nyckelord:
Förundersökning
Långsam handläggning

title: Initiativärende mot bl.a. Polismyndigheten i Västra Götaland och Åklagarmyndigheten i Göteborg för handläggningen av anmälningar mot polismän

text: Initiativet

text: I samband med utredningen av ett annat ärende (dnr 4047-2002) kom det i februari

text: 2003 till dåvarande chefsjustitieombudsmannen Claes Eklundhs kännedom att det fanns ett stort antal internutredningsärenden liggande hos dåvarande länspolismästaren AA, Polismyndigheten i Västra Götaland, för ställningstagande i disciplinärt hänseende. Mot denna bakgrund beslutade Claes Eklundh att ta upp saken till utredning som ett initiativärende.

text: Utredning

text: Upplysningar begärdes in från chefen för polismyndighetens disciplinenhet, kommissarien BB. Han anförde följande.

text: Vid disciplinenheten handläggs anmälningar mot anställda vid polismyndigheten. Vi handlägger de ärenden då anmälningarna riktar sig mot anställda för vad de gjort i tjänsten. Anmälningar som avser händelser då anställda agerat på sin fritid handläggs vid länskriminalpolisen. Endast i de fall där personal placerade vid länskriminalpolisen blir anmälda handlägger disciplinenheten fallen. Den 6 februari 2003 hade enheten 724 stycken öppna ärenden – – – vid allmänna diariet, där samtliga våra ärenden diarieförs. Av dessa 724 öppna ärenden var 499 stycken, av åklagare, avslutade förundersökningar. Det innebär att i 225 ärenden har inte åklagare beslutat om avslut ännu. Av de 499 ärendena gäller följande. 182 stycken ärenden avser EU-mötet i Göteborg under juni månad 2001. En del av ärendena som har skrivits av, har återupptagits igen. De övriga 317 ärendena befinner sig i olika faser. En del ärenden ligger hos handläggare för föredragning hos länspolismästaren. En del ärenden är under disciplinär utredning efter beslut från länspolismästaren i samband med föredragning. En del ärenden ligger för underrättelse till polisstyrelsen, vilket för vårt vidkommande innebär att delegationen som är utsedd av polisstyrelsen skall komma och ta del av avslutade ärenden.

text: Byråchefen CC och avdelningsdirektören DD besökte därefter i april 2003 disciplinenheten vid polismyndigheten för att utröna balansläget på enheten och granska handläggningen av ärenden. De iakttagelser som gjordes vid besöket och de upplysningar som samtidigt inhämtades redovisades i en promemoria som bifogas beslutet.

text: Sammanfattningsvis lämnade BB följande upplysningar. Vid disciplinenheten handläggs ärenden från Polismyndigheten i Västra Götaland och Polismyndigheten i Hallands län. Förundersökningsledarskapet handhas av sju chefsåklagare vid Åklagarmyndigheten i Göteborg. Polismyndigheten har önskemål om färre åklagare som förundersökningsledare för att bl.a. kunna få en mer enhetlig bedömning av ärendena. Personalstyrkan består för närvarande av fyra kommissarier, varav två arbetar halvtid, och tre personer med administrativa uppgifter. Efter EU-toppmötet i Göteborg i juni 2001 fick enheten förstärkningar under ca en sexmånadersperiod av sex kommissarier från andra polismyndigheter. De hjälpte till med s.k. EU-relaterade ärenden. Några sådana ärenden handlades också vid Polismyndigheten i Stockholms län. – Det finns inte någon kontroll- eller bevakningsrutin för de öppna disciplinärendena. När det gäller kontrollen av förundersökningsärenden tas det ut listor från RAR-systemet på de äldre ärendena men det är oklart hur ofta detta sker. Ärenden, som är slutbehandlade, läggs i en särskild hög för vidare redovisning till polisstyrelsens delegation som med jämna mellanrum tar del av ärendena. – AA bestämde efter händelserna under EUtoppmötet att disciplinprövningen i de EU-relaterade ärendena skulle anstå till dess att samtliga dessa ärenden var färdiga för en sådan prövning; anledningen därtill var att hon ville kunna göra en samlad bedömning av ärendena. Under hösten 2002 ville polisstyrelsen gå igenom de EU-relaterade ärendena. Det är möjligt att AA i det sammanhanget nämnde att man nog borde avsluta de ärenden som redan var klara för en disciplinär prövning. Detta arbete påbörjades emellertid inte förrän i februari 2003. I samband därmed bestämdes att alla EU-relaterade ärenden utom de som hade anknytning till Hvitfeldtska gymnasiet och skjutningen av EE skulle föredras för beslut i disciplinärt hänseende.

