title: Staten är skadeståndsskyldig på grund av Polismyndighetens och Åklagarmyndighetens långsamma handläggning av en förundersökning som även kritiseras

text: Ärendet

text: Bakgrund

text: I början av februari 2016 inledde Polismyndigheten en förundersökning mot sökanden avseende försök till grovt bedrägeri medelst urkundsförfalskning. Samma dag förhördes sökanden och i samband med förhöret underrättades han om brottsmisstanken. I förhöret erkände sökanden att han hade begått det misstänkta brottet.

text: Dagen därpå flyttades ansvaret för förundersökningen över till Åklagarmyndigheten och förundersökningen kom då att ledas av en åklagare. Den åklagaren skickade samma dag ett utredningsdirektiv till Polismyndigheten som gick ut på att det pass som sökanden använt skulle skickas till Nationellt forensiskt centrum (NFC) för forensisk undersökning samt att den person vars namn angavs i passet skulle kontaktas.

text: Därefter skickades fem påminnelser om direktivet till Polismyndigheten. Den första skickades i juli 2016, den andra i september samma år och den tredje i januari 2017. Den fjärde skickades från åklagarkammarens kammarchef till polisområdeschefen i juli och den femte skickades av åklagarområdets områdeschef till regionpolischefen i november samma år.

text: Dagen efter den sista påminnelsen begärde Polismyndigheten en forensisk undersökning av passet hos NFC och någon vecka senare kontaktades den person vars namn angavs i passet.

text: NFC blev klar med sin undersökning i början av april 2018 och utlåtandet över undersökningen registrerades hos Åklagarmyndigheten i mitten av april samma år. Samma dag skickade åklagaren ett direktiv till Polismyndigheten om att sökanden skulle få del av förundersökningen för synpunkter (s.k. slutdelgivning).

text: En påminnelse om direktivet skickades i slutet av juni 2018 och direktivet återupprepades i juni 2019. Därefter skickades en andra påminnelse i december samma år, en tredje i september 2020 och en fjärde, ställd från åklagarkammarens kammarchef till polismästaren, i december 2020.

text: Efter att direktivet om slutdelgivning återupprepats ännu en gång i början mars 2021 fick sökanden kort därefter del av förundersökningen. Han begärde då att ett nytt förhör skulle hållas med honom. Ett kompletterande förhör hölls med sökanden några dagar senare och ärendet redovisades till åklagaren i mitten av april samma år. Förundersökningsprotokollet omfattade då 29 sidor.

text: Den 27 april 2021 väckte åklagaren åtal mot sökanden och i september samma år dömdes han av tingsrätten för försök till grovt bedrägeri medelst urkundsförfalskning. I sina domskäl konstaterade tingsrätten att det hade hunnit gå mer än fem år mellan den dag sökanden anmäldes för det aktuella brottet och dagen för tingsrättens dom samt bedömde att detta berodde på de brottsbekämpande myndigheternas långsamma handläggning av brottsmisstanken mot sökanden. Med hänvisning till detta bedömde tingsrätten att sökandens rätt till en rättvis rättegång inom skälig tid enligt

text: artikel 6.1 i Europakonventionen

text: hade kränkts och att detta skulle beaktas på så sätt att påföljden skulle stanna vid en villkorlig dom som inte förenades med dagsböter.

text: Sökanden överklagade domen och den 15 december 2021 fastställde hovrätten domen i skuldfrågan men ändrade den i fråga om påföljd så att en tidigare utdömd skyddstillsyn skulle avse även det nu aktuella brottet. I sina domskäl angav hovrätten att även om hänsyn togs till strafflindringen på grund av myndigheternas saktfärdighet så var det tillkommande brottet inte så obetydligt att det framstod som utan nämnvärd betydelse i förhållande till brottet i den tidigare domen.

text: Hovrättens dom fick laga kraft i januari 2022.

text: Anspråket m.m.

text: Sökanden har begärt ersättning av staten med 40 000 kr för ideell skada och ränta på den grunden att hans rätt till en rättegång inom skälig tid enligt artikel 6.i i Europakonventionen har överträtts genom den långsamma handläggningen av brottsmisstanken mot honom. Sökanden har även begärt ersättning för ombudskostnader i ärendet här med 4 453 kr.

text: Åklagarmyndigheten har yttrat sig över anspråket och anfört sammanfattningsvis följande.

text: Mellan det första förhöret med sökanden och Polismyndighetens begäran om forensisk undersökning synes inga utredningsåtgärder ha vidtagits i ärendet. Utredningsarbetet var då alltså inaktivt i ca ett år och nio månader. Under denna period har det skickats utredningsdirektiv och flera påminnelser till Polismyndigheten. Efter att NFC blev klar med sin utredning borde ärendet med hänsyn till dess omfattning och karaktär ha kunnat slutföras tämligen omgående. I stället gick det nästan tre år till synes utan att några utredningsåtgärder vidtogs innan sökanden fick del av förundersökningen. Även under denna tid har det skickats direktiv och påminnelser till Polismyndigheten för att driva förundersökningen framåt.

text: Det har inte kommit fram några godtagbara skäl för tidsutdräkten i handläggningen och genom den har sökandens rätt till en rättegång inom skälig tid åsidosatts. Sökanden har därför rätt till ersättning.

text: Även om ansvarig åklagare periodvis inte skickat påminnelser med den frekvens som följer av Åklagarmyndighetens föreskrifter på området så är det med hänsyn till det antal påminnelser som skickats tveksamt om en annan handläggning hos myndigheten hade kunnat korta ned den totala handläggningstiden av ärendet. Den långsamma handläggningen synes därmed i allt väsentligt ha berott på Polismyndigheten. Ersättningsansvaret bör därför i första hand åläggas Polismyndigheten ensam och i andra hand delas mellan Polismyndigheten och Åklagarmyndigheten.

text: Polismyndigheten har också yttrat sig över anspråket och anfört sammanfattningsvis följande.

text: Förundersökningen har präglats av långa perioder av inaktivitet trots kontinuerliga direktiv från förundersökningsledaren. Den misstänkta brottsligheten har erkänts av sökanden och kan inte anses ha varit svårutredd. Den långa handläggningstiden har inte heller haft sin grund i sökandens agerande. Handläggningen av förundersökningen har därför innefattat en överträdelse av sökandens rätt till en rättegång inom skälig tid. Det tillstyrks att sökanden tillerkänns ersättning.

text: Justitiekanslerns bedömning

text: Förutsättningar för skadeståndsskyldighet

text: Staten ska ersätta ideell skada som uppkommit till följd av att den skadelidandes grundläggande fri- och rättigheter enligt Europakonventionen har överträtts från statens sida i den utsträckning det är nödvändigt för att gottgöra överträdelsen (detta följer sedan den 1 april 2018 av 3 kap. 4 § skadeståndslagen, 1972:207, och dessförinnan följde det av rättspraxis, se bland annat

text: NJA 2005 s. 462

text: och

text: NJA 2007 s. 584

text: Rätten till en rättegång inom skälig tid

text: Var och en ska vid prövningen av bland annat en anklagelse mot honom eller henne för brott vara berättigad till en rättegång inom skälig tid (

text: artikel 6.1 i Europakonventionen

text: Frågan om rätten till en rättegång inom skälig tid har överträtts ska enligt Europadomstolens praxis avgöras genom en helhetsbedömning där hänsyn ska tas till samtliga omständigheter i det enskilda fallet. Förutom den totala handläggningstiden beaktas särskilt målets komplexitet, parternas agerande, domstolarnas eller myndigheternas handläggning av målet samt vad som har stått på spel för den enskilde. (Se till exempel

text: Sürmeli mot Tyskland

text: , dom [stor kammare] den 8 juni 2006, no. 75529/01, p. 128 med hänvisning och Danelius, Mänskliga rättigheter i europeisk praxis, JUNO version 5, 2015, s. 323.)

text: Inom ramen för bedömningen av domstolarnas eller myndigheternas handläggning fästs vikt vid om det har förekommit längre perioder av inaktivitet. Enstaka perioder av inaktivitet kan tolereras under förutsättning att den sammanlagda handläggningstiden inte är oacceptabelt utdragen. (Se till exempel Pretto m.fl. mot Italien , dom [plenum] den 8 december 1983, no. 7984/77, p. 35–37 och

text: NJA 2005 s. 726

text: .) En handläggningstid på flera år i en instans innebär inte heller per automatik att artikel 6.1 har överträtts (se

text: Eriksson mot Sverige

text: , dom den 12 april 2012, no. 60437/08).

text: Handläggningstiden i ärenden eller mål som innefattar en prövning av en anklagelse om brott räknas från det att myndigheten har vidtagit någon åtgärd som har lett till att de enskildes situation väsentligen har påverkats av brottsmisstanken, till exempel genom delgivning av denna inom ramen för en förundersökning. Handläggningstiden slutar när brottsmisstanken har prövats slutligt eller förfarandet annars har avslutats. (Se till exempel

text: Eckle mot Tyskland

text: , dom den 15 juli 1982, no. 8130/78, p. 73 och 76 samt Danelius, Mänskliga rättigheter i europeisk praxis, 2015, s. 321).

text: Handläggning av förundersökning

text: En förundersökning ska bedrivas så skyndsamt som omständigheterna medger (

text: 23 kap. 4 § andra stycket rättegångsbalken

text: ). Förundersökningsledaren ska se till att utredningen bedrivs effektivt och att den enskildes rättssäkerhetsintressen tas till vara (1 a § andra stycket förundersökningskungörelsen, 1947:948).

text: Åklagarmyndigheten har utfärdat föreskrifter och allmänna råd om förfarandet för bevakning och uppföljning av pågående förundersökningar i de fall en åklagare är förundersökningsledare (se

text: ÅFS 2007:5

text: ). Enligt dessa föreskrifter och allmänna råd gäller bland annat följande.

