avgjordAv: Justitieombudsmannen Thomas Norling

nyckelord: Dokumentation Häkte Sjukvård

title: Kritik mot Kriminalvården, häktet Göteborg, för brister i hanteringen av en gravid intagen och dokumentationsbrister

sammanfattning: En gravid intagen missade flera besök hos mödravårdscentralen. Vid ett tillfälle var Kriminalvårdens dokumentation alltför bristfällig för att klargöra orsaken till det. Vid ett annat tillfälle synes myndigheten helt ha missat den inbokade tiden. En natt ringde den intagna till centralvakten och meddelade att hon hade en kraftig blödning och att fostervatten hade börjat att sippra. Vakthavande befäl beslutade att hon fick avvakta till dess att sjukvårdspersonal skulle vara på plats, vilket var flera timmar senare. Det saknas dokumentation om vilken information som vakthavande befäl fått om den aktuella situationen och vilka överväganden som denne gjort då angående den intagnas behov av sjukvård. När hon senare transporterades till sjukhuset kunde det konstateras att ett akut kejsarsnitt var nödvändigt. Hon hade tidigare fått beslut om att hennes svärmoder skulle få närvara vid förlossningen, men Kriminalvården försökte inte ens att kontakta svärmodern när det stod klart att ett akut kejsarsnitt skulle ske. I beslutet understryker JO vikten av en noggrann och tydlig dokumentation samt finner att dokumentationsbristen i ett fall är anmärkningsvärd. Häktet får kritik för bristen. JO konstaterar att det är allvarligt att myndigheten missat ett bokat besök hos mödravårdscentralen och får kritik även för detta. Vidare uttalar JO att det är en självklar utgångspunkt att en gravid intagen ska kunna känna sig trygg inför sin förlossning och få stöd av en närstående när det är möjligt. JO ställer sig därför kritisk till att myndigheten inte ens försökte att nå svärmodern.

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO förde AA fram huvudsakligen följande klagomål mot Kriminalvården, häktet Göteborg.

text: När hon placerades i häktet Göteborg den 23 september 2023 var hon gravid i vecka 24. Vid blödningar efter vecka 22 anger 1177 att sjukvård genast ska kontaktas. I häktet fick hon inte tillgång till den nödvändiga vård som hon har rätt till. Ett flertal brister i hanteringen av henne har fått allvarliga konsekvenser med fara för liv och hälsa. Hon har bl.a. kallats till barnmorska flera gånger, men inte fått åka dit eftersom Kriminalvården inte har ombesörjt transport. Kriminalvården tog henne inte heller på allvar när hon upplevde minskade

text: fosterrörelser. Den 5 december 2023 fick hon kl. 04.30 på natten en kraftig blödning och fostervattnet började att sippra. Hon ringde då på anropstelefonen och var tydlig med att hon hade fått en kraftig blödning. Hon fick av centralvakten beskedet att hon skulle avvakta till dess att sjukvårdspersonal var på plats kl. 07.00. Varken sjukvårdspersonal eller annan personal kom in till henne på hela morgonen och förmiddagen och hon hann äta lunch innan hon transporterades till förlossningen. När hon kom till förlossningen blödde hon fortfarande och fostervattnet sipprade och hon behövde göra ett akut kejsarsnitt. Trots att Kriminalvården godkänt och lovat att hennes svärmor skulle få närvara vid förlossningen, kontaktades hon inte.

text: Utredning

text: JO begärde in vissa handlingar från Kriminalvården. Därefter begärde JO att myndigheten skulle yttra sig över anmälan och besvara vissa frågor.

text: I sitt remissvar anförde Kriminalvården, genom regionchefen vid Region Väst, bl.a. följande.

text: Tillämpligt regelverk samt intern styrning

text: Av

text: 5 kap. 1 § häkteslagen (2010:611)

text: framgår följande. En intagen som behöver hälso- och sjukvård ska undersökas av läkare. Läkare ska också tillkallas om en intagen begär det och det inte är uppenbart att en sådan undersökning inte behövs.

text: En intagen som behöver hälso- och sjukvård ska vårdas enligt de anvisningar som ges av läkare. Om en intagen inte kan undersökas eller behandlas på ett lämpligt sätt i förvaringslokalen, ska den allmänna sjukvården anlitas. Om det behövs, ska den intagne föras över till sjukhus.

text: Av regeringens proposition 2009/10:135 En ny fängelse- och häkteslagstiftning framgår följande på sidan 64. Kriminalvårdens ansvar för att tillgodose de intagnas behov av stöd- och vårdinsatser är begränsat av den s.k. normaliseringsprincipen (

text: prop. 1973:1

text: bil. 4 s. 90 och 1974:20 s. 85, 117, 150). Denna princip – som även fortsättningsvis bör vara vägledande vid ansvarsfördelningen – innebär att det är de ordinarie myndigheterna som primärt ansvarar för de intagnas behov av t.ex. sysselsättningsfrämjande åtgärder och hälso- och sjukvård. Endast i de fall där den intagne omhändertagits på ett sådant sätt att det förhindrar andra myndigheters medverkan eller där stödinsatserna uteslutande har sin grund i Kriminalvårdens uppdrag bör det vara motiverat att göra avsteg från denna princip.

text: På sidan 158 i propositionen anges att med hälso- och sjukvård avses i paragrafen sådan verksamhet som omfattas av hälso- och

text: sjukvårdslagen (1982:763)

text: . Begreppet innefattar förlossning.

text: Enligt 15 § häktesförordningen ska varje förvaringslokal ha tillgång till legitimerad läkare och personal med lämplig sjukvårdsutbildning.

text: Av artikel 40 i de europeiska fängelsereglerna (European prison rules) framgår bland annat att intagna i fängelser har rätt till samma tillgång till hälso- och sjukvård som andra medborgare samt att hälso- och sjukvården i fängelser ska

text: organiseras på samma sätt och i anslutning till samhällets övriga hälso- och sjukvård.

text: Av Kriminalvårdens handbok om medföljande barn och gravida intagna i häkte och anstalt (

text: ) framkommer följande på sidan 14. Om en intagen är gravid och sitter häktad eller verkställer straff i anstalt ska Kriminalvården tillse att hon får mödravård. I det fall klienten beräknas föda under placering i anstalt/ häkte ska kontakt tas med socialtjänsten i hemkommunen. Aktuellt verksamhetsställe ansvarar för att informera socialtjänsten om vilka förutsättningar som råder och hur vidare planering/ utredning kring klienten kan genomföras.

text: Planering av förlossning ska ske i samråd med aktuell förlossningsklinik. Särskild vikt ska läggas vid att planeringen är individuellt utformad utifrån riskbedömning och omständigheterna i det enskilda fallet. Utgångspunkten är att klienten ska känna sig trygg inför sin förlossning och delges all information såvida inte säkerhetsskäl motiverar annat ställningstagande. Om säkerhetsbedömningen medger det, och det är praktiskt möjligt, ska klienten kunna ha med en närstående under förlossningen.

text: Svar på frågeställningar

text: • Av inhämtade daganteckningar framgår att AA vid tre tillfällen under oktober månad 2023 var inbokad på besök hos MVC men att besöken av olika anledningar uteblev. Hur bedömer Kriminalvården att AA:s tillgång till

text: mödravård har tillgodosetts?

text: Händelseförlopp

text: Av uppgifter i Kriminalvårdens system framgår att AA var inbokad till barnmorska vid tre tillfällen under oktober månad. Det planerade besöket den 4/10 ställdes in av mödravården på grund av en miss från deras sida. AA fick en ny tid till barnmorska den 10/10, men missade tiden eftersom hon satt i polisförhör. Vid båda tillfällena har Kriminalvårdens sjukvårdspersonal varit i kontakt med barnmorska på mödravårdscentralen och AA har fått en ny tid.

text: Den 31/10 besökte barnmorska AA på häktet. Besöket genomfördes tillsammans med en av häktets sjuksköterskor. Den 9/11 genomförde AA ett besök hos barnmorska. Den 17/11 åkte AA till sjukhus för bedömning då hon hade foglossning. Sista besöket hos barnmorska innan förlossning skedde den 30/11. Den 1/12 hade AA tid till barnmorska. Tiden ändrades av mödravården. Ny tid bokades till den 6/12.

text: Bedömning

text: Kriminalvården bedömer att myndigheten har tillgodosett AA:s tillgång till mödravård under den aktuella perioden. Omständigheter utanför Kriminalvårdens kontroll har gjort att återbesöken/uppföljningarna inte har genomförts enligt tänkt intervall. Vid de tillfällen man behövt omboka besök har sjuksköterskorna på häktet samrått med barnmorskor på mödravårdscentralen.

text: • Stämmer AA:s uppgifter om att hon skulle ha flaggat på till centralvakten kl. 04.30 den 5 december 2023? Vilka överväganden gjordes i sådant fall med anledning av de uppgifter AA då ska ha lämnat och fram till avrapportering på morgonen? Vilket besked och bemötande fick AA i samband med detta?

text: Händelseförlopp

text: Av logg för påringning från cell där AA befann sig framgår att påringning skett vid 04.26 och att samtalet kopplades ned 04.27. AA själv uppger att hon ska ha ringt på 04.30 och meddelat att hon fått en kraftig blödning och att vattnet sipprar. Personalen som arbetat under den aktuella natten i häktets bevakningscentral har inget minne av att de mottagit ett sådant samtal som AA uppgett, där hon skulle ha haft en kraftig blödning. Personalen i fråga har uppgett att om en klient skulle ha meddelat en sådan sak så hade agerandet varit att ta kontakt med personal på avdelningen och uppfattningen är att en sådan situation skulle de sannolikt minnas.

text: Av personal som arbetat natt på avdelningen framgår att det kom ett anrop tidigt på morgonen från bevakningscentralen och att kontakt togs med klienten, där en personal gick in till AA och pratade med henne. En personal, som stod kvar utanför rummet, uppfattade att AA uppgav att hon tidigare haft foglossning och att hon själv funderade på om det kunde vara det. AA uppfattades av samma personal som angelägen om att få åka till sjukhus vid första samtalet.

text: Den personal som gick in till AA och samtalade med henne fick till sig att det kommit lite blod och lite fostervatten samt att AA var orolig och har ont. Det var i situationen inte aktuellt med varken nya kläder eller skydd på grund av blödning eller vattenavgång. Personalen kollade upp det AA sagt via 1177, där det framgick att det kunde vara allvarligt, kontakt togs därefter med vakthavande befäl och information framfördes. Beslut från vakthavande befäl var att klienten fick vänta tills sjukvårdspersonalen kommer på plats. Uppfattningen hos personen som haft kontakt med AA var att klienten borde ha fått åka in till sjukhuset.

text: Ytterligare samtal genomfördes med AA under längre tid på morgonen av samma personal som tidigare, vilken även delgav beslut att AA fick avvakta med att åka till sjukhuset. AA uppfattades förstående och lugn, om än lite orolig. Samtalet fortsatte och efter bara några minuter uppfattades AA mycket lugnare, hon pratade om andra saker och fick en annan sinnesstämning. Personalens upplevelse var att samtalet med AA avslutades i god ton. Den personal som haft kontakt med klienten och pratat med henne under morgonen tog innan hemgång från arbetspasset kontakt med det vakthavande befäl som skulle arbeta dag och meddelade att klienten måste få åka iväg. Upplevelsen från personalen i fråga är att utifrån AA:s uppgifter, samt informationen på 1177, hade det varit en rimlig bedömning att åka in till sjukhus för kontroll.

text: Av dokumentation från vakthavande befäl natten till den 5 december framgår att det varit en lugn natt. Det finns ingen dokumentation om att AA skulle ha ringt på, eller att vakthavande befäl fått information om blödningen eller tagit beslut om att klienten fick avvakta tills sjukvårdspersonalen påbörjar sitt arbetspass. Vakthavande befäl som var i tjänst vid aktuell tidpunkt minns inte händelsen. Hen minns att det fanns en sådan klient och att det fanns en handlingsplan för henne, men minns inte det aktuella arbetspasset, Hen minns inte att det skulle ha framkommit information om att klienten blöder eller något annat. Hen har en minnesbild om att svärmor till AA skulle kontaktas, men minns inte till vilken kollega överlämning skedde vid morgonen. Vakthavande befäl uppger att ett sådant fall som beskrivs skulle vara svårt att förbise.