text: Vid besöket granskades de ca 150 äldsta disciplinärendena (ärenden i vilka åklagare hade beslutat att inte inleda förundersökning eller att lägga ned en tidigare inledd förundersökning). I flera ärenden hade polismyndigheten inte gjort en disciplinär prövning inom två år från det att den påstådda förseelsen hade inträffat, och i några ärenden hade en disciplinutredning inletts men inte avslutats inom den nyss nämnda tvåårsfristen. Vidare hade ett stort antal ärenden med anknytning till händelserna vid Hvitfeldtska gymnasiet inte prövats i disciplinärt hänseende och i ett flertal andra EU-relaterade ärenden kunde handläggningstiden mellan åklagarens beslut i förundersökningsfrågan och polismyndighetens beslut i disciplinfrågan ifrågasättas; i de flesta av dessa ärenden meddelades åklagarens beslut i december 2001 eller maj 2002 medan polismyndighetens beslut fattades först i februari eller mars 2003. Även i vissa andra ärenden kunde handläggningstiden mellan åklagarens beslut i förundersökningsfrågan och polismyndighetens beslut i disciplinfrågan ifrågasättas. Slutligen kunde i vissa fall handläggningstiden i polismyndighetens disciplinutredningar ifrågasättas.

text: Därutöver granskades de ca 40 äldsta pågående förundersökningarna. I fyra fall kunde handläggningstiden hos både polismyndigheten och åklagare ifrågasättas och i vissa andra fall endast handläggningstiden hos åklagaren. En närmare beskrivning av ärendena finns i den bifogade promemorian.

text: BB kom därefter in med en ny redovisning över disciplinenhetens öppna ärenden eftersom den tidigare redovisade statistiken kunde ge en något felaktigt bild av balansläget då det i den ingick ärenden som var slutbehandlade men som polisstyrelsen inte hade gått igenom. Den nya redovisningen hade följande lydelse.

text: Den 6 februari 2003 hade disciplinenheten 724 öppna ärenden – – – vid allmänna diariet. Utav dessa var 225 pågående förundersökningar. De pågående EU-ärendena inkluderas inte i denna summa.

text: Övriga 499 ärenden fanns i olika faser enligt följande redovisning.

text: 182 ärenden avsåg EU-ärenden. Bland dessa EU-ärenden var 59 ärenden som avsåg händelserna på Hvitfeldtska gymnasiet. Eftersom anmälningarna mot Hvitfeldtska gymnasiet återupptagits betecknades dessa ärenden som pågående förundersökningar. De 182 EU-ärendena och ytterligare 172 ärenden hade inte föredragits för länspolismästaren. Sammantaget 354 ärenden. 11 ärenden var föremål för disciplinär utredning. Utav de återstående 134 ärendena låg 90 ärenden för granskning av polisstyrelsens delegation. 41 ärenden låg ute hos områdes- och avdelningschefer för kännedom. 3 ärenden låg i avvaktan på beslut från personalansvarsnämnden. Den 9 april 2003 var situationen följande. Enheten hade 714 öppna ärenden vid allmänna diariet. Bland dessa fanns 67 ärenden, vid disciplinenheten avslutade, som levererats från disciplinenheten till allmänna diariet, men som inte avförts i diariet. 221 ärenden var pågående förundersökningar. De pågående EU-ärendena inkluderas inte i denna summa. Övriga 426 ärenden fanns i olika faser enligt följande redovisning. 124 ärende, därav 64 EU-ärenden, låg för föredragning för länspolismästaren. EUärendena kommer inte att föredras förrän förundersökningarna har avslutats. 9 ärenden var föremål för disciplinär utredning. 249 ärenden låg för granskning av polisstyrelsens delegation. 40 ärenden var ute hos områdes- och avdelningschefer. 4 ärenden låg för avvaktan på beslut från personalansvarsnämnden.

