken tidpunkt en underrättelse ska lämnas.

text: Kan en myndighet vara skyldig att lämna flera underrättelser i samma ärende? Varken ordalydelsen i

text: 11 §

text: FL eller skrivningarna i förarbetena till bestämmelsen utesluter att en myndighet i vissa fall kan vara skyldig att underrätta den enskilde om väsentlig försening flera gånger under

text: handläggningen av ett och samma ärende. Tvärtom bör en sådan skyldighet ligga väl i linje med syftet bakom bestämmelsen.

text: När en myndighet lämnar en underrättelse om väsentlig försening i ett ärende och då samtidigt informerar om när ett avgörande kan förväntas, anser jag att det är rimligt att myndigheten lämnar en ny underrättelse om avgörandet försenas ytterligare. Det är också rimligt att så sker om anledningen till förseningen ändras och detta medför att avgörandet blir ytterligare försenat.

text: Underrättelsens innehåll

text: En myndighet ska inte bara underrätta den enskilde om förseningen, utan också förklara vad förseningen beror på.

text: Det krävs inte att myndigheten lämnar någon utförlig information om sin verksamhet eller de omständigheter som har lett till att avgörandet kommer att försenas. Hur utförlig förklaringen behöver vara ska bedömas utifrån syftet med bestämmelsen. En underrättelse enligt

text: 11 §

text: FL kan alltså vara kortfattad. Det är dock viktigt att den är tydligt utformad. Det måste bl.a. framgå att det är fråga om en underrättelse enligt den bestämmelsen. Det är också lämpligt att myndigheten försöker uppskatta hur lång tid det beräknas ta innan ärendet avgörs.

text: Försäkringskassan informerade BB om att det vid tidpunkten för ansökan var många som ansökte om ersättning, vilket betydde att det kunde ta upp till fyra till sex månader innan myndigheten kunde börja handlägga hans ansökan.

text: Enligt min mening framgår det inte tillräckligt tydligt av en sådan formulering att handläggningen av den enskildes ärende bedöms bli väsentligt försenat eller att informationen utgör en underrättelse enligt

text: 11 §

text: FL. Dessutom framgick det enbart av informationen när Försäkringskassan skulle påbörja handläggningen av ärendet, och inte när ett beslut kunde förväntas. Sådan information borde ha lämnats.

text: AA fick information om att det skulle ta längre tid än beräknat att utreda hans ärende och fatta ett beslut. Han upplystes även om att det berodde på att inflödet av antalet inkomna ärenden var väldigt högt.

text: Av underrättelsen framgår det alltså att beslutet i AA:s ärende bedömdes bli försenat och orsaken till detta. Det kunde dock ha framgått tydligare att det var fråga om en underrättelse enligt

text: 11 §

text: FL. Dessutom indikerade formuleringen om att utredningen skulle ta längre tid än beräknat att det fanns en normaltid för ärendetypen. Vad normaltiden var angavs däremot inte. Underrättelsen var därför otydlig och uppfyllde inte syftet att hålla den enskilde informerad om sitt ärende.

text: Avslutande kommentarer Försäkringskassan förtjänar allvarlig kritik för den långsamma handläggningen av AA:s och BB:s ansökningar om ersättning för kostnader för vård respektive

text: tandvård utomlands. Myndigheten kan dessutom inte undgå kritik för hur den formulerat underrättelserna enligt 11§ FL i dessa ärenden. Det som i övrigt framkommit i ärendena ger inte anledning till någon åtgärd eller något uttalande från min sida. Jag har i ytterligare ett beslut i dag (dnr 4900-2022) kritiserat Försäkringskassan för långsam handläggning i ett ärende om ersättning för kostnader för vård utomlands. I det ärendet gör jag också vissa uttalanden om tillämpningen av

text: 12 §

text: FL. Ärendena avslutas.

text: Thomas Norling

text: Ärendena har föredragits av Sara Uhrbom. Byråchefen Anneli Svensson har deltagit i beredningen.


avgjordAv: Justitieombudsmannen Lars Lindström

title: Kritik mot två prefekter och en examinator vid Uppsala universitet för formuleringar i e-postmeddelanden som stod i strid med 1 kap. 9 § regeringsformen

text: Anmälan

text: I en anmälan den 27 oktober 2017 klagade AA på Uppsala universitet, dess disciplinnämnd och ett antal företrädare för universitetet med anledning av händelser som inträffade i samband med handläggningen av ett disciplinärende. Han menade att företrädare för universitetet hade agerat partiskt och han framförde bl.a. följande:

text: Under vårterminen 2017 anmälde företrädare för Uppsala universitet honom för fusk vid två tentamenstillfällen. Båda de aktuella tentorna var så kallade ”vändtentor” där mycket av informationen som efterfrågas återfinns på efterföljande frågeblad. Det är därför endast tillåtet att svara på frågorna i given ordning och endast med ett frågeblad i taget. Vid den första tentan visade hans svar på tentafrågorna likheter med nästkommande frågeblad och det blev därför en diskussion om det kunde bero på att han hade fuskat under tentan. Under den andra tentan uppmärksammade kursens examinator BB att AA råkade få upp två frågeblad samtidigt. BB informerade institutionens prefekt CC om detta och CC gjorde i sin tur en anmälan om misstänkt vilseledande vid examination till disciplinnämnden. Anmälningarna behandlades den 11 september 2017 av disciplinnämnden vid Uppsala universitet som beslutade att han skulle stängas av från studierna under åtta veckor. Beslutet överklagades till förvaltningsrätten som upphävde det den 20 oktober 2017.

