avgjordAv: Chefsjustitieombudsmannen Elisabet Fura

nyckelord: Häkte Tvångsmedel/tvångsåtgärder

title: Initiativärende mot Kriminalvården, häktet Helsingborg, angående rutinerna i samband med s.k. bältesläggning

sammanfattning: Vid besök av JO:s NPM-enhet hos Kriminalvården, häktet Helsingborg, framkom att en intagen hade blivit bälteslagd vid ett flertal tillfällen. Det framkom vidare att det rådde vissa oklarheter angående rutinerna i samband sådana tvångsåtgärder. Inom ramen för ett särskilt upplagt ärende utreddes därefter frågan om bältesläggning i det aktuella fallet. I beslutet framhålls att läkarundersökning i samband med bältesläggning är obligatorisk och att läkare ska tillkallas omedelbart när en intagen lagts i bälte. Av den anledningen kritiseras häktet för att i samband med bältesläggningen gjort bedömningen att det inte förelegat något ”akut behov” av läkarundersökning. Därtill kritiseras häktet för att inte ha vidtagit några ytterligare åtgärder för att exempelvis tillkalla jourläkare, efter att det framkommit att häktets läkare var upptagen. Slutligen understryks vikten av att personalen är väl förtrogen med de instruktioner som finns avseende bältesläggning och att ansvarig beslutsfattare anger med stöd av vilken bestämmelse som tvångsåtgärden vidtas.

text: Initiativ

text: Vid besök av JO:s NPM-enhet hos Kriminalvården, häktet Helsingborg, den 19–20 september 2012, framkom att det rådde vissa oklarheter angående rutinerna i samband med s.k. bältesläggning. I protokollet från besöket (dnr 4850-2012) antecknades i denna del följande.

text: Vid besöket framkom att det rådde oklarheter kring rutiner för läkarundersökning i samband med bältesläggning. Frågeställningar uppkom rörande en intagen, som blivit bälteslagd vid ett flertal tillfällen, och som vid besöket alltjämt vistades i häktet Helsingborg. Vid ett tillfälle var den intagne bälteslagd från kl. 14.50 till kl. 20.00. Av en daganteckning i det klientadministrativa systemet (KLAS) framgick att häktet hade kontaktat läkare. Varken i patientjournal eller KLAS framgick emellertid att läkare infunnit sig på häktet för att undersöka den intagne. Vid två andra tillfällen hade läkaren uppgivit att han inte hade tid att komma till häktet.

text: Efter att ha tagit del av protokollet från besöket beslutade jag att inom ramen för ett särskilt upplagt ärende utreda frågan om bältesläggning i det aktuella fallet.

text: Utredning

text: Inledningsvis upprättades en promemoria vari det angavs bl.a. följande.

text: Av handlingar som rekvirerades under besöket framgår bl.a. följande. Den 17 juli 2012 förflyttades AA till häktets observationsavdelning. Efter det att hon hade placerats där började hon slå sig i ansiktet samt slå sitt huvud i väggen. Personal försökte hindra fortsatt skadebeteende genom att lägga ner AA på golvet samt belägga henne med handfängsel. Självskadebeteendet fortsatte emellertid och en kriminalvårdsinspektör beslutade kl. 14.00 att AA skulle läggas i bälte. Beslutet om bältesläggning antecknades i KLAS dagen efter, dvs. den 18 juli 2012. I beslutet angavs inte med stöd av vilken bestämmelse som åtgärden vidtogs. Vidare angavs i en anteckning i KLAS att AA var satt under ständig tillsyn vid bältesläggningen. Av en journalanteckning framgår att häktets sjuksköterska tog kontakt med häktet Malmö, där häktet Helsingborgs läkare befann sig. Vidare antecknades i journalen att ”[läkaren] kommer att ringa åter när han är klar med pågående arbete. Under tiden har pat lugnat sig och kommer snart att släppas ur bältesläggningen. Om pat blir oro[l]ig/våldsam igen får hon åter bältas och dr kontaktas.” I KLAS antecknades att ”[sjuksköterskan] kontaktade [läkare] i samband med bältesläggning. Dock hade [läkaren] ingen möjlighet att komma d. d samt att det inte förelåg något akut behov då [AA] var lugn”. Bältesläggningen hävdes kl. 17.00. Efter nya försök att skada sig själv beslutades den 18 juli 2012 kl. 07.30 att AA åter skulle placeras i bälte. I beslutet angavs inte med stöd av vilken bestämmelse som åtgärden vidtogs. I en journalanteckning har häktets sjuksköterska antecknat att ”pat åter lagd i bälte under morgonen. Meddelat [läkare] på mobilsvar.” I KLAS antecknades att ”[sjuksköterskan] kontaktade [läkare] i samband med bältesläggning. Dock hade [läkaren] ingen möjlighet att komma d. d samt att det inte förelåg något akut behov då [AA] var lugn”. Av anteckningarna i KLAS framgår inte huruvida AA var satt under särskild tillsyn vid bältesläggningen. Bältesläggningen hävdes kl. 11.00. Den 12 september 2012 ca. kl. 14.50 beslutades att AA åter skulle läggas i bälte. Som skäl angavs självskadebeteende. I beslutet angavs inte med stöd av vilken bestämmelse som åtgärden vidtogs. I KLAS har antecknats bl.a. följande. ”Vakthavande blir uppringd av [sjuksköterskan] som informerar att ingen av häktets läkare eller psykologer har möjlighet att komma till häktet. Vakthavande kontaktar [kriminalvårdsinspektören] och informerar detta vidare. Kontakt med Falck Läkare tas och kl 16:00 får Vakthavande information om att Läkare från Falck kommer till häktet [inom] 4h. Mer information kan ej skrivas då kl nu är 16:45 och häktet inväntar Läkare för bedömning och kontroll.” Av anteckningarna i KLAS framgår inte huruvida AA var satt under särskild tillsyn vid bältesläggningen. Bältesläggningen hävdes kl. 20.00.

text: Med anledning av vad som redovisats i promemorian anmodades Kriminalvården att yttra sig över följande frågeställningar.

text: 1. Vilka rutiner har häktet Helsingborg för att säkerställa att en intagen, som blivit bälteslagd, blir undersökt i enlighet med 4 kap. 10 § andra stycket häkteslagen? Av svaret bör bl.a. framgå vilka möjligheter som häktet har att ombesörja läkarundersökning i fall att häktets ordinarie läkare är förhindrade att genomföra undersökningen.

text: 2. Vilka rutiner har häktet för dokumentation av beslut om bältesläggning? Av svaret bör bl.a. framgå när samt på vilket sätt ett sådant beslut ska dokumenteras.

text: 3. Hur ser häktets rutiner ut för tillsyn i samband med bältesläggning och hur dokumenteras beslut avseende tillsyn?

text: I sitt remissvar anförde Kriminalvården, huvudkontoret, genom enhetschefen BB, följande.

text: Sakförhållanden

text: Uppgifter om sakförhållandena har hämtats in från region Syd, som i sin tur inhämtat information från kriminalvårdsinspektören CC vid häktet Helsingborg. Genom utredningen har sammanfattningsvis följande kommit fram. 1. Vilka rutiner har häktet Helsingborg för att säkerställa att en intagen, som blivit bälteslagd, blir undersökt i enlighet med 4 kap. 10 § andra stycket häkteslagen? Av instruktionen i häktet Helsingborgs säkerhetsplan framgår följande. När beslut om bältesläggning meddelats ska läkare tillkallas för att göra en undersökning av eventuella komplikationer med anledning av åtgärden. Ansvarig beslutsfattare utser någon tjänsteman att tillkalla läkare. I de fall det föreligger svårigheter med att få tag på en läkare ska samtliga försök dokumenteras. I instruktionen finns vidare namn och telefonnummer till den distriktsläkare som ska tillkallas i första hand och den psykiatriker som ska tillkallas i andra hand. I de fall ordinarie läkare inte finns att tillgå finns sedan tidigare en rutin att avropa en ambulerande läkarbil från Falck. Denna rutin har dock fram tills nu inte varit dokumenterad i instruktionen utan återfunnits på en separat lista över aktuella akutnummer. Numera är emellertid även information om att man i tredje hand ska använda sig av detta alternativ införd i instruktionen. 2. Vilka rutiner har häktet för dokumentation av beslut om bältesläggning? Av gällande instruktion har tidigare framgått följande. I snar anslutning till insatsen är det av vikt att erforderlig dokumentation upprättas. Som ett led i den fortsatta hanteringen av ärendet är det angeläget att dokumentation görs så fort inblandade parter är i stånd att ombesörja sådan. I samband med besvarandet av JO:s nu ställda frågor har instruktionen kvalitetssäkrats och befunnits innehålla vissa brister. I syfte att tydliggöra vilken dokumentation som ska utföras, och därmed undvika att något moment förbises, har instruktionen kompletterats enligt följande:

text: Dokumentation

text: KLAS I KLAS ska en incidentrapport över händelsen som föranlett beslutet om bältesläggning upprättas av den eller de tjänstemän som varit närvarande eller gjort andra iakttagelser. Beslutet om själva åtgärden ska dokumenteras under daganteckningar i KLAS – samt alla andra tillkommande åtgärder som vidtagits med anledning av händelsen (tex. kontakt med beredskap, kontakter med sjukvård, lättnader etc.)

text: Fängselliggare I fängselliggare ska anges bl.a. beslutsfattare, intagningsnummer, orsak till åtgärden, när bältesläggningen påbörjades och avslutades samt när den intagne undersöktes av läkare. Den beslutsfattare som meddelat beslutet om bältesläggning ska signera i fängselliggaren.

text: ISAP Alla bältesläggningar ska rapporteras i Kriminalvårdens incidentrapporteringssystem ISAP av den som befunnit sig närmast händelsen eller den person som vakthavande befäl utser.

text: 3. Hur ser häktets rutiner ut för tillsyn i samband med bältesläggning och hur do-

text: kumenteras beslut avseende tillsyn?

text: Av häktet Helsingborgs instruktion framgår följande. Intagen som lagts i spännbälte ska stå under ständig tillsyn, s.k. punktbevakning. Detta innebär att den tjänsteman som utövar själva tillsynen REGELBUNDET SKA KONTROLLERA ANDNING OCH ALLMÄNTILLSTÅND. När beslut om bältesläggning meddelats ska beslutsfattare tillse att personal avdelas för uppgiften alternativt att personalförstärkning kallas in. Detta innebär att den som utövar tillsynen ska ha ständig uppsyn över den intagne. Beslut om tillsyn fattas och dokumenteras i samband med beslut om bältesläggning, enligt den ordning som framgår under fråga två.

text: Författningsbestämmelser m.m.

text: Av

text: 4 kap. 10 § häkteslagen (2010:611)

text: framgår följande. En intagen får beläggas med fängsel 1. vid förflyttning inom förvaringslokalen och vid transport eller annan vistelse utanför lokalen, om det är nödvändigt av säkerhetsskäl, eller 2. om han eller hon uppträder våldsamt och det är absolut nödvändigt med hänsyn till den intagnes egen eller någon annans säkerhet till liv eller hälsa. En läkare ska så snart som möjligt undersöka en intagen som belagts med fängsel enligt första stycket 2. Av

text: 14 § häktesförordningen (2010:2011)

text: framgår följande. Om en intagen beläggs med fängsel, ska åtgärden dokumenteras. Av dokumentationen ska det framgå 1. vilka skälen för åtgärden är, 2. fängslets art, 3. när den intagne belades med fängsel, 4. när fängslet avlägsnades, och 5. om den intagne undersökts av läkare. Av 4 kap. 11 § Kriminalvårdens föreskrifter och allmänna råd (

text: KVFS 2011:2

text: ) om häkte (FARK Häkte) framgår att en intagen som har belagts med fängsel för att han eller hon uppträder våldsamt ska hållas under noggrann tillsyn så länge åtgärden består.

text: Kriminalvårdens bedömning

text: Av utredningen har framkommit att häktet Helsingborg i samband med besvarandet av JO:s frågor kvalitetssäkrat sin instruktion avseende åtgärder som ska vidtas vid bältesläggning av en intagen för att säkerställa att inget moment förbises. Avseende genomförandet av läkarundersökning enligt

text: 4 kap. 10 § andra stycket häkteslagen

text: har anvisningar om att man i tredje hand ska avropa en ambulerande läkarbil från Falck förts in i instruktionen. Även avseende hur dokumentation i samband med bältesläggning ska ske har instruktionen kompletterats och innehåller nu en detaljerad beskrivning som är mycket tydligare och betydligt lättare att följa. Sammanfattningsvis synes häktet Helsingborg ha vidtagit åtgärder för att avhjälpa de oklarheter eller brister som kan ha funnits avseende instruktioner och rutiner kring bältesläggning av intagna.

