avgjordAv: Justitieombudsmannen Thomas Norling

title: Inspektion av Arbetsförmedlingen, enheten för omprövning i Östersund, den 23-24 februari 2022

sammanfattning: Granskningen visade att Arbetsförmedlingen har stora problem med långa handläggningstider i ärenden om omprövning samt att handläggningen inte skett i enlighet med de krav som ställs i 9 § förvaltningslagen (2017:900). Nästan samtliga granskade ärenden hade blivit liggande utan åtgärd i flera månader och handläggningstiderna i de avslutade ärendena var så pass långa som uppemot sju månader. JO uttalar att Arbetsförmedlingen står långt i från det uppsatta målet om att ett ärende om omprövning ska avgöras inom fyra till sex veckor samt att situationen är mycket allvarlig. JO uttalar vidare att de långa handläggningstiderna i ärenden om omprövning är något som i längden allvarligt riskerar att skada förtroendet för Arbetsförmedlingen. Det är därför angeläget att Arbetsförmedlingen omgående kommer till rätta med problemet. JO förväntar sig att Arbetsförmedlingens ledning prioriterar arbetet med att avsevärt förbättra situationen och avser att följa utvecklingen på området. När det gäller övriga iakttagelser uttalar JO bl.a. att de överväganden som görs i fråga om översättning ska dokumenteras, att det är viktigt att det av kommuniceringsbreven tydligt framgår vilka handlingar som har skickats ut till den enskilde samt att det av dokumentationen i ärendena tydligt ska framgå när en begäran om omprövning har kommit in till Arbetsförmedlingen. JO konstaterar vidare att Arbetsförmedlingen som regel lämnar över inkomna överklaganden till domstol inom tre dagar samt att det bland de granskade ärendena fanns flera exempel på att det hade skett samma dag som ett överklagande kommit in till myndigheten.

text: Informationsklass: Begränsad

text: PROTOKOLL

text: Justitieombudsmannen Thomas Norling

text: Inspektion av Arbetsförmedlingen, enheten för omprövning i Östersund, den 23 24 februari 2022

text: JO:s uttalande i korthet: Granskningen visade att Arbetsförmedlingen har stora problem med långa handläggningstider i ärenden om omprövning samt att handläggningen inte skett i enlighet med de krav som ställs i

text: 9 § förvaltningslagen (2017:900)

text: Bakgrund Den 21 december 2021 riktade Justitieombudsmannen Thomas Norling kritik mot Arbetsförmedlingen för långsam handläggning av ett ärende om omprövning (dnr 9564-2020). Av utredningen i ärendet framgick det bl.a. att Arbetsförmedlingen hade problem med långa handläggningstider i ärenden om omprövning samt att myndigheten hade vidtagit flera åtgärder för att komma till rätta med problemet. JO uttalade att han såg allvarligt på det som kommit fram och att han avsåg att följa utvecklingen på området.

text: Den 31 januari 2022 fattade JO beslut om att den 23 24 februari 2022 inspektera Arbetsförmedlingen, enheten för omprövning i Östersund. Områdesansvarig föredragande Erika Löwhagen förordnades att verkställa inspektionen.

text: Inspektionens genomförande Inspektionen genomfördes i JO:s lokaler den 23 24 februari 2022 genom att kopior av i förväg beställda handlingar granskades av JO:s medarbetare. Från JO deltog områdesansvarig föredragande Erika Löwhagen (protokollförare) samt föredragandena Sara Uhrbom och Clara Ljunggren.

text: Inför inspektionen hade JO begärt att få ta del av kopior på akterna i de 50 per den 31 januari 2022 senast avgjorda ärendena om omprövning samt kopior på akterna i de 50 per den 31 januari 2022 äldsta ännu inte avgjorda ärendena om omprövning. JO hade därutöver begärt att få ta del av beslut om omprövning och överklaganden i de 50 per den 31 januari 2022 senast avgjorda ärendena om omprövning som överklagats och lämnats över till domstol. JO hade också ställt ett antal frågor till Arbetsförmedlingen.

text: Innan granskningen påbörjades, lämnade Arbetsförmedlingen in de begärda handlingarna samt ett yttrande med svar på de frågor som JO hade ställt i samband med beställningen.

text: Efter granskningen föredrogs de iakttagelser som gjorts för JO. Dessa iakttagelser och JO:s uttalanden redogörs för nedan.

text: Uttalanden av JO Thomas Norling med anledning av den genomförda granskningen Utgångspunkter JO:s granskning avser i första hand att kontrollera att myndigheters handläggning sker i enlighet med

text: förvaltningslagen (2017:900)

text: , FL, och de andra regelverk som styr den formella hanteringen av ärenden. Vid bedömningen av vad som ska krävas av myndigheterna i det här avseendet bör vikt läggas vid FL:s primära syfte att värna den enskilde och att lägga grunden för hur kontakterna mellan myndigheterna och enskilda ska se ut. I propositionen till FL uttalades att en moden förvaltning bör präglas av ett tydligt medborgarperspektiv med högt ställda krav på god service (se

text: prop. 2016/17:180 s. 20

text: f.).

text: Jag kommer nedan att lyfta fram ett antal iakttagelser som rör centrala förvaltningsrättsliga frågor och det gäller särskilt frågan om hur handläggningen av de granskade ärendena förhåller sig till de krav som ställs upp i

text: 9 §

text: FL.

text: Det ska framhållas att de inlånade akterna inte har granskats i alla avseenden.

text: Handläggningstiderna (

text: 9 §

text: FL) Rättslig reglering Enligt

text: 9 §

text: FL ska ett ärende handläggas så enkelt, snabbt och kostnadseffektivt som möjligt utan att rättssäkerheten eftersätts.

text: Vikten av att enskilda får ett beslut inom en rimlig tid, är något som inom EUrätten utgör en del av det som brukas kallas för god förvaltning. Av

text: artikel 41 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna

text: , under rubriken rätt till god förvaltning, framgår det att var och en har rätt att få sina angelägenheter behandlade opartiskt, rättvist och inom skälig tid av unionens institutioner, organ och byråer. Även i Europarådets rekommendationer om god förvaltning framhålls vikten av att ett beslut fattas inom en rimlig tid. Därtill kommer att artikel 6 och 13 i Europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna, i tillämpliga fall omfattar en rätt till avgörande inom skälig tid.

text: Av rättssäkerhetshetsskäl är det av stor vikt att ett ärende om omprövning handläggs i enlighet med de krav som ställs upp i

text: 9 §

text: FL. Som regel är en omprövning en förutsättning för att Arbetsförmedlingens beslut, i de fall det är möjligt, ska kunna överklagas. En utdragen omprövningsprocess hos Arbetsförmedlingen fördröjer alltså i motsvarande utsträckning också den enskildes möjligheter att få ärendet prövat av domstol.

text: När det gäller frågan om hur långa handläggningstider som generellt sett kan anses vara godtagbara i ett ärende om omprövning, är det rimligt att utgå från att Arbetsförmedlingen utreder sina ärenden med sådan omsorg att allt material finns tillgängligt redan vid tidpunkten för det ursprungliga beslutet. Beslutsfattaren i ärendet om omprövning behöver givetvis viss tid på sig för att sätta sig in i ärendet, men det bör höra till undantagen att handläggningstiden överskrider det mål på fyra till sex veckor som Arbetsförmedlingen, enligt vad myndigheten tidigare uppgett, har satt upp för den här typen av ärenden.

text: Iakttagelser Merparten av de granskade ärendena hade kommit in till Arbetsförmedlingen i slutet av juni och i början av juli 2021 och avsåg beslut som kan överklagas till domstol. Som exempel kan nämnas beslut om varning eller avstängning från rätt till ersättning enligt förordningen (

text: ) om ersättning till deltagare i arbetsmarknadspolitiska insatser och beslut om återkallelse av anvisning enligt förordningen (

text: ) om jobb- och utvecklingsgarantin.

text: Rättidsprövning hade i de allra flesta fall gjorts inom en till två veckor efter det att ärendet kommit in till enheten för omprövning. Därefter skickades det som regel ut ett kommuniceringsbrev till den enskilde. I vissa fall svarade den enskilde på kommuniceringen men i de flesta fall blev ärendena liggande utan åtgärd i flera månader innan handläggningen återupptogs i januari 2022. Sedan

text: handläggningen väl återupptagits, tog det bara någon eller några dagar innan ärendena avslutades.

text: Handläggningstiderna i de avslutade ärendena varierade, med något enstaka undantag, mellan sex och sju månader. Det fanns också exempel på att handläggningstiden överskridit sju månader.

text: Det förekom att den enskilde hörde av sig till Arbetsförmedlingen under handläggningen och ställde frågor om handläggningstiden. I de fallen hade Arbetsförmedlingen uppskattat handläggningstiden till mellan 20 och 27 veckor.

text: Uttalanden Det är naturligtvis helt oacceptabelt att nästan samtliga granskade ärenden blivit liggande utan åtgärd i flera månader och att handläggningstiderna i de avslutade ärendena var så pass långa som uppemot sju månader. Eftersom merparten av ärendena avsåg beslut som kan överklagas till domstol har de långa handläggningstiderna i de fallen fördröjt den enskildes möjlighet att få ärendet prövat i domstol. Det är mycket allvarligt. Handläggningen har inte skett i enlighet med de krav som ställs i

text: 9 §

text: FL och Arbetsförmedlingen står långt i från det uppsatta målet om att ett ärende om omprövning ska avgöras inom fyra till sex veckor.

text: Arbetsförmedlingen har i sitt yttrande bekräftat att myndigheten fortfarande har problem med långa handläggningstider i ärenden om omprövning samt att tidigare vidtagna åtgärder inte har haft tillräcklig effekt. Arbetsförmedlingen har som förklaring till de långa handläggningstiderna bl.a. uppgett att enheten för ersättningsprövning hösten 2019 fick utökade resurser och därmed en ökad beslutskapacitet. Det fick till följd att antalet ärenden om omprövning av beslut om sanktioner ökade. Enheten för omprövning fick inte motsvarande resursökning för att förbereda och hantera det ökade ärendeinflödet och handläggningstiderna har därför ökat.

text: I likhet med vad Arbetsförmedlingen har uppgett i sitt yttrande, visar även den nu genomförda granskningen att problemet med de långa handläggningstiderna främst beror på att myndigheten inte har skaffat tillräckliga resurser för att möta det ökade ärendeinflödet. Sedan handläggningen i ärendena väl återupptagits i januari 2022, tog det som regel endast en eller ett par dagar innan ärendena avslutades. Besluten var välformulerade och motiveringarna uppfyllde de krav som ställs upp i

text: 32 §

text: FL.

text: Arbetsförmedlingen har i sitt yttrande uppgett att det i januari 2022 har anställts nya handläggare till enheten för omprövning. Därutöver har det vidtagits flera andra åtgärder för att komma till rätta med de långa handläggningstiderna. Det rör sig bl.a. om att beslutsfattarna fått ett eller ett par specialistområden, att det görs strukturerade uppföljningar samt att det ställts upp mål för antalet

text: avslutade ärenden per vecka och månad. Målet är att handläggningstiderna i juni/juli 2022 ska vara 12 veckor.

text: Min förhoppning är givetvis att de vidtagna åtgärderna ska få avsedd effekt och att Arbetsförmedlingen ska komma till rätta med de långa handläggningstiderna. Jag vill dock framhålla att en brist på resurser och ett ökat ärendeinflöde aldrig kan ursäkta att ärendena, på sätt som granskningen i det här fallet har visat, blir liggande utan åtgärder i flera månader. Dessutom borde Arbetsförmedlingen, i samband med att enheten för ersättningsprövning fick utökade resurser, ha kunnat förutse att antalet ärenden om omprövning av beslut om sanktioner skulle öka. Jag är därför kritisk mot att Arbetsförmedlingen inte synes ha haft någon beredskap för detta samt mot att myndigheten efter nästan två år fortfarande inte har kommit till rätta med de långa handläggningstiderna.

text: Att en myndighet ska kunna meddela ett beslut inom en godtagbar tid, utgör ett av de grundläggande krav som enskilda ska kunna ställa på en myndighet och de långa handläggningstiderna i ärenden om omprövning är något som i längden allvarligt riskerar att skada förtroendet för Arbetsförmedlingen. Det är angeläget att Arbetsförmedlingen omgående kommer till rätta med problemet. Jag förväntar mig att Arbetsförmedlingens ledning prioriterar arbetet med att avsevärt förbättra situationen och jag avser att följa utvecklingen på området.

text: Underrättelse om väsentlig försening (

text: 11 §

text: FL) Rättslig reglering Enligt

text: 11 §

text: FL ska en myndighet som bedömer att avgörandet i ett ärende som har inletts av en enskild part kommer att bli väsentligt försenat, underrätta parten om detta. I en sådan underrättelse ska anledningen till förseningen redovisas.