text: Innan anmälningarna hade gjorts, under utredningen och efter disciplinnämndens beslut blev han utsatt för ytterligare åtgärder som snarast är att betrakta som ”straff” eller repressalier. I ett e-postmeddelande till terminsansvarig för termin 8 angav BB att den ende person som stack ut var AA som var anmäld för fusk. BB skrev vidare att om han skulle bli friad av disciplinnämnden behövde de träffas och prata om AA och eventuellt med honom så att han kunde punktmarkeras. Företrädare för institutionerna hade både sinsemellan och med t.ex. rektor för Uppsala universitet gett uttryck för

text: subjektiva och personliga åsikter om honom som person och i skuldfrågan avseende anmälningarna mot honom. I e-postkonversationer hade hans ärende diskuterats på ett sådant sätt att de tydligt hade tagit ställning för att han var skyldig, trots att det då ännu inte hade fattats något beslut i disciplinnämnden. De förde dessutom diskussioner om honom som person och beskrev honom som psykopat.

text: AA bifogade bl.a. e-postkonversationer mellan olika företrädare för Uppsala universitet. I en e-postkonversation mellan prefekterna DD och CC den 22 augusti 2017 vidarebefordrade DD AA:s yttrande till disciplinnämnden och skrev bl.a. följande:

text: Min kommentar är att det nog i princip bara är en psykopat som kan bete sig, och skriva så som han här gör. Han är på många plan säkert högpresterande, men skoningslös när det gäller att dupera sin omgivning. Min kunskap om psykopater är att det tyvärr mycket lite lönar sig att gå i polemik med dom, och min tro är att disciplinnämnden kommer fria denna gång – tyvärr. Regelverket säger inte att man kan avstänga någon bara för att man kanske är psykopat, och T7-tentan har han redan kört på. Det det handlar om är T6-tentan som dom kan döma att han ska göra om, men mer än så tror jag inte det blir. Vi får se.

text: CC svarade DD samma dag med bl.a. följande:

text: Tack för informationen – breven från JJ är mycket informativa. Jag har träffat flera psykopater och ett gemensamt drag, förutom avsaknad av en naturlig samvetsfunktion, är att personen ofta har en grandios självbild. [– – –] I alla händelser måste vi nog göra en spaning hur JJ har lyckats klara sig hittills. Hur kom han te in på utbildningen? 2.0 på högskoleprovet??

text: Vidare skrev examinatorn för termin 7 BB bl.a. följande i ett e-postmeddelande den 30 augusti 2017 till företrädare för termin 8:

text: Den termin som nyligen börjat på T8 är en toppenkurs. En av de trevligaste jag haft. Ingen person ”sticker ut” och behöver rapporteras till er, utöver AA (se nedan). – – – AA är anmäld för fusk vid T7-tentamen och ärendet tas upp i rektorns disciplinnämnd 11 sept. Om han fälls blir han avstängd, men om han frias behöver vi träffas och prata om och ev med honom så att ni kan punktmarkera honom.

text: Utredning

text: JO uppmanade rektorn för Uppsala universitet att lämna upplysningar om och yttra sig över vad som framfördes i anmälan angående bristande saklighet och opartiskhet. Yttrandet skulle särskilt beröra hur företrädare för universitetet hade uttryckt sig om AA i bl.a. e-postkonversationer. Av yttrandet skulle framgå hur handläggningen förhöll sig till

text: 1 kap. 9 § regeringsformen

text: , RF.

text: Rektorn EE lämnade ett yttrande med bl.a. följande innehåll (underyttranden undantagna):

text: Beträffande e-postkorrespondensen mellan DD och CC den 22 augusti 2018 fälls mycket olämpliga kommentarer om AA, vilket universitetet starkt beklagar.

text: Sammantaget anser Uppsala universitet att det i ärendet förekommit e-postmeddelanden från befattningshavare vid universitetet som […] varit direkt olämpliga. Beträffande den huvudsakliga handläggningen av ärendet, dvs anmälningarna mot AA om misstänkt fusk och disciplinnämndens prövning av dessa anmälningar, kan universitetet inte finna något som strider mot

text: 1 kap. 9 § regeringsformen

text: . AA kommenterade Uppsala universitets remissvar.

text: Bedömning

text: Som framgår ovan har AA:s agerande vid de båda examinationerna utretts och prövats först av Disciplinnämnden vid Uppsala universitet och sedan av Förvaltningsrätten i Uppsala. Jag går därför inte in på de bedömningar som gjorts i dessa delar. Innan AA:s ärende hade prövats av disciplinnämnden och förvaltningsrätten förekom det emellertid e-postmeddelanden som jag funnit anledning att utreda.

