title: Klagomål mot Uppsala universitet; fråga om regeringsformens förbud mot repressalier har åsidosatts

text: Justitiekanslern gör vissa uttalanden om innebörden av det repressalieförbud som anses följa av

text: 2 kap. 1 § regeringsformen

text: Ärendet

text: Bakgrund

text: A.A hade under åren 2010–2013 en doktorandanställning på Uppsala universitet vid institutionen för X.X, som hör till den X.X. Därefter var hon knuten till institutionen som aktiv doktorand med individuell studieplan fram till sin disputation i maj 2015. Från och med juni 2015 hade hon inte någon fortsatt anställning på universitetet.

text: B.B är prefekt på institutionen för X.X. Hon var under perioden januari 2010 – januari 2015 biträdande handledare åt A.A.

text: I slutet av år 2015 uppstod en konflikt mellan A.A och B.B. Ett skäl till detta ska ha varit att A.A kritiserade B.B för vetenskaplig oredlighet för att hon på sin heA.Aida länkat till A.As forskningsarbeten och hävdat att hon varit delaktig i arbetena. B.B delade inte A.As uppfattning, men tog så småningom bort länkarna från sin heA.Aida. Någon anmälan om vetenskaplig oredlighet gjordes inte.

text: Den 1 februari 2016 ägde viss e-postkommunikation rum mellan A.A och B.B. Anledningen var att A.A begärde ett intyg för en ansökan om internationell postdok. Detta framgick i ett e-postmeddelande från A.A till B.B kl. 02.58. Senare samma dag, kl. 11.06, skickade A.A ytterligare ett e-postmeddelande med önskemål om att intyget skulle skickas till henne senast kl. 15.00 samma dag. Skälet sades vara att ansökan skulle ges in vid fyratiden. B.B skickade ett svar med anledning av meddelandena. Svaret, som skickades kl. 15.24, hade följande lydelse.

text: Jag kan inte godkänna ditt postdocprojekt av flera skäl. VRs postdoctjänster ger inte full finansiering utan förväntar sig en medfinansiering av institutionen, framför allt för de(t) år den sökande vistas på sin heminstitution. Någon projektbudget har du inte bifogat så jag vet inte vad medfinansieringsbeloppet exakt skulle hamna på, men det brukar handla om flera hundra tusen kronor årligen. Med anledning av de tidigare allvarliga arbetsmiljöproblem som har uppstått och som jag påpekat – senast i höstas – kan jag inte prioritera och bevilja din ansökan.

text: Därefter skickade A.A ytterligare ett e-postmeddelande med följande innehåll.

text: Detta var inte för en VR ansökan. Jag tycker att VRs postdoktjänster täcker dessa kostnader. Men jag är inte säker, jag ska utreda detta. Om det är så, betyder detta att ingen på institutionen får ansöka för internationell postdok framöver? Eller bara jag?

text: B.B svarade i ett e-postmeddelande enligt följande.

text: Generellt gäller att när man ansöker hos institutionen om att få placera projekt på institutionen måste man först ange vad ansökan gäller och bidragsgivarens villkor för projektet, utarbeta en budget som X hjälper till med och informera prefekt om ansökans innehåll. Därefter fattar prefekt beslut om projektet kan godkännas beroende på finansiärens medfinansieringskrav, villkor, institutionens behov och möjligheter, etc. Det är bra att göra detta i god tid för att vi hinner handlägga ärendet.

text: När det gäller ditt särskilda ärende hänvisar jag till de arbetsmiljöproblem som jag påpekat i samband med vår diskussion i höstas. Risken för fortsatta problem är mycket stor och jag kan inte bevilja din ansökan.

text: Klagomålet och utredningen

text: I en anmälan till Justitiekanslern den 20 september 2016 begärde organisationen Academic Rights Watch att Justitiekanslern skulle inleda förundersökning för att utreda om B.B, med anledning av den kritik som A.A hade riktat henne, gjort sig skyldig till en otillåten repressalie.

text: Justitiekanslern beslutade den 25 oktober 2016 att inte inleda förundersökning, men att inom ramen för sitt tillsynsuppdrag utreda om B.Bs agerande kunde anses stå i strid med den rätt att fritt uttrycka sig och det allmänna förbud mot repressalier som anses följa av

text: regeringsformen

text: (RF). Vidare beslutade Justitiekanslern att utreda om B.Bs agerande uppfyller RF:s krav på saklighet och opartiskhet. Mot den bakgrunden inhämtades ett yttrande från Uppsala universitet.

text: Universitetet har, genom prorektor A.M, anfört bl.a. följande angående frågan om det allmänna repressalieförbudet har överträtts.

text: […] B.B [har] inte förbjudit A.A att söka forskningsmedel, eller på annat sätt motarbetat A.As möjligheter att ansöka. A.A lämnade in den i ärendet aktuella begäran om intyg för postdoc-ansökan samma dag som hon ville få det aktuella intyget. Det var vidare något oklart vad det var begäran gällde och det fanns inget underlag bifogat till hennes begäran. B.B tolkade det som att begäran skulle ses som en ansökan som skulle behandlas enligt, vid institutionen, normala rutiner.

text: A.A hade inte lämnat något underlag för ansökan och det fanns således inte något material att ta ställning till och inte heller möjlighet att diskutera med övriga som normalt sett hjälper till i beredningen av dessa ärenden. A.A har tidigare lämnat in ansökningar utifrån gällande rutiner och känner till hur det ska gå till. B.B ville ändå svara A.A så snart som möjligt eftersom A.A, i en kompletterande e-post, angett att hon behövde få svar inom fyra timmar. B.B svarade då med bl.a. hänvisningar till vad som krävs för att institutionen ska kunna ta ställning till en postdoc-ansökan men även med att hänvisa till arbetsmiljöproblem som varit. Med hänvisningen menade B.B att det kunde anses olämpligt att hon fortsättningsvis skulle handlägga A.As frågor. Formuleringarna i B.Bs e-postsvar kan, tagna ur sitt sammanhang, felaktigt tolkas som att A.A inte kunde få sin ansökan beviljad på grund av tidigare arbetsmiljöproblem.

text: Det fanns dock inte någon möjlighet att, i det läget, godkänna ansökan, eftersom det inte fanns någon fullständig ansökan att ta ställning till. Det framgår också att det krävdes mer information och underlag från A.As sida. B.B lämnade därefter över hanteringen av frågor från A.A till den biträdande prefekten som även han lämnade information om vad som krävs av en ansökan. A.A fick också svar från utbildningsledaren angående ansökningar.

text: Som framgår av yttrandena har hanteringen av A.As begäran om postdoc-intyg inte berott på den tidigare arbetsrelationen mellan B.B och A.A utan hanterats utifrån de rutiner som finns vid institutionen/universitetet. Åtgärderna har alltså inte varit ägnade att inskränka A.As rätt att uttrycka sig fritt eller vara någon form av repressalie på grund av vad hon uttryckt eller kunnat uttrycka.

text: Angående frågan om de åtgärder som B.B har vidtagit rörande A.A uppfyller kraven på saklighet och opartiskhet enligt

text: 1 kap. 9 §

text: RF har prorektor anfört följande.

text: A.A har själv vänt sig direkt till B.B med sin fråga. Hon ville ha svar inom bara några timmar. B.B, som var på tjänsteresa, gjorde bedömningen att A.A behövde få ett snabbt svar och alternativet var i det läget bara att hon själv svarade. Hon hänvisade i sitt svar till att det krävdes mer underlag och att det kunde anses olämpligt att hon själv handlade A.As ansökan mot bakgrund av det som varit. När B.B kom tillbaka till sin arbetsplats såg hon till att ordna att den biträdande prefekten fick ansvar för att handlägga A.As ansökan. […]

text: B.B hade inte möjlighet att hantera och godkänna ansökan eftersom det inte fanns något underlag att bedöma. Därför krävdes det kompletteringar från A.As sida och i den fortsatta kommunikationen från institutionen gavs ytterligare information om det till henne. Eftersom det kunde anses olämpligt att B.B skulle hantera ärenden gällande A.A såg hon, i samarbete med institution och fakultet, till att den biträdande prefekten fick detta ansvar.

text: Åtgärderna som har vidtagits har varit de enda aktuella åtgärder som har kunnat vidtas med anledning av A.As begäran. De kan inte anses vara oproportionerliga.

text: Rektor anser inte att någon åtgärd som vidtagits mot A.A kan anses strida mot kraven på saklighet och opartiskhet i

text: regeringsformen

text: I övrigt har universitetet hänvisat till ett yttrande från B.B, där hon angett bl.a. följande.

text: […] Institutionen kräver att de som ämnar söka projekt ska kontakta prefekt och ekonomiadministratör i god tid innan man önskar lämna in en ansökan. Att inte ge någon information om ansökan och begära påskrift inom fyra timmar samma dag av prefekt är inte godtagbart enligt institutionens policy. A.A har varit verksam vid institutionen sedan 2009 fram till juni 2015 och ska ha känt till dessa krav. Vid den aktuella tidpunkten var inte A.A anställd vid institutionen. Men beskrivningen om handläggning av planerade ansökningar har stått i institutionens årligt uppdaterade verksamhetsplaner sedan 2010. Verksamhetsplanen distribueras varje år till alla verksamma på institutionen. Information har också getts muntligen på personalmöten. […]

text: Med det sista stycket (i det sista e-postmeddelandet den 1 februari 2016; Justitiekanslerns anmärkning ) menade jag inte att jag inte kan bevilja den aktuella ansökan (som jag inte kunde ta ställning till p.g.a. avsaknad av underlag) utan att ärendet kräver vidare hantering och utredning för framtida ansökningar samt att dessa inte kommer att handläggas av mig med hänvisning till arbetsmiljöproblemen. Efter att jag skickat mitt svar till A.A skickade jag hela e-postkorrespondensen till dekanus samt biträdande prefekt samma eftermiddag. I ett telefonsamtal med dekanus dagen därpå enades vi om att ha ett möte om det inträffade direkt efter min tjänsteresa. Jag framförde att jag inte ville fatta beslut i ärenden som rör A.A. XX och biträdande prefekt enades om att biträdande prefekt skulle fatta beslut rörande A.A och så skedde också. Därefter har jag inte haft någon kontakt med A.A om framtida ansökningar och har inte känt till A.A:s planer gällande detta.

text: Academic Rights Watch har kommit in med synpunkter på universitetets yttranden och anfört bl.a. att B.Bs svar har lämnats med utgångspunkten att det var fråga om en postdok-utlysning från Vetenskapsrådet, att det inte krävdes någon budget för sådana projekt och att detta var något som B.B var medveten om. Enligt Academic Rights Watch beviljade hon nämligen en internationell postdok-ansökan utlyst av Vetenskapsrådet från A.A under hösten 2015 utan att ställa krav på att hon först skulle presentera en budget.

text: Därefter har viss ytterligare skriftväxling förekommit. B.B har därvid pekat på att det av mejlkorrespondens den 1 februari 2016 inte framgick varifrån A.A tänkte söka medel, men att det av de uppgifter som lämnades kunde antas att ansökan inte gällde Vetenskapsrådets internationella postdok-utlysning.

text: A.A har beretts tillfälle att yttra sig i ärendet och har huvudsakligen framfört liknande synpunkter som Academic Rights Watch.

text: Rättslig reglering

text: Enligt

text: 2 kap. 1 §

text: RF är var och en gentemot det allmänna tillförsäkrad yttrandefrihet, dvs. frihet att i tal, skrift eller bild eller på annat sätt meddela upplysningar samt uttrycka tankar, åsikter och känslor. Yttrandefriheten får i princip bara begränsas genom lag och då i enlighet med de förutsättningar som anges i 2 kap. 20–25§§ RF.

text: Den som brukar sin yttrandefrihet i någon av de former som är särskilt reglerade i

text: tryckfrihetsförordningen

text: (TF) eller

text: yttrandefrihetsgrundlagen

text: (YGL), t.ex. genom att lämna uppgifter till vissa medier, får inte utsättas för andra sanktioner från det allmännas sida än sådana som är tillåtna enligt dessa grundlagar. Detta förbud mot repressalier omfattar varje åtgärd som medför negativa konsekvenser för den enskilde. Ett uppsåtligt ingripande genom avskedande, uppsägning, meddelande av disciplinpåföljd eller liknande är straffbart enligt regler i

text: 3 kap. 5 §

text: TF och

text: 2 kap. 5 §

text: YGL.

text: Ett allmänt repressalieförbud anses gälla även utanför TF:s och YGL:s område. Det är en allmän yttrandefrihetsprincip som anses följa redan av RF (jfr

text: JO 2010/11 s. 605

text: och Axberger, Yttrandefrihetsgrundlagarna, andra upplagan, s. 143 ff.).

text: Av

text: 1 kap. 9 §

text: RF framgår vidare att doA.Atolar samt förvaltningsmyndigheter och andra som fullgör offentliga förvaltningsuppgifter i sin verksamhet ska beakta allas likhet inför lagen samt iaktta saklighet och opartiskhet.