text: En åklagare som är förundersökningsledare ska vid behov följa upp ett ärende genom att vidta åtgärder för att driva förundersökningen framåt med tillräcklig skyndsamhet. Åklagaren får inte dröja med att vidta sådana åtgärder längre tid än tre månader från det att utredningsåtgärder senast vidtogs eller åklagaren genom direktiv, påminnelser eller på annat sätt verkade för att driva förundersökningen framåt. Om de åtgärder som åklagaren vidtagit inte lett till att förundersökningen drivits framåt med tillräcklig skyndsamhet ska åklagaren underrätta kammarchefen om detta. Så är till exempel fallet om åklagaren genom påminnelser eller på andra sätt vid tre tillfällen försökt driva förundersökningen framåt. Normalt bör kammarchefen då genom kontakter med högre befattningshavare inom polisen verka för att förundersökningen drivs framåt med tillräcklig skyndsamhet. Ytterst bör kammarchefen meddela områdeschefen eller chefen för Nationella åklagaravdelningen som har att kontakta regionpolischefen. (Se 2, 4 och 5 §§

text: ÅFS 2007:5

text: med tillhörande allmänna råd.)

text: Bestämmande av skada och storlek på skadestånd

text: Det finns en stark presumtion för att en överträdelse av rätten till en rättegång inom skälig tid har medfört en ideell skada. En överträdelse kan dock gottgöras på annat sätt än genom skadestånd, till exempel genom att en långsam handläggning av en brottsmisstanke beaktas vid straffmätningen i brottmålet om den aktuella misstanken. (Se

text: NJA 2012 s. 211

text: I, p. 25.)

text: För att en påföljdslindring ska kunna godtas som en tillräcklig gottgörelse krävs det att dröjsmålet i handläggningen som sådant har erkänts i avgörandet och att dröjsmålstiden har angetts. En annan förutsättning är att påföljdslindringen har varit adekvat och tillräcklig samt skett på ett tydligt och mätbart sätt. Det krävs också att påföljdslindringen som gottgörelse för en konventionsöverträdelse kan skiljas från eventuell påföljdsreducering som är hänförlig till andra omständigheter. (Se

text: NJA 2012 s. 1038

text: I, p. 26–29.)

text: Vid bestämmande av skadestånd till följd av en överträdelse av rätten till en rättegång inom skälig tid är dröjsmålets längd den viktigaste faktorn. En utgångspunkt vid sådant bestämmande är att dröjsmålets betydelse för den ideella skadan inte är konstant över tid. Allt annat lika behöver alltså inte skadan av fyra års dröjsmål vara dubbelt så stor som skadan av två års dröjsmål. (Se

text: NJA 2012 s. 211

text: I, p. 27 och 28.)

text: Justitiekanslern har på senare tid i sin praxis beträffande långsam handläggning av brottsmisstanke bestämt skadeståndet till 20 000–25 000 kr när det förekommit perioder av inaktivitet om sammanlagt två till tre och ett halvt år (se Justitiekanslerns beslut den 24 januari 2021 i ärende 2021/3069, den 4 mars 2021 i ärende 2020/4363, den 12 december 2019 i ärende 3774-19.4.3.2, den 12 juni 2019 i ärende 4686-18-4.3 och den 20 december 2018 i ärende 4249-18-4.3).

text: Bedömningen i detta fall

text: Den totala handläggningstiden för prövningen av brottsmisstanken mot sökanden, beräknad från det att sökanden underrättades om misstanken till dess att hovrättens dom fick laga kraft, har uppgått till nästan sex år.

text: Justitiekanslern kan konstatera att ärendet har varit av begränsad omfattning och tämligen enkelt att utreda. Trots detta har det tagit drygt fem år att bli klar med förundersökningen. Den utdragna handläggningen har inte berott på sökanden. I stället har det förekommit två långa perioder av inaktivitet hos Polismyndigheten. Från det att sökanden förhördes första gången och underrättades om brottsmisstanken tog det ca ett år och nio månader innan nästa åtgärd vidtogs, i form av att en forensisk undersökning begärdes. Den åtgärden hade då föregåtts av fem påminnelser från Åklagarmyndigheten till Polismyndigheten. När den forensiska undersökningen var klar gick det nästan tre år utan utredningsåtgärder innan slutdelgivning skedde. Den hade då föregåtts av fyra påminnelser och två återupprepningar av direktivet från Åklagarmyndigheten till Polismyndigheten. Polismyndigheten har inte angett någon förklaring till de långa perioderna av inaktivitet.

text: Det står alltså klart att det under en mycket lång tid, sammanlagt nästan fyra år och nio månader, inte har vidtagits några utredningsåtgärder i ärendet. I likhet med Polismyndigheten och Åklagarmyndigheten finner Justitiekanslern att detta gör att handläggningen har innefattat en överträdelse av sökandens rätt till en rättegång inom skälig tid.

text: Överträdelsen måste anses ha medfört en ideell skada för sökanden. Hovrätten har visserligen beaktat den långsamma handläggningen vid sin straffmätning men inte angett att det gjorts som gottgörelse för en konventionsöverträdelse. Skrivningarna i domen tyder snarast på att det har varit fråga om påföljdsreducering hänförlig till andra omständigheter. Sökanden kan därmed inte sägas ha kompenserats för skadan inom ramen för brottmålsprocessen. Vidare har överträdelsen varit så allvarlig att det inte vore en tillräcklig gottgörelse att Justitiekanslern i beslutet enbart konstaterar att en konventionsöverträdelse har skett. Det som då återstår är att tillerkänna sökanden ersättning för den skada han lidit.

text: Enligt Justitiekanslern är det begärda skadeståndsbeloppet för högt i förhållande till dröjsmålstidens längd. Med utgångspunkt i att dröjsmålets betydelse för skadan inte är konstant över tid och med beaktande av Justitiekanslerns praxis bör ersättningen i stället bestämmas till 30 000 kr. Det ska löpa ränta på beloppet från den 26 november 2021 som är den dag som infaller 30 dagar efter att anspråket framställdes.

text: Även om sökanden inte har haft full framgång med sitt anspråk bör han tillerkännas ersättning för ombudskostnader. Justitiekanslern godtar det begärda beloppet i denna del.

text: Eftersom förundersökningen leddes av åklagare var det de inblandade åklagarna som hade det huvudsakliga ansvaret för att förundersökningen bedrevs skyndsamt. Utredningen visar att dessa åklagare har försökt att driva förundersökningen framåt genom direktiv och påminnelser till polisen. Även om den utdragna handläggningstiden i stor utsträckning har berott på att polisen dröjt med att följa dessa direktiv och påminnelser kan det konstateras att åklagarna vid flera av de pådrivande åtgärderna har överskridit den tidsfrist om tre månader som följer av den egna myndighetens föreskrifter på ett markant sätt. Med hänsyn till hur fort den påminnelse som skickades från åklagarområdets områdeschef ledde till att en utredningsåtgärd vidtogs kan det antas att handläggningstiden hade blivit kortare om åklagarna fullt ut hade följt de aktuella föreskrifterna.

text: Mot denna bakgrund bör ansvaret för att betala ersättningen till sökanden fördelas mellan Polismyndigheten och Åklagarmyndigheten på så sätt att den förra ska stå för två tredjedelar och den senare för resten.

text: Den mycket långa handläggningstiden av förundersökningen är oacceptabel. För detta förtjänar Polismyndigheten och Åklagarmyndigheten kritik. Det är också iögonfallande att flera av Åklagarmyndighetens påminnelser och återupprepade direktiv inte ledde till någon åtgärd hos Polismyndigheten. Justitiekanslern följer dock redan upp Polismyndighetens rutiner för regelbundna ärenderevisioner i ett pågående tillsynsärende, dnr 2021/764, och vidtar därför inte någon ytterligare åtgärd med anledning av det inträffade.


publisher: Justitiekanslern

title: Staten skadeståndsskyldig med hänvisning till en domstols handläggning av ett tvistemål

org: jk

text: Ärendet

type: rubrik

text: Bakgrund

text: Tekniska verken i Linköping AB (nedan Tekniska verken) är moderbolag i en koncern som tillhandahåller bl.a. el, fjärrvärme, bredband, avfallshantering och belysning. Rör & Industriteknik på Hanholmen AB (nedan ROIT) är ett företag som sysslar med VVS-arbeten och olika former av installations-, service- och reparationsarbeten för industriella uppdragsgivare. Under 2011 kom bolagen i kontakt med varandra angående två kraftaggregat som förvarades i Norrköpings hamn. ROIT erbjöd Tekniska verken att vara behjälpligt vid försäljningen av kraftaggregaten.

type: stycke

text: En enskild person, AA, väckte 2014 talan mot Tekniska verken och ROIT vid Norrköpings tingsrätt och gjorde gällande att bolagen solidariskt skulle utge visst belopp till henne med anledning av ett avtal om försäljningsprovision. AA:s fordran överläts sedan till Sisca Inventech KB (nedan SISCA) som inträdde som kärandepart i stället för AA.

text: Tvisten handlades i Norrköpings tingsrätt och dom meddelades den 18 april 2018. Käromålet mot Tekniska verken ogillades medan talan mot ROIT bifölls. Samtliga parter överklagade domen eller i domen intagna beslut.

text: Göta hovrätt undanröjde domen och återförvisade målet till tingsrätten för fortsatt handläggning. Skälet till återförvisningen var att Göta hovrätt bedömde att jäv förelåg för en av rättens ledamöter. Tekniska verken ansökte om resning och klagan över domvilla avseende hovrättens beslut.

text: Efter återförvisningen vilandeförklarades målet under perioden 20 november 2018–13 juni 2019 i avvaktan på Högsta domstolens beslut. Högsta domstolen avslog ansökan. Tingsrätten beslutade att en ny huvudförhandling skulle hållas i april 2020. Den muntliga bevisning som hade tagits upp under den tidigare huvudförhandlingen skulle läggas fram genom så kallad hänvisning, innebärande att tingsrättens ljud- och bildupptagningar av de ursprungliga förhören skulle spelas upp inför rättens ledamöter utan att parterna skulle vara närvarande. Tingsrätten tillät också vissa tilläggsförhör.

text: En kort tid före huvudförhandlingens inledande meddelade tingsrätten att ljud- och bildupptagningarna av förhören under huvudförhandlingen från första rättegången av misstag hade raderats. Efter en viss skriftväxling beslöt tingsrätten att ställa in den planerade huvudförhandlingen och ny huvudförhandling bokades till oktober 2020.

text: SISCA återkallade därefter sin talan men Tekniska verken och ROIT påkallade en prövning av tvisten. SISCA eftergav sin talan gentemot de båda bolagen och parterna var överens om att tingsrätten kunde meddela en ogillande dom utan huvudförhandling. Parterna var dock inte ense om hur rättegångskostnaderna skulle fördelas. Tingsrätten meddelade dom i målet den 28 juni 2021.