text: Enligt

text: 1 kap. 9 §

text: RF ska domstolar samt förvaltningsmyndigheter och andra som fullgör offentliga förvaltningsuppgifter i sin verksamhet beakta allas likhet inför lagen samt iaktta saklighet och opartiskhet (objektivitetsprincipen).

text: Bestämmelsen omfattar inte bara hur en sak rent faktiskt har handlagts och vilka verkliga skäl som ligger bakom ett beslut eller annat handlande från en myndighet. Även hur myndighetens agerande har uppfattats är av betydelse. Man talar ibland om en objektiv och en subjektiv sida av grundlagsbestämmelsen. Det subjektiva är hur de involverade myndighetspersonerna själva anser sig ha agerat, medan det objektiva är hur deras agerande kan uppfattas utifrån. Redan risken för att andra kan uppfatta att saklighet och opartiskhet inte iakttas är tillräcklig för att hindra vissa förfaranden (se Bull & Sterzel,

text: Regeringsformen

text: – en kommentar, 3:e uppl., s. 54).

text: Kravet på saklighet innebär bl.a. att anställda vid myndigheter har en skyldighet att bemöta dem som vänder sig till myndigheten på ett korrekt sätt (se 2007/08:KU6 s. 14 f. med hänvisningar). Ett gott bemötande är viktigt både för att den enskilde har rätt till det och för att förtroendet för den offentliga förvaltningen ska kunna upprätthållas (se bl.a.

text: JO 2014/15 s. 368

text: , dnr 641- 2013). Det är även viktigt att myndighetspersoner iakttar kraven på saklighet och opartiskhet inte bara vid kontakten med enskilda, utan även vid kommunikation internt och mellan myndigheter (se Justitiekanslerns beslut den 9 januari 2017, dnr

text: DD och CC har i e-postmeddelanden sinsemellan uttryckt sig på ett sätt som är oacceptabelt. Det är inte heller acceptabelt att en student skulle bli ”punktmarkerad” av företrädare för universitetet om studenten friades från misstankarna om fusk, på det sätt som BB gett uttryck för.

text: DD, CC och BB har genom sina formuleringar i e-postmeddelandena brutit mot kravet på saklighet och opartiskhet i

text: 1 kap. 9 §

text: RF och de förtjänar därför kritik.

text: Det som i övrigt har förekommit i ärendet ger inte anledning till några ytterligare åtgärder eller uttalanden från min sida. Ärendet avslutas.


avgjordAv: Justitieombudsmannen Per Lennerbrant

nyckelord: Arrest Ombud/biträde/försvarare

title: En åklagare har nekat en advokat som var privat försvarare att få kontakt med den misstänkte med hänvisning till att advokaten inte var förordnad till offentlig försvarare

sammanfattning: En advokat sökte i egenskap av privat försvarare kontakt med sin klient som befann sig i en polisarrest misstänkt för brott. En åklagare nekade kontakten med hänvisning till att advokaten inte var förordnad till offentlig försvarare. En misstänkts rätt till kontakt med sin försvarare är absolut och gäller både för offentliga försvarare och för privata försvarare, om den privata försvararen uppfyller de krav som ställs i 21 kap. 5 § första stycket rättegångsbalken för att utses till offentlig försvarare. Det har inte förts fram att advokaten inte uppfyllde dessa krav. Åklagaren kritiseras för att han nekade kontakten med hänvisning till att advokaten inte var förordnad till offentlig försvarare. Den polis som var delaktig i det aktuella ingripandet mot klienten och som var i kontakt med advokaten den aktuella kvällen kritiseras för att ha ställt frågor till advokaten som inte var förenliga med det s.k. enrumsprivilegiet samt för att ha frågat klienten om sådant som rörde förundersökningen utanför ett regelrätt förhör.

text: Anmälan

text: I en anmälan som kom in till JO den 18 september 2022 förde advokaten AA fram klagomål mot kammaråklagaren BB och polisinspektören CC. AA var kritisk bl.a. mot att hon nekats kontakt med en klient, som i JO:s beslut benämns NN, när NN var intagen i arresten i Uppsala. AA uppgav vid kontakterna att hon var NN:s privata försvarare. Såväl inre befäl som arrestpersonal, polis och BB, som var jouråklagare den aktuella kvällen, nekade henne kontakt med klienten på den grunden att hon inte var förordnad till offentlig försvarare. Hon var också kritisk till att BB inte dokumenterade sitt ställningstagande, trots att hon begärde ett skriftligt beslut.

text: Vidare förde AA fram att CC frågade henne vad hon avsåg att prata med sin klient om och antydde att hennes relation till klienten var av annan karaktär än professionell. Utöver det anhållningsförhör enligt

text: 24 kap. 8 § rättegångsbalken

text: som hölls med klienten ställde CC också frågor till NN om sådant som rörde

text: brottsmisstanken. Det skedde utan närvaro av försvarare och samtalet dokumenterades inte.

text: Av anmälan framgår vidare i huvudsak följande.

text: AA har tidigare varit offentlig försvarare för NN och de hade kommit överens om att han, om han skulle bli gripen, omedelbart skulle uppge henne som sin försvarare och att hon skulle underrättas om frihetsberövandet. Hon skulle då kunna inställa sig vid ett anhållningsförhör utan att invänta ett förordnande som offentlig försvarare.

