title: Fråga om rektors behörighet att besluta om överlåtelse av vid universitetets historiska museum förvarade kvarlevor efter en person

text: Bakgrund

text: Kvarlevorna efter en judisk person överlämnades år 1879 från fängelset i Lund till Lunds universitet. Under perioden 1879–1995 förvarades kvarlevorna vid den medicinska fakultetens anatomiska institution. År 1995 överfördes kvarlevorna, ett kranium, till universitetets historiska museum.

text: I december 2004 erhöll universitetet en begäran från Judiska Församlingen i Malmö om att kvarlevorna skulle överlämnas till församlingen för att begravas enligt judisk sed på den judiska begravningsplatsen i Malmö.

text: Den 17 februari 2005 beslutade rektor AA att överlämna kvarlevorna till församlingen.

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO framförde BB och CC klagomål mot rektor AA angående beslutet att överlämna kvarlevorna till församlingen. Anmälarna anförde bl.a. följande. Genom att överlämna kvarlevorna har rektor förfogat över statlig egendom. Överlåtelse av statens egendom regleras i lagen (

text: ) om statsbudgeten. Rektor var inte behörig att fatta det aktuella beslutet, utan det ankom på regeringen att ta ställning i frågan.

text: Till anmälan fogades ett flertal handlingar, bl.a. rektors beslut den 17 februari 2005 (dnr I A 9 6523/04).

text: Utredning

text: Anmälan remitterades till Universitetsstyrelsen för Lunds universitet för utredning och yttrande. I sitt remissvar anförde universitetsstyrelsen följande.

text: Bakgrund

text: Den 14 december 2004 erhöll universitetet ett brev från den judiska församlingen i Malmö med begäran om att kvarlevorna efter en judisk person skulle överlämnas till församlingen för att begravas enligt judisk sed på den judiska begravningsplatsen i Malmö.

text: Kvarlevorna hade kommit i universitetets vård 1879 från fängelset i Lund. Den avlidne hade tagit sitt liv. Identiteten på den avlidne är känd. Kvarlevorna förvarades under perioden 1879–1995 vid den medicinska fakultetens anatomiska institution. Kvarlevorna överfördes till institutionen vid universitetet i enlighet med den lagstiftning som var rådande till början av 1950-talet, nämligen att kvarlevor som ingen gjorde anspråk på kunde överföras till medicinsk forskning och utbildning. Då anatomiska institutionen lades ned 1995 överfördes kvarlevorna till universitetets historiska museum, där de vårdades till den 2 maj 2005 då de gravsattes på Judiska Församlingens kyrkogård i Malmö.

text: Universitetets utredning

text: Universitetet gjorde en omfattande utredning inför beslutet om ett eventuellt överlämnande av kvarlevorna till den judiska församlingen. Universitetet fann att följande tre förutsättningar borde vara uppfyllda för att ett överlämnande skulle kunna ske: 1. Det skall vara styrkt att motivet för att omhänderta kvarlevorna är välgrundat (t.ex. på religiösa eller kulturella grunder). 2. Mottagarens legitimitet att omhänderta kvarlevorna skall vara klarlagd. 3. Det skall vara styrkt att mottagaren omhändertar kvarlevorna på ett värdigt sätt. För det första undersöktes om motivet för församlingens begäran var välgrundat. Genom diskussioner med teologiska fakultetens avdelning för judaistik styrktes att det enligt judisk sed är viktigt att mänskliga kvarlevor begravs i vigd jord. Detta omfattar även dem som inte varit troende judar eller som tagit sitt liv. Universitetet ansåg mot denna bakgrund att motivet var välgrundat. För det andra undersöktes mottagarens legitimitet att motta kvarlevorna. Fanns det någon annan legitim person eller organisation som kunde göra anspråk på kvarlevorna? Det fanns inte tidigare någon legitim person som gjort sådana anspråk. Universitetet konstaterade att det endast fanns en judisk församling i södra Sverige; nämligen den i Malmö. Ingen annan församling kunde rimligen på legitima grunder göra anspråk på kvarlevorna. Universitetet kunde heller inte finna någon annan legitim organisation som kunde ha motsvarande anspråk. För det tredje efterhörde sig universitetet om hur kvarlevorna skulle omhändertas av den judiska församlingen i Malmö om de överlämnades. Rektor hade en överläggning med representanter för den judiska församlingen och erhöll 2005-02- 09 en skriftlig dokumentation om hur omhändertagandet skulle ske. Universitetet fann att församlingens redovisning fyllde högt ställda krav på ett värdigt omhändertagande. Universitetet undersökte vidare hur likartade ärenden hanterats vid andra universitet och statliga myndigheter. Universitetet hade kontakter med Karolinska Institutet, Uppsala universitet och Etnografiska museet i Stockholm. I de fall överlämnande skett hade myndigheten fattat självständiga beslut om detta. Universitetet undersökte även hur likartade frågor hanterades i t.ex. Storbritannien och fann att rekommendationen var att – inte minst av etiska skäl – överlämna mänskliga kvarlevor t.ex. från museer till legitim mottagare. För att säkerställa forskningens eventuellt framtida behov gjordes en omfattande dokumentation av kvarlevorna av den judiska personen av historiska museet. Rektor fattade beslut den 17 februari om överlämnande av kvarlevorna till den judiska församlingen i Malmö. Universitetet redovisade under hand beslutet för Utbildnings- och kulturdepartementet. Universitetet fick det muntliga beskedet att ingen åtgärd med anledning av utlämnandet skulle komma att vidtas från departementets sida.

text: I skrivelse den 15 april till statsrådet DD kritiserade anmälarna universitetets beslut att överlämna kvarlevorna efter denne namngivne judiska man. Statsrådet avslog deras framställan i regeringsbeslut den 26 maj.