text: De sjuksköterskor som var i tjänst har berättat att kontakt med AA, och besök i hennes cell, gjordes under morgonen vid 08.30-tiden. Sjukvårdens bild är att AA själv inte var helt säker på vad som var vad gällande värken, men uppfattningen var inte att AA hade en riklig blödning eller att hon var på väg att föda barn. Sjukvården har vidare uppgett att AA inte använde ett skydd för att undvika blod på kläderna och att detta är något som krävs om det sker en kraftig blödning eller om fostervattnet sipprar eller rinner. Sjukvården tog efter samtal med AA kontakt med förlossningskoordinator enligt framtagen handlingsplan, redogjorde

text: för det klienten uppgett och bedömning var att klienten skulle åka in till sjukhuset för bedömning. Sjukvården meddelade vakthavande befäl och lämnade transportremiss. Av anteckning framgår att ovanstående händelse är noterad 09.30, dvs. efter besöket hos klienten.

text: AA har uppgett att hon fick vänta till kl. 12.40 innan hon får åka till sjukhuset. Av Kriminalvårdsregistret framgår att hon var planerad för transport 11.00 från häktet med inställelse på Östra sjukhuset 11.30. Från dokumentation av vakthavande befäl framgår att sjukvården tittade till AA vid 11.30, efter att det har flaggats upp att hon blödde, och beslut togs att hon skulle åka till sjukhuset.

text: De tre medarbetare som genomförde transporten med AA till Östra sjukhuset har uppgett att transporten skedde strax innan lunch, uppskattningsvis vid 11-tiden. Vakthavande befäl som tjänstgjorde under dagen delar den bilden. I samtal med personal som genomfört transporten till sjukhuset med AA framgår att det inte var deras uppfattning att AA skulle föda barn, utan att hon skulle in för kontroll. AA själv uppgav att hon trodde det kunde vara foglossning, eftersom hon haft det tidigare, vilket föranlett transport till sjukhus.

text: Bedömning

text: Kriminalvården finner att det funnits brister i dokumentationen gällande de överväganden och beslut som vakthavande befäl, enligt uppgifter från personal, tagit natten till den 5 december.

text: Huruvida det förelegat fel eller brister i övrigt är dock svårt för myndigheten att värdera, dels mot bakgrund av ovan nämnda dokumentationsbrist, dels med anledning av att det förlupit lång tid sedan händelsen, vilket försvårat utredningsarbetet. Kriminalvården kan emellertid konstatera att det varit fråga om en komplex och svårbedömd händelseutveckling, vilket stöds av det faktum att häktets sjukvårdspersonal, efter undersökning av AA vid 08.30-tiden på morgonen, varit av uppfattningen att AA varken hade någon riklig blödning eller var på väg att föda barn.

text: • Vilka kontaktförsök med AA:s svärmoder vidtogs av myndigheten före förlossningen? Hur bedömer Kriminalvården graden av stöd för AA under förlossningen, trots att hennes svärmoder inte var närvarande?

text: Händelseförlopp

text: Av Kriminalvårdsregistret framgår att AA den 15 november 2023 ansökt om att svärmor ska få delta på förlossningen, vilket godkändes skriftligen samma dag av åklagare. Det saknas dokumentation om huruvida det förelegat försök till kontakt med svärmodern dagen då AA åkte till sjukhuset och sedermera födde sitt barn. Det finns heller ingen efterföljande information om att så skulle ha skett.

text: Under förlossningen har kriminalvårdare, som haft kontakt med AA sedan tidigare och således haft kännedom om klienten, närvarat vid födseln. Personal var med AA under hela förloppet tills barnet kom ut. Uppfattningen av närvarande personal har varit att AA och personal haft en bra dialog under födseln. Personalen har uppgett att de pratade med varandra hela tiden, att hon stöttade AA så gott det gick, att de skrattade tillsammans och hanterade de tårar som kom under förlossningen. Båda medarbetarna som närvarade under förlossningen har uppgett att de inte haft uppfattningen när transporten påbörjades att förlossning skulle ske. Den informationen kom först i samband med kontroll av AA inne på sjukhuset. Både AA och personalen blev chockade av att det var dags att föda. Närvarande personal kontaktade direkt vakthavande befäl som tog emot informationen om att det var planerat för akut kejsarsnitt.

text: Det vakthavande befäl som tog emot beskedet har i samtal uppgett att informationen kom hastigt. När transporten bokades var inte uppfattningen att AA skulle föda barn. Det fanns en handlingsplan framtagen för hur Häktet Göteborg skulle agera i samband med förlossning, där framgick bland annat att kontakt med svärmor skulle tas för att hon, om möjligt, skulle kunna närvara under förlossningen. Då händelseförloppet gick snabbt, och det var fråga om ett akut kejsarsnitt, beslutade vakthavande befäl att avvakta med att ta kontakt tills besked kommit att allt gått bra med AA och barnet. Bedömningen baserades på att svärmodern med högsta sannolikhet inte skulle hinna till förlossningen. När vakthavande befäl fått besked om att barnet fötts kontaktades svärmodern, som kunde ta sig till AA på uppvaket och träffa henne där.

text: Efter att AA kommit tillbaka till häktet finns anteckning i Kriminalvårdsregistret som anger att AA haft samtal med tidigare kontaktperson, som även närvarande vid födseln. Av anteckningen framgår att AA visat upp bilder på sitt barn och att hon tackat personalen för det stöd hon fick under förlossningen.

text: Bedömning

text: Kriminalvården konstaterar att det inte varit möjligt för Kriminalvårdens personal att förutse att beslut om akut kejsarsnitt skulle komma att fattas av Östra sjukhusets personal. Mot bakgrund av det snabba händelseförloppet, och det faktum att AA:s svärmor med högsta sannolikhet inte skulle ha hunnit fram till förlossningen, bedömer Kriminalvården att myndigheten gett AA ett fullgott stöd under förlossningen utifrån de rådande omständigheterna.

text: Övrigt

text: Samtliga befattningshavare som varit involverade i kontakt och beslut rörande AA enligt ovan har haft möjlighet att yttra sig.

text: Med anledning av anmälan har Häktet Göteborg vidtagit åtgärder för att förbättra arbetssätt och rutiner. Interna kommunikationsvägar har setts över och effektiviseras. Exempelvis har vakthavande befäl instruerats att vara mer detaljerade och inkludera fler händelser i den s.k. VB-loggen och sjuksköterskegruppen har påmints om vikten av dokumentation i journalanteckningssystemet. Häktet Göteborg har även utvecklat rutinerna kring den handlingsplan som upprättas för gravida kvinnor, bland annat för att säkerställa att den når rätt parter i rätt tid.

text: AA kommenterade remissvaret.

text: Bedömning

text: Allmänna utgångspunkter Ärendet rör behandlingen av en gravid intagen i häkte. För några år sedan hade JO ett fokus på förhållanden för frihetsberövade kvinnor och inom ramen för det arbetet uppmärksammades situationen för gravida intagna, se JO 2017/18 s. 131, dnr

text: , och JO 2018/19 s. 184, dnr

text: . I det senare beslutet framhöll JO att anstaltsmiljön utgör en extra stor påfrestning för bl.a. gravida kvinnor, som därför kan antas vara särskilt utsatta under verkställigheten av ett fängelsestraff. JO uttalade också att det bör ställas särskilt höga krav på en nyanserad och individualiserad proportionalitetsbedömning när det gäller åtgärder som rör gravida intagna.

text: Senare har JO uttalat att det sagda givetvis även gäller för kvinnor som är gravida och intagna i häkte (se JO 2021/22 s. 330, dnr

text: Kriminalvården har redogjort för viss relevant rättslig reglering. Jag vill emellertid tillägga följande av intresse för frågorna i detta ärende.

text: Varje intagen ska bemötas med respekt för sitt människovärde och med förståelse för de särskilda svårigheter som är förenade med frihetsberövandet. Vidare ska verkställigheten utformas så att negativa följder av frihetsberövandet motverkas. I den utsträckning det är lämpligt och den intagne samtycker till det, ska åtgärder vidtas för att ge honom eller henne det stöd och den hjälp som behövs. (

text: 1 kap.

text: och

text: 5 §§

text: häkteslagen

text: [2010:611], HäL.)

text: Utgångspunkten är att intagna har samma rätt till hälso- och sjukvård som andra i samhället. Om nödvändig vård inte kan ges i en anstalt eller ett häkte ska Kriminalvården förmedla hjälpen. Vidare framgår det av Kriminalvårdens handbok om medföljande barn och gravida intagna i häkte och anstalt (

text: ) att myndigheten ska tillse att en gravid intagen som sitter häktad får mödravård. Planering av förlossning ska ske i samråd med aktuell förlossningsklinik. Särskild vikt ska läggas vid att planeringen är individuellt utformad utifrån riskbedömning och omständigheterna i det enskilda fallet. Utgångspunkten enligt handboken ska vara att klienten känner sig trygg inför förlossning och delges all information såvida inte säkerhetsskäl motiverar annat ställningstagande. Om säkerhetsbedömningen medger det, och det är praktiskt möjligt, ska klienten kunna ha med sig en närstående under förlossningen (s. 11–12 i handboken).

text: Förenta nationernas (FN) generalförsamling antog 2010 enhälligt en resolution om behandlingen av kvinnliga fångar, de s.k. Bangkokreglerna, med 70 regler speciellt utformade för att skydda kvinnliga intagna. I reglerna anges bl.a. att fängelseledningen ska vara flexibel nog att möta behoven hos gravida kvinnor, ammande mödrar och kvinnor med barn (regel 42.2).

text: Sverige har på olika sätt gett uttryck för en avsikt att leva upp till rekommendationerna, som i många fall är mer detaljerade än bestämmelserna i

text: häkteslagen

text: . Som JO tidigare har poängterat bör Kriminalvården därför hämta vägledning från dessa regler i sitt arbete med att utarbeta mer preciserade föreskrifter och interna rutiner (se det nyss nämnda beslutet

text: JO 2018/19 s. 184

text: Vidare vill jag framhålla att, enligt den nationella strategin för sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter, har alla rätt till en god reproduktiv hälsa och en trygg och säker vård vid graviditet och förlossning (se Folkhälsomyndighetens publikation Nationell strategi för sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter, en god, jämlik och jämställd sexuell och reproduktiv hälsa i hela befolkningen, artikelnummer 20159, publicerad 2020, s. 21).

text: Behandlingen av AA

text: AA:s tillgång till mödravård

text: När det gäller de uteblivna besöken hos mödravårdscentralen, MVC, under oktober månad 2023 noterar jag följande. Det första uteblivna besöket den 4 oktober 2023 synes inte ha blivit av på grund av att MVC av misstag har bokat av besöket. Detta har jag naturligtvis inga synpunkter på. Sex dagar senare uteblev AA på nytt från en bokad tid. Kriminalvården har i sitt remissvar angett att skälet för detta var att AA då satt i polisförhör. Att så var fallet får delvis stöd från de handlingar som JO har hämtat in från myndigheten där just detta står antecknat i AA:s sjukjournal. Utöver detta anges emellertid även, i en annan anteckning, att ”NTE har missat att hämta patient till sin tid idag…”. Anteckningarna är enligt min mening svårförenliga. Jag får konstatera att orsaken till att AA missade det andra besöket är oklar och att dokumentationen i denna del är bristfällig. Det finns därför skäl för mig att understryka vikten av en noggrann och tydlig dokumentation.