text: Justitiekanslerns bedömning

text: De frågor som främst aktualiseras i ärendet är om B.Bs vidtagit åtgärder som har inneburit en begränsning av A.As yttrandefrihet och som innefattat otillåtna repressalier mot henne. Fråga är också om åtgärderna är förenliga med RF:s krav på saklighet och opartiskhet.

text: Det är däremot inte en uppgift för Justitiekanslern att ta ställning till om A.A har haft fog för sin uppfattning att B.B gjort sig skyldig till vetenskaplig oredlighet eller om det förekommit arbetsmiljöproblem på institutionen som i något avseende kan anses relaterade till A.A. De argument som har förts fram i dessa delar kommer därför inte att behandlas närmare.

text: Enligt klagomålen har negativa åtgärder vidtagits mot A.A på grund av den kritik hon riktat mot B.B. Det har inte kommit fram att denna kritik skulle ha framförts i sådana former att bestämmelserna i TF eller YGL skulle vara tillämpliga. Vad Justitiekanslern ska ta ställning till är därför om åtgärden mot A.A har stått i strid med hennes rätt att fritt uttrycka sig och det förbud mot repressalier som anses följa av

text: 2 kap. 1 §

text: RF.

text: I februari 2016, då de aktuella e-postmeddelandena skickades, var A.A inte längre arbetstagare vid Uppsala universitet. Det kan dock inte anses att en åtgärd som, utanför det straffbara området, är otillåten enligt TF och YGL mot en arbetstagare vid en myndighet skulle vara tillåten om den träffade någon utomstående (se

text: prop. 2009/10:81 s. 43

text: ). Detsamma får anses gälla vid tillämpning av RF. Varje myndighetsåtgärd som har samband med vad en enskild person har yttrat behöver dock inte vara otillåten. Det ska vara fråga om ett ingripande som framstår som en bestraffning eller reprimand mot den som gjort bruk av sin yttrandefrihet (se JO 2010/2011 s. 605).

text: I e-postmeddelandena finns det formuleringar som ger intryck av att B.Bs besked att hon inte kunde prioritera och bevilja A.As ansökan grundade sig på uppfattningen att A.A hade varit en del av de påstådda arbetsmiljöproblemen på institutionen. Det underlag som är tillgängligt i ärendet här talar också för att B.B med uttrycket ” allvarliga arbetsmiljöproblem” har syftat på de anklagelser om vetenskaplig oredlighet som A.A riktat mot henne under hösten 2015. Formuleringarna är dock allmänt hållna och det går inte att bortse ifrån att det förekommer uppgifter i utredningen som tyder på att hänvisningen till arbetsmiljöproblem kan ha haft sin grund även i andra förhållanden än att A.A brukat sin yttrandefrihet.

text: B.B har förklarat formuleringarna i e-postmeddelandena med att hennes avsikt var att förmedla att det var olämpligt att hon fortsättningsvis skulle handlägga A.As frågor. Även om det inte framstår som det mest närliggande sättet att uppfatta formuleringarna, kan hennes förklaring inte helt avfärdas. Bortsett från att det finns visst utrymme för tolkning av formuleringarna noterar jag att B.B redan samma dag informerade dekanus och den biträdande prefekten om den e-postkommunikation som förekommit mellan henne och A.A. Såvitt framgår av utredningen ledde detta till att handläggningen av A.As ärende, i enlighet med B.Bs önskemål, därefter kom att hanteras av andra företrädare för universitetet.

text: Vidare framgår det av e-postmeddelandenas ordalydelse att det fanns även andra skäl till – i vart fall på då föreliggande underlag – att inte utfärda ett sådant intyg som A.A efterfrågade. Det kan i den delen konstateras att det i ärendet har redovisats olika uppfattningar om huruvida kravet på att presentera en projektbudget i detta fall varit sakligt befogat eller inte. Någon klar inställning till om universitetet delar Academic Rights Watchs uppfattning att det inte har krävts någon projektbudget i det fall ansökan gällt en internationell postdok utlyst av Vetenskapsrådet har inte redovisats. Möjligen stämmer det att ett sådant krav inte ställdes från Vetenskapsrådets sida. Någon säker slutsats kan dock inte dras utifrån det underlag som finns i ärendet. Jag noterar också att det av den utskrift från Vetenskapsrådets webbplats som Academic Rights Watch har hänvisat till framgår att Vetenskapsrådet förutsätter att medelsförvaltaren, såsom ansvarig arbetsgivare, täcker erhållna kostnader utöver det erhållna schablonbeloppet.

text: Det kan konstateras att A.A, i det första e-postmeddelandet, inte informerade B.B om vilken postdok som avsågs med ansökan. Inte desto mindre verkar B.Bs svar, där hon hänvisade till ”VRs postdoctjänster”, ha lämnats utifrån uppfattningen att det var en postdok utlyst av Vetenskapsrådet som A.A avsåg att söka. Vad hon grundade detta antagande på framgår inte. Det framgår inte i ärendet vilka överväganden B.B gjorde innan hon skickade sitt svar. Utifrån tillgänglig utredning finns det inte underlag för att ifrågasätta den utgångspunkt B.B verkar ha haft då hon svarade på A.As e-postmeddelande, dvs. att universitetet krävde en projektbudget för att kunna ta ställning till A.As begäran. Vid detta ställningstagande har beaktats att de uppgifter som A.A lämnat i sitt e-postmeddelande har varit ytterst knapphändiga. Vidare har B.Bs möjlighet att närmare sätta sig in i ärendet rimligen varit högst begränsad med tanke på den korta tid som stod till hennes förfogande.

text: Till bilden hör vidare att en förutsättning för att beviljas bidrag från Vetenskapsrådet i princip synes ha varit att sökanden är anställd av medelförvaltaren – i detta fall Uppsala universitet – när bidragsperioden börjar. Det framgår av utskriften från Vetenskapsrådets webbplats att medelsförvaltaren beslutar om anställningsform, lön och anställningsvillkor. Vid övervägande inför en sådan anställning framstår det, enligt min mening, som ett högst berättigat krav från universitetets sida att sökanden i god tid presenterar ett underlag att ta ställning till. Den omständigheten att B.B tidigare kan ha godkänt en ansökan från A.A om internationell postdok utlyst av Vetenskapsrådet utan att ställa något krav på projektbudget föranleder inte någon annan bedömning från min sida.

text: Mot denna bakgrund kan jag inte se att utredningen ger mig tillräckligt underlag för bedömningen att B.Bs hantering av A.As framställning utgjorde en reaktion på den kritik som hon tidigare hade framfört mot B.B. Det saknas då anledning för mig att ta ställning till frågan om B.Bs krav på en projektbudget samt hennes beslut att inte utfärda det begärda intyget kan anses utgöra en otillåten repressalie enligt RF.

text: Av de skäl som har redovisats finner jag inte heller anledning att rikta kritik mot B.B för att hon skulle ha åsidosatt kraven på saklighet och opartiskhet. Hon borde dock inte ha uttryckt sig på ett sådant sätt att det kunnat ifrågasättas om svaret på A.As framställning vilade på saklig grund. För att undvika missförstånd och risken att bli uppfattad som icke objektiv hade det varit bättre om B.B uttryckt sig tydligare eller att hon direkt hade hänvisat A.A till dekanus eller biträdande prefekt.

text: Vad som i övrigt har förekommit i ärendet ger inte anledning till något uttalande eller åtgärd från min sida. Jag förutsätter emellertid att ledningen för Uppsala universitet, mot bakgrund av det inträffade, överväger hur man inom universiteten kan öka medvetenheten om de viktiga frågor och inte sällan svåra bedömningar och gränsdragningar som aktualiseras av detta beslut.


publisher: Justitiekanslern

title: Inspektion av Västmanlands tingsrätt den 23-24 november 2016

org: jk

text: 1. Sammanfattning

type: rubrik

text: Västmanlands tingsrätt är överlag en väl fungerande domstol. Justitiekanslerns granskning, som skett i enlighet med avgränsningen i avsnitt 3.1–3.2, har visat att tingsrättens handläggning av brottmål och tvistemål i allt väsentligt är rättssäker och effektiv.

type: stycke

text: Justitiekanslern har vid granskningen funnit att tingsrätten generellt uppfyller kraven på rätten till rättegång inom skälig tid enligt

text: artikel 6.1 i Europakonventionen

text: (se även

text: 2 kap. 11 § andra stycket regeringsformen

text: Det är positivt att tingsrätten planerar att utarbeta tydliga rutiner för att säkerställa att alla tvistemålen vid tingsrätten avgörs inom rimlig tid.

text: Brottmål

text: I allt väsentligt fungerar hanteringen av brottmålen mycket väl.

text: Dispositiva tvistemål

text: Tingsrätten borde använda sig mer av de verktyg som

text: rättegångsbalken

text: ger en domare i förberedelsen av tvistemål.

text: Justitiekanslern riktar kritik mot tingsrätten för att den fysiska akten i ett dispositivt tvistemål har förkommit och att tingsrätten, med undantag för omfördelning och återskapande av akt, har varit inaktiv i målet under en sammanlagd period om femton månader.

text: Tingsrätten kan inte heller undgå kritik för att den varit inaktiv i fyra dispositiva tvistemål under en tid om fyra till sex månader.

text: Indispositiva tvistemål

text: Tingsrättens handläggning av dessa mål fungerar väl fram till muntlig förberedelse.

text: Efter denna tidpunkt kan emellertid tingsrätten inte undgå kritik för att inte i tillräcklig omfattning driva målen framåt.

text: Hemliga tvångsmedel

text: Justitiekanslern riktar kritik mot tingsrätten för att under en kortare tidsperiod inte ha iakttagit att ny lagstiftning hade trätt ikraft och därför, trots att det saknats stöd för detta, hållit sammanträden i ärenden om hemlig avlyssning av elektronisk kommunikation utan att ett offentligt ombud närvarat.

text: Tingsrätten bör mer noggrant dokumentera vad som tillförs muntligen i ärendena.

text: Tingsrätten bör även vara mer noggrann vid angivandet av vilket beslut som har fattats.

text: Personuppgifter

text: Tingsrätten bör tillse att alla anställda har tillräckliga kunskaper om de regler som styr hanteringen av personuppgifter och särskilt tydliggöra att känsliga personuppgifter inte bör antecknas direkt i dagboken i Vera.

text: Underrättelser till Justitiekanslern

text: Tingsrätten bör se över sina rutiner för underrättelser till Justitiekanslern angående beslut i rättshjälpsfrågor.

text: 2. Bakgrund

text: Justitiekanslern har, enligt lagen (

text: ) om Justitiekanslerns tillsyn och förordningen (

text: ) med instruktion för Justitiekanslern, tillsyn över att de som utövar offentlig verksamhet efterlever lagar och andra författningar samt i övrigt fullgör sina åligganden. Justitiekanslerns tillsyn omfattar bl.a. domstolarna.

text: Till Justitiekanslerns uppgifter hör även att bevaka domstolarnas beslut om ersättning av allmänna medel till vissa rättsliga biträden (bl.a. offentliga försvarare, målsägandebiträden och rättshjälpsbiträden) samt med det sammanhängande frågor (i fortsättningen rättshjälp). Denna uppgift fullgör Justitiekanslern genom möjligheten att överklaga vissa beslut enligt bl.a. 45 § rättshjälpslagen (

text: ) och lagen (

text: ) om rätt för Justitiekanslern att överklaga vissa beslut. Justitiekanslern beslutade under 2016 att inspektera Västmanlands tingsrätt.

text: Inspektionen hade inte föranletts av något enskilt ärende som förekommit hos Justitiekanslern. Tingsrätten underrättades om inspektionen den 15 november 2016. Tingsrätten fick samma dag besked om inspektionens inriktning och vissa önskemål som

text: Justitiekanslern hade när det gällde underlaget för inspektionen (se avsnitt 3.2).

text: Inför inspektionen begärde Justitiekanslern att få ta del av tingsrättens arbetsordning, verksamhetsplan, organisationsskiss, utbildningsplan och andra rutindokument. Justitiekanslern begärde även att få ta del av eventuella styrdokument när det gäller tingsrättens handläggning av hemliga tvångsmedel respektive behandling av personuppgifter.

text: Justitiekanslern inspekterade tingsrätten den 23–24 november 2016. Inspek-

text: tionen påbörjades den 23 november kl. 09.00 och avslutades den 24 november kl. 15.30. Från Justitiekanslern närvarade byråchefen Olof Simonsson, föredragandena David Löfgren, Fredrik Vogel, Karin Ahlstrand Oxhamre och Helen Ziobro samt beredningsjuristen Kristoffer Kågström, administratören Petra Skoglund och notarien Kajsa Sjerén.