text: Yttrande

text: I den nu aktuella anmälan mot rektor vid Lunds universitet anser anmälarna att rektor fattat ett beslut som borde avgöras av regeringen med hänvisning till Lag om statsbudgeten (

text: ) som reglerar överlåtelser av statens egendom. Anmälarna definierar kvarlevorna i detta fall som lös egendom. Universitetet vill för det första hävda att utgångspunkten för beslut angående mänskliga kvarlevor skall vara etiska, kulturella och religiösa aspekter. Att kvarlevor efter namngiven person primärt skall betraktas som statlig egendom ter sig därmed stötande ur allmänt mänsklig synpunkt. Redan av detta skäl kan kvarlevor av namngiven person inte rimligen hanteras efter lagen om statsbudgeten. Lagen om statsbudgeten avser i första hand att reglera ekonomiska frågor – ytterst handlar det om finansmakten – och att åberopa denna lag när det gäller mänskliga kvarlevor ter sig således inte naturligt. Om kvarlevor likväl skall betraktas som statlig egendom vill universitetet för det andra hävda att lagen om statsbudgeten enligt universitetets uppfattning inte kan tolkas så att myndigheter underställda regeringen i varje enskilt fall skall hänskjuta beslut om avyttrande av statlig egendom till regeringen. Av nämnda proposition framgår följande: ”De befogenheter regeringen får kommer den att behöva delegera till underlydande myndigheter. Sådan delegation är nödvändig och kommer att ske i stor utsträckning. När det i det följande talas om regeringens befogenheter kommer dessa efter delegation att på flertalet områden rent faktiskt att utnyttjas av olika underlydande myndigheter.” (

text: Prop. 1995/96:220

text: kap. 4.)

text: Sådan delegation till statliga myndigheter under regeringen vad avser försäljning gavs i Förordning (

text: ) om överlåtelse av statens lösa egendom. Frågan om avyttrande eller utrangering på annat sätt än genom försäljning är inte reglerad. Detta förekommer dock i stor utsträckning i statliga myndigheter. När en myndighet gör bedömningen att det saknas skäl för fortsatt innehav, får det anses vara praxis att en myndighet kan avyttra på annat sätt än genom försäljning, förutsatt att föremålet saknar ekonomiskt värde. Att försäljning men inte annan form av avyttring eller utrangering av lös egendom är reglerad, styrker enligt universitetets mening uppfattningen att lagen om statsbudget i första hand är avsedd att reglera förhållanden och tillgångar av ekonomiskt värde. Universitetet har också vid ett antal tillfällen handlat i enlighet med detta synsätt t.ex. beträffande vetenskaplig utrustning som bedömts inte behövas i verksamheten och inte ha ett nämnvärt ekonomiskt marknadsvärde, genom att denna överlämnats till universitet i de baltiska länderna som gåva. Universitetets uppfattning i detta avseende styrks också av vad som ovan redovisats angående utlämnande från andra svenska universitet. Inte heller i det nu aktuella fallet var det fråga om försäljning. Sammanfattningsvis vill universitetet således hävda att utgångspunkten för bedömning av utlämnande av kvarlevor från namngiven person skall vara etiska, kulturella och religiösa aspekter och inte lagen om statsbudgeten.

text: Anmälarna yttrade sig över universitetsstyrelsens remissvar.

text: I ett beslut den 12 februari 2007 anförde JO André följande.

text: Bedömning

text: Rättslig reglering, m.m. I

text: 9 kap. 8 § regeringsformen

text: anges att statens medel och dess övriga tillgångar står till regeringens disposition. Det gäller dock inte tillgångar som är avsedda för riksdagen eller dess myndigheter eller som i lag har avsatts till särskild förvaltning.

text: Enligt

text: 9 kap. 9 § regeringsformen

text: fastställer riksdagen, i den omfattning som behövs, grunder för förvaltningen av statens egendom och förfogandet över den. I förarbetena till bestämmelsen anges att det kan vara lämpligt att detta sker genom lag (

text: prop. 1973:90 s. 347

text: ). Vidare kan riksdagen enligt nämnda bestämmelse föreskriva att åtgärd av visst slag ej får vidtas utan riksdagens tillstånd.

text: Lagen (

text: ) om statsbudgeten innehåller preciseringar och kompletteringar till

text: regeringsformens

text: och

text: riksdagsordningens

text: översiktliga bestämmelser om statsbudgeten och finansmakten. I lagen anges bl.a. de anslagstyper som skall användas och de villkor som skall gälla för dem. I lagen finns även grundläggande bestämmelser om överlåtelse av statens fasta egendom samt om överlåtelse av aktier och annan lös egendom. Regeringen får enligt

text: 28 §

text: besluta att överlåta annan lös egendom än sådan som anges i

text: och

text: 27 §§

text: , om egendomen inte längre behövs för statens verksamhet eller blivit obrukbar, eller om den inte anskaffats med statens medel. Bestämmelserna i

text: och

text: 27 §§

text: rör bl.a. aktier och tomträtt.

text: I förarbetena till bestämmelsen i 28 § lagen om statsbudgeten anförs bl.a. följande.

text: De föreslagna reglerna skall endast gälla sådana försäljningar som mer intermittent görs av egendom som ingått i eller använts i en statlig myndighets verksamhet. Tillämpningsområdet begränsas därför till sådan försäljning av statens egendom som inte utgör ett led i en löpande avgiftsfinansierad verksamhet (

text: prop. 1995/96:220 s. 53

text: ). /– – –/ Paragrafen reglerar inte bara försäljning utan även annan form av överlåtelse, exempelvis gåva. Bestämmelsen omfattar annan lös egendom än som anges i 26 och 27 §§, dvs. annan lös egendom än aktier och andelar i företag, tomträtt eller byggnad som är lös egendom. Paragrafen kommer framför allt att få tillämpning vid försäljning av lösöre. Regeringen får besluta om överlåtelse av sådan lös egendom som omfattas av paragrafen om någon av de alternativa förutsättningar som anges föreligger. De först angivna förutsättningarna är att egendomen inte längre behövs för statens verksamhet eller blivit obrukbar. Detta gäller oavsett hur anskaffningen har finansierats. Detta innebär att sådan egendom t.ex. även får skänkas bort. Har egendomen anskaffats på annat sätt än med statens medel får regeringen överlåta egendomen även om den inte kan sägas vara obrukbar eller obehövlig. Egendom som kan komma i fråga är t.ex. sådan som staten mottagit i gåva eller som utgör krigsbyte. Med stöd av bestämmelsen får regeringen t.ex. skänka museiföremål till främmande stater om egendomen utgör krigsbyte eller om den på annat sätt har anskaffats utan användning av statens medel. Om egendomen delvis finansierats med statens medel och delvis på annat sätt, t.ex. genom gåva, får överlåtelse av egendomen inte beslutas av regeringen (