text: JO har i sin begäran om yttrande angett att AA varit inbokad på besök hos MVC vid tre tillfällen, men att hon vid dessa tillfällen har uteblivit. JO har uppmanat Kriminalvården att yttra sig över detta. Myndigheten har dock i sitt remissvar endast beskrivit två tillfällen som inte har blivit av. Att myndigheten inte har berört det tredje tillfället i remissvaret utgör en brist. Det hindrar dock inte mig från att göra följande uttalanden. Av AA:s sjukjournal framgår i en anteckning den 10 oktober 2023 – dvs. samma dag som det andra uteblivna besöket – att AA på nytt bokades in för ett besök på MVC, då till den 19 oktober 2023. I en anteckning från det senare angivna datumet framgår emellertid att AA är bokad till barnmorska den 31 oktober 2023. Varken den, eller någon annan anteckning för den delen, anger något om det besök som alltså var bokat samma dag. Dagen efter har myndighetens sjukvård en kontakt med MVC och det konstaterades att AA missade den bokade tiden dagen innan. Jag kan från detta inte dra någon annan slutsats än att Kriminalvården helt har missat den tredje bokade tiden. Det inträffade är allvarligt, särskilt eftersom AA under hela häktesvistelsen har angett att hon har upplevt minskade fosterrörelser. Häktet Göteborg förtjänar kritik för detta.

text: AA:s kontakt med centralvakten den 5 december 2023

text: AA har uppgett att hon ringde till centralvakten, eftersom hon hade en kraftig blödning. Av myndighetens yttrande framgår att den i personalen som samtalat med AA kontrollerade de symptom som hon uppgett via 1177. Av detta kunde personalen utläsa att läget skulle kunna vara allvarligt och denne var därför av uppfattningen att AA borde få åka till sjukhuset. Det står även klart att vakthavande befäl hade beslutat att AA fick vänta till dess att sjukvårdspersonal var på plats, vilket var först flera timmar senare. Det saknas emellertid dokumentation i fråga om vilken information som vakthavande befäl fick och vilka överväganden som denne gjorde. Dokumentationsbristen är anmärkningsvärd och häktet förtjänar kritik för den.

text: Mot bakgrund av det ovan sagda vill jag framhålla att kriminalvårdstjänstemän, som normalt inte är medicinskt utbildade, bör vara mycket försiktiga vid bedömningen av intagnas behov av sjukvård och aldrig nonchalera intagnas uppgifter i det avseendet (se bl.a. JO 2010/11 s. 238, dnr

text: m.fl.). Jag vill därutöver påminna om det ansvar som varje enskild medarbetare har att dokumentera sina beslut, åtgärder och ställningstaganden. JO har vid upprepade tillfällen poängterat att detta är av stor betydelse för den enskilde som är föremål för åtgärderna, dels för att säkerställa att han eller hon får tillgång till de insatser eller det stöd som är motiverat, dels för att en korrekt dokumentation främjar rättssäkerheten i de ställningstaganden som rör den enskilde. Dokumentationen är vidare en förutsättning för insyn och såväl intern som extern kontroll samt uppföljning av verksamheten. En korrekt och noggrann dokumentation är således ett viktigt verktyg vid en systematisk och fortlöpande utveckling av verksamheten och dess kvalitet. Slutligen är dokumentationen vid en tillsyn i efterhand, som min egen, central för att kunna utreda vad som hänt och bedöma myndighetens agerande (se t.ex. JO:s beslut den 26 maj 2020, dnr

text: När det gäller frågan om när AA kördes till sjukhuset kan jag konstatera att det inte har gått att utreda den exakta tidpunkten för transporten, men att den i vart fall ska ha skett runt lunchtid. Av remissvaret framgår att i vart fall sjukvårdspersonal har besökt AA på morgonen. Hon har alltså inte stått utan tillsyn. Jag finner inte anledning att kritisera myndigheten i detta avseende.

text: Stöd under förlossningen

text: Som framgår av myndighetens egen handbok om medföljande barn och gravida intagna i häkte och anstalt är utgångspunkten att den intagne ska känna sig trygg inför sin förlossning och att den intagne ska kunna ha med en närstående om så är möjligt. Detta borde vara en självklarhet. Av de inhämtade handlingarna framgår att AA vid flera tillfällen hade uttryckt oro över såväl sitt och barnets mående som den kommande förlossningen. Det hade dessutom angetts i den handlingsplan som var framtagen för hur häktet skulle agera i samband med förlossning att kontakt skulle tas med svärmodern. Därtill hade AA fått ett skriftligt beslut från åklagaren om att svärmodern skulle kunna få närvara vid förlossningen. Jag ställer mig därför kritisk till att Kriminalvården inte ens försökte att nå svärmodern när det stod klart att det skulle ske ett akut kejsarsnitt. Huruvida svärmodern skulle ha kunnat hinna i tid eller inte till barnets födelse är en annan fråga, men saknar betydelse i detta sammanhang.

text: Avslutningsvis vill jag framhålla att det inte framkommer annat än att AA fått ett mycket gott stöd av närvarande kriminalvårdspersonal vid förlossningen. Det stödet kan naturligtvis inte ersätta stödet från en närstående, men är ändå ett gott exempel på en human kriminalvård.

text: Ärendet avslutas.

text: Beslutet har fattats av JO Thomas Norling. Dokumentet har fastställts digitalt och har ingen underskrift. Rättssakkunniga Sofia Selin har föredragit ärendet och tf. byråchefen Jörgen Buhre har deltagit i beredningen.


avgjordAv: Justitieombudsmannen Stefan Holgersson

nyckelord: Information Integritet Samtycke Sekretess Sjukvård

publisher: Justitieombudsmannen

title: Kritik mot Landstinget Dalarna för utformningen av en blankett för samtycke till utredningsåtgärder vid läkemedelsassisterad behandling mot opiatberoende. Även viss kritik mot Region Östergötland för utformningen av informationsmaterial

org: jo

sammanfattning: I utredningar inför läkemedelsassisterad behandling mot opiatberoende (ofta kallat metadonprogram) behöver vårdgivaren i regel hämta in uppgifter om patienten från andra myndigheter. Kliniken kan också behöva ta kontakt med bl.a. patientens anhöriga och arbetsgivare. Informationen som hämtas in är integritetskänslig och omfattas ofta av sekretess. Det krävs därför att patienten samtycker till utredningskontakterna. I beslutet gör JO vissa principiella uttalanden som tar sikte på hur kliniker bör gå till väga för att inte i onödan inkräkta på patientens integritet. Vårdgivaren bör bl.a. se till att det samtycke som hämtas in inte blir mer omfattande än vad som är nödvändigt för utredningen. JO uttalar vidare att det inte är lämpligt att kliniker använder sig av informationsmaterial eller blanketter som ger intryck av att samtycke till utredningskontakter är en förutsättning för att behandling ska komma till stånd. Landstinget Dalarna kritiseras för utformningen av en blankett för samtycke till utredningsåtgärder. Region Östergötland kan inte undgå kritik för att ha använt ett olämpligt formulerat informationsmaterial.

text: Anmälan

type: rubrik

text: I en anmälan till JO anförde AA bl.a. att det vid ett stort antal kliniker som erbjuder läkemedelsassisterad behandling mot opiatberoende förekommer att vårdgivaren, som villkor för att genomföra behandlingen, kräver att patienten samtycker till att kliniken får hämta in uppgifter om patienten från andra myndigheter samt från patientens anhöriga och arbetsgivare.

type: stycke

text: Anmälan kompletterades med ett antal formulär för s.k. behandlingskontrakt mellan vårdgivare och patient samt vissa andra handlingar.

text: Utredning

text: Efter genomgång av behandlingskontrakten m.m. valde JO att begära att Regionstyrelsen för Region Östergötland och Landstingsstyrelsen för Landstinget Dalarna skulle yttra sig över anmälan i den del som den avsåg frågor om sekretess. JO begärde att yttrandena särskilt skulle innehålla

text: redogörelser för hur vårdgivaren hanterar frågan om patienters samtycke till att mottagningen inför och under behandlingen hämtar in uppgifter om patienten som kan omfattas av sekretess.

text: Regionstyrelsen för Region Östergötland anförde i sitt yttrande följande:

text: Region Östergötlands bedömning

text: Region Östergötland är fullt medveten om att det är patienten som råder över sekretessen som gäller till förmån för honom eller henne, enligt 12 kapitlet 2 § Offentlighets- och sekretsslagen. Det är inte regionens mening att ett medgivande till informationsutbyte utgör en förutsättning för deltagande i vårdprogrammet. Verksamhetsföreträdare har framfört att det i dagsläget finns patienter som får läkemedelsassisterad behandling vid opiatberoende som inte har lämnat sitt samtycke till informationsutbyte. Beroendekliniken tvingar sålunda inte patienter att lämna samtycke till informationsutbyte med andra aktörer för att patienten ska erhålla den aktuella vården. Vården ska som bekant, enligt

text: 2 § Hälso- och sjukvårdslagen

text: , ges med respekt för alla människors lika värde och för den enskilda människans värdighet. I samband med att frågan nu har lyfts har Region Östergötland uppmärksammat att formuleringar i den skrivna informationen därmed är felaktiga och inte överensstämmer med hur frågan i praktiken hanteras. En översyn av den skrivna informationen har därför initierats och pågår för närvarande. Regionens verksamhetsföreträdare har framfört att uppgifter från annan myndighet endast inhämtas när det uppenbart behövs och att man i samråd med patienten har begärt in journaler från andra vårdinrättningar, provresultat från polisens urinprovskontroller och eventuella andra handlingar som patienten själv föreslagit. Detta har skett i utredningsskedet för att säkerställa att det föreligger ett beroende av opioider. För patient som får läkemedelsassisterad behandling vid opiatberoende upprättas en vårdplan avseende kommande behandlingsåtgärder och insatser där det framgår vem eller vilka som har tillgång till informationen. Vårdplanen upprättas tillsammans med patienten och socialtjänsten och följs regelbundet upp. Genom att samtal förs kring samtycke skapas möjlighet för patienten att ifrågasätta och diskutera begränsningar av samtycket. Ett tidigare lämnat samtycke kan när som helst återkallas. Vidare har verksamhetsföreträdare angett att de flesta patienterna redan har kontakt med annan myndighet och ser fördelarna med ett visst informationsutbyte och därmed bättre förutsättningar att uppnå ett gott behandlingsresultat. Uppgift om patienten har dömts för narkotikabrott, vilket enligt 4 kapitlet 11 § Socialstyrelsens föreskrift 2009:27 om läkemedelsassisterad behandling vid opiatberoende utgör en grund för avbrytande av behandlingen, inhämtas enligt verksamheten uteslutande genom att lagakraftvunnen dom begärts ut, det vill säga genom en allmän handling.

text: Landstingsstyrelsen för Landstinget Dalarna anförde i sitt yttrande bl.a. följande (bilagorna har utelämnats här):

text: I anmälan hänvisas till ett "behandlingskontrakt" som inte längre används inom Landstinget Dalarna. Det finns nya upprättade rutiner för läkemedelsassisterad behandling vid opiatberoende, daterade 2013-10-25 (bilaga 1). Till dessa rutiner finns även en blankett, överenskommelse, med rubrik Välkommen till beroendemottagningen i Falun (bilaga 2). Denna blankett används både som information om programmet och som överenskommelse, samtycke kring behandlingen.

text: Det samtycke som inhämtas från patienten berör flera områden. Samtycket omfattar bl.a. vilka rutiner som gäller vid läkemedelshantering, drogscreening, social rehabilitering och kontakt med mottagningen, men även beskrivningar av biverkan av läkemedlen och överenskommelse att avstå bilkörning under de första sex månaderna. Samtycket gäller även tillåtelse att utbyta information med myndigheter i frågor som är relevanta för behandlingen och rehabiliteringen, samt inhämta patientens läkemedelsförteckning från Apotekets hemsida. Överenskommelse om informationsutbyte med relevanta myndigheter motiveras av patientsäkerhet och att bättre kunna stödja patienten i syfte att klara behandlingsmålen. Relevant myndighet är ofta socialtjänsten, en samarbetspart som i de allra flesta fall har deltagit i den samordnade vårdplaneringen. Patienten ger samtycke till inhämtande av läkemedelsförteckning utifrån medicinsk patientsäkerhet. Vid behandling av Buprenofin/Metadon finns risk för allvarliga sidoeffekter och interaktioner med andra mediciner och läkemedel. AA fick tillfälle att yttra sig över regionens och landstingets remissvar.