text: Vid det nu aktuella tillfället fick hon besked av NN:s anhöriga att han hade frihetsberövats. Hon kontaktade därför det inre befälet, presenterade sig som advokat och meddelade att hon var NN:s privata försvarare och att hon önskade komma i kontakt med honom så snart som möjligt. Det inre befälet meddelade att AA fick återkomma senare för att prata med undersökningsledaren när denna var på plats. När hon inte fick någon återkoppling kontaktade hon arresten och upprepade att hon var advokat och NN:s privata försvarare och att hon önskade komma i kontakt med NN så snart som möjligt. Hon fick då beskedet att personalen inte kunde godkänna några kontakter utan ett försvararförordnande.

text: Vid en ny kontakt med det inre befälet uppgav han att han inte kunde säkerställa hennes identitet och att hon därför, såvitt hon kunde förstå, inte skulle få träffa eller tala med sin klient. Hon blev därefter uppringd av polisen CC som upplyste henne om att han hade kontaktat åklagaren BB som beslutat att avslå hennes begäran om kontakt med klienten. Anledningen till det var att hon inte var förordnad till offentlig försvarare. Vid samtalet begärde CC vidare att få veta vilka frågor hon avsåg att diskutera med NN. Hon upplyste honom om att det var en ensak mellan henne och NN men att det förstås rörde brottsmisstankarna. CC antydde då att hennes relation till NN skulle vara av annan karaktär än rent professionell.

text: När AA senare fick tala med NN berättade han att han omedelbart i samband med gripandet hade uppgett att hon var hans försvarare, att hon skulle underrättas om frihetsberövandet och att han snarast ville komma i kontakt med henne. Enligt NN hade han upprepat detta vid flera tillfällen. NN uppgav också att han utöver anhållningsförhöret hade konfronterats av CC med uppgifter om narkotika som påstods ha påträffats i hans jacka, vilket NN fick besvara frågor kring. Utfrågningen i denna del dokumenterades inte.

text: Utredning

text: JO begärde att Polismyndigheten och Åklagarmyndigheten skulle yttra sig över anmälan.

text: Polismyndighetens yttrande Polismyndigheten (juristen DD) yttrade sig den 12 januari 2023 efter att upplysningar lämnats av berörda befattningshavare.

text: Av Polismyndighetens yttrande framgår i huvudsak följande.

text: NN greps av polis på kvällen den 14 september 2022 och fördes till arresten i Uppsala. Han förhördes samma kväll i enlighet med

text: 24 kap. 8 § rättegångsbalken

text: och informerades om sina rättigheter som misstänkt. NN förnekade brott och förklarade att han inte ville uttala sig ytterligare utan att ha en försvarare närvarande. Han angav att han önskade AA som försvarare. Efter förhöret anhölls NN.

text: När AA senare under natten kontaktade polisen och uppgav att hon var NN:s privata försvarare och att hon ville träffa honom så snart som möjligt, vidarebefordrades hennes begäran till jouråklagaren som avslog den.

text: Polisinspektören CC upprättade en tjänsteanteckning med anledning av de aktuella kontakterna med AA. Av den framgår att han fick information om att hon hade ringt till polisen och krävt att få träffa NN i egenskap av dennes privata försvarare. Han tog upp frågan med jouråklagaren som meddelade att det inte var aktuellt att låta AA träffa NN under natten. När CC informerade AA om detta begärde hon att få åklagarens beslut skriftligt. CC frågade henne varför det var så viktigt att hon fick träffa NN under natten. Efter samtalet tog han på nytt kontakt med åklagaren som meddelade att AA inte skulle få något skriftligt beslut.

text: CC har inför Polismyndighetens yttrande till JO bekräftat att han frågade AA varför det var så viktigt att få träffa NN på natten. Han har även utvecklat varför han gjorde det och uppgett i huvudsak att AA uppträdde på ett sätt som avvek från det vanliga, vilket fick honom att ställa sig frågande till hennes avsikter.

text: CC har tillbakavisat påståendet att det skulle ha hållits något annat förhör med NN än anhållningsförhöret. Efter ankomsten till polisstationen pratade han med NN om att en av flera påsar med misstänkt innehåll hade påträffats i dennes plånbok när han avvisiterades på polisstationen. Påsarna hade fallit ur NN:s knä när han greps. I samband med att NN transporterades till polisstationen hade polisen lagt påsarna i NN:s jacka tillsammans med hans plånbok. En av påsarna hade då fastnat i plånboken, vilket upptäcktes vid avvisitationen. CC hade undersökt plånboken i samband med gripandet och visste därför att det inte hade funnits någon påse i den, vilket han upplyste NN om vid samtalet. CC dokumenterade inte samtalet med NN. Det var inte någon utfrågning som

text: påminde om ett förhör. Samtalet om påsen med misstänkt innehåll var inte till nackdel för den misstänkte.

text: Polismyndigheten redovisade följande bedömning.