text: a. prop. s. 103

text: Den i stort sett enda formen av överlåtelse av lös egendom som rent faktiskt äger rum är försäljning av obrukbar eller obehövlig materiel. Det är överhuvud taget mycket svårt att tänka sig situationer där staten skulle överlåta lös egendom som är brukbar och som den alltjämt behöver för sin verksamhet. En sådan situation föreligger dock när regeringen någon enstaka gång överlämnar museiföremål som statsgåvor. Riksdagen har inte haft någon erinran mot att regeringen i de fåtal fall som varit aktuella fattat sådana beslut utan att höra riksdagen (se t.ex. KU 1975:12 och

text: bet. 1989/90:KrU7

text: a. prop. s. 63

text: ]. I 48 § lagen om statsbudgeten stadgas att regeringen får överlåta sin rätt enligt 28 § till myndighet som regeringen bestämmer. I förarbetena till bestämmelsen i 48 § anförs bl.a. följande.

text: Lagen reglerar i första hand förhållandet mellan riksdagen och regeringen. Den statliga verksamheten genomförs dock i huvudsak av statliga myndigheter under regeringen. Den rätt som enligt denna lag tillkommer regeringen måste i de flesta fall kunna delegeras. Stöd för denna delegationsrätt ges i förevarande paragraf. Delegation av beslutanderätten kan t.ex. ske i förordningar eller i regleringsbrev (

text: a. prop. s. 116

text: Genom förordningen (

text: ) om överlåtelse av statens lösa egendom har myndigheter under regeringen (

text: 2 §

text: ) getts rätt att fatta beslut om försäljning av aktier och övrig lös egendom. Såvitt avser ”övrig lös egendom” anges att försäljning får ske om egendomen inte längre behövs för statens verksamhet eller blivit obrukbar (

text: 6 §

text: ). Vad som sägs om försäljning gäller även byte (

text: 3 §

text: Till skillnad från begreppet fast egendom, som till sin innebörd är definierat i lag, finns ingen reglering som definierar vad som är lös egendom. Begreppet lös egendom kan inte anges på annat sätt än genom en negativ bestämning. Det omfattar all egendom som inte utgör fast egendom.

text: Behörig beslutsfattare

text: JO:s tillsynsverksamhet är i första hand inriktad på att undersöka om myndigheterna har handlat korrekt i formellt hänseende. JO brukar därför vara återhållsam med att uttala sig om myndigheters bedömningar i enskilda ärenden. Min granskning i förevarande ärende rör enbart frågan om rektor var behörig att fatta beslutet om att överlämna kvarlevorna efter en person från universitetets historiska museum till Judiska Församlingen i Malmö. Som framgår av redogörelsen under avsnittet ”Rättslig reglering, m.m.” innehåller lagen om statsbudgeten grundläggande bestämmelser om överlåtelse av statens fasta egendom samt om överlåtelse av aktier och annan lös egendom. Enligt 28 § får regeringen besluta att överlåta ”annan lös egendom” om egendomen inte längre behövs för statens verksamhet eller blivit obrukbar, eller om den inte har anskaffats med statens medel.

text: I förevarande fall har kvarlevor efter en avliden person överlämnats år 1879 till Lunds universitet och därefter förvarats där, dels vid den medicinska fakultetens

text: anatomiska institution, dels vid universitetets historiska museum. Kvarlevorna utgörs av ett kranium.

text: Även om kraniet härrörde från en identifierad person och det kan kännas främmande att då beskriva det som ”lös egendom” kan jag för egen del inte komma till annan slutsats än att kraniet, med tanke på den långa tid som förflutit, numera var att betrakta som ett föremål som ingick i museets samlingar och tillhörde staten. En utgångspunkt för min bedömning är således att kraniet, vid tidpunkten för överlåtelsen till församlingen, var ett sådant föremål som i och för sig omfattas av den ovan angivna författningsregleringen. Jag anser mig också kunna utgå från att kvarlevorna ursprungligen överlämnades till universitetet utan något vederlag.

text: Som universitetsstyrelsen har angett i remissvaret har regeringen möjlighet att delegera sina befogenheter enligt lagen om statsbudgeten. Så har också skett genom bl.a. förordningen om överlåtelse av statens lösa egendom. Av denna förordning framgår att myndigheter under regeringen under vissa förutsättningar får fatta beslut om försäljning samt byte av lös egendom. Förordningen reglerar dock inte andra överlåtelseformer.

text: Det anförda innebär att det inte har funnits formella förutsättningar för rektor att fatta det aktuella beslutet utan frågan om överlåtelse av kraniet skulle ha hänskjutits till regeringen för ställningstagande. Jag lämnar saken med den synpunkten.

text: Det kan tilläggas att regeringen i beslut den 23 mars 2005 (U2005/3451/Kr) gav vissa statliga museer och universitet i uppdrag att låta inventera sina föremålssamlingar i syfte att finna eventuella mänskliga kvarlevor (osteologiskt material, dvs. hela eller delar av skelett) från världens ursprungsbefolkningar. I beslutet har anförts bl.a. följande.

text: Myndigheterna ansvarar för översyn och förvar av statliga samlingar. Det är en uppgift för respektive myndighet att bedöma i vilka fall mänskliga kvarlevor skall finnas kvar i samlingarna eller överlåtas. Eventuella överlåtelser utan vederlag, inom eller utom landet, prövas dock av regeringen. Vad som har kommit fram i ärendet föranleder mig att översända en kopia av detta beslut till Kulturdepartementet för kännedom.


avgjordAv: Hans-Gunnar Axberger

nyckelord: Tillsyn Åtal

publisher: Justitieombudsmannen

title: Kritik mot Länsstyrelsen i Skåne län för brister vid handläggningen av ett tillsynsärende

org: jo

text: Anmälan

type: rubrik

text: AA framförde följande i en anmälan, som kom in till JO den 28 maj 2008, mot Länsstyrelsen i Skåne län.