text: 3. Inspektionens genomförande

text: 3.1 Inspektionens syfte och inriktning

text: Inspektionen var i första hand inriktad på handläggningstiderna för brottmål och tvistemål med särskild inriktning på rätten till rättegång inom skälig tid enligt

text: artikel 6.1 i Europakonventionen

text: . Det var med denna utgångspunkt som Justitiekanslern valde att granska de äldsta målen vid tingsrätten.

text: Ytterligare syften med inspektionen var att granska tingsrättens hemliga diarium och akter i ärenden om hemliga tvångsmedel samt tingsrättens person-uppgiftsbehandling i de elektroniska dagboksbladen.

text: Inom ramen för inspektionen kontrollerades även hur tingsrätten fullgör sin underrättelseskyldighet till Justitiekanslern när det gäller vissa beslut på rättshjälpsområdet.

text: Därutöver var det övergripande syftet att kontrollera att kraven på lagenlighet och rättssäkerhet iakttas vid tingsrätten.

text: Hyres- och arrendenämndens verksamhet var inte föremål för Justitiekanslerns granskning.

text: 3.2 Avgränsning och tillgängligt material

text: Inför besöket bad Justitiekanslern tingsrätten att ta fram akterna i de tjugo äldsta ännu inte avgjorda dispositiva tvistemålen (med undantag för s.k. FT-mål, dvs. tvistemål som handläggs enligt

text: 1 kap. 3 d § rättegångsbalken

text: , RB), indispositiva tvistemålen och brottmålen. Dessa akter granskades av Justitiekanslern under inspektionen. När det gäller de indispositiva tvistemålen hade dock några mål avgjorts vid tiden för inspektionen och ett mål gicks igenom endast översiktligt i Vera (se avsnitt 4.2.3).

text: Justitiekanslern hade även bett tingsrätten att få ta del av akterna i de brottmål som handlagts vid tingsrätten under de två senaste åren där en person varit frihetsberövad under mer än sex månader. Endast en sådan akt fanns tillgänglig för genomgång vid tingsrätten. Justitiekanslern granskade därför ytterligare två mål där långa häktningstider förekommit, men där häktningstiderna uppgått till strax under sex månader. Dessa två mål granskades översiktligt i Vera.

text: Justitiekanslern granskade därutöver särskilt de elektroniska dagboksbladen i bl.a. ovanstående mål.

text: Inspektionen omfattade slutligen det hemliga diariet och akterna i ärenden där tingsrätten under januari 2015–juli 2016 beslutat avseende hemliga tvångsmedel.

text: 3.3 Inledande möte där lagmannen presenterade verksamheten

text: Inspektionen inleddes med ett möte där lagmannen Per Kjellsson ombads att berätta om tingsrättens organisation och verksamhet. Vid mötet närvarade även chefsrådmannen Jan Bengtsson och den administrativa chefen Paul Fogelberg.

text: Vad som framkom under mötet sammanfattas nedan. Viss kompletterande information har hämtats från tingsrättens arbetsordning, verksamhetsplan och den ytterligare statistik som presenterades vid mötet.

text: 3.3.1 Domstolens organisation samt handläggning av mål och ärenden

text: Västmanlands tingsrätts domkrets (domsaga) omfattar Västerås, Arboga,

text: Hallstahammar, Kungsör, Köping, Skinnskatteberg, Surahammar, Fagersta, Norberg och Sala. Vid tingsrätten handläggs tvistemål, brottmål samt konkurs- och domstolsärenden. Till tingsrätten hör också en hyres- och arrendenämnd.

text: Lagmannen är chef för tingsrätten och har det övergripande ansvaret för hela domstolens verksamhet. Tingsrätten är indelad i två dömande avdelningar och en enhet för administration och service. Varje dömande avdelning leds av en chefsrådman. På respektive dömande avdelning finns också en handläggarchef som ansvarar för domstolshandläggarna. Den administrativa enheten leds av den administrativa chefen. Lagmannen, chefsrådmännen och den administrativa chefen utgör tingsrättens ledningsgrupp.

text: Tingsrättens nuvarande organisation inrättades den 1 september 2016. I samband med detta anställdes ny personal, bl.a. chefsrådmännen och handläggarcheferna. Den nya organisationen beslutades efter synpunkter som hade kommit fram i medarbetarundersökningar vid tingsrätten. Syftet med organisationsförändringen var bl.a. att skapa mer ändamålsenliga dömande enheter med utrymme för bättre kontroll över målen och ett tätare samarbete mellan domare och annan personal, samtidigt som flexibiliteten i organisationen behölls.

text: På var och en av de dömande avdelningarna tjänstgör en chefsrådman, rådmän, vanligtvis en fiskal, beredningsjurister, notarier, en handläggarchef och domstolshandläggare. På varje avdelning finns särskilt utsedda ungdomsdomare. Den administrativa enheten ansvarar för bl.a. registrering, arkiv, domstolsservice och ekonomi. Till den administrativa enheten hör också en storväxel som ansvarar för ungefär hälften av Sveriges domstolars anknytningar.

text: Det är chefsrådmannen som har det övergripande ansvaret för handläggningen av målen på respektive avdelning. Varje domare ansvarar dock för en egen rotel där mål och ärenden lottas in. Chefsrådmännen har dessutom egna rotlar dit förtursmålen initialt lottas för att sedan fördelas vidare. Syftet med avdelningarna är bl.a. att erbjuda flexibilitet för att mål och ärenden ska kunna omfördelas vid behov. Ungdomsmålen handläggs alltid av de särskilda ungdomsdomarna.

text: De dispositiva och indispositiva tvistemålen samt de ordinära brottmålen lottas lika mellan domarna. Fiskalerna och chefsrådmännen har dock reducerad lottning. Brottmål med förtur lottas på chefsrådmännens rotlar.

text: De enskilda domarna ansvarar för handläggningen av de mål som är lottade på hans eller hennes rotel från det att målen kommer in till tingsrätten. Domarna får hjälp av notarier, beredningsjurister och kansliet i beredningen.

text: Lagmannen har personalansvar för chefsrådmännen, den administrativa chefen och hyresråden vid hyres- och arrendenämnden. De båda chefsrådmännen har personalansvar för rådmän, fiskaler, handläggarchefer, notarier och beredningsjurister på respektive avdelning. Den administrativa chefen ansvarar för chefen för växeln och personal på den administrativa enheten. Handläggarcheferna har personalansvar för sina domstolshandläggare på respektive avdelning.

text: Ärenden om hemliga tvångsmedel handläggs av lagmannen eller, vid förfall för honom, av någon av de två chefsrådmännen. Vid förfall även för chefsrådmännen handläggs ärendena av den i tjänst äldsta rådmannen. Dessa ärenden lottas på en särskild rotel som lagmannen ansvarar för.

text: Vid tingsrätten finns handläggarstöd i form av ett antal rutinbeskrivningar (bl.a. för sekretessfrågor, ordinarie brottmål, förtursmål och indispositiva tvistemål). Dessa uppdateras kontinuerligt. Det finns inget motsvarande handläggarstöd för dispositiva tvistemål.

text: 3.3.2 Inkomna mål och omloppstider

text: Av tingsrättens verksamhetsplan 2016 framgår statistik för antalet inkomna, avgjorda och balanserade mål för åren 2013–2015.

text: Under 2015 kom det in ca 3 760 mål till tingsrätten. Detta är en nedgång i an-talet mål jämfört med 2014 (3 960 mål) och 2013 (ca 3 900 mål).

text: Av statistiken kan utläsas att antalet inkomna dispositiva tvistemål minskade under perioden. Även balanserna för denna målkategori har gått ned. Enligt lagmannen är en möjlig förklaring till minskningen de höjda ansökningsavgifterna, men även det goda konjunkturläget.

text: När det gäller de indispositiva tvistemålen har tillströmningen av mål ökat under perioden. Trots måluppgången har balanserna sjunkit. Tingsrätten brottas emellertid med höga omloppstider för denna målkategori. Trenden med osedvanlig stor ökning av antal inkommande indispositiva tvistemål har fortsatt under 2016. Detta utgör, enligt lagmannen, en stor utmaning för tingsrätten.

text: Vad avser brottmålen har antalet mål varit relativt konstant under åren 2013–2015, vilket ska jämföras med resten av landet där antalet inkomna brottmål gått ned. Lagmannens syn är att balansläget för brottmålen är gott och att tingsrätten också under 2016 kommer att avgöra fler mål än vad som kommer in. Dessutom avser många av målen i balans endast förordnanden av målsägandebiträden eller försvarare. I dessa mål har tingsrätten inte någon möjlighet att påverka handläggningstiden annat än att regelbundet kontakta åklagaren för att kontrollera ärendenas status.

text: Under 2015 var omloppstiden för tvistemål (exkl. gemensamma ansökningar) 8,1 månader och för brottmål (exkl. bötesmål och förtursmål) 4,8 månader. Detta ska jämföras med regeringens målsättning, vilket är en omloppstid på 7 månader för tvistemål och 5 månader för brottmål. Enligt lagmannen är förklaringen till tingsrättens högre omloppstid för tvistemål att de indispositiva tvistemålen tar för lång tid att handlägga.

text: 3.3.3 Arbetsbelastning och personalfrågor

text: Trivseln bland tingsrättens personal är hög, vilket bekräftas av de senaste medarbetsundersökningarna. Höstens omorganisation fungerade väl och tingsrätten har klarat att behålla produktiviteten och en god stämning trots det stora förändringsarbetet.

text: En rådman vid tingsrätten har som regel minst två fasta förhandlingsdagar per vecka. Därutöver tillkommer bl.a. huvudförhandlingar i förtursmål och häktningsförhandlingar.

text: Arbetsbelastningen per domare vid tingsrätten bedöms av lagmannen som medel till hög beroende på hur den fluktuerar. Statistiken visar att en domare vid Västmanlands tingsrätt ansvarar för och avgör fler mål än en domare vid en jämförbar tingsrätt i landet.

text: Trots arbetsbelastningen har tingsrätten inte upplevt några rekryteringsproblem och räknar inte heller med några svårigheter att återbesätta de vakanser som uppstår. Vid de senaste rekryteringsomgångarna har det funnits många kvalificerade sökande till de utlysta tjänsterna.

text: När det gäller fiskaler upphörde de två utbildningsplatser som fanns vid tingsrätten den 1 juli 2012. Från den 1 januari 2017 har på nytt en utbildningsplats inrättats och den tillsattes redan den 15 november 2016. Tingsrätten har även anställt fiskaler från Svea och Göta hovrätt med hjälp av extra anslag i budgeten. Från den 31 december 2016 är tanken att det ska finnas två fiskalsplatser vid tingsrätten, en utbildningsplats och en egenfinansierad.

text: 3.4 Samtal med domstolshandläggaren Linn Lundevall

text: Under inspektionens andra dag hölls ett särskilt samtal med domstolshand-

text: läggaren Linn Lundevall som har arbetat vid tingsrätten sedan 2012. Hon är en av de personer som håller i tingsrättens rutindokument. Även lagmannen Per Kjellsson medverkade vid mötet. Från Justitiekanslern deltog administratören Petra Skoglund och byråchefen Olof Simonsson. Då framkom i huvudsak följande.

text: Domstolshandläggana har numera dubbel kompetens, dvs. de kan handlägga både brott- och tvistemål. Varje avdelning har en handläggarchef som deltar i handläggningen på halvtid. De flesta domstolshandläggarna har i princip full delegation. Omorganiseringen av tingsrätten till två avdelningar förbereddes genom diskussioner i grupper där alla personalkategorier var involverade.

text: Diskussionerna pågick i ca två år. Under de senaste fem åren har det varit ett generationsskifte bland domstolshandläggarna.

text: Det är domstolshandläggarna som ansvarar för beredningen av tingsrättens brottmål, inklusive förtursmål. De ansvarar bl.a. för att utfärda stämning och skicka kallelser till huvudförhandlingar. Vidare är det handläggarna som kontaktar åklagaren i mål där förundersökningen pågår och åtal ännu inte har väckts. Vid behov kan handläggarna diskutera beredningen med en ansvarig domare. Vid tingsrätten finns en ”spanare” som hjälper till med delgivningar, vilket har gett resultat. Domstolshandläggarna för anteckningar vid huvudförhandling i mån av tid.

text: Domstolshandläggarna ansvarar även för beredningen av tingsrättens indispositiva tvistemål fram till muntlig förberedelse. Sedan tar en domare vid och ansvarar för beredningen.

text: I de dispositiva tvistemålen agerar domstolshandläggarna endast efter instruktion av en domare.

text: I handläggningen av rättshjälpsfrågor och underrättelser till Justitiekanslern använder tingsrätten avsedd blankett från Domstolsverket. I mål med höga ersättningar sker kommunicering med åklagare och i utbetalningssystemet KIM finns en dialogruta för att underlätta underrättelsen till Justitiekanslern. Vid ett andra byte av försvarare finns en rutin för att underrätta Justitiekanslern.