text: Bedömning

text: Inledning Hälso- och sjukvården ska bedrivas så att den uppfyller kraven på god vård. Detta innebär bl.a. att den ska bygga på respekt för patientens självbestämmande och integritet (

text: 2 a § hälso- och sjukvårdslagen

text: [1982:763]). Kravet på respekt för patientens självbestämmande och integritet har också slagits fast i

text: 4 kap. 1 § patientlagen (2014:821)

text: Socialstyrelsen har meddelat föreskrifter om läkemedelsassisterad behandling vid opiatberoende (

text: SOSFS 2009:27

text: ). Bestämmelser om vården finns i 4 kap. Behandlingen – som är frivillig – får endast erbjudas patienter som uppfyller vissa närmare angivna kriterier, bl.a. att patienten har haft ett dokumenterat opiatberoende under minst ett år. Dessutom ska det upprättas en vårdplan som bl.a. ska innehålla uppgifter om de villkor som ska gälla för behandlingen. Vårdplanen ska upprättas i samråd med patienten (4 och 6 §§). Om patienten blir frihetsberövad ska den ansvariga läkaren ta ställning till om vården kan fortsätta (10 §). I vissa särskilt angivna situationer ska den ansvariga läkaren avbryta behandlingen, t.ex. om patienten under behandlingen har upprepade återfall i missbruk av narkotika eller döms för narkotikabrott (11 §). Det ligger i sakens natur att vården kan avbrytas även i andra situationer om den ansvariga läkaren bedömer att den inte bör fortsätta.

text: Bestämmelser om sekretess för uppgifter hos myndigheter finns i offentlighetsoch

text: sekretesslagen (2009:400)

text: . Uppgifter som gäller enskildas förhållanden omfattas ofta av sekretess. Som huvudregel kan dock den enskilde häva sekretessen genom att samtycka till att uppgifter lämnas ut (

text: 10 kap. 1 §

text: och

text: 12 kap. 2 §

text: ). Utredningskontakter med myndigheter För att kunna erbjuda god vård behöver den vårdinrättning som tillhandahåller läkemedelsassisterad behandling vid opiatberoende få tillgång till tillräcklig

text: information om patienten. Den ansvariga läkaren måste också ha möjlighet att utreda om det finns skäl att avbryta vården, t.ex. på grund av att patienten har blivit frihetsberövad eller dömts för narkotikabrott. Mot den bakgrunden är det nödvändigt att kliniken har möjlighet att ta utredningskontakter med andra myndigheter.

text: Den information som hämtas in från andra myndigheter omfattas ofta av sekretess. För att vårdinrättningen ska ha möjlighet att ta del av sådan information krävs patientens samtycke. Det finns inte något krav på att ett samtycke till utredningskontakter ska lämnas skriftligen. Även ett muntligt samtycke kan som regel godtas, men det är viktigt att det dokumenteras. Detta bör göras antingen genom en tydlig notering i patientjournalen eller genom att patienten undertecknar en blankett eller liknande (jämför JO 1990/91 s. 366, dnr

text: JO har vid flera tillfällen tagit ställning till frågor om samtycke till att hämta in information i socialtjänstens verksamhet, se t.ex. JO 1990/91 s. 366, dnr 2302- 1989, JO 1997/98 s. 328, dnr

text: , JO:s beslut den 2 maj 2013, dnr 4815- 2012, och JO:s beslut den 5 oktober 2015, dnr

text: . De principer som har kommit till uttryck i de besluten bör enligt min mening i huvudsak kunna tillämpas även när kliniker genomför utredningar inför läkemedelsassisterad behandling mot opiatberoende. Jag vill särskilt peka på följande:

text: Vårdinrättningen ska se till att samtycket inte blir mer omfattande än vad som krävs för utredningen. Det är därför olämpligt att använda sig av en blankett där patienten i förväg samtycker till alla eventuella utredningskontakter som vårdinrättningen kan tänkas behöva ta med myndigheter. Patienten bör i stället få ta ställning till ett konkret förslag till utredningskontakter som kliniken anser sig behöva ta i det enskilda fallet. Om det under behandlingstiden uppstår behov av att hämta in ytterligare information bör patienten få möjlighet att ta ställning till det då.

text: Den som tar emot samtycket bör också försöka att försäkra sig om att detta inte får större räckvidd än vad den enskilde har insett eller velat. Patienten bör därför få individuellt anpassad information om syftet med utredningskontakterna och vilka uppgifter som kommer att efterfrågas.

text: Mot bakgrund av det som jag nu har anfört vill jag särskilt framhålla att de utredningskontakter som vårdinrättningen föreslår att patienten ska samtycka till bör vara individuellt anpassade, dvs. avgränsade efter situationen. Utredningskontakter med anhöriga och arbetsgivare Det förekommer att vårdinrättningar hämtar in information om patienten även från patientens arbetsgivare och personliga nätverk. De principer som jag har redovisat när det gäller informationsinhämtning från myndigheter bör gälla även i dessa situationer. Att ta in uppgifter från anhöriga och arbetsgivare kan dock vara ännu känsligare för patienten. Det ställer särskilda krav på att kliniken gör

text: en noggrann avvägning av uppgifternas förväntade betydelse för utredningen och det intrång i patientens personliga integritet som utredningskontakten kan innebära. Samtycke till informationsinhämtning från anhöriga och arbetsgivare bör enligt min mening över huvud taget inte finnas med i färdiga blanketter (jämför JO 1997/98 s. 328, dnr

text: ). Samtycke som villkor för behandling De patienter som ansöker om läkemedelsassisterad behandling mot opiatberoende får antas vara mycket angelägna om att behandlingen ska komma till stånd. Formuleringar som ger intryck av att behandlingen är villkorad av att patienten samtycker till allmänt hållna utredningskontakter riskerar att utgöra en olämplig påtryckning. Enligt min uppfattning är det därför inte lämpligt att vårdinrättningar använder sig av informationsmaterial eller blanketter som ger intryck av att samtycke till utredningskontakter är en förutsättning för att behandling ska komma i fråga.

text: Det är en annan sak att en patient som avstår från att lämna samtycke till vissa konkret angivna utredningskontakter kan underrättas om att avsaknaden av den utredningen påverkar den ansvariga läkarens bedömning av om behandlingen kan erbjudas. Informationsinhämtning i Region Östergötland Jag har tagit del av ett behandlingskontrakt och ett informationsblad från Region Östergötland. I informationsbladet anges bl.a. följande: För att uppnå bästa möjliga resultat med behandlingen krävs det ett välfungerande samarbete mellan oss, andra sjukvårdsinsatser, socialtjänsten, Försäkringskassan, Arbetsförmedlingen och i vissa fall även med arbetsgivare och kriminalvård. För detta krävs att du godkänner fri kommunikation mellan dessa instanser. Regionen har i sitt yttrande anfört att man inte har avsett att samtycke till informationsutbyte ska vara en förutsättning för att delta i behandlingen. Dessutom har regionen anfört att man i samband med min utredning av saken har uppmärksammat felaktiga formuleringar i informationsmaterialet och påbörjat en översyn av detta. Regionen har också uppgett att klinikerna i praktiken har hämtat in uppgifter först efter samråd med patienten.

text: Informationsmaterialet ger intryck av att ett deltagande i behandlingen är villkorat av att patienten samtycker till utredningskontakter. Jag delar regionens uppfattning att informationen inte bör vara utformad på det sättet. Regionen kan inte undgå kritik för utformningen av informationsmaterialet. Jag noterar uppgiften om att materialet ska ses över.

text: Informationsinhämtning i Landstinget Dalarna Jag har tagit del av bl.a. en blankett för samtycke som används vid Beroendemottagningen i Falun, Landstinget Dalarna. I den anges bl.a. följande:

text: Jag ger behandlingsteamet tillåtelse att utbyta information med myndigheter i frågor som är relevanta för Min behandling och rehabilitering samt att hämta min läkemedelsförteckning från Apotekets hemsida. – – – Jag har läst och förstått ovanstående och accepterar denna överenskommelse. Som blanketten har utformats får behandlingsteamet möjlighet att hämta in all information som personalen kan anse sig behöva från myndigheter under behandlingstiden. Det finns risk för att patientens samtycke får en avsevärt större räckvidd än vad som är nödvändigt för behandlingen. Det är också svårt för patienten att förutse vilken information som kan komma att efterfrågas. Blanketten är således inte utformad med tillräcklig respekt för patientens integritet enligt

text: 2 a § hälso- och sjukvårdslagen

text: och

text: 4 kap. 1 § patientlagen

text: . Landstinget får kritik för den olämpligt formulerade blanketten.

text: Övrigt Det som AA i övrigt har anfört ger inte anledning till någon ytterligare utredningsåtgärd eller något ytterligare uttalande från min sida. Jag skickar kopior av detta beslut till Socialstyrelsen och Inspektionen för vård och omsorg för kännedom.

text: Ärendet avslutas.

type: avgorande


avgjordAv: Jan Pennlöv

nyckelord:
Långsam handläggning
Omprövning

title: Ett initiativärende om en försäkringskassas handläggning av ärenden rörande omprövning av beslut om pension enligt det gamla pensionssystemet och beslut om pensionsrätt enligt övergångsbestämmelserna till det nya pensionssystemet

text: JO Pennlöv meddelade den 18 januari 2002 ett beslut med följande innehåll.

text: Initiativet

text: Vid granskning av handlingar hos Stockholms läns allmänna försäkringskassa den

text: 12 februari 2001 uppmärksammades bl.a. följande. I en skrift som kom in till försäkringskassan den 8 oktober 1999 begärde AA omprövning av ett beslut rörande ålderspension. Försäkringskassan hade ännu inte fattat något beslut i ärendet. Den 11 april 2000 inkom till kassan en skrift från BB, i vilken hon begärde omprövning av ett beslut rörande pensionsrätt. Inte heller det ärendet var avgjort. Jag beslutade att inom ramen för ett på mitt initiativ upptaget ärende inhämta försäkringskassans yttrande över handläggningen av de nämnda ärendena.

text: Utredning

text: Efter remiss till Stockholms läns allmänna försäkringskassa anförde direktören CC den 23 april 2001 följande (bilagorna har utelämnats här, min anm.).

text: Redogörelse för handläggningen

text: AA AA har i skrivelse den 2 oktober 1999 begärt att försäkringskassan skall ompröva hans beslut om ålderspension daterat den 28 september 1999. Försäkringskassan har i sitt beslut baserat pensionens storlek på 27 intjänade poängår av 30 möjliga för full ATP. AA har i sin begäran om omprövning yrkat att ATP skall baseras på 30 poängår. AA:s begäran om omprövning kom behörig handläggare tillhanda den 12 november 1999. Ärendet blev sedan liggande till den 1 mars 2000 då handläggaren tog kontakt med AA för att närmare utreda grunderna för omprövningsbegäran. AA uppgav att han själv avsåg att kontakta skattemyndigheten för att få en ändring av ATPpoängen till stånd. Han uppgav att han skulle återkomma till försäkringskassan när han fått besked från skattemyndigheten. AA ville även att försäkringskassan skulle avvakta med beslut till dess att han varit i kontakt med skattemyndigheten. Den 24 januari 2001 sände försäkringskassan ett brev till AA med förfrågan om han erhållit något svar från skattemyndigheten rörande hans uteblivna pensionspoängår.

text: I brevet upplystes om att nuvarande pensionsberäkning var riktig utifrån de befintliga uppgifterna från skattemyndigheten. AA fick även uppgiften att om skattemyndigheten ändrar sina uppgifter skulle även hans pension räknas om. I brevet uppmanades AA att lämna besked till försäkringskassan om han ville att försäkringskassan skulle avsluta omprövningen. Den 31 januari 2001 ringer AA till försäkringskassan. Han uppger att han helt enkelt glömt bort att kontakta skattemyndigheten men att han skall göra detta snarast. Han ville fortfarande att försäkringskassan skulle avvakta med sitt beslut till dess att han fått besked från skattemyndigheten. AA har därefter inte hört av sig till försäkringskassan. Ärendet ligger under bevakning.