text: JO har i ett beslut den 27 oktober 2020 (dnr 221-2019) uttalat att en underrättelse om väsentlig försening bör lämnas när det kan konstateras att den faktiska handläggningstiden markant kommer att överstiga den förväntade handläggningstiden och detta främst beror på att myndighetens handläggning varit passiv en längre period.

text: Iakttagelser och uttalanden Inte i något av de granskade ärendena hade den enskilde underrättats på det sätt som framgår av

text: 11 §

text: FL. Detta trots att handläggningstiderna i de avslutade ärendena varierade mellan sex och sju månader och därmed vida överskred det av Arbetsförmedlingen uppsatta målet om fyra till sex veckor. I samtliga ärenden förekom långa perioder av passivitet och det framstår som uppenbart att Arbetsförmedlingen i dessa ärenden borde ha underrättat den enskilde om att ärendet förväntades bli väsentligt försenat. Handläggningen har i det här avseendet brustit och jag förutsätter att Arbetsförmedlingen omgående ser över hur bestämmelsen i

text: 11 §

text: FL tillämpas inom myndigheten samt tillser att

text: Tolk och översättning (

text: 13 §

text: FL) Rättslig reglering Enligt

text: 13 §

text: FL ska en myndighet använda tolk och se till att översätta handlingar om det behövs för att den enskilde ska kunna ta till vara sin rätt när myndigheten har kontakt med någon som inte behärskar svenska.

text: JO har vid flera tillfällen uttalat att de eventuella överväganden som görs i fråga om tolk och översättning ska dokumenteras (se bl.a. JO:s inspektion av Arbetsförmedlingens kontor i Solna den 29 30 mars och i Malmö den 26 27 april 2021, dnr 1690-2021).

text: Iakttagelser och uttalanden I ett av de granskade ärendena var begäran om omprövning skriven på ett annat språk än svenska och översattes därför i samband med att den kom in till Arbetsförmedlingen. Varken kommuniceringsbrevet eller beslutet översattes dock. I ett annat ärende hade den enskilde hört av sig och uppgett att han, på grund av bristande kunskaper i svenska, inte förstod innebörden av grundbeslutet. Arbetsförmedlingen ringde därefter, tillsammans med en tolk, upp den enskilde och lämnade allmän information om omprövningsförfarandet. Inte heller i det här fallet, översattes det kommuniceringsbrev som därefter skickades ut.

text: I båda dessa ärenden var omständigheterna sådana att Arbetsförmedlingen borde ha översatt samtliga de handlingar som skickades ut till de enskilda. För det fall myndigheten efter övervägande funnit att det trots allt inte fanns ett sådant behov skulle det ha dokumenterats. Av dokumentationen i ärendena framgick det dock inte att det hade gjorts några sådana överväganden.

text: För att den enskilde ska ha förtroende för Arbetsförmedlingen är det av avgörande betydelse att han eller hon förstår vilka omständigheter som ligger till grund för beslutet och att han eller hon kan göra sig förstådd i kontakterna med myndigheten. Inte minst gäller det i sanktionsärendena. I likhet med vad jag uttalade vid den senast genomförda inspektionen av Arbetsförmedlingens kontor i Solna och i Malmö, dnr 1690-2021, förutsätter jag att Arbetsförmedlingen ser över hur bestämmelsen i

text: 13 §

text: FL tillämpas inom myndigheten samt ser till att samtliga handläggare har tillräckliga kunskaper om de krav som ställs på myndigheten i det här avseendet.

text: Kommunikation (

text: 25 §

text: FL) Rättslig reglering Innan en myndighet fattar beslut i ett ärende ska den enligt

text: 25 §

text: FL, om det inte är uppenbart obehövligt, underrätta den som är part om allt material av betydelse för beslutet och ge parten tillfälle att inom en bestämd tid yttra sig över materialet. Myndigheten bestämmer hur underrättelsen ska ske.

text: Iakttagelser och uttalanden I flera av de granskade ärendena hade Arbetsförmedlingen kommunicerat beslutsunderlaget med den enskilde inför beslutet om omprövning. Breven var välformulerade och innehöll tydlig information om den fortsatta handläggningen. Av breven framgick det dock inte vilka handlingar som hade bifogats.

text: För att det i efterhand ska gå att fastställa vilket material som den enskilde fått del av, måste det av ett kommuniceringsbrev framgå vilka handlingar som har skickats ut (se bl.a. JO:s inspektion av Arbetsförmedlingens kontor i Huddinge den 21 23 februari 2018, dnr 861-2018). Det är inte tillräckligt att det anges att den enskilde får ta del av dokumentationen i ärendet utan det måste tydligt framgå vilka handlingar som har skickats ut. Jag förutsätter att Arbetsförmedlingen i det här avseendet ser över utformningen av kommuniceringsbreven.

text: Dokumentation av uppgifter (

text: 27 §

text: FL) Rättslig reglering Enligt

text: 27 §

text: FL ska en myndighet som får uppgifter på något annat sätt än genom en handling snarast dokumentera dem, om de kan ha betydelse för ett beslut i ärendet. Det ska framgå av dokumentationen när den har gjorts och av vem.

text: Dokumentationsskyldigheten utgör grunden för flera andra förvaltningsrättsliga regler som tillsammans syftar till att garantera den enskildes rättssäkerhet. En fungerande dokumentation är t.ex. en av förutsättningarna för insyn i och kontroll av verksamheten. Saknas dokumentation blir det svårt, och i vissa fall till och med omöjligt, att överblicka vad som har hänt och i efterhand granska handläggningen i ett enskilt ärende.

text: Bestämmelsen i

text: 27 §

text: FL anger, liksom FL i övrigt, den miniminivå som myndigheterna måste leva upp till. När det gäller dokumentationsskyldigheten har JO upprepade gånger uttalat att alla beslut och åtgärder som vidtas i ett ärende samt faktiska omständigheter och händelser av betydelse bör redovisas (se t.ex. JO 2014/15 s. 330). Även uppgifter som enbart rör ärendets gång och som inte direkt tillför ärendet sakuppgifter bör i stor utsträckning dokumenteras, det kan t.ex. gälla överväganden som en handläggare gjort i fråga om behovet av att anlita tolk eller att översätta handlingar enligt

text: 13 §

text: FL. En god dokumentation bör också omfatta sådant som anger och förklarar myndighetens ställningstaganden för att göra det möjligt både för den enskilde och för andra, t.ex. domstolar och JO, att följa och förstå ärendets gång.

text: Iakttagelser och uttalanden Vid granskningen noterades att det var svårt att få en fullständig överblick av ett ärendes gång.

text: I vart och ett av de granskade ärendena fanns det dels ett dokument med akthistorik från diariet, dels ett dokument benämnt ärendehändelser (fortsättningsvis ärendehändelser). Det sistnämnda dokumentet gav intrycket av att vara en typ av journalanteckningar och innehöll bl.a. uppgift om när handläggningen av ärendet påbörjats, när rättidsprövning skett samt om och i så fall när ett kommuniceringsbrev skickats ut. Det fanns dock flera exempel på att vidtagna åtgärder endast framgick av diariet och inte av ärendehändelser. Som exempel kan nämnas uppgiften om att den enskilde svarat på kommuniceringen och uppgiften om när ett överklagande hade kommit in. Det fanns också exempel på att vidtagna åtgärder varken framgick av diariet eller av ärendehändelser, utan endast av lösa tjänsteanteckningar i akten.

text: Det är naturligtvis inte meningen att enskilda och andra ska behöva läsa flera olika dokument för att få en korrekt uppfattning om vad som har hänt i ett ärende. Ärendehändelser ger intrycket av att vara en fullständig förteckning över det som hänt i ärendet. En konsekvens av det är att också samtliga vidtagna åtgärder i ärendet ska framgå av det dokumentet. En annan ordning ökar risken för att utomstående, t.ex. enskilda eller tillsynsmyndigheter, får en felaktig bild av handläggningen.

text: Det noterades också att det varken av diariet eller av ärendehändelser framgick när en begäran om omprövning hade kommit in till Arbetsförmedlingen. I vissa fall framgick det genom att begäran försetts med en inkomststämpel eller genom att det angavs när ett mejl hade skickats till myndigheten. I flera av de granskade ärendena gick det dock inte att dra någon säker slutsats om det. Det är inte acceptabelt. Av den löpande dokumentationen i ett ärende ska det framgå när en begäran om omprövning har kommit in till Arbetsförmedlingen, och jag är kritisk till att det i ärendehändelserna inte fanns någon anteckning om detta.

text: Överlämnande av överklaganden till domstol (

text: 46 §

text: FL) Rättslig reglering I 40 46 §§ FL finns bestämmelser om överklagande av beslut. Enligt de bestämmelserna ska ett överklagande ges in till den myndighet som har meddelat beslutet. Beslutsmyndigheten ska pröva om överklagandet har kommit in i rätt tid. Om överklagandet har kommit in för sent ska det avvisas. Om överklagandet inte avvisas ska beslutsmyndigheten skyndsamt överlämna överklagandet och övriga handlingar i ärendet till överinstansen.

text: För den enskilde är det angeläget att ett överklagande snabbt överlämnas till den instans som ska pröva det. JO har vid flera tillfällen uttalat att tiden som regel inte bör överstiga en vecka (se t.ex.

text: JO 2014/15 s. 435

text: ). I brådskande fall kan det vara nödvändigt att hantera ett överklagande mycket snabbare än så och ibland så tidigt som samma dag som det kommer in (se

text: prop. 2016/17:180 s. 241

text: Iakttagelser och uttalanden Granskningen visade att Arbetsförmedlingen som regel lämnade över inkomna överklaganden till domstol inom tre dagar och det fanns flera exempel på att det hade skett samma dag som överklagandet kom in till myndigheten. Det är mycket positivt.

text: Övrigt Granskningen visade att rättidsprövningarna i de ärenden som avsåg omprövning av beslut om sanktioner genomgående hade gjorts med stöd av

text: 45 §

text: FL som handlar om rättidsprövning vid överklagande. Prövningen borde rätteligen ha gjorts enligt den förordning som tillämpats, t.ex.

text: 11 kap. 3 § förordningen (2017:819)

text: om ersättning till deltagare i arbetsmarknadspolitiska insatser.

text: Med dessa synpunkter avslutas ärendet.


publisher: Justitieombudsmannen

title: Uttalanden om omhäktningsförhandling när begäran om åtalsförlängning har medgetts och förhandling inte har påkallats

org: jo

sammanfattning: Enligt 24 kap. 18 § tredje stycket rättegångsbalken ska en omhäktningsförhandling som utgångspunkt hållas med högst två veckors mellanrum. Om det är uppenbart att förhandling skulle vara utan betydelse, får rätten bestämma längre tids mellanrum. I det aktuella målet förklarades en person häktad med restriktioner och han omhäktades sedan ett par gånger, varav en gång efter förhandling. Därefter begärde åklagaren förlängd tid för att väcka åtal vid ytterligare tio tillfällen. Den häktade medgav förlängning och påkallade inte förhandling vid dessa tillfällen och tingsrätten prövade åklagarens begäran om åtalsförlängning samt tillstånd till restriktioner enbart på handlingarna. Detta innebar att domstolen inte höll någon omhäktningsförhandling under ett halvårs tid. ChefsJO anser att utrymmet att nå slutsatsen att det är uppenbart att en förhandling är utan betydelse framstår som närapå obefintligt efter en så lång tidsperiod som det varit fråga om här. Detta torde särskilt gälla när det är flera olika domare som har prövat åtalsförlängningarna. Tingsrätten borde, även utan begäran om det, ha satt ut målet till omhäktningsförhandling och kritiseras för att det inte gjordes. ChefsJO har erfarit att det vid vissa tingsrätter tillämpas en rutin som innebär att man som utgångspunkt håller omhäktningsförhandling omkring var tredje månad i de fall åtalsförlängning har medgetts och förhandling inte har påkallats. Enligt chefsJO:s mening ter sig en sådan rutin som väl avvägd.

text: Anmälan

type: rubrik

text: I en anmälan som kom in till JO i september 2024 förde AA fram klagomål mot Uddevalla tingsrätt. Han angav bl.a. att han hade varit häktad med restriktioner sedan början av februari och att tingsrätten inte hade hållit någon omhäktningsförhandling sedan i mars.

type: stycke

text: Utredning

text: JO hämtade in ett dagboksblad per den 26 september 2024. Av det framgick bl.a. att AA häktades den 9 februari 2024 och att en omhäktningsförhandling hade ägt rum den 22 mars. I övrigt hade tingsrätten under en period om runt sex månader inte hållit någon omhäktningsförhandling utan enbart prövat åklagarens begäran om åtalsförlängning på handlingarna.