text: Bedömning

text: Kriminalvården har i sitt remissvar redogjort för de bestämmelser i

text: häkteslagen

text: och därtill hörande författningar som reglerar användandet av fängsel (bl.a. bältesläggning) i häkte. Av dessa framgår bl.a. att en läkare så snart som möjligt ska undersöka en intagen som har belagts med fängsel med stöd av

text: 4 kap. 10 § första stycket

text: häkteslagen

text: . Jag vill understryka att läkarundersökning i samband med bältesläggning är obligatorisk. Läkarens uppgift är att bedöma huruvida den intagne har ett medicinskt vårdbehov (se

text: prop. 2009/10:135 s. 155

text: Bältesläggning är den mest ingripande åtgärden som Kriminalvården kan vidta mot en intagen, som bedöms farlig antingen för sig själv eller för sin omgivning. För att säkerställa att den intagne inte far illa av den vidtagna tvångsåtgärden, är det av central betydelse att läkare omedelbart kontaktas när en intagen lagts i bälte. Därtill måste häktet försäkra sig om att läkaren inställer sig så snart som möjligt för att undersöka den intagne. Det sagda gör att det, enligt min uppfattning, är fullständigt oacceptabelt att häktets personal vid bältesläggningen den 17 och den 18 juli 2012 gjorde bedömningen att det inte förelåg något ”akut behov” av läkarundersökning. Likaså är det oacceptabelt att häktet, efter att det framkommit att häktets läkare var upptagen på annat håll, inte vidtog några ytterligare åtgärder för att exempelvis kalla jourläkare till häktet.

text: Jourläkare kontaktades i samband med bältesläggningen den 12 september 2012. Den kan emellertid, enligt min uppfattning, starkt ifrågasättas huruvida

text: häkteslagens

text: skyndsamhetskrav uppfylldes när läkaren riskerade att inställa sig så sent som fem timmar efter det att tvångsåtgärden vidtogs.

text: Utredningen visar att häktet har vidtagit nödvändiga åtgärder för att komma till rätta med vissa brister i instruktionerna avseende bältesläggning. I det här sammanhanget vill jag understryka vikten av att personalen är väl förtrogen med de instruktioner som finns. Därtill vill jag – med hänsyn till vad som framkommit i samband med utredningen i ärendet – även peka på nödvändigheten av att de åtgärder som vidtas dokumenteras så snart som möjligt och att det anges med stöd av vilken bestämmelse som tvångsåtgärden utförts. Jag har förståelse för att beslut om bältesläggning som regel fattas i mycket stressiga situationer. Bl.a. av den anledningen är det viktigt att den som formulerar incidentrapporten anger med stöd av vilken bestämmelse som åtgärden vidtagits och på så sätt försäkrar sig om att åtgärden verkligen har lagligt stöd.

text: Ärendet avslutas med den kritik som ligger i det ovan sagda.


avgjordAv: Kerstin André

nyckelord: Barn/ungdom Sekretess

publisher: Justitieombudsmannen

title: En elev medförde ett skarpladdat skjutvapen till skolan. När han avväpnades av skolans personal hotade han med att hämta ett nytt vapen. - Fråga om när rektorn informerade de andra elevernas föräldrar kunnat lämna ut uppgifter som omfattas av sekretess

org: jo

text: En elev medförde ett skarpladdat skjutvapen till skolan. I samband med att han avväpnades av skolans personal hotade han med att hämta ett nytt vapen. – Fråga om rektor i samband med att information om händelsen gavs till de andra elevernas föräldrar kunnat lämna ut uppgifter som omfattas av sekretess

type: rubrik

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO riktade AA kritik mot rektorn BB vid Trekantens skola i Kalmar kommun. Klagomålen avsåg främst rektorns agerande efter en händelse när en elev hade kommit till skolan med ett vapen. AA klagade även på läraren CC.

type: stycke

text: I anmälan anfördes bl.a. följande. Rektor distribuerade dagen för händelsen ett flygblad där elevens namn framgick. Påföljande dag delades ytterligare ett flygblad ut där det framgick att den aktuella eleven befann sig på Barn- och ungdomspsykiatriska kliniken i Kalmar. Rektorn hade också i ett radioprogram sagt att pojken inte var välkommen tillbaka till skolan. Flygbladen och en kassett med en inspelning av radioprogrammet var fogade till anmälan.

text: Utredning

text: Barn- och ungdomsnämnden i Kalmar kommun anmodades att inkomma med utredning och yttrande över vad som hade framförts i anmälan, särskilt vad avsåg uppgifterna i flygbladen om den berörda elevens för- och efternamn samt om var denne befann sig den 12 mars 1999. Nämnden överlämnade följande remissvar. – – – Barn- och ungdomsnämnden har berett rektorn vid den aktuella skolan tillfälle att redogöra för händelseförloppet och denne har inkommit med bifogade skrivelse, Bilaga A (se nedan, JO:s anm.). I det nu aktuella ärendet har alltså en elev kommit med ett gevär till skolan och när han blivit avväpnad har han sagt att han skulle hämta ett nytt gevär. Vid senare polisförhör har framkommit att den aktuella pojken uttalat hot mot två lärare, rektor och en elev. Det kan först konstateras att det inte var fråga om flygblad till allmänheten utan de var riktade till föräldrarna vid skolan som information. Barn- och ungdomsnämnden instämmer i att den berörde elevens för- och efternamn samt vistelse den 12 mars inte borde ha tagits med i de aktuella informationsbladen.

text: Nämnden vill dock framhålla den utomordentligt allvarliga situation i vilken de aktuella uppgifterna lämnades. Det har aldrig hänt tidigare i Kalmar att en elev kommit beväpnad till skolan med ett skarpladdat och osäkrat gevär och hotat att hämta ytterligare ett när han blivit avväpnad. Det psykologiska trycket blev stort för berörd personal och i samband med att händelsen blev känd i samhället fanns risk för att oskyldiga skulle bli misstänkliggjorda om inte korrekta uppgifter lämnades ut. Informationsbladet den 11 mars delades ut medan man fortfarande inte visste var pojken fanns men att han hade sagt att han skulle hämta ett nytt gevär. Att varna för faran och att misstankar inte skulle riktas mot oskyldiga var anledningen till att rektorn ansåg sig nödsakad att uppge namnet på den berörde eleven i informationsbladen. Det var inte bra ur sekretessynpunkt att så skedde men man kan ha förståelse för att säkerheten till liv och lem för de berörda gavs högsta prioritet. Rektorn m fl på skolan var alltså utsatta för ett hot som av de berörda bedömdes innebära fara för deras liv. Det är inte lätt att i en sådan situation och utan facit i hand göra en helt korrekt bedömning av situationen. Hur skulle man kunna veta att inte hotet om att hämta ett nytt vapen inte skulle genomföras? I en sådan situation är säkerheten för de berörda det första man tänker på och detta är anledningen till att namnet på den misstänkte nämndes i informationsbladen.

text: Till yttrandet var fogat följande redogörelse av rektorn BB.

text: Beskrivning av händelseförlopp vid skolan i Trekanten 11-12 mars 1999

text: Barn- och ungdomsverksamheten utgör en enhet för alla barn från 1 års ålder till 12 år, alltså t o m år 6 i skolan. Totalt finns 170 barn i skolan, 30 i förskoleklass och förskolan omfattar 105 barn. Av de senare finns 25 barn i en fristående avdelning. Alla barn utom en förskoleavdelning finns i samma kvarter, men i olika hus.

text: Torsdag förmiddag den 11 mars 1999 Alla elever i år 1-5 är i arbete. År 6 är på högstadieskolan 9 km bort för att läsa sitt tillvalsspråk. Dessa elever åker buss, som anländer till skolan kl 09.40. Undertecknad vistas sedan 09.35 i matsalen tillsammans med assistent, vaktmästare, restaurangpersonal, skolsköterska och lokalvårdare. Klassläraren i år 6 mötte två elever ur sin klass, som berättar att en elev i klassen skall gå hem för att hämta ett gevär och komma till skolan med. Vaktmästaren meddelar mig detta och viss vaksamhet inträder. Kl 09.50 kommer pojken in på skolgården med ett avlångt föremål insvept i plastpåsar påförda från två håll. När pojken kommer till skoldörren befinner jag mig på insidan av dörren och skolsköterskan strax bakom mig. Ett antal klasskamrater och pojken kommer till dörren och pojken öppnar dörren. I detta ögonblick tar jag det plastpåsetäckta föremålet från pojken varvid en plastpåse ramlar av. En gevärskolv visar sig. Jag vänder mig om, går till expeditionen där jag låser in vapnet. Under tiden tar skolsköterskan tag om pojken och uppmanar honom att följa med till exp, men han lyssnar inte utan lämnar skolområdet. Kamrater i klassen, som fanns vid dörren meddelar skolsköterskan att pojken sagt att han skulle hämta ett nytt gevär. Skolgården har nu fyllts av elever, som har rast. Lärarna samlas i personalrummet, utom de, som är rastvakter. (Senare under dagen säger skolsköterskan att pojken ropat något i stil med: Akta dig, det är laddat -. Detta hörde inte jag.) I detta läge bedömde jag situationen så allvarlig att jag ringer polisen. Så går jag till personalrummet, där de närvarande får kortfattad information och direktiv om att eleverna skall vistas inne i klassrummet tills ytterligare information kan ges. Vuxna och barn i förskoleklassen i ett angränsande hus får information och skall vara inne. Detta gällde även förskoleavdelningarna i samma kvarter. De lärare, 3 st, som inte hade undervisning samlas på skolgården för att se om pojken kommer tillbaka och i så fall med eller utan gevär. Klockan är nu 10.10.

text: Vi är fyra personer på skolgården med utsikt över alla infarter till skolområdet. Pojken ses cykla förbi på landsvägen med färdriktning österut. Vi kan inte se om han har något vapen och vet inte vart han är på väg. Kanske hämta vapen? Polisen anländer 10.30. Dessa möts av oss med fotokatalog för att underlätta sökning efter pojken. De sätter genast igång med att ställa frågor till oss och till klasskamrater. Vid dessa samtal framkom att hot riktats mot två lärare, rektor och en elev. Vidare hade pojken såväl dagen innan som samma dag delat ut hagelpatroner till kamrater. Några fanns hemma hos kamraterna, andra hade barnen i fickor och väskor. Några var kastade i buskar på skolgården. Kl 10.40 började de yngsta barnen gå över skolgården till matsalen – lunch. Samtalen mellan poliser och skolbarnen fortsätter tillsammans med skolsköterskan och rektor. Barn och vuxna har nu många frågor. Kl 12.00 slutar barnen i förskoleklassen. Tankarna hos mig i detta ögonblick handlade om den oro, som väckts hos barnen. De måste få information. Denna information måste vara skriftlig – enligt KRIS-gruppens handlingsplan – och vara kopierad och utdelad före 12.00. Eftersom barnen vistades på rast när geväret fråntogs pojken kände alla klasskamrater och de flesta övriga till vilken pojke det handlade om. Jag visste inte var pojken befann sig. Polisen hade inte hittat honom. Barnen ställde frågor som – Var är han? – Vågar jag gå hem? Finns han längs vägen? Nu meddelar en polis att vapnet var laddat och osäkrat. Vapnet var ett hagelgevär. Med detta i bakhuvudet skrevs information nr 1 ställt till föräldrar i enheten. Alla barn år 1 och 2 slutar sin skoldag kl 12.55. Jag hann gå runt i klasserna och delade ut bladet och svarade på frågor. Frågorna var många – oron stor. Därefter gavs information till år 3, 4, 5 och 6. Dessa barn slutar sin skoldag kl 14.35. Polis meddelar kl 14.30 att pojken har kommit tillrätta. Under hela eftermiddagen och kvällen hade jag min telefon inkopplad, men endast en förälder hörde av sig. Informationen hade varit tillräcklig. Efteråt har jag fått veta att föräldrar haft samtal med barnen med informationsbladet som utgångspunkt – inte barnens egna ord/berättelser. Inga rykten spreds.