text: Av utredningen framgår att [CC] tagit emot och vidarebefordrat [AA:s] begäran om att få träffa [NN] till en åklagare som beslutat att avslå begäran. [CC] har därefter informerat [AA] om åklagarens beslut. Det framgår vidare att [CC] vid telefonsamtalet frågade [AA] varför det var så viktigt att hon fick träffa [NN] under natten. Med hänvisning till [bl.a. JO 2022/23 s. 315, dnr

text: , JO:s anm.] gör Polismyndigheten bedömningen att [CC] inte borde ha frågat [AA] om hennes kontakter med [NN] så som nu skedde. Av utredningen framgår även att [CC] talade med [NN] om en påse med misstänkt innehåll som hade anträffats i dennes plånbok på polisstationen. Samtalet om påsen har skett formlöst och utan att en försvarare var närvarande. [NN] hade inte delgetts misstanke eller informerats om rätten att tiga och sin rätt att ha tillgång till försvarare. Det har visserligen inte framkommit att det ställdes några frågor till [NN] eller att han lämnade några upplysningar. Vid samtalet lämnades dock uppgift om en hantering av bevisning i den aktuella brottsutredningen som inte kan ha skett enligt rutin. Det har inte kommit fram att den hanteringen berodde på något annat än ett misstag. Polismyndigheten kan konstatera att det som förekom vid samtalet avsåg en inte rutinmässig hantering av bevisning som får antas ha varit av betydelse i den aktuella brottsutredningen. Det var inte lämpligt att diskutera en sådan fråga utanför de ramar som gäller för förhör och de rättssäkerhetsgarantier som gäller enligt 12 § [förundersökningskungörelsen]. Trots att uppgifterna inte var till nackdel för [NN] borde [CC] därför ha väntat med att ta upp frågan om påsen till kommande förhör med [NN].

text: Åklagarmyndighetens yttrande Åklagarmyndigheten (vice riksåklagaren EE) yttrade sig den 16 januari 2023 efter att upplysningar lämnats av berörda befattningshavare.

text: Av Åklagarmyndighetens yttrande framgår i huvudsak följande.

text: Efter att polisen hållit ett anhållningsförhör med NN anmäldes gripandet till kammaråklagaren BB som anhöll NN. Som särskilt anhållningsskäl angavs kollusionsfara och åklagaren beslutade även om restriktioner, bl.a. avseende rätten att ta emot besök och elektronisk kommunikation. Av anhållningsförhöret framgår att NN önskade att advokaten AA skulle förordnas till offentlig försvarare för honom. I samband med anhållningsbeslutet gav åklagaren direktiv om att NN skulle höras närmare om misstanken med försvarare när en sådan hade förordnats dagen därpå.

text: BB, som den aktuella natten arbetade som jouråklagare, har uppgett att han blev uppringd av polisen som uppgav att AA hade ringt till polisen flera gånger och krävt att få komma i kontakt med NN i egenskap av hans privata försvarare. BB meddelade polisen att AA inte fick komma i kontakt med NN förrän hon eventuellt förordnats till hans offentliga försvarare. Polisen återkom senare och uppgav att AA krävt att få ett skriftligt beslut, något som BB nekade AA.

text: Av Åklagarmyndighetens ärendehanteringssystem framgår att BB dokumenterade samtalen med polisen och de besked han då lämnade genom anteckningar i tvångsmedelsblanketten.

text: Efter att tingsrätten hade förordnat AA som offentlig försvarare för NN på morgonen den 15 september 2022 hölls förhör med NN i närvaro av AA. Senare samma dag hävdes anhållandet.

text: Åklagarmyndigheten redovisade följande bedömning.

text: Rätten att träffa eller att kontakta sin offentliga försvarare är av fundamental betydelse för frihetsberövade personer och kan inte inskränkas. I detta avseende ska en privat försvarare som uppfyller kraven på en offentlig försvarare likställas med en offentlig försvarare. Jag vill inledningsvis framhålla att gripandet av [NN] anmäldes till åklagaren först efter det att [anhållningsförhöret] hade ägt rum. Det framgår inte av Cåbra [Åklagarmyndighetens ärendehanteringssystem, JO:s anm.] eller utredningen vad som förevarit i tiden dessförinnan. De omständigheter som [AA] hänför sig till i sin anmälan till JO som ligger i tiden före det att gripandet av [NN] anmäldes till åklagaren kan därför inte Åklagarmyndigheten svara för. Av protokollet från [anhållningsförhöret] framgår att [NN] i samband med förhöret begärde att [AA] skulle förordnas som offentlig försvarare för honom. Utifrån vad som framgår av dokumentationen i Cåbra och av protokollet från [anhållningsförhöret] finns det dock inget som tyder på att [NN] själv begärt att samma kväll eller natt få träffa eller kontakta [AA] som utsedd privat försvarare för honom. I vart fall finns det inget som tyder på att en eventuell sådan begäran från [NN] har kommit till åklagarens kännedom. Den begäran om kontakt som åklagaren tagit ställning till har istället varit en begäran från advokaten [AA] att i uppgiven egenskap av privat försvarare få kontakta [NN]. En privat försvarare utses av den misstänkte. Såvitt framgår av utredningen hade åklagaren ingen information om att [NN] själv uppgett till polisen att han utsett [AA] som hans privata försvarare. [Förarbetsuttalandena är] tydliga med att rätten enligt 21 kap. 9 § [