text: JO begärde att Uddevalla tingsrätt skulle yttra sig i ärendet. Av yttrandet skulle särskilt framgå vilka överväganden som tingsrätten gjort i förhållande till

text: (RB).

text: Tingsrätten yttrade sig genom dåvarande lagmannen BB. I fråga om målets handläggning anförde han sammanfattningsvis följande.

text: Vid den första häktningsförhandlingen häktades AA såsom på sannolika skäl misstänkt för bl.a. allmänfarlig ödeläggelse och ålades restriktioner i flera avseenden. Efter omhäktningsförhandlingen den 22 mars beviljades åtalsförlängning vid tio tillfällen. AA medgav vid samtliga nu angivna tillfällen åklagarens framställan och påkallade inte vid något tillfälle omhäktningsförhandling. Åklagaren beviljades konsekvent fortsatt tillstånd att meddela beslut om restriktioner. Åtal väcktes den 19 september och den 22 oktober dömdes AA till ett längre fängelsestraff.

text: Åklagaren har redogjort för utredningsläget i samtliga framställningar. I juni redogjorde åklagaren för det fortsatta utredningsarbetet och tidsplanen inför åtals väckande under hösten. Åklagaren har genomgående noterat att förhandling inte torde vara nödvändig.

text: I tingsrätten tjänstgör en rådman som häktningsjourdomare varje vecka med utpekat ansvar för häktade mål. Det innebär att det har varit flera av domstolens rådmän som beslutat om förlängd tid för åtals väckande.

text: Tingsrätten redovisade därefter sin bedömning enligt i huvudsak följande.

text: Med undantag för i det inledande skedet har varken AA eller hans försvarare påkallat omhäktningsförhandling. Tvärtom har åklagarens åtalsförlängningar medgetts. AA har inte heller begärt några restriktionslättnader. Särskilt med hänsyn till brottslighetens straffvärde står det klart att häktning och restriktioner har varit proportionerligt. Det nu sagda innebär att besluten om åtalsförlängning som sådana får bedömas som formellt riktiga.

text: Oavsett beslutens riktighet i sig kräver förlängningsbeslut utan omhäktningsförhandling att det med hänsyn till utredningen eller av någon annan anledning är uppenbart att sådan förhandling skulle vara utan betydelse. Ju längre tiden går, desto svårare blir det att säga att uppenbarhetsrekvisitet är uppfyllt, såtillvida att en omhäktningsförhandling kan vara nödvändig även om åklagarens utredning bedrivs enligt plan och den misstänkte medger förlängning utan att påkalla förhandling. I det här fallet kan konstateras att häktningstiden i sig borde ha föranlett tingsrätten att sätta ut målet till omhäktningsförhandling, även utan begäran. Att så inte skett kan bara beklagas.

text: Det borde finnas någon ytterligare kontrollstation för att säkerställa att det i framtiden inte blir något sådant uppehåll mellan förhandlingarna som AA haft. Tingsrätten har därför beslutat en rutin enligt vilken det i regel ska hållas

text: omhäktningsförhandling minst varannan månad, även om någon sådan inte påkallats av part.

text: Rättsliga utgångspunkter

text: I fråga om

text: 24 kap. 18 §

text: RB finns det anledning att nämna följande.

text: I första och andra stycket regleras tiden för väckande av åtal sedan häktning beslutats respektive förlängning av den utsatta tiden enligt följande.

text: När rätten beslutar om häktning ska, om inte åtal redan har väckts, rätten sätta ut den tid, inom vilken åtal ska väckas. Tiden får inte bestämmas längre än vad som är oundgängligen nödvändigt. Om den utsatta tiden är otillräcklig, får rätten medge förlängning av tiden, om detta begärs före tidens utgång. Åklagaren ska i samband med begäran om förlängning redovisa en tidsplan för förundersökningen. Den misstänkte eller hans eller hennes försvarare ska om möjligt beredas tillfälle att yttra sig. I bestämmelsens tredje stycke, som berör omhäktningsförhandlingar, anges följande.

text: Om inte åtal väcks inom två veckor ska rätten, så länge den misstänkte är häktad och till dess åtal har väckts, med högst två veckors mellanrum hålla en ny förhandling i häktningsfrågan och därvid särskilt se till att utredningen bedrivs så skyndsamt som möjligt. Om det med hänsyn till utredningen eller av någon annan anledning är uppenbart att förhandling inom den nu angivna tiden skulle vara utan betydelse, får rätten bestämma längre tids mellanrum. Regleringen i tredje stycket innebär att förhandling i häktningsfrågan som utgångspunkt ska hållas med högst två veckors mellanrum. Högsta domstolen (HD) har i rättsfallet

text: NJA 1997 s. 368

text: betonat att det redan av lagtexten framgår att förutsättningarna för att bestämma längre tids mellanrum än två veckor mellan häktningsförhandlingarna är mycket begränsade.

text: Av tredje stycket framgår vidare att syftet med en omhäktningsförhandling är att rätten ska utöva viss kontroll över förundersökningens bedrivande och underkasta häktningsfrågan en förnyad prövning. Vid en omhäktningsförhandling ska domstolen således pröva dels om de förhållanden som föranlett häktningen fortfarande föreligger, dvs. om den häktade fortfarande är på sannolika skäl misstänkt för det häktningsgrundande brottet och om den särskilda häktningsgrunden alltjämt är aktuell, dels om förundersökningen bedrivs med den skyndsamhet som är nödvändig. I förekommande fall ska domstolen även pröva om det fortfarande finns skäl att besluta om restriktioner. (Se vidare Fitger m.fl.,

text: Rättegångsbalken

text: , 11 juni 2025 JUNO, kommentaren till

text: 24 kap. 18 §

text: .) HD har i det ovan nämnda rättsfallet framhållit att betydelsen av att rätten kontrollerar att utredningen bedrivs skyndsamt och att häktningsskälen kvarstår ökar allt eftersom tiden går. Detta gäller särskilt i fall där den misstänkte har begärt att förhandling ska hållas.

text: Enligt tidigare JO-uttalanden kan en förhandling anses vara uppenbart utan betydelse endast när beslutsunderlaget är sådant att rätten kan göra en bedömning på handlingarna i samtliga berörda avseenden (se

text: JO 2005/06 s. 38

text: dnr 300-2003, och JO 2021/22 s. 89, dnr

text: ). Som exempel på när rätten kan fatta beslut i häktningsfrågan utan att pröva den vid en omhäktningsförhandling har nämnts situationer då det rör sig om ett grovt våldsbrott där åtalet är beroende av teknisk utredning som inte har hunnit färdigställas, eller när den misstänkte uttryckligen har förklarat att han eller hon avstår från förhandling (se

text: prop. 1986/87:112 s. 78

text: respektive

text: JO 2005/06 s. 38

text: I JO 2021/22 s. 89 framhöll JO att bestämmelsen om omhäktningsförhandling bör ses som en handlingsregel för rättens kontinuerliga kontroll av häktningsfrågan och att denna kontroll är av grundläggande betydelse för den enskildes rättssäkerhet. I beslutet – i vilket JO riktade kritik mot en tingsrätt som under fem månader inte höll någon omhäktningsförhandling beträffande en minderårig – uttalade JO vidare följande.

text: Det säger sig självt att rätten många gånger har bättre förutsättningar att bilda sig en uppfattning om såväl häktningsfrågan som utredningsläget om den håller en förhandling. Åklagaren kan då inom de ramar som gäller för förundersökningar och successiv delgivning redovisa hur utredningen fortskrider samt utveckla skälen för sin begäran om åtalsförlängning medan försvararen å sin sida kan ställa motfrågor och förklara sin syn på vad som kommit fram. Dessutom kan rätten ställa kontrollfrågor till åklagaren och följa upp tidigare beskrivna åtgärder. Den redogörelse som åklagaren lämnar in i samband med sin framställan om förlängd tid för att väcka åtal utgör en väsentlig del av underlaget för rättens bedömning av om häktningsfrågan kan prövas på handlingarna och följaktligen av om en förhandling uppenbart skulle vara utan betydelse. Den misstänktes inställning och de skäl han eller hon anför har givetvis relevans för rättens prövning av huruvida det är uppenbart att en förhandling är utan betydelse. Med hänsyn till rättens ansvar för ett frihetsberövande kan emellertid det förhållandet att den misstänkte avstår från en omhäktningsförhandling inte tillmätas avgörande vikt, särskilt inte om en förundersökning drar ut på tiden eller den misstänkte har restriktioner. Rätten har under alla förhållanden att vid varje framställning om åtalsförlängning göra en noggrann prövning av omständigheterna i det enskilda fallet. Om häktningsfrågan omprövas av en annan domare än den som höll i den första häktningsförhandlingen kan den, för målet, nya domaren, ha sämre insikt i utredningen än den domare som ursprungligen beslutade om häktning. I en sådan situation kan därför utrymmet att avstå från att hålla en förhandling ofta vara mindre.

text: Justitiekanslern (JK) har i ett ärende, där en tingsrätt under drygt fem månader bara hade hållit en omhäktningsförhandling och det i det inledande skedet, ansett att det med fog kunde ifrågasättas om det hade varit möjligt för de olika domare som beslutade om förlängd åtalstid att göra en bedömning på handlingarna i alla relevanta delar under den senare delen av handläggningen. Det gällde särskilt med tanke på att åklagarens framställningar över huvud taget inte innehöll uppgifter som tog sikte på frågorna om häktningsskäl fortfarande förelåg och varför det var nödvändigt att fortsatt ha möjlighet att besluta om restriktioner. JK inskärpte vikten av att domstolar tar sitt ansvar för att kontrollera längden på häktningstider och menade att den kontrollen ytterst inte

text: kan ske på annat sätt än genom att omhäktningsförhandlingar äger rum med viss regelbundenhet. (Se JK:s beslut den 20 december 2018, dnr 2103-18-2.4.)

text: Skyldigheten för åklagaren enligt 24 kap. 18 § andra stycket att redovisa en tidsplan infördes genom en lagändring den 1 juli 2021. Ett av syftena med ändringen var att underlätta för rätten att se till att utredningen bedrivs så skyndsamt som möjligt (se

text: prop. 2019/20:129 s. 26

text: f.). I förarbetena anfördes beträffande detta bl.a. följande.

text: En stor fördel med att redovisa tidsplanen redan när åklagaren begär åtalsförlängning är att det ger ett bättre underlag för den häktade och dennes försvarare att ange inställning till om åtalsförlängning medges eller inte, vilket kan leda till att nya förhandlingar i häktningsfrågan inte behöver hållas. I de fall en förhandling kan undvaras är det mycket arbetsbesparande för samtliga inblandade. Redan i dagsläget förekommer det att den häktade och dennes försvarare har sådan insikt i hur utredningen fortskrider och om häktningsskälens fortsatta bärkraft att åklagarens begäran om åtalsförlängning medges. I ett sådant fall kan det finnas utrymme för att avstå från att hålla förhandling i häktningsfrågan. Som JO har konstaterat är det likväl rätten som principiellt har ansvaret för kontrollen att utredningen bedrivs skyndsamt och att häktningsskälen kvarstår (

text: JO 2005/06 s. 38

text: ). Kontrollen att utredningen bedrivs skyndsamt underlättas betydligt av om åklagaren redovisar en tidsplan i samband med begäran om åtalsförlängning.

text: I samband med införandet av bestämmelsen om tidsplan infördes ytterligare två bestämmelser i

text: 24 kap.

text: RB som har betydelse i sammanhanget.

text: Enligt 4 a § får en misstänkt vara berövad friheten i Sverige som häktad under en sammanhängande tid om högst nio månader fram till dess att åtal har väckts. Om det finns synnerliga skäl får rätten på begäran av åklagaren besluta att tiden får överskridas. Om åklagaren begär att häktningstiden ska få överskridas ska rätten, enligt 18 a §, senast den dag tiden går ut hålla förhandling i häktningsfrågan.

text: För beslut om inskränkningar i en häktads kontakter med omvärlden, s.k. restriktioner, gäller enligt

text: 24 kap. 5 a §

text: RB bl.a. följande.

text: Om rätten beslutar att häkta någon, förordnar att någon ska stanna kvar i häkte eller medger förlängning av tiden för att väcka åtal, ska den samtidigt på begäran av åklagaren pröva om och i så fall på vilket sätt den häktades kontakter med omvärlden ska få inskränkas enligt

text: 6 kap. 2 § häkteslagen (2010:611)

text: . Tillstånd till sådana restriktioner får meddelas endast om det finns risk för att den misstänkte undanröjer bevis eller på annat sätt försvårar sakens utredning. Tillstånd till restriktioner får meddelas endast om skälen för åtgärden uppväger det intrång eller men i övrigt som åtgärden innebär för den misstänkte eller för något annat motstående intresse.