text: Domen innebar bl.a. att SISCA skulle ersätta Tekniska verken och ROIT för rättegångskostnader avseende första och andra tingsrättsprövningen samt hovrättens prövning av överklagandet av den första tingsrättsdomen. Därtill skulle SISCA ersätta Tekniska verken för bl.a. rättegångskostnader avseende Högsta domstolens prövning av ansökan om resning och klagan över domvilla avseende hovrättens beslut. Även AA förpliktigades att betala vissa rättegångskostnader till Tekniska verken. I målet fanns även en fråga om personligt betalningsansvar för en företrädare för SISCA, BB, samt för ett ombud för AA och SISCA, CC, där Tekniska verken och ROIT var tappande part och förpliktigades att betala CC:s rättegångskostnader.

text: Med anledning av den första domen den 18 april 2018 hade Tekniska verken ansökt om verkställighet av vad som i domen hade förordnats om SISCA:s och AA:s skyldighet att ersätta Tekniska verkens rättegångskostnader. Kronofogdemyndigheten hade också beslutat om utmätning. Till följd av att domen undanröjdes gick verkställighetsåtgärderna åter.

text: Anspråk

text: Ersättning för ren förmögenhetsskada

text: Tekniska verken har begärt skadestånd av staten med, i första hand , 1 380 189 kr. Beloppet avser ersättning för de ökade rättegångskostnader som uppkommit med anledning av hovrättens beslut om återförvisning. Tekniska verken har åberopat att rättegångsfelet i tingsrätten utgjort fel och försummelse vid myndighetsutövning enligt

text: 3 kap. 2 § 1 skadeståndslagen

text: samt innefattat en överträdelse av Tekniska verkens rätt till en rättvis rättegång enligt

text: artikel 6 i Europakonventionen

text: Tekniska verken har, i andra hand , begärt skadestånd av staten med 1 330 698 kr. Beloppet avser ersättning för de ökade rättegångskostnader som uppkommit med anledning hovrättens beslut om återförvisning. Tekniska verken har här åberopat att rättegångsfelet i tingsrätten har innefattat en överträdelse av Tekniska verkens rätt till en rättegång inom skälig tid enligt

text: artikel 6 i Europakonventionen

text: I tredje hand har Tekniska verken begärt skadestånd av staten med 796 881 kr. Beloppet avser ersättning för de ökade rättegångskostnader som uppstått med anledning av de raderade ljud- och bildupptagningarna. Händelsen med de raderade ljud- och bildupptagningarna har inneburit en överträdelse av Tekniska verkens rätt till rättegång inom skälig tid enligt

text: artikel 6 i Europakonventionen

text: Tekniska verken har dessutom begärt skadestånd av staten med 330 396 kr på den grunden att utmätningen hos SISCA respektive AA gick åter på grund av rättegångsfelet.

text: Därutöver har Tekniska verken begärt skadestånd av staten med 22 000 kr motsvarande bolagets tillkommande krav och verkställighetskostnader till följd av att utmätningsåtgärderna gick åter.

text: Ersättning för ideell skada

text: Tekniska verken har begärt skadestånd av staten med, i första hand, 150 000 kr för att tingsrättens rättegångsfel innefattat en överträdelse av bolagets rätt till en rättvis rättegång liksom rättegång inom skälig tid enligt

text: artikel 6 i Europakonventionen

text: I andra hand har Tekniska verken begärt skadestånd av staten med 50 000 kr med hänvisning till att de raderade ljud- och bildupptagningarna inneburit en överträdelse av Tekniska verkens rätt till en rättegång inom skälig tid enligt

text: artikel 6 i Europakonventionen

text: Ränta och ombudskostnader

text: På ovan angivna belopp har ränta begärts på visst sätt.

text: Tekniska verken har begärt ersättning för sina ombudskostnader i ärendet här med 229 000 kr. Beloppet avser ombudsarvode exklusive mervärdesskatt.

text: Yttrande från Norrköpings tingsrätt m.m.

text: Norrköpings tingsrätt har yttrat sig över bolagets begäran om skadestånd och ansett att viss ersättning bör utgå.

text: Tekniska verken har lämnat synpunkter på yttrandet och kommit in med kompletterande utredning.

text: Justitiekanslerns bedömning

text: Rättsliga utgångspunkter för skadestånd

text: Enligt

text: 3 kap. 2 § 1 skadeståndslagen

text: ska staten ersätta personskada, sakskada eller ren förmögenhetsskada som vållas genom fel eller försummelse vid myndighetsutövning i sådan verksamhet som staten svarar för.

text: Skadestånd ska också enligt

text: 3 kap. 4 § skadeståndslagen

text: ges ut när Europakonventionen har överträtts, om det är nödvändigt för att gottgöra överträdelsen.

text: Att det har förekommit något som i och för sig kan vara skadeståndsgrun-dande är inte tillräckligt för att ersättning ska ges ut. Det krävs också att det inträffade har orsakat skada för den enskilde. Det är den som begär ersättning som ska styrka skadan och dess omfattning.

text: Bestämmelser om domarjäv finns i

text: 4 kap. 13 § rättegångsbalken

text: . Punkterna 1–9 innehåller en uppräkning av vissa faktiska omständigheter som medför att en domare är jävig att handlägga ett mål. Punkten 10 innehåller en allmänt hållen bestämmelse som anger att en domare är jävig om det annars föreligger någon särskild omständighet som är ägnad att rubba förtroendet till hans eller hennes opartiskhet i målet.

text: Enligt

text: artikel 6 i Europakonventionen

text: har vidare var och en vid prövningen av en tvist rörande hans eller hennes civila rättigheter och skyldigheter rätt till en rättvis och offentlig förhandling inom skälig tid och inför en oavhängig och opartisk domstol som upprättats enligt lag.

text: Frågan om rätten till rättegång inom skälig tid har åsidosatts ska enligt Europadomstolens praxis avgöras genom en helhetsbedömning där hänsyn tas till samtliga omständigheter i det enskilda fallet. Tiden räknas i tvistemål från den dag då målet anhängiggjordes vid domstol fram till dess att det finns en slutgiltig dom som vunnit laga kraft och kan verkställas.

text: Förutom den totala handläggningstiden beaktas särskilt målets komplexitet, parternas agerande, domstolarnas handläggning av målet samt vad som har stått på spel för den enskilde. Europadomstolen fäster särskild vikt vid om det har förekommit längre perioder av inaktivitet under handläggningen. En inaktivitetsperiod utgör dock inte i sig ett åsidosättande av artikel 6, såvida det inte är fråga om en verkligt substantiell period av inaktivitet (se även

text: NJA 2005 s. 462

text: Frågan om staten är skadeståndsskyldig för fel och försummelse vid myndighetsutövning

text: Eftersom jäv förelegat för en av rättens ledamöter undanröjde Göta hovrätt tingsrättens dom och återförvisade målet till tingsrätten för en förnyad handläggning. Jävet var ägnat att rubba förtroendet för domstolen och är ett sådant rättegångsfel som medför att staten enligt 3 kap. 2 § 1 skadeståndslagen är skyldig att ersätta Tekniska verken för den skada som felet orsakat (se t.ex. JK:s beslut i dnr

text: och

text: Vid den bedömningen finns det inte anledning för Justitiekanslern att ta ställning till om staten är skadeståndsskyldig för att ljud- och bildupptagningarna har raderats.

text: Utgångspunkter för Justitiekanslerns prövning av anspråket på ren förmögenhetsskada

text: Skadeståndsinstitutets huvudsakliga syfte är att försätta den skadelidande i samma situation som om det skadeståndsgrundande felet inte hade begåtts. Det innebär i ett fall som detta att man i princip måste ställa sig frågan vad som skulle ha hänt om tingsrätten inte hade begått det nu aktuella rättegångsfelet.

text: Som en allmän princip gäller att staten inte kan freda sig mot ersättningsskyldighet genom att åberopa sin egen försummelse (se bl.a.

text: NJA 2014 s. 332

text: ). Som utgångspunkt bör staten därför inte, för att undvika skadeståndsansvar, kunna åberopa den omständigheten att det inte med någon högre grad av säkerhet går att veta vad utgången hade blivit om hovrätten inte hade återförvisat målet. Staten får i stället bära risken för att det i efterhand inte går att bedöma hur prövningen hade utfallit.

text: Tekniska verken har alltså rätt till skadestånd för den förmögenhetsskada i form av merkostnader som uppkommit till följd av rättegångsfelet.

text: Tekniska verken har i första hand begärt ersättning för förmögenhetsskada avseende ökade rättegångskostnader med 1 380 189 kr. Beloppet fördelar sig enligt följande.

text: Skadeståndet avseende ren förmögenhetsskada i punkterna 1–3 motsvarar de rättegångskostnader som SISCA i egenskap av tappande part förpliktades att betala till Tekniska verken enligt tingsrättens dom. Punkten 4 avser däremot kostnader i en del där Tekniska verken var tappande part gentemot BB och CC.

text: Tekniska verken har gjort gällande att SISCA saknar utmätningsbara tillgångar och att bolagets ekonomiska situation är sådan att man inte kan vänta sig betalning från bolaget och därför vänt sig till staten med krav på ersättning.

text: Utredningen får anses ge stöd för påståendet att Tekniska verken inte kan väntas få betalt av SISCA inom överskådlig tid. I den mån Tekniska verken orsakats skada motsvarande rättegångskostnader som SISCA svarar för får skadan alltså ses som slutlig.

text: Som angetts har tingsrätten prövat skäligheten av begärd ersättning för rättegångskostnader som SISCA förpliktats att betala till Tekniska verken. Som utgångspunkt får tingsrättens bedömning om skäliga rättegångskostnader också anses ersättningsgilla och därtill skäliga merkostnader för Tekniska verken i den mån det finns ett orsakssamband mellan kostnaderna och rättegångsfelet. Det sagda bildar utgångspunkt för den fortsatta prövningen.

text: Skadan

text: Rättegångskostnader i hovrätten

text: Samtliga parter överklagade tingsrättens första dom eller i domen intagna beslut. Hovrättens prövning slutade som framgått i att domen undanröjdes på grund av rättegångsfel i form av jäv och att målet återförvisades till tingsrätten för förnyad behandling. Det ankom på tingsrätten att i samband med målets avgörande där pröva kostnaderna i hovrätten.