type: stycke

text: Länsstyrelsen hade i egenskap av tillsynsmyndighet i ett beslut den 19 juni 2007 felaktigt godkänt den efterbehandling som Swerock AB hade gjort i en bergtäkt på fastigheterna F 1:22 m.fl. Efter överklagande hade miljödomstolen upphävt beslutet och återförvisat frågan om efterbehandling till länsstyrelsen för fortsatt handläggning. Miljödomstolen konstaterade i domskälen att slänterna i täktens brytningsområde inte hade utformats som terrasser och att en täktsjö hade etablerats, vilket uppenbart stred mot två av villkoren i täkttillståndet men att länsstyrelsen likväl hade godkänt efterbehandlingen. AA framförde att så grova brott mot villkoren i tillståndet torde vara ett brott som borde utredas. Bristande tillsyn från länsstyrelsens sida hade möjliggjort stora överuttag av massor i täkten. Länsstyrelsen hade inte heller beivrat att överuttag av sten hade gjorts inom naturreservat. Länsstyrelsen var som tillsynsmyndighet enligt

text: 26 kap. 2 § miljöbalken

text: skyldig att anmäla brott till polis- eller åklagarmyndighet. Sammanfattningsvis anmäldes länsstyrelsen som tillsynsmyndighet

text: a) för den brist på tillsyn som gjort det möjligt för Swerock att göra ett stort överuttag av sten i stenbrottet,

text: b) för sitt försök att maskera sin brist på tillsyn genom att försöka godkänna en i stort sett obefintlig efterbehandling av stenbrottet,

text: c) för att länsstyrelsen hade valt att försöka godkänna efterbehandlingen i stället för att utreda brott mot

text: miljöbalken

text: d) för att länsstyrelsen fortfarande inte hade utrett frågan om miljöbrott, avseende att produktionsvolymerna i stenbrottet överskridits,

text: e) för att länsstyrelsen fortfarande inte hade lagfört Swerock för miljöbrott, efter att Swerock grovt hade överskridit de produktionsvolymer som täkttillståndet, enligt sitt krav på återställande, medgav,

text: f) för att länsstyrelsen inte hade lagfört Swerock för att utanför gällande tillstånd brutit sten i ett naturvårdsområde,

text: g) för att länsstyrelsen själva begått lagbrott när de i egenskap av tillsynsmyndighet har överskridit sina befogenheter genom att låta Swerock avvika från täkttillståndet, t.ex. för att i strid med täkttillståndet och utan erforderligt marklov ha skapat en sjö i botten av stenbrottet.

text: Utredning

text: Länsstyrelsen i Skåne län anmodades att göra en utredning och yttra sig över vad som framförts i AA:s anmälan till JO. Länsstyrelsens yttrande, daterat den 26 augusti 2008, hade i huvudsak följande innehåll.

text: Frågan om länsstyrelsens tillsyn (punkt a)

text: När det gäller frågan om hur mycket tillsyn länsstyrelsen har genomfört är det helt riktigt att tillsynen inte har skett i erforderlig utsträckning. Det bör dock nämnas att tillsyn har skett, bl.a. i samband med att länsstyrelsen den 6 februari 2002 förbjöd Swerock AB att avleda grundvatten från täkten i samband med att bolaget började bryta det område som idag är en vattensamling. I och med att

text: miljöbalken

text: infördes 1998 innebar tillståndsprocessen en ökad arbetsbelastning för både tillståndssökande och länsstyrelsen. Kapaciteten i form av tjänster vid länsstyrelsen ökade inte i samma takt med resultat att tillsynen blev lidande. Länsstyrelsen har på senare tid frigjort ytterligare en del av en tjänst för att skapa bättre balans. Med början under hösten 2008 kommer vi att prioritera tillsynen betydligt mer än tidigare, vilket leder till att alla täkter i Skåne där länsstyrelsen har tillsyn kommer att besökas minst en gång vart annat år. Det finns 144 täkter i Skåne (37 bergtäkter, 79 sand/grus/moräntäkter, 15 torvtäkter, 7 lertäkter, 6 övriga täkter) varav länsstyrelsen har tillsynsansvar för ca 55 täkter. Där det finns anledning att följa utvecklingen mera noga kommer besök att ske oftare (varje år), t.ex. om vi sett brister tidigare eller täkten närmar sig tidpunkten för efterbehandling och avslutning. Det bör dock understrykas att det redan idag utförs en hel del tillsyn men den har i första hand styrts av akut uppkomna behov. Det faktum att länsstyrelsens tillsyn inte har varit tillfyllest fritar inte på något vis de olika bolagen som bedriver täktverksamhet från att följa de villkor som finns uppsatta i respektive beslut.

text: Frågan om överuttag (punkt a, d, e och f)

text: När det gäller frågan om överuttag så fick bolaget tillstånd 1994 till att bryta sammanlagt 2 750 000 ton berg. Enligt produktionsuppgifterna har 1 961 257 ton brutits ut, vilket innebär att det återstår 788 743 ton som inte är utbrutet. De beräkningar som AA hänvisar till där det påstås att det har skett ett överuttag grundar sig på vissa antaganden om yta och täktdjup som inte är riktiga. Beräkningarna ger vid handen att det har skett ett uttag av totalt 4 752 800 ton, vilket ger ett överuttag på 2 000 000 ton eller 2 791 543 ton mer än bolaget har redovisat. När tillstånd gavs 1994 till att bryta sammanlagt 2 750 000 ton berg hade det redan innan skett brytning. En förutsättning för att kunna räkna på det sätt som har skett är att man har exakta data om höjd- och ytförhållanden både före och efter vilket inte är fallet. Ett litet fel i längd, bredd och höjd kommer att påverka volymen med en faktor 3.