text: BB BB har i skrivelse den 10 april 2000 begärt omprövning av pensionsgrundande inkomst (PGI) för åren 1989 till 1998. Hon har anfört att försäkringskassan skall utreda om uppgifterna för åren 1989 till 1998 är rätt beräknade. Försäkringskassan sände bekräftelsebrev till BB den 29 augusti 2000. Försäkringskassan uppfattade först att BB begärt omprövning enbart av pensionsrätten och att det var kassan som skulle göra omprövningen. I avvaktan på handläggningsrutiner har ärendet legat på lokalkontoret för vidare utredning kring vilka frågor som skall prövas av försäkringskassan och vilka som skall prövas av skattemyndigheten när det gäller omprövning av pensionsrätter. Ärendet översändes till centralkontoret den 27 november 2000. Försäkringskassan ändrade då uppfattning om BB:s begäran om omprövning. Försäkringskassan ansåg att omprövning skulle ske av PGI och av pensionsrätten. Enligt försäkringskassans handläggningsrutiner skall begäran om omprövningar av PGI översändas till skattemyndigheten för handläggning där. Detta gjordes den 5 december 2000. BB har framställt frågor rörande försäkringskassans beräkning av hennes antagandepoäng. Dessa frågor har försäkringskassan besvarat i ett brev daterat den 2 april 2001. Försäkringskassan har avvaktat skattemyndighetens prövning av PGI, som baseras på den taxerade inkomsten. Under tiden har försäkringskassan försökt att utreda vidare med skattemyndigheten om pensionsrätten kunde ha grundats på felaktiga uppgifter från skattemyndigheten. Av denna anledning begärdes in längdutdrag från skattemyndigheten rörande den taxerade inkomsten för de aktuella åren. Detta utdrag visade inga andra uppgifter än de som hade legat till grund för beslutet om pensionsrätten. Försäkringskassan har under handläggningen haft kontakt med BB:s ombud. Försäkringskassan har då förklarat att pensionsrätten grundar sig på fastställd PGI och att BB måste vända sig till skattemyndigheten för att lämna de uppgifter som behövs för att ändra taxeringsbeslutet.

text: Yttrande

text: Dessa två ärenden rör handläggningen av pension och pensionsrätt. Det första ärendet är handlagt utifrån reglerna i det gamla pensionssystemet. Det andra ärendet är handlagt utifrån övergångsreglerna till det nya pensionssystemet. Bägge ärendena har det gemensamt att försäkringskassans beslut grundar sig på skattemyndighetens beslut utifrån den taxerade inkomsten. För att försäkringskassan skall kunna ändra sitt pensionsbeslut vid omprövning förutsätts att skattemyndigheten prövat och ändrat taxeringen för de aktuella åren. I ett sådant ärende förutsätts att den försäkrade förser skattemyndigheten med uppgifter så att en ändring kan komma till stånd. Försäkringskassan har begränsade möjligheter att på egen hand vara skattemyndigheten behjälplig med adekvata uppgifter. Försäkringskassan kan för egen del endast kontrollera att de uppgifter som skattemyndigheten lagt [till] grund för bestämmande av ATP eller PGI är korrekta utifrån skattelängden.

text: AA har begärt omprövning av pensionsbeslut baserat på ATP-poängen. Dessa baseras på den av skattemyndigheten fastställda taxerade inkomsten. I det fall den försäkrade anför att uppgiften är oriktig måste han själv vända sig till skattemyndigheten för att den skall göra en omprövning av den taxerade inkomsten. Försäkringskassan kan inte lämna underlag så att skattemyndigheten kan pröva taxeringen. I det nu aktuella ärendet har AA anfört att det saknas uppgifter från viss anställning. Han har själv uppgivit att han skall undersöka orsaken till detta hos skattemyndigheten. AA har begärt att försäkringskassan skall avvakta att besluta i ärendet under tiden. Skulle försäkringskassan gå vidare i handläggningen med nu föreliggande underlag finns ingen möjlighet att ändra tidigare beslut. Försäkringskassan har därför valt att vänta med ytterligare handläggning till dess att skattemyndigheten gjort sin prövning. Ärendet har därför dragit ut på tiden. Det kan konstateras att AA inte skulle ha gjort någon rättsförlust om försäkringskassan redan i ett tidigare skede beslutat i ärendet och avslagit omprövningsbegäran. I det fall skattemyndigheten vid en senare prövning ändrar AA:s taxering och ATP kommer försäkringskassan att ändra pensionsbeslutet. AA har då möjligheten att överklaga detta beslut. Det kan därför ifrågasättas om försäkringskassan skall fortsätta att vänta på skattemyndighetens beslut. Eftersom försäkringskassan ändå nu har beviljat anstånd kommer kontakt nu att tas med AA. Därefter kommer försäkringskassan att fatta beslut i ärendet oavsett om AA fått besked från skattemyndigheten eller ej. Vad gäller BB:s omprövningsbegäran har försäkringskassan översänt ärendet till skattemyndigheten för att den skall kunna pröva PGI. Enligt

text: 44 § lagen (1998:675)

text: om införande av lagen (

text: ) om inkomstgrundad ålderspension skall bestämmelserna i 13 kapitlet

text: 9 § första

text: och

text: andra styckena

text: lagen om inkomstgrundad ålderspension tillämpas när det gäller omprövning av pensionsrätt för retroaktiv tid. Någon hänvisning till

text: tredje stycket

text: som reglerar förfarandet vid omprövning av PGI hos skattemyndigheten finns inte. Försäkringskassan har ändå funnit att ärendet bör översändas till skattemyndigheten för prövning av PGI. När besluten om pensionsrätt för retroaktiv tid sändes ut under våren 2000 fanns inga handläggningsrutiner för hur omprövning av dessa ärenden skulle gå till. Riksförsäkringsverket (RFV) utlovade att det skulle komma ett teknikstöd i november 2000 som försäkringskassan skulle använda sig av för att mata in ändringsbesluten. RFV uppmanade även försäkringskassan att avvakta med omprövningarna tills vidare instruktioner skulle komma. I maj 2000 meddelade RFV att försäkringskassorna själva fick utveckla handläggningsrutiner men vidhöll att ett maskinellt stöd för ändringsbeslut skulle finnas att tillgå i november 2000. Försäkringskassan hade avvaktat ytterligare besked från RFV och under tiden hade omprövningsärendena legat och väntat. I maj påbörjades handläggningen. Försäkringskassan upptäckte redan i inledningen att det fanns svårigheter att göra en gränsdragning mellan försäkringskassans prövningsram och skattemyndighetens prövningsram. Av denna anledning inleddes ett lokalt samarbete med skattemyndigheten för att kunna påbörja handläggningen av ärendena så att besluten skulle vara klara för inmatning till november. Under försommaren 2000 träffades representanter från skattemyndigheten och försäkringskassan i Stockholm för att tillsammans finna en fungerande handläggningsrutin. Det fanns oklarheter om hur omprövningarna av de retroaktiva besluten skulle handläggas. Träffarna fortsatte under sensommaren. Försäkringskassan utfärdade till slut en rutin för vilka ärenden som skulle översändas till skattemyndigheten (bilaga 1) och hur handläggningen skulle gå till efter det att skattemyndigheten fattat sitt PGI-beslut. Försäkringskassans handläggningstider är därmed beroende av skattemyndighetens handläggningstider. Enligt uppgift från skattemyndigheten är handläggningstiderna varierande under året. I samband med taxeringsbesluten i augusti varje år inkommer en stor mängd omprövningar som måste prioriteras. Försäkringskassans ärenden kan därför komma att dra ut på tiden.

text: I september 2000 meddelade RFV att det utlovade teknikstödet för ändringsbeslut skulle levereras först i mars 2001. Stödet var avsett att omfatta såväl beslut om ändring av pensionsrätt på grund av ändrad PGI som för ändrad barnårsrätt. I början av 2001 levererades stödet. Det omfattade då endast ändring av pensionsrätt till följd av ändrad PGI. Vad gäller barnårsrätten har ändringsbeslut inte kunnat sändas till berörda försäkrade maskinellt, utan försäkringskassan fick sända ut dessa beslut manuellt. Enligt RFV:s rekommendation gjordes detta under våren 2001. De olika beskeden från RFV har medfört att försäkringskassan haft svårigheter att hitta bra handläggningsrutiner för omprövningar av pensionsrätter. Det har även medfört störningar i all omprövning av pensionsärenden. Detta har även fått till följd att handläggningstiderna blivit långa i pensionsärenden som inte berörts av det nya pensionssystemet. Med det nya pensionssystemet har dessutom antalet ärenden på pensionssidan ökat. Försäkringskassan hoppas genom en ny organisation av omprövningsverksamheten att komma till rätta med handläggningstiderna. Ytterligare resurser har även tillförts pensionsomprövningen. Sammanfattningsvis visar handläggningen av dessa två ärenden att det inte endast beror på försäkringskassans handläggningsrutiner att omprövningarna dragit ut på tiden. Försäkringskassan skulle dock kunnat fatta beslut i ärendena på befintliga underlag men har valt att avvakta skattemyndighetens besked för att kunna göra en omprövning utifrån ett fullständigt underlag. Enligt försäkringskassans bedömning kan ett tidigt avslag utan underlag från skattemyndigheten inte vara i de försäkrades intresse eftersom de i första hand vill ha en ändring till stånd. Det finns dock en rimlig gräns för hur länge försäkringskassan bör medge anstånd. Försäkringskassan kan bara beklaga att rutinerna för omprövningar enligt införandelagen inte varit effektivare. Samtidigt som de försäkrade önskar få besked i sina ärenden är det dock av vikt att påpeka att besluten om pensionsrätter inte legat till grund för någon faktisk utbetalning och att de försäkrade på så sätt inte gått miste om någon ersättning under den långa handläggningstiden. Försäkringskassan har dock stor förståelse för att handläggningstiden framstår som orimligt lång för den som önskar få ett besked.

text: Härefter upprättade föredraganden i ärendet en promemoria, av vilken framgick bl.a. följande.

text: Försäkringskassan har den 23 april 2001 kommit in med remissvar. Av detta framgår att försäkringskassan haft vissa svårigheter i samband med handläggningen av BB:s omprövningsärende. Svårigheterna förefaller till viss del vara en följd av ett från Riksförsäkringsverket sent levererat teknikstöd. Vidare förefaller av verket tidigare utlovade handläggningsanvisningar överhuvudtaget inte ha tillhandahållits försäkringskassorna. Riksförsäkringsverket bör yttra sig i ovan nämnda avseenden.

text: Efter remiss anförde Riksförsäkringsverket (RFV), genom överdirektören DD, den

text: 15 juni 2001 i huvudsak följande.