text: Tekniska verken begärde i tingsrätten ersättning för sina rättegångskostnader i hovrätten med 215 623 kr (174 000 kr + 41 623 kr). Tingsrätten bedömde att detta arbete skulle sättas ned med en fjärdedel. Bolaget tillerkändes alltså ersättning för sina rättegångskostnader i denna del med sammanlagt 161 717 kr (130 500 kr + 31 217 kr).

text: Med beaktande av tingsrättens bedömning att sätta ned begärd ersättning för arbete med en fjärdedel i denna del har Tekniska verken uppgett att kostnaderna hänförliga till hovrättens handläggning av frågan om rättegångsfelet uppgår till 49 491 kr.

text: Av utredningen i ärendet kan utläsas att Tekniska verken inkom med tre inlagor till hovrätten; ett yttrande över SISCA:s överklagande jämte eget överklagande avseende visst beslut (överklagandeskriften) och två inlagor rörande frågan om jäv. I överklagandeskriften, som inte berör frågan om jäv, begärde Tekniska verken ersättning med 156 500 kr för arbete med anledning av SISCA:s överklagande. Efter att jävsproblematiken uppdagats inkom Tekniska verken med två inlagor i den aktuella frågan. I första inlagan begärde bolaget ersättning med 13 000 kr och i andra inlagan med 4 500 kr. Detta innebär att 17 500 kr avser kostnader som uppkommit till följd av frågan om rättegångsfelet.

text: Som angetts har tingsrätten vid prövningen av kostnaderna i hovrätten satt ned begärd ersättning med en fjärdedel. Detta innebär att Tekniska verken bör tillerkännas ersättning motsvarande tre fjärdedelar av kostnaderna hänförliga till jävsfrågan, dvs. 17 500 x 0,75 = 13 125 kr.

text: Rättegångskostnader i Högsta domstolen

text: Tekniska verken har begärt ersättning med 127 562 kr för sina rättegångskostnader i Högsta domstolen med anledning av ansökan om resning och klagan över domvilla avseende hovrättens beslut om rättegångsfel. Begärt belopp överensstämmer med det som tingsrätten bedömde som skäligt.

text: För att en skada ska vara ersättningsgill krävs att det föreligger ett adekvat orsakssamband mellan den skadegörande handlingen och skadan. Med detta menas att skadan ska ha framstått som en beräknelig och i viss mån typisk följd av den skadegörande handlingen.

text: Enligt Justitiekanslerns mening föreligger i detta fall inte något sådant orsakssamband mellan rättegångsfelet och Tekniska verkens rättegångskostnader i Högsta domstolen som berättigar till skadestånd. Ansökan om resning och klagan över domvilla riktar sig inte mot tingsrättens rättegångsfel utan hovrättens rättstillämpning. Därtill har åtgärden i förhållande till felet varit allt för långtgående och osäker för att kunna betraktas som en sådan skadebegränsande åtgärd som staten i egenskap av skadevållare ska svara för. Tekniska verken kan därför inte få ersättning för de kostnader som åtgärden har inneburit. I denna del ska anspråket alltså avslås.

text: Rättegångskostnader i tingsrätten efter återförvisningen

text: Det står klart att rättegångskostnaderna för den förnyade prövningen av SISCA:s talan i tingsrätten är en följd av rättegångsfelet. Kostnaderna för Tekniska verken har uppgått till 740 893 kr, vilket är det belopp som tingsrätten bedömde skäligt. Ersättning ska därför utgå med detta belopp.

text: Tekniska verken har även begärt ersättning för sina rättegångskostnader till följd av begäran om personligt rättegångskostnadsansvar för BB med 37 500 kr respektive CC med 203 500 kr. Därtill har Tekniska verken begärt ersättning med det belopp som tingsrätten förpliktade bolaget att i egenskap av tappande part betala till CC och som vid utbetalningstillfället uppgick till 221 423 kr.

text: Tekniska verken framställde inte något yrkande om personligt rättegångs-kostnadsansvar för BB vid första tingsrättsprocessen. Det saknas alltså ett orsakssamband mellan rättegångsfelet och de kostnader som uppstått till följd av det aktuella yrkandet. Kostnader som uppkommit till följd av nya processuella överväganden är inte ersättningsgilla (jfr JK:s beslut i dnr

text: ). Tekniska verkens begäran om ersättning för kostnader kopplade till prövningen av BB:s personliga rättegångskostnadsansvar ska alltså avslås.

text: Vad gäller yrkandet om personligt rättegångskostnadsansvar för CC så framställdes ett sådant yrkande vid första tingsrättsprocessen. Det finns alltså orsakssamband mellan rättegångsfelet och förhållandet att denna fråga behövde behandlas på nytt. Tekniska verken har därför rätt till sådana skäliga merkostnader som uppkommit i denna del. Som nämnts var Tekniska verken tappande part. Tingsrätten har därför inte bedömt storleken av Tekniska verkens egna rättegångskostnader. Anspråket avseende rättegångskostnader som Tekniska verken ska betala till CC motsvarar det som tingsrätten bedömde skäligt och tillerkände denne.

text: Tekniska verken hade delvis framgång i frågan vid den första processen. Trots detta har skriftväxlingen varit vidlyftig i den andra rättegången. Mot denna bakgrund och med beaktande av det tillgängliga processmaterialet bedömer Justitiekanslern att hälften av det yrkade beloppet för eget arbete varit skäligen påkallat för tillvaratagande av Tekniska verkens rätt.

text: CC hade att svara på Tekniska verkens talan i denna del. Storleken på CC:s kostnader som Tekniska verken förpliktats att ersätta denne för beror så vitt kan bedömas till stor del på Tekniska verkens egen processföring. Ersättning för denna kostnad ska därför sättas ned på samma sätt som gäller för Tekniska verkens egna kostnader. Detta innebär att Tekniska verken ska tillerkännas ersättning med sammanlagt 212 462 kr.

text: Kostnader i övrigt

text: Tekniska verken har även begärt ersättning med 330 396 kr motsvarande bolagets skada till följd av att verkställighetsåtgärderna gick åter efter att den första domen undanröjdes. Därtill har Tekniska verken begärt ersättning med 22 000 kr motsvarande bolagets tillkommande krav- och verkställighetskostnader.

text: Av det begärda beloppet, 330 396 kr, avser 62 860 kr utmätningsbelopp från SISCA och 31 745 kr motsvarande belopp från AA. Resterande belopp avser löneutmätning från AA med 8 733 kr/månad som skulle tillkommit Tekniska verken om hovrätten inte hade undanröjt tingsrättens dom.

text: Att domen undanröjdes och verkställighetsåtgärderna gick åter är en följd av tingsrättens rättegångsfel. Kostnaden om 62 860 kr avseende utmätning hos SISCA har alltså uppstått på grund av detta. Som ovan konstaterats får skadan ses som slutlig. Ersättning ska därför utgå med 62 860 kr.

text: Enligt Justitiekanslerns mening står det klart att rättegångsfelet orsakat en fördröjning avseende möjligheterna för Tekniska verken att få betalt för sin fordran mot AA. Denne är dock såvitt känt återigen föremål för löneutmätning. Utredningen avseende AA visar därför inte att rättegångsfelet orsakat Tekniska verken en slutlig skada. Begäran om ersättning i denna del ska därför avslås.

text: Det finns inte någon utredning som visar att Tekniska verken haft tillkommande krav- och verkställighetskostnader med 22 000 kr. Ersättning kan därför inte utgå för detta.

text: Frågan om staten är skadeståndsskyldig för överträdelse av Europakonventionen

text: Jäv

text: När tingsrätten dömde i målet första gången uppfyllde rätten inte kravet på opartiskhet eftersom en av ledamöterna var jävig. Domstolen uppfyllde därför varken

text: rättegångsbalkens

text: eller Europakonventionens krav. En sådan brist kan emellertid rättas till. Eftersom Göta hovrätt återförvisade målet till tingsrätten och målet prövades på nytt, i en ny sammansättning, har den felaktighet som förelåg i den första rättegången därmed rättats till. Tekniska verken har alltså fått en prövning av en opartisk och oavhängig domstol. Det innebär att Tekniska verken haft tillgång till ett effektivt rättsmedel enligt

text: artikel 13 i Europakonventionen

text: . Skadestånd enligt

text: 3 kap. 4 §

text: skadeståndslagen ska därför inte utgå.

text: Långsam handläggning

text: Målet handlades under sammanlagt cirka sju år i tings- och hovrätt. Tingsrättens handläggning i det första målet pågick i cirka fyra år; ansökan om stämning lämnades in sommaren 2014 och tingsrättens dom meddelades i april 2018. Målet har under en period varit vilandeförklarat. Det framgår vidare att skriftväxlingen mellan parterna var mycket omfattade samt att tingsrätten meddelat beslut under rättegången. Handläggningen innehåller inga längre perioder av inaktivitet.

text: Göta hovrätt återförvisade målet i oktober 2018. När målet återförvisades till tingsrätten kontaktade tingsrätten omgående ombuden och efterfrågade vilka dagar i januari 2019 som var möjliga för ombuden att hålla huvudförhandling. Tingsrätten föreslog tidplan och datum för när förberedelsen skulle anses vara avslutad.

text: ROIT var av uppfattningen att huvudförhandling inte kunde hållas i januari 2019. Tekniska verken begärde därtill att målet skulle vilandeförklaras i avvaktan på Högsta domstolens beslut sedan bolaget ansökt om resning och klagan över domvilla avseende hovrättens beslut om återförvisning. Målet vilandeförklarades därför under cirka sex månader i avvaktan på Högsta domstolens beslut. När handläggningen återupptogs fortsatte en omfattande skriftväxling mellan parterna. Av tingsrättens yttrande framgår att huvudförhandling inte kunde hållas under hösten 2019 på grund av skäl hänförliga till parterna i målet. Det har efter återförvisningen inte förelegat några längre perioder av inaktivitet. Tingsrätten har vidare avgjort ett antal s.k. preliminärfrågor av processuell natur.

text: Vid en sammantagen bedömning finner Justitiekanslern att den totala handläggningstiden visserligen är lång men inte så lång att sökandens rätt till rättegång inom skälig tid kan anses ha överträtts. Skadestånd ska därför inte heller utgå på denna grund.

