title: Skadeståndsanspråk mot staten med hänvisning till Kronofogdemyndighetens dröjsmål med att bokföra en betalning

text: Justitiekanslern avslår ersättningsanspråket men kritiserar Kronofogdemyndigheten för dröjsmål med bokföringen av en betalning.

text: Ärendet

text: Bakgrund

text: Sedan Skatteverket genomfört en revision av Queentab i Segeltorp AB (bolaget) beslutade verket i ett omprövningsbeslut den 19 december 2012 att bolaget skulle betala viss ytterligare skatt. Skatteverket överlämnade skattefordringen till Kronofogdemyndigheten för indrivning varefter myndigheten påbörjade en tillgångsundersökning.

text: I mars 2013 kontaktade bolaget, genom sin företrädare PH, Kronofogdemyndigheten för att diskutera bl.a. möjligheten till en avbetalningsplan. I mitten av april 2013 återkom PH till Kronofogdemyndigheten. Vid ett möte med kronoinspektören AG förklarade han att förvaltningsrätten hade avslagit bolagets överklagande av Skatteverkets beslut och att bolaget önskade få till stånd en avbetalningsplan. AG lämnade information om förutsättningarna för en avbetalningsplan och upplyste PH om att de exekutiva åtgärderna skulle fortsätta tills något annat beslut fattades.

text: Den 24 april 2013 gav bolaget in underlag till Kronofogdemyndigheten för ekonomisk bedömning av om förutsättningar för en avbetalningsplan förelåg.

text: Bolagets ansökan om uppskov och avbetalningsplan uppfyllde enligt Kronofogdemyndighetens bedömning kraven för en avbetalningsplan och överlämnades till Skatteverket den 14 maj 2013. Bolaget hade då redan den

text: 3 maj 2013 gjort en delbetalning om 185 000 kr till Kronofogdemyndigheten. Den 20 maj 2013 meddelade Skatteverket Kronofogdemyndigheten att bolagets ansökan avslagits. Bolaget underrättades såväl skriftligen som muntligen om detta samma dag. Den 24 maj 2013 kontaktade bolagets revisor Kronofogdemyndigheten och lät meddela att hela skulden skulle komma att betalas den 3 juni 2013.

text: Den 3 juni 2013 hade bolagets revisor och kronoinspektören AG förnyad kontakt per telefon. Den 5 juni 2013 översände bolaget till Kronofogdemyndigheten tre fax med kvitton på genomförda betalningar. Vid en telefonkontakt samma dag bekräftade AG att de exekutiva åtgärderna mot bolaget nu skulle avbrytas, eftersom skulden i sin helhet var betald. Revisorn efterfrågade samtidigt ett skuldfrihetsintyg, men informerades om att ett sådant intyg kunde utfärdas först när samtliga betalningar var bokförda.

text: Den 25 juni 2013 kontaktade bolaget återigen Konofogdemyndigheten för att få ett skuldfrihetsintyg. Eftersom samtliga bolagets betalningar fortfarande inte hade bokförts av Kronofogdemyndigheten kunde dock inte något sådant intyg utfärdas. Påföljande dag sammanställde dock AG ett intyg som skickades till bolaget. Av intyget framgick att bolaget per den 4 juni 2013 hade reglerat alla aktuella skulder och att det per den dagen inte längre fanns några skulder registrerade hos Kronofogdemyndigheten.

text: AG skickade den 10 juli 2013 e-postmeddelande till Kronofogdemyndighetens enhet för medelshantering för att ta reda på varför bolagets betalning den 3 maj 2013 inte ännu hade bokförts. Den 19 augusti 2013 svarade Kronofogdemyndigheten att betalningen låg i Medea (Kronofogdemyndighetens IT-system för hantering av medel) och inte kunde bokföras p.g.a. transaktioner med senare datum. Betalningen bokfördes slutligen hos Kronofogdemyndigheten den 24 september 2013.

text: Anspråket

text: Bolaget har i en skrivelse till Kronofogdemyndigheten den 19 september 2013 begärt skadestånd av staten med ett opreciserat belopp för det lidande bolaget orsakats på grund av myndighetens felaktiga behandling av uppgifter i sitt register. Anspråket har överlämnats hit av Kronofogdemyndigheten. Bolaget har därefter begärt skadestånd även för ekonomisk skada med en miljon kronor motsvarande utebliven vinst för ett år.

text: Till stöd för sitt anspråk har bolaget angett i huvudsak följande. Skatteverket har begärt indrivning och Kronofogdemyndigheten har vidtagit exekutiva åtgärder trots att något domstolsbeslut inte har meddelats. Detta är särskilt anmärkningsvärt då kronoinspektören AG först har gett bolaget beskedet att det förmodligen inte skulle vara något problem att få till stånd en avbetalningsplan. Det stämmer visserligen att bolaget informerades om att det är Skatteverket som beslutar i saken. Av oklara skäl har emellertid Kronofogdemyndigheten senare ändrat inställning i frågan och i utlåtande till Skatteverket inte rekommenderat ett godkännande av avbetalningsplanen.