text: Ett av antagandena är direkt felaktigt. Beräkningarna utgår från att bolaget först brutit ut ner till 30 m.ö.h. och sedan dessutom brutit ut det som nu är en vattensamling. I själva verket så ligger täktbotten runtom vattensamlingen på en nivå av drygt 40 m.ö.h. Vattensamlingens botten ligger på drygt 30 m.ö.h. Bolagets avsikt enligt täktplanen var att hela täktytan skulle ner till 30 m.ö.h., men det arbetet avbröts av länsstyrelsens beslut. Beräkningarna utgår från ett brytdjup på i medeltal 40 meter. Täktbotten låg 1994 på ca 67 m.ö.h. Nu ligger den på drygt 40 m.ö.h förutom där vattensamlingen finns. Det innebär att brytdjupet är högst 27 m förutom vattensamlingen. Beträffande ytterområdena hade de i stora delar redan sitt utseende 1994, vilket framgår av bilagda flygfoton. Flygfotona är tagna 1996 och 2002 (bilaga 4). Utgångspunkten för täkttillståndet är 1994, men om ett så kraftigt överuttag har skett som påstås borde det rimligen ha skett under hela tillståndstiden. Därför ger flygbilderna en bra inblick i utvecklingen även om de inte är tagna exakt när brytningen påbörjades respektive avslutades. Åren 1994 och 1995 bröts ca 560 000 ton ut. Efter 2002 bröts endast 60 000 ton. Att ta med ytterytorna är således inte relevant. Brytning inom ytterytorna har sannolikt endast skett i mycket begränsad omfattning efter 1994 eftersom de områdena redan var utbrutna. Täktverksamheten har pågått sedan början av 1900talet, först i blygsam skala och sedan allt mer omfattande från 40-talet och framåt. I beräkningarna anges att innerytan är 26 400 m2. Denna yta innehåller även delar av de slänter som är resultatet av brytning från +67 m till +40 m. Om vi accepterar den ytan (en granskning av underlaget ger vid handen att 26 400 m2 är i största laget) och lägger till den volym som brutits där nu vattensamlingen finns ger det ((26 400 m2*27 m +27 500 m3)*2,6 ton/ m3) 1 924 780 ton. Detta ligger nära det faktiska uttaget som är redovisat till 1 961 257 ton. Länsstyrelsen anser att grundantagandena i beräkningarna om både djup och ytteryta är felaktiga och direkt vilseledande. Det finns således inget skäl att misstänka att något överuttag i relation till tillståndsgiven mängd har skett utifrån dessa beräkningar. I beräkningarna förs även ett resonemang när det gäller överuttag i ytterområdena som grundar sig på att täktväggen stupar mycket mer än 1:1 som efterbehandlingsplanen anger. Detta skulle om det var korrekt innebära att den slänt som lämnas bara innehåller 1/3 av det material som en slänt med lutningen 1:1 skulle göra. Länsstyrelsen har varit ute i täkten och mätt med en handburen GPS. GPS:en kalibrerades före mätningarna nere vid Laholmsbukten för att ge rätt höjd. Det kan trots detta finnas ett systematiskt fel som gör att alla punkter antingen är för höga eller för låga (sannolikt skall alla de inmätta punkterna vara ett par meter lägre). En handhållen GPS av detta slag ger inte absolut säkra värden, men eftersom det finns så många mätvärden kan man ändå dra vissa slutsatser. En slutsats är att lutningen i täkten från krönet till botten är ca 1:1, vilket anges i efterbehandlingsplanen. Däremot är de terrasser som finns 20 meter höga istället för 10 meter som de skulle vara. Det är vidare sannolikt att slänten har en aningen konkav lutning. En strikt återställning enligt efterbehandlingsplanen skulle innebära att massor behöver tas in i täkten för att åstadkomma tiometershyllor, vilket således innebär att det finns grund för att misstänka att det har tagits ut för mycket massor på vissa ställen i täkten, men eftersom botten (förutom vattensamlingen) ligger på mellan 40 och 45 m.ö.h. istället för 30 m.ö.h. som anges i täktplanen finns inget fog för att misstänka att tillståndsgivna mängder har överskridits. Bolaget har, i ansökan till miljöprövningsdelegationen vid länsstyrelsen om ändring av villkor i tillståndsbeslutet från 1994, i sin argumentering påtalat att ”för att någon form av terrassering skall kunna uppnås genom att tillföra massor skulle det krävas att enorma mängder massor tillförs”. Det innebär ett medgivande av att det har skett ett överuttag i den meningen att man har gått för långt in i täkten, men de mätningar som länsstyrelsen har utfört ger inte skäl att anta att uttaget i slänterna har den dimensionen som antyds i beräkningarna som AA stödjer sig mot. När man betraktar en brant nedifrån eller uppifrån upplevs den ofta som brantare än den är i verkligheten. Enda sättet att bestämma lutningen är att mäta in området vilket länsstyrelsen har gjort om än översiktligt (bilaga 6). De antaganden som görs i

text: beräkningarna om ett överuttag av 2/3 av släntvolymen, överstämmer inte med de mätningar som länsstyrelsen har genomfört. Även i detta avseende anser länsstyrelsen att beräkningarna är vilseledande.

text: Frågan om godkännande av täkten (punkt b, c och g)