text: Ränta

text: På tillerkänt skadeståndsbelopp ska ränta utgå enligt

text: och

text: 6 §§

text: räntelagen

text: från den dag som infaller 30 dagar från det att begäran om skadestånd framställdes den 1 november 2021. Justitiekanslern bedömer att det först vid detta tillfälle lagts fram sådan utredning som skäligen kan krävas.

text: Ombudskostnader

text: Tekniska verken har begärt ersättning för sina ombudskostnader i ärendet här med 229 000 kr.

text: Justitiekanslern kan inom ramen för statens frivilliga skadereglering förordna om ersättning för ombudskostnader i enlighet med de principer som gäller vid bestämmande av ersättning för rättegångskostnader i allmän domstol, dvs. med utgångspunkt i bestämmelserna i 18 kap. rättegångsbalken.

text: Justitiekanslern har i detta beslut bifallit Tekniska verkens begäran om skadestånd i viss omfattning. Med hänsyn till utgången och med beaktande av ärendets beskaffenhet finner Justitiekanslern vid en samlad bedömning att ersättning för ombudskostnader i ärendet här ska utgå med skäliga ansedda 105 000 kr.

type: avgorande


title: Utkast till lagrådsremiss Vissa kirurgiska ingrepp i könsorganen och ändring av det kön som framgår av folkbokföringen

text: ( Departementets diarienummer S2021/07285 )

text: Justitiekanslern finner att de synpunkter som Lagrådet hade på 2018 års lagrådsremiss vad gäller förslagens konventionsförenlighet har omhändertagits i det nu remitterade utkastet till lagrådsremiss.

text: När det gäller de föreslagna ändringarna i

text: fängelselagen (2010:610)

text: och

text: häkteslagen (2010:611)

text: anser Justitiekanslern att undantaget – dvs. att en placering tillsammans med intagna av motsatt kön får göras om det finns särskilda skäl för det och när det i övrigt är lämpligt – framstår som svårtillämpat. De uttalanden som görs ger inte tillräcklig vägledning för hur intresseavvägningen ska göras.

text: I författningskommentaren till

text: fängelselagen

text: och

text: häkteslagen

text: (s. 151–152) anges som exempel på särskilda skäl att en intagen ändrat det kön som framgår av folkbokföringen men en placering i enlighet med huvudregeln skulle stå i strid det rättsliga intresset bakom bestämmelserna. Här åsyftas framför allt kvinnors intresse av att inte behöva komma i kontakt med kriminella män. Av kommentaren framgår att en sådan undantagssituation kan föreligga om den intagne utåt sett inte uppfattas tillhöra det kön som ändringen i folkbokföringen avser. Justitiekanslern är tveksam till att på detta sätt fästa direkt vikt vid hur omgivningen uppfattar en person som bytt juridiskt kön. Det framstår som lämpligare att försöka definiera de särskilda skälen och pröva lämpligheten utifrån om den intagne som bytt kön är i en jämförbar situation med övriga intagna av samma kön.

text: Särskilt relevant i sammanhanget är här en jämförelse avseende riskerna vid placeringen. Om det finns omständigheter hänförliga till den intagnes person som gör att en placering innebär en förhöjd säkerhetsrisk för den intagne eller andra intagna föreligger inte någon jämförbar situation (t.ex. om en man som tidigare varit kvinna i högre grad än andra manliga intagna riskerar att utsättas för övergrepp genom placeringen eller om en kvinna som tidigare som man gjort sig skyldig till sexualbrott mot kvinnor placeras bland kvinnor). Att den intagne i riskhänseende – eller för den delen i något annat för placeringen relevant hänseende – inte är jämförbar med andra intagna av samma kön (och som inte bytt juridiskt kön) framstår med andra ord som en mer legitim grund för undantag än en bedömning av om den intagne av omgivningen uppfattas som man eller kvinna.


title: Fråga om en webbplats som bl.a. bedriver webbsändningar har grundlagsskydd i sin helhet

text: Justitiekanslern inleder inte förundersökning. Ärendet Justitiekanslern beslutade den 24 november 2021, dnr 2021/6850, att inte vidta någon åtgärd med anledning av en anmälan om yttrandefrihetsbrottet hets mot folkgrupp. Anmälan gällde innehållet i flera podcastsändningar med beteckningen ”Mer än ord” som tillhandahållits på webbplatsen nordiskradio.se. Justitiekanslern konstaterade att de anmälda podcastständningarna var inspelade program som hållits tillgängliga för allmänheten på den aktuella webbplatsen. Då det inte var fråga om direktsända program utan sändningar som startade vid tidpunkter som kunde bestämmas av mottagaren bedömde Justitiekanslern att sändningarna inte kunde anses omfattas av grundlagsskydd enligt

text: 1 kap. 3 § yttrandefrihetsgrundlagen

text: (YGL). Eftersom något utgivningsbevis inte är meddelat för webbplatsen konstaterade Justitiekanslern att den inte heller omfattades av grundlagsskydd enligt

text: 1 kap. 4 §

text: YGL. Anmälaren har nu återkommit i saken och begärt att Justitiekanslern ska ompröva sitt tidigare beslut samt inleda förundersökning på grund av misstanke om brott mot

text: 3 kap. 30 § i lagen (1991:1559)

text: med föreskrifter på

text: tryckfrihetsförordningens

text: och

text: yttrandefrihetsgrundlagens

text: områden (tillämpningslagen). Anmälaren har i sin begäran om omprövning gjort gällande att även uttalanden i två ytterligare podcastsändningar med beteckningen ”Mer än ord” (”Pedofiler och kroknäst kvidande” respektive “Kan detta vara någon form av hets?”) som tillhandahållits på den aktuella webbplatsen den 2 april respektive 10 september 2020, innefattar yttrandefrihetsbrottet hets mot folkgrupp. Dessa sändningar är fortfarande tillgängliga på webbplatsen. Anmälaren har slutligen begärt att Justitiekanslern omprövar samtliga ärenden som avser webbplatsen nordiskradio.se och som avslutats i närtid. Anmälaren har till stöd för sin begäran om omprövning pekat på vad som framkommer vid en allmän sökning på ”Nordisk Radio” på Myndigheten för press, radio och tv:s webbplats. Justitiekanslern har med anledning av den sökträff som anmälaren pekat på hämtat in det kompletta registerutdraget avseende Nordisk Radio hos Myndigheten för press, radio och tv. Justitiekanslerns bedömning Om webbsändningsregeln och dess betydelse för grundlagsskyddet Den så kallade webbsändningsregeln föreskriver att tillhandahållande till allmänheten på särskild begäran av direktsända eller inspelade program ska anses som sändningar av program, om starttidpunkten och innehållet inte kan påverkas av mottagaren (

text: 1 kap. 3 § andra stycket

text: YGL). Att programmen tillhandahålls på särskild begäran avser att mottagaren måste söka upp webbplatsen och där ta del av programmet; för att regeln ska vara tillämplig krävs dock att det är sändaren som bestämmer starttidpunkten och innehållet i programmet. Enligt den så kallade databasregeln ska YGL:s regler om sändningar av program tillämpas även när information ur en databas tillhandahålls allmänheten på särskild begäran av en redaktion för ett program, under förutsättning att innehållet i databasen kan ändras endast av den som driver verksamheten (

text: 1 kap. 4 §

text: YGL). Justitiekanslern har i ett tidigare beslut prövat hur webbsändningsregeln och databasregeln bör läsas tillsammans, och i synnerhet i den situationen när det inte är fråga om webbsändningar som genomförs av traditionella massmedieföretag utan av aktörer som kanske enbart bedriver webbsändningar och verksamhet i databaser. Justitiekanslern fann i det tidigare beslutet att det låg närmast till hands att tolka bestämmelserna på så sätt att redaktionen för en webbsändning kan få automatiskt grundlagsskydd för sina databaser. Samtidigt framhöll Justitiekanslern att databasregeln bör tolkas med försiktighet och att det kan hävdas att det bör kunna ställas krav på viss varaktighet och omfattning av webbsändningsverksamheten eller finnas ett visst tidsmässigt samband för att databasregeln ska vara tillämplig (se Justitiekanslerns beslut den 12 september 2017 i ärende nr 4037-17-3.2 – jfr även Justitiekanslerns beslut den 8 december 2017 i ärende nr 11730-17-3.2). Efter Justitiekanslerns beslut har såväl en parlamentariskt sammansatt utredning som regeringen hänvisat till beslutet utan att ge uttryck för någon annan bedömning än den som Justitiekanslern gjort (se

text: SOU 2020:45 s. 212

text: och

text: prop. 2021/22:59 s. 31

text: och

text: ). Regeringen har föreslagit att webbsändningsregelns tillämpningsområde ska begränsas till att avse sådana aktörer som har grundlagsskydd enligt databasregeln, dvs. till traditionella massmedieföretag och aktörer med utgivningsbevis, samt att redaktioner som tillhandahåller enbart webbsändningar undantas från det automatiska grundlagsskyddet enligt databasregeln (se

text: a. prop. s. 7

text: och

text: ). Anledningen till de föreslagna ändringarna är bl.a. att ”den tolkning som gjorts av databasregelns tillämpningsområde utifrån webbsändningsregelns utformning har inneburit att databasregeln fått en räckvidd som är mer långtgående än som kan anses ändamålsenligt” (se

text: a. prop. s. 33

text: ). Lagändringarna föreslås träda i kraft den 1 januari 2023. Vad på webbplatsen nordiskradio.se omfattas av grundlagsskydd? Av det kompletta registerutdrag som Justitiekanslern hämtat in framgår att den sökträff hos Myndigheten för press, radio och tv avseende Nordisk Radio som anmälaren pekat på avser en anmälan av utgivare för webbradio, dvs. för sådana webbsändningar av radio via internet som omfattas av webbsändningsregeln. För webbsändningar behövs inget tillstånd men den som bedriver sändningsverksamheten måste utse och anmäla en utgivare till Myndigheten för press, radio och tv (

text: 4 kap. 1 §

text: YGL och 3 kap. 13 § första stycket tillämpningslagen). Utgivare kan utses separat för varje program eller för hela eller delar av programverksamheten. Det är den som bedriver sändningsverksamheten som ska utse utgivaren. Med sändningsverksamheten menas själva program- och innehållsproduktionen, inte den tekniska distributionen (se Axberger,