text: – Bolaget har, utan klagomål, haft uppdrag för olika statliga institutioner under de senaste 10-15 åren. Efter att bolaget har fått en betalningsanmärkning och Kronofogdemyndigheten vidtagit indrivningsåtgärder har flera av uppdragsavtalen sagts upp utan motivering. Efter tio års samarbete med Kungliga tekniska högskolan har högskolan i september 2013 sagt upp avtalet med bolaget. Bolagets intäkter enligt avtalet har uppgått till 327 000 kr per månad. Bolaget har vidare haft uppdrag åt Kungliga slottet under elva år. Slottet har varit mycket nöjt med utfört arbete, men har i mars 2014 sagt upp avtalet utan motivering. Bolagets intäkter enligt avtalet har uppgått till 140 290 kr per månad. Trots möjlighet till förlängning av avtalen var det enligt uppdragsgivarna omöjligt med en förlängning p.g.a. bolagets betalningsanmärkning. – En förutsättning för att ett bolag ska kunna delta och lämna offert vid offentlig upphandling är att det är skötsamt, har en mycket god ekonomisk ställning och inte har några registrerade betalningsanmärkningar. På grund av bolagets betalningsanmärkning är det inte förrän om flera år möjligt för bolaget att offerera nya kommande upphandlingar. På grund av Kronofogdemyndighetens handläggning av ärendet är bolaget nu tvunget att söka kunder utanför stat och kommun. – Bolaget har betalat hela sin skuld den 4 juni 2013, men Kronofogdemyndigheten har bokfört betalningen först långt senare. Trots att bolaget har betalat skulden har Kronofogdemyndigheten fortsatt att ta i anspråk medel på bolagets skattekonto.

text: – Bolaget har vidare begärt att bolagets betalningsanmärkning ska tas bort.

text: Bolaget har i en anmälan till Riksdagens ombudsmän (JO) den 13 september 2013 framfört klagomål mot Kronofogdemyndighetens hantering av bl.a. bolagets betalning den 3 maj 2013 (JO:s dnr 5066-2013). Efter samråd har JO den 4 februari 2014 överlämnat bolagets klagomål till Justitiekanslern för samordnad handläggning med skadeståndsanspråket.

text: Utredningen

text: Kronofogdemyndigheten har, med anledning av bolagets anmälan till JO, lämnat upplysningar om myndighetens handläggning av ärendet. Kronofogdemyndigheten har i sitt yttrande till JO anfört i huvudsak följande.

text: KFM:s inställning till klagomålen

text: KFM får anföra följande synpunkter över de klagomål som riktats mot myndigheten och dess personal. KFM besvarar inledningsvis de konkreta frågor som bolaget ställt i sin anmälan.

text: Denna fråga bör riktas till SKV och KFM bemöter därför inte frågan.

text: I

text: 1 kap. 6 § utsökningsbalken

text: (UB) anges definitionen på allmänt respektive enskilt mål. Som allmänt mål räknas mål om uttagande av böter, vite, skatt, tull, avgift och andra medel som staten har rätt till och som får utsökas utan föregående dom samt, enligt vad regeringen närmare föreskriver, annan liknande fordran som staten eller kommun har rätt till. I annan lag kan föreskrivas att även mål om uttagande av någon annan fordran är allmänt mål. Det grundläggande för allmänna mål är således att de får utsökas utan föregående dom, dvs. myndigheters beslut är direkt verkställbara. En sådan typ av fordran som utgör allmänt mål – är som framgår av definitionen – skatter.

text: I

text: 3 kap.

text: UB anges de exekutionstitlar som kan läggas till grund för verkställighet. Bland dessa återfinns förvaltningsmyndighets beslut som får verkställas, se 3 kap. 1 § 6 p. och 20 § UB. Regler om indrivning av obetald skatt återfinns i

text: 70 kap.

text: skatteförfarandelagen (2011:1244)

text: . Ett underskott på skattekontot får således drivas in utan något beslut av domstol.

text: KFM uppfattar frågan som en fråga om rätten att få betala skulden genom avbetalningsplan.

text: Reglerna om uppskov med betalning återfinns i

text: 7 § lag (1993:891)

text: om indrivning av statliga fordringar m.m. (indrivningslagen). Där framgår att uppskov kan medges under följande förutsättningar:

text: ”Kronofogdemyndigheten får bevilja uppskov med betalningen

text: 1. om det kan antas vara till fördel för det allmänna,

text: 2. om det är påkallat med hänsyn till gäldenärens personliga förhållanden, eller

text: 3. i avvaktan på att frågan om anstånd med betalningen prövats av behörig myndighet.

text: Uppskov enligt första stycket får beviljas endast om SKV, efter utredning enligt

text: 3 § lagen (2007:324)

text: om Skatteverkets hantering av vissa borgenärsuppgifter, inte har något att invända mot det eller om verkets inställning uppenbarligen saknar betydelse.

text: Uppskov med betalningen får förenas med villkoret att gäldenären betalar sin skuld i poster vid olika tidpunkter (avbetalning).”

text: Det är således inte en ovillkorlig rätt för gäldenären att få avbetala sin skuld. Först måste något av de tre villkoren i första stycket av bestämmelsen vara uppfyllt. Dessutom ska SKV inte ha någon invändning mot att uppskov medges eller så ska SKV:s inställning uppenbart sakna betydelse. Kravet på uppenbart sakna betydelse innebär ett mycket högt ställt krav för att bortse från SKV:s inställning. Som framgår av verkställighetens yttrande fann tjänstemannen vid KFM att det fanns förutsättningar för att bevilja uppskov förenad med avbetalningsplan, men att SKV motsatte sig detta då SKV avsåg att vidta åtgärder. KFM har då inte möjlighet att bevilja uppskov förenat med avbetalningsplan och det får antas att det inte var uppenbart för tjänstemannen att KFM kunde bortse från SKV:s uppfattning. Förutsättningarna för att bevilja avbetalningsplan saknades således.

text: Det antecknas att ett beslut att inte medge uppskov förenad med avbetalningsplan inte kan överklagas, se 20 § indrivningslagen.

text: Huvudregeln är att medel ska betalas till borgenären, i det här fallet SKV, skyndsamt och kan inte utbetalning ske inom 14 dagar ska medlen göras räntebärande. I det aktuella fallet har bokföringen av inbetalda medel dröjt oacceptabelt lång tid; ca 4 månader. Som framgår av yttrandet från enhetschefen för medelshanteringen har tidsutdräkten berott på byte av bokföringssystem och med detta tillhörande problem. Det är en förklaring, men inte en ursäktlig förklaring. Myndigheten beklagar den långsamma handläggningen som varit och de problem som den fördröjda handläggningen orsakat bolaget.