text: Yttrande

text: Riksförsäkringsverket har av JO ombetts att särskilt yttra sig över tillhandahållet teknikstöd och handläggningsanvisningar. Arbetet med genomförandet av det nya pensionssystemet har varit ytterst tidskritiskt och mycket resurskrävande. En förutsättning för genomförandet av pensionsreformen har varit att administrationen av besluten om pensionsrätt och pension enligt lagen (

text: ) om inkomstgrundad ålderspension (LIP) liksom hanteringen av ändringsbeslut i huvudsak skall vara automatiserad. Något annat har varken varit administrativt eller ekonomiskt möjligt. Regleringen kräver en systemuppbyggnad som har visat sig bli mycket omfattande. Det komplicerade regelverket, både materiellt och processuellt och de svårigheter att få ett korrekt underlag som blir en följd av att nya regler tillämpas på förhållanden som ligger

text: mycket långt tillbaka i tiden medförde att vissa prioriteringar behövde göras. I första hand prioriterades de årliga besluten om pensionsrätter. Besluten som meddelades i pensionsutskicket för år 2000 rörde 5,3 miljoner människor och avsåg 39 intjänandeår (1960–1998). De maskinella ändringsrutinerna fanns inte tillgängliga när de ”årliga besluten” skickades ut våren 2000. Det var ursprungligen planerat att ändringsbesluten avseende intjänandeåren 1960–1998 skulle kunna sändas ut i november 2000, men det visade sig inte vara möjligt. Detta kunde ske först i mars 2001. Detta har orsakat vissa problem för försäkringskassorna. Riksförsäkringsverket kan bara beklaga detta. En omprövning på den enskildes initiativ, som innebär att försäkringskassan inte ändrar beräkningsunderlaget, betyder att några nya belopp eller underlag inte skall tillföras systemen. I det aktuella omprövningsärendet rörande BB skulle försäkringskassan således, om omprövningen inte innebar någon ändring i beräkningsunderlaget, ha kunnat fatta beslut utan att ha tillgång till något tekniskt stöd. Om den försäkrade begärt omprövning av sin pensionsgrundande inkomst (PGI) skulle försäkringskassan snarast ha vidarebefordrat ärendet till skattemyndigheten som beslutar om PGI och underrättat den försäkrade om detta. Försäkringskassan hade i och för sig kunnat fatta ett beslut som innebar ändring i beräkningsunderlagen innan de maskinella rutinerna var klara, men detta beslut och underlaget för det hade först senare kunnat behandlas i ITsystemet. Det skulle inneburit att IT-systemet, som skall redovisa samtliga beslut och underlagen för dessa, under en period inte var uppdaterat med aktuella uppgifter. Med anledning av detta och den risk för att det skulle uppstå fel i ändringshanteringen av besluten för den retroaktiva tiden från 1960–1998, gjorde Riksförsäkringsverket bedömningen att försäkringskassorna borde avvakta med dessa ändringsbeslut tills de maskinella beräkningarna och besluten kunnat framställas. Riksförsäkringsverket informerade försäkringskassorna om detta bl.a. vid konferenser. Framdeles kommer leveranser från skattemyndigheten av datafiler med ändrade pensionsgrundande inkomster att ske var fjortonde dag och Riksförsäkringsverket kommer fr.o.m. mitten av november 2001 att ha en daglig uppdatering av ändringsimpulser. Användningen av den maskinella rutinen kommer då inte att fördröja handläggningen av omprövningarna. När det gäller stöd i handläggningen har försäkringskassan haft Allmänna Råd l998:14, som behandlar omprövning, ändring och överklagande av allmän försäkringskassas beslut både enligt bestämmelserna i lagen (

text: ) om inkomstgrundad ålderspension (LIP) och enligt lagen (

text: ) om allmän försäkring (AFL). Dessutom har försäkringskassan haft Allmänna Råd 1998:15 som behandlar både de materiella och de processuella reglerna enligt LIP. Beträffande handläggningsrutiner har insatser gjorts för att förbättra informationen till försäkringskassorna. Under år 2000 och år 2001 har Riksförsäkringsverket genomfört flera utbildningar och konferenser som rört omprövning och ändring av beslut om pensionsrätter. Vid dessa tillfällen har även information getts rörande tillvägagångssättet om den försäkrade begärt omprövning av den pensionsgrundande inkomsten. Under år 2000 har arbete påbörjats med att omarbeta de ovan nämnda allmänna råden till vägledningar. Dessa vägledningar beräknas bli klara under sommaren 2001. De nya vägledningarna kommer att innehålla utförligare beskrivningar både om de materiella och de processuella reglerna. Sammanfattningsvis kan sägas att reglerna, som är komplicerade både i materiellt och processuellt hänseende, leder till att IT-systemet, särskilt när det gäller ändringsrutinerna, blir såväl ytterst invecklat som mycket omfattande. Ett problem är också att innebörden av centrala bestämmelser i LIP i vissa fall inte är entydiga. Verket har med hänsyn till dessa svårigheter hos socialdepartementet hemställt om vissa lagändringar. Nämnda problem har som tidigare sagts medfört förseningar i systembyggnaden. De kan också ha lett till att, särskilt mot bakgrund av att ändrings- och omprövningsreglerna enligt LIP i väsentliga avseenden avviker från vad som gäller för andra delar av socialförsäkringen, informationen till

text: försäkringskassorna inte i alla avseenden varit så klar och fullständig som varit önskvärt.

text: Bedömning

text: Inledning Vid min granskning av ärendena rörande AA och BB reagerade jag inledningsvis på de långa handläggningstiderna. Snart insåg jag att dessa delvis var orsakade av en osäkerhet hos kassan om hur ärendena skulle handläggas. Jag kommer därför nedan att främst uppehålla mig vid hur jag anser att ärenden av de aktuella slagen bör handläggas. Först skall jag dock nämna något om bl.a. handläggningstider för omprövningsärenden.

text: Allmänt om handläggningstider för en försäkringskassas omprövning av beslut m.m. Om en enskild som beslutet angår begär omprövning av ett tjänstemannabeslut om försäkring skall försäkringskassan enligt

text: 20 kap. 10 § första stycket lagen (1962:381)

text: om allmän försäkring (AFL) ompröva beslutet.

text: Enligt RFV:s allmänna råd (AR 1998:14) Omprövning, ändring och överklagande av allmän försäkringskassas beslut, som gällde t.o.m. den 31 augusti 2001, rekommenderade verket att omprövning av beslut skulle göras inom sex veckor från det att omprövning begärdes, om inte särskilda skäl föranledde annat. Enligt verket avsågs med särskilda skäl t.ex. att extra tid behövdes för att skaffa in medicinska underlag och utredningar eller att den försäkrade begärde anstånd för att komplettera ärendet. Även i de från den 1 september 2001 gällande allmänna råden om omprövning och ändring enligt AFL (RAR 2001:4) anger RFV att omprövning av beslut bör göras inom sex veckor från det att omprövning begärdes, om inte särskilda skäl föranleder annat.

text: Jag har i ett stort antal beslut understrukit vikten av att försäkringskassorna fattar sina beslut om omprövning inom sex veckor. Den främsta anledningen till att jag anser det så betydelsefullt är att det är först sedan kassan har meddelat sitt omprövningsbeslut som den försäkrade har möjlighet att få sin sak överprövad i högre instans. Om en försäkringskassa dröjer för länge med sitt omprövningsbeslut kommer således den försäkrades rätt att få sin sak prövad i domstol att försenas i motsvarande mån.

text: För ärenden enligt lagen (

text: ) om inkomstgrundad ålderspension (LIP) gäller delvis liknande regler för omprövning som för ärenden enligt AFL. Vissa bestämmelser i LIP skiljer sig dock både i fråga om systematik och sak. Jag skall nedan kort beröra de bestämmelser som är av intresse i detta ärende.

text: Enligt

text: 13 kap. 9 § första stycket

text: LIP skall ett beslut enligt lagen omprövas bl.a. om den som beslutet avser begär det. Av 17 § första stycket samma kapitel framgår att en enskild endast får överklaga beslut som tillkommit genom omprövning. Nämnda bestämmelser motsvarar i stort de som gäller enligt AFL. Bestämmelser i LIP som däremot saknar tidigare motsvarighet är 13 kap. 9 § andra och tredje stycket. Enligt det andra stycket får som huvudregel ett beslut om pensionsgrundande inkomst

text: eller andra pensionsgrundande belopp omprövas på begäran av den enskilde bara i samband med att beslutet om pensionsrätt eller pensionspoäng omprövas. Enligt tredje stycket skall försäkringskassan, om det vid omprövning av ett beslut om pensionsrätt eller pensionspoäng skall göras en prövning av den pensionsgrundande inkomst som legat till grund för beslutet, överlämna ärendet i den delen till skattemyndigheten för omprövning av beslutet om denna inkomst.

text: Enligt de ovan nämnda tidigare gällande allmänna råden (AR 1998:14) rekommenderade RFV att beslut om omprövning, när den försäkrade eller den som är berörd har begärt omprövning av ett beslut enligt LIP, skulle fattas inom sex veckor från det att omprövning begärdes, om inte särskilda skäl föranledde annat. Som exempel på särskilda skäl angavs att den försäkrade begärt anstånd för att komplettera ärendet. RFV förefaller inte ha gett ut några nya rekommendationer i nämnt avseende.

text: Vad gäller omprövning av beslut om bl.a. pensionsrätt för åren 1960–1998, som skall fastställas enligt lagen (

text: ) om införande av lagen (

text: ) om inkomstgrundad ålderspension (InfL), hänvisas i

text: 44 §

text: InfL i tillämpliga delar till

text: 13 kap.

text: 9 § första

text: och

text: andra stycket

text: LIP. Någon gällande rekommendation om handläggningstider för denna typ av ärenden förefaller inte finnas. Omprövning av beslut som fattats enligt bestämmelserna i det gamla pensionssystemet Försäkringskassans beslut den 28 september 1999 om ålderspension rörande AA, född 1934, var fattat enligt bestämmelserna i det gamla pensionssystemet, dvs. med stöd av huvudsakligen AFL. AA gjorde i sin begäran om omprövning gällande att han hade 30 intjänade poängår mot de 27 som enligt kassans beslut tillgodoräknats honom.

text: Enligt 11 kap. 6 § AFL tillgodoräknas en försäkrad pensionspoäng för varje år för vilket pensionsgrundande inkomst fastställts för honom. Enligt

text: 1 § lagen (1959:551)

text: om beräkning av pensionsgrundande inkomst enligt lagen (

text: ) om allmän försäkring (LBP) bestäms pensionsgrundande inkomst av viss skattemyndighet. Av

text: 8 a § samma lag

text: framgår att skattemyndigheten skall ompröva sitt beslut om den försäkrade begär det eller om det finns andra skäl.

text: AA:s begäran om omprövning skall handläggas med stöd av aktuella regler i 20 kap. AFL. Även den av RFV, i först AR 1998:14 och senare i RAR 2001:4, rekommenderade handläggningstiden på sex veckor är tillämplig på AA:s omprövningsärende.

text: Det har inte framkommit att det för denna typ av ärenden finns någon närmare handläggningsordning. Enligt min uppfattning kan ärendena handläggas på två alternativa sätt. Jag skall beskriva dessa alternativ nedan.

text: Försäkringskassan har i sitt remissvar anfört att AA inte skulle ha åsamkats någon rättsförlust om kassan i ett tidigare skede avslagit hans begäran om omprövning. Detta på grund av att kassan kommer att ändra pensionsbeslutet för det fall

text: skattemyndigheten skulle ändra hans taxeringar. Pensionsbeslutet har AA möjlighet att överklaga.

text: Försäkringskassan har inte närmare angett på vilken grund kassan skulle kunna företa en sådan s.k. följdändring, dvs. justering av pensionsbeslutet sedan skattemyndigheten ändrat ett tidigare beslut om pensionsgrundande inkomst (beräkningsunderlaget). Jag utgår dock från att kassan avsett en tilllämpning av 20 kap. 10 a § AFL. Vid bestämmelsens tillkomst uttalade visserligen departementschefen i den allmänna motiveringen att bestämmelsen skall ta sikte på endast beslut som var felaktiga redan när de fattades, således ursprungliga felaktigheter, (

text: prop. 1977/78:20 s. 83

text: ). Men i specialmotiveringen till densamma anges som exempel på användningsområde för tillämpningen av bestämmelsens punkt två, dvs. när ett beslut blivit oriktigt därför att det har grundats på ett uppenbart felaktigt eller ofullständigt underlag, att det påvisats en ny beräkning av pensionsgrundande inkomst i ett pensionsärende (

text: a. prop. s. 94

text: Jag återkommer nu till frågan på vilka sätt försäkringskassan lämpligtvis kan handlägga ett ärende av det aktuella slaget.

text: Ett alternativ är att försäkringskassan avslår den försäkrades begäran om omprövning med hänvisning till att grundbeslutet är riktigt utifrån de uppgifter som kassan har, givetvis under förutsättning att så är fallet. I samband med beslutet bör kassan informera den försäkrade om att det för en ändring av grundbeslutet i princip krävs att beräkningsunderlaget för detta ändras, dvs. att skattemyndigheten ändrar den försäkrades pensionsgrundande inkomst, och att den försäkrade själv får ta initiativ till en sådan ändring. Vidare bör den försäkrade informeras om att försäkringskassan på eget initiativ företar en följdändring av pensionsbeslutet för det fall skattemyndigheten ändrar den pensionsgrundande inkomsten.