text: När bolaget upprättade efterbehandlingsplanen inför tillståndet som gavs 1994 angav bolaget att det hade för avsikt att slänterna skulle terrasseras, med terrasser som är ca 10 meter höga. Av efterbehandlingsplanen framgick även att avvikelser från terrasseringarna kan bli aktuella genom att slänterna utflackas beroende på att berget ställvis är kraftigt genomsatt av sprickor. Länsstyrelsen ställde som villkor att ”Brytningsområdets slänter skall utformas som terrasser. De skall avrundas mjukt vid släntkrön och släntfot samt i övrigt mjukt anpassas till angränsande terräng”. Det framgår inte av beslutet hur länsstyrelsen resonerade mot bakgrund av den information som fanns tillgänglig om bergets sprickighet. Den efterbehandling som har genomförts bryter mot villkoret i den meningen att terrasserna på en del ställen har eroderat på grund av sprickor i berget samt att trappstegen har varit för höga, 20-25 meter istället för 10 meter. En erodering som innebär att man får en rasbrant är generellt sett säkrare, än en trappa med 10 meters stup, när rasbranten väl har satt sig och stabiliserats, vilket normalt sker naturligt. När bolaget började bryta ut material mellan nivån 40 m.ö.h. och 30 m.ö.h. läckte det in så mycket grundvatten att bolaget började pumpa bort detta för att kunna frakta ut det utsprängda bergmaterialet. Länsstyrelsen förbjöd denna bortledning av grundvatten år 2002. Då bildades vattensamlingen. ”Sjöbotten” ligger på en nivå av ca 30 meter ö.h. Bolaget hade vid det tillfället kunnat söka om vattendom, alternativt ändring av villkor. Detta skedde dock inte. När länsstyrelsen 2007 godkände efterbehandlingen accepterades vissa avvikelser från villkoren i beslutet från 1994. Miljödomstolen undanröjde det beslutet med motiveringen att länsstyrelsen inte haft befogenhet att medge undantag från villkor i täkttillstånd. Länsstyrelsen anser idag att det var fel att godkänna efterbehandlingen så som skedde. Länsstyrelsen har åtalsanmält bolaget för att de har brutit mot villkor 1, 4 och 5 i tillståndet från 1994. Det är inte länsstyrelsen som skall göra en brottsutredning. Vid misstanke om att ett miljöbrott har begåtts skall länsstyrelsen lämna över ärendet till åklagare och polis vilket nu har skett. Bolaget har ansökt om ändrade villkor och den ansökan är nu föremål för prövning hos miljöprövningsdelegationen vid länsstyrelsen. I det sammanhanget kommer det att göras en bedömning om och i så fall i vilken utsträckning villkoren kan ändras. Det är sedan länsstyrelsens uppgift att som tillsynsmyndighet tillse att bolaget lever upp till de krav som ställs. Täkten ligger nära Båstads samhälle. Täkten har funnits under lång tid och samhället har vuxit. Idag hade det sannolikt inte varit möjligt att få tillstånd till en täkt med den placering som denna täkt har.

text: Sammanfattning

text: Sammanfattningsvis tolkar länsstyrelsen det som att AA anser att den bristande tillsynen från länsstyrelsens sida har möjliggjort för Swerock att ta ut för mycket material på ett sätt som strider mot täkttillståndet, samt att länsstyrelsen felaktigt har godkänt efterbehandlingen av täkten. Länsstyrelsens tillsyn har inte varit tillfredställande. Länsstyrelsen finner inte några skäl att misstänka att något överuttag har skett utifrån de beräkningar som AA presenterar. Bolaget har brutit mot villkor i tillståndsbeslutet. Länsstyrelsen har överlämnat det ärendet till åklagare för vidare hantering. Miljödomstolen har undanröjt ett beslut som länsstyrelsen inte hade befogenhet att fatta. Frågan om efterbehandling av täktområdet är föremål för nu pågående prövning hos miljöprövningsdelegationen.

text: AA kommenterade yttrandet.

text: Rättslig reglering

text: Enligt

text: 26 kap. 3 § första stycket miljöbalken

text: samt

text: 4 § förordningen (1998:900)

text: om tillsyn enligt

text: miljöbalken

text: och dess bilaga 1, punkterna B10-B12, utövar länsstyrelsen tillsyn över bl.a. tillståndspliktiga täkter.

text: Tillsynen ska enligt

text: 26 kap. 1 § miljöbalken

text: säkerställa syftet med balken och föreskrifter som har meddelats med stöd av denna. Tillsynsmyndigheten ska för detta ändamål på eget initiativ eller efter anmälan i nödvändig utsträckning kontrollera efterlevnaden av

text: miljöbalken

text: samt föreskrifter, domar och andra beslut som har meddelats med stöd av balken samt vidta de åtgärder som behövs för att åstadkomma rättelse. Av

text: 26 kap. 9 §

text: framgår att en tillsynsmyndighet får meddela de förelägganden och förbud som behövs i ett enskilt fall för att

text: miljöbalken

text: samt föreskrifter, domar och andra beslut som har meddelats med stöd av balken ska efterlevas.

text: Enligt

text: 26 kap. 2 § miljöbalken

text: är tillsynsmyndigheten skyldig att vid misstanke om brott anmäla överträdelser av bestämmelser i balken eller föreskrifter som meddelats med stöd av balken till polis- eller åklagarmyndigheten. Enligt förarbetena (

text: prop. 1997/98:45

text: , del 2, s. 267) ska tillsynsmyndigheten inte själv göra någon bedömning av om överträdelsen kan föranleda fällande dom eller om det är ett ringa brott utan anmäla de faktiska förhållandena så snart en straffbar överträdelse kan konstateras. Gärningens allvar, om vårdslöshet eller uppsåt förelegat, vem som är ansvarig för överträdelsen i straffrättslig mening och liknande bedömningar ska ske i den efterföljande brottsutredningen.

text: Enligt

text: 29 kap. 4 § 2. miljöbalken

text: kan det utgöra en straffbar överträdelse, otillåten miljöverksamhet, att med uppsåt eller av oaktsamhet bryta mot bestämmelser i ett tillstånd eller beslut om tillåtlighet, godkännande eller dispens som gäller för verksamheten eller åtgärden och som har meddelats med stöd av balken. (Bestämmelsen har fått ny lydelse den 1 juni 2008).

text: Bedömning

text: Utredningen utvisar att länsstyrelsens tillsyn allmänt sett varit bristfällig. Länsstyrelsen kan inte undgå kritik för detta.

text: Som framgår av redogörelsen för den rättsliga regleringen är tillsynsmyndigheten skyldig att vid misstanke om brott göra anmälan till polis- eller åklagarmyndighet. En förutsättning är enligt förarbetena att en straffbar överträdelse kan konstateras.