text: Fredagen den 12 mars 1999 Jag kom tidigt, kl 05.30, till arbetet efter en sömnlös natt. Ett par föräldrar hörde av sig och uttryckte tacksamhet över informationen. Min vaktmästare, som bor i byn, meddelar att mycket diskuterats under kvällen. Berörda föräldrar visste vad som hänt och vem pojken var. Många av dem, som inte fått information, spred rykten. Oskyldiga barns namn nämndes. Kl 08.00 samlades alla vuxna på skolan och all tillgänglig information delgavs dessa. Under förmiddagen gick jag runt i alla klasser tillsammans med skolsköterskan och besvarade så många frågor som jag/vi kunde svaret på. Skolsköterskan och klassläraren ägnade mycket tid till pojkens klasskamrater. Den mest ställda frågan var – Var är han? Omtanken om pojken var stor. Då det kommit till min kännedom om var han fanns besvarade jag den av barnen ställda frågan i informationsbrev nr 2. Detta skapade minskad oro och medförde att arbetet började återgå till ordinarie verksamhet. Journalister från olika medier gjorde sin entré och upptog mycket tid under fredagen. I detta sammanhang fullföljde jag öppenhet. Orsaken till detta är att min uppfattning är att det skulle medföra ett snabbt slut på mediabevakandet. Denna min uppfattning besannades. Efter en intensiv period avstannade nyhetsintresset och arbetet i skolan återgick till lugn och ro. I informationsblad nr 2 utlovades information under tisdagen. Detta blev informationsblad nr 3, som är helt ointressant.

text: AA bereddes tillfälle att yttra sig över remissvaret.

text: I beslut den 5 mars 2001 anförde JO André följande.

text: Bedömning

text: Det kan konstateras att rektor i ett informationsblad till skolbarnens föräldrar angett namnet på den elev som tidigare samma dag anlänt till skolan med ett gevär. Påföljande dag har rektor i ett informationsblad till föräldrarna meddelat att eleven befann sig på en viss barn- och ungdomspsykiatrisk klinik. Frågan i ärendet är om det har funnits några hinder för rektorn att i förevarande situation lämna ut dessa uppgifter mot bakgrund av bestämmelserna i

text: sekretesslagen (1980:100)

text: , SekrL.

text: Bestämmelser om sekretess på skolans område finns i

text: 7 kap. 9 §

text: SekrL. I bestämmelsens första stycke föreskrivs en särskilt sträng sekretess när det gäller sådan verksamhet som bedrivs av psykolog och kurator. Enligt bestämmelsens andra stycke gäller sekretess i grundskolan dels i skolans elevvårdande verksamhet i övrigt för uppgift om enskilds personliga förhållanden, dels för uppgift som hänför sig till ärende om tillrättaförande av elev eller om skiljande av elev från vidare studier. Sekretessen gäller i dessa fall dock endast, om det kan antas att den som uppgiften rör eller någon honom närstående lider men om uppgiften röjs. Sekretessen gäller inte beslut i elevvårdsärende eller annat ärende som nu har nämnts.

text: De åtgärder som rektor och annan personal vidtog när eleven kom till skolan med ett vapen får ytterst anses vara hänförliga till skolans elevvårdande verksamhet. Namnet på den berörda eleven var därför en uppgift som i och för sig omfattades av sekretess. Det måste vidare antas att eleven och hans närstående skulle lida men om uppgiften lämnades ut.

text: Vad gäller de närmare omständigheterna kring händelsen framkommer av utredningen att eleven vid den tidpunkt när rektorn skrev sitt informationsblad hade lämnat skolan för att, enligt de uppgifter som förelåg vid tillfället, hämta ett nytt vapen. Det vapen som han hade fråntagits var laddat och osäkrat. Det måste därför ha framstått som nödvändigt för rektor att omgående vidta åtgärder till skydd för elever och personal vid skolan. Under sådana förhållanden kan bestämmelserna om nöd i

text: brottsbalken

text: ha varit tillämpliga.

text: Enligt

text: 24 kap. 4 § andra stycket brottsbalken

text: föreligger nöd när fara hotar bl.a. liv och hälsa. Av bestämmelsens första stycke framgår att en gärning som någon begår i nöd utgör brott endast om den med hänsyn till farans beskaffenhet, den skada som åsamkas annan och omständigheterna i övrigt är oförsvarlig. Möjligheterna att tillämpa bestämmelserna om nöd är vad gäller brytande av sekretess begränsade. Endast i vissa fall kan det komma i fråga att godta en sådan åtgärd under hänvisning till att nöd förelegat.

text: De extraordinära omständigheterna vid den tidpunkt när namnet på eleven lämnades ut var sådana att en nödsituation får anses ha förelegat. Det saknas därför anledning för mig att uttala någon kritik i den delen.

text: Uppgiften om att eleven befann sig på barn- och ungdomspsykiatriska kliniken i Kalmar lämnades ut dagen därpå när situationen inte längre var akut. Enligt informationsbladet hade rektorn erhållit uppgiften från en ”socialtjänsteman”.

text: Detta är en sådan uppgift som innefattas i vad som kallas elevvård och är i normalfallet av den karaktären att sekretess gäller för den. Det fanns naturligtvis ett befogat intresse av att informera om att eleven var väl omhändertagen. Detta hade dock kunnat göras utan att avslöja att eleven befann sig på en sjukvårdsinrättning. Rektorns åtgärd att lämna ut den uppgiften var därför inte acceptabel och rektor kan inte undgå kritik härför. Mot bakgrund bl.a. av de mycket speciella omständigheterna i ärendet har jag inte funnit skäl att gå vidare i saken.

text: Vad AA i övrigt har anfört föranleder inte någon åtgärd från min sida. Ärendet avslutas med den kritik som har uttalats.

type: avgorande


avgjordAv: Cecilia Nordenfelt

nyckelord:
Anstalt
Beslutsmotivering, utformning av beslut
Serviceskyldighet

title: Anmälan mot Kriminalvården, huvudkontoret och anstalten Kumla, om hanteringen av omprövningar av placering på säkerhetsavdelning, m.m.

text: Anmälan

text: I en anmälan, som kom in till JO den 15 mars 2011, uppgav AA bl.a. följande.

text: Han har anhållit om att skriftligen få preciserat vilken eller vilka omständigheter som skulle kunna föranleda Kriminalvården att vid sina månatliga omprövningar besluta att placering på säkerhetsavdelning inte längre är påkallad. Lämnat svar har inte tillgodosett hans begäran. Han har därför vänt sig till Kriminalvårdens säkerhetschef BB, beslutsfattare i de aktuella ärendena, men denne klarade inte att muntliga besvara hans frågor. Det synes därför vara BB:s godtycke som avgör när en intagen på säkerhetsavdelning ska omplaceras till normalavdelning. Han har vidare begärt att skriftligen underrättas om vilka återanpassnings- och rehabiliteringsinsatser som Kriminalvården har planerat för hans del och framfört önskemål om besked när dessa ska påbörjas. BB har vid behandlingskollegium uppgett att det enda som kan hjälpa honom är att bli frälst. Han har begärt att få skriftligt ett svar om detta, men Kriminalvården har inte tillgodosett hans begäran.

text: Utredning

text: Kriminalvården anmodades att yttra sig över anmälan. I sitt svar den 21 juni 2011 anförde myndigheten (huvudkontoret), genom dåvarande generaldirektören CC, bl.a. följande. - - -

text: Sakförhållanden

text: Uppgifter har hämtats in från region Mitt, från de klientadministrativa systemen samt från huvudkontorets klient- och säkerhetsenhet genom säkerhetschefen BB. Region Mitt har inhämtat upplysningar från kriminalvårdsinspektören DD och klienthandläggaren EE. Placeringen på säkerhetsavdelning m.m. AA avtjänar ett fängelsestraff om sju år och sex månader för ekonomisk brottslighet. Han häktades 16 oktober 2008. Verkställigheten påbörjades den 8 februari 2010. Efter en inledande placering vid Kriminalvårdens riksmottagning för utredning om särskilda villkor placerades AA den 22 mars 2010 på säkerhetsavdelning, där han fortfarande är placerad. Tidigaste dag för villkorlig frigivning är den 12 oktober

text: 2013. Enligt de särskilda villkor som gäller för verkställigheten får några särskilda utslussningsåtgärder inte beviljas. Av riksmottagningens utredning inför beslut om särskilda villkor framgår sammanfattningsvis att risken för allvarlig misskötsamhet eller kriminalitet under verkställigheten inklusive misskött friförmån bedöms som hög och att risken för rymning och fritagning från anstalt bedöms som medel. Som skäl för beslutet om placering på säkerhetsavdelning angavs följande. ”[AA] är i aktuell dom dömd som huvudman för gränsöverskridande brottslighet vilket har omfattat miljonbelopp. Han bedöms ha ett utbrett kriminellt kontaktnät vilket utgör hög risk för kriminalitet under kommande verkställighet. [AA] har även till viss del begått aktuell brottslighet under tidigare verkställighet i kriminalvårdsanstalt. Det bedöms även finnas risk för rymning och fritagning från anstalt med hänvisning till [AA:s] stora kriminella kontaktnät samt med hänsyn till de stora belopp som hans brottslighet har genererat. Med hänvisning till brottets art och omfattning, [AA:s] stora kriminella kontaktnät, stor risk för fortsatt brottslighet av allvarlig karaktär under verkställigheten samt risk för rymning/fritagning finner Kriminalvården, huvudkontoret, att AA ska vara placerad på säkerhetsavdelning enligt20 a§ KvaL. Vad [AA] anfört föranleder ingen annan bedömning.”

text: Verkställighetsplaneringen En verkställighetsplan har upprättats för AA. Denna följs kontinuerligt upp i enlighet med de krav som anges i Kriminalvårdens föreskrifter. AA var inledningsvis placerad på säkerhetsavdelning i anstalten Hall. Han deltog där i brotts- och missbruksrelaterad programverksamhet genom att påbörja samtalsserien BSF – Beteende Samtal Förändring. Till följd av AA:s deltagande i olika rättegångar och förflyttning till anstalten Kumla i november 2011 hann AA inte helt genomföra samtalsserien. Eftersom samtalen enligt programmet bör genomföras med en och samma programledare kommer samtalsserien att behöva tas om från början. Eftersom AA kommer att fortsätta att delta i rättegångar och eftersom han har lång återstående strafftid har anstalten Kumla avvaktat med att låta AA på nytt delta i samtalsserien. Den 20 december 2010 hölls ett kollegium för uppföljning av verkställighetsplanen. AA närvarade vid kollegiet. Av verkställighetsplanen framgår att planeringen för AA på området arbete/utbildning/ekonomi är kontakt med kronofogdemyndigheten till följd av stora skulder, eftergymnasiala studier samt insiktsskapande samtal kring negativa konsekvenser gällande val av försörjning. Det anges också att åtgärder på området inte är prioriterade då det under de slutna förhållanden som råder vid placering på säkerhetsavdelning är svårt att arbeta med delar av insatsbehovet. Det framgår också att Kriminalvården och AA inte helt delar synen på åtgärdsbehoven. På området kriminalitet anges som planerade åtgärder programverksamhet när detta kan erbjudas samt kontaktmannasamtal. I samband med kollegium den 16 juni 2011 har dock antecknats att AA inte anser sig ha något kriminellt umgänge eller några kriminella värderingar. På området frigivningsförberedelser anges att AA behöver arbeta med insatser som kan gynna ett prosocialt liv efter villkorlig frigivning samt att han under perioder kan behöva någon form av samtalskontakt. Det konstateras dock att det, under de slutna förhållanden som placering på säkerhetsavdelning innebär, är svårt att arbeta med insatsbehovet. Vidare anges att AA studerar litterär gestaltning på halvtid, deltar i produktionsarbetet på avdelningen samt är mycket aktiv i avdelningens självförvaltning.

text: Mötet den 23 februari 2011 Intagna som är placerade på säkerhetsavdelning erbjuds att vid några tillfällen per år träffa säkerhetschefen BB, föredragande i frågor om placering på eller utplacering från säkerhetsavdelning. Vid sådana tillfällen har intagna möjlighet att muntligt ta upp frågor kring sin placering på säkerhetsavdelning och få muntliga svar. Den 23 februari 2011 hölls ett sådant möte. Vid mötet deltog, förutom AA och BB, även kriminalvårdsinspektören vid anstalten Kumlas säkerhetsenhet DD samt klienthandläggaren EE. Av protokollet framgår följande. ”[AA] berättade om sin situation och att hans barn lider av att han är placerad på säkerhetsavdelning eftersom detta medför lång resväg för dem att besöka honom. [AA] hade även innan kollegiet lämnat in flera skrivelser med frågeställningar som kollegiet redogjorde för. [AA] undrade bland annat vilka rehabiliteringsinsatser och återanpassningsinsatser som Kriminalvården tänker vidta i hans fall och när dessa ska inledas. Kollegiet berättade för [AA] om vad kriminalvården identifierade för risker och vad som föranlett hans placering på säkerhetsavdelning. Kollegiet meddelade vidare honom vad säkerhetsenheterna kan erbjuda i form av sysselsättning och programverksamhet för att hans tid ska bli så bra som möjligt. Kollegiet förklarade för AA att det är svårt att påvisa förändring gällande de skäl som föranlett hans placering på säkerhetsenheten även om det inte är en omöjlighet. [AA] uppgav vidare för kollegiet att han ber 30 minuter om dagen för sina brottsoffer och önskade att kollegiet skulle ta notis om detta. Vidare diskuterades omprövningsbesluten avseende placeringen på säkerhetsavdelning och [AA:s] skrivelse gällande detta som framförallt handlade om en önskan att få svar på hur länge han kommer att kvarstanna. Kollegiet meddelade [AA] att anstalten kommer yttra sig när det anses påkallat men att han måste räkna med en längre tid på enheten då han är relativt nyplacerad på säkerhetsavdelning. I övrigt fortsätter [AA] att följa sin verkställighetsplanering och fungerar bra på avdelning A. De skäl som föranlett placering på säkerhetsavdelning föreligger fortfarande och beräknas bestå under en längre tid.”