text: Bolagets kritik mot att KFM vidtog indrivningsåtgärder

text: Efter det att frågan om avbetalningsplan föll, genomförde KFM utmätning av bankkonton och en fordran mot en av bolagets uppdragsgivare. I och med att avbetalningsplan inte kunde medges har det ålegat KFM att söka tillgångar till betalning av skulden. KFM ska då söka tillgångar som kan – med minsta skada, kostnad och besvär för gäldenären – betala skulden. Detta innebär att KFM normalt sett söker efter pengar, banktillgodohavanden, fordringar och andra tillgångar som enkelt kan göras likvida innan annan egendom söks, se 4 kap. 3§ UB. I detta arbete att söka tillgångar har KFM rätt att fråga tredje man om gäldenären har en fordran mot eller annat mellanhavande med denne som behövs för att avgöra om gäldenären har utmätningsbar egendom. Tredje man är skyldig att lämna KFM begärda uppgifter, se 4 kap. 15§ UB. KFM:s huvudkontor kan inte se att de exekutiva åtgärderna har varit felaktiga; tvärtom har det ålegat tjänstemannen att vidta åtgärder när skulden inte var betald.

text: Som framgår av yttrandet av enhetschefen för medelshanteringen skedde en nedsättning av skulden den 26 juni 2013 på grund av överskott på skattekontot och att denna nedsättning inte hade behövts eftersom skulden då var fullbetald. Nedsättningen skedde dock på grund av att skulden inte var slutreglerad i databasen och nedsättning sker då med automatik. Som framgår av yttrandet kan det antas att nedsättningsbeloppet skulle ha betalats ut till bolaget i stället. KFM beklagar att beloppet togs i anspråk och det beror på den långsamma handläggningen med bokföring av inbetalda medel.

text: Kronofogdemyndigheten har vidare yttrat sig över bolagets ursprungliga anspråk på ersättning för kränkning. Myndigheten har avstyrkt bifall till ersättningsanspråket.

text: Bolaget har inkommit med synpunkter på Kronofogdemyndighetens yttrande och har i samband därmed, som nämnts, framställt ett anspråk på ersättning för ren förmögenhetsskada med en miljon kronor.

text: Justitiekanslerns bedömning

text: Skadeståndsrättsliga utgångspunkter

text: Enligt

text: 3 kap. 2 § skadeståndslagen (1972:207)

text: ska staten ersätta personskada, sakskada eller ren förmögenhetsskada som vållas genom fel eller försummelse vid myndighetsutövning i sådan verksamhet som staten svarar för. Kronofogdemyndighetens handläggning och beslut i verkställighetsmål utgör sådan verksamhet. Enligt

text: 3 kap. 2 § 2 skadeståndslagen

text: ska staten också ersätta skada på grund av att någon kränks på sätt som anges i

text: 2 kap. 3 § samma lag

text: genom fel eller försummelse vid sådan myndighetsutövning. Ersättning för kränkning kan enligt

text: skadeståndslagen

text: emellertid inte utgå till en juridisk person.

text: Av

text: 1 kap. 1 § skadeståndslagen

text: framgår att bestämmelserna om skadestånd i den lagen ska tillämpas endast om inte annat är särskilt föreskrivet.

text: Vid behandling av personuppgifter i Kronofogdemyndighetens verksamhet tillämpas delar av

text: personuppgiftslagen (1998:204)

text: , PUL, bl.a lagens bestämmelser om skadestånd vid den behandling av personuppgifter som sker i databaserna (

text: 3 kap. 3 §

text: lagen [2001:184] om behandling av personuppgifter i Kronofogdemyndighetens verksamhet, KFMdbL). Vid myndighetens behandling av uppgifter om juridiska personer, t.ex. ett aktiebolag, tillämpas däremot inte PUL (jfr

text: 1 kap. 1 § andra stycket

text: KFMdbL).

text: För en rätt till ersättning krävs förutom att det har förekommit ett skadeståndsgrundande fel eller en försummelse att detta kan anses ha vållat eller annorlunda uttryckt direkt orsakat skada för den enskilde. Det betyder att det ska finnas ett orsakssamband mellan den skadegörande handlingen och skadan. Enligt allmänna skadeståndsrättsliga principer gäller att det ankommer på den som begär ersättning att styrka skadan och dess omfattning.

text: Relevanta bestämmelser i

text: skatteförfarandelagen

text: Av

text: 68 kap. 1 § skatteförfarandelagen (2011:1244)

text: följer att beslut enligt den lagen gäller omedelbart. Det betyder att skattebeslut kan verkställas direkt och utan att frågan först har avgjorts av domstol.

text: Om ett skattebelopp eller avgiftsbelopp inte har betalats i rätt tid, ska, enligt huvudregeln i

text: 70 kap. 1 § skatteförfarandelagen

text: , fordran lämnas till Kronofogdemyndigheten för indrivning om det obetalda beloppet uppgår till

text: minst 10 000 kronor för en betalningsskyldig som ska lämna skattedeklaration eller är godkänd för F-skatt och den betalningsskyldige har uppmanats att betala beloppet. I förevarande fall har bolagets skatteskuld uppgått till betydligt högre belopp än så.

text: Vid indrivning får verkställighet enligt

text: utsökningsbalken

text: ske (

text: 70 kap. 3 § skatteförfarandelagen

text: Bedömningen i detta fall

text: Som framgår tillämpas inte PUL vid Kronofogdemyndighetens behandling av uppgifter om juridiska personer. PUL gäller endast uppgifter som kan hänföras till en fysisk person (se 3 och 5 §§ PUL). Bolaget har därför inte någon rätt till skadestånd enligt

text: 48 §

text: PUL.