text: Ärendet remitterades därefter till polismyndigheten för upplysningar och yttrande om

text:  orsaken till den långa handläggningstiden i ett stort antal disciplinärenden

text: (punkterna 2.1 - 2.5 i bifogad promemoria),

text:  orsaken till att det inte fanns några kontroll- och bevakningsrutiner

text: beträffande disciplinärendena,

text:  handläggningstiden i fyra pågående förundersökningar (punkten 3.1 i

text: bifogad promemoria) och

text:  vilka kontroll- och bevakningsrutiner som tillämpas beträffande pågående

text: förundersökningar.

text: Polismyndigheten kom in med ett remissvar.

text: I remissvaret lämnades en kortfattad redogörelse för handläggningen i varje enskilt disciplinärende som togs upp i promemorian under punkterna 2.1, 2.4 och 2.5. Det anfördes i huvudsak att ärendena hade blivit liggande i avvaktan på föredragning och i vissa fall nämndes att den långa handläggningstiden kunde bero på stor arbetsbelastning. Beträffande handläggningstiden i de disciplinärenden som berörde händelsen vid Hvitfeldtska gymnasiet uppgav polismyndigheten att enligt dess uppfattning utgjorde den då pågående förundersökningen om händelsen hinder mot att avsluta ärendena (punkten 2.2). I de andra EU-relaterade ärendena anfördes att åklagaren i så gott som samtliga fall hade lagt ned förundersökningarna med motiveringen att brott inte kunde styrkas och att i de fall formellt hinder för ett disciplinärt förfarande inte förelåg hade inte någon gärningsman kunnat identifieras (punkten 2.3). Vidare anfördes i remissvaret att polismyndighetens handläggningstid i fyra förundersökningar av olika orsaker hade fördröjts och att detta kunde bero på stor arbetsbelastning (punkten 3.1).

text: Polismyndigheten yttrade sig därefter om arbetsförhållandena m.m. enligt följande.

text: 1. Beslutsordning m.m.

text: En anmälan mot en anställd vid Polismyndigheten i Västra Götaland registreras direkt i RAR-systemet och diarieförs i allmänna diariet – A-diariet – under saknummer 793. Ärendet överlämnas därefter omedelbart till Åklagarmyndigheten. När en åklagare beslutat att inte inleda en förundersökning eller lagt ner en inledd förundersökning avregistreras ärendet i RAR-systemet och ärendet föredras för länspolismästaren som beslutar om ett disciplinärt förfarande skall inledas eller inte. Sedan ett ärende avslutats av länspolismästaren skall det i förekommande fall delges respektive avdelningschef och polisområdeschef för vidtagande av de åtgärder som kan föranledas av utredningen. Det kan finnas anledning att bereda berörd personal tillfälle att ta del av ärendet och också att se över och förbättra rutiner. Härefter återstår den genomgång som görs av den av Polisstyrelsen särskilt utsedda delegationen. Först sedan denna avslutande genomgång protokollerats har ärendet avförts i det allmänna diariet och arkiverats. När länspolismästaren har avslutat ärendet är den sakliga prövningen avslutad och ärendet skall normalt avföras i det allmänna diariet. Då det emellertid återstår två moment – dels underrättelse till berörda chefer och dels Polisstyrelsens genomgång av ärendena – har Polismyndigheten i Västra Götaland väntat med att avföra ärendet i det allmänna diariet till dess att även dessa ofta tidskrävande moment avslutats. I de fall det finns ett skadeståndsanspråk skall ärendet föras över till förvaltningsavdelningen för handläggningen under diarienummer 990. Det förfarande som tillämpats vid disciplinenheten har följt de allmänna rutiner som tillämpas vid det allmänna diariet. Med en sådan ordning redovisar Polismyndigheten många öppna ärenden under lång tid och detta kan ge inryck av att Polismyndigheten inte handlägger dessa ärenden med den omedelbarhet och skyndsamhet som föreskrivs. Detta är olyckligt och Polismyndigheten har därför beslutat att ändra rutinerna och kommer att avföra – avregistrera – ärendena i direkt anslutning till länspolismästarens beslut. De praktiska bekymmer som kommer att uppstå vägs upp av det faktum att de s.k. balanstalen kommer att redovisa en verklig och betydligt lägre nivå.

text: I de fall en förundersökning leder till åtal eller prövning vid Personalansvarsnämnden avslutas ärendet först sedan dom eller beslut vunnit laga kraft.