text: Det finns en ökad medvetenhet hos domstolshandläggarna om att inte anteckna känsliga personuppgifter i dagboken i Vera.

text: 3.5 Samtal med lagmannen Per Kjellsson

text: Under inspektionens andra dag hade byråchefen Olof Simonsson och lagmannen Per Kjellsson ett kortare möte i anslutning till mötet ovan. Då framkom bl.a. att tingsrätten sedan en tid tillbaka har särskilda ungdomsdomare. Dessa utsågs efter att de själva anmält intresse för den rollen.

text: Vidare framkom att lagmannen sedan länge talat med domarna om vikten om att använda tidsplaner i tvistemålen och att lagmannen vid ett tillfälle under år 2016 har fattat ett beslut om förtursförklaring. Han ansåg att vissa domare var för generösa med anstånden som begärdes i tvistemålen.

text: Det framkom också en önskan om större service från Domstolsverket till tingsrätten när ny lagstiftning eller andra större förändringar introducerades.

text: Vidare var det lagmannens uppfattning att anteckningar om känsliga personuppgifter var mycket mindre förekommande i de yngre målen.

text: 3.6 Rundvandring på tingsrätten

text: Under inspektionens andra dag visades personalen från Justitiekanslern runt i tingsrättens lokaler (inkl. lokaler för frihetsberövade), vilket var mycket uppskattat. Det gav en helhetsbild av verksamheten, vilken framstod som väl fungerande.

text: 4. Iakttagelser vid inspektionen

text: 4.1 Inledning

text: Efter det inledande mötet övergick Justitiekanslern till en granskning av mål och ärenden i enlighet med vad som framgår av avsnitt 3.1–3.2. Justitiekanslern gjorde då de iakttagelser som finns antecknade i detta avsnitt. Vid det avslutande samtalet redogjorde Justitiekanslern i stora drag för sina iakttagelser.

text: Justitiekanslern är väl medveten om att tingsrätten per den 1 september 2016 genomgick en omorganisation som ännu inte satt sig riktigt. I samband med den har domstolen valt att fortsätta med domarrotlar i kombination med flexibilitet inom avdelningen. Domstolen har alltså inte valt att inrätta storrotlar. Justitiekanslern utgår från att tingsrätten kommer att utarbeta rutiner för att undvika att handläggningen av målen blir lidande vid längre frånvaro eller liknande omständigheter.

text: Justitiekanslerns granskning har inte varit inriktad på de enskilda domarnas rotlar och hur dessa sköts. Om Justitiekanslerns granskning skulle visa att det finns problem på en enskild domarrotel utgår Justitiekanslern från att detta åtgärdats inom ramen för respektive avdelning i enlighet med vad som påpekats ovan under sammanfattningen.

text: 4.2 Granskningen av de äldsta ännu inte avgjorda målen

text: 4.2.1 Granskning av de äldsta brottmålen

text: Granskningen i denna del har innefattat de tjugo äldsta brottmålen, vilka kom in till tingsrätten under åren 2013–2014. Två av målen kom in till tingsrätten hösten 2013 och resterande mål utspritt under 2014.

text: Ett allmänt intryck är att tingsrättens handläggning av brottmålen är mycket välfungerande och att de rutiner som finns som huvudregel följs. Det framgår att tingsrätten arbetar aktivt med de äldsta målen och några längre inaktivitetsperioder i handläggningen har inte noterats. Att handläggningen i vissa fall har dragit ut på tiden har framför allt berott på att den tilltalade varit svår att delge eller hållit sig undan.

text: Granskningen visar att tingsrätten har fungerande rutiner för att regelbundet kontakta åklagaren angående målens fortsatta handläggning. Vanligen sker kontakten var tredje till femte månad (se t.ex. mål nr B 332-14, B 4839-14 och

text: B 4438-13). Möjligen bör tingsrätten överväga att i större utsträckning efterfråga motiverade svar från åklagaren angående orsaken till att utredningarna drar ut på tiden. Granskningen visar att tingsrätten arbetar effektivt med att sätta ut målen till huvudförhandling. Detta även efter inställda förhandlingar. Det framgår också att tingsrätten har ett väl fungerande delgivningsarbete.

text: Vid granskningen av mål nr B 4438-13 uppmärksammades dock följande. Åklagaren meddelande tingsrätten i april 2016 att förundersökningen pågick mot en av de misstänkta men att misstanken var nedlagd mot övriga. Åklagaren skickade dock inte in några beslut om nedläggning till tingsrätten. Tingsrätten efterfrågade inte heller besluten. Först i samband med att åklagaren den 7 oktober 2016 ansökte om stämning mot en av de misstänkta kontaktade tingsrätten åklagaren för att efterfråga nedläggningsbesluten. Det framgick då att åklagarens nedläggningsbeslut var daterade den 12 februari 2014 och den 28 december 2015. Några beslut från tingsrätten att avskriva del av målet eller tillerkänna de offentliga försvararna ersättning fanns inte vid tidpunkten för inspektionen.

text: Även om det primärt är åklagarens ansvar att meddela tingsrätten om en nedlagd förundersökning borde tingsrätten ha agerat för att reda ut de oklarheter som förelåg. Om så skett hade målet vid tingsrätten kunnat skrivas av snabbare och ersättning till försvararna beslutas tidigare.

text: Vid genomgången noterades även två mål (B 4975-13 och B 2828-14), i vilka beslut hade fattats om att lägga ned förundersökningen. Trots detta hade tingsrätten inte skrivit av målen efter nedläggningsbesluten. Anledningen till detta tycks vara att målsägandebiträdena anfört att de avsåg att bistå målsägandena i begäran om överprövning av besluten. I det ena målet hade målsägandebiträdet även haft framgång med begäran om överprövning och förundersökningen hade återupptagits. Lämpligheten i tingsrättens handläggningssätt att inte skriva av ett mål efter ett nedläggningsbeslut kan diskuteras, framför allt efter det att Högsta domstolen i

text: NJA 2016 s. 341

text: klargjort att det inte ingår i ett målsägandebiträdes uppgifter att biträda målsäganden vid överprövning av en åklagares nedläggningsbeslut.

text: 4.2.2 Granskning av de äldsta dispositiva tvistemålen

text: Granskningen i denna del har innefattat de tjugo äldsta dispositiva tvistemålen, vilka kom in till tingsrätten under åren 2013–2015. Åldersstrukturen för dessa mål är för år 2013 ca tre år, för år 2014 drygt två år och för år 2015 knappt två år.

text: Granskningen har bekräftat lagmannen Per Kjellssons uppgifter om att tingsrättens domare inte ännu tillämpar några enhetliga riktlinjer när det gäller förberedelsen av målen. Enligt uppgifter från lagmannen och chefsrådmannen Jan Bengtsson är det en prioriterad fråga för år 2017.

text: Omständigheterna i de mål som granskningen har omfattat var generellt sett inte sådana att parternas rätt till rättegång inom skälig tid enligt artikel 6.1. i Europakonventionen kunde anses ha åsidosatts genom tingsrättens handläggning.

text: I ett mål (T 6007-14) har tingsrätten dock varit inaktiv under en period om totalt ca 15 månader (9 + 6 mån). Under denna tid återskapades akten från Vera och målet fördelades om i anledning av omorganiseringen. En så lång period av inaktivitet är oacceptabel och till men för parterna. Tingsrätten kritiseras för handläggningen av detta mål.

text: I ytterligare fyra mål har tingsrätten varit inaktiv under perioder om fyra–sex månader (mål nr T 5974-13, T 4617-14, T 4683-14 och T 370-15). Målet från 2015 var avskilt från ett brottmål och i målet var tingsrätten, efter att ha förelagt käranden att komplettera stämningsansökan, inaktiv under ca sex månader. Sedan målet var klart för avgörande hade det, vid inspektionstillfället, legat utan åtgärd i ca fem månader. Tingsrätten kan inte undgå kritik i dessa fall.

text: I de återstående femton dispositiva tvistemålen har det inte förekommit några längre perioder av inaktivitet. Även om tingsrätten är aktiv i många av målen framstår tingsrättens behandling av anstånd såsom mycket generös. Anstånd medges regelmässigt och det är inte ovanligt med förnyade anstånd. Detta ska ses i samband med frånvaron av tidsplaner i målen. Endast undantagsvis förekommer sådana (se mer nedan).

text: I ett av målen (T 3824-14) noterar Justitiekanslern att tingsrätten har förelagt parterna att slutföra sin talan inför ett avgörande på handlingarna. Sedan har skriftväxlingen fortsatt i sådan omfattning att målet inte har kunnat avgöras. I ett annat mål (T 4813-14) noterar Justitiekanslern att en huvudförhandling ställts in p.g.a. att tingsrätten inte förmått att färdigställa ett protokoll från den muntliga förberedelsen. Med anledning av detta växte målet och en ny muntlig förberedelse hölls. Huvudförhandling planeras hållas i december 2016.

text: Granskningen har vidare visat att det finns flera förklaringar till varför många av målen inte har avgjorts, bl.a. frågor om avgörande genom mellandom, beslut om vilandeförklaring samt att vissa processuella handläggningsfrågor har uppkommit (t.ex. yrkanden om edition). Enligt Justitiekanslerns uppfattning borde dock tingsrätten genom en mer aktiv processledning ha kunnat driva många av dessa mål framåt för ett snabbare avgörande.

text: Vid flera muntliga förberedelser har parterna förelagts att återkomma med svar på vissa frågor och eventuellt med bevisuppgifter. Med några få undantag har tingsrätten dock inte upprättat någon tidsplan för målens handläggning (jfr

text: 42 kap. 6 § tredje stycket

text: RB). Tidsplan ska som huvudregel upprättas (se avsnitt 4.2.3). Målen har inte heller satts ut till huvudförhandling i ett tidigt skede och det har endast i något mål utfärdats en s.k. mjuk stupstock (eller förvarnats om en sådan), där en tidpunkt för förberedelsen avslutande har bestämts av rätten (jfr

text: 42 kap. 15 a §

text: RB). Tingsrätten har sällan utnyttjat möjligheten att använda specificerade och riktade förelägganden. Tingsrätten har en rutin för upprättande av sammanställningar av parternas respektive talan (jfr

text: 42 kap. 16 §

text: RB), men sådana förekommer inte i alla granskade mål. Det kan anmärkas att enligt den lagändring som trädde i kraft den 1 april 2016 (SFS 2016:37) gäller numera att domstolen ska upprätta en sammanställning, om det inte på grund av målets beskaffenhet eller av något annat särskilt skäl saknas behov av en sammanställning.

text: Det kan finnas skäl att inom ramen för de praxisdiskussioner som förs inom tingsrätten och inom de nya avdelningarna diskutera de olika möjligheter som finns att genom aktiv processledning driva förberedelsen med inriktning mot ett snabbt avgörande av tvistemålen. Även om det är den ansvarige domaren som beslutar vilka handläggningsåtgärder som bör vidtas, kan det finnas anledning för tingsrätten att överväga införandet av i vart fall vissa gemensamma riktlinjer för handläggningen, t.ex. i fråga om tidsplan, utfärdande av mjuk stupstock och i vilket skede av handläggningen som utsättning till huvudförhandling bör ske. Genom detta skulle tingsrätten också kunna komma tillrätta med de förekommande generösa anstånden. Handläggningen bör i så stor utsträckning som möjligt ske på ett sådant sätt att det saknar betydelse för parterna vilken domare som ansvarar för beredningen av målet.

text: Sammantaget vill Justitiekanslern understryka vikten av att rätten utnyttjar

text: rättegångsbalkens

text: verktyg för handläggning och materiell processledning på ett aktivt och ändamålsenligt sätt. Att i större utsträckning ge domstolshandläggarna en mera aktiv roll i handläggningen av de dispositiva tvistemålen kan bidra till att driva på målen. Domarna vid tingsrätten bör ta till sig de synpunkter som lagmannen har framfört i dessa delar.

text: 4.2.3 Granskning av de äldsta indispositiva tvistemålen

text: Granskningen i denna del avsåg att innefatta de tjugo äldsta, ännu inte avgjorda målen. I tre av de mål som granskades hade tingsrätten dock meddelat dom i nära anslutning till inspektionen. I ytterligare två mål hade huvudförhandling hållits och dom skulle meddelas inom de närmsta dagarna. Av resterande mål inleddes fyra under 2014 och elva under 2015. Mål nr T 5831-14 granskades endast översiktligt i Vera eftersom domskrivning pågick.

text: Till stöd för handläggningen av de indispositiva tvistemålen finns en rutinbeskrivning. Det pågår också ett samarbete mellan tingsrätten och socialnämnden i Västerås, ”Konflikt och försoning” i syfte att uppnå en effektivare och mer ändamålsenlig handläggning av de indispositiva tvistemålen.