text: Fråga uppkommer då om bolaget har rätt till skadestånd enligt bestämmelserna i

text: skadeståndslagen

text: Som framgår av redogörelsen beträffande den rättsliga regleringen gäller beslut om skatt omedelbart. Betalas inte skatten inom föreskriven tid ska fordran på skatt av i ärendet aktuellt slag överlämnas till Kronofogdemyndigheten för indrivning. Det var således korrekt av Kronofogdemyndigheten att vidta åtgärder för att driva in skatten från bolaget.

text: Av utredningen i ärendet framgår att bolagets betalning med 185 000 kr den 3 maj 2013 kom att bokföras i utsöknings- och indrivningsdatabasen först nästan fem månader efter det att betalningen gjordes. Enligt

text: 9 § förordningen (2000:606)

text: om myndigheters bokföring ska kontanta inbetalningar bokföras senast påföljande arbetsdag. Andra ekonomiska händelser ska bokföras så snart det kan ske. Det står klart att Kronofogdemyndighetens dröjsmål innefattar en sådan avvikelse från skyndsamhetskravet att staten har ådragit sig skadeståndsskyldighet enligt

text: 3 kap. 2 § skadeståndslagen

text: gentemot bolaget för ren förmögenhetsskada. Ett bolag kan dock inte tillerkännas ersättning för kränkning enligt

text: skadeståndslagen

text: Bolaget har gjort gällande att den försenade bokföringen av skattebetalningen har medfört att bolaget blivit föremål för en betalningsanmärkning som gjort att bolaget har gått miste om intäkter från avtal som har sagts upp av dess kunder.

text: En betalningsanmärkning kan hänföras till uppgifter om bl.a. obetalda skatter, som kreditupplysningsföretaget inhämtar från Kronofogdemyndigheten. I detta fall hade bolaget en obetald skatteskuld som Skatteverket hade begärt indrivning av. Det har inte kommit fram något som visar att betalningsanmärkningen avseende bolaget har uppkommit av annat skäl än den då förekommande skatteskulden. Enligt den redogörelse för ärendets handläggning som Kronofogdemyndigheten har gett in framgår också att bolagets företrädare redan vid mötet den 17 april 2013 uppgav att han var bekymrad över den betalningsanmärkning som bolaget hade fått. Bolaget kan därmed inte anses ha visat att det finns något samband mellan betalningsanmärkningen och Kronofogdemyndighetens dröjsmål med att bokföra den av bolaget i juni 2013 gjorda betalningen.

text: Det sagda utesluter ändå inte att bolaget kan ha vållats ekonomisk skada till följd av Kronofogdemyndighetens dröjsmål med att registrera bolagets betalning. Det ska emellertid beaktas att bolaget, efter Skatteverkets revision, hade restförda skatter till ett relativt högt belopp och att det vid tidpunkten pågick en skatteprocess i förvaltningsdomstolarna. Mot den bakgrunden kan man inte utgå från att bolagets kunder underlät att förlänga de aktuella avtalen med anledning av den försenade registreringen av bolagets betalning. Bolaget har inte heller presenterat någon som helst utredning som ger stöd för slutsatsen att det var den försenade registreringen av betalningen som var orsaken till att avtalen inte förlängdes. Det kan tilläggas att det inte ingetts någon utredning som ger stöd för att bolaget har drabbats av någon förmögenhetsskada i den omfattning som görs gällande.

text: Bolagets anspråk på ersättning för ekonomisk skada kan därför inte bifallas. Vad bolaget har anfört om Kronofogdemyndighetens ställningstagande i frågan om möjligheten till en avbetalningsplan föranleder inte någon annan bedömning.

text: Tillsynsaspekter m.m.

text: Kronofogdemyndighetens dröjsmål har bl.a. fått till följd att medel på bolagets skattekonto har tagits i anspråk trots att det saknades förutsättningar för det. Även om detta inte grundar någon rätt till skadestånd för bolaget förtjänar Kronofogdemyndigheten kritik för hur bokföringen av bolagets betalning har hanterats.

text: Av Kronofogdemyndighetens yttrande framgår att dröjsmålet enligt myndigheten förklaras av problem i samband med myndighetens byte av bokföringssystem. Detta ger intryck av det skulle ha varit fråga om ett övergående problem. Det kan dock konstateras att Kronofogdemyndighetens handläggningstider vid registrering av betalningar tidigare har kritiserats, även om det inte har varit fråga om så långa handläggningstider som i detta ärende (se Justitiekanslerns beslut den 30 maj 2014, dnr

text: samt JO:s beslut den 10 januari 2012, dnr

text: och den 15 mars 2012, dnr 3655-2011). Mot denna bakgrund finns det skäl att inskärpa vikten av att Kronofogdemyndighetens tekniska system kvalitetssäkras och att det finns rutiner som säkerställer att myndighetens bokföring av betalningar inte släpar efter. Justitiekanslern utgår från att Kronofogdemyndigheten, om det inte redan skett, vidtar de förebyggande åtgärder som krävs för att denna typ av problem inte ska kunna uppkomma.

text: Bolagets klagomål mot Skatteverket föranleder inte något uttalande eller någon ytterligare åtgärd från Justitiekanslerns sida.

text: Justitiekanslern kan inte besluta att en betalningsanmärkning ska tas bort.


publisher: Justitiekanslern

title: Betänkandet En översyn av lagstiftningen om företagsbot (SOU 2016:82)

org: jk

text: Justitiekanslern ska vaka över tryck- och yttrandefriheten samt värna integriteten och rättssäkerheten i den offentliga verksamheten. I Justitiekanslerns uppdrag ingår även att bevaka statens rätt och att medverka till att rättstillämpningen är effektiv och av hög kvalitet.