text: Ett annat alternativ är att den försäkrade i snar anslutning till att begäran om omprövning kommit in underrättas om vad som krävs för att få till stånd en ändring av pensionsbeslutet. Den försäkrade bör därvid ges möjlighet att inom en viss tid inkomma med det erforderliga materialet vid påföljd att försäkringskassan annars prövar ärendet på befintligt underlag.

text: En risk med alternativ två är att ärenden blir liggande omotiverat länge hos försäkringskassan. Mot denna bakgrund, och då jag inte kan finna att den försäkrade skulle lida någon rättsförlust vid tillämpningen av det första alternativet, anser jag att detta är att föredra.

text: Jag vill här skjuta in att jag är medveten om att LBP upphörde att gälla vid utgången av år 1998. Bestämmelserna i lagen skall dock fortsätta att gälla vid beräkning av pensionsgrundande inkomst enligt lagen om allmän försäkring avseende år 1998 och tidigare (4 § första stycket InfL). Att jag anser att LBP fortfarande är tillämplig även vid omprövning av beslut om pensionsgrundande inkomst som fattats enligt den lagen framgår av min bedömning av ärendet rörande BB nedan.

text: Försäkringskassans handläggning i AA:s ärende är präglad av alltför långa uppehåll i densamma. Handläggningen illustrerar också faran med att, vid medgivande av anstånd eller liknande, inte utsätta ett datum för den senaste dagen då komplettering skall inges. Hade ärendet handlagts i enlighet med något av de två ovan angivna alternativen hade antagligen handläggningen inte blivit så långdragen. En handläggning enligt det första alternativet hade givetvis stämt bäst överens med den rekommenderade handläggningstiden på sex veckor.

text: Omprövning av beslut som fattats enligt övergångsbestämmelserna till det nya pensionssystemet Försäkringskassans beslut den 28 februari 2000 om pensionsrätt rörande BB, född 1941, var fattat enligt övergångsbestämmelserna till det nya pensionssystemet, dvs. enligt InfL. Försäkringskassan har tolkat BB:s begäran om omprövning så att hon var missnöjd med de pensionsgrundande inkomster som tidigare fastställts och således handlagt hennes begäran härefter.

text: Vid det nya pensionssystemets ikraftträdande hade en stor del av de personer som omfattas av systemet redan tjänat in rätt till pensionen, dvs. pensionspoäng, inom ATP-systemet. Det är mot denna bakgrund som det i InfL finns bestämmelser som gör det möjligt att inom ramen för det nya systemet ta hänsyn till tillgodoräknade pensionspoäng för perioden 1960–1998. Jag skall kort beröra vissa av bestämmelserna nedan.

text: Enligt 43 § InfL hade försäkringskassan att senast den 31 mars 2000 till den som beslutet avser skicka en underrättelse om fastställd pensionsrätt enligt

text: 28 § första stycket samma lag

text: för åren 1960–1998. Detsamma gäller enligt sistnämnda lagrum pensionsgrundande belopp till föräldrar till små barn enligt

text: 3 kap. 10 §

text: LIP och, för åren 1995–1998, pensionsgrundande belopp för plikttjänstgöring enligt

text: 3 kap. 8 § samma lag

text: . Enligt 28 § andra stycket InfL beräknas pensionsrätt, utom på pensionsgrundande inkomster beräknade enligt 10 §, på pensionsgrundande belopp som avses i 10 § och i 28 § första stycket andra meningen.

text: Enligt 10 § InfL skall för tid före år 1999, vid tillämpningen av LIP, med en persons pensionsgrundande inkomst respektive pensionsgrundande belopp enligt 3 kap. 4 § den lagen avses de pensionspoäng som personen med anledning av sin pensionsgrundande inkomst respektive förtidspension tillgodoräknats för det berörda året enligt lagen (

text: ) om försäkring för allmän tilläggspension eller enligt AFL multiplicerat med det basbelopp för respektive år som anges i

text: 9 § 1

text: –3 och avrundat till närmaste hundratal kronor. Vid beräkningen skall pensionspoängen som avser pensionsgrundande inkomst ökas med talet ett.

text: Den av försäkringskassan fastställda pensionsrätten bygger således inte på några nya beslut om pensionsgrundande inkomst utan på en rekonstruktion av tidigare fastställda sådana.

text: Då kommer jag till frågan hur en begäran om omprövning av ett beslut om pensionsrätt för förfluten tid skall handläggas, när den försäkrade, som i förevarande fall, ifrågasatt om inte den pensionsgrundande inkomsten är felaktig.

text: Det gäller således här pensionsgrundande inkomst som fastställts avseende år före 1999.

text: Som framgått ovan stadgas i 44 § InfL att för beslut enligt 28 § gäller, såvitt här är av intresse, i tillämpliga delar 13 kap. 9 § första och andra styckena LIP. Enligt första stycket i den sistnämnda paragrafen skall ett beslut enligt LIP omprövas bl.a. om den som beslutet avser begär det. Enligt det andra stycket får, som huvudregel, ett beslut om pensionsgrundande inkomst eller andra pensionsgrundande belopp omprövas på begäran av den enskilde bara i samband med att beslutet om pensionsrätt eller pensionspoäng omprövas. 44 § InfL saknar dock hänvisning till

text: 13 kap. 9 § tredje stycket

text: LIP. I detta stycke stadgas att försäkringskassan skall, om det vid omprövning av ett beslut om pensionsrätt eller pensionspoäng skall göras en prövning av den pensionsgrundande inkomsten som legat till grund för beslutet, överlämna ärendet i den delen till skattemyndigheten för omprövning av beslutet om denna inkomst.

text: Försäkringskassan har i sitt remissvar uppgett att det förelåg oklarheter om hur ärendena om omprövning av de retroaktiva besluten skulle handläggas, men att kassan så småningom fann att BB:s ärende borde översändas till skattemyndigheten för prövning av den pensionsgrundande inkomsten. Det förefaller dock som att kassan senare ändrat uppfattning och förklarat för BB att hon själv måste vända sig till skattemyndigheten för att få till stånd en ändring av taxeringarna. RFV har i sitt svar anfört att om den försäkrade begärt omprövning av sin pensionsgrundande inkomst skulle försäkringskassan snarast ha vidarebefordrat ärendet till skattemyndigheten. – Som kommer att framgå nedan anser jag att det knappast var lagstiftarens avsikt att denna typ av ärenden skulle handläggas på nämnt sätt.

text: Av 1 § InfL stadgas bl.a. att lagen innehåller bestämmelser om tillgodoräknande av pensionsrätt och andra pensionsgrundande belopp än pensionsgrundande inkomst för tid före år 1999.

text: I 3 § andra stycket InfL anges att bestämmelserna i LIP om fastställande av bl.a. pensionsgrundande inkomst skall tillämpas första gången för år 1999. I 4 § första stycket sägs att bestämmelserna i LBP skall upphöra att gälla vid utgången av år 1998. Bestämmelserna i den lagen skall dock fortsätta att gälla vid beräkning av pensionsgrundande inkomst enligt AFL avseende år 1998 och tidigare.

text: Bestämmelserna i LBP skall således fortsätta att gälla vid beräkningen av pensionsgrundande inkomst avseende år före 1999. Med utgångspunkt i den nämnda bestämmelsens ordalydelse är det enligt min mening inte helt givet att den kan anses innefatta även omprövningsreglerna i LBP. De nedan angivna uttalandena i förarbetena till det reformerade pensionssystemet (

text: prop. 1997/98:151

text: ) talar dock för att lagstiftaren avsett detta. På s. 328 anför departementschefen bl.a. följande.

text: Det är den registrerade pensionspoängen för varje år som utgör utgångspunkten för den pensionsgrundande inkomst som för år i förfluten tid skall beräknas för den enskilde. Denne kommer därmed inte, genom att hänvisa till sin självdeklaration eller annat underlag, att kunna få till stånd en beräkning av pensionsgrundande

text: inkomst för tid före år 1960 eller en högre pensionsgrundande inkomst för år i förfluten tid än vad som följer av en omräkning av pensionspoängen. Det senare gäller såväl i de fall då det har registrerats pensionspoäng för den berörde som då någon sådan poäng inte registrerats på grund av att inkomsterna inte har överstigit ett basbelopp. Om däremot den enskilde kan visa att han för något år har tillgodoräknats pensionspoäng som inte är korrekt beräknad i förhållande till den pensionsgrundande inkomst som för det året har fastställts av skattemyndigheten, bör beräkningen göras utifrån rätt pensionspoäng. I sådant fall bör naturligtvis även registreringen av pensionspoängen korrigeras. Detsamma gäller om den pensionsgrundande inkomsten för senare år exempelvis ändras på grund av ändrad taxering eller om det i efterhand visar sig att pensionspoäng på grund av underlåten avgiftsbetalning inte borde ha tillgodoräknats. På sidan 504 f. behandlar departementschefen bl.a. omprövningsreglerna för besluten om bl.a. pensionsrätt för åren 1960–1998. Han anför därvid bl.a. att beslut om pensionsgrundande inkomst för tiden 1960–1998 inte berörs av dessa regler. För dessa beslut gäller de regler om omprövning och överklagande som finns i LBP (s. 505).

text: Det förefaller således vara lagstiftarens mening att omprövningsreglerna i LBP fortfarande skall gälla för beslut om pensionsgrundande inkomst som fattats avseende år före 1999. RFV har numera i sin Vägledning 2001:7 (Omprövning, ändring och överklagande av allmän försäkringskassas beslut) kommit till motsvarande slutsats. På s. 29 anges bl.a. att om det framgår av en begäran om omprövning av beslut om pensionsrätt och pensionspoäng att den försäkrade är missnöjd med beräkningsunderlagen för besluten, dvs. med besluten om PGI och/eller PGB för samma år skall också de sistnämnda besluten omprövas. Då det gäller beslut om PGI gäller detta endast fr.o.m. intjänandeåret 1999 (min kurs.).

text: En fråga som i sammanhanget kan ställas är vad lagstiftaren åsyftat med hänvisningen i 44 § InfL till

text: 13 kap. 9 § andra stycket

text: LIP, dvs. att ett beslut om pensionsgrundande inkomst eller andra pensionsgrundande belopp, som huvudregel, får omprövas på begäran av den enskilde bara i samband med att ett beslut om pensionsrätt eller pensionspoäng omprövas. Ett beslut enligt 28 § innefattar dock inte ett beslut om pensionsgrundande inkomst och hänvisningen till bestämmelserna i LIP gäller endast ”i tillämpliga delar”. Jag utgår därför från att 13 kap. 9 § andra stycket, vid omprövning av ett beslut om pensionsrätt för förfluten tid, endast är tillämpligt med avseende på prövningen av andra pensionsgrundande belopp.

text: Av en, enligt min mening, vidsträckt men rimlig tolkning av 4 § första stycket InfL kan således anses följa att försäkringskassan inte skulle ha skickat BB:s ärende till skattemyndigheten för prövning av den pensionsgrundande inkomsten. BB:s ärende borde i stället ha handlagts på motsvarande sätt som jag ovan har redogjort för avseende AA:s begäran om omprövning. Det var således BB som, om hon ansåg att hennes pensionsgrundande inkomster för de aktuella åren var felaktiga, hade att begära omprövning hos skattemyndigheten av dessa. Såvitt jag kan bedöma hade BB heller inte åsamkats någon rättsförlust om kassan avslagit hennes begäran om omprövning med hänvisning till att kassans beslut var riktigt utifrån de uppgifter kassan hade, om nu så var fallet. I 44 § InfL finns nämligen en hänvisning till

text: 13 kap. 7 §

text: LIP. Enligt den sistnämnda bestämmelsen skall ett

text: beslut enligt LIP ändras om det föranleds av bl.a. en ändring som gjorts i beräkningsunderlaget för beslutet. I den ovan nämnda propositionen kan i detta avseende läsas följande (s. 345). Pensionspoängen för ATP för något av åren 1960– 1998 kan i vissa fall – t.ex. på grund av omtaxering – komma att ändras efter det att beslut om pensionsrätt för förfluten tid inom det reformerade ålderspensionssystemet redan har fattats. I sådana fall bör försäkringskassan ex officio ändra beslutet om pensionsrätt för förfluten tid.