text: Granskningen visar att tingsrätten har bra rutiner för den inledande handläggningen av målen. I enlighet med tingsrättens rutinbeskrivning utfärdas stämning omgående, svaromål hämtas in och målen sätts ut till muntlig förberedelse. Tingsrätten har även rutiner för att bereda socialnämnden tillfälle att lämna upplysningar inför intermistiska beslut (

text: 6 kap. 19 § andra stycket

text: FB).

text: I många av de granskade målen har det funnits behov av att förordna umgängesstöd (

text: 6 kap. 15 c §

text: FB). I flera fall har behovet framgått redan av de inledande skrivelserna. Rutinen vid tingsrätten kring dessa frågor är att en muntlig förberedelse hålls där umgänget diskuteras. Tingsrätten hämtar därefter in ett yttrande från berörd socialnämnd. När yttrandet kommit in kommuniceras detta med parterna, vartefter ett beslut i umgängesfrågan fattas på handlingarna.

text: Tingsrättens handläggning innebär ofrånkomligen att beslut i frågor om umgänge fördröjs. I något fall har detta handläggningssätt (i kombination med andra problem i målen) gjort att interimistiska beslut har dröjt så länge som åtta–tio månader (mål nr T 4566-14 och T 448-15). Frågor om umgänge måste handläggas skyndsamt, bl.a. med hänsyn till de krav som ställs i

text: artikel 8 i Europakonventionen

text: . Det finns en skyldighet enligt konventionen att agera kraftfullt för att möjliggöra att umgänge mellan föräldrar och barn kommer till stånd inom rimlig tid (se t.ex. Strömblad mot Sverige , no. 3684/07, dom den 5 april 2012). Även om det är ett lagkrav att hämta in socialnämndens yttrande innan umgängesstöd beslutas borde handläggningen kunna effektiviseras genom ett närmare samarbete med berörda socialnämnder och alternativa handläggningssätt. Yttranden borde t.ex. i vissa fall kunna hämtas in per telefon.

text: Genomgången av tingsrättens äldsta indispositiva tvistemål visar också att tingsrätten i relativt stor utsträckning förordnar om fullständiga vårdnadsutredningar (

text: 6 kap. 19 § tredje stycket

text: FB). Enligt

text: föräldrabalken

text: ska en sådan utredning hämtas in endast om det behövs. Rätten har ett långtgående utredningsansvar i vårdnadsmål (

text: 6 kap. 19 § första stycket

text: FB). Utredningsansvaret bör dock sättas i relation till vikten av att avgörandena inte dröjer i onödan och den rätt till rättegång inom skälig tid som framgår av

text: artikel 6.1 i Europakonventionen

text: (i kombination med artikel 8).

text: För att inte fördröja handläggningen i onödan bör det i varje enskilt fall noga övervägas i vilken mån en fullständig vårdnadsutredning behövs. Ibland torde de upplysningar som hämtats in inför den interimistiska prövningen eller annan tillgänglig utredning om barnen vara tillräcklig. Vid granskningen uppmärksammades även att det förekom mål vid tingsrätten där parterna börjat tvista igen relativt kort tid efter att dom meddelats (t.ex. mål nr T 1009-15 och T 4566-14). I de fallen torde det i vart fall vara möjligt att inskränka begäran om utredning till att avse vissa frågor eller viss tidsperiod.

text: Av granskningen framgick att tingsrätten aktivt verkar för att parterna ska komma överens i frågor om vårdnad, boende och umgänge. Detta kommer till utryck genom att rätten, i ett par mål som granskats, har bistått parterna för att nå samförståndslösningar, men även hållit upprepade muntliga förberedelser (se t.ex. mål nr T 3803-14 och T 3942-14). Detta är förstås positivt, men får inte innebära att Europakonventionens krav på handläggning inom skälig tid åsidosätts.

text: Enligt tingsrättens rutinbeskrivning ska parterna föreläggas att ange sin bevisning och inställning till rättens sammansättning när vårdnadsutredningen kommit in. Det anges uttryckligen att vårdnadsutredningen inte ska kommuniceras med parterna. Dessa riktlinjer har inte följts i merparten av de granskade målen. Istället har parterna förelagts att yttra sig över vårdnadsutredningarna. Detta har bidragit till att huvudförhandlingarna har fördröjts. Det finns exempel på att det har tagit ett år från det att vårdnadsutredning kommit in till tingsrätten till dess att huvudförhandling hållits (mål nr T 5831-14 och T 1009-15). Liknande dröjsmål har noterats i mål nr T 1787-15, T 1642-15 och T 4566-14.

text: Det bör även påpekas att tingsrätten i ett mål (T 2445-15) i dom förordnat om att visst umgänge skulle komma till stånd under förutsättning att svaranden intygade drogfrihet. Lämpligheten av att ett sådant förordnande tas in i domslutet kan ifrågasättas dels eftersom det inte finns något uttryckligt lagstöd i FB, dels eftersom domslutet inte torde gå att verkställa (se Justitiekanslerns protokoll den 22 april 2016 från inspektion av Växjö tingsrätt samt Riksdagens ombudsmäns, JO:s beslut den 23 mars 2016 i dnr 38-2015). Det kan vara lämpligare att anteckna en sådan överenskommelse i t.ex. protokollet från huvudförhandlingen.

text: Tingsrätten bör även arbeta mer aktivt med att effektivisera utsättningen av vårdnadsmålen. Granskningen visar att det förekommer tider av inaktivitet i målen (t.ex. mål nr T 1787-15 där den senaste handläggningsåtgärden vidtogs i juni 2016, mål nr T 2038-13 där det förekommer flera perioder av inaktivitet på ett par månader vardera, mål nr T 1642-15 där det finns en inaktivitet på fyra månader).

text: En annan brist i handläggningen är avsaknaden av tidsplaner. De verktyg som finns att tillgå i

text: 42 kap.

text: RB ska givetvis användas även i fråga om indispositiva tvistemål. JO har i flera beslut påtalat vikten av att tingsrätten upprättar tidsplaner (se JO 2015/16 s. 38, s. 83 och 86, dnr 6418-2013, 7131-2014 och 382-2015). Genom att upprätta en tidsplan kan domstolen ofta förhindra att ett mål lever sitt eget liv och i stället ta kontroll över handläggningen (se JO:s beslut den 21 december 2015 i dnr 6730-2014). Tidsplaner kan även utgöra ett stöd i tingsrättens arbete att påskynda ombudens arbete.

text: Det som framkommit ger Justitiekanslern anledning att understryka vikten av att de indispositiva målen handläggs skyndsamt i alla delar av handläggningen. Tingsrätten kan inte undgå kritik för de brister som har uppmärksammats i detta hänseende. Av uppgifterna från lagmannen Per Kjellsson och chefsrådmannen Jan Bengtsson framgår dock att det finns en medvetenhet kring problematiken och att rutinerna för handläggningen kommer att ses över. Detta kan förväntas leda till effektivitetsvinster på sikt för tingsrätten.

text: 4.3 Granskning av brottmål med längre frihetsberövanden

text: Som framgått har endast en akt funnits tillgänglig vid tingsrätten som avsett ett mål från de två senaste åren, där någon varit frihetsberövad under mer än sex månader. Justitiekanslern har granskat den akten (mål nr B 5-15). Därtill har Justitiekanslern översiktligt i Vera gått igenom två andra mål från samma period där häktningstiderna uppgått till strax under sex månader (mål nr B 1-15 och B 2087-16).

text: Utgångspunkten för granskningen var att kontrollera att tidsfristerna i

text: rättegångsbalken

text: – inklusive de krav som följer av

text: artikel 5 i Europakonventionen

text: – har följts när det gäller utsättande av mål till häktnings- och huvudförhandling, doms meddelande m.m. Vidare kontrollerades att omhäktningsförhandlingar hållits när tiden för åtals väckande förlängts.

text: Den granskade akten avser ett mål om grovt narkotikabrott m.m. i vilket tingsrätten meddelade dom den 8 juli 2015. De fyra tilltalade hade då varit frihetsberövade som anhållna och häktade sedan den 30 december 2014, dvs. i drygt sex månader.

text: Beträffande samtliga tilltalade avkunnades de ursprungliga häktningsbesluten i samband med häktningsförhandlingar den 4 januari 2015. Den tid inom vilken åtal skulle väckas bestämdes då av rätten till den 23 januari 2015, dvs. 19 dagar senare. Av häktningsprotokollen framgår inte att frågan om när eventuella omhäktningsförhandlingar skulle hållas diskuterades särskilt inför rättens beslut, eller att försvararens inställning i övrigt till åtalsfristen efterfrågades. Av tingsrättens akt framgår inte heller att häktningsfrågan därefter togs upp av rätten igen förrän åklagaren den 22 januari 2015 inkommit med en begäran om åtalsförlängning till den 6 februari 2015. En av de tilltalade medgav genom sin försvarare att åtalstiden förlängdes på det sättet. Beträffande de övriga tre hölls omhäktningsförhandlingar den 23 januari 2015.

text: Av

text: 24 kap. 18 § tredje stycket

text: RB framgår att rätten ska, om åtal inte väcks inom två veckor, så länge den misstänkte är häktad och till dess åtal har väckts, med högst två veckors mellanrum hålla ny förhandling i häktningsfrågan och därvid särskilt se till att utredningen bedrivs så skyndsamt som möjligt. Är det med hänsyn till utredningen eller av annan anledning uppenbart att förhandling inom nu angiven tid skulle vara utan betydelse, får rätten bestämma längre tids mellanrum.

text: Mot den nämnda bakgrunden uppstår frågan om tingsrätten i det aktuella fallet, efter de ursprungliga häktningsbesluten, borde ha tagit upp frågan om en omhäktningsförhandling tidigare. Justitiekanslern anser att detta borde ha skett (jfr JO:s beslut den 17 mars 2009 i dnr 6710-2008, med hänvisningar).

text: Det kunde i övrigt konstateras att gällande tidsfrister hade hållits i samtliga granskade fall och att omhäktningsförhandlingar ägt rum i de fall en förlängd åtalstid inte medgetts. Justitiekanslern finner inte heller skäl att anmärka mot handläggningen av de aktuella målen i något annat avseende.

text: 4.4 Granskning av tingsrättens ärenden om hemliga tvångsmedel

text: 4.4.1 Allmänt om rutinerna vid tingsrätten

text: Av tingsrättens arbetsordning framgår att ärenden om hemliga tvångsmedel lottas på en rotel som innehas av lagmannen. Som framgått ovan handläggs dessa ärenden av lagmannen eller, vid förfall för honom, av någon av de två chefsrådmännen. Vid förfall även för chefsrådmännen handläggs ärendena av den i tjänsten äldsta rådmannen.

text: Av en handläggningspromemoria som upprättats av lagmannen i augusti 2012, och som fortfarande används vid tingsrätten, framgår bl.a. följande.

text: När en begäran eller anmälan om hemliga tvångsmedel kommer in till tingsrätten ska ärendet registreras och ges ett löpnummer i det hemliga diariet. De handlingar som kommer in i ärendet ska inkomststämplas och föras upp på dagboksbladet.

text: I de fall något sammanträde inte behöver hållas fattas ett beslut, som tecknas direkt på den skriftliga framställningen. Beslutet expedieras därefter till åklagaren. Om det behövs ett sammanträde ska åklagaren och ett offentligt ombud bokas och kallas muntligen till sammanträdet. Beslut fattas vid sammanträdet. Även ett sådant beslut dokumenteras som regel på åklagarens framställning. En handling med beslutet överlämnas direkt till den åklagare eller polis som finns på plats. Vid sammanträdet ska protokoll föras (ett exempel på ett sådant protokoll finns). I protokollet beslutas också om ersättning till det offentliga ombudet.

text: Lagmannen har uppgett följande. Han handlägger själv den övervägande delen av tvångsmedelsärendena. Fram till dess att den nuvarande organisationen med två chefsrådmän infördes, var det två särskilt utsedda rådmän vid tingsrätten som handlade ärendena vid lagmannens förfall. När sammanträden hålls sker regelmässigt klargöranden och tillägg beträffande innehållet i de skriftliga handlingar som åklagaren gett in. Det som diskuteras dokumenteras i akten endast om det bedöms ha betydelse för prövningen i sak, vilket är sällsynt.

text: Granskningen av akterna i de ärenden där tingsrätten under januari 2015 – juli 2016 beslutat avseende hemliga tvångsmedel ger skäl att anmärka följande.

text: 4.4.2 Sammanträden utan närvaro av offentligt ombud

text: I ärenden om hemlig avlyssning av elektronisk kommunikation, hemlig kameraövervakning och hemlig rumsavlyssning bevakas de enskildas integritetsintressen av ett offentligt ombud. Ett sammanträde ska hållas där åklagaren och det offentliga ombudet närvarar. Tidigare fanns en undantagsregel enligt vilken rätten, i vissa brådskande fall, fick hålla sammanträde och fatta beslut utan att ett offentligt ombud varit närvarande eller annars fått yttra sig. Detta undantag upphörde dock att gälla den 1 januari 2015, i samband med att åklagares möjligheter att fatta interimistiska beslut om hemliga tvångsmedel utökades (27 kap. 26 och 28 §§ RB, ändrade genom SFS 2014:1419.)