type: stycke

text: Genomgången av de förslag som läggs fram i betänkandet och de överväganden som görs där har skett med de utgångspunkter som Justitiekanslern, utifrån sitt uppdrag, främst har att beakta. Med dessa utgångspunkter lämnar Justitiekanslern följande synpunkter på förslagen.

text: Justitiekanslern delar utredningens bedömning att det, bl.a. på grund av kraven från EU på att juridiska personer ska kunna straffas, kan finnas skäl att utvidga möjligheterna att besluta om företagsbot. Utredningen har valt en lagteknisk lösning där myndigheternas verksamhet i de delar den avser myndighetsutövning inte uttryckligen undantas från möjligheten att besluta om företagsbot. Det framgår dock av den föreslagna lagtexten, om den läses i dess helhet, och utredningens skäl att sådana förfaranden inte är avsedda att träffas av regleringen. För att tydliggöra detta, och undvika tillämpningsproblem, kan det finnas skäl att överväga om begreppet företag i den föreslagna lydelsen av

text: 36 kap. 7 § brottsbalken

text: bör definieras särskilt. Ett exempel på sådan definition finns i

text: konkurrenslagen (2008:579)

text: . Enligt

text: 5 §

text: i den lagen avses med företag en fysisk eller juridisk person som driver verksamhet av ekonomisk eller kommersiell natur, dock inte till den del verksamheten består i myndighetsutövning.

text: Justitiekanslern vill även uppehålla sig kring de skrivningar som finns i utredningen om staten som juridisk person (kapitel 3, avsnitt 3.5). I utredningen sägs inledningsvis att staten vanligen uppträder genom olika statliga myndigheter. Detta är riktigt. Utredningen konstaterar därefter att de statliga myndigheterna inte utgör självständiga rättssubjekt och därför i princip inte kan föra talan mot varandra. Enligt utredningen leder detta till slutsatsen att det är Justitiekanslern som bör företräda staten i domstol när talan om företagsbot förs av åklagare mot en myndighet. Det sägs även att det är staten, och inte myndigheten, som ska åläggas att betala företagsboten. Justitiekanslern instämmer inte i dessa överväganden.

text: Det är riktigt att statliga myndigheter inte anses utgöra några helt självständiga juridiska enheter. De utgör istället delar av rättssubjektet staten.

text: Av denna anledning anses statliga myndigheter inte kunna lösa civilrättsliga tvister mellan sig genom att processa i allmän domstol. Sådana frågor får istället hänskjutas till regeringen. (Se t.ex. om detta i Justitiekanslerns beslut den 13 maj 2008, dnr

text: med där gjorda hänvisningar.)

text: Det framgår emellertid av 27 § myndighetsförordningen (

text: ) att myndigheter, som huvudregel, företräder staten vid domstol inom sitt verksamhetsområde. Enligt förordningen (

text: ) om handläggning av skadeståndsanspråk mot staten för emellertid Justitiekanslern myndighetens talan i vissa fall (se framför allt

text: 3 §

text: ). Justitiekanslern har även till uppgift att föra statens talan om det inte finns någon annan myndighet som ska sköta uppgiften, vilket framgår av

text: 2 § förordning (1975:1345)

text: med instruktion för Justitiekanslern.

text: Huvudregeln är alltså att myndigheten själv för talan i domstol inom sitt verksamhetsområde. Detta gäller även när talan förs om olika sanktionsavgifter, t.ex. konkurrensskadeavgift enligt

text: konkurrenslagen (2008:579)

text: och upphandlingsskadeavgift enligt lagen (

text: ) om offentlig upphandling. Det har, såvitt Justitiekanslern kan bedöma, i dessa ärenden inte ansetts utgöra något problem att talan förs av en myndighet mot en annan.

text: Mot denna bakgrund drar utredningen, enligt Justitiekanslerns mening, en felaktig slutsats när den anger att det är Justitiekanslern som bör företräda myndigheten i händelse av en talan om företagsbot. Det finns inte heller något direkt stöd i de författningar som styr Justitiekanslerns verksamhet för att ålägga myndigheten en sådan uppgift. Dessutom skulle uppgiften vara främmande sett till Justitiekanslerns övriga ärendetyper och den skulle inte heller passa in i myndighetens verksamhet. Justitiekanslerns uppgifter är bl.a. att företräda staten i allmän domstol i mål om skadestånd på grund av fel och försummelse vid beslut (myndighetsutövning) eller överträdelser av Europakonventionen och unionsrätten. I brottmålsprocessen förekommer Justitiekanslern endast när det gäller brott mot

text: tryckfrihetsförordningen

text: eller

text: yttrandefrihetsgrundlagen

text: , och då i rollen som åklagare.

text: Justitiekanslern ställer sig även frågande till uttalandet att det bör vara staten, och inte den felande myndigheten, som ska åläggas att betala företagsboten. När det gäller skadeståndsanspråk mot staten är det som huvudregel den myndighet som har begått den skadeståndsgrundande handlingen som även ska betala ut ersättningen till de drabbade. Om företagsboten ska ha en preventiv verkan bör det rimligen vara den ansvariga myndigheten som får betala.

type: avgorande


title: Anspråk på skadestånd av staten med hänvisning till att Lunds universitet felaktigt vägrat en elev att delta i en viss kurs ingående i psykologutbildningen

text: 1. Justitiekanslern tillerkänner AA skadestånd med 35 500 kr. På beloppet skall utgå ränta beräknad enligt

text: och

text: 6 §§

text: räntelagen

text: från den 24 mars 2000 till dess betalning sker.

text: 2. Det ankommer på Lunds universitet att ombesörja utbetalning av beloppet till AA.

text: Ärendet

type: rubrik

text: Bakgrund

text: AA har uppgett i huvudsak följande, vilket här antecknas som en bakgrund till hennes skadeståndsanspråk mot staten.