text: Yttrandefrihetsgrundlagen

text: 4 kap. 1 §

text: , Karnov [JUNO] [besökt 2022-02-02]). Enligt anmälan ska sändningarna utgå från webbplatsen nordiskradio.se. Anmälan måste alltså uppfattas som att den eller de som bedriver sändningsverksamheten har valt att anmäla en utgivare för hela programverksamheten i form av webbsändningar. För att bedöma om något mer än de eventuella webbsändningarna som utgår från nordiskradio.se omfattas av grundlagsskydd finns det anledning att säga något allmänt om hur webbplatsen är uppbyggd. På webbplatsen nordiskradio.se kan man på startsidan välja mellan ett drygt tiotal olika program (som nås under rubriken ”Våra program” och fliken ”Programlista”), varav det här anmälda programmet ”Mer än ord” är ett. När man klickar sig vidare till respektive program från webbplatsens startsida anges för varje program ett antal medverkande, varav en eller flera ibland benämns programledare eller fasta medarbetare. De flesta av programmen är renodlade podcasts men några program avser också webbsändningar, antingen direkt eller enligt i förväg bestämda tider. I en gemensam tablå, som nås från startsidan under fliken ”Kalender”, anges månadsvis och samlat för alla program tidpunkter för de webbsändningar som förekommer. Databasen framstår därför som en enhetlig produkt även om ett antal av programmen sänds på andra språk än svenska och, av allt att döma, i första hand riktar sig till lyssnare utomlands. Genom att det finns en utgivare anmäld som tar på sig ansvaret för alla webbsändningar som utgår från nordiskradio.se måste en utgångspunkt vara att den utpekade utgivaren utsetts av och/eller ingår i en redaktion som kan utöva redaktionell kontroll över alla de olika program där webbsändningar förekommer, dvs. för en stor del av programverksamheten. De direktsändningar som förekommer förefaller också i efterhand läggas upp som inspelade program. Redaktionen får då också förutsättas ha sådan kontroll över hela eller i vart fall väsentliga delar av databasens innehåll. En rimlig slutsats med utgångspunkt i den anmälan som gjorts till Myndigheten för press, radio och tv förefaller vara att den redaktion som tillhandahåller webbsändningarna också utövar kontroll över det material som i övrigt tillhandahålls på webbplatsen nordiskradio.se. Detta skulle innebära att innehållet på webbplatsen nordiskradio.se tillhandahålls av redaktionen för program i den mening som avses enligt databasregeln i

text: 1 kap. 4 § första stycket 1 a)

text: YGL. Därmed skulle också innehållet på webbplatsen omfattas av automatiskt grundlagsskydd enligt databasregeln. Mot den angivna bakgrunden bör prövningen, även om det förekommer vissa oklarheter, i detta fall ha sin utgångspunkt i att webbplatsen i sin helhet har grundlagsskydd enligt databasregeln. Detta innebär att de beslut som Justitiekanslern fattat avseende webbplatsen under senare tid måste omprövas med utgångspunkten att Justitiekanslern är behörig åklagare. Ska det inledas förundersökning avseende hets mot folkgrupp? Fråga om förundersökning skulle inledas med anledning av innehållet i de podcastsändningar som var föremål för anmälan i ärende nr 2021/6850 har varit föremål för bedömning i Justitiekanslerns ärenden nr 2021/6787 respektive 2021/6821. Podcastsändningarna var tillgängliga på en webbplats för vilken det utfärdats ett utgivningsbevis. Justitiekanslern beslutade att inte inleda förundersökning. Justitiekanslern finner inte skäl att nu göra någon annan bedömning. Förundersökning ska därför inte inledas i denna del. Vad gäller de två podcastsändningar som nu anmälts gör Justitiekanslern bedömningen att det inte kan antas att hets mot folkgrupp eller något annat yttrandefrihetsbrott har begåtts. Förundersökning ska därför inte heller inledas i denna del. Ska förundersökning inledas avseende brott mot skyldigheten att anmäla utgivare? Som framgått i det föregående ska en utgivare utses och anmälas för webbsändningar. Det är straffbelagt både att underlåta att utse en utgivare och att underlåta att anmäla den utsedda utgivaren till Myndigheten för press, radio och tv (

text: 4 kap. 7 §

text: YGL respektive 3 kap. 30 § första stycket tillämpningslagen). Det framgår att det hos Myndigheten för press, radio och tv finns en utgivare anmäld för webbsändningsverksamheten på webbplatsen nordiskradio.se. Anmälaren har dock pekat på att en annan person anges som ansvarig utgivare på själva webbplatsen (anmälaren påstår även att samma person anges som utgivare för programmet ”Mer än ord”). Den information som lämnas på webbplatsen har dock ingen självständig rättsverkan och ger inte anledning för Justitiekanslern att inleda förundersökning för brott mot skyldigheten att anmäla utgivare för webbsändningsverksamheten. Anmälaren har även vänt sig mot att någon så kallad databasanmälan inte har gjorts avseende nordiskradio.se. Den som bedriver den verksamhet som ger automatiskt grundlagsskydd ska utse en utgivare för databaser som får automatiskt grundlagsskydd enligt databasregeln. I anmälan ska också anges vilket namn respektive databas har, varvid namnet ska innehålla databasens domännamn eller motsvarande uppgift (se

text: 3 kap. 18 §

text: läst tillsammans med 3 kap. 13 § tillämpningslagen). Någon databasanmälan har inte gjorts till Myndigheten för press, radio och tv avseende nordiskradio.se. För att kunna bedöma förhållandet mellan webbsändningsregeln och databasregeln krävs, som framgått, komplicerade juridiska överväganden. I vilken mån databasen har omfattats av skyldigheten att göra en databasanmälan kan inte ha varit självklart för den eller de som bedriver verksamheten på databasen. Det saknas av denna anledning nu skäl att inleda förundersökning avseende brott mot 3 kap. 30 § tillämpningslagen.


title: Kritik med anledning av bristande rutiner för regelbundna ärenderevisioner hos Polismyndigheten

text: Justitiekanslern kritiserar Polismyndigheten för att inte ha infört rutiner i hela myndigheten när det gäller uppföljning och redovisning av öppna ärenden.

text: Ärendet

text: Bakgrund

text: I ett tidigare beslut kritiserade Justitiekanslern Polismyndigheten för långsam handläggning av en förundersökning. Den utdragna handläggningstiden i ärendet berodde huvudsakligen på att det hade förekommit två längre perioder av inaktivitet. Justitiekanslern uttalade att Polismyndighetens handläggning av ärendet väcker frågor om myndighetens uppföljning och redovisning av öppna ärenden och att rutiner för detta bör införas i hela Polismyndigheten (beslut den 20 december 2018 i dnr 4249-18-4.3). I beslutet aviserades också att Justitiekanslern avsåg att följa upp frågan.

text: Utredningen

text: Polismyndigheten har yttrat sig om vilka åtgärder myndigheten har vidtagit med anledning av Justitiekanslerns tidigare uttalanden. I yttrandena har sammanfattningsvis följande anförts.

text: En handbok för Polismyndighetens nationella utredningsmetodik har tagits fram (PM 2022:24). Handboken, som trädde i kraft den 13 december 2022, är ett styrdokument som enligt Polismyndighetens arbetsordning innehåller ledningens uttalade viljeinriktning om hur olika arbetsuppgifter ska utföras.

text: Handboken riktar sig till utredningsverksamheten i alla polisregioner och avdelningar, förutom avdelningen för särskilda utredningar. Av handboken framgår att det ska finnas rutiner för uppföljning och redovisning av öppna ärenden (s.k. ärenderevisioner) på samtliga organisatoriska nivåer inom Polismyndigheten. Av rutinerna ska det framgå hur ärenderevisionerna ska genomföras samt hur identifierade ärenden ska omhändertas och följas upp. Enligt handboken ska ärenderevisoner ske fortlöpande och säkerställa att god ordning och att eventuella tidsfrister beaktas. Chefer med verksamhetsansvar är ytterst ansvariga för att ärenderevisionerna genomförs.

text: Egentliga rutiner för uppföljning och redovisning av öppna ärenden inom hela Polismyndigheten har ännu inte tagits fram. Trots detta genomför alla polisregioner ärenderevisioner.

text: Polismyndigheten anser att det är angeläget att det finns rutiner för ärenderevisioner av öppna ärenden inom hela myndigheten och avser att ta fram sådana rutiner. Rutinerna kommer att regleras i styrdokument eller metodstöd på nationell och/eller regional nivå. Vad som ska granskas och hur ofta det ska ske samt syftet med ärenderevisionerna kommer att framgå av ett nationellt styrdokument eller metodstöd. Huvudsyftet bör därvid vara att förundersökningsledare och andra ansvariga för utredningsverksamheten ska få kontroll över sina ärenden för att undvika att ärenden blir liggande obearbetade. Närmare föreskrifter om hur själva ärenderevisionerna ska genomföras, hur identifierade ärenden ska omhändertas och följas upp etc. bör regleras på regional eller lokal nivå.

text: Justitiekanslerns bedömning

text: För att kunna upprätthålla kraven på skyndsamhet, effektivitet och rättssäkerhet i Polismyndighetens utredningsverksamhet är det angeläget att det finns rutiner i hela myndigheten när det gäller uppföljning och redovisning av öppna ärenden. Inte minst för den enskilde är det av stor betydelse att en förundersökning drivs framåt utan onödiga tidsuppehåll.

text: Justitiekanslern ser visserligen positivt på att alla polisregioner genomför någon form av ärenderevision av öppna ärenden och att Polismyndigheten i sin handbok har slagit fast att det ska finnas rutiner för uppföljning och redovisning av öppna ärenden på samtliga organisatoriska nivåer inom Polismyndigheten. Några sådana rutiner finns dock fortfarande inte. Detta trots att det har gått mer än fyra år sedan Justitiekanslern efterfrågade sådana rutiner. Polismyndigheten har inte heller kunnat ge någon godtagbar förklaring till sin underlåtenhet. Polismyndigheten förtjänar därför kritik för att inte ha infört rutiner i hela myndigheten när det gäller uppföljning och redovisning av öppna ärenden.

text: Justitiekanslern förutsätter att Polismyndigheten framöver prioriterar arbetet med att ta fram rutinerna och att Justitiekanslern tillsänds rutinerna när de är beslutade.