text: Det var vid mötet tydligt att AA inte var nöjd med de svar som lämnades. BB har härutöver uppgett: AA har flera gånger tagit upp de nämnda frågorna med honom, både i brev och vid direktkontakt. I fråga om rehabilitering har Kriminalvårdens personal gjort vad som går att göra för att normalisera tillvaron på avdelningen och det får ses som ett led i behandlingen. En rehabilitering är svår att genomföra om man inte är överens med den intagne om vad som ska rehabiliteras. I de flesta fall handlar det om att komma till rätta med det som har lett fram till kriminaliteten. En förutsättning för att lyckas med detta är dock att den intagne tar ansvar för sina handlingar. AA har en förmåga att beskriva vad som skett på ett sätt som gör att andra närvarande får intrycket att man varit på olika tillställningar. Han har således aldrig blivit utkastad från något möte, däremot innan det nämnda mötet avbrutits fått en i sammanhanget osedvanligt lång tid på sig för att utveckla sina åsikter, uppskattningsvis minst 20 minuter.

text: Författningsbestämmelser

text: Verkställighetsplanering Bestämmelsen om verkställighetsplanering (behandlingsplan) fanns före den 1 april 2011 i

text: 6 § förordningen (1974:248)

text: om kriminalvård i anstalt. Där framgick, såvitt nu är aktuellt: För varje intagen ska upprättas en behandlingsplan. Planen ska, under hänsynstagande till anstaltstidens längd och övriga omständigheter, inriktas på åtgärder som är ägnade att främja den intagnes anpassning i samhället och som förbereder honom för tillvaron utanför anstalten. Behandlingsplanen ska omprövas regelbundet och så ofta det finns anledning till det. Från och med den 1 april 2011 återfinns bestämmelsen om verkställighetsplanering i

text: 1 kap. 5 § fängelselagen (2010:610)

text: (FäL). Där anges:

text: Verkställigheten ska utformas så att den intagnes anpassning i samhället underlättas och så att negativa följder av frihetsberövandet motverkas. Verkställigheten ska, i den utsträckning det är möjligt utan att kravet på samhällsskydd eftersätts, särskilt inriktas på åtgärder som är ägnade att förebygga återfall i brott. För varje intagen ska det upprättas en individuellt utformad verkställighetsplan. Verkställigheten ska planeras och utformas efter samråd med den intagne och i samverkan med berörda myndigheter. Av

text: 6 § fängelseförordningen (2010:2010)

text: framgår: En verkställighetsplan ska grundas på en utredning om den intagnes behov av stöd och kontroll och om vilka åtgärder som bör vidtas under verkställigheten för att minska risken för återfall i brott. Förutsättningarna för att bevilja den intagne ett tillstånd till en sådan utslussningsåtgärd som avses i

text: 11 kap. 1 § fängelselagen (2010:610)

text: ska särskilt övervägas. Vid utformningen av verkställighetsplanen ska hänsyn tas till anstaltstidens längd och den intagnes motivation till förändring. Hänsyn ska också tas till brottsoffer och andra som berörs av verkställigheten. Verkställighetsplanen ska följas upp fortlöpande och ändras när det finns anledning till det. Ytterligare bestämmelser om verkställighetsplanen finns i 1 kap. 26–31 §§ Kriminalvårdens föreskrifter och allmänna råd för fängelse (FARK Fängelse).

text: Placering på säkerhetsavdelning Regler om placering på säkerhetsavdelning fanns före den 1 april 2011 i

text: 20 a § lagen (1974:203)

text: om kriminalvård i anstalt (KvaL). Från och med den 1 april 2011 finns regeln i 2 kap. 4 § FäL. Där framgår: En intagen får placeras på en avdelning med särskilt hög grad av övervakning och kontroll (säkerhetsavdelning) om det finns en varaktig risk för att den intagne rymmer eller fritas och det kan antas att han eller hon är särskilt benägen att fortsätta allvarlig brottslig verksamhet, eller det finns särskild anledning att anta att det behövs för att hindra den intagne från allvarlig brottslig verksamhet under vistelsen i anstalt. Ett beslut om placering på en säkerhetsavdelning ska omprövas så ofta det finns anledning till det, dock minst en gång i månaden. Av Kriminalvårdens arbetsordning (KVAF 2011:1) (Ao), bilaga 1, framgår att generaldirektören beslutar om placering på säkerhetsavdelning och utskrivning från sådan avdelning.

text: Reglering i

text: förvaltningslagen (1986:223)

text: Av

text: 4 § förvaltningslagen

text: framgår, såvitt nu är aktuellt, att varje myndighet ska lämna upplysningar, vägledning, råd och annan hjälp till enskilda i frågor som rör myndighetens verksamhetsområde. Hjälpen ska lämnas i den utsträckning som är lämplig med hänsyn till frågans art, den enskildes behov av hjälp och myndighetens verksamhet.

text: Kriminalvårdens bedömning

text: För placering på säkerhetsavdelning krävs att kriterierna i 2 kap. 4 § FäL är uppfyllda. För AA:s del handlar det om en bedömning av att det finns en varaktig risk för att han rymmer eller fritas och ett antagande om att han är särskilt benägen att fortsätta allvarlig brottslig verksamhet. För utplacering från säkerhetsavdelning krävs motsatsvis att kriterierna i 2 kap. 4 § FäL inte längre är uppfyllda. Någon ”katalog” över omständigheter som föranleder utplacering från säkerhetsavdelning finns inte upprättad eftersom det i varje enskilt fall handlar om en bedömning av om de förhållanden som föranlett placeringen på säkerhetsavdelning har förändrats eller inte. Eftersom det för placering krävs att risken för rymning eller fritagning är

text: varaktig ligger det i sakens natur att placeringen sällan kan bli helt kortvarig. För att få placeringen på säkerhetsavdelning prövad finns möjlighet för AA att överklaga Kriminalvårdens beslut till förvaltningsdomstol. En skriftlig begäran från en intagen kan besvaras skriftligen eller muntligen. En rimlig utgångspunkt är ofta att en skriftlig framställning också besvaras skriftligt. Det behöver dock inte alltid vara så (se t.ex. JO:s beslut den 19 november 2009, dnr

text: samt den 22 mars 2010, dnr 3493-2009). Av utredningen framgår att BB muntligen vid flera tillfällen, bl.a. vid mötet den 23 februari, har lämnat information till AA av den innebörd som framgår ovan. Mot bakgrund av frågans karaktär och betydelse för den intagne, kan diskuteras om inte frågan även borde ha besvarats skriftligen. När det gäller planerade återanpassnings- och rehabiliteringsinsatser framgår dessa av verkställighetsplanen. AA har fått en kopia av den. Frågor kring verkställighetens innehåll och utformning har också tagits upp vid behandlingskollegium, då AA närvarat. Muntliga svar har också lämnats vid mötet den 23 februari. Det är dock ofrånkomligt att placeringen på säkerhetsavdelning och de gällande särskilda villkoren utgör en inskränkande faktor i möjligheterna att erbjuda adekvata frigivningsförberedelser. AA yttrade sig över remissvaret. Han kom därefter in med ytterligare handlingar.

text: Bedömning

text: Svar på frågor Av

text: 4 § förvaltningslagen (1986:223)

text: framgår att varje myndighet ska lämna upplysningar, vägledning, råd och annan sådan hjälp till enskilda i frågor som rör myndighetens verksamhetsområde. Hjälpen ska lämnas i den utsträckning som är lämplig med hänsyn till frågans art, den enskildes behov av hjälp och myndighetens verksamhet. Frågor från enskilda ska besvaras så snart som möjligt.

text: Serviceskyldigheten i

text: 4 § förvaltningslagen

text: är vidsträckt men inte obegränsad. Myndigheten avgör själv i vilken utsträckning det kan vara lämpligt att ge hjälp, i vilken form svar på frågor ska ges, etc. Det kommer alltså an på myndigheten att avgöra t.ex. om frågor ska besvaras skriftligen eller muntligen. Enbart det förhållandet att en enskild inte är nöjd med innehållet i ett visst lämnat svar innebär inte att serviceskyldigheten har åsidosatts.

text: Av utredningen framgår att AA inte är nöjd med innehållet i det svar som Kriminalvården lämnat på hans frågor. Mot bakgrund av det ovan sagda innebär emellertid inte detta att myndigheten åsidosatt serviceskyldigheten i

text: 4 § förvaltningslagen

text: . Som Kriminalvården anfört kan det förvisso diskuteras om inte AA:s fråga även borde ha besvarats skriftligen. Jag anser dock inte att det finns tillräcklig grund för kritik mot Kriminalvården i denna del.

text: Hanteringen av omprövningar av placering på säkerhetsavdelning JO:s granskning är av rättslig art och avser främst en kontroll av att myndigheterna har följt de regler som gäller för förfarandet. JO kan inte ändra eller upphäva myndigheters beslut. Granskningen är inte heller avsedd att föregripa eller ersätta den prövning som kan eller har kunnat ske i ordinarie ordning. JO brukar således inte ta ställning till om ett beslut är riktigt i sak. Jag finner inte skäl att frångå denna princip beträffande de omprövningar som gjorts av AA:s placering på

text: säkerhetsavdelning. Det som förevarit föranleder mig dock att erinra om vikten av att Kriminalvården, vid omprövning av beslut om placering på säkerhetsavdelning, i vart fall i mer allmänna ordalag lägger sig vinn om att så långt det är möjligt redogöra för skälen till att placeringen på säkerhetsavdelning består. Övrigt Vad AA anfört i övrigt ger inte anledning till något uttalande. Ärendet avslutas.


avgjordAv: Justitieombudsmannen Per Lennerbrant

nyckelord:
Allmänna handlingar
Beslut
Diarieföring
Fullföljdshänvisning

title: Kritik mot Kommunstyrelsen i Bollnäs kommun för brister i handläggningen av en begäran om att få ta del av allmänna handlingar och kritik mot en tjänsteman för en uppmaning att radera mejl

sammanfattning: En journalist begärde att få ta del av mejl som skickats mellan anställda inom en kommun men nekades detta efter prövning av en tjänsteman. JO kritiserar kommunen för att inte ha informerat om möjligheten att begära myndighetens prövning av frågan och att det krävs ett skriftligt beslut av myndigheten för att överklaga beslutet. Mejlen som journalisten begärde ut rörde en intern utredning bl.a. om kränkande särbehandling. I anslutning till att journalistens begäran kom in till kommunen uppmanade kommunens personalchef anställda att radera eller kasta bl.a. mejl som förekommit inom ramen för arbetet med rapporten. JO konstaterar att uppmaningen riskerade både att medföra att en prövning av frågan om utlämnande av mejlen skulle ha blivit meningslös, och att äventyra kommunens skyldighet att pröva i vilken omfattning mejlen skulle tas om hand för arkivering sedan ärendet slutbehandlats. JO uttalar att agerandet vidare riskerat att ge en bild av att kommunen ville göra sig av med uppgifter för att de inte skulle komma till allmänhetens kännedom, vilket kan skada förtroendet för kommunen. JO kritiserar personalchefen för hans agerande.

text: Bakgrund

text: Den 23 januari 2019 begärde journalisten AA av registratorn vid Bollnäs kommun att få ta del av vissa mejl som skickats mellan anställda i kommunen om en intern utredning bl.a. om kränkande särbehandling. Utredningen resulterade senare i en rapport.

text: Kommunens registrator svarade AA den 25 januari 2019 och uppgav att kommunchefen bedömt att fyra mejl var att anse som arbetsmaterial eftersom det ärende som handlingarna gällde inte hade slutbehandlats hos kommunen. De fyra mejlen lämnades därför inte ut vid detta tillfälle.

text: Den 29 januari 2019 skickade kommunens personalchef BB ett mejl till flera personer inom kommunen, bl.a. kommunchefen CC, med följande innehåll.

text: Rapporten med bilagor kommer att diarieföras under dagen efter att CC och jag skrivit på. Jag kommer nu att radera/kasta alla mail och annat som förekommit inom ramen för arbetet med denna rapport eftersom rapporten med bilagor nu är färdigställd. Råder er att göra likadant.