text: AA påbörjade hösten 1996 studier vid Umeå universitet för att bli psykolog. Hon ansökte om och beviljades att få byta studieort under år 1997. Hon fortsatte därefter sina studier vid Lunds universitet. I samband med överflyttningen tillgodoräknades hon kurser från tidigare terminer. Under hösten 1998 läste hon psykologi i Kanada. Då hon skulle återuppta sina studier i Lund under vårterminen 1999 fick hon besked av studievägledaren att hon inte kunde göra det eftersom hon saknade två kurser i kognitiv teori resp. psykodynamisk teori. Ett godkänt resultat på dessa kurser var ett villkor för att påbörja studier under termin åtta av utbildningen. Hon läste därför om kurserna under vårterminen. I samband med tentamen visade det sig att hon faktiskt läst kurserna tidigare under studierna i Umeå, att dessa tillgodoräknats henne och att de var antecknade i det relevanta registret, det s.k. LADOK. Studievägledaren tillstod att hon av misstag lämnat felaktiga uppgifter. Det var då för sent på terminen att påbörja det klientarbete som skulle ha utförts redan från terminsstarten. Genom den felaktiga informationen om kurserna och genom att underlåta att notera att dessa faktiskt var genomgångna har universitetet felaktigt beslutat att hon inte skulle få påbörja studierna under termin åtta. Härigenom har hennes studier försenats med en hel termin för vilket hon kräver ersättning av staten.

text: Anspråket

text: AA har mot bakgrund av det som här anförts yrkat skadestånd av staten med sammanlagt 129 615 kr. Av detta belopp utgör 85 500 kr den arbetsförtjänst som hon beräknar att hon har förlorat som psykolog genom att hennes studietid vid universitetet förlängts, 18 000 kr avser mistad lön under sommarferierna och 26 115 kr motsvarar studielån samt ränta för att finansiera studierna under en extra termin. AA har vidare yrkat ränta på skadeståndet enligt reglerna i

text: och

text: 6 §§

text: räntelagen

text: Utredningen

text: Efter remiss har Lunds universitet avgett yttrande över skadeståndsanspråket och därvid anfört i huvudsak följande

text: "Det är riktigt att AA fått besked från såväl studievägledare som studierektor att hon inte fick påbörja delkursen handlett klientarbete på psykologprogrammet vårterminen 1999 på grund av att hon saknade delkurserna i behandlingsteori och behandlingssituationens psykologi, dels med psykodynamisk inriktning, dels med kognitiv inriktning, om vardera fyra poäng. Detta besked byggde på felaktiga grunder, eftersom AA redan fått nämnda delkurser tillgodoräknade från tidigare studier. För att myndighet skall kunna ge ett riktigt besked, förutsätts att tillförlitligt underlag finns. Presenterar den enskilde ett felaktigt underlag, kan inte myndigheten anses ha förfarit oaktsamt om felaktigt besked baserat på detta underlag lämnats. Primärt bör det anses vara studenten som i situation som denna skall presentera underlag till grund för beskedet. MF har överlämnat samtliga handlingar från tidigare studier till institutionen för bedömning av tillgodoräknande. Beslut om tillgodoräknande har fattats av institutionen, men något separat besked härom har inte gått ut till AA. Det är vidare osäkert om hon erhållit LADOK-utdrag utvisande att kurserna tillgodoräknats. AA har antagligen inte kunnat presentera erforderligt underlag, varför studievägledaren och studierektorn borde ha företagit egen utredning, exempelvis genom kontroll i LADOK, före avgivande av besked i frågan huruvida AA var behörig att påbörja klientarbetet. Studievägledarens och studierektorns besked kan anses utgöra eller stå i nära samband med myndighetsutövning. I vart fall har de lämnat felaktig information till AA. Beskedet att hon inte vårterminen 1999 fick påbörja delkursen handlett klientarbete om sju poäng, som löper under tre terminer, var dock i sig korrekt. AA skulle nämligen inte, även om institutionen i tid uppmärksammat att hon fått ovan nämnda delkurser tillgodoräknade, vårterminen 1999 ha kunnat påbörja det handledda klientarbetet, eftersom hon vid kursstarten i början av terminen inte var klar med delkursen i egenterapi om en poäng. Hon godkändes i denna delkurs först den 9 april 1999 (se bifogat studieintyg). Att delkursen i egenterapi skall vara genomförd och godkänd för att få påbörja det handledda klientarbetet framgår av kursplanen för kurs IX, Psykoterapi - Psykologisk behandling och diagnostik (se bilaga). Av det ovan sagda följer att AA inte har blivit en termin försenad med sin utbildning på grund av felaktigt besked från institutionen och således inte lidit den av henne påstådda skadan. Enligt Lunds universitets bedömning kan staten därför inte anses ha ådragit sig skadeståndsskyldighet enligt

text: 3 kap. 2 §

text: eller

text: 3 kap. 3 §

text: skadeståndslagen

text: gentemot AA genom vad hon anfört i skrivelsen av den 10 februari 2000."

text: AA har fått del av universitetets svar och lämnat synpunkter på detta. Hon har därvid understrukit att universitetet medgett att hon fått felaktiga besked inför terminsstarten 1999 om möjligheterna att påbörja termin åtta. I fråga om universitetets invändning om den saknade delkursen i egenterapi om 1 poäng har hon framhållit att denna invändning inte framförts tidigare av universitetets företrädare, att hon tidigare fått besked om att vissa timmar av kursen kunde genomföras sedan terminen påbörjats samt att enligt universitets praxis studenter brukat få dispens från kravet att denna kurs skulle vara genomgången för att nästa etapp av studierna skulle få påbörjas. Sammanfattningsvis har hon därför som sin mening framhållit att denna omständighet inte kan anses medföra att det brister i kausalitet mellan den felaktiga informationen och den skada som hon fått vidkännas till följd av att studierna försenats.