text: rättegångsbalken

text: ] tillkommer den frihetsberövade och inte försvararen. Förarbetsuttalandena ger dock inte svar på huruvida rättigheten innebär att en begäran om kontakt också måste initieras av den frihetsberövade. Enligt min uppfattning borde åklagaren inte ha nekat [AA] att träffa eller på annat sätt ha kontakt med [NN] på den grunden att [AA] ännu inte var förordnad som offentlig försvarare, eftersom en privat försvarare likställs med en offentlig försvarare i nu aktuellt avseende. Mot bakgrund av att [NN] i förhör uppgett att han begärde [AA] som offentlig försvarare i ärendet och att [AA] i samtal med polisen uppgett att hon var [NN:s] privata försvarare borde åklagaren istället ha bett polisen att vidarebefordra informationen till [NN] att [AA] önskade kontakt med honom. På så sätt hade [NN] fått möjlighet att bekräfta uppgiften att [AA] var hans privata försvarare och om han önskade kontakt med [AA]. Utifrån [NN:s] svar hade åklagaren kunnat ta ställning till en sådan begäran enligt bestämmelsen i

text: 21 kap. 9 §

text: rättegångsbalken

text: ]. För det fall åklagaren var osäker på huruvida [AA] uppfyllde de krav som ställs på en offentlig försvarare hade han kunnat be [AA] eller [NN] att visa att [AA] uppfyllde kraven.

text: Avslutningsvis framhöll Åklagarmyndigheten att en frihetsberövads rätt att få kontakt med sin försvarare inte innebär att det i alla lägen är givet att det finns en rätt att omedelbart få kontakten till stånd utan att en kontakt också förutsätter att det finns praktiska förutsättningar för detta. Enligt myndigheten gav utredningen inte stöd för att en kontakt ovillkorligen skulle ha ägt rum den

text: aktuella natten. En kontakt hade kunnat vänta till dagen därpå, utan att möjligheterna begränsats för NN att förbereda sitt försvar.

text: Anmälarens yttrande AA kommenterade myndigheternas yttranden.

text: Rättsliga utgångspunkter

text: Rätten för en frihetsberövad att få kontakt med sin försvarare En person som misstänks för ett brott har en generell rätt att biträdas av en försvarare för att förbereda och utföra sin talan. Försvararen utses av den misstänkte. (Se

text: 21 kap. 3 § rättegångsbalken

text: .) En offentlig försvarare ska förordnas bl.a. om den misstänkte är anhållen eller häktad och han eller hon begär det (se

text: 21 kap. 3 a § första stycket rättegångsbalken

text: Till offentlig försvarare ska en advokat som är lämplig för uppdraget förordnas. Om det finns särskilda skäl får någon annan lämplig person som har avlagt de kunskapsprov som är föreskrivna för behörighet till domaranställning utses till en sådan försvarare. (Se

text: 21 kap. 5 § första stycket rättegångsbalken

text: .) En offentlig försvarare förordnas av rätten (se

text: 21 kap. 4 § första stycket rättegångsbalken

text: ). En försvarare som inte är förordnad till offentlig försvarare utan enbart utsedd av den misstänkte brukar kallas för privat försvarare.

text: Den som är gripen, anhållen eller häktad har rätt att få träffa sin försvarare. Rätten att få träffa försvararen är utan undantag för den som har en offentlig försvarare. Sedan en lagändring som trädde i kraft 2016 gäller detsamma för en misstänkt som har en privat försvarare som uppfyller de krav som ställs på en offentlig försvarare. (Se

text: 21 kap. 9 § första stycket rättegångsbalken

text: och 3 kap. 1 § andra stycket häkteslagen.) Rätten till kontakt gäller i strikt mening för den misstänkte och inte för försvararen (se

text: prop. 2015/16:187 s. 22

text: Den frihetsberövade har rätt att få träffa sin försvarare även om åklagaren har meddelat restriktioner som begränsar den misstänktes kontakter med omvärlden.

text: Den som är intagen i en polisarrest har rätt att kommunicera elektroniskt, t.ex. på telefon, med sin offentliga försvarare i den utsträckning som det lämpligen kan ske. Hänsyn kan tas till de praktiska förutsättningarna för kommunikationen, t.ex. med beaktande av institutionens rutiner och tillgång till kommunikationsutrustning. En privat försvarare som uppfyller kraven för att förordnas till offentlig försvarare likställs även i dessa sammanhang med en offentlig försvarare. (Se 3 kap. 4 § första och tredje styckena häkteslagen,

text: prop. 2009/10:135 s. 145

text: och

text: och

text: prop. 2015/16:187 s. 27

text: f.)