text: Bedömning

text: Tingsrättens handläggning av frågan om omhäktning Av utredningen framgår att AA under en tidsperiod om runt sex månader var häktad med restriktioner utan att tingsrätten höll någon omhäktningsförhandling. Det framgår också att AA under denna period inte vid något

text: tillfälle påkallade att förhandling skulle hållas och att han i huvudsak medgav varje begäran om åtalsförlängning. Den huvudsakliga frågan blir därmed om det trots AA:s inställning fanns skäl för tingsrätten att hålla ytterligare omhäktningsförhandlingar. I denna del gör jag följande överväganden.

text: Som framgått ovan är åklagaren numera skyldig att redovisa en tidsplan för förundersökningen i samband med sin begäran om åtalsförlängning. Härigenom får den häktade och dennes försvarare ett bättre underlag för att ange sin inställning till om åtalsförlängning medges eller inte. En tidsplan medför samtidigt att också rätten får ett fylligare underlag för sin bedömning av om en omhäktningsförhandling behöver hållas eller inte. En genomtänkt tidsplan i förening med underlaget i övrigt kan därför innebära att rätten i större utsträckning än tidigare kan göra en prövning på handlingarna i samtliga de avseenden som behövs.

text: Det är emellertid rätten som har det yttersta ansvaret för kontrollen att utredningen bedrivs skyndsamt och att häktningsskälen kvarstår. Likaså är det rätten som, i förekommande fall, har att kontrollera att det fortsatt finns tillräckliga skäl för ålagda restriktioner. Vad gäller omfattningen av rättens kontrollansvar i det sistnämnda avseendet kan det argumenteras för att denna har ökat till följd av att domstolarna numera inte endast ska meddela ett generellt tillstånd för restriktioner utan i stället ta ställning till vilka specifika slag av restriktioner som ska få användas i det enskilda fallet. I linje med vad såväl JO som JK tidigare har konstaterat kan rättens kontroll i de nämnda avseendena inte äga rum utan att omhäktningsförhandlingar hålls med viss regelbundenhet.

text: Huruvida en omhäktningsförhandling är uppenbart utan betydelse är visserligen en bedömning domstolarna har att göra. I det nu aktuella fallet rör det sig emellertid om en period om sex månader utan omhäktningsförhandling. Utrymmet att nå slutsatsen att det är uppenbart att en förhandling är utan betydelse – i samtliga nu relevanta hänseenden – framstår som närapå obefintligt efter en så lång tidsperiod. Detta torde särskilt gälla när det, som i det här fallet, är flera olika domare som har prövat åtalsförlängningarna.

text: I likhet med vad tingsrätten har konstaterat borde domstolen, även utan begäran om det, alltså ha satt ut målet till omhäktningsförhandling. Tingsrätten kritiseras för att det inte gjordes.

text: Avslutande uttalanden om omhäktningsförhandling Som framgått ovan krävs det att rätten håller omhäktningsförhandlingar med viss regelbundenhet, oavsett den häktades inställning. För att minska risken för att det går alltför lång tid mellan förhandlingarna i häktningsfrågan kan det vara värdefullt att ha en rutin som innebär att häktningsfrågan prövas vid en förhandling med visst intervall även om parterna inte begär förhandling.

text: Det går inte att generellt ange hur ofta en omhäktningsförhandling behöver hållas för att rätten ska kunna leva upp till sitt kontrollansvar i fråga om häktning. Omständigheterna kan av naturliga skäl nämligen variera från ett mål till ett annat. Av regleringen i 24 kap. 4 a och 18 a §§ RB följer emellertid att nio månader är en absolut bortre gräns för hur länge en misstänkt kan vara frihetsberövad som häktad utan omhäktningsförhandling. I linje med vad jag tidigare har anfört torde det inte heller vara möjligt att underlåta att hålla förhandling i häktningsfrågan under en så pass lång period som sex månader. Av kontroll- och rättssäkerhetsskäl bör en omhäktningsförhandling alltså hållas oftare än så.

text: Jag har erfarit att man vid vissa tingsrätter tillämpar en rutin som innebär att man som utgångspunkt håller omhäktningsförhandling omkring var tredje månad i de fall åtalsförlängning har medgetts och förhandling inte har påkallats. Enligt min mening ter sig en sådan rutin som väl avvägd. På detta sätt säkerställs att frågan om omhäktning och, i förekommande fall, restriktioner prövas vid en förhandling med viss regelbundenhet samtidigt som domstolen undviker att det går oförsvarligt lång tid mellan förhandlingarna.

text: Med detta sagt vill jag avslutningsvis understryka att det ytterst är den enskilda domaren som alltid har en skyldighet att göra en omsorgsfull prövning av förutsättningarna att avstå från att hålla förhandling vid varje enskilt tillfälle.

text: Vad som i övrigt har förekommit i ärendet föranleder inte några kommentarer från min sida.

text: Ärendet avslutas.

text: Beslutet har fattats av chefsJO Erik Nymansson. Dokumentet har fastställts digitalt och har ingen underskrift.

text: Rättssakkunniga Per Samuelsson har föredragit ärendet och byråchefen Stefan Nyman har deltagit i beredningen.

type: avgorande


nyckelord:
Avsaknad av lagstöd
Hembesök
Samtycke

title: Kritik mot Arbetsmarknads- och socialnämnden i Malmö kommun för att i ett hyreskontrakt tagit in ett villkor om regelbundna tillsynsbesök

sammanfattning: Arbetsmarknads- och socialnämnden beviljade en man bistånd i form av boende i en s.k. övergångslägenhet. Kommunen och mannen ingick ett hyreskontrakt som innehöll klausuler som gav socialförvaltningen rätt att göra tillsynsbesök i lägenheten en gång i månaden. Nämnden genomförde tillsynsbesök i mannens bostad. En myndighet får inte utan vidare gå in i en bostad. De aktuella tillsynsbesöken utgjorde intrång av ett sådant slag som varje medborgare är skyddad mot enligt 2 kap. 6 § regeringsformen (RF). Begränsningar i skyddet får göras genom lag. Det finns dock inget lagstöd för de tillsynsbesök som nämnden genomförde. Grundlagsskyddet gäller endast påtvingade ingrepp. Den enskilde kan alltså samtycka till en åtgärd från myndighetens sida, t.ex. ett tillsynsbesök, som annars skulle ha utgjort ett brott mot bestämmelsen i RF. JO har i flera tidigare beslut uttalat att det måste vara fråga om ett reellt samtycke från den enskilde. Han eller hon får alltså inte ”tvingas” att lämna ett samtycke. I beslutet uttalar JO att det inte kan uteslutas att mannen, när han skrev under hyreskontraktet, faktiskt samtycke till tillsynsbesök. JO nöjer sig med att framhålla vikten av att den enskilde i en sådan situation får tydlig information om vilka andra alternativ i fråga om boende som finns. Eftersom kommunen ingick ett hyresavtal med mannen uppstod ett hyresförhållande mellan parterna. Reglerna om hyra i 12 kap. jordabalken (JB) var därmed tillämpliga. En hyresvärd har rätt att utan uppskov få tillträde till en bostad i vissa brådskande situationer (12 kap. 26 § JB). Ett kontraktsvillkor som ger hyresvärden en mer långtgående rätt är dock inte giltigt. De tillsynsbesök som beskrivs i hyreskontraktet är betydligt mer långtgående än vad som följer av bestämmelsen i JB. Arbetsmarknads- och socialnämnden kritiseras för att villkoret om tillsynsbesök togs in i hyreskontraktet. JO uttalar att nämnden vid utformningen av villkoren inte i tillräcklig grad beaktade att det fanns ett hyresförhållande mellan parterna. JO förutsätter att nämnden ser över villkoren och anpassar dem till gällande bestämmelser.

text: Anmälan

text: I en anmälan till JO klagade AA på socialförvaltningen i Malmö kommun och uppgav bl.a. följande. Den 28 oktober 2016 ingick han och kommunen ett

text: hyreskontrakt som gällde en lägenhet. Handläggaren tvingade honom att skriva under ett medgivande som gav förvaltningen tillträde till lägenheten. Två dagar senare skickade han ett brev till förvaltningen där han återkallade medgivandet. Förvaltningen accepterade inte återkallelsen. Vid tillsynsbesöken som genomfördes hade handläggaren med sig en självutnämnd handledare. Förvaltningen hotade med att säga upp hyreskontraktet.

text: Utredning

text: JO hämtade in vissa handlingar från förvaltningen, bl.a. hyreskontraktet med bilagor.

text: JO begärde att Arbetsmarknads- och socialnämnden i Malmö kommun skulle yttra sig över vad AA hade uppgett i sin anmälan om tillsynsbesök och hanteringen av brevet med återkallelsen.

text: Nämnden anförde i ett remissvar bl.a. följande.

text: Boendeformer för hem- och bostadslösa i Malmö stad I Malmö stad finns olika boendeformer och boenden som kan erbjudas utifrån individens behov. I alla ärenden görs en individuell prövning och bedömning. Personer kan exempelvis bo i härbärgen, hotell, vandrarhem, dygnsboenden med stöd samt lägenheter med andrahandskontrakt genom Malmö stad. De sistnämnda lägenheterna är uppdelade i två typer, genomgångslägenheter och övergångslägenheter. Vad gäller övergångslägenheter kan andrahandskontrakt övergå till förstahandskontrakt om personer uppfyller de krav som ställs av hyresvärden. För att flytta från ett dygnsboende till en lägenhet med andrahandskontrakt bör personen bedömas ha behov av den och vara redo för bo mer självständigt samt kunna uppfylla de krav som ställs. De krav som ställs på boende i lägenhet genom Malmö stad är att teknisk tillsyn i lägenheten ska utföras regelbundet. Information om detta får hyresgästen vid och inför kontraktsskrivning där även överenskommelse angående den tekniska tillsynen skrivs under. Vid boende i lägenhet betalar den enskilde hyra. Vid boende i dygnsboende betalar den enskilde egenavgift om den enskilde har ekonomisk möjlighet till detta. När den enskilde skriver på ett andrahandskontrakt med Malmö Stad, Lägenhetsenheten, förbinder sig hen sig att vårda bostaden enligt boendereglerna och att följa uppgjord planering, som upprättas tillsammans med socialsekreterare från Vuxenenheten, boendesektionen. Ansvaret för den tekniska tillsynen i lägenheten åligger det socialtjänstområde som fördelat lägenheten till en person i upp till två år, oavsett var i Malmö lägenheten är belägen.

text: Aktuellt ärende Arbetsmarknads- och socialförvaltningens individ- och familjeomsorg är uppdelad i fem socialtjänstdistrikt. AA har varit aktuell inom Socialtjänst Innerstadens vuxenenhet sedan 2014-02-12 då han saknade bostad. AA har sedan dess beviljats flera olika boendelösningar av socialtjänsten Innerstaden bl.a. hotell och vandrarhem. 2014-09-10 beviljades AA dygnsboendet Tamira BoNu. Under boendetiden på Tamira uttryckte AA önskemål om att flytta till en lägenhet med kontrakt. AA erbjöds lägenhet med andrahandskontrakt med möjlighet att ta över kontraktet efter 12 månader. AA:s kontrakt började gälla 2016-11-01. Han har bott i samma lägenhet sedan dess.