text: Lunds universitet har i anledning av AA:s synpunkter ombetts att avge förnyat yttrande och därvid tillagt i huvudsak följande.

text: "AA har begärt ersättning av Lunds universitet med anledning av att hon på grund av felaktigt besked (beslut) blivit en termin försenad med sina studier. Lunds universitet har den 6 april 2000 yttrat sig i ärendet. Justitiekanslern har nu begärt att Lunds universitet yttrar sig över de uppgifter som AA lämnat i skrivelse till Justitiekanslern den 2 maj 2000, särskilt vad avser möjligheterna att påbörja det handledda klientarbetet oaktat kursen i egenterapi inte var avslutad. Med anledning härav vill Lunds universitet anföra följande.

text: Argumenten för kravet på att egenterapin skall vara genomförd och godkänd innan det handledda klientarbetet får påbörjas är följande. Egenterapin betraktas som ett mycket viktigt led i studentens utveckling mot en professionell yrkesroll. Att ha genomgått egenterapins samtliga faser är väsentligt för studentens förmåga att kunna gå in i en terapirelation med klient. Omsorgen om klientens väl sätts i främsta rummet.

text: Enligt uppgift från institutionen för psykologi tillämpas restriktivitet vid beviljande av dispens från kravet i kursplanen för kurs XI, Psykoterapi - Psykologisk behandling och diagnostik, att delkursen i egenterapi skall vara genomförd och godkänd för att få påbörja det handledda klientarbetet. Varje ansökan om dispens prövas individuellt utifrån en helhetsbedömning av studentens situation. Flera aspekter beaktas därvid, bl.a. antal terapitimmar som studenten saknar. Hänsyn tas till om det enbart gäller någon enstaka timma, som dessutom beräknas vara avklarad innan studenten de facto träffar sin första klient. Vidare beaktas huruvida studenten är klar med övriga moment av utbildningen. Dispens beviljas således inte per automatik utan varje ansökan prövas noggrant.

text: Beskedet från studierektorn beträffande egenterapin innebar att AA tilläts göra uppehåll i terapin på grund av utlandsstudier. Dispens att få påbörja det handledda klientarbetet oaktat kursen i egenterapi inte var genomförd och godkänd har inte sökts och således inte heller beviljats. Enligt Lunds universitets uppfattning kan det inte anses ankomma på universitetet att utan förfrågan från student informera denne/denna om eventuella möjligheter till dispens från behörighetskrav för kurs."

text: AA har fått del av det förnyade yttrandet och kommenterat det. Hon har därvid sammanfattningsvis framhållit att hon saknat anledning att själv söka dispens från kravet på genomgången kurs i egenterapi eftersom hon av studievägledaren fått besked om att det inte skulle vara något problem med att vänta med delar av kursen till dess termin åtta påbörjats. Dessutom var det vanligt att studenter formlöst och utan något skrivet beslut i saken fick vänta med delar av denna kurs oavsett vad som fanns angivet i studieplanen.

text: Universitetet och AA har i sina yttranden hänvisat till vissa bilagor; denna del av utredningen har inte närmare återgetts här.

text: Justitiekanslerns bedömning

text: Utgångspunkter

text: Enligt

text: 3 kap. 2 § skadeståndslagen

text: skall staten ersätta bl.a. ren förmögenhetsskada som vållas genom fel eller försummelse vid myndighetsutövning i sådan verksamhet för vars fullgörande staten svarar.

text: Sedan den 1 januari 1999 gäller också att staten i enlighet med reglerna i

text: 3 kap. 3 § skadeståndslagen

text: under vissa förutsättningar svarar för felaktig information även i sådana fall då denna lämnats utanför området för vad som innefattas i begreppet "myndighetsutövning".

text: I AA:s fall är det emellertid tydligt att den information som lämnats henne och det beslut som fattats rörande hennes rätt att påbörja studierna under den åttonde terminen avser åtgärder som vidtagits "vid" myndighetsutövning, nämligen rörande hennes rätt att under i kursplanen angivna förutsättningar delta i universitetets undervisning i de ämnen som hört till psykologutbildningen. AA:s skadeståndsanspråk omfattas alltså av regleringen i

text: 3 kap. 2 § skadeståndslagen

text: och det saknas då anledning att närmare beakta reglerna i 3 kap. 3 §.

text: Av intresse att nämna i detta sammanhang är också en annan regel i

text: skadeståndslagen

text: , den bestämmelse i

text: 6 kap. 1 §

text: som gäller möjligheterna att jämka skadestånd vid medvållande m.m. Enligt

text: andra stycket

text: i den paragrafen kan bl.a. skadestånd med anledning av ren förmögenhetsskada jämkas om vållande på den skadelidandes sida har medverkat till skadan. Jämkning skall enligt

text: tredje stycket

text: samma paragraf ske med hänsyn till graden av vållande på ömse sidor och övriga omständigheter. Jämkning kan t.ex. ske i sådana situationer där den skadelidande förhållit sig passiv och underlåtit att överklaga beslut eller på annat sätt medverkat till uppkomsten av skadan.

text: Jag prövar AA:s skadeståndsanspråk med utgångspunkt i nu nämnda regler.

text: Felaktig information har ostridigt lämnats

text: Det är då till en början ostridigt att universitetet lämnat felaktiga besked om förutsättningarna för att AA skulle kunna påbörja sina studier under termin åtta. Hon påstods inte ha genomgått två kurser som hon faktiskt redan läst i Umeå. Ostridigt är också att AA inte reagerat över beskedet från Lunds universitet eller vidtagit någon åtgärd för att få en omprövning av detta till stånd. Hon har i stället börjat läsa kurserna på nytt.