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO förde DD, som är kollega med AA, fram klagomål mot Bollnäs kommun för hur kommunen agerat med anledning av AA:s begäran om att handlingar skulle lämnas ut och mot BB för hans uppmaning att förstöra handlingar. Han anförde bl.a. att handlingar endast får gallras efter en individuell prövning och att BB:s agerande strider mot offentlighetsprincipen.

text: Utredning

text: JO begärde inledningsvis in handlingar och muntliga upplysningar från kommunen.

text: EE, som arbetar som registrator i Bollnäs kommun, uppgav vid ett telefonsamtal med JO den 11 mars 2019 i huvudsak följande.

text: Den 21 januari 2019 begärde AA ut rapporten från den interna utredningen, men eftersom ärendet inte var avslutat fick han inte ut den. Den 23 januari begärde han att få ta del av e-postloggen för en person, och senare samma dag begärde han ut vissa av de mejl som framgick av loggen. Hon kontaktade då kommunstyrelsekontorets enhetschef FF som tillsammans med kommunchefen CC gick igenom begäran. FF återkom till EE och förklarade vilka mejl som kunde lämnas ut samt att vissa mejl inte kunde lämnas ut på grund av att de var arbetsmaterial. AA har senare fått ta del även av de mejl som inte lämnades ut vid det tillfället.

text: Den 20 mars 2019 uppgav EE även följande till JO. Det aktuella personalärendet har handlagts i ett ärende med dnr 2019-00025. I det ärendet har fem handlingar diarieförts. Ingen av dessa handlingar utgörs av interna mejl.

text: Kommunstyrelsen i Bollnäs kommun uppmanades därefter att yttra sig över anmälan. Kommunstyrelsen yttrade sig efter att ha gett berörda befattningshavare tillfälle att lämna synpunkter.

text: BB anförde följande i ett underyttrande. Under hela utredningsprocessens gång var jag tydlig i samtal med berörda att rapporten med handlingar skulle diarieföras och offentliggöras. Jag hade också med mig att berörda tyckte att det var tufft att alla handlingar skulle bli offentliga. I samband med färdigställandet av rapporten och utifrån denna bakgrund skickade jag mailet. Det var aldrig aktuellt att inte diarieföra och offentliggöra den färdigställda rapporten. Vad jag vet så är det också så att alla dokument faktiskt har kommit media till handa oavsett mailet jag skickade. Jag ångrar mig mycket att jag skickade ut

text: detta felaktiga mail och jag borde varit mer noggrann med att göra detta rätt då jag förstår vikten av offentlighetsprincipen utifrån mitt ansvar som tjänsteman och som ett grundfundament i vår demokrati. Jag borde således noggrannare kollat upp vilka regler som gällde och vilka rutiner som fanns och vad de innehöll i Bollnäs kommun.

text: Kommunstyrelsen anförde i huvudsak följande.

text: Den interna, skriftliga kommunikation som förekom inom ramen för kommunens internutredning var arbetsmaterial. Detta bestod av en ofullständig utredning som skickades mellan deltagande parter och utredaren. Kommunikationen skedde löpande i syfte att ge berörda tillfälle att ta del av andras utsagor, ge respons på detta och sammantaget ge en korrekt bild. När utredningen var godkänd av samtliga berörda diariefördes den tillsammans med alla kommentarer, inlägg och synpunkter. Ingenting betraktas längre som arbetsmaterial och inget har gallrats.

text: Uppmaningen från BB om att radera mejl strider mot kommunstyrelsens skyldigheter enligt offentlighetsprincipen. Kommunens besked om att fyra mejl inte kunde lämnas ut var ett tjänstemannabesked, men följde inte bestämmelserna i

text: 6 kap. 3 § tredje stycket i offentlighets- och sekretesslagen

text: , OSL.

text: Kommunstyrelsen ser allvarligt på de brister som påtalats och kommer att göra sitt yttersta för att detta inte ska upprepas. För att komma tillrätta med dessa brister kommer kommunen att erbjuda chefer och andra tjänstemän utbildning i offentlighets- och sekretesslagstiftningen. Dessutom kommer rutinerna för utlämnande av allmänna handlingar, diarieföring, registrering och arkivering att ses över.

text: Rättsliga utgångspunkter

text: Allmänna handlingar Som en del av offentlighetsprincipen har var och en rätt att ta del av en allmän handling i de delar som inte omfattas av sekretess (se

text: 2 kap.

text: och

text: 2 §§

text: tryckfrihetsförordningen

text: , TF). En handling är allmän, om den förvaras hos en myndighet och är att anse som inkommen till eller upprättad hos en myndighet (

text: 2 kap. 4 §

text: TF).

text: En handling anses upprättad hos en myndighet när den har expedierats. En handling som inte har expedierats anses upprättad när det ärende som den hänför sig till har slutbehandlats hos myndigheten eller om handlingen inte hänför sig till ett visst ärende, när den har justerats av myndigheten eller färdigställts på annat sätt. (

text: 2 kap. 10 § första stycket

text: TF.)

text: En minnesanteckning som har gjorts hos en myndighet och som inte har expedierats ska inte heller efter den tidpunkt då den enligt 2 kap. 10 § är att anse som upprättad anses som allmän handling hos myndigheten. Minnesanteckningen anses dock som upprättad om den har tagits om hand för

text: arkivering. Med minnesanteckning avses promemorior och andra uppteckningar eller upptagningar som har kommit till endast för föredragning eller beredning av ett ärende, dock inte till den del de har tillfört ärendet någon sakuppgift. (

text: 2 kap. 12 § första stycket

text: TF.)

text: En internt framtagen handling som tillför ett ärende en sakuppgift blir alltså i den delen en allmän handling hos myndigheten om handlingen expedieras eller när ärendet har slutbehandlats. Detta gäller oavsett om handlingen benämns kommentar, synpunkt eller något annat.

text: Utkast eller koncept till en myndighets beslut eller skrivelse och andra därmed jämställda handlingar som inte har expedierats anses inte som allmänna. Handlingen anses dock vara allmän om den tas om hand för arkivering. (

text: 2 kap. 12 § andra stycket

text: TF.)

text: En allmän handling som får lämnas ut, dvs. som inte omfattas av sekretess, ska tillhandahållas genast eller så snart det är möjligt. Det ska normalt ske på stället och utan avgift. Den som begär det har också rätt att mot en fastställd avgift få en kopia av handlingen. En sådan begäran ska behandlas skyndsamt. (2 kap. 15 och 16 §§ TF.)

text: Om en begäran om att få ta del av en handling helt eller delvis inte kan tillmötesgås ska den som har gjort framställningen underrättas om detta. Den enskilde ska också informeras om möjligheten att begära myndighetens prövning av frågan och att det krävs ett skriftligt beslut av myndigheten för att beslutet ska kunna överklagas (

text: 6 kap. 3 §

text: OSL). Den enskilde har rätt att få ett sådant formellt beslut oavsett vilken grunden har varit för att avslå begäran. Myndighetens avslagsbeslut kan överklagas till kammarrätt (

text: 2 kap. 19 § första stycket

text: TF och 6 kap. 7 och 8 §§ OSL).

text: Om någon begärt att få ta del av en handling får en myndighet inte förstöra handlingen innan en slutlig prövning av frågan om att lämna ut handlingen har kunnat ske (se JO 1998/99 s. 503).

text: Registrering och arkivering För att garantera att var och en kan använda sig av sin rätt att ta del av en allmän handling i enlighet med offentlighetsprincipen ska myndigheterna som huvudregel registrera dessa handlingar (se

text: 5 kap. 1 §

text: OSL).

text: Grundläggande bestämmelser om hur allmänna handlingar ska bevaras samt om gallring och annat avhändande av sådana handlingar får meddelas i lag (

text: 2 kap. 23 §

text: TF). Bestämmelser om detta finns i huvudsak i

text: arkivlagen

text: . Ytterligare föreskrifter finns i bl.a. arkivförordningen.

text: Allmänna handlingar i ett ärende som har slutbehandlats hos en myndighet ska arkiveras. I samband med att ett ärende slutbehandlas ska myndigheten pröva i vilken omfattning även handlingar som avses i

text: 2 kap. 12 §

text: TF ska tas om hand för arkivering (se 3 § arkivförordningen). Det rör sig alltså om beslutsutkast,

text: minnesanteckningar och därmed jämställda handlingar, som under ärendets handläggning inte varit allmänna handlingar. Om de arkiveras blir de allmänna handlingar.

text: För statliga myndigheter gäller att handlingar som avses i 2 kap. 12 § ska arkiveras om de är av betydelse för myndighetens verksamhet, allmänhetens insyn, rättskipning, förvaltning eller forskning. Handlingar som inte arkiveras ska avlägsnas. (3 kap. 2 § Riksarkivets föreskrifter och allmänna råd [

text: RA-FS 1991:1

text: ] om arkiv hos statliga myndigheter, omtryckt genom

text: RA-FS 2019:2

text: .) Någon motsvarande generell föreskrift för kommuner finns inte. Det är istället upp till varje kommun att besluta vad som i det avseendet ska gälla hos kommunen. För alla myndigheter, alltså även kommunala myndigheter, gäller att deras arkiv ska bevaras, hållas ordnade och vårdas så att de tillgodoser rätten att ta del av allmänna handlingar, behovet av information för rättskipningen och förvaltningen samt forskningens behov (se

text: 3 § tredje stycket arkivlagen

text: I samband med arkivläggningen ska bl.a. minnesanteckningar som inte tillför ärendet sakuppgift, utkast, övertaliga kopior etc. tas bort. Denna rensning (avlägsnande) avser alltså handlingar som inte är allmänna och inte bör bli det vid arkivläggningen. Detta är därför inte någon gallringsåtgärd enligt

text: arkivlagen

text: . (Se Lövblad & Geijer,

text: Arkivlagen

text: [1 jan. 2020, Version 2B, JUNO], kommentaren till

text: 10 §

text: .) En allmän handling som är arkiverad får gallras (se

text: 10 § arkivlagen

text: ). Det är inte möjligt att gallra en handling enligt

text: arkivlagens

text: regler innan ärendet har slutbehandlats.

text: Bedömning

text: Inriktningen av min granskning Min granskning har endast avsett kommunens formella hantering av AA:s begäran om att få ta del av allmänna handlingar och BB:s mejl med uppmaningen att radera eller kasta mejl och annat. Min prövning har inte avsett om det i sak var riktigt av kommunen att vägra att lämna ut mejlen med hänvisning till att de var arbetsmaterial. Kommunens hantering av begäran om att få ta del av allmänna handlingar AA:s begäran om att få ta del av handlingar avsåg mejl som skickats mellan anställda inom kommunen med bl.a. synpunkter på en pågående intern utredning. AA nekades efter en prövning av en tjänsteman att ta del av mejlen med hänvisning till att de då var att anse som arbetsmaterial, eftersom det ärende som handlingarna gällde inte hade slutbehandlats hos kommunen. AA fick ingen information om hur beskedet kunde överprövas.

text: I samband med att AA fick besked om att vissa mejl inte kunde lämnas ut skulle kommunen ha informerat honom om möjligheten att begära myndighetens prövning av frågan och att det krävs ett skriftligt beslut av myndigheten för att överklaga beslutet (se

text: 6 kap. 3 §

text: OSL). Att kommunen inte gjorde detta

text: försvårade AA:s möjligheter att få frågan prövad. Kommunstyrelsen i Bollnäs kommun ska kritiseras för detta.

text: BB:s uppmaning att radera mejl Kommunens interna utredning resulterade i en rapport. Inför att rapporten skulle upprättas skickade BB ett mejl till de personer som varit inblandade i utredningen och uppmanade dem att radera/kasta alla mejl och annat som förekommit inom ramen för arbetet med rapporten eftersom den var färdigställd och skulle diarieföras senare under dagen. I kommunens yttrande till JO sägs att rapporten diarieförts tillsammans med alla kommentarer, inlägg och synpunkter och att inget har gallrats. Enligt uppgift från kommunens registrator har fem handlingar diarieförts i kommunens personalärende och ingen av dessa handlingar utgörs av interna mejl.

text: Av utredningen framgår att det förekom en mejlväxling inför upprättandet av rapporten. Kommunens yttrande till JO och uppgiften från kommunens registrator framstår därför som något motstridiga i fråga om hur mejlen hanterats. Jag tvingas dock konstatera att utredningen här inte gett något säkert svar på den frågan.