text: Ärendet

text: Bakgrund

text: Tekniska verken i Linköping AB (nedan Tekniska verken) är moderbolag i en koncern som tillhandahåller bl.a. el, fjärrvärme, bredband, avfallshantering och belysning. Rör & Industriteknik på Hanholmen AB (nedan ROIT) är ett företag som sysslar med VVS-arbeten och olika former av installations-, service- och reparationsarbeten för industriella uppdragsgivare.

text: Under 2011 kom bolagen i kontakt med varandra angående två kraftaggregat som förvarades i Norrköpings hamn. ROIT erbjöd Tekniska verken att vara behjälpligt vid försäljningen av kraftaggregaten.

text: En enskild person, AA, väckte 2014 talan mot Tekniska verken och ROIT vid Norrköpings tingsrätt och gjorde gällande att bolagen solidariskt skulle utge visst belopp till henne med anledning av ett avtal om försäljningsprovision. AA:s fordran överläts sedan till Sisca Inventech KB (nedan SISCA) som inträdde som kärandepart i stället för AA.

text: Tvisten handlades i Norrköpings tingsrätt och dom meddelades den 18 april 2018. Käromålet mot Tekniska verken ogillades medan talan mot ROIT bifölls. Samtliga parter överklagade domen eller i domen intagna beslut. Göta hovrätt undanröjde domen och återförvisade målet till tingsrätten för fortsatt handläggning. Skälet till återförvisningen var att Göta hovrätt bedömde att jäv förelåg för en av rättens ledamöter. Tekniska verken ansökte om resning och klagan över domvilla avseende hovrättens beslut.

text: Efter återförvisningen vilandeförklarades målet under perioden 20 november 2018–13 juni 2019 i avvaktan på Högsta domstolens beslut. Högsta domstolen avslog ansökan. Tingsrätten beslutade att en ny huvudförhandling skulle hållas i april 2020. Den muntliga bevisning som hade tagits upp under den tidigare huvudförhandlingen skulle läggas fram genom så kallad hänvisning, innebärande att tingsrättens ljud- och bildupptagningar av de ursprungliga förhören skulle spelas upp inför rättens ledamöter utan att parterna skulle vara närvarande. Tingsrätten tillät också vissa tilläggsförhör.

text: En kort tid före huvudförhandlingens inledande meddelade tingsrätten att ljud- och bildupptagningarna av förhören under huvudförhandlingen från första rättegången av misstag hade raderats. Efter en viss skriftväxling beslöt tingsrätten att ställa in den planerade huvudförhandlingen och ny huvudförhandling bokades till oktober 2020.

text: SISCA återkallade därefter sin talan men Tekniska verken och ROIT påkallade en prövning av tvisten. SISCA eftergav sin talan gentemot de båda bolagen och parterna var överens om att tingsrätten kunde meddela en ogillande dom utan huvudförhandling. Parterna var dock inte ense om hur rättegångskostnaderna skulle fördelas. Tingsrätten meddelade dom i målet den 28 juni 2021.

text: Domen innebar bl.a. att SISCA skulle ersätta Tekniska verken och ROIT för rättegångskostnader avseende första och andra tingsrättsprövningen samt hovrättens prövning av överklagandet av den första tingsrättsdomen. Därtill skulle SISCA ersätta Tekniska verken för bl.a. rättegångskostnader avseende Högsta domstolens prövning av ansökan om resning och klagan över domvilla avseende hovrättens beslut. Även AA förpliktigades att betala vissa rättegångskostnader till Tekniska verken. I målet fanns även en fråga om personligt betalningsansvar för en företrädare för SISCA, BB, samt för ett ombud för AA och SISCA, CC, där Tekniska verken och ROIT var tappande part och förpliktigades att betala CC:s rättegångskostnader.

text: Anspråk

text: Ersättning för ren förmögenhetsskada

text: ROIT har begärt skadestånd av staten med 403 715 kr. Beloppet avser ersättning för de ökade rättegångskostnader som uppstått med anledning av Göta hovrätts beslut att återförvisa det aktuella målet till tingsrätten på grund av jäv.

text: Ersättning för ideell skada

text: ROIT har begärt skadestånd av staten med 200 000 kr. Beloppet avser, i första hand, ideell skada för att tingsrättens rättegångsfel innefattat en överträdelse av bolagets rätt till en rättvis rättegång liksom rättegång inom skälig tid enligt

text: artikel 6 i Europakonventionen

text: I andra hand avser beloppet ideell skada med anledning av att händelsen med de raderade ljud- och bildupptagningarna inneburit en överträdelse av bolagets rätt till en rättegång inom skälig tid enligt

text: artikel 6 i Europakonventionen

text: Ränta och ombudskostnader

text: På ovan angivna belopp har ROIT yrkat ränta enligt

text: 6 § räntelagen

text: från 30 dagar efter Justitiekanslerns mottagande av begäran om skadestånd.

text: ROIT har slutligen begärt ersättning för sina ombudskostnader i ärendet med 38 250 kr. Beloppet avser ombudsarvode exklusive mervärdesskatt.

text: Yttrande från Norrköpings tingsrätt m.m.

text: Norrköpings tingsrätt har yttrat sig över bolagets begäran om skadestånd och medgett att viss ersättning bör utgå.

text: ROIT har lämnat synpunkter på yttrandet.

text: Justitiekanslerns bedömning

text: Rättsliga utgångspunkter för skadestånd

text: Enligt

text: 3 kap. 2 § 1 skadeståndslagen

text: ska staten ersätta personskada, sakskada eller ren förmögenhetsskada som vållas genom fel eller försummelse vid myndighetsutövning i sådan verksamhet som staten svarar för.

text: Skadestånd ska också enligt

text: 3 kap. 4 § skadeståndslagen

text: ges ut när Europakonventionen har överträtts, om det är nödvändigt för att gottgöra överträdelsen.

text: Att det har förekommit något som i och för sig kan vara skadeståndsgrundande är inte tillräckligt för att ersättning ska ges ut. Det krävs också att det inträffade har orsakat skada för den enskilde. Det är den som begär ersättning som ska styrka skadan och dess omfattning.

text: Bestämmelser om domarjäv finns i

text: 4 kap. 13 § rättegångsbalken

text: . Punkterna 1–9 innehåller en uppräkning av vissa faktiska omständigheter som medför att en domare är jävig att handlägga ett mål. Punkten 10 innehåller en allmänt hållen bestämmelse som anger att en domare är jävig om det annars föreligger någon särskild omständighet som är ägnad att rubba förtroendet till hans eller hennes opartiskhet i målet.

text: Enligt

text: artikel 6 i Europakonventionen

text: har vidare var och en vid prövningen av en tvist rörande hans eller hennes civila rättigheter och skyldigheter rätt till en rättvis och offentlig förhandling inom skälig tid och inför en oavhängig och opartisk domstol som upprättats enligt lag.

text: Frågan om rätten till rättegång inom skälig tid har åsidosatts ska enligt Europadomstolens praxis avgöras genom en helhetsbedömning där hänsyn tas till samtliga omständigheter i det enskilda fallet. Tiden räknas i tvistemål från den dag då målet anhängiggjordes vid domstol fram till dess att det finns en slutgiltig dom som vunnit laga kraft och kan verkställas.

text: Förutom den totala handläggningstiden beaktas särskilt målets komplexitet, parternas agerande, domstolarnas handläggning av målet samt vad som har stått på spel för den enskilde. Europadomstolen fäster särskild vikt vid om det har förekommit längre perioder av inaktivitet under handläggningen. En inaktivitetsperiod utgör dock inte i sig ett åsidosättande av artikel 6, såvida det inte är fråga om en verkligt substantiell period av inaktivitet (se även

text: NJA 2005 s. 462

text: Frågan om staten är skadeståndsskyldig för fel och försummelse vid myndighetsutövning

text: Eftersom jäv förelegat för en av rättens ledamöter undanröjde Göta hovrätt tingsrättens dom och återförvisade målet till tingsrätten för en förnyad handläggning. Jävet var ägnat att rubba förtroendet för domstolen och är ett sådant rättegångsfel som medför att staten enligt

text: 3 kap. 2 § 1 skadeståndslagen

text: är skyldig att ersätta ROIT för den skada som felet orsakat (se t.ex. JK:s beslut i dnr

text: och

text: Vid den bedömningen finns det inte anledning för Justitiekanslern att ta ställning till om staten är skadeståndsskyldig för att ljud- och bildupptagningarna har raderats.

text: Utgångspunkter för Justitiekanslerns prövning av anspråket på ren förmögenhetsskada

text: Skadeståndsinstitutets huvudsakliga syfte är att försätta den skadelidande i samma situation som om det skadeståndsgrundande felet inte hade begåtts. Det innebär i ett fall som detta att man i princip måste ställa sig frågan vad som skulle ha hänt om tingsrätten inte hade begått det nu aktuella rättegångsfelet.

text: Som en allmän princip gäller att staten inte kan freda sig mot ersättningsskyldighet genom att åberopa sin egen försummelse (se bl.a.

text: NJA 2014 s. 332

text: ). Som utgångspunkt bör staten därför inte, för att undvika skadeståndsansvar, kunna åberopa den omständigheten att det inte med någon högre grad av säkerhet går att veta vad utgången hade blivit om hovrätten inte hade återförvisat målet. Staten får i stället bära risken för att det i efterhand inte går att bedöma hur prövningen hade utfallit.

text: ROIT har alltså rätt till skadestånd för den förmögenhetsskada i form av merkostnader som uppkommit till följd av rättegångsfelet.

text: ROIT har begärt ersättning för förmögenhetsskada med 403 715 kr. Beloppet fördelar sig enligt följande.

text: Skadeståndet motsvarar de rättegångskostnader som SISCA i egenskap av tappande part förpliktades att betala till ROIT enligt tingsrättens dom.

text: ROIT har gjort gällande att SISCA saknar utmätningsbara tillgångar och att bolagets ekonomiska situation är sådan att man inte kan vänta sig betalning från bolaget och därför vänt sig till staten med krav på ersättning.

text: Utredningen får anses ge stöd för påståendet att ROIT inte kan väntas få betalt av SISCA inom överskådlig tid. I den mån ROIT orsakats skada motsvarande rättegångskostnader som SISCA svarar för får skadan alltså ses som slutlig.