text: I två ärenden från januari respektive mars 2015 har tingsrätten, efter att ha konstaterat att ärendena var av brådskande natur, hållit sammanträde utan närvaro av offentligt ombud och i anslutning därtill beslutat om hemlig avlyssning av elektronisk kommunikation. I det första fallet framgår att det offentliga ombudet efter beslutet informerades om ärendet och fick ta del av handlingarna. I det andra ärendet höll tingsrätten två dagar efter tvångsmedelsbeslutet ett nytt sammanträde, denna gång i närvaro av det offentliga ombudet. I anteckningarna från det sammanträdet anges följande.

text: Rätten höll [datum] ett sammanträde utan att offentligt ombud närvarade. Anledningen var att ett offentligt ombud på grund av ärendets brådskande natur inte kunnat kontaktas. Rätten bedömde att ärendet var så brådskande att ett dröjsmål allvarligt skulle äventyra syftet med tvångsmedlet. Uppmärksammad på att

text: 27 kap.

text: rättegångsbalken

text: ändrats den 1 januari 2015, och att åklagaren själv kan besluta interimistisk och sedan underställa rätten beslutet, har rätten kallat till ett nytt möte denna dag med det offentliga ombudet närvarande. Ärendet genomgås med det offentliga ombudet.

text: Handläggningen ger Justitiekanslern skäl att anmärka följande.

text: Kravet på att offentligt ombud ska närvara vid sammanträden om hemliga tvångsmedel är föranlett av rättssäkerhets- och integritetshänsyn. Den aktuella lagändringen – som gjorde närvaron av offentligt ombud obligatorisk vid sammanträden angående bl.a. hemlig avlyssning av elektronisk kommunikation –innebar en förstärkning av det offentliga ombudets roll, och därmed av den rättssäkerhetsgaranti som ombudets medverkan utgör (jfr

text: prop. 2013/14:137 s. 120

text: ff. och

text: SOU 2012:44 s. 795

text: Det har vid granskningen inte kommit fram att det efter de två besluten från början av 2015 har förekommit några brister vid tingsrätten när det gäller offentligt ombuds närvaro. Att tingsrätten inte omedelbart uppmärksammade lagändringen måste dock tingsrätten kritiseras för.

text: 4.4.3 Dokumentation av vad som muntligen tillförts ärendet

text: Tingsrättens beslut om hemliga tvångsmedel har i allmänhet grundats på omständigheter som framgått av promemorior från polisen. I vissa av de granskade ärendena har promemoriorna varit mycket kortfattade. Endast informationen i dessa kan knappast ensamt ha gett underlag för ett ställningstagande i frågan om förutsättningar förelåg för att besluta om tvångsmedel. Några gånger har t.ex. mycket få uppgifter funnits till stöd för ett ställningstagande ifråga om skälig misstanke, och i några fall har det inte framgått klart hur de telefonnummer som ansökan avsett varit knutna till en misstänkt person.

text: Tingsrätten har i nämnda fall gett tillstånd till att använda hemliga tvångsmedel. Justitiekanslern får därför utgå ifrån att det vid de sammanträden som föregick besluten lämnades kompletterande muntliga upplysningar. Dessa upplysningar har dock inte dokumenterats av tingsrätten. I sammanhanget kan noteras att det i ett fåtal av de aktuella ärendena finns en allmän notering i sammanträdesanteckningarna om att närvarande polis eller åklagare ”kompletterar uppgifterna i promemorian” eller ”utvecklar skälen för begäran”, utan att det framgår något om vilka uppgifter som då tillfördes ärendet.

text: Det som framgått ger sammantaget anledning för Justitiekanslern att understryka vikten av att muntlig information som lämnas vid sammanträden om hemliga tvångsmedel också dokumenteras i rättens akt. Detta är betydelsefullt ur kontrollsynpunkt. Det kan också vara viktigt för den fortsatta handläggningen av tvångsmedelsfrågan, t.ex. om en annan befattningshavare ska besluta om förlängning av ett tvångsmedel. Tingsrätten bör noggrannare dokumentera vad som tillförts muntligen i ärendena.

text: 4.4.4 Innehållet i rättens beslut

text: I flertalet av de granskade ärendena har rätten meddelat beslut genom att fylla i en i förväg skriven text på åklagarens framställning där avsikten varit att beslutsfattaren ska markera om det varit fråga om ett bifalls- eller avslags-

text: beslut. I två fall har ingen sådan markering gjorts och det framgår således inte av beslutet om rätten har bifallit eller avslagit framställningen. Naturligtvis måste det framgå av tingsrättens avgörande vilket beslut som har fattats. Tingsrätten bör vara mer noggrann vid angivandet av vilket beslut som har fattats.

text: 4.5 Personuppgiftsbehandling m.m. vid tingsrätten

text: 4.5.1 Personuppgiftsbehandlingen i de elektroniska dagboksbladen

text: Granskningen av tingsrättens dagboksblad har omfattat, förutom målen som Justitiekanslern granskat ovan, dagboksbladen i ytterligare femton slumpmässigt utvalda mål.

text: Vid tingsrätten sker en datoriserad dagboksföring i ärendehanteringssystemet Vera i samband med handläggningen av varje mål. I dagboken antecknas vilka handlingar som kommer in eller upprättas i målet och andra omständigheter som är av betydelse för handläggningen. Förutom mål- eller ärendenummer och inkomstdag för handlingar framgår vilka som är parter i målet, i regel med namn och personnummer eller samordningsnummer. Det framgår också vad målet gäller (saken). I ett brottmål anges saken med den aktuella brottsrubriceringen.

text: Den behandling av personuppgifter som sker i dagboksbladen i Vera ska följa

text: domstolsdatalagens (2015:728)

text: bestämmelser. Enligt

text: 6 § domstolsdatalagen

text: får behandling av personuppgifter ske om den behövs för handläggning av mål och ärenden. Behandlingen av personuppgifter ska uppfylla de grundläggande kraven i

text: 9 § personuppgiftslagen (1998:204)

text: , PUL. Detta innebär bl.a. att personuppgifter får behandlas bara om det är lagligt. Uppgifterna måste dessutom behandlas på ett korrekt sätt och i enlighet med god sed. Personuppgifterna ska vidare vara adekvata och relevanta i förhållande till ändamålen med behandlingen. Behandlingen får inte heller avse fler personuppgifter än som är nödvändigt med hänsyn till ändamålen med behandlingen. De personuppgifter som behandlas ska vara riktiga och, om det är nödvändigt, aktuella.

text: Det är som utgångspunkt tillåtet för en domstol att behandla vad som räknas som känsliga personuppgifter i Vera (jfr

text: och

text: 5 §§

text: domstolsdatalagen

text: och

text: prop. 2014/15:148 s. 49

text: ). Känsliga personuppgifter är uppgifter som avslöjar ras eller etniskt ursprung, politiska åsikter, religiös och filosofisk övertygelse eller medlemskap i en fackförening samt uppgifter som rör hälsa eller sexualliv (

text: 13 §

text: PUL). Känsliga personuppgifter får dock inte behandlas enbart på grund av vad som är känt om en persons ras eller etniska ursprung, politiska åsikter, religiösa eller filosofiska övertygelse, medlemskap i en fackförening, hälsa eller sexualliv (

text: 13 § domstolsdatalagen

text: Många av personuppgifterna i dagboksbladen är av integritetskänslig natur var för sig, eller sammantagna med andra uppgifter (se

text: NJA 2015 s. 624

text: och Högsta domstolens beslut den 31 mars 2015 i mål nr Ö 570-15). Det är därför viktigt att den som för in anteckningar i dagboken som innehåller personuppgifter noga kontrollerar att information behövs för handläggningen av målet och att anteckningarna begränsas till det som är relevant utifrån ändamålet med anteckningen.

text: Vid granskningen framgick flera fall där handläggare efter telefonsamtal direkt i dagboken hade antecknat uppgifter om sjukdomar (mål nr T 5731-14, T 4617-14, T 1009-15, T 1176-16, B 920-15 och B 1093-16) och omständigheter som på annat sätt avslöjade en enskilds hälsotillstånd. Exempelvis fanns i dagboken anteckningar om att en person var intagen på psykiatrisk vårdinrättning (mål nr T 5245-14), var sjukskriven (mål nr T 362-15) samt befann sig på en rättspsykiatrisk avdelning på sjukhus (mål nr T 2445-15). Det förekom även anteckningar av i övrigt integritetskänsligt slag. Exempelvis uppgifter i ett tvistemål om att svaranden var häktad (mål nr T 2445-15) och anteckningar i ett brottmål om att en tolk inte hade klarat vissa språkprov (mål nr B 2308-15). En annan allmän observation var att det i många mål förekom relativt omfattande tjänsteanteckningar i dagboksbladen som innehöll uppgifter om enskildas personliga förhållanden.

text: Vid granskningen framkom inte att det förekommit någon personuppgifts-

text: behandling i strid med bestämmelsen i

text: 13 § domstolsdatalagen

text: , dvs. att personuppgifter har behandlats enbart på grund av vad som är känt om en persons ras eller etniska ursprung, politiska åsikter, religiösa eller filosofiska övertygelse, medlemskap i en fackförening, hälsa eller sexualliv.

text: De anteckningar som vid granskningen har konstaterats innehålla känsliga personuppgifter och andra integritetskänsliga uppgifter får i huvudsak anses ha

text: varit relevanta för handläggningen av det aktuella målet. När det gäller känsliga personuppgifter har det i de flesta fall varit fråga om uppgifter om specifika sjukdomar som sedan legat till grund för beslut av domstolen att ställa in en förhandling eller beslut om närvaro vid förhandling på annat sätt än genom personlig inställelse. Att anteckna uppgiften om en viss grad av sjukdom får anses ha varit nödvändig med hänsyn till ändamålet med behandlingen, dvs. att utgöra underlag för domstolens beslut i den aktuella frågan. Detsamma kan sägas beträffande de anteckningar som innehållit känslig information om exempelvis en parts vistelse på rättspsykiatrisk klinik och liknande anteckningar som utgjort grund för åtgärder i målet avseende delgivning eller liknade .

text: Det ska dock avslutningsvis framhållas att det, även om det skulle vara förenligt med

text: domstolsdatalagens

text: regler, inte är lämpligt att skriva omfattande tjänsteanteckningar som innehåller personuppgifter på dagboksbladen. Dagboksbladen begärs ofta ut som allmänna handlingar. Sekretesskyddet för uppgifter om enskildas hälsotillstånd är i detta fall relativt svagt (se

text: 21 kap. 1 § offentlighets- och sekretesslagen

text: [2009:400], OSL). För andra typer av personuppgifter som antecknas på dagboksbladen kan det helt saknas sekretessbestämmelser. Detta innebär att känsliga uppgifter kan behöva lämnas ut om någon begär att få ta del av dagboksbladet. Även om sekretesskyddet är svagt kan anteckningarna likväl vara känsliga för de berörda personerna och en alltför stor spridning kan få olyckliga konsekvenser. Anteckningar som innehåller sådana personuppgifter bör därför göras i separata dokument som dagboksbladet hänvisar till. På detta sätt underlättas också sekretessprövningen av uppgifterna.

text: Justitiekanslern noterar att det i tingsrättens rutinbeskrivning kring sekretessfrågor bl.a. anges att det på dagboksbladen inte bör antecknas uppgifter om en persons sjukdomar och psykiska tillstånd, utan att detta bör ske i separata

text: tjänsteanteckningar. Justitiekanslern förutsätter att domstolen vidtar åtgärder så att vad som anges i rutinbeskrivningen efterlevs och att det som anförts ovan beaktas vid domstolens framtida hantering av personuppgifter i dagboken.

text: 4.5.2 Informationen om sekretess beträffande dagboksbladen i tingsrättens styrdokument

text: I tingsrättens ovan nämnda rutinbeskrivning för sekretess finns vissa uppgifter angående hanteringen av de elektroniska dagboksbladen som riskerar att ge en felaktig vägledning för domstolens handläggare. I beskrivningen (s. 18) anges att ”Anteckningar som görs i händelser/dagboken blir omgående offentliga och tillgängliga via allmänhetens terminal.”

text: Personuppgifter i domstolens dagboksblad kan omfattas av sekretess enligt OSL (se exempelvis

text: NJA 2015 s. 624

text: och jfr Högsta förvaltningsdomstolens beslut den 30 juni 2014 i mål nr

text: ). Skrivningarna ger dock intrycket av att dagboksbladet i sin helhet alltid är offentligt och att ett utlämnade därför inte behöver föregås av en sekretessprövning. Tingsrätten bör göra en översyn av det aktuella dokumentet för att undvika att personuppgifter lämnas ut i strid med OSL. Justitiekanslern konstaterar även att det görs en hänvisning till allmänhetens terminal trots att domstolen i dagsläget inte tillhandhåller en sådan.