text: Att bo i en lägenhet via socialtjänsten innebär, som beskrivits ovan, krav på att teknisk tillsyn utförs regelbundet. Krav finns även på att socialtjänsten innehar en uppsättning nycklar till lägenheten. Dessa nycklar får endast användas vid fara för hyresgästens liv samt enligt

text: Jordabalken

text: 12:26, vilken reglerar hyresvärdens rätt att få tillträde till lägenheten om inte samtycke till annat finns. Vid den regelbundna tillsynen används alltså inte dessa nycklar utan all tillsyn utförs när hyresgästen är hemma om inte annat överenskommits. Socialtjänsten går av säkerhetsskäl alltid två personer till tillsynsbesök. Den tjänsteperson som AA benämner "självutnämnd handledare" antas vara ansvarig tillsynspersonals kollega som enligt socialtjänstens rutin alltid ska närvara vid tillsyn. Vid kontraktsskrivning 2016-10-28 var AA införstådd med de krav som ställs på boende i övergångslägenheter. Han fick information om att kopia skulle skickas till honom per post. 2016-11-02 inkom brev från AA där han ville dra tillbaka medgivandet angående ovanstående. 2016-11-10 skickades ett brev till AA med önskan om ett förtydligande gällande återkallandet samt information om hyresvärdens krav. Vid telefonsamtal 2016-11-15 efterfrågade AA en kopia på underskrivna handlingar från kontraktsskrivningen och de skickas sam ma dag. Då det uppdagades att AA inte hade fått begärda handlingar, lämnade tillsynspersonal dem vid tillsynsbesök 2016-12-06. AA läste igenom handlingarna och uppgav sedan att han tyckte det lät acceptabelt. Det är beklagligt att de brev som avsetts för AA inte nådde honom enligt socialtjänstens avsikt. AA har fått information skriftligen i ett senare skede samt även muntligt. AA skickade sin anmälan till Justitieombudsmannen, JO, 2016- 12-05. Samtal om villkoren för boende i övergångslägenhet och om hur tillsyn kommer att genomföras hölls med honom 2016-12-06. Socialtjänsten uppfattade att saken därmed varit utredd. AA har därefter inte nämnt saken varken för ansvarig tillsynspersonal eller boendeutredare. Det är berörda tjänstepersoners bedömning att handläggning i ärendet skett enligt gällande regler och rutiner. AA har tidigare inte velat ha personlig kontakt med personal från socialtjänsten, vilket har försvårat samarbetet kring planering inför flytten till övergångslägenhet. Sedan AA flyttade till sitt nuvarande boende har ansvarig socialsekreterare arbetat för att förbättra samarbetet med honom och möta honom utifrån hans individuella behov och önskemål. Socialsekrete rare skickar alltid ut information inför kommande tillsynsbesök, vilket bedöms fungera väl. – – –

text: Vad gäller hot om uppsägning har inga sådana hot förekommit. Däremot har AA informerats om att det i Malmö Stads hyresavtal med hyresvärden finns inskrivet att teknisk tillsyn av lägenheten ska utförs månatligen.

text: AA fick tillfälle att kommentera remissvaret.

text: Rättslig reglering m.m.

text: Bistånd i form av boende Insatser inom socialtjänsten ska utformas och genomföras tillsammans med den enskilde (

text: 3 kap. 5 § socialtjänstlagen

text: [2001:453], SoL). Den enskilde har dock inte någon ovillkorlig rätt att få en viss bestämd insats av socialtjänsten.

text: Den som inte själv kan tillgodose sina behov eller kan få dem tillgodosedda på annat sätt har rätt till bistånd av socialnämnden för sin försörjning (försörjningsstöd) och för sin livsföring i övrigt (

text: 4 kap. 1 §

text: SoL). Med

text: begreppet livsföring i övrigt avses alla de olika behov som den enskilde kan ha för att tillförsäkras en skälig levnadsnivå.

text: Det finns inget stöd i SoL för att rätten till bistånd är avsedd att omfatta tillhandahållande av bostad åt bostadslösa i allmänhet (jfr

text: prop. 1979/80:1 s. 200

text: och

text: samt

text: prop. 2000/01:80 s. 92

text: ). I rättspraxis har man dock ansett att en enskild har rätt till bistånd från socialnämnden genom att den ska tillhandahålla eller ombesörja en bostad som uppfyller kraven på skälig levnadsnivå, om den enskilde är helt bostadslös och har speciella svårigheter att skaffa bostad på egen hand (se t.ex.

text: RÅ 2004 ref. 130

text: ). Det är alltså möjligt för en socialnämnd att ge bistånd i form av boende.

text: Regeringsformens

text: regler om skydd mot husrannsakan m.m. En myndighet får inte utan vidare gå in i den enskildes bostad. Bestämmelsen om skydd mot sådana intrång finns i

text: 2 kap. 6 § regeringsformen

text: , RF. Av bestämmelsen framgår att varje medborgare är skyddad mot bl.a. kroppsvisitation, husrannsakan och liknande intrång gentemot det allmänna. Med husrannsakan avses varje undersökning av hus, rum eller slutet förvaringsställe som företas av en myndighet, oavsett syftet med undersökningen (

text: prop. 1973:90 s. 246

text: ). Med liknande intrång avses intrång som inte sker i underökningssyfte (

text: prop. 1975/76:209 s. 147

text: ). Begränsningar i skyddet får göras genom lag (

text: 2 kap. 20 §

text: RF). Det krävs alltså lagstöd för att en myndighet ska har rätt att gå in i den enskildes bostad.

text: Samtycke Grundlagsskyddet gäller dock endast påtvingade ingrepp (se

text: prop. 2005/06:29 s. 25

text: f.). Det finns alltså i vissa fall en möjlighet för socialnämnden att efter samtycke från den enskilde få komma in i dennes bostad. JO har i flera beslut uttalat sig om förutsättningarna för att göra s.k. hembesök inom ramen för en utredning om rätten till ekonomiskt bistånd (se t.ex. JO 2011/12 s. 377, dnr

text: m.fl.). JO uttalade att samtycket måste vara reellt för att kunna ligga till grund för en undersökning av bostaden. Grundlagsskyddet får inte kringgås genom att den enskilde ”tvingas” att lämna ett samtycke.

text: I JO 2015/16 s. 417, dnr

text: , hade en kommun beviljat den enskilde bistånd i form av boende och även ingått ett hyreskontrakt med den enskilde om boende på ett kommunalt korttidsboende. Av hyreskontraktet framgick att personalen hade rätt att undersöka de boendes rum. JO uttalande i beslutet bl.a. följande.

text: En grundläggande förutsättning för att nämnden ska få komma in i bostaden och göra någon form av undersökning är således att den enskilde har lämnat ett medgivande som grundas på ”verklig” frivillighet. När det gäller Åkerbo korttidsboende menar nämnden att den enskilde har lämnat ett sådant samtycke när han eller hon har undertecknat hyreskontraktet. Jag har svårt att föreställa mig att den som beviljas bistånd för att bo på korttidsboendet har någon reell möjlighet att påverka utformningen av kontraktet. Den boende har med andra ord inte något verkligt val utan ”tvingas” acceptera villkoren i kontraktet för att få tillgång till boendet.

text: Även om den enskilde inte kan påverka kontraktsvillkoren som sådana kan det inte uteslutas att han eller hon frivilligt kan gå med på att personalen får rätt att gå in och undersöka bostaden. Avgörande för den bedömningen – som måste göras i varje enskilt fall – är vilken information personen får om sina handlingsalternativ när han eller hon ska underteckna kontraktet samt hans eller hennes förmåga att fatta ett informerat beslut i frågan. Det är alltså mycket viktigt att den enskilde får tydlig information om innebörden av villkoret i kontraktet och vilka alternativ han eller hon har.

text: Hyreslagens tvingande bestämmelser Om en kommunal nämnd när den tillhandahåller en bostad ingår ett avtal med den enskilde som innebär att nämnden upplåter nyttjanderätt till bostaden mot betalning uppkommer ett hyresförhållande mellan parterna. Bestämmelserna i

text: 12 kap.

text: jordabalken

text: (JB), hyreslagen, kan då tillämpas på hyresförhållandet.

text: Hyreslagen har ett socialt skyddssyfte, och bestämmelserna i lagen är som huvudregel tvingande till hyresgästens förmån (

text: 12 kap. 1 §

text: JB). Hyresgästen disponerar ensam bostaden. Hyresvärden har dock rätt att utan uppskov få tillträde till bostaden för att utöva nödvändig tillsyn eller utföra förbättringsarbeten som inte kan skjutas upp utan skada (

text: 12 kap. 26 §

text: JB). Det ska alltså vara fråga om brådskande åtgärder. Ett kontraktsvillkor som ger hyresvärden en längre gående rätt att få tillträde till bostaden än vad bestämmelsen föreskriver är inte giltigt (se

text: 12 kap. 1 § femte stycket

text: JB). Det är alltså inte möjligt att ta in ett sådant villkor i hyreskontraktet med bindande verkan mot hyresgästen.

text: Omständigheterna i ärendet

text: Stadsområdesnämnden Innerstaden beviljade AA bistånd i form av boende i en lägenhet under en viss period med stöd av

text: 4 kap. 1 §

text: SoL. Den 28 oktober 2016 tecknade Malmö kommun, genom Tekniska nämnden, och AA ett andrahandskontrakt för lägenheten. Av kontraktet framgår bl.a. följande. Hyresgästen är skyldig att lämna stadsområdets och hyresvärdens personal tillträde till lägenheten för utövande av tillsyn, besiktningar, nödvändigt underhåll m.m. en gång i månaden. AA undertecknade samtidigt en bilaga till hyreskontraktet benämnd Överenskommelse upprättad av Stadsområdesförvaltningen Innerstaden. Av handlingen framgår att hyresgästen bl.a. ska vårda bostaden enligt bifogade boenderegler, annars riskerar hyresgästen uppsägning av andrahandskontraktet.

text: Av boendereglerna framgår bl.a. följande.

text: Tillsynsbesök

text: Som boende hos oss förbinder du dig till att ta emot tillsynsbesök. Vi arbetar för att du i så stor utsträckning som möjligt ska möta samma tillsynspersonal vid alla tillsynsbesök. Inför tillsynsbesöket skickas ett brev med tid hem till dig. – – – Tillsynsbesök sker ungefär en gång i månaden […]

text: Under ett tillsynsbesök går vi tillsammans igenom en checklista och tittar på följande: - att du har gällande hemförsäkring (visa upp kvitto) - att lägenhetsvården sköts i samtliga rum - att du rengjort ventilation och att den fungerar - att det inte är för hög luftfuktighet i badrum - att avlopp och kranar fungerar - att brandvarnaren fungerar - om det finns något som ska felanmälas - din redogörelse för sökta lägenheter vid Boplats Syd m.fl. - aktuellt telefonnummer

text: Viktiga regler

text: Du ska: […] - Vara hemma vid bokade tillsynsbesök. Om du inte har möjlighet att vara hemma på utsatt tid måste tillsynspersonal kontaktas och en ny tid bokas. Uteblivna tillsynsbesök leder till en skriftlig varning som i förlängningen kan innebära att hyreskontraktet sägs upp. Den 2 november tog förvaltningen emot ett brev från AA där det bl.a. stod ”återkallelse av medgivande daterat 2016-10-28”. Handläggaren skickade ett brev till AA den 10 november där hon bl.a. informerade om att överenskommelsen är obligatorisk när man har ett andrahandskontrakt genom Stadsdelsförvaltningen Innerstaden. Hon bad också att AA skulle förtydliga innebörden av återkallelsen. Vid ett telefonsamtal den 15 november frågade AA handläggaren hur ofta det skulle bli tillsyn. Handläggaren meddelade att man gör tillsynsbesök varje månad. Den 6 december genomfördes ett tillsynsbesök i AA:s lägenhet. Brevet som handläggaren hade skickat till AA kom i retur den 7 december. Den 25 januari 2017 genomfördes ytterligare ett tillsynsbesök i AA:s lägenhet.

text: Bedömning

text: Tillsynsbesöken som genomfördes i AA:s lägenhet är av ett sådant slag som varje medborgare är skyddad mot gentemot det allmänna enligt

text: 2 kap. 6 §

text: RF (se JO 2015/16 s. 417, dnr

text: ). Det krävdes alltså lagstöd för att nämnden skulle har rätt att genomföra tillsynsbesöken. Något sådant lagstöd finns inte. Som har redovisats ovan är det dock bara påtvingade ingrepp som omfattas av bestämmelsen i RF. Den enskilde kan alltså samtycka till en åtgärd, t.ex. ett hembesök, som i avsaknad av ett samtycke hade utgjort ett brott mot bestämmelsen.

text: Jag har svårt att se att AA hade någon verklig möjlighet att påverka innehållet i hyreskontraktet och bilagorna till detta. Som jag förstår situationen fick han acceptera villkoren om han ville få tillgång till den aktuella lägenheten. Det kan dock inte uteslutas att AA, när han skrev under hyreskontraktet och dess bilaga, faktiskt samtycke till tillsynsbesök. Avgörande för bedömningen är vilken information AA fick om vilka andra former av boenden som han kunde beviljas. Det framgår av journalanteckningarna att AA vid kontraktsskrivningen informerades bl.a. om reglerna för tillsyn. Det framgår inte om han även fick

text: information om vilka alternativ som stod till buds. AA har dock under en längre tid fått sitt boende ordnat via socialnämnden och får därför förutsättas vara införstådd med de olika boendeformer som nämnden har att erbjuda. Jag finner inte skäl att vidta någon ytterligare utredningsåtgärd i denna del, men vill framhålla vikten av att den enskilde får tydlig information om vilka alternativ som finns.