text: Det felaktiga beskedet till AA får som universitetet medgett anses innefatta ett sådant fel som kan ådra staten ett skadeståndsansvar enligt

text: 3 kap. 2 §

text: SkL. Universitetet har emellertid gjort gällande att felet inte orsakat skadan eftersom AA ändå inte kunnat påbörja klientarbetet under termin åtta. Det berodde på att hon resterade med kursen i egenterapi. Det skulle med andra ord brista i adekvat kausalitet mellan den felaktiga informationen och den skada som AA hävdar att hon drabbats av.

text: Betydelsen av egenterapikursen

text: AA har i denna del uppgett att hon uppsökte studierektorn vårterminen 1998 när hon förstod att hon kanske inte skulle bli klar med egenterapin före vårterminen 1999 på grund av resan till Canada. Studierektorn uppgav då att hon kunde vänta med några timmar till efter utbytesstudierna i Canada. Hon kunde välja själv om hon ville gå en eller två timmar fram till dess. Studierektorn ville att hon skulle ge skriftligt besked till institutionen om hur mycket som saknades. Det gjorde hon före Canadaresan, och det saknades sju timmar. Härefter nämndes inte saken från universitetets sida. Om hon hade fått besked att hon måste göra färdigt egenterapin hade hon kunnat göra det i januari och februari 1999, före starten av det handledda klientarbetet. När hon nekades att börja med det handledda klientarbetet nämndes kurserna i psykodynamisk teori och kognitiv teori, men inget nämndes om egenterapin. Också i april 1999 uppgav studievägledaren att AA hade kunnat påbörja vårterminen 1999 som vanligt om hon hade fått kurserna i psykodynamisk teori och kognitiv teori tillgodoräknade. Inget nämndes om egenterapin då heller. Enligt vad AA erfarit är det en mer eller mindre uttalad policy av institutionen att medge anstånd med en del av de 50 timmarnas egenterapi. Hon känner till fyra personer som fått sådant anstånd.

text: Utredningen om vilken information som vid sidan av kursplanens bestämmelse lämnats om betydelsen av en genomgången kurs i egenterapi är inte klarläggande. Enligt Justitiekanslerns mening saknas det emellertid skäl att inte fästa tilltro till AA:s uppgifter på denna punkt. Dessa ger då erforderligt stöd för bedömningen att hon genom kontakter med studievägledaren bibringats uppfattningen att hon kunnat vänta med egenterapin och att detta inte skulle utgöra hinder för henne att påbörja studierna under termin åtta. Med detta synsätt kan det då inte som universitetet hävdat anses brista i kausalitet mellan den felaktiga information som universitetet lämnat och fördröjningen av studierna under den aktuella terminen. Förutsättningarna för att skadeståndsskyldighet inträtt för staten är därmed uppfyllda.

text: Jag lägger detta ställningstagande till grund för mitt fortsatta resonemang och kommer då in på frågan vilken betydelse som kan tillmätas MF:s eget agerande och i vilken mån hon kan anses vara medvållande till den uppkomna skadan.

text: Medvållandefrågan och ev. jämkning

text: På en universitetsstuderande måste rimligen kunna ställas det kravet att vederbörande skall veta vilka kurser i en utbildning som han eller hon har gått på och vilka som återstår. Det går inte att helt förlita sig på vad företrädare för undervisningen vid universitetet sagt eller gjort vid olika tillfällen. När AA fick beskedet av universitetet i Lund att de två kurserna saknades borde hon alltså enligt min mening ha försökt få en omprövning till stånd av studievägledarens besked efter att exempelvis ha undersökt befintliga registeruppgifter och kontaktat företrädare för universitetet i Umeå för att klara ut frågan om kurserna redan genomgåtts där. AA har såvitt framkommit inte gjort något av detta utan tycks ha förhållit sig passiv och påbörjat kurserna på nytt. Hade hon gjort vad som rimligen kunnat krävas av henne, hade felet sannolikt upptäckts. Nu blev det upptäckt först långt in på terminen då hon skulle tentera på nytt i en av kurserna. AA har enligt min mening inte lämnat någon godtagbar förklaring till sin passivitet.

text: Det nu anförda innebär enligt min mening att AA måste anses i betydande grad medvållande till den skada som hon drabbats av och att hennes rätt till skadestånd därför skall jämkas. Vid en bedömning av det vållande som å ena sidan ligger universitetet till last och den oaktsamhet som AA själv visat anser jag att det skadestånd som skall utgå till henne bör jämkas till en tredjedel av vad som annars skulle ha utgått.

text: Skadeståndets beräkning

text: AA har i fråga om omfattningen av de förluster som hon drabbats av lagt fram vissa uppgifter rörande studiemedel, tänkbara inkomster från feriearbete och den medianlön som en nyutexaminerad psykolog erhåller vid utträdet på arbetsmarknaden. AA:s uppgifter och sätt att beräkna sin förlust ter sig från allmänna utgångspunkter rimliga med undantag för kravet på kompensation för uppburna studiemedel. Lånets kapitalbelopp har inte utgjort någon kostnad för henne, varför ersättning i den delen bör begränsas till räntan.

text: Jag är sålunda beredd att uppskatta AA:s förlust efter skälighet till ca 106 500 kr. Ett till en tredjedel jämkat skadestånd uppgår då till 35 500 kr. AA skall tillerkännas detta belopp jämte ränta beräknad enligt

text: och

text: 6 §§

text: räntelagen

text: från den 24 mars 2000, dvs. en månad efter det att hennes krav inkom hit.

text: Jag vill avslutningsvis tillägga att jag i händelse av en fortsatt tvist i saken vid allmän domstol anser mig oförhindrad att göra de invändningar rörande AA:s skada som en närmare prövning därav kan komma att föranleda.

text: Ärendet, vars avgörande av resursskäl beklagligtvis har dragit ut på tiden, är därmed avslutat.