text: Av utredningen framgår att länsstyrelsens beslut den 19 juni 2007 om godkännande av efterbehandling av bergtäkten upphävdes och återförvisades av miljödomstolen genom domen den 5 november 2007. Miljödomstolen konstaterade utifrån länsstyrelsens beslut att slänterna i täkten inte hade utformats som terrasser och att en täktsjö hade etablerats och uttalade att det stred uppenbart mot två av villkoren i täkttillståndet. Domstolens uttalande i samband med återförvisningen var ägnat att ge tillsynsmyndigheten anledning att omgående utreda frågan om åtalsanmälan (jfr

text: Naturvårdsverkets allmänna råd om tillsyn,

text: NFS 2001:3

text: , till

text: 26 kap. 2 § miljöbalken

text: , där det framgår att anmälan bör ske i nära anslutning till överträdelsen). Myndighetens ställningstagande i frågan om åtalsanmälan dröjde dock nio månader efter miljödomstolens uttalande. Det har inte framkommit något som motiverar en så lång tidsutdräkt. Även i detta hänseende förtjänar handläggningen kritik.

type: avgorande


title: Handläggning hos Inspektionen för strategiska produkter (ISP) av och besluten i två ärenden rörande tillstånd att tillverka krigsmateriel

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO framförde AA klagomål mot Inspektionen för strategiska produkter (ISP). I anmälan och en därtill fogad skrivelse anförde han bl.a. följande. ISP har på uppdrag av en privatperson utfärdat tillstånd och intyg för skens skull och därefter på uppmaning av samme person sekretessbelagt handlingarna för att inte avslöja den egentliga verksamheten. I intygen står det att ett litet svenskt företag fått tillstånd att tillverka krigsmateriel. Man skall enligt tillståndet få bygga torpeder, missiler, krigsfartyg och stridsflygplan i en lägenhet i Malmö. Den som skrivit ut både intyg och tillstånd har inför Malmö tingsrätt berättat att det inte fanns någon avsikt till sådan produktion. Därefter har ISP återkallat tillståndet för bolaget på grund av en omständighet som myndigheten kände till då tillståndet gavs, nämligen att någon tillverkning uppenbarligen inte ägt eller äger rum.

text: Till anmälan var fogade kopior av bl.a. följande handlingar:

text: En ansökan den 7 april 2001 till ISP om tillverkning av krigsmateriel från Winton Group AB. I ansökan hade bolaget antecknat att det ”för att inte skada den egentliga verksamheten” var viktigt att tillståndet försågs med hemligstämpel.

text: Ett beslut meddelat av ISP den 18 april 2001 (dnr H 01264/2001) om tillstånd för Winton Group AB att t.o.m. den 30 april 2006 i bolagets lokal, Vitemöllegatan 10, Malmö, tillverka följande krigsmateriel.

text: 1. Robotar (missiler), raketer, torpeder, bomber, hand- och gevärsgranater, landoch sjöminor för strid (KS4a).

text: 2. Målsökare, stridsdelar, tändrör, zonrör, motorer, styrsystem, eldrör och lavetter för materiel enligt KS4a (KS4c).

text: 3. Krigsfartyg m.m., ubåtar och andra undervattensfarkoster som utformats för strid (KS8).

text: 4. Stridsflygplan m.m. (KS9).

text: Två intyg utfärdade av ISP på engelska rörande meddelade tillverkningstillstånd för Winton Group AB (dnr H 01264/2001) respektive Exico AB (dnr H 01260/2001).

text: ISP:s beslut den 19 april 2002, enligt vilket ISP återkallat Telum Export AB:s (tidigare Winton Group AB) tillverkningstillstånd meddelat den 7 maj 1999 (dnr E 01700/1999) och den 18 april 2001 (dnr H 01264/2001). Som skäl för återkallelsen anges i beslutet att det uppenbarligen inte tillverkas eller har tillverkats krigsmateriel.

text: Ett utdrag ur Malmö tingsrätts dom den 19 juli 2002 i brottmålet B 2093-02.

text: Utredning

text: Jag har tagit del av Malmö tingsrätts akt, B 2093-02, med tingsrättens dom den 19 juli 2002. I domen har tingsrätten bl.a. ogillat åtal mot BB för brott mot lagen (

text: ) om krigsmateriel. Ur akten (förundersökningsprotokoll s. 74) har till JO:s akt fogats kopia av tillverkningstillståndet 01260/2001.

text: Den 11 februari 2003 besökte jag ISP och informerade mig om de frågor som aktualiserades genom anmälan.

text: Ärendet remitterades därefter till ISP som anmodades att mot bakgrund av innehållet i anmälan yttra sig angående innebörden och utformningen av de tillstånd som beslutades av inspektionen den 18 april 2001 med dnr H 01260/2001 och dnr H 01264/2001. ISP (generaldirektören CC) gav in följande yttrande.

text: Yttrande angående ISP tillstånd dnr H 01260/2001

text: Tillståndet som diskuterades vid BB:s besök vid ISP 16 mars 2001 utformades som ett tillverkningstillstånd för Exico AB omfattande ÖK 25a och d (spaningsoch mätutrustningar m.m. särskilt utformade eller modifierade för militärt bruk m.m.). Tillståndet utfärdades 2001-04-18 och omfattningen av tillståndet var i enlighet med ansökan. Innebörden av tillståndet var att stödja Exico AB:s möjligheter att på uppdrag av FMV genomföra ett specifikt inköp av radarutrustning från Ryssland varför tillståndet även översattes till engelska. Enligt uppgift från BB skulle förmodligen tillståndets riktighet komma att kontrolleras av ryska ambassaden i Stockholm. Tillståndet återkallades på begäran av Exico AB 2001-07-27 då uppdraget var genomfört och behov av tillståndet ej längre förelåg. ISP beslutade att upphäva tillståndet 2001-08-09. Affären med Ryssland rapporterades senare till ISP med leveransdeklaration enligt gällande regelverk.

text: Yttrande angående ISP tillstånd dnr H 01264/2001

text: Tillståndet som diskuterades vid BB:s besök vid ISP 16 mars 2001 utformades som ett tillverkningstillstånd för Winton Group AB omfattande KS4a (robotar [missiler], raketer, torpeder, bomber, hand- och gevärsgranater, land- och sjöminor för strid), KS4c (delar till KS4a), KS8 (krigsfartyg m.m., ubåtar och andra undervattensfarkoster som utformats för strid), KS9 (stridsflygplan m.m.). Tillståndet utfärdades 2001-04-18 och omfattningen av tillståndet var i enlighet med ansökan.