text: 2. Kontroll- och bevakningsrutiner

text: Genom RAR-systemet redovisas automatiskt en lista över ärenden som inte avslutats i kriminaldiariet – K-diariet. Listan tar upp anmälningar som är äldre än 1 år och 6 månader och tiden räknas från den dag brottet begicks. Den listan gås igenom av samtliga utredare vid disciplinenheten och var och en tar i förekommande fall upp frågan med respektive åklagare. En gång i kvartalet går assistenten vid disciplinenheten igenom samtliga akter med ärenden som inte avförts ur det allmänna diariet. I de fall ärenden har legat hos åklagaren under en längre tid skickas en påminnelse till Åklagarmyndigheten. Handläggningen av ärenden som rör brott begångna av anställda inom Polismyndigheten regleras i tjänsteföreskrift – TJF 793. Tjänsteföreskriften är för närvarande föremål för revision. De interna rutinerna vid disciplinenheten har inte varit reglerade i tjänsteföreskriften. Varje utredare vid disciplinenheten är föredragande inför länspolismästaren och ansvarar för de ärenden som lottats på honom eller henne. Det åligger envar utredare att bevaka sina ärenden och tillse att ärendena föredras för beslut inom föreskrivna tidsfrister. De interna rutinerna vid disciplinenheten har fungerat väl och haft sin förankring hos de utredare och den administrativa personal som arbetat vid enheten under många år. Särskilda bevakningsrutiner utöver de som är gängse i all utredningsverksamhet har inte ansetts behövas. Att preskriptionstiden för vissa disciplinärenden löpt ut innan föredragning skett för länspolismästaren ger Polismyndigheten anledning att införa även interna bevakningsrutiner. Rutinerna kommer att införas i tjänsteföreskrift 793. Härvid kommer assistenten vid disciplinenheten att åläggas att vid kvartalsgenomgången upprätta en förteckning över ärenden som står öppna hos åklagarmyndigheten och en förteckning över ärenden som avslutats hos åklagarmyndigheten men står öppna hos Polismyndigheten. Berörda åklagare och utredare kommer att delges respektive förteckning. Polismyndigheten överväger även andra kontroll och bevakningsåtgärder.

text: 3. Personalsituationen och arbetsbelastningen

text: Antalet anmälningar mot anställda inom Polismyndigheten i Västra Götaland har under de senaste tre åren ökat med ca 50 ärenden per år och ligger nu på ca 500 ärenden. 2001 handlades dessutom 189 utredningar som rörde EU-mötet. För att klara dessa utredningar inlånades sex utredare från andra polismyndigheter under hösten 2001. Våren 2001 inleddes ett generationsskifte vid disciplinenheten som började med att en gammal och mycket erfaren utredare lämnade med pension. Detta föranledde en mindre omorganisation vid enheten som numera har en chef som samordnar verksamheten och fördelar arbetet mellan utredarna. Våren 2002 lämnade en utredare för att tillträda en befattning som ställföreträdande rotelchef vid länskriminalpolisens utredningsrotel. Samtidigt insjuknade en utredare och blev sjukskriven i tre månader. Den 1 februari 2002 lämnade en mycket erfaren och kunnig assistent sin verksamhet vid disciplinenheten med pension. Under året lämnade även en annan utredare enheten för att vikariera som ställföreträdande närpolischef i närpolisområde Kortedala. Befattningarna återbesattes den 1 augusti 2002. Under första kvartalet 2003 togs en utredare i anspråk för att avsluta vissa EUrelaterade ärenden vid länskriminalpolisen. Den 1 mars 2003 deltidspensionerades två utredare. Den 1 juni 2003 tillträdde två nya utredare sina befattningar vid enheten. Disciplinenheten har numera en chef och fem utredare – varav två deltidspensionerade – och tre administrativt anställda. Därigenom har enheten en ny organisation och den har utökats med en heltidstjänstgörande utredare sedan 2001. Polismyndigheten har

text: härutöver kungjort ytterligare en befattning som utredare vid disciplinenheten till ansökan ledig. Befattningen kommer att kunna tillsättas direkt efter semestrarna.