text: 4.6 Underrättelser till Justitiekanslern

text: För att Justitiekanslern ska kunna fullgöra uppgiften att utöva kontroll över rättshjälpen är Justitiekanslern beroende av att tingsrätterna rapporterar in beslut och domar till Justitiekanslern i den omfattning som framgår av Domstolsverkets föreskrifter om rättshjälp (

text: DVFS 2012:15

text: Det finns anteckningar i tingsrättens rutinbeskrivningar om att expediering av vissa beslut och domar ska ske till Justitiekanslern. Den beskrivning som finns är dock inte uttömmande. Vid inspektionen har även, vid en stickprovskontroll, uppmärksammats att tingsrätten vid ett flertal tillfällen förbisett uppgiftsskyldigheten (t.ex. mål nr B 4438-13 och B 3345-14 angående byte av målsägandebiträde, T 4416-14 och T 1285-15 angående beviljad rättshjälp, T 362-15 angående byte av rättshjälpsbiträde, T 2445-15 angående förhandsbesked för långväga rättshjälpsbiträde).

text: Det är tydligt att de rutiner som finns vid tingsrätten inte i alla avseenden är tillräckliga för att se till att Justitiekanslern underrättas om beslut och domar i den omfattning som ska ske. Tingsrätten bör se över sina rutiner i detta avseende.

text: 5. Avslutande samtal

text: Vid det avslutande samtalet där lagmannen Per Kjellsson, chefsrådmännen Jan Bengtsson och Erik Högdahl samt den administrativa chefen Paul Fogelberg deltog redogjorde Justitiekanslern kortfattat för sina iakttagelser enligt avsnitt 4. Samtalet avslutades med att Justitiekanslern tackade för ett mycket vänligt bemötande från tingsrättens personal under inspektionen.


title: Remissyttrande - Så stärker vi den personliga integriteten (SOU 2017:52)

text: Övergripande synpunkter

text: Grundlagsskyddet för den personliga integriteten förstärktes år 2011. I detta slutbetänkande har Integritetskommittén följt upp förstärkningens effekter i lagstiftningsarbetet. Kommittén har därutöver lämnat förslag till 36 olika åtgärder som enligt kommittén bör vidtas för att stärka skyddet för den personliga integriteten. Det enda konkreta författningsförslaget gäller en ändring i

text: kommittéförordningen (1998:1474)

text: . I övrigt föreslår kommittén att regeringen ska låta utreda vissa frågor och att ett antal myndigheter ska få olika uppdrag på integritetsskyddets område.

text: Justitiekanslern har ingenting att invända mot merparten av de förslag till åtgärder som läggs fram. Flera av förslagen framstår som rimliga och välmotiverade. Det måste dock påpekas att regeringens direktiv till kommittén inte innehåller något uppdrag att redovisa förslag. Detta konstaterade Justitiekanslern redan i sitt yttrande över kommitténs delbetänkande. Att kommittén nu lägger fram förslag utan något tydligt uppdrag från regeringen leder till vissa frågor. Det är t.ex. svårt att bedöma hur kommitténs förslag förhåller sig till annat lagstiftningsarbete på integritetsskyddets område. Till följd av Europeiska unionens dataskyddsreform pågår just nu ett omfattande arbete med frågor om personuppgiftsbehandling, både inom statsförvaltningen och i samhället i övrigt. Att i den situationen lägga fram förslag, utan att ha fått något tydligt uppdrag från regeringen, kan trots det goda syftet leda till svårigheter med samordning och överblick. Det kan också ifrågasättas om det är lämpligt och effektivt att regeringen tillsätter ett stort antal nya utredningar, vid sidan av de många utredningar som redan pågår.

text: Med detta sagt har Justitiekanslern följande synpunkter på förslagen.

text: E-förvaltning och informationssäkerhet (avsnitt 8 och 12)

text: Digitaliseringen av den offentliga förvaltningen innebär många fördelar men medför samtidigt risker när det gäller enskildas personliga integritet. För att tillvarata utvecklingens fördelar, och samtidigt minimera riskerna, behöver myndigheterna både stöd och tillsyn. Justitiekanslern ser därför positivt på kommitténs rekommendationer i denna del. Det gäller de förslag som rör tillsyn över statliga myndigheters informationssäkerhetsarbete (avsnitt 12.2.3 och 12.2.4) men också de förslag som syftar till förbättrad styrning och ökat stöd (avsnitt 8.2.1, 8.2.2, 8.2.5, 12.2.5 och 12.2.6).

text: Åtgärder för att stärka skadeståndsrätten som rättsmedel (avsnitt 13.2)

text: Kommittén anser att det är svårt för enskilda som utsätts för integritetsintrång att ta tillvarata sina rättigheter. Man bedömer att den möjlighet till ekonomisk ersättning som finns vid otillåtna intrång i den personliga integriteten inte används i någon större utsträckning. Kommittén anser vidare att de belopp som betalas ut ofta är låga. Mot den bakgrunden föreslår kommittén att regeringen ska låta utreda om Datainspektionen ska ges i uppdrag att som part föra talan i domstol, för en enskild som medger det, i utvalda ersättningsärenden. Kommittén lyfter också frågan om dataskyddsförordningen skulle kunna kompletteras med nationella bestämmelser om att det preventiva syftet ska beaktas när ersättningen för integritetskränkningen bestäms. Kommittén menar dock att en sådan utredning kan anstå något.

text: Justitiekanslern delar inte kommitténs bedömningar i dessa delar. Som Justitiekanslern angav i sitt yttrande över kommitténs delbetänkande, kan skadestånd för felaktig personuppgiftsbehandling inom staten lämnas antingen efter beslut av Justitiekanslern eller efter rättegång i allmän domstol. Det är mycket vanligare att anspråk framställs hos Justitiekanslern än i domstol. Skadestånd som ett effektivt rättsmedel, för enskilda som drabbats av otillåtna integritetsintrång, används således i betydligt större utsträckning än vad som framgår av kommitténs sammantagna bedömning i delbetänkandet. En prövning hos Justitiekanslern är på många sätt fördelaktig för den enskilde, som t.ex. inte behöver anlita ombud eller betala ansökningsavgift. Detta bör hållas i minnet när man bedömer skadeståndet som rättsmedel.

text: På det statliga området finns alltså en väl beprövad ordning när det gäller enskildas möjlighet att få ersättning för felaktig personuppgiftsbehandling. Justitiekanslern har svårt att se ett behov av att Datainspektionen ska kunna företräda enskilda i sådana tvister med staten. Om det finns ett sådant behov när det gäller andra samhällssektorer, har Justitiekanslern i och för sig ingen principiell invändning mot en utredning om en ordning som möjliggör att Datainspektionen företräder enskilda i vissa tvister om ersättning. En sådan ordning torde dock bli resurskrävande, även om Datainspektionen ges möjlighet att välja vilka ärenden som ska drivas. Det är enligt Justitiekanslerns mening tveksamt om detta är bästa sättet att stärka skyddet för enskilda.

text: Ersättningsnivåerna vid felaktig personuppgiftsbehandling har behandlats av Högsta domstolen i fallet

text: NJA 2013 s. 1046

text: . Högsta domstolen angav att ersättningsnivån för kränkning vid felaktig behandling av personuppgifter bör ligga under 5 000 kr i fall som inte kan anses allvarliga. Ersättningen för en kränkning som är att bedöma som mindre allvarlig, om än inte helt obetydlig, bör normalt bestämmas till ett schablonbelopp på 3 000 kr.

text: Justitiekanslern har följt dessa anvisningar i sin skadereglering. Det medför att ersättning har lämnats med 3 000 kr även i fall när kränkningen har framstått som mycket liten, om än inte helt obetydlig. I allvarligare fall har högre ersättning lämnats. För närvarande lämnas t.ex. 35 000 kr till var och en som har förekommit i det s.k. kringresanderegistret (jfr Svea hovrätts dom den 28 april 2017 i mål nr T 6161-16). Även om ersättningsnivåerna inte är avskräckande för den personuppgiftsansvarige, så kan de inte betraktas som anmärkningsvärt låga för enskilda som har drabbats.

text: Kommittén har inte analyserat om det över huvud taget är möjligt att på nationell nivå, vid sidan av regleringen i dataskyddsförordningen, lagstifta om särskilda ersättningsnivåer. Det nya regelverket har ännu inte börjat tillämpas och tolkningen av dataskyddsförordningen kommer ytterst att ankomma på Europeiska unionens domstol. Enligt Justitiekanslern är det över huvud taget mycket tveksamt om höjda ersättningsnivåer är ett effektivt sätt att stärka den personliga integriteten.

text: Tillsynsmyndigheten (avsnitt 14)

text: Datainspektionens vägledning och tillsyn har stor betydelse när det gäller efterlevnaden av regelverket om personuppgifter. Detta regelverk genomgår för tillfället stora förändringar, vilket ställer höga krav på Datainspektionen. Justitiekanslern anser därför, i likhet med kommittén, att det kan finnas skäl att låta analysera Datainspektionens behov av resurser och anslag.

text: Uppföljning av grundlagsskyddets effekt i lagstiftningsarbetet (avsnitt 16.4.1)

text: I

text: 2 kap. 6 § andra stycket regeringsformen

text: anges att var och en är skyddad gentemot det allmänna mot betydande intrång i den personliga integriteten, om det sker utan samtycke och innebär övervakning eller kartläggning av den enskildes personliga förhållanden. Bestämmelsen infördes år 2011. Skyddet får i vissa fall begränsas enligt

text: 2 kap.

text: 25 §§

text: regeringsformen

text: Kommittén har följt upp grundlagsändringens effekt i lagstiftningsarbetet och menar att bestämmelsen i

text: tolkas och tillämpas på olika sätt av utredningar, myndigheter och inom Regeringskansliet. Justitiekanslern har svårt att avgöra om kommitténs bedömning är riktig. Underlaget är knapphändigt och ger inte någon klar bild av hur omfattande de angivna tolkningssvårigheterna är.

text: Kommittén föreslår en ändring i

text: kommittéförordningen

text: , som innebär att konsekvenserna för den personliga integriteten ska anges, om förslagen i ett betänkande har betydelse i det avseendet. Justitiekanslern konstaterar att en statlig utredning givetvis ska beakta grundlagarnas bestämmelser, oavsett om detta anges uttryckligen i

text: kommittéförordningen

text: eller inte. Ett särskilt krav på konsekvensanalys när det gäller integritetsskydd skulle eventuellt kunna bidra till att integritetsfrågor uppmärksammas oftare och tidigare i lagstiftningsarbetet. Om ett sådant krav ska införas, kan det dock övervägas om det bör lyftas fram tydligare i förordningen, i stället för att som enligt förslaget nämnas i slutet av en lång uppräkning, som omfattar frågor av skiftande karaktär.

type: avgorande


title: Anspråk på skadestånd av staten med anledning av att ett register hos Försäkringskassan har innehållit en felaktig uppgift

text: Justitiekanslern bifaller UR:s ersättningsanspråk avseende ideell skada och tillerkänner henne 10 000 kr. Justitiekanslern avslår hennes anspråk i övrigt.

text: Justitiekanslern uppdrar åt Försäkringskassan att ombesörja att ersättningen betalas ut.

text: Ärendet

text: UR har, som hon slutligen har bestämt sitt anspråk, begärt skadestånd med 38 376 kr vilket motsvarar det utmätningsbelopp som Försäkringskassan har dragit av för mycket från hennes arbetsskadelivränta samt ränta på beloppet. Hon har vidare begärt skadestånd med ett inte preciserat belopp avseende psykiskt lidande.

text: UR har bl.a. anfört följande som grund för sitt anspråk. Dåvarande Jönköpings läns allmänna försäkringskassa har under tiden februari 1998 – november 2004 dragit 468 kr mer per månad vid utmätning än som enligt Kronofogdemyndighetens beslut skulle ha dragits av. Hon har därför fått leva på ett belopp under existensminimum. Detta har medfört att hennes levnadsförhållanden har försämrats avsevärt. Hon har haft en ständig oro.

text: Försäkringskassan, Huvudkontoret, har tillstyrkt ersättningsanspråket i den del det avser ideell skada. Försäkringskassan har i övrigt avstyrkt bifall till anspråket. Försäkringskassan har i ett yttrande till Justitiekanslern anfört bl.a. följande.

text: ”Ärendet

text: Länskontoret i Jönköping har yttrat sig i ärendet. Av yttrandet framgår att Försäkringskassan fr.o.m. februari 1998 lade in ett avdrag på 468 kr i livräntebasen eftersom avdrag på hela utmätningsbeloppet inte kunde göras på pensionen med hänsyn till förbehållsbeloppet.