text: AA:s begäran om att få ta del av handlingar avsåg mejl som gällde den pågående utredningen. BB:s uppmaning om att radera mejl och andra handlingar som rörde utredningen skickades fyra dagar efter att AA hade fått besked om att vissa mejl som omfattades av hans begäran inte kunde lämnas ut. Uppmaningen var förbehållslös.

text: Det framgår inte av JO:s utredning om BB kände till AA:s begäran att få ta del av handlingar när han skickade uppmaningen. Om B.B:s uppmaning var föranledd av AA:s begäran är det mycket allvarligt. Det finns under alla förhållanden en risk för att en sådan uppmaning ger en bild av att kommunen ville göra sig av med uppgifter som av någon anledning inte skulle komma till allmänhetens kännedom. Detta kan skada förtroendet för kommunen.

text: Enligt kommunens registrator har AA i efterhand fått ta del av de mejl som han begärt ut. Mot bakgrund av utformningen av uppmaningen och mejlet i övrigt fanns det dock en risk för att mejl som omfattades av AA:s begäran skulle raderas eller kastas. Detta skulle ha medfört att en prövning av frågan om utlämnande enligt

text: 6 kap. 3 §

text: OSL blivit meningslös. BB:s uppmaning riskerade också att medföra att kommunen varken kunde fullgöra sin skyldighet att pröva i vilken omfattning de synpunkter som lämnats på rapportutkastet skulle tas om hand för arkivering eller kunde ta ställning till om något av mejlen tillfört ärendet en sakuppgift, och av det skälet utgjorde en allmän handling som skulle arkiveras när ärendet slutbehandlats.

text: BB förtjänar kritik för sitt agerande.

text: Ärendet avslutas.


avgjordAv: Justitieombudsmannen Thomas Norling

nyckelord:
Avsaknad av lagstöd
Barn/ungdom
Tvångsmedel/tvångsåtgärder
Ungdomshem

title: Uttalanden om huruvida Statens institutionsstyrelse har lagligt stöd för att låta intagna som vårdas i enskildhet vistas tillsammans med andra intagna

sammanfattning: JO har under flera år uppmärksammat att Statens institutionsstyrelse (SiS) använder en metod som innebär att myndigheten låter intagna, som är föremål för ett beslut om vård i enskildhet, vistas tillsammans med andra intagna utan att beslutet först upphävs. Metoden, som i det här beslutet benämns utslussning, kan t.ex. innebära att en intagen dagligen och mellan vissa klockslag vistas med andra intagna på en avdelning eller följer med på en dagsutflykt tillsammans med andra som vårdas vid hemmet. Utslussning skiljer sig åt i omfattning och sätt mellan de olika hemmen men tillämpas såväl inom SiS ungdomsvård som inom SiS missbruksvård. I beslutet uttalar sig JO om huruvida det finns rättsliga förutsättningar för SiS att slussa ut intagna från vård i enskildhet utan att beslutet först upphävs. JO konstaterar att ett beslut om vård i enskildhet fattas för att den intagne behöver hindras från att träffa andra som vårdas vid hemmet. JO:s slutsats är att en åtgärd som innebär att den intagne återgår till att vårdas tillsammans med andra intagna inte är tillåten om inte beslutet om vård i enskildhet först upphävs. JO bedömer alltså att SiS saknar lagstöd för den metod som myndigheten har skapat och som i beslutet benämns utslussning från vård i enskildhet. JO skickar en kopia av beslutet till regeringen och Inspektionen för vård och omsorg för kännedom.

text: Bakgrunden till mitt initiativ

text: Jag har under flera år följt hur Statens institutionsstyrelse (SiS) använder den särskilda befogenheten vård i enskildhet i sin verksamhet. Ett beslut om den tvångsåtgärden är i vissa situationer ett nödvändigt steg för att den enskilde ska kunna få den vård som han eller hon behöver. Den innebär i korthet att en intagen på t.ex. ett särskilt ungdomshem får hindras från att träffa andra som vårdas där, om det krävs med hänsyn till hans eller hennes speciella behov av vård eller säkerhet eller säkerheten vid hemmet. Ett beslut om vård i enskildhet ska prövas fortlöpande. Beslutet ska alltid omprövas inom sju dagar från den senaste prövningen.

text: Jag har vid olika tillfällen när jag har besökt SiS särskilda ungdomshem uppmärksammat att de tillfälligt slussar ut barn och unga som vårdas i enskildhet på en avdelning utan att beslutet om vård i enskildhet först upphävs. Jag har kunnat konstatera att tillämpningen skiljer sig åt mellan de olika ungdomshemmen och att utslussning förekommer i olika omfattning på hemmen. Under hösten 2022 granskade jag hur de särskilda ungdomshemmen Hässleholm och Johannisberg tillämpade bl.a. bestämmelserna om vård i enskildhet. Jag noterade då att det i ett beslut om vård i enskildhet hade angetts att utslussning enbart skulle pågå mellan vissa klockslag och att den unge under övrig tid skulle vistas i enskildhet. Det förekom också att den som vårdades i enskildhet slussades ut till avdelningen genom att delta i gemensamma måltider och lektioner i skolan samt att vistelsen tillsammans med andra intagna var villkorad bl.a. genom krav på att den unge hade ett ”schyst” bemötande mot andra och respekterade rutiner och ordningsregler.

text: Företrädare för SiS har i samband med mina granskningar också redovisat olika svar på frågan om vilka lagliga förutsättningar som finns för utslussning under pågående vård i enskildhet.

text: Mot den här bakgrunden beslutade jag den 20 februari 2023 att inom ramen för ett särskilt initiativ granska SiS utslussning av intagna från vård i enskildhet. Undersökningen har omfattat SiS samtliga LVM-hem och särskilda ungdomshem. I det här beslutet kommer jag att uttala mig om huruvida det finns lagligt stöd för de åtgärder som vidtas i form av utslussning, t.ex. att låta en intagen vistas tillsammans med andra intagna på prov, innan ett beslut om vård i enskildhet först upphävs.

text: Utredningen i det här initiativärendet

text: JO begärde att SiS skulle yttra sig och besvara vissa frågor. SiS skulle också ge in exempel på beslut, vårdplaner eller journalanteckningar där det framgick att en intagen slussats ut från vård i enskildhet.

text: SiS yttrade sig, och yttrandet finns tillgängligt i sin helhet hos JO.

text: I det följande kommer jag att i anslutning till mina uttalanden redovisa delar av SiS yttrande. Bestämmelserna om vård i enskildhet har på ett generellt plan

text: Se JO:s inspektionsprotokoll dnr O 18-2022 (det särskilda ungdomshemmet Hässleholm) och dnr O 19-2022 (det särskilda ungdomshemmet Johannisberg). Se t.ex. JO:s inspektionsprotokoll dnr O 19-2022 (det särskilda ungdomshemmet Johannisberg), dnr O 5-2023 (det särskilda ungdomshemmet Nereby) och O 18-2023 (det särskilda ungdomshemmet Brättegården).

text: samma utformning i LVU, LSU och LVM. Mina uttalanden har därför betydelse för den verksamhet som SiS bedriver såväl vid de särskilda ungdomshemmen som vid LVM-hemmen.

text: I beslutet kommer jag att använda begreppet utslussning för samtliga åtgärder och situationer då en intagen, som vårdas i enskildhet, under vissa tider eller tillfällen får vistas tillsammans med andra intagna utan att beslutet om vård i enskildhet först upphävs.

text: Rättsliga utgångspunkter

text: En intagen i ett särskilt ungdomshem eller i ett LVM-hem får, om det krävs med hänsyn till den intagnes speciella behov av vård eller säkerhet eller säkerheten vid hemmet, hindras från att träffa andra som vårdas där. Vård i enskildhet ska vara anpassad efter den intagnes individuella vårdbehov. En fråga om vård i enskildhet ska prövas fortlöpande och alltid omprövas inom sju dagar från senaste prövningen.

text: Vård i enskildhet är en tvångsåtgärd som endast får användas om den står i rimlig proportion till syftet med åtgärden. Om mindre ingripande åtgärder är tillräckliga, ska de användas i stället. Ett beslut om vård i enskildhet förutsätts således gälla under en relativt begränsad period och ska som utgångspunkt vara en tillfällig lösning. Innebörden av det är att en tvångsåtgärd ska ställas i relation till de olägenheter som ingripandet innebär för den enskilde i fråga om bl.a. dennes självbestämmanderätt och integritet. Insatsen ska löpande utvärderas i syfte att ge svar på frågan om den intagne kan få vård under mindre

text: Se

text: 15 d § lagen (1990:52)

text: med särskilda bestämmelser om vård av unga, LVU,

text: 14 a § lagen (1998:603)

text: om verkställighet av sluten ungdomsvård, LSU, och

text: 34 a § lagen (1988:870)

text: om vård av missbrukare i vissa fall, LVM. SiS har i sitt yttrande uppgett att begreppet utslussning inte är ett allmänt vedertaget begrepp inom myndigheten men att det på vissa hem har använts som en samlad beteckning för den situation då en intagen, inom ramen för vård i enskildhet, träffar andra intagna på avdelningen samt deltar i aktiviteter tillsammans med andra intagna som ett led i arbetet med att kunna avsluta vården i enskildhet. Enligt SiS benämner de flesta hem sådana åtgärder som vidtas vid utslussning som ”social färdighetsträning” och det är även det begreppet som SiS använder i sitt yttrande. Benämningen skiljer sig något åt i de tre lagarna och i detta beslut anges därför den gemensamma beteckningen ”intagen”. I

text: 15 d §

text: LVU anges ”den unge”, i 14 a § LSU ”den dömde” och i

text: 34 a §

text: LVM ”den intagne”. Se

text: 15 d §

text: LVU, 14 a § LSU och

text: 34 a §

text: LVM. Se

text: 20 a §

text: LVU, 18 b § LSU och

text: 36 a §

text: LVM. Ordalydelsen skiljer sig något åt i de tre lagarna. I

text: 20 a §

text: LVU anges: ”Särskilda befogenheter enligt… 15 d §… får användas endast om de står i rimlig proportion till syftet med åtgärden. Om mindre ingripande åtgärder är tillräckliga, ska de används”. I 18 b § LSU anges: ”En kontroll- eller tvångsåtgärd enligt denna lag får användas endast om den står i rimlig proportion till syftet med åtgärden”. I

text: 36 a §

text: LVM anges: ”Tvångsåtgärder enligt 32–35 §§ får användas endast om de står i rimlig proportion till syftet med åtgärden. Är mindre ingripande åtgärder tillräckliga, skall de användas”.

text: ingripande former och därmed återgå till att vårdas tillsammans med andra intagna. Vården i enskildhet ska i så fall upphöra.

text: SiS beslut som gäller vård i enskildhet kan överklagas till allmän förvaltningsdomstol.

text: Bakgrunden till bestämmelserna om vård i enskildhet är att JO i ett ärende granskade ett ungdomshem där ungdomar i två fall hade hållits inlåsta tillsammans med enbart personal. JO konstaterade att ungdomarna i praktiken hade hindrats från att fritt umgås med andra intagna och att det inte var fråga om en tillfällig åtgärd som hade föranletts uteslutande av praktiska omständigheter. Enligt JO hade ungdomarna varit föremål för avskiljande trots att det inte fanns lagstöd för det.

text: Efter JO:s beslut såg SiS ett fortsatt behov av att i vissa speciella situationer kunna ge en intagen vård under förhållanden som innebar att hans eller hennes kontakter med andra intagna begränsades utan att det för den sakens skull fanns skäl för avskiljande. I juni 2002 föreslog därför myndigheten i en skrivelse till regeringen att det i LVU, LSU och LVM skulle införas regler som gjorde det möjligt att, om det var särskilt påkallat med hänsyn till den intagnes behandling, säkerhet eller övriga intagnas säkerhet, vårda en intagen under förhållanden som innebar att han eller hon förhindrades att träffa andra intagna förutsatt att den intagne inte hölls inlåst ensam. Begreppet avskiljande skulle reserveras för sådana situationer då en intagen vårdades inlåst ensam.

text: Regeringen föreslog att bestämmelserna om vård i enskildhet skulle genomföras och anförde i propositionen bl.a. följande. En del klienter inom SiS kan inte, i vart fall inte utan avbrott, vistas i grupp och det förekommer fall, särskilt inom ungdomsvården, där intagna under perioder över huvud taget inte kan vistas tillsammans med andra intagna. Åtgärden anses nödvändig för att förhindra att den intagne själv eller andra intagna kommer till skada men också av vårdskäl. Även rena vårdskäl kan tala för att en intagen under en begränsad tid ska få vistas enbart tillsammans med personal. Det kan t.ex. handla om klienter som av behandlingsskäl måste knyta an till personalen innan han eller hon förmår att vara tillsammans med andra intagna. Vidare kan det röra sig om narkotikapåverkade klienter som i ett inledningsskede, ofta i samband med avgiftning, inte bör vistas tillsammans med andra intagna men där det inte finns

text: Se

text: 20 a §

text: LVU, 18 b § LSU och

text: 36 a §

text: LVM samt JO:s beslut den 21 november 2022, dnr

text: . Se

text: 42 §

text: LVU, 23 § LSU och

text: 44 §

text: LVM. Se JO 2002/03 s. 222, dnr

text: . Se SiS skrivelse Begreppet vård i avskildhet vid vård i särskilda ungdomshem och LVM-hem. Behov av lagändring med anledning av ett JO-beslut (SiS dnr 101-565-2002 och regeringens dnr S2002/5228/ST).