text: 4. EU-ärendena

text: De flesta av de 189 anmälningarna som gjordes under och efter EU-mötena i Göteborg kan hänföras till polisinsatserna vid Hvitfeldtska gymnasiet, i Vasaparken, på Kungsportsavenyn, på Viktoriabron, på Järntorget och på Schillerska gymnasiet. I så stor utsträckning som det varit möjligt har ärendena därför fördelats så att de handlagts av en eller högst två utredare. I syfte att få en helhetsbild av den kritik som riktades mot Polismyndigheten och mot enskilda polismän beslutades i överenskommelse mellan länspolismästaren och berörda utredare att ärendena i så stor utsträckning som möjligt skulle föredras för länspolismästaren i ett sammanhang. Som exempel kan nämnas att samtliga ärenden rörande polisinsatsen på Schillerska gymnasiet föredrogs och avslutades i ett sammanhang sedan dom i målet mot fyra polismän vunnit laga kraft. På samma sätt har Polismyndigheten ansett sig förhindrad att pröva de anmälningar som rör polisinsatsen på Hvitfeldska gymnasiet och de ärenden som rör skottlossningen på Vasaplatsen i disciplinär ordning då de förundersökningar som inletts inte varit avslutade. Handläggningstiderna med denna ordning har kommit att bli långa. Polismyndigheten men också Åklagarmyndigheten har varit hårt ansträngd på grund av förundersökningarna föranledda av händelser under EU mötena i Göteborg 2001. Utredarna vid disciplinenheten har fortlöpande följt upp åklagarnas ställningstaganden i förundersökningarna för att uppmärksamma om det i något ärende skulle finnas formella och sakliga grunder att inleda ett disciplinärt förfarande. De flesta ärendena har avskrivits då brott inte kunnat styrkas och det har i de flesta fall inte gått att identifiera polismännen som varit på platsen.

text: Polismyndighetens sammanfattande bedömning

text: Händelserna under EU-mötet föranledde en kraftig ökning av antalet anmälningar mot anställda inom polisen. Arbetsbelastningen ökade markant men uppgiften kunde lösas med hjälp från andra polismyndigheter. Olyckligtvis inleddes samtidigt ett generationsskifte vid disciplinenheten som först nu är helt avslutat. Arbetsbelastningen och personalomsättningen har bidragit till att handläggningstiderna ökat. Rutinerna vid avregistreringen av ärenden är också en bidragande orsak till att många ärenden stått öppna i diariet. Polismyndigheten ser mycket allvarligt på de förhållanden som kommit fram vid Justitieombudsmannens besök. Polismyndigheten har i anledning av frågeställningarna beslutat att utöka antalet befattningshavare med ytterligare en utredare, ändrat rutinerna när det gäller avregistreringen av ärenden i det allmänna diariet och beslutat att reglera även de interna rutinerna vid disciplinenheten i tjänsteföreskrift. Polismyndigheten överväger också en ändring såvitt avser föredragningen av ärenden för beslut om disciplinära åtgärder. Enligt Polismyndighetens uppfattning bör de åtgärder Polismyndigheten nu vidtagit kunna garantera att de problem Justitieombudsmannen pekar på inte skall upprepas.

text: Ärendet remitterades därefter till Åklagarmyndigheten i Göteborg för upplysningar och yttrande om

text: a) handläggningen av de ärenden som redovisats under punkten 3.1 i bifogad promemoria, varvid det särskilt skulle anges vilka åtgärder som vidtagits för att driva ärendena framåt,

text: b) handläggningen av de ärenden som redovisats under punkten 3.2. (förutom AL 793-8266-01) i bifogad promemoria, varvid särskilt skulle anges vilka

text: åtgärder som vidtagits med anledning av polisens påminnelser i ärendena samt

text: c) handläggningen av de ärenden som redovisats under punkten 3.3 i bifogad promemoria, varvid särskilt skulle anges anledningen till att åklagaren inte fattat beslut i ärendena förrän den 23 augusti 2002.

text: Åklagarmyndigheten kom in med ett remissvar jämte yttranden från Åklagarkammaren i Skövde, 1:a åklagarkammaren i Göteborg, 3:e Åklagarkammaren i Göteborg och 3:e åklagarkammaren i Göteborg. I dessa yttranden redogjordes bl.a. för handläggningen av de förundersökningar som redovisats under punkterna 3.1 -

text: 3.2 i bifogad promemoria. Yttrandena har här utelämnats.