text: Den 2 november 2016 kom AA in med ett brev till förvaltningen där han meddelade att han återkallade sitt medgivande. Handläggaren skickade ett brev till AA med anledning av återkallelsen. Brevet kom dock i retur. Enligt remissvaret pratade handläggaren med AA den 6 december om villkoren för boende i lägenheten och om hur tillsyn kommer att genomföras. Nämnden har uppgett att saken därmed reddes ut och att AA inte har tagit upp frågan därefter. Jag kan inte se att nämnden har brustit i hanteringen av återkallelsen, men vill ändå påpeka att ett samtycke från AA:s sida var en förutsättning för att kunna genomföra tillsynsbesök i lägenheten. Nämnden måste vid varje tillfälle försäkra sig om att det finns ett verkligt samtycke från den enskilde.

text: Jag är dock kritisk till att nämnden tog in villkoret i hyreskontraktet där AA förband sig att ta emot regelbundna tillsynsbesök i lägenheten för att inte riskera att hyresrätten skulle sägas upp. Eftersom kommunen ingick ett avtal med AA som innebar att lägenheten uppläts med nyttjanderätt till bostaden mot betalning uppkom ett hyresförhållande mellan parterna. Hyreslagen kunde då tillämpas på hyresförhållandet. Som har redovisats ovan är ett kontraktsvillkor som ger en hyresvärd en längre gående rätt att få tillträde till en bostad än vad bestämmelsen i

text: 12 kap. 26 §

text: JB stadgar inte giltigt. De tillsynsbesök som beskrivs i kontraktet är betydligt mer långtgående än vad som följer av bestämmelsen i

text: jordabalken

text: . Såvitt framgår av remissvaret har den rättsliga betydelsen av att det finns ett hyresförhållande inte beaktats i tillräcklig grad när det gäller utformningen av villkoren. Jag förutsätter att nämnden ser över sina villkor och anpassar dem till gällande bestämmelser.

text: Jag har i dag även i ett annat beslut (dnr 7179-2016) gjort uttalanden om villkor vid ett boende som beviljats enligt

text: socialtjänstlagen

text: . Frågorna är av sådant principiellt intresse att jag finner skäl att lämna över kopior på besluten till Socialstyrelsen och Inspektionen för vård och omsorg för kännedom.

text: Jag överlämnar även en kopia av detta beslut till Tekniska nämnden i Malmö kommun.

text: Ärendet avslutas.


nyckelord: Anstalt Information Proportionalitetsprincipen Sekretess

title: Uttalanden med anledning av en ny funktion i Kriminalvårdens telefonisystem INTIK-systemet

sammanfattning: Den 6 december 2016 införde Kriminalvården en ny funktion, en s.k. röstprompt, i telefonisystemet INTIK. Den nya funktionen innebär att den som tar emot ett telefonsamtal från en intagen vid varje samtal möts av ett röstmeddelande som lyder: ”Detta är ett samtal från en intagen inom Kriminalvården, för att acceptera tryck fyrkant (#).” JO har tagit emot flera klagomål från intagna som framför allt gäller Kriminalvårdens bristande information till de intagna om röstprompten samt att den medför att sekretessen bryts i och med att uppgiften att den intagne sitter i fängelse röjs. Flera anmälare har också berört att anhöriga som är gamla eller mycket unga kan bli rädda eller förvirrade av röstmeddelandet och att det finns en risk för att anhöriga som inte behärskar svenska eller engelska inte förstår röstmeddelandet. I sitt beslut kritiserar JO Kriminalvården för att några anstalter helt missat att informera de intagna eller informerat de intagna först någon dag innan funktionen togs i bruk. Det är inte JO:s uppgift att ta ställning till om olägenheterna för de intagna med att införa röstprompten uppvägs av de säkerhetsmässiga fördelarna. JO uttalar dock att hon fått intrycket av att Kriminalvården inte i tillräcklig utsträckning tycks ha förutsett och vägt in de negativa konsekvenser som röstprompten kunde få för de intagna. Enligt JO kan systemets lämplighet också ifrågasättas, eftersom det innebär att de intagna i praktiken tvingas godta att sekretessen kan komma att brytas. JO finner vidare att det är bekymmersamt att Kriminalvården har infört ett system som försvårar intagnas kontakt med anhöriga.

text: Anmälan

text: I en anmälan som kom in till JO den 7 december 2016 och i en senare inkommen komplettering klagade AA bl.a. på att Kriminalvården den 6 december

text: 2016 infört en ny funktion i telefonisystemet INTIK. Han anförde i huvudsak följande:

text: Den nya funktionen i Kriminalvårdens telefonisystem INTIK innebär att den som tar emot ett telefonsamtal från en intagen vid varje samtal möts av ett röstmeddelande. Meddelandet lyder: ”Detta är ett samtal från en intagen inom Kriminalvården, för att acceptera tryck fyrkant (#).” Det finns en risk för att den sekretesskyddade uppgiften att en viss person är intagen i anstalt röjs genom röstfunktionen. Många intagna som är föräldrar berättar inte för sina barn att de

text: sitter i fängelse. Om den intagnes barn svarar i telefonen blir barnet genom röstfunktionen upplyst om att dess förälder sitter i fängelse. Om tillståndet gäller ett s.k. hemnummer är det orealistiskt att kräva att endast den som telefontillståndet gäller ska svara i telefon. Det förekommer också att någon som är på besök svarar i telefon, t.ex. den intagnes svärmor. När AA ringde hem till en vän svarade vännens minderåriga barn i telefon. Barnet visste inte att AA sitter i fängelse, och uppgiften om det röjdes genom röstmeddelandet. Barnet blev upprört över att dess förälder kände någon som sitter i fängelse.

text: Den anhörige har redan i samband med ansökan om telefontillstånd lämnat sitt samtycke till telefonkontakt med den intagne. Det kan därför inte krävas att samtycke lämnas inför varje enskilt samtal. Det går inte heller att lämna meddelanden på samtalsmottagarens telefonsvarare. Införandet av den nya röstfunktionen kan inte anses vara en proportionerlig åtgärd. Information om den nya rutinen anslogs först den 5 december 2016, dvs. först dagen innan funktionen driftsattes. De intagna gavs därmed inte rimlig tid att informera sina anhöriga om förändringen.

text: AA anförde vidare att anstalten Västervik Norra avlyssnat intagnas samtal utan stöd i lag. Han har fått uppgifter om att ett flertal intagna fått sina telefontillstånd återkallade med motiveringen att de pratat med någon annan än den de haft tillstånd till. I ett fall hade den intagne pratat med sina tonåriga styvbarn trots att telefontillståndet endast gällde den intagnes sambo. Eftersom samtal genom INTIK genomförs av den intagne själv utan personalens medverkan måste det ha skett en olaglig avlyssning.

text: Till sin anmälan bifogade AA en kopia av ett informationsblad från Kriminalvården om den nya röstfunktionen. Av bladet framgår bl.a. att den nya funktionen är till för att säkerställa att det finns en fysisk mottagare av ett samtal från en intagen.

text: Utredning

text: JO begärde att Kriminalvården skulle yttra sig över det som AA anfört. JO begärde också att Kriminalvården skulle redogöra för hur och när de intagna i de anstalter som berörs av den nya rutinen informerades om förändringen. Därutöver begärdes att Kriminalvården skulle redovisa hur myndigheten ser på möjligheten att telefonmeddelandet medför att uppgiften röjs om att den som ringer är intagen i anstalt. Kriminalvårdens remissvar I sitt remissvar anförde Kriminalvårdens huvudkontor, genom chefen för sektionen för verksjuridik, följande:

text: Utredning

text: Uppgifter om sakförhållandena har hämtats in från säkerhetsavdelningen, sektionen för allmän klientjuridik, sektionen för verkställighetsinnehåll i anstalt

text: och häkte samt från myndighetens sex regioner som i sin tur inhämtat uppgifter från landets samtliga anstalter. Av uppgifterna framgår i huvudsak följande:

text: Kort om den nya röstfunktionen Den nya röstprompten innebär att när en intagen ringer via INTIK kommer mottagaren av samtalet nås av en röst som informerar om att det inkommande samtalet kommer från en person som är intagen i Kriminalvården och att mottagaren måste trycka på fyrkant (#) för att acceptera och koppla igenom samtalet. Syftet med funktionen är att, genom att säkerställa att det finns en fysisk mottagare till samtalen från en intagen inom kriminalvården, minska möjligheten att kringgå säkerhetstekniken inom systemet. Utöver detta ger även den nya funktionen mottagaren av samtalet en möjlighet att välja om samtalet ska accepteras innan det kopplas upp. Funktionen driftsattes på samtliga anstalter i landet den 6 december 2016.

text: Informationen till de intagna Den 22 november 2016 skickade säkerhetsavdelningen ut ett mail med en bifogad beskrivning av den nya röstfunktionen inom INTIK och information om att funktionen skulle aktiveras den 6 december 2016. Mailet skickades till det s.k. nya centrala säkerhetsnätverket som består av representanter för alla delar av myndigheten, bl.a. från samtliga verksamhetsställen i landet. Den 30 november 2016 skickades ytterligare ett mail från säkerhetsavdelningen till samma mottagare. Till det nya mailet bifogades ett dokument med information om den nya funktionen riktad till intagna och intagnas anhöriga (bilaga 1). Informationen publicerades även nästföljande dag på Kriminalvårdens intranät samt lades ut på INTIK:s inloggningssida. Med undantag av fyra anstalter informerade samtliga anstalter sina intagna om den nya röstfunktionen innan den aktiverades den 6 december 2016. I de allra flesta fallen skedde detta cirka en vecka innan aktiveringen, i samband med säkerhetsavdelningens andra utskick som riktades till de intagna. Några anstalter informerade emellertid de intagna redan vid det första utskicket, dvs. cirka två veckor innan. På ett fåtal anstalter gick dock informationen om den nya funktionen ut till de intagna endast någon dag innan den aktiverades. I majoriteten av fallen informerades de intagna skriftligen, antigen genom att informationen överlämnades personligen eller genom ett eller flera anslag på respektive avdelningar. På de anstalter och avdelningar där det finns förtroenderåd lämnades informationen även via dessa. Övriga anstalter informerade de intagna muntligt. Som nämnts ovan fick de intagna på fyra av landets anstalter ingen information om den nya funktionen innan denna aktiverades. På två av dessa anstalter hade de intagna dock inte några synpunkter på förfarandet medan det på de två andra anstalterna föranledde att dagen för driftsättningen av funktionen sköts upp så att de intagna och de intagnas anhöriga fick tillfredsställande information om förändringen. Alla fyra anstalter uppger att orsaken till den för sent lämnade informationen är enskilda förbiseenden och missförstånd.

text: Särskilt om anstalten Skänninge De intagna på anstalten Skänninge fick skriftlig och muntlig information om den nya funktionen den 1 december 2016, dagen efter säkerhetsutskicket riktat till de intagna och anhöriga ankommit till anstalten, eller någon dag därefter. Det konstateras dock att informationen, vid två av anstaltens 25 avdelningar, gick ut först dagen innan driftsättningen dvs. den 5 december 2016. Det är således riktigt att AA inte fick kännedom om den nya funktionen förrän dagen innan den aktiverades.

text: Olaglig telefonavlyssning vid anstalten Västervik mm Anstalten Västervik Norra tillbakavisar AA:s påstående om olaglig telefonavlyssning. På anstalten finns inga tekniska möjligheter till varken medlyssning av eller inspelning av samtal inom INTIK. AA:s påstående om indragna telefontillstånd har inte kunnat utredas då AA inte närmare preciserat vem eller vilka som avses.

text: Rättslig reglering

text: Enligt

text: 7 kap. 4 § fängelselagen (2010:610)

text: får en intagen stå i förbindelse med en annan person genom elektronisk kommunikation i den utsträckning det lämpligen kan ske. Sådan kommunikation får dock vägras om den kan äventyra säkerheten på ett sätt som inte kan avhjälpas genom avlyssning enligt 5 §, kan motverka den intagnes anpassning i samhället eller på annat sätt kan vara till skada för den intagne eller någon annan. Enligt 5 § får kommunikationen avlyssnas om det är nödvändigt av säkerhetsskäl. De som ska kommunicera med varandra ska i förväg informeras om kontrollen. Av 7 kap. 12 § och efterföljande allmänna råd i Kriminalvårdens föreskrifter och allmänna råd om fängelse (

text: KVFS 2011:1

text: ) framgår att avlyssning av telefonsamtal inom INTIK-systemet endast får ske vid säkerhetsavdelning. Enligt

text: 20 § fängelseförordningen (2010:2010)

text: får den elektroniska kommunikationen endast äga rum med utrustning som tillhandahålls eller godkänns av Kriminalvården. Enligt

text: 35 kap. 15 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400)

text: gäller sekretess för uppgift om en enskilds personliga förhållanden inom kriminalvården, om det kan antas att den enskilde eller någon närstående till denne lider men eller att fara uppkommer för att någon utsätts för våld eller lider annat allvarligt men om uppgiften röjs.