text: Om en privat försvarare inte uppfyller kraven på en offentlig försvarare, får bl.a. åklagaren besluta att den misstänkte inte får träffa försvararen om det är nödvändigt för att bl.a. sakens utredning inte väsentligen ska försvåras. Ett

text: sådant beslut ska vara skriftligt och innehålla de skäl som det grundas på. (Se

text: När en misstänkt som befinner sig i en arrest begär att få tala med sin försvarare, som är advokat och uppfyller kraven för att förordnas till offentlig försvarare enligt

text: , finns det inte rättsligt stöd att neka en sådan kontakt med hänvisning till att något försvararförordnande inte är tillgängligt för arresten (se JO:s beslut den 22 april 2021, dnr

text: Det s.k. enrumsprivilegiet Om den misstänkte har rätt att träffa sin försvarare ska det få ske i enrum, i enlighet med det s.k. enrumsprivilegiet (se

text: 21 kap. 9 § andra stycket rättegångsbalken

text: ). Elektronisk kommunikation mellan en intagen och hans eller hennes försvarare får inte avlyssnas (se 3 kap. 5 § andra stycket häkteslagen). Dessutom gäller att en försändelse mellan en intagen och hans eller hennes försvarare ska vidarebefordras utan granskning (se 3 kap. 6 § häkteslagen).

text: Enrumsprivilegiet är av stor betydelse för den misstänkte men också för att försvararen på bästa sätt ska kunna fullgöra sitt uppdrag.

text: De stränga krav på konfidentialitet som gäller för kontakter mellan en misstänkt som är frihetsberövad och hans eller hennes försvarare innebär att en försvarare inte kan åläggas att berätta något om vad en kontakt med en klient ska avse (se JO 2022/23 s. 315, dnr

text: Frågor till en misstänkt under en förundersökning Den som är misstänkt för ett brott ska delges misstanken och i samband med detta underrättas om sina grundläggande rättigheter som misstänkt, bl.a. rätten att inte yttra sig och att ha en försvarare närvarande (se

text: 23 kap. 18 § första stycket rättegångsbalken

text: och 12 § förundersökningskungörelsen).

text: Enligt bestämmelserna om förundersökning i

text: rättegångsbalken

text: och i förundersökningskungörelsen finns det inte några andra former för samtal än förhör. Om ett ”samtal” rör den sak som förundersökningen avser är det alltså att betrakta som ett förhör. (Se JO 2007/08 s. 149, dnr

text: Bedömning

text: Granskningens inriktning AA har fört fram klagomål mot både kammaråklagaren BB som vid tidpunkten var undersökningsledare och polisinspektören CC som var involverad i gripandet och transporten av NN till arresten.

text: Jag kommer inledningsvis att behandla det som jag uppfattar att klagomålen huvudsakligen avser, nämligen att åklagaren BB nekade AA kontakt med NN med hänvisning till att hon inte var förordnad till offentlig försvarare för NN och att hon inte fick ett skriftligt beslut om det. Jag går därefter in på

text: klagomålen mot polisen CC om att han frågade vad AA avsåg att prata med sin klient om och att han ställde frågor till NN om brottsmisstanken utan en försvarare närvarande.

text: Polismyndigheten har inte yttrat sig över AA:s inledande kontakter med inre befäl och arrestpersonal som också ska ha nekat henne en kontakt med NN på den grunden att hon inte var förordnad till offentlig försvarare. Jag kan därför inte göra några uttalanden specifikt om detta. Mina uttalanden är dock givetvis av relevans även för dessa befattningshavare.

text: NN hade rätt till kontakt med AA som privat försvarare En brottsmisstänkts rätt till tillgång till försvarare är en del av rätten till en rättvis rättegång och en central rättssäkerhetsfråga. Det måste därför säkerställas att en frihetsberövads rätt till kontakt med sin försvarare tillgodoses. Samtidigt är det av grundläggande betydelse för brottsutredande verksamhet att inga andra personer än de som enligt lag eller beslut av åklagare har rätt att kontakta en misstänkt ges möjlighet till en sådan kontakt eftersom det kan skada den pågående brottsutredningen.

text: Den misstänktes rätt till kontakt med sin offentliga försvarare är absolut. Även för en misstänkt som har en privat försvarare är rätten till kontakt absolut, om försvararen uppfyller de krav som ställs i

text: för att utses till offentlig försvarare. Detta gäller även om åklagaren har meddelat restriktioner som begränsar den misstänktes kontakter med omvärlden.

text: Åklagarmyndigheten har i sitt yttrande lyft frågan om en begäran om kontakt behöver komma från den misstänkte. Rätten till kontakt är visserligen i formell mening en rätt för den misstänkte. För att syftet med regleringen ska uppnås och den misstänktes försvar ska kunna förberedas är det dock en självklarhet att en kontakt också kan initieras av försvararen.

text: AA har uppgett i anmälan att NN omedelbart i samband med gripandet uppgav att AA var hans försvarare, att hon skulle underrättas om frihetsberövandet och att han snarast ville komma i kontakt med henne. Utredningen hos JO ger dock i detta avseende inte underlag för någon annan slutsats än den som framgår av dokumentation, nämligen att NN vid anhållningsförhöret begärde att AA skulle förordnas till offentlig försvarare för honom.

text: När AA kontaktade polisen den aktuella kvällen var hon ännu inte förordnad till offentlig försvarare men hon uppgav att hon var NN:s privata försvarare och att hon var advokat. Det har inte från Åklagarmyndighetens sida förts fram att det funnits någon oklarhet om huruvida AA var den som hon uppgav sig vara och att hon var advokat eller att hon inte skulle ha varit lämplig som offentlig försvarare i det här fallet. NN hade därför, om han önskade det, rätt till kontakt med AA i hennes egenskap av hans privata försvarare.