text: förutsättningar för avskiljande. De föreslagna bestämmelserna om vård i enskildhet ska skilja sig mot avskiljande på avgörande punkter. För det första ska vård i enskildhet svara mot ett väl definierat vårdbehov hos den enskilde klienten och, för det andra, inte uppträda akut utan kunna förutses. Vård i enskildhet ska också innebära att den intagne ständigt vistas med personal.

text: Frågan om en intagen kan vårdas tillsammans med andra intagna, t.ex. genom olika former av utslussningsåtgärder, utan att beslutet om vård i enskildhet först upphävs, berördes inte i propositionen.

text: För att förtydliga att vården i enskildhet ska ha ett tydligt syfte och innehåll lades ett nytt stycke in i respektive bestämmelse om att vård i enskildhet ska vara anpassad efter den intagnes individuella vårdbehov. Det framgår inte av förarbetena till den ändringen av bestämmelserna hur det är tänkt att vården i enskildhet ska utformas och om sådan vård kan förenas med vistelse tillsammans med andra intagna utan att beslutet först upphävs.

text: Bedömning

text: SiS utslussning från vård i enskildhet SiS har i sitt yttrande till JO redovisat hur utslussning från vård i enskildhet kan gå till. Enligt SiS uppfattning är utslussning en åtgärd som sker inom ramen för vård i enskildhet och som praktiskt taget innebär att ett beslut om det verkställs. Åtgärden kan i vissa fall medföra att den intagne vårdas såväl enskilt som tillsammans med andra intagna under en och samma dag utan att myndighetens beslut om vård i enskildhet först upphävs. En intagen som vårdas i enskildhet kan också delta i skolgång och behandlingsaktiviteter tillsammans med andra intagna. Enligt SiS varierar förekomsten av utslussningsåtgärderna över tid och beroende på de intagnas vårdbehov. I de fall då en enskild bedöms ha behov av utslussning påbörjas aktiviteterna så snart det är möjligt och t.ex. när en intagen har nya färdigheter som han eller hon kan öva på i grupp. I regel gör SiS en planering för återgång till gemensamhet tillsammans med den intagne och återgången inleds exempelvis med att han eller hon ska äta middag på avdelningen eller delta i en fysisk aktivitet.

text: Utslussning är enligt SiS mer vanligt förekommande inom ungdomsvården än missbruksvården. I sitt yttrande har SiS bedömt att det beror på att de som är intagna med stöd av LVM i större utsträckning vårdas i enskildhet på grund av säkerhetsskäl eller andra anledningar av mer tillfällig natur, t.ex. alkohol- eller drogpåverkan. Enligt SiS kan utslussning från vård i enskildhet i större utsträckning vara motiverad som metod i de hem som exempelvis vårdar en

text: Se

text: prop. 2002/03:53 s. 97

text: f. Se

text: 15 d § andra stycket

text: LVU, 14 § andra stycket LSU,

text: 34 a § andra stycket

text: LVM och

text: prop. 2017/18:169 s. 73

text: f.

text: målgrupp med självskadeproblematik eller stora sociala svårigheter i kombination med neuropsykiatriska funktionsnedsättningar eller psykisk ohälsa.

text: SiS har i sitt yttrande redovisat att de flesta hem har tillämpat utslussning inom ramen för vård i enskildhet under de senaste fem till tio åren. Några hem har dock tillämpat utslussning under en längre tid än så. Metoden kan därför sägas vara vedertagen på myndigheten. Det har i vart fall inte framkommit att den är ifrågasatt av hemmen.

text: Av några av de beslut och journaler som SiS har lämnat in till JO som exempel på ärenden där en intagen har slussats ut från vård i enskildhet framgår bl.a. följande.

text: I ett ärende fick en flicka vistas på avdelningen enligt ett kontrakt som hon skulle följa. Efter en period utökades tiden på avdelningen på så sätt att flickan bl.a. fick vara där under hela dagar och även kvällstid. Utslussningen avbröts efter några dagar på grund av att flickan hade uppträtt våldsamt. Efter en tid återupptogs utslussningen och avdelningstiden utökades därefter vid några tillfällen. En annan flicka skulle påbörja en utslussning med möjlighet att vistas på avdelningen mellan kl.10.00 och kl.15.00 enligt ett kontrakt som hon skulle följa. Tiden utökades efter drygt en vecka till att flickan fick vistas på avdelningen mellan kl. 09.30 och kl.17.30 varje dag. Efter en tid behövde flickan åter vårdas i enskildhet utan tid på avdelningen eftersom hon hade varit utagerande och inte följt kontraktet. Flickan återgick därefter till att vistas på avdelningen under vissa tider. Under vården i enskildhet deltog hon i utflykter tillsammans med andra intagna och besökte då bl.a. en nöjespark. I två av de ärenden som SiS lämnade in som exempel till JO hade flickorna vårdats i enskildhet med utslussning i ungefär tre månader.

text: SiS har i sitt yttrande till JO redovisat att det finns flera fördelar med utslussning. Myndigheten har t.ex. angett att åtgärden ger den intagne möjlighet att successivt pröva en miljö som han eller hon tidigare inte har klarat av, och att den intagne kan träna på det sociala samspelet. Jag har inte anledning att ifrågasätta att det förhåller sig på det sättet, men det är enligt min mening inte givet att alla intagna som är föremål för utslussning ser fördelar med metoden. I vissa fall, som i exemplen ovan, har SiS ålagt den intagne att följa ett visst kontrakt som har styrt utslussningen, och det har även förekommit att SiS har satt upp villkor som den intagne måste leva upp till för att få vistas tillsammans med andra intagna. Sådana åtgärder riskerar att uppfattas som att ansvaret för vården helt ligger på den intagne, vilket givetvis inte är ett krav som SiS kan

text: Se även JO:s inspektionsprotokoll dnr O 18-2022 (det särskilda ungdomshemmet Hässleholm) i vilket det finns flera exempel redovisade på hur SiS där har använt utslussning som metod, se särskilt s. 6, 14 och 15.

text: ställa. Det kan därtill inte uteslutas att utslussningen leder till att intagna vårdas i enskildhet under längre tid än vad som annars hade varit nödvändigt därför att utslussningen kanske inte leder till det avsedda resultatet. Min uppfattning är vidare att SiS synes ha godtagit utslussning som metod utan att först reflektera över om åtgärden verkligen kan sägas ha till enda uppgift att verkställa ett beslut om vård i enskildhet. Det är inte främmande för mig att se utslussning som en av SiS skapad vårdmetod vid sidan av den särskilda befogenheten vård i enskildhet.

text: Utifrån det synsätt som SiS har på utslussning vill jag även tillägga att vård i enskildhet, som jag har redovisat ovan, endast får användas om åtgärden står i rimlig proportion till syftet med den. Innebörden av detta är att vården i enskildhet ska ställas i relation till de olägenheter som ingripandet innebär för den intagne ifråga om bl.a. hans eller hennes självbestämmande och integritet. Det betyder att tvångsåtgärden ska stå i rimlig proportion till vad som står att vinna med åtgärden och den nytta som åtgärden kan ha för den intagne. Enligt min uppfattning kan det ifrågasättas om inte de lättnader i vården i enskildhet som utslussningen de facto måste anses medföra, egentligen innebär att beslutet om vård i enskildhet är en allt för ingripande åtgärd i det enskilda fallet. En konsekvens av det är i så fall att SiS skulle sakna rättsliga förutsättningar för att fatta ett beslut om vård i enskildhet. Mot SiS resonemang kan invändas att proportionalitetsprincipen snarast utgör ett hinder mot vård i enskildhet när utslussning används som metod, men också ger ett skydd för den enskilde mot att den metoden används på det sätt som sker nu.

text: Med detta sagt övergår jag till att redogöra för hur jag ser på de rättsliga förutsättningarna för SiS att på det sätt som sker använda utslussning som metod.

text: Det saknas lagligt stöd för SiS att låta intagna vistas tillsammans med andra intagna utan att beslutet om vård i enskildhet först upphävs I

text: 1 kap. 1 § tredje stycket regeringsformen

text: föreskrivs att den offentliga makten utövas under lagarna. Bestämmelsen ger uttryck för den s.k. legalitetsprincipen och innebär att en myndighet endast får vidta åtgärder som har stöd i rättsordningen. Principen är inte enhetligt definierad men brukar vanligtvis uppfattas som ett krav på att ingripanden mot enskilda ska ha ett klart författningsstöd. Förvaltningen ska vara normbunden och inte godtycklig. Legalitetsprincipen kommer även till uttryck i

text: 5 § förvaltningslagen (2017:900)

text: och gäller för all verksamhet hos en myndighet, dvs. för såväl handläggning och beslutsfattande i enskilda ärenden som s.k. faktiskt handlande.

text: Prop. 2004/05:123 s. 59

text: f.

text: Prop. 2016/17:180 s. 57

text: f.

text: Som nämnts har SiS i sitt yttrande till JO uppgett att samtliga aktiviteter som en intagen får delta i under pågående vård i enskildhet är en del av behandlingen och en del av verkställigheten av beslutet. Enligt SiS ger regleringen om vård i enskildhet stöd för att låta styrda aktiviteter i grupp utgöra en del av den behandling som bedrivs inom vårdformen, under förutsättning att de rättsliga förutsättningarna för den är uppfyllda.

text: Som bestämmelserna om vård i enskildhet är utformade i LVU, LSU och LVM ges SiS förutsättningar att under en begränsad tid placera en intagen så att han eller hon hindras från att träffa andra intagna. Det förhållandet att vårdformen benämns vård i enskildhet kan enligt min mening inte förstås på annat sätt än att det är just möjligheten till vård utan kontakt med andra intagna som avses. Den förståelsen av regleringen motsägs i vart fall inte av bestämmelsernas ordalydelse. Det var också sådan vård som motiverade att bestämmelserna infördes. I förarbetena till bestämmelserna har lagstiftaren samtidigt uttalat att vårdformen gör det möjligt att vårda en intagen under förhållanden som innebär att han eller hon inte fritt får umgås med andra intagna. Lagtexten är dock inte formulerad på det sättet, och i förarbetena har lagstiftaren framhållit att vård i enskildhet innebär att den intagne under en begränsad tid ska få vistas enbart tillsammans med personal.

text: Utslussningen innebär att SiS i olika omfattning låter en intagen vistas tillsammans med andra intagna trots att det samtidigt finns ett beslut med innebörden att den intagnes vårdbehov eller säkerhetsskäl kräver att han eller hon hindras just från att träffa andra intagna. Min slutsats är att det med hänsyn till bestämmelsernas utformning och hur den särskilda befogenheten beskrivs i förarbetena inte finns utrymme för SiS att vidta sådana åtgärder utan att beslutet om vård i enskildhet först upphävs.

text: Jag vill vidare framhålla att det kan sättas ifråga om inte redan åtgärden att låta den intagne vistas tillsammans med andra intagna, t.ex. genom att gå ut på avdelningen, medför att beslutet om vård i enskildhet de facto upphävs. Det eftersom beslutet i sig förutsätter att den intagne hindras från att träffa andra som vårdas vid hemmet och att hindret upphör genom utslussningen.

text: Min slutsats är mot bakgrund av det ovan anförda att en åtgärd som innebär att den intagne återgår till att vårdas tillsammans med andra intagna inte är tillåten om inte beslutet om vård i enskildhet först upphävs. Jag bedömer alltså att SiS saknar lagstöd för den metod som myndigheten har skapat och som i det här beslutet benämns utslussning från vård i enskildhet.

text: Prop. 2002/03:53 s. 97

text: f.