text: Kriminalvårdens bedömning

text: De intagna ges tillgång till elektronisk kommunikation med andra genom möjligheten att, inom vissa ramar, ringa till personer utanför anstalten. Det är Kriminalvården som bestämmer med vilken utrustning samtalen ska ske. Med ett tillstånd att ringa inom INTIK-systemet kan den intagne ringa fritt i jämförelse med det mer resurskrävande medlyssningsförfarandet. För att möta de högt ställda säkerhetskraven så sker, i takt med den allmänna teknikutvecklingen, en kontinuerlig utveckling av INTIK-systemet. Användarna av systemet blir långt ifrån alltid varse förändringarna. Förändringen i förevarande fall – den nya röstfunktionen – får dock anses vara påtaglig för användaren. Som redogjorts för innebär den nya funktionen att ett röstmeddelande avslöjar för mottagaren av ett samtal inom INTIK-systemet att den som ringer är intagen i anstalt, en uppgift som är sekretessbelagd. Det är dock inte förrän mottagaren aktivt accepterar samtalet som han eller hon får veta påringarens identitet. Utredningen visar att anstalterna fått kännedom om den nya röstfunktionen två veckor innan driftsättandet den 6 december 2016. Anstalterna har i de allra flesta fall lyckats informera samtliga intagna om förändringen innan funktionen aktiverades. Det har i allt väsentligt skett genom skriftliga anslag på avdelningarna och på flera anstalter genom muntlig information och möten med förtroenderåden. Det kan konstateras att, i de undantagsfall där de intagna inte fick någon information alls innan funktionen aktiverades så berodde detta på enskilda förbiseenden och missförstånd. På dessa anstalter vidtog dock personalen omedelbara åtgärder för att misstagen inte skulle orsaka men för någon enskild intagen. Mot denna bakgrund har, enligt Kriminalvårdens mening, den som valt att efter den 6 december 2016 ringa inom INTIK-systemet således haft kännedom om att mottagaren av samtalet, vem denne än varit, omedelbart fått veta att den påringande parten är en person som är intagen inom Kriminalvården. Den sekretess

text: som gäller för den uppgiften har därför inte brutits av annan än den som sekretessen avser skydda. Kriminalvården konstaterar dock att implementeringen av denna förändring av INTIK-systemet kunde ha fungerat mer tillfredsställande. Genom utredningen står det klart att de enskilda verksamhetsställena inte fullt ut har getts möjlighet att säkerställa att samtliga intagna i tid erhållit relevant information och rimliga möjligheter att i sin tur själv informera anhöriga. Det är Kriminalvårdens uppfattning att, när en förändring som har förhållandevis stor betydelse för de intagna ska genomföras, det är av stor vikt – inte minst av säkerhetsskäl – att de intagna är införstådda med bakgrunden till förändringen och vilka konsekvenser den faktiskt innebär. Tydlig information om kommande förändringar och vilka åtgärder som förväntas från de enskilda verksamhetsställena måste därför i god tid innan ikraftträdande, lämnas från nationell till lokal nivå. Kriminalvården kan i efterhand endast beklaga att myndigheten i fråga om införandet av den nya röstfunktionen inte helt levt upp till denna ambition. Telefonavlyssning m m AA:s påstående om olaglig avlyssning av INTIK-samtal på anstalten Västervik Norra tillbakavisas av anstalten. Utredningen visar att det saknas möjligheter till medlyssning eller inspelning av samtal inom INTIK-systemet på anstalten Västervik Norra. AA:s påståenden om indragna telefontillstånd i övrigt är så pass löst hållna att Kriminalvården inte har möjlighet att bemöta dem närmare.

text: AA kommenterade remissvaret.

text: Därefter har JO bett Kriminalvården att förtydliga vad syftet med den nya funktionen är. Kriminalvården har då anfört följande:

text: Säkerhetssystemet bygger på att det inte går att vidarekoppla ett samtal. Det aktiva valet som krävs med den nya prompten säkerställer att det är en fysisk person i andra änden. Det ska utesluta att samtalet hamnar i en växel eller liknande tekniskt system med risk för automatiserade vidarekopplingar.

text: Rättslig reglering

text: Kriminalvården har i sitt remissvar redogjort för de bestämmelser som har betydelse i ärendet. För egen del finner jag anledning att redogöra för två bestämmelser som är av central betydelse för Kriminalvårdens verksamhet.

text: Enligt

text: 1 kap. 5 § första stycket fängelselagen (2010:610)

text: ska verkställigheten utformas så att den intagnes anpassning i samhället underlättas och så att negativa följder av frihetsberövandet motverkas. I

text: 1 kap. 6 § fängelselagen

text: regleras den s.k. proportionalitetsprincipen (

text: ). Enligt nämnda bestämmelse får verkställigheten inte innebära andra begränsningar i den intagnes frihet än som följer av denna lag eller som är nödvändiga för att ordningen eller säkerheten ska kunna upprätthållas. En kontroll- eller tvångsåtgärd får endast användas om den står i rimlig proportion till syftet med åtgärden. Om en mindre ingripande åtgärd är tillräcklig ska den användas.

text: Bedömning

text: Bakgrund Under perioden december 2016–mars 2017 tog JO emot flera anmälningar om att Kriminalvården infört en ny funktion i INTIK-systemet, en s.k. röstprompt.

text: Anmälningarna kom från ca 15 intagna i flera olika anstalter (Skänninge, Österåker, Tillberga, Saltvik och Tidaholm). Som Kriminalvården beskrivit innebär funktionen att mottagaren av samtalet nås av en röst när en intagen ringer via INTIK. Rösten informerar om att det inkommande samtalet kommer från en person som är intagen i Kriminalvården och att mottagaren måste trycka på fyrkant (#) för att acceptera och ta emot samtalet. Klagomålen från de intagna rörde främst Kriminalvårdens bristande information till de intagna om röstprompten samt att den medför att sekretessen bryts i och med att uppgiften att den intagne sitter i fängelse röjs. Flera anmälare berörde också att anhöriga som är gamla eller mycket unga kan bli rädda eller förvirrade av röstmeddelandet och därmed avstå från att acceptera samtalet. En anmälare anförde att det finns en risk för att anhöriga som inte behärskar svenska eller engelska inte kan ta emot samtalen för att de inte förstår röstmeddelandet. Kravet på proportionalitet Kriminalvården har i sitt yttrande anfört att syftet med funktionen är att minska de intagnas möjligheter att kringgå säkerhetstekniken inom telefonisystemet. Det är naturligtvis viktigt att intagna inte kan manipulera det telefonisystem som de har tillgång till. Kriminalvården har ett ansvar för att förhindra att intagna genom kontakter över telefon bl.a. fortsätter att begå brott, utsätter andra för skada eller förmår andra att föra in otillåtna föremål i anstalter eller häkten. Jag har därför förståelse för Kriminalvårdens önskan att genom tekniska lösningar i möjligaste mån kunna kontrollera vem den intagne talar med.

text: För den som är intagen i anstalt eller häkte är det emellertid av stor betydelse att kunna hålla kontakten med bl.a. sina anhöriga via telefon. Det har ofta betydelse både för deras återanpassning i samhället och för att motverka de negativa följderna av frihetsberövandet under anstaltsvistelsen. Många anhöriga har av olika skäl mycket begränsade möjligheter eller inga möjligheter alls att besöka den intagne i anstalten. Det är dessutom många intagna som av olika anledningar inte har möjlighet att träffa sina anhöriga under permissioner. Det är sammantaget viktigt att Kriminalvården tillhandahåller ett telefonisystem som inte onödigt försvårar intagnas kontakt med sina anhöriga eller äventyrar det sekretesskydd som gäller för uppgifter om enskilda enligt den s.k. kriminalvårdssekretessen.

text: När Kriminalvården beslutar att införa en teknisk funktion i det telefonisystem som de intagna använder måste det göras en intresseavvägning i enlighet med

text: 1 kap. 6 § fängelselagen

text: . I det här fallet är det flera intressen som måste vägas mot varandra. Den intagnes intresse av att uppgiften om att han eller hon är intagen i anstalt inte röjs måste ställas mot Kriminalvårdens intresse av att minska de intagnas möjligheter att kringgå säkerhetstekniken inom INTIKsystemet. Kriminalvården måste också väga in om de intagnas möjlighet att hålla kontakt med sina anhöriga begränsas eller försvåras. Jag kommer nedan att utveckla mina tankar kring detta.

text: Sekretessen bryts när uppgifter om den intagne röjs

text: Av utredningen framgår att den nya funktionen innebär att ett röstmeddelande avslöjar för mottagaren av ett samtal inom INTIK-systemet att den som ringer är intagen i anstalt. Som Kriminalvården konstaterat är den uppgiften sekretessbelagd. AA och andra intagna har i sina anmälningar beskrivit vilka problem detta kan medföra för den intagne och hans eller hennes anhöriga. Kriminalvården har anfört att den som valt att ringa inom INTIK-systemet efter den 6 december 2016 har haft kännedom om att mottagaren av samtalet omedelbart fått veta att den påringande parten är en person som är intagen inom Kriminalvården. Den sekretess som gäller för den uppgiften bryts därför – menar Kriminalvården – inte av Kriminalvården utan av den som sekretessen avser att skydda. Kriminalvården har också anfört att det inte är förrän mottagaren aktivt accepterar samtalet som han eller hon får veta påringarens identitet.

text: Jag har förståelse för Kriminalvårdens resonemang om att det rent faktiskt är den intagne själv som genom att ringa till någon genom INTIK-systemet åstadkommer att sekretessen bryts. En intagen som vill kunna hålla kontakt med sina anhöriga via telefon, i den omfattning och på de tider han eller hon själv väljer och utan att en vårdare sitter med och lyssnar, är emellertid hänvisad till det system som Kriminalvården tillhandahåller, dvs. INTIK-systemet. Det innebär att de intagna i praktiken tvingas godta att sekretessen kan komma att brytas. Enligt min uppfattning kan lämpligheten av ett sådant system ifrågasättas. Att det inte är förrän mottagaren aktivt accepterar samtalet som han eller hon får veta den uppringandes identitet saknar enligt min mening helt betydelse. Den intagne kan inte påverka vem som svarar i telefon när han eller hon ringer till ett godkänt nummer. När det godkända numret går till en fast telefon kan det finnas en risk för att det är någon annan än den anhörige som svarar, t.ex. minderåriga barn, barnvakter, besökande vänner eller släktingar. Eftersom det i anstalter av högre säkerhetsklass råder stor restriktivitet när det gäller telefontillstånd till mobiltelefoner är det rimligtvis fortfarande många intagna som har telefontillstånd till fasta abonnemang. Risken för att uppgiften om att den intagne befinner sig i fängelse når någon annan än den som står för det godkända telefonnumret måste alltså vara uppenbar.

text: Kontakt mellan intagna och deras anhöriga försvåras

text: Flera anmälare har beskrivit att anhöriga som är gamla eller mycket unga kan bli rädda eller förvirrade av röstmeddelandet och därmed avstå från att ta emot samtalet. En anmälare har anfört att det finns risk för att anhöriga som inte behärskar svenska eller engelska inte kan ta emot samtalen för att de inte förstår röstmeddelandet.

text: För mig framstår det som att röstprompten har gjort det svårt för den som inte behärskar svenska eller engelska att ta emot telefonsamtal från intagna eftersom de inte förstår hur de ska gå till väga. Det kan också antas att vissa anhöriga avstår från att acceptera telefonsamtal från intagna för att röstmeddelandet skrämmer eller förvirrar dem. Förhoppningsvis är detta svårigheter som i viss

text: utsträckning kan avhjälpas med korrekt information. Jag vill ändå uttrycka att det är bekymmersamt att Kriminalvården har infört ett system som försvårar intagnas kontakt med sina anhöriga.

text: Kriminalvårdens intresseavvägning

text: Som jag konstaterat ovan innebär införandet av röstfunktionen i telefonisystemet en risk för att intagnas kontakt med anhöriga försvåras och att det sekretesskydd som gäller för uppgifter om enskilda enligt den s.k. kriminalvårdssekretessen äventyras. De anmälningar som JO tog emot i samband med införandet av röstfunktionen vittnar om att de intagna åtminstone initialt upplevde att funktionen fick negativa konsekvenser för dem och deras anhöriga. Enligt Kriminalvården var syftet med införandet av röstprompten att utesluta att samtalet hamnar i en växel eller liknande tekniskt system med risk för automatiserade vidarekopplingar.