text: När AA:s begäran kom till åklagaren BB skulle han därför ha sett till att den vidarebefordrades till NN som då hade fått möjlighet att bekräfta om AA var hans privata försvarare och om han ville ha kontakt med henne. BB hade dessförinnan kunnat be AA visa att hon uppfyllde kravet för att förordnas till offentlig försvarare för NN, om han ansett att det fanns anledning till det. Det var således fel av BB att neka en kontakt enbart med hänvisning till att AA inte var förordnad till offentlig försvarare. BB kritiseras för hur han hanterade AA:s begäran om kontakt med NN. Jag ser allvarligt på det inträffade.

text: Som Åklagarmyndigheten påpekat innebär en frihetsberövads ovillkorliga rätt att ha kontakt med sin försvarare dock inte att det i alla lägen är givet att det finns en rätt att omedelbart få kontakten till stånd. Praktiska förutsättningar, såsom tillgången till personal, kan påverka möjligheten till kontakt under exempelvis kvällstid (se bl.a. JO 1983/84 s. 134, dnr

text: , och JO 2013/14 s. 278, dnr

text: ). Mot bakgrund av skälet till att kontakten nekades ser jag dock inte anledning att gå in på frågan om huruvida det fanns praktiska förutsättningar för en kontakt mellan NN och AA under den aktuella natten.

text: Skälet till att BB nekade kontakten var som framgått att AA inte hade förordnats till offentlig försvarare. För ett sådant fall finns det inte något krav i författning på ett skriftligt och motiverat beslut (jfr

text: som avser situationen att kontakten nekas på grund av att den privata försvararen inte uppfyller de krav som ställs på en offentlig försvarare). Av utredningen framgår dock att BB dokumenterade telefonsamtalen med polisen och de besked han lämnade genom en anteckning i tvångsmedelsblanketten i ärendet. Även utan ett i författning angivet dokumentationskrav talar rättssäkerhetsskäl för att sådana överväganden dokumenteras, precis som BB alltså gjort. CC borde inte ha frågat varför det var så bråttom att få kontakt med NN Det framgår av utredningen att polisinspektören CC ställde frågor till AA om hennes begärda kontakt med NN. Enligt AA ville CC veta vilka frågor hon avsåg att diskutera med NN. CC har uppgett att han undrade varför det var så viktigt för AA att träffa NN under natten.

text: Mot bakgrund av att de praktiska förutsättningarna för en kontakt kan vara begränsade nattetid kan det finnas behov av att få klarhet i om kontakten kan vänta till dagen därpå. Det bör dock i sådant fall närmast handla om rena jaeller nej-frågor. Om försvararen uppger att kontakten inte kan vänta får ytterligare frågor om anledningen till detta inte ställas.

text: Även om deras uppgifter skiljer sig något åt vad gäller frågornas innebörd anser jag, utifrån AA:s uppgifter och CC:s tjänsteanteckning, att CC:s frågor inte var förenliga med enrumsprivilegiet. CC skulle därmed inte ha begärt att få veta varför AA behövde komma i kontakt med NN under natten. CC kritiseras för detta.

text: Frågan om den aktuella påsen borde ha tagits upp vid ett förhör Av utredningen framgår att CC samtalade med NN om en påse med misstänkt narkotika som hade anträffats i samband med att NN greps. Det skedde utan att NN hade en försvarare närvarande och utan att han hade delgetts misstanke om brott samt utan att han hade informerats om rätten att tiga och att ha en försvarare närvarande. Även om det inte ställdes några direkta frågor till NN var det inte lämpligt att föra en sådan diskussion utanför ramarna för ett förhör och de rättssäkerhetsgarantier som då gäller för en misstänkt. I likhet med Polismyndigheten anser jag att CC borde ha väntat med att ta upp frågan om påsen till ett kommande formellt förhör med NN. CC kan inte undgå kritik för detta.

text: Avslutande uttalanden Jag har i ett annat beslut denna dag kritiserat Polismyndigheten för att ha nekat en kontakt mellan en advokat som förordnats till offentlig försvarare och en misstänkt enbart på den grunden att försvararens förordnande inte fanns tillgängligt för arrestens personal (se dnr 5016-2022).

text: I beslutet uttalar jag att Polismyndigheten behöver vidta kunskapshöjande åtgärder när det handlar om en misstänkts rätt att komma i kontakt med sin försvarare enligt de regler som gäller sedan 2016. Även inom Åklagarmyndigheten är det naturligtvis ett grundläggande krav att reglerna för kontakter mellan en misstänkt och dennes försvarare tillämpas på ett korrekt sätt.

text: Med dessa uttalanden avslutas ärendet.

text: Beslutet har fattats av JO Per Lennerbrant. Dokumentet har fastställts digitalt och har ingen underskrift.

text: Rättssakkunniga Rebecka Olsson har föredragit ärendet och byråchefen Stefan Nyman har deltagit i beredningen.