text: Tillståndet hade två innebörder. Den första var att BB vid besöket vid ISP 16 mars 2001 meddelade att hans verksamhet legat nere en tid men att den nu skulle återupptas och då utvidgas till att innefatta t.ex. undervattensdetektorer, samt att BB i sin ansökan uppger att han köpt en ny lokal med besöksadress Vitemöllegatan 10, 214 42 Malmö. Den andra innebörden av det nya tillståndet var att BB:s verksamhet nu omfattade analyser, underrättelsefrågor, mjukvaror och målsökare. Denna del av verksamheten innefattade materielanskaffning inom tillståndets omfattning för svenska underrättelsebehov varför tillståndet även översattes till engelska. Båda tillstånden är s.k. tillverkningstillstånd, men sådana tillstånd omfattar och avser även tillhandahållande av krigsmateriel, se undantaget i

text: 4 § lagen (1992:1300)

text: om krigsmateriel. Båda tillstånden innehåller också en hänvisning till att ISP:s beslut inte innefattar tillstånd som kan behövas enligt föreskrift i annan författning än lagen (

text: ) om krigsmateriel.

text: AA yttrade sig över remissvaret och vidhöll sin kritik.

text: Konstitutionsutskottets (KU) granskningsärende 2002/03:21 angående f.d. försvarsministrars roll vid och kännedom om försvarsmaktens inköp av flygradarutrustning m.m. har varit tillgängligt. Enligt utskottets av riksdagen godkända betänkande 2003/04:KU20,

text: rskr. 2003/04:246

text: , föranledde utskottets granskning inte något uttalande av utskottet. Utskottet hade i sin granskning inte funnit att berörda statsråd varit involverade i de frågor som behandlats i den hos utskottet aktuella anmälningen (se bet., del 1 s. 162–168).

text: Rättslig reglering

text: ISP har enligt sin instruktion (

text: ) till uppgift att bl.a. sköta tillsyn och annan kontroll enligt lagen (

text: ) om krigsmateriel och lagen (

text: ) om kontroll av produkter med dubbla användningsområden och av tekniskt bistånd.

text: Verksförordningen (1995:1322)

text: skall tillämpas på inspektionen med undantag av

text: 5 §§

text: 7 § 4

text: och

text: 14 §§

text: 22 §§

text: samt

text: 35 §§

text: . Enligt

text: 7 § verksförordningen

text: skall myndighetens chef bl.a. se till att verksamheten bedrivs författningsenligt och effektivt.

text: Lagen (

text: ) om krigsmateriel har enligt

text: 1 §

text: avseende på vapen, ammunition och annan för militärt bruk utformad materiel som enligt regeringens föreskrifter utgör krigsmateriel. Tillstånd enligt lagen får lämnas endast om det finns säkerhetseller försvarspolitiska skäl för det och det inte strider mot Sveriges utrikespolitik. ISP prövar enligt

text: 1 a §

text: frågor om tillstånd, förbud och undantag i enskilda fall enligt lagen. Enligt

text: 2 §

text: förstås med tillverkning: framställning av sådan materiel eller delar därav som utgör krigsmateriel, tillhandahållande: försäljning, upplåtelse, utbjudande mot vederlag, lån, gåva eller förmedling, tillverkningsrätt: varje rätt att tillverka krigsmateriel. I

text: 3 § första stycket

text: anges att krigsmateriel inte får tillverkas här i landet utan tillstånd. Verksamhet som avser tillhandahållande av krigsmateriel, uppfinningar rörande krigsmateriel och metoder för framställning av sådan materiel får enligt

text: 4 §

text: inte bedrivas i Sverige utan tillstånd. Ett sådant tillstånd behövs dock inte för sådana

text: tillverkare som har tillstånd att tillverka krigsmateriel av det slag tillhandahållandet gäller. I en bilaga till lagen om krigsmateriel finns en förteckning över krigsmateriel för strid (KS). I förteckningen anges även koder för olika slags krigsmateriel, ex. KS9 för rubriken Stridsflygplan m.m. som avser ”Luft- och rymdfarkoster som utformats för strid genom att de är beväpnade eller förberedda härför eller utrustade eller utformade för insats av materiel under KS4 och KS6”.

text: Bedömning

text: Inledningsvis vill jag framhålla att min granskning av ärendet endast omfattar ISP:s formella hantering av aktuella tillstånd för tillverkning av krigsmateriel. Närliggande frågor rörande försvarsunderrättelseverksamhet och anskaffning av flygradaranläggning har inte utretts av mig.

text: Den i ärendet redovisade utredningen visar att de båda av ISP utfärdade tillstånden fått ett innehåll som inte återspeglade den verkliga avsikten med dem. Tillstånden utfärdades trots att det vid deras meddelande stod klart för ISP att någon tillverkning inte skulle äga rum. Tillstånden skulle i stället användas i verksamhet för tillhandahållande av krigsmateriel, vilket i och för sig omfattades av tillverkningstillståndet (se 4 § lagen om krigsmateriel). Oavsett de motiv som må ha legat bakom tillståndsgivningen är det enligt min mening anmärkningsvärt att de utfärdade tillstånden inte på ett riktigt sätt återger vad som åsyftats med dem. Ett minst sagt besynnerligt intryck ger upplysningen i det ena tillståndet att den tillståndsgivna verksamheten skulle äga rum i en lägenhet i Malmö.

text: Jag är således kritisk till hur ISP utformat tillstånden och jag förutsätter att myndigheten, i enlighet med vad som antecknats i en till konstitutionsutskottet ingiven inom Utrikesdepartementet och Försvarsdepartementet upprättad promemoria,

text: bet. 2003/04:KU20

text: , del 2 s. 240, utökar och förbättrar tillsynen vid tillståndshanteringen och i övrigt specificerar tillstånden på annat sätt.

text: Jag noterar att ISP:s beslut att återkalla tillverkningstillståndet med dnr H 01264/2001 den 5 april 2004 har undanröjts av Kammarrätten i Stockholm. Jag har också inhämtat att Telum Export AB därefter den 27 april 2004 begärt att tillståndet skulle återkallas och att ISP den 29 april 2004 återkallat tillståndet (dnr 01511/2004).

text: Ärendet avslutas.