text: Som angetts har tingsrätten prövat skäligheten av begärd ersättning för rättegångskostnader som SISCA förpliktats att betala till ROIT. Som utgångspunkt får tingsrättens bedömning om skäliga rättegångskostnader också anses utgöra ersättningsgilla och därtill skäliga merkostnader för ROIT i den mån det finns ett orsakssamband mellan kostnaderna och rättegångsfelet. Det sagda bildar utgångspunkt för den fortsatta prövningen.

text: Skadan

text: Rättegångskostnader i hovrätten

text: Samtliga parter överklagade tingsrättens första dom eller i domen intagna beslut. Hovrättens prövning slutade som framgått i att domen undanröjdes på grund av rättegångsfel i form av jäv och att målet återförvisades till tingsrätten för förnyad behandling. Det ankom på tingsrätten att i samband med målets avgörande där pröva kostnaderna i hovrätten.

text: ROIT:s rättegångskostnader i hovrätten, dvs kostnader i samband med överklagandet av tingsrättens dom, är inte uteslutande kostnader som är hänförliga till tingsrättens rättegångsfel. Bolaget framställde inte något uttryckligt yrkande om återförvisning på grund av jäv och hade alltså överklagat tingsrättens dom oaktat detta.

text: ROIT har hos Justitiekanslern begärt ersättning med tillerkända 105 015 kr. Begärt belopp överensstämmer med det som tingsrätten bedömde skäligt. För Justitiekanslern är det oklart hur stor del av arbetet som avsett frågan om jäv. I avsaknad av uppgifter och utredning i denna del ska ROIT:s begäran avseende ersättning för rättegångskostnader i hovrätten avslås.

text: Rättegångskostnader i tingsrätten efter återförvisningen

text: Det står klart att kostnaderna för den förnyade prövningen av SISCA:s talan i tingsrätten är en följd av rättegångsfelet. Kostnaderna för ROIT har uppgått till 298 700 kr, vilket är det belopp som tingsrätten bedömde skäligt. Ersättning ska därför utgå med detta belopp.

text: Frågan om staten är skadeståndsskyldig för överträdelse av Europakonventionen

text: Jäv

text: När tingsrätten dömde i målet första gången uppfyllde rätten inte kravet på opartiskhet eftersom en av ledamöterna var jävig. Domstolen uppfyllde därför varken

text: rättegångsbalkens

text: eller Europakonventionens krav. En sådan brist kan emellertid rättas till. Eftersom Göta hovrätt återförvisade målet till tingsrätten och målet prövades på nytt, i en ny sammansättning, har den felaktighet som förelåg i den första rättegången därmed rättats till. Tekniska verken har alltså fått en prövning av en opartisk och oavhängig domstol. Det innebär att ROIT haft tillgång till ett effektivt rättsmedel enligt

text: artikel 13 i Europakonventionen

text: . Skadestånd enligt

text: 3 kap. 4 § skadeståndslagen

text: ska därför inte utgå.

text: Långsam handläggning

text: Målet handlades under sammanlagt cirka sju år i tings- och hovrätt. Tingsrättens handläggning i det första målet pågick i cirka fyra år; ansökan om stämning lämnades in sommaren 2014 och tingsrättens dom meddelades i april 2018. Målet har under en period varit vilandeförklarat. Det framgår vidare att skriftväxlingen mellan parterna har vart mycket omfattade samt att tingsrätten meddelat beslut under rättegång. Handläggningen innehåller inga längre perioder av inaktivitet.

text: Göta hovrätt återförvisade målet i oktober 2018. När målet återförvisades till tingsrätten kontaktade tingsrätten omgående ombuden och efterfrågade vilka dagar i januari 2019 som var möjliga för ombuden att hålla huvudförhandling. Tingsrätten föreslog tidplan och datum för när förberedelsen skulle anses vara avslutad.

text: ROIT var av uppfattningen att huvudförhandling inte kunde hållas i januari 2019. Tekniska verken begärde därtill att målet skulle vilandeförklaras i avvaktan på Högsta domstolens beslut sedan bolaget ansökt om resning och klagan över domvilla avseende hovrättens beslut om återförvisning. Målet vilandeförklarades därför under cirka sex månader i avvaktan på Högsta domstolens beslut. När handläggningen återupptogs fortsatte en omfattande skriftväxling mellan parterna. Av tingsrättens yttrande framgår att huvudförhandling inte kunde hållas under hösten 2019 på grund av skäl hänförliga till parterna i målet. Det har efter återförvisningen inte förelegat några längre perioder av inaktivitet. Tingsrätten har vidare avgjort ett antal s.k. preliminärfrågor av processuell natur.

text: Vid en sammantagen bedömning finner Justitiekanslern att den totala handläggningstiden visserligen är lång men inte så lång att sökandens rätt till rättegång inom skälig tid kan anses ha överträtts. Ersättning för ideellt skadestånd ska därför inte utgå heller på denna grund.

text: Ränta

text: På det tillerkända skadeståndsbeloppet ska utgå ränta enligt

text: 6 § räntelagen

text: i enlighet med ROIT:s begäran.

text: Ombudskostnader

text: ROIT har begärt ersättning för sina ombudskostnader i ärendet här med 38 250 kr.

text: Justitiekanslern kan inom ramen för statens frivilliga skadereglering förordna om ersättning för ombudskostnader i enlighet med de principer som gäller vid bestämmande av ersättning för rättegångskostnader i allmän domstol, dvs. med utgångspunkt i bestämmelserna i

text: 18 kap.

text: rättegångsbalken

text: ROIT:s begäran om skadestånd har bifallits i den del som avser ersättning för rättegångskostnader i tingsrättsprocessen efter det att målet återförvisades. Övriga delar har avslagits. Med beaktande av detta ska ROIT få ersättning för sina ombudskostnader i ärendet med skäliga 21 000 kr.


title: Utkast till lagrådsremiss Skärpta straff för olovlig körning och rattfylleribrott

text: ( Departementets diarienummer Ju2021/04215 ) Återfall i brott Enligt föreslagen lydelse av straffbestämmelserna i

text: 3 § lagen (1951:649)

text: om straff för vissa trafikbrott (trafikbrottslagen) om grov olovlig körning och 4 a § om grovt rattfylleri ska vid bedömningen av om brottet är grovt särskilt beaktas, såvitt nu är av intresse, om föraren tidigare har gjort sig skyldig till olovlig körning eller grov olovlig körning (3 § andra stycket 2)respektive rattfylleri eller grovt rattfylleri (4 a § 4). Förslaget omfattar enligt utkastet (s. 21) såväl återfallssituationen som sådana fall där flera brott är uppe till bedömning samtidigt utan att föraren tidigare har lagförts. Justitiekanslern vill i det sammanhanget framhålla att den valda formuleringen (kursiverad ovan) normalt brukar användas i betydelsen återfall i brott, dvs. när det är en tidigare lagföring som beaktas. Att använda samma formulering även för situationen där flerfaldig brottslighet, men utan tidigare lagföring, är uppe till bedömning riskerar att orsaka förvirring (oavsett de uttalanden i

text: prop. 2014/15:26 s. 16

text: om förverkande av fordon enligt 7 § trafikbrottslagen som det hänvisas till i utkastet; s. 20). Om tanken i den delen varit att den nya kvalifikationsgrunden förutom återfallen ska fånga in närmast vanemässiga brott (jfr nuvarande lydelse av 3 § trafikbrottslagen) bör lagtexten formuleras på ett annat sätt. Vidare anser Justitiekanslern att skälen för att beakta återfall i brott vid bedömningen av brottets gradindelning borde utvecklas mer, eftersom återfall normalt får betydelse för påföljdsbestämningen. Det bör klargöras att om återfallet blivit avgörande för gradindelningen ska inte samma omständigheter därutöver beaktas vid påföljdsbestämningen. Vad gäller betydelsen av att någon vanemässigt begår brott finns i detta sammanhang också anledning att peka på att den omständigheten i vissa fall kan få betydelse som en försvårande omständighet vid bedömningen av straffvärdet genom en tillämpning av

text: 29 kap. 2 § 6 brottsbalken

text: . Gärning av annars allvarligt slag En annan ny kvalifikationsgrund föreslås i straffbestämmelsen om grov olovlig körning i 3 § andra stycket 3 trafikbrottslagen. Vid bedömningen av om brottet är grovt ska särskilt beaktas om gärningen annars har varit av allvarligt slag . Kvalifikationsgrunden kan enligt utkastet (s. 21) innefatta andra relevanta omständigheter som inte omfattas av de uppräknade (vilka enligt 3 § andra stycket 1 och 2 är att föraren har haft ett körkort som blivit återkallat eller att föraren tidigare gjort sig skyldig till olovlig körning eller grov olovlig körning). Det kan handla om skälen till att föraren inte har behörighet att föra fordonet, exempelvis att denne vägrats körkortstillstånd på grund av uppenbar olämplighet (s. 21 och 31). Enligt Justitiekanslerns mening är kvalifikationsgrunden så allmänt hållen att den utan mer vägledande förarbetsuttalanden riskerar att bli svårtillämpad. Som en jämförelse ska enligt straffbestämmelsen i dess nuvarande lydelse särskilt beaktas, såvitt nu är av intresse, om brottet eljest är att anse som grovt . Så kunde enligt äldre förarbetsuttalanden vara fallet när föraren vägrats körkort på grund av uppenbar olämplighet – således samma situation som nu lyfts fram i utkastet (se

text: prop. 1958:69 s. 127

text: och

text: prop. 1972:137 s. 20

text: f.). Som ytterligare exempel nämndes att olovlig körning skett i större omfattning utan att det kan sägas ha skett vanemässigt. Särskilt mot bakgrund av att också dessa tidigare förarbetsuttalanden var tämligen knapphändiga vore det behövligt med en närmare utveckling av när den föreslagna kvalifikationsgrunden ska vara tillämplig. Övrigt Såvitt gäller förslaget om höjning av maximistraffen hänvisar Justitiekanslern till sitt remissyttrande över det tidigare förslaget i

text: Ds 2019:22

text: (yttrande den 27 mars 2020, dnr 7441-19-8.1). Justitiekanslern har ingen erinran mot förslaget om att införa ett oaktsamhetsansvar för olovlig körning.