text: Kriminalvården har ett ansvar för att upprätthålla ordningen och säkerheten i landets anstalter och för att förebygga återfall i brott. Samtidigt ska de intagnas verkställighet utformas så att deras anpassning i samhället underlättas och så att de negativa följderna av frihetsberövandet motverkas. Verkställigheten får inte innebära andra begränsningar i den intagnes frihet än som följer av

text: fängelselagen

text: eller som är nödvändiga för att ordningen och säkerheten ska kunna upprätthållas. I arbetet med intagnas telefoni gör sig alla dessa aspekter av Kriminalvårdens uppdrag gällande. Jag inser att det inte är en enkel sak för Kriminalvården att tillgodose behovet av kontroll över intagnas telefoni och samtidigt erbjuda ett telefonisystem som inte onödigt försvårar intagnas kontakt med sina anhöriga eller äventyrar det sekretesskydd som gäller för uppgifter om enskilda enligt den s.k. kriminalvårdssekretessen.

text: Av det som framkommit i ärendet får jag dock intrycket av att Kriminalvården inte i tillräcklig utsträckning tycks ha förutsett och vägt in de negativa konsekvenser som röstprompten kunde få för de intagna. Jag kan dock inte avgöra hur angeläget det var att införa röstfunktionen eller uttala mig om ifall det funnits några alternativa möjligheter. Det är inte heller min uppgift att ta ställning till om olägenheterna för de intagna uppvägs av de säkerhetsmässiga fördelarna.

text: Vissa av de olägenheter som de intagna och deras anhöriga åtminstone inledningsvis upplevde bör dock vara möjliga att komma till rätta med genom korrekt och tillräcklig information. Kritik för den bristfälliga informationen till intagna Som Kriminalvården konstaterat utgjorde införandet av röstfunktionen en påtaglig förändring för användarna. Det är uppenbart att det fanns ett behov av att informera de intagna om den förestående förändringen och dess effekter. Det är också självklart att de intagna hade ett behov av att kunna informera de personer som de hade telefontillstånd till, om förändringen och dess konsekvenser.

text: Av utredningen framgår att de intagna i de flesta av landets anstalter informerades om förändringen ungefär en vecka innan funktionen började användas. Några anstalter informerade de intagna redan ungefär två veckor innan. Ett fåtal anstalter informerade de intagna endast någon dag innan den nya funktionen togs i bruk. I fyra av landets anstalter fick de intagna ingen information om den nya funktionen innan den började användas. I två av dessa anstalter gjorde detta att dagen för driftsättningen av funktionen sköts upp så att de intagna och deras anhöriga kunde få information om förändringen. Enligt Kriminalvården var orsaken till att informationen lämnades för sent enskilda förbiseenden och missförstånd.

text: Av utredningen framgår att de intagna i anstalten Skänninge fick skriftlig och muntlig information om den nya funktionen den 1 december 2016, dvs. fem dagar innan den började användas. Vid två av anstaltens 25 avdelningar informerades de intagna dock först dagen innan funktionen togs i bruk. Kriminalvården har således bekräftat AA:s uppgift om att han inte fick kännedom om den nya funktionen förrän dagen innan den aktiverades. Som jag uttalat ovan är det inte acceptabelt att de intagna inte gavs rimlig tid för att underrätta de personer som de hade telefontillstånd till. Anstalten Skänninge förtjänar kritik för att informationen till de intagna lämnades så sent.

text: Sammanfattningsvis verkar informationen till de intagna ha skötts på ett godtagbart sätt i de flesta av landets anstalter. Det är dock inte acceptabelt att de intagna i vissa anstalter inte gavs rimlig tid för att underrätta de personer som de hade telefontillstånd till. Jag är kritisk till att några anstalter helt missat att informera de intagna eller informerat de intagna först någon dag innan funktionen togs i bruk.

text: Jag har noterat att Kriminalvården numera har tagit fram en blankett med information om röstprompten som kan överlämnas till intagna eller anslås (se s. 20 i Kriminalvårdens Handbok om besök och elektronisk kommunikation i anstalt och häkte [2014:3]). Det är naturligtvis positivt. Olaglig telefonavlyssning Kriminalvården har tillbakavisat AA:s påstående om att det förekommer olaglig telefonavlyssning i anstalten Västervik Norra. Enligt Kriminalvården har anstalten inte några tekniska möjligheter att genomföra medlyssning eller inspelning av samtal inom INTIK. Jag får därför konstatera att det som har kommit fram inte ger anledning till kritik eller någon annan åtgärd från min sida. Övrigt Avslutningsvis vill jag upplysa om att jag i dag fattat beslut i ytterligare två ärenden som berör INTIK-systemet, dnr 2689-2015 och 3682-2016. Under handläggningen av ärendet 2689-2015 har jag fått veta att Kriminalvården gjort en översyn över intagnas möjligheter till elektronisk kommunikation. Arbetet har bl.a. innefattat en översyn av de tekniska möjligheterna för mobilpo-

text: sitionering och avlyssning i efterhand samt en rättslig analys som avser dessa åtgärder. Jag har också fått veta att Kriminalvården kommer att fortsätta arbetet med frågor om intagnas telefoni inom ramen för det utvecklingsuppdrag om modern kommunikation mellan klienter och omvärld som tagits in i myndighetens nationella verksamhetsplan för 2018–2020. Jag har för avsikt att följa utvecklingen på området.

text: Ärendet avslutas.


avgjordAv: Justitieombudsmannen Lars Lindström

title: Kritik mot rektorn vid Nordhemsskolan i Göteborg

sammanfattning: En rektor skickade information till elevernas vårdnadshavare. Informationen handlade om elever som sökte asyl i Sverige och innehöll rektorns personliga åsikter om asylförfarandet samt de beslut som fattas där. Rektorn kritiseras för att informationen inte var förenlig med kravet på saklighet och opartiskhet i regeringsformen.

text: Anmälan

text: AA klagade i en anmälan på rektorn BB vid Nordhemsskolan i Göteborg. Han framförde i huvudsak följande:

text: BB har i sin roll som rektor använt Hjärntorget, Göteborgs stads informationsoch kommunikationsverktyg för skolor, för att uttrycka politiska ställningstaganden och kritik mot andra myndigheters tjänsteutövning. En rektor ska inte använda de kanaler som tillhör skolmyndigheten för detta ändamål.

text: AA bifogade det anmälda meddelandet vilket hade i huvudsak följande lydelse:

text: Under de senaste veckorna har vi på skolan upplevt något som vi aldrig någonsin tidigare varit med om. Därav detta meddelande. Under föregående läsår tog Nordhemsskolan emot ett förhållandevis stort antal nyanlända ungdomar från bland annat Afghanistan, Syrien och Somalia. I många fall var det ensamkommande barn som på olika sätt lämnat sin kaotiska tillvaro för att söka trygghet i Sverige. Svensk skola är en trygghet. Nordhemsskolan är en trygg skola. Efter månader på flykt landade de fysiskt och psykiskt trötta ungdomarna plötsligt i en trygg miljö, en tillvaro att återigen börja hoppas och tro. De blev elever här på Nordhemsskolan. Ambitionen, kraften och viljan hos de här eleverna är makalös! Samtidigt kan var och en förstå pressen och anspänningen hos ett barn som konstant funderar på om ens familj är i livet. Och om de är det, var befinner de sig i så fall? Utöver detta så har den segdragna asylprocessen slitit på många. Det är inte lätt att konstant längta efter sin mamma, leva i ovisshet om man får stanna i Sverige samtidigt som man ska lära sig ett helt nytt språk. Ni läste rätt – om man får stanna. För många av våra elever så har asylprocessen pågått i 15 månader. Under denna period så har de bosatt sig i ett familjehem, fått en god man och en socialsekreterare. Vid sina intervjuer på migrationsverket frågas de ut i timtal. I vissa fall ifrågasätts deras utsagor och i flera fall har migrationsverket ansett att

text: de historier man berättat inte varit tillräckligt detaljerade vilket därför har lett till avslag. Barnet får inte stanna i Sverige. De senaste veckorna har något skett. Plötsligt en dag kommer inte en av våra elever till skolan. När vi väl får kontakt visar det sig att eleven som igår var 16 år gammal fått ett beslut från migrationsverket om en ny ålder. En tjänsteman har beslutat att den nya åldern är 18 år. Därmed är man vuxen och fråntas sin familjehemsplacering, sin god man samt sin socialsekreterare. Eleven har blivit vuxen och tillsammans med detta beslut så får man också reda på att man fått avslag på sin ansökan om asyl. Barnet får inte stanna i Sverige och därmed inte på Nordhemsskolan. Proceduren har upprepat sig. Fler elever har plötsligt gått från att vara barn till att bli vuxna. Som rektorer och medmänniskor vänder vi oss mot detta förfarande. Att godtyckligt skriva upp en ålder på en människa, frånta denna människa stora delar av det sociala skyddsnätet och därutöver beröva, i detta fall, våra elever, rättigheten till att gå i skolan tar vi med all kraft avstånd ifrån. Vi skriver detta för att vi [inte, JO:s tillägg] kan tiga om det som just nu händer. Hos oss kommer alla elever som är inskrivna på Nordhemsskolan att vara välkomna tills den dag de skrivs ut och detta oavsett ålder. //Med vänlig hälsning BB Rektor Nordhemsskolan

text: Utredning

text: Stadsdelsnämnden Majorna-Linné uppmanades att yttra sig över vad som framförts i anmälan. Yttrandet skulle innehålla en redogörelse för handläggningen och stadsdelsnämndens bedömning av denna.

text: Stadsdelsnämnden Majorna-Linné beslutade att översända förvaltningens tjänsteutlåtande som sitt eget yttrande:

text: Bakgrund

text: Under läsåret 2015–2016 tog Nordhemsskolan emot ett förhållandevis stort antal nyanlända på grund av rådande världsläge. Skolan har strävat efter att ge dessa elever en trygg och bra skolgång. Några av eleverna inskrivna på Nordhemsskolan påverkades av de åldersuppskrivningar som Migrationsverket genomförde under hösten 2016, vilket bland annat har lett till att elever inte kunnat slutföra sin planerade grundskoleutbildning på Nordhemsskolan. Rektor på skolan informerade vårdnadshavare om dessa förändringar, samt sin egen bedömning av dem, och använde sig av Göteborgs Stads officiella kommunikationskanal mellan skola och hem, Hjärntorget. Kanalen används bland annat för direktkommunikation till vårdnadshavare samt kommunikation kopplad till lärandet för eleverna.

text: Förvaltningens överväganden

text: Förvaltningen fick kännedom om den skrivning som rektor på Nordhemsskolan, i början på december 2016, skickat ut till vårdnadshavare på Nordhemsskolan genom informationsbrev via Hjärntorget. Samtal fördes omgående mellan berörd rektor och stadsdelsdirektör respektive berörd rektor och områdeschef, där det klargjordes att Göteborgs Stads officiella kommunikationskanaler inte ska användas för uttryckande av vare sig politiska ställningstaganden eller kritik mot andra myndigheters tjänsteutövning. Det påtalades i dessa samtal också att befattningshavare som privatpersoner däremot har rätt att uttrycka dessa åsikter. Som ett led i tydliggörandet av hur Göteborgs Stads officiella

text: kommunikationskanaler ska användas har dialog kring riktlinjer också förts i den ledningsgrupp som alla rektorer i stadsdelen ingår i. Genom vidtagna åtgärder anser förvaltningen att ärendet är behandlat och omhändertaget. AA gavs möjlighet att kommentera remissvaret.

text: Bedömning

text: Enligt

text: 1 kap. 9 § regeringsformen

text: (RF) ska den som fullgör uppgifter inom den offentliga förvaltningen iaktta saklighet och opartiskhet.

text: Den information som en företrädare för en myndighet lämnar till enskilda omfattas av RF:s krav på saklighet och opartiskhet. Det innebär bl.a. att det ska vara sakligt motiverat att ge spridning åt uppgifterna. Kravet på opartiskhet innebär bl.a. att informationen ska vara allsidig och objektiv (jfr JO 2010/11 s. 616, JO:s dnr 4935-2009).

text: Det ifrågasatta meddelandet skickades genom Göteborg stads officiella kommunikationskanal mellan skola och hem. Meddelandet innehöll information om den aktuella situationen vid skolan och om hur skolan avsåg att hantera denna. Det ifrågasätts inte att skolan i och för sig kunde ha anledning att lämna information av sådant slag. Det har emellertid inte framkommit något sakligt skäl för rektorn att i detta sammanhang ge uttryck för sina personliga åsikter om asylförfarandet och de beslut som fattas där. Detta var inte förenligt med kravet på saklighet och opartiskhet i

text: regeringsformen

text: . Rektorn ska därför kritiseras.

text: Vad som i övrigt har framförts ger inte anledning till några ytterligare åtgärder eller uttalanden från min sida.

text: Ärendet avslutas.