text: Jag vill avslutningsvis anföra följande.

text: Jag är inte alls förvånad över att försäkringskassan haft svårigheter att fastställa på vilket sätt en begäran om omprövning av ett beslut om pensionsrätt för förfluten tid skall handläggas. Enligt min mening är nämligen lagtexten alltför otydlig i aktuellt hänseende. Det faktum att jag kommit till ett annat resultat än vad kassan inledningsvis gjorde kan ses som en bekräftelse på detta.

text: Försäkringskassan har anfört att det under våren 2000, då besluten om pensionsrätt för retroaktiv tid sändes ut, inte fanns några handläggningsanvisningar för en begäran om omprövning av ett sådant beslut. RFV har å sin sida uppgett att försäkringskassan haft de allmänna råden 1998:14 och 15 att tillgå. Dessa allmänna råd innehåller emellertid inte några närmare anvisningar för kassans handläggning i aktuellt avseende. Det förefaller vara först genom sin Vägledning 2001:7 som RFV i skrift kommit fram till att också ett beslut om pensionsgrundande inkomst skall omprövas vid en begäran om omprövning av pensionsrätt, där den försäkrade är missnöjd med beräkningsunderlaget, först fr.o.m. intjänandeåret 1999. RFV har även gjort gällande att verket genomfört att antal utbildningar och konferenser rörande bl.a. handläggningen av begäran om omprövning av beslut om pensionsrätt. Jag betvivlar inte detta. Denna information förefaller dock inte helt ha kunnat bota bristen på handläggningsanvisningar i övrigt. Jag vill här framhålla att jag finner det högst märkligt att en enskild försäkringskassa i samband med ikraftträdandet av en ny lagstiftning skall behöva ägna tid och kraft åt att utarbeta handläggningsrutiner. Detta arbete borde enligt min mening i rimlig tid ha utförts av RFV.

text: Vad sedan gäller det av RFV levererade datastödet anser jag att det är mycket beklagligt att försäkringskassorna fått vänta på detta. De olika beskeden om när stödet kunde förväntas och det förhållandet att det levererades så sent har givetvis skapat både irritation och merarbete hos kassorna. Avslutning Jag skall avslutningsvis knyta an till det som jag inledningsvis berörde, dvs. försäkringskassans handläggningstider för en begäran om omprövning. Även om ett ärende, som i BB:s fall, inte omfattas av någon av RFV rekommenderad handläggningstid skall givetvis ett krav på skyndsamhet ändå prägla handläggningen av ärendet. Min förhoppning är att försäkringskassan numera har fått erforderligt handläggar- och datastöd så att rimliga handläggningstider för omprövningsärenden kan uppnås.

text: Övrigt Det som har framkommit i ärendet föranleder mig att skickat en kopia av beslutet till såväl Regeringskansliet (Socialdepartementet) som socialförsäkringsutskottet. Ärendet avslutas.


avgjordAv: Hans-Gunnar Axberger

title: Anmälan mot Lantmäterimyndigheten i Stockholms län (nuvarande Lantmäteriet) m.fl. angående handläggningen av ärenden om fastighetsbildning m.m.

text: Anmälan

text: I en anmälan, som kom in till JO den 4 februari 2008, klagade AA och BB på Lantmäterimyndigheten i Stockholms län (nuvarande Lantmäteriet) och Byggnadsnämnden i Värmdö kommun. Klagomålen gällde underlåtenhet att vidta åtgärder med anledning av ansökningar om fastighetsbildning. Av anmälan med bilagor framgick bl.a. följande.

text: Under 1990-talet tillskapades fastigheterna B 1:121 -123 genom klyvning av B 1:17 samt ytterligare avstyckningar från en av lotterna. Tomterna lokaliserades i närheten av en grustäkt och en högspänningsledning. Den placeringen redovisades för sökandena på klyvningsdagen. AA vände sig till kommunen med en fråga om markbyte. I en skrivelse till AA den 30 juni 2003 svarade stadsarkitektkontoret att det vid kontakter med lantmäterimyndigheten framkommit att det fanns möjligheter att flytta tomterna till annan plats men att fastighetsägarna var tvungna att ta initiativ till en sådan åtgärd. Kontoret skrev att första steget skulle vara att ansöka om förhandsbesked hos kommunen med förslag på alternativa platser för nybyggnad samt att, om nämnden skulle finna att någon av platserna kunde medges så kunde lantmäteriet genomföra förrättning. I en skrivelse till Värmdö kommun den 14 maj 2004 begärde fastighetsägarna förhandsbesked avseende flyttning av tomterna 1:121-123 med hänvisning till att de tomterna aldrig hade varit aktuella före klyvningen. I skrivelsen framfördes att miljö- och byggnämnden däremot hade godkänt tomtplatser på annan plats, väster om B 1:57 och 1:58. I november 2004 ansökte fastighetsägarna hos lantmäteriet om fastighetsreglering för att flytta tomterna. Enligt ett protokoll från ett sammanträde på lantmäterimyndigheten den 9 december 2005 skulle lantmätaren utreda frågor om strandskyddsdispens, vatten och avlopp och därefter återkomma till AA, som företrädde fastighetsägarna. Enligt en anteckning på dagboksbladet hade lantmätaren i januari 2006 varit i kontakt med Värmdö kommun som avstyrkte föreslagna avstyckningar med hänsyn till risken för saltvatteninträngning och gällande strandskydd. Det angavs i en tjänsteanteckning den 6 februari 2006 efter ett telefonsamtal mellan lantmätaren och AA att AA skulle kontakta kommunen och därefter

text: återkomma till lantmätaren. Lantmätaren hade hänvisat AA att kontakta kommunen. Kommunens tjänsteman hade lovat att återkomma till AA men gjorde inte det. Enligt ett yttrande från lantmäterimyndigheten till Lantmäteriverket den 2 oktober 2006, med anledning av klagomål rörande förrättningen, hade myndigheten konstaterat att den lösning som kommunen kunde acceptera om ny placering för tomterna inte godtogs av AA. Yttrandet avslutades med en hänvisning till anteckningar på dagboksbladet om att AA skulle höra av sig efter sitt besök hos en tjänsteman på kommunen. Kommunens tjänsteman lovade höra av sig men avhördes inte. I slutet av maj 2007 kontaktades de av lantmätaren angående bildande av en gemensamhetsanläggning för väg. Lantmätaren skulle återkomma med tidpunkt för en besiktning då de även skulle kunna diskutera tomtflyttningar. Något möte kom inte till stånd. De kallades istället till lantmäterimöte i fråga om vägen.

text: Utredning

text: Från bygg- och miljökontoret i Värmdö kommun inhämtades att AA:s ärende om klyvning av tomter rörande bl.a. B 1:121, dnr 1302/2004, hade inletts den 26 oktober 2004 och avskrivits den 24 oktober 2007 då ansökan fanns hos lantmäterimyndigheten.

text: Bygg-, miljö- och hälsoskyddsnämnden i Värmdö kommun anmodades yttra sig över handläggningen av begäran den 14 maj 2004 från CC m.fl. om förhandsbesked. Nämnden lämnade följande remissvar.

text: Den skrivelse, daterad 040514, som ägarna till fastigheterna B 1:121, 1:122 och 1:123, – – – , lämnat in till miljö- och byggnämnden innehåller en begäran om flyttning av fastigheterna till en annan plats inom B 1:125. Skrivelsen innehåller inga uppgifter om önskade byggnader, storlekar, ändamål eller dylikt. Kontoret tolkade skrivelsen som en begäran om ny fastighetsbildning. Frågor om fastighetsbildning handläggs av lantmäteriet. Efter kontakter med sökandenas ombud och lantmäteriet avskrevs ärendet i samförstånd med lantmäteriet 2007.

text: Lantmäterimyndigheten anmodades att utreda och yttra sig över handläggningstidens längd för ärendet nr AB 043330. Följande remissvar inkom till JO den 7 juli 2008.

text: Ansökan inkom 24 november 2004 och avsåg flyttning av tomtplatser till ett annat läge. Värmdö kommun har sagt nej till en flyttning enligt sökandens yrkande med hänvisning till rådande strandskydd, men har uttalat att de kan tänka sig en flyttning till ett annat läge om den tekniska försörjningen går att lösa. Lantmäterimyndigheten avvaktar sedan 2006 att sökanden ska komplettera sina yrkanden efter ytterligare kontakter med kommunen. I den här typen av ärenden kan lantmäterimyndigheten antingen ställa in förrättningen därför att yrkad åtgärd inte prövas tillåten eller ge sökanden rådrum och möjlighet att ändra sina yrkanden så att de går att genomföra. I det senare fallet påverkar i regel sökandens initiativ handläggningstiden. I det aktuella fallet har sökanden inte hört av sig till lantmäterimyndigheten sedan 2006. Lantmäterimyndigheten har uppfattat det som en överenskommelse med sökanden att han skulle återkomma till oss efter ytterligare dialog med kommunen. I väntan på överenskommen återkoppling från sökanden har myndigheten ägnat sig åt andra ärenden och inte prioriterat ytterligare kontakter med AA och BB. Vi understryker att handläggningen i detta ärende hade återupptagits så snart sökanden tagit kontakt med oss.

text: Lantmäterimyndigheten kommer nu i sommar att kalla till sammanträde i rubricerat ärende för att slutföra handläggningen. AA kommenterade remissyttrandena. Det framgick att lantmätaren i juli 2008 hade kontaktat fastighetsägarna för ett möte i ärendet.

text: Rättslig reglering

text: Om hinder mot fastighetsbildning föreligger ska lantmäterimyndigheten, enligt

text: 4 kap. 31 § fastighetsbildningslagen (1970:988)

text: , FBL, så snart som möjligt avbryta förrättningen och meddela beslut om dess inställande. Kan hindret undanröjas genom att sökanden jämkar sin talan, ska han få tillfälle att göra det. Regler om överklagande av beslut om inställande av förrättning finns i 15 kap. 6 och 9 §§ FBL.

text: Varje ärende där någon enskild är part ska enligt

text: 7 § förvaltningslagen (1986:223)

text: handläggas så enkelt, snabbt och billigt som möjligt utan att säkerheten eftersätts. När ett ärende anhängiggjorts hos en myndighet ankommer det på denna att driva fram ärendet till ett avgörande.

text: Bedömning

text: Av utredningen framgår att handläggningen av den nu aktuella fastighetsbildningen dragit ut på tiden på grund av svårigheter att hitta en placering av tomterna som kunnat accepteras av sökanden och samtidigt godtas av kommunen med avseende på vattenförsörjning och strandskydd. AA har framfört missnöje med bl.a. kommunens hantering av de frågorna. JO brukar inte pröva myndigheternas ställningstaganden som grundas på bedömningar eller kräver särskild sakkunskap. JO:s utredning har därför inte omfattat myndigheternas ställningstaganden i dessa delar. Vad som framkommit om nämndens handläggning av fastighetsägarnas begäran om förhandsbesked ger inte heller anledning till någon ytterligare åtgärd.

text: Lantmäterimyndigheten har i sitt yttrande till JO uppgett att man sedan år 2006 avvaktade att sökanden skulle återkomma med en ändring av sina yrkanden. Lantmäterimyndigheten har inte närmare berört uppgifterna i anmälan om att frågan om tomtflyttningar varit på tal under våren 2007. Det som framkommit ger anledning att erinra om att

text: 4 kap. 31 §

text: FBL innehåller ett krav på skyndsamhet när hinder mot fastighetsbildning föreligger. Även om sökanden enligt bestämmelsen ska ges tillfälle att jämka sin talan ankommer det på myndigheten att driva ärendet till ett avgörande. Ansvaret för ärendets fortsatta handläggning får således inte läggas på den enskilde.

text: Ärendet avslutas.