text: I SiS förslag om lagändring, som jag har redovisat ovan, anförde myndigheten att de intagna som under en period vårdas i enskildhet i möjligaste mån skulle få delta i de dagliga aktiviteter som förekommer och detta tillsammans med övriga klienter. Även jag har tidigare uttalat att personalen vid ett hem ska se till att en intagen som vårdas i enskildhet i så stor utsträckning som det är möjligt och lämpligt ges tillfälle att vistas tillsammans med andra som vårdas vid hemmet, t.ex. genom att delta i de gemensamma aktiviteter som ordnas. Det beslutet rörde emellertid en mycket allvarlig situation inom ett av SiS särskilda ungdomshem där en flicka som hade vårdats i enskildhet i nästan åtta månader i sträck tog sitt liv. Det jag uttalade mig om i det beslutet rörde frågor om huruvida SiS brustit i sin uppsikt över flickan och om hemmet åsidosatt bestämmelserna om vård i enskildhet genom att lämna henne ensam i den del av hemmet där hon var placerad. Jag vill i det sammanhang som nu är aktuellt understryka att de uttalanden som jag gjorde i det beslutet handlade om hur SiS borde ha agerat i den mycket speciella situationen som jag då granskade. Det var alltså fråga om att SiS hade behövt överväga åtgärder föranledda av helt andra omständigheter än de förhållanden som jag har förstått finns när SiS i det enskilda fallet använder utslussning som metod.

text: Det är naturligtvis av yttersta vikt att SiS motverkar risken för att den som vårdas i enskildhet isolerar sig. Det innebär bl.a. att SiS personal kan behöva frångå den enskildes önskemål om att bli lämnad i fred och att motivera honom eller henne till att ha kontakt med andra och skapa förutsättningar för det. För att det ska finnas förutsättningar för att återigen vårdas tillsammans med andra intagna måste dock SiS bedöma att det är möjligt, dvs. att det inte längre finns behov av att hindra den intagne från att träffa andra intagna. Beslutet om vård i enskildhet ska i en sådan situation upphävas. Om SiS därefter bedömer att omständigheterna kräver att den intagne ånyo måste hindras från att träffa andra som vårdas vid hemmet och de formella förutsättningarna för det är uppfyllda får myndigheten fatta ett nytt beslut om den saken. I det här sammanhanget måste jag också påminna om att utgångspunkten för ett beslut om vård i enskildhet alltid är att vården ska bedrivas så att den intagne så snart det är möjligt kan återgå till att vårdas tillsammans med andra intagna. I SiS ansvar ingår därför att kontinuerligt överväga om vården i enskildhet behövs.

text: Se SiS skrivelse Begreppet vård i avskildhet vid vård i särskilda ungdomshem och LVM-hem. Behov av lagändring med anledning av ett JO-beslut, s. 9. JO 2019/20 s. 502, dnr

text: . Se

text: 15 d §

text: LVU, 14 a § LSU och

text: 34 a §

text: LVM men också t.ex. JO:s beslut den 21 november 2022, dnr

text: och JO:s inspektionsprotokoll dnr O 20-2023 (det särskilda ungdomshemmet Rebecka).

text: Avslutning

text: Jag har i det här beslutet kommit fram till att det inte finns lagligt stöd för SiS att inom ramen för vård i enskildhet låta intagna vistas tillsammans med andra intagna utan att beslutet om den särskilda befogenheten först upphävs. SiS ståndpunkt är att utslussningen i vissa fall kan underlätta för en intagen att vänja sig vid att träffa andra och att det kan medföra en lättnad i det tvång som ett beslut om vård i enskildhet innebär för den enskilde. Jag har inte någon anledning att ifrågasätta att det förhåller sig på det sättet och det är naturligtvis angeläget att motverka risken för isolering och att motivera intagna att kunna återgå till att vårdas tillsammans med andra intagna. Huruvida vårdformen vård i enskildhet också bör kunna innebära att en intagen i viss utsträckning och på visst sätt tillåts att vistas tillsammans med andra intagna utan att beslutet först upphävs, eller om det behövs någon annan åtgärd för att tillgodose det behov som SiS anser finns i det här sammanhanget, kräver noggranna överväganden som ligger utanför min granskning i det här ärendet. Jag finner däremot skäl att skicka en kopia av det här beslutet till regeringen och Inspektionen för vård och omsorg (IVO) för kännedom.

text: Ärendet avslutas.

text: Beslutet har fattats av JO Thomas Norling. Dokumentet har fastställts digitalt och har ingen underskrift.

text: Rättssakkunniga Maria Karlströms har föredragit ärendet och seniora rättssakkunniga Eric Wahlberg har deltagit i beredningen.


avgjordAv: Hans-Gunnar Axberger

title: Anmälan mot Skatteverket angående användandet av felaktiga adressuppgifter

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO framförde AA klagomål mot bl.a. Skatteverket. Hon anförde i huvudsak följande.

text: Hennes son, BB, är utflyttad till Thailand. År 2005 blev han felaktigt påförd skatt. I ett brevsvar till Skatteverket samma år uppgav han en ny adress i Thailand, för säkerhets skull på två ställen. Skatten undanröjdes och han var säker på att Skatteverket hade förstått var han bodde. Den 22 november 2008 tömde Kronofogdemyndigheten hans två transaktionskonton hos Swedbank. Hon kontaktade Skatteverket som upplyste henne om att sonen hade en skatteskuld. Det visade sig att Skatteverket bara hade skickat vanliga brev till sonen och inte till hans nya, tydligt uppgivna adress. Skatteverket hade inte heller försökt söka honom genom hans familj i Sverige. De bör få skadestånd för de kostnader och problem som detta medfört.

text: Utredning

text: JO hämtade in handlingar och muntliga upplysningar från Skatteverket. Skatteverket anmodades därefter att göra en utredning och yttra sig över vad som anförts i anmälan om att verket vid handläggningen av de aktuella taxeringsärendena inte använt den adress som BB uppgett i det tidigare ärendet.

text: I ett yttrande den 25 september 2009 anförde Skatteverket i huvudsak följande.

text: Rättslig reglering

text: – – – Av

text: och

text: 27 §§

text: folkbokföringslagen

text: följer att den som flyttat, senast inom en vecka, ska anmäla detta till Skatteverket eller Försäkringskassan. Den som har utvandrat och ändrat sin adress i utlandet bör, bl.a. för tillvaratagandet av rätten att som svensk medborgare delta i val, skriftligen begära adressändring så att ändringen kan registreras i folkbokföringsdatabasen.

text: Skatteverkets bedömning

text: Inom beskattningsverksamheten hämtas uppgift om adress i huvudsak från basregistret (skatteregistret). Som stöd för både beskattning och folkbokföring tjänar

text: folkbokföringsregistret. Av bl.a. sekretesshänsyn exporteras inte uppgifter om adresser eller adressändringar som kommer in i beskattningsverksamheten automatiskt över till folkbokföringsregistret medan uppgifter inkomna och registrerade i folkbokföringsregistret löpande förs över till basregistret. Sedan den 1 maj 2001 har Skatteverket uppgift om att BB har viss adress i Thailand (428 SOI LYAT-MOO M9, Central Pattaya Rd. 20260 Chonburi, Thailand = adress 1). BB har i samband med taxeringsåtgärderna avseende taxeringen 2005 lämnat uppgift om en ny adress i Thailand (244 21 M9, Central Pattaya Rd. Nongprue Banglamung, 202 60 Chonburi, Thailand = adress 2). Trots detta har adress 1 använts vid försök att ta kontakt med BB i efterföljande taxeringsärenden. Detta beror på att BB:s adress i folkbokföringsregistret och i skatteregistret var adress 1. Först den 12 december 2008 fördes adress 2 in i folkbokföringsregistret och som en följd därav in i skatteregistret. Fråga är således om en uppgift som lämnats i ett beskattningsärende ska läggas till grund för ett nytt folkbokföringsärende. Dessa verksamheter bedrivs inom Skatteverket som två skilda verksamhetsgrenar. Detta medför att verksamheterna i stort sett är fristående och åtskilda från varandra. Några uttryckliga regler för den uppkomna situationen finns inte. Skatteverket är dock medvetet om att det finns ett problem och arbetar för att försöka minska omfattningen av problemet. Med verkan från ingången av 2002 gällde ett internt, på Skatteverksnivå, framtaget dokument benämnt ”Arbetsyta adress/firma, Registrering av adress”, där skattekontoren uppmärksammas på vikten av att postadress för bl.a. fysiska utvandrade personer som är svenska medborgare ändras via folkbokföringen. Vidare kan nämnas att problemet med felkällorna vid adressändringar och registreringar i basregistret och folkbokföringsregistret uppmärksammats genom ett omfattande registervårdsprojekt som pågick under år 2006. Här undersöktes hur registreringsvården och dess förutsättningar såg ut i verkets Stockholmsregion resp. i Västra regionen, med åtföljande rapport. Rapporten fick bl.a. den effekten att de adressändringar med kopplingar till utlandet som kunde aktualiseras via olika informationsflöden, bl.a. via uppgifter i deklarationer, koncentrerades till handläggning på Skattekontoret Skellefteå från ingången av 2007. Sedan i vart fall år 2007 har Skatteverket utformat en mall på riksnivå som ska underlätta olika skattemässiga hanteringsåtgärder. I årets version lyfter dokumentet: ”Riksgemensam beredningsmall för RODE-registrering av inkomstdeklarationer 2009” bl.a. fram att rutiner och hanteringsåtgärder, avseende ärenden som inte avser årlig taxering, såsom begäran om omprövning, förtidsåterbetalning, anmälan bankkonto, adressändring eller upplysning om felaktigt momskonto ska bestämmas på respektive region/kontor. Med detta vill Skatteverket hävda att verket sedan flera år tillbaka gör påtagliga ansträngningar att öka samspelet och utbytet av uppgifter mellan folkbokföringen och beskattningsverksamheten med bibehållande av nödvändigt sekretesskydd. Ur den enskildes perspektiv är det naturligt att förvänta sig att frågor av detta slag fungerar utan problem. Skatteverket beklagar att så inte blev fallet den här gången.

text: Skatteverket bifogade till remissvaret en redogörelse för handläggningen av taxeringsärendena som verkets norra region hade lämnat. Av redogörelsen framgick bl.a. att ett övervägande gällande 2008 års taxering hade skickats till BB men kommit i retur till verket. Därefter hade verket fattat beslut om skönstaxering. De taxeringar som verket hade beslutat om för taxeringsåren 2005, 2007 och 2008 undanröjdes efter omprövning den 11 december 2008.

text: AA kommenterade remissvaret.

text: Bedömning

text: Bakgrunden till detta ärende är följande. I mitten av 1990-talet lämnade BB Sverige för att bosätta sig utomlands, närmare bestämt i Thailand. Hos Skatteverket (såväl inom folkbokföringen som inom beskattningsverksamheten) fanns sedan 2001 en viss adress registrerad, nämligen den som Skatteverket i sitt yttrande till JO kallar Adress 1. I januari 2005 ansökte BB hos Skatteverket om särskild inkomstskatt för utomlands bosatta. I ansökan och i ett senare avgivet kommuniceringssvar uppgav han emellertid en annan adress, av Skatteverket kallad Adress 2. Han uppgav vidare bl.a. att han hade flyttat sin verksamhet ”ett hundratal meter”. I det ärendet använde Skatteverket den nya adressuppgiften för kommunicering, medan beslutet ställdes till den äldre adressen. Den nya adressuppgiften infördes inte i något av de register som verket förfogar över.

text: Den fråga som är föremål för JO:s utredning och prövning är anledningen till att Skatteverket i de senare uppkomna taxeringsärendena (jämte betalningskrav) inte använde den adress som BB uppgav i ärendet från 2005.

text: Här bör inskjutas, att det inte finns någon föreskrift som anger att en person som är bosatt utomlands är skyldig att lämna uppgift om eventuella adressändringar till Skatteverkets folkbokföringsregister. De rutiner som gäller för detta har i stället sin främsta bakgrund i den enskildes intresse av att alltjämt vara upptagen i röstlängden. Utgångspunkten är således att det i normalfallet ankommer på den enskilde att själv anmäla adressändring. Det finns särskilda blanketter för ändamålet.

text: När det gäller taxeringsärendena hade den handläggande tjänstemannen uppenbarligen inte tillgång till eller kännedom om den adressuppgift som BB hade lämnat i ärendet om särskild inkomstskatt för utomlands bosatta. Verket skickade därmed förelägganden och överväganden om beslut till den adress som fanns i såväl folkbokförings- som basregistret, dvs. den äldre adressen. Normalt torde en myndighet kunna utgå från att handlingar som inte kommer i retur har nått adressaten. I detta fall kom emellertid det övervägande som verket skickade avseende 2008 års taxering i retur till Skatteverket. I det läget får Skatteverket anses ha haft anledning att efterforska BB:s adress. Såvitt framkommit vidtogs inte några sådana efterforskningsåtgärder. För denna brist kan Skatteverket inte undgå kritik.

text: Vad som i övrigt har förekommit i ärendet föranleder inget uttalande från JO:s sida.

text: Upplysningsvis kan nämnas att JO inte är behörig att pröva frågor om skadestånd.