text: Kronofogdemyndigheten har därefter fortlöpande meddelat nya beslut om uträkning med olika utmätnings- och förbehållsbelopp. Försäkringskassan har vid inläggning av dessa belopp i pensionsdatabasen inte uppmärksammat avdraget i livräntebasen varför 468 kr fortsatt att dras från arbetsskadelivräntan oavsett vilket avdrag som gjordes i pensionsdatabasen.

text: Kronofogdemyndigheten i Jönköpings län, som inte har reagerat på att Försäkringskassan drog ett för högt belopp från R:s ersättningar, har beräknat att Försäkringskassan dragit av totalt 30 416 kr för mycket.

text: Försäkringskassans bedömning

text: I

text: 48 §

text: PUL [

text: personuppgiftslagen (1998:204)

text: , Justitiekanslerns anm.] föreskrivs att den personuppgiftsansvarige skall ersätta den registrerade för skada och kränkning av den personliga integriteten som en behandling av personuppgifter i strid med lagen orsakat.

text: I dåvarande Jönköpings läns allmänna försäkringskassas livräntedatabas har ett felaktigt avdrag funnits registrerat. Det är enligt Försäkringskassans mening en sådan omständighet som är skadeståndsgrundande enligt

text: 48 §

text: PUL.

text: Det förhållandet att avdrag gjorts med för högt belopp har inte förorsakat R någon ekonomisk skada eftersom hennes skulder minskat med samma belopp som det felaktigt avdragna beloppet. Hon är därför inte berättigad till ersättning för förmögenhetsskada. Däremot anser Försäkringskassan att felet i registret kan antas ha orsakat R viss oro och olägenheter i övrigt. Hon bör därför tillerkännas ersättning för ideell skada av staten med skäligt belopp.”

text: UR har getts tillfälle att kommentera Försäkringskassans yttrande och då anfört bl.a. följande. Påståendet att det felaktiga avdraget inte har förorsakat henne någon ekonomisk skada är felaktigt eftersom hon har förlorat ränta på hela den avdragna summan. Hon har rätt att göra vad hon vill med det felaktigt avdragna beloppet. Nu har i stället Kronofogdemyndigheten fördelat hennes pengar på eget bevåg. Hon har tvingats gå igenom ett stort psykiskt lidande under dessa år, orsakat av Försäkringskassans och Kronofogdemyndighetens slarv.

text: Av en sammanställning från Kronofogdemyndigheten framgår det att Försäkringskassan under perioden januari 1999 – november 2004 har dragit av ett för högt belopp vid utmätning. Beloppet har varierat mellan 214 kr och 468 kr per månad. Det totala beloppet som har dragits av för mycket uppgår enligt Kronofogdemyndigheten till 30 416 kr.

text: Justitiekanslerns bedömning

text: Enligt

text: 48 §

text: PUL skall den personuppgiftsansvarige ersätta den registrerade för skada och kränkning av den personliga integriteten som en behandling av personuppgifter i strid med denna lag har orsakat.

text: Genom utredningen i ärendet är klarlagt att Försäkringskassans datasystem har innehållit en oriktig uppgift avseende avdrag vid utmätning från UR:s arbetsskadelivränta. Detta har fått till följd att Försäkringskassan, enligt sammanställningen från Kronofogdemyndigheten, varje månad under perioden januari 1999 – november 2004 felaktigt har dragit av ett för högt belopp vid utmätning från UR:s arbetsskadelivränta. Eftersom UR:s uppgifter har behandlats i strid med bestämmelserna i

text: personuppgiftslagen

text: har ett skadeståndsgrundande fel begåtts.

text: En förutsättning för att skadestånd skall utgå är emellertid att den som har drabbats av ett fel har lidit skada.

text: I förevarande fall har det belopp som har dragits av genom utmätning från UR:s arbetsskadelivränta kommit henne tillgodo på så sätt att hennes skulder hos Kronofogdemyndigheten har minskat med det avdragna beloppet. UR har gjort gällande att hon har förlorat ränta på det belopp som felaktigt har dragits av. Enligt Justitiekanslerns uppfattning är det dock rimligt att anta att den ränta UR har förlorat på det avdragna beloppet ungefär motsvarar den ränta som hon annars hade fått betala för de skulder som avbetalades genom det felaktigt avdragna beloppet. UR har, enligt Justitiekanslerns uppfattning, inte visat att hon har drabbats av någon förmögenhetsskada avseende det felaktigt avdragna beloppet.

text: UR har också begärt ersättning för psykiskt lidande. Hennes skadeståndsanspråk får i denna del uppfattas så att hon begär ersättning för det obehag och de olägenheter som den felaktiga behandlingen av personuppgifterna har medfört. En sådan ideell skada som UR har drabbats av till följd av den felaktiga uppgiften låter sig mera sällan uppskattas i exakta termer eller efter på förhand uppställda beräkningsgrunder. Det blir därför oftast fråga om en uppskattning efter skälighet. Här bör beaktas att det rört sig om en uppgift som under en lång tid varit felaktig och att konsekvenserna av felet har varit betydande för UR. Vid en bedömning av dessa omständigheter och med beaktande av den praxis som finns vid bestämmande av ersättning finner Justitiekanslern skäligt att bestämma ersättningen för ideell skada till 10 000 kr.


title: Kritik mot Migrationsverket p.g.a. felaktigt om beslut av förvar

text: Begäran m.m.

text: Anspråk

text: AA har varit frihetsberövad såsom tagen i förvar under tiden den 10 – 21 april 2017. AA har begärt ersättning för lidande med 500 000 kr, för förlorad arbetsförtjänst med 2 636 kr och för utgifter med ospecificerat belopp. Han har också begärt ersättning för ombudskostnader med 4 106 kr.

text: Migrationsverket har lämnat ett yttrande och tillstyrker att AA har rätt till ersättning för tiden den 10 – 19 april 2017.

text: Bakgrund

text: Den 29 augusti 2016 fattade Migrationsverket beslut om att AA skulle utvisas till Kamerun. Beslutet var förenat med en 4 veckor lång tidsfrist för att han frivilligt skulle lämna landet. Den 4 januari 2017 vann utvisningsbeslutet laga kraft och det blev verkställbart. Den 27 januari 2017 lämnade AA in en ansökan om verkställighetshinder.

text: Den 1 februari 2017 förlängde Återvändandeenheten i Göteborg tidsfristen för frivilligt återvändande till den 8 februari 2017. Den 3 februari 2017 beslutade förvaltningsprocessenheten i Malmö att förlänga denna tidsfrist ytterligare, på grund av en inlämnad ansökan om verkställighetshinder. Tidsfristen fastställdes dock inte utan frystes endast.

text: Den 8 februari 2017 kontaktade AA Migrationsverket och blev då upplyst om att ett nytt beslut om tidsfrist skulle fattas efter beslutet i verkställighetsärendet. Den 22 mars 2017 beslutade förvaltningsprocessenheten i Malmö om avslag gällande verkställighetshinder. I samma beslut förlängdes också tidsfristen för frivilligt återvändande till den 19 april 2017. Den nya tidsfristen registrerades dock inte och Återvändandeenheten kontaktades inte heller.

text: Den 27 mars 2017 beslutade Återvändandeenheten att ta den sökande i förvar. AA underrättades om beslutet den 10 april 2017 och frihetsberövades samma dag. Den 21 april 2017 togs AA ur förvar, då det uppmärksammades att giltig tidsfrist för frivilligt återvändande fortfarande hade förelegat vid tidpunkten för förvarsbeslutet.

text: Justitiekanslerns bedömning

text: Ersättning för lidande

text: AAs begäran är, som ansökan har uppfattats, grundad på 5 § frihetsberövandelagen. Det är utrett att han har varit berövad friheten till följd av ett beslut vid myndighetsutövning.

text: Enligt 5 § frihetsberövandelagen har bl.a. den som har varit utsatt för ett administrativt frihetsberövande rätt till ersättning om det står klart att beslutet vilade på felaktiga grunder och därför var oriktigt. Av förarbetena framgår att rätten till ersättning enligt bestämmelsen ska bedömas restriktivt, dvs. ersättning ska endast utgå vid helt klara fall där grunden för åtgärden på ett iögonenfallande sätt framstår som felaktig (jfr

text: prop. 1997/98:105 s. 53

text: Genom Migrationsverkets yttrande står det klart att beslutet om att ta AA i förvar saknade stöd i lag, eftersom ett beslut om förvarsplacering enligt

text: utlänningslagen (2005:716)

text: i detta fall förutsätter att tidsfristen för frivilligt återvändande har löpt ut (jfr

text: 1 kap. 8 §

text: och

text: 10 kap. 1 §

text: utlänningslagen

text: ). Både då försvarsbeslutet togs den 27 mars 2017 och när det sedan verkställdes den 10 april 2017 löpte fortfarande AAs tidsfrist för frivilligt återvändande fram till den 19 april 2017. Beslutet om att ta honom i förvar var därmed felaktigt.

text: AA är därför berättigad till ersättning för det lidande som frihetsberövandet har orsakat honom. När ett frihetsberövande har varit särskilt påfrestande kan det ge rätt till en högre ersättning än normalt. Mot bakgrund av de omständigheter som AA beskriver i sin ansökan anser Justitiekanslern att det är sannolikt att hans lidande har varit avsevärt större än normalt. AA har därför rätt till en förhöjd ersättning.

text: Ersättning för utgifter, förlorad arbetsförtjänst och ombudskostnader

text: Utgifter som sökanden har haft till följd av ett frihetsberövande kan ersättas enligt 7 § frihetsberövandelagen. I förarbetena anges några exempel på kostnader som kan ersättas med stöd av denna bestämmelse, t.ex. kostnader för resor från häktet, flyttkostnader och merkostnader för skötsel av barn (se

text: prop. 1974:97 s. 71

text: f.). Det är inte fråga om en uttömmande uppräkning av vad som kan ersättas utan endast exempel. För att rätt till ersättning ska finnas måste det vara kostnader som är en direkt följd av frihetsberövandet och som den enskilde inte annars skulle ha haft. Det kan även noteras att rätten till ersättning för utgifter är mer begränsad än möjligheterna att få ersättning för ren förmögenhetsskada enligt reglerna i

text: skadeståndslagen

text: (se

text: prop. 1997/98:105 s. 21

text: f.).

text: Gällande de utgifter som AA menar att han har haft på grund av att han förlorat gods som han köpte innan han frihetsberövades, saknas tillräcklig utredning för att Justitiekanslern ska kunna bedöma anspråket. AAs begäran ska därför i denna del avslås.

text: Ersättning för förlorad arbetsförtjänst ska enligt frihetsberövandelagen be-stämmas till ett belopp som motsvarar vad den frihetsberövade har förlorat genom själva frihetsinskränkningen. Med detta menas i första hand ett direkt inkomstbortfall till följd av att den frihetsberövade inte kunde utföra sin vanliga sysselsättning under den tid frihetsberövandet pågick. Även förlust av inkomst under en period när en person söker nytt arbete efter ett frihetsberövande kan ge rätt till ersättning ”i skälig omfattning” (se

text: prop. 1974:97 s. 71

text: AA har genom intyg från sin arbetsgivare styrkt att han har förlorat arbetsförtjänst med det begärda beloppet under tiden som han var frihetsberövad. Han har därför rätt till ersättning med 2 636 kr.

text: Till sist har AA begärt 4 106 kr i ersättning för ombudskostnader. Han har själv lämnat in ansökningsblankett och kompletteringar till Justitiekanslern. Eftersom han inte har gett in någon utredning som visar att han har haft några kostnader för att anlita ett ombud ska hans begäran om ersättning i denna del avslås.

text: Tillsyn

text: De brister som har konstaterats gällande Migrationsverket beslut om att ta AA i förvar resulterade i han var frihetsberövad i 12 dagar utan stöd i lag.

text: Justitiekanslern har i flera ärenden beslutat om ersättning till personer som har tagits i förvar och frihetsberövats enligt beslut av Migrationsverket, trots att förutsättningar för att göra så har saknats (se t ex dnr 5025-2017-4.1, jfr även dnr 2776-17-4.1). Även JO har i flera beslut hanterat frågor om felaktiga förvarstaganden och då framfört kritik mot Migrationsverket för att rutinerna kring förvarsbeslut och kontroll av dess riktighet har brustit (se JO:s beslut dnr 1210-2016 och dnr 2827-2015).

text: Justitiekanslern noterar att Migrationsverket efter den nu aktuella händelsen har infört en internutbildning gällande förvarsbeslut, där vikten av att rutinmässigt kontrollera tidsfristerna i varje ärende särskilt tas upp. Justitiekanslern vill inskärpa vikten av att Migrationsverket kontinuerligt genomför de utbildningar som krävs för att säkerställa att alla anställda som fattar ingripande beslut har den utbildning samt kännedom om gällande rutiner som krävs för att detta kan ske på ett rättssäkert sätt. Migrationsverket förtjänar kritik för de brister som har uppmärksammats i ärendet.