text: I åklagarmyndighetens remissvar upplystes inledningsvis att mål mot polismän handläggs i distriktet av samtliga sju kammarchefer för de allmänna åklagarkamrarna. FF anförde därefter bl.a. följande.

text: Enligt

text: 23 kap 4 § andra stycket rättegångsbalken

text: skall en förundersökning bedrivas så skyndsamt som omständigheterna medger. Finns det inte skäl att fullfölja en förundersökning skall den läggas ned. Ansvaret för förundersökningen i dess helhet vilar på undersökningsledaren. Han skall se till att utredningen bedrivs effektivt och att den enskildes rättssäkerhetsintressen tas till vara. Det ankommer också på förundersökningsledaren att ge den som biträder honom behövliga direktiv för arbetet (1 a § andra stycket förundersökningskungörelsen, 1947:948). Aktuella ärenden rör enbart anmälningar om brott begångna av polisman i tjänsten. En sådan anmälan skall enligt

text: 5 § polisförordningen (1998:1558)

text: omedelbart överlämnas till åklagare för prövning om förundersökning skall inledas eller inte. Någon särskild reglering av själva utredningsförfarandet av anmälan mot polis finns inte. I bestämmelsen om ett omedelbart överlämnande till åklagare får anses ligga ett skyndsamhetskrav. För det fall åklagaren beslutar att inleda förundersökning bör han eller hon så fort som möjligt föranstalta om de förundersökningsåtgärder som krävs för att få fram det erforderliga beslutsunderlaget. En skyndsam handläggning är nödvändig av två skäl. För att upprätthålla tilliten till samhällets verksamhet är det nödvändigt att påstådda brott av polismän utan dröjsmål utreds. Det är också viktigt av hänsyn till den enskilde polismannen att frågan om brott förekommit får ett snabbt svar. Detta inte minst mot bakgrund av de negativa följder en brottsmisstanke kan få inför en tjänstetillsättning. Det skyndsamhetskrav som sålunda bör upprätthållas vid anmälningar av förevarande slag har inte uppfyllts. Handläggningstiden har i de flesta av fallen varit oacceptabelt lång. Åklagarna har inte verkat för att ärendena drivits framåt med den snabbhet som man har anledning att kräva. Jag finner detta särskilt anmärkningsvärt såvitt gäller ärendena hänförliga till 3:e åklagarkammaren mot den bakgrund att jag under 2001 genomförde en inspektion som riktade sig bl. a. mot gamla ärenden i balans. Av inspektionsprotokollet framgår att samtliga ärenden inkomna 2000 varit föremål för uppmärksamhet från min sida med påpekande om åtgärder. Protokollet överlämnades till S. för vidtagande av de åtgärder som antecknats. – – – Jag kommer under hösten att se över organisationen för handläggningen av polismålen i distriktet och kommer att ta upp frågan om den framtida organisationen med Riksåklagaren.

text: Efter granskning av diariebladet i Åklagarmyndighetens i Stockholm ärende C00- 3-153-01-1 remitterades JO:s ärende också dit för upplysningar och yttrande om handläggningen av åklagarmyndighetens ärende, varvid särskilt skulle anges varför

text: något beslut i förundersökningsfrågan inte synes ha fattats (se ärende AL 793- 8266-01 under punkten 3.2 i bifogad promemoria).

text: Åklagarmyndigheten i Stockholm kom in med ett remissvar enligt följande.

text: Åklagarmyndigheten i Stockholm övertog den 18 juli 2001 handläggningen av samtliga anmälningar mot polisen med anledning av ingripanden vid EU-mötet i Göteborg. Överåklagaren GG och undertecknad ledde förundersökningarna. Under hösten biträdde vice chefsåklagaren HH. Anmälan K 139663-01 om tjänstefel upptogs av Polismyndigheten i Västra Götaland den 30 augusti 2001 och överlämnades till Åklagarmyndigheten i Stockholm dagen därpå. Ärendet registrerades på överåklagarens kansli först på åklagartjänst 1, men överflyttades samma dag till åklagartjänst 3. Ärendet erhöll diarienummer C00-3-153-01. Överflyttningen från en tjänst till en annan innebar enbart att diarienumret ändrades från C00-1 till C00-3. Löpnumret 153-01 kvarstod. Vad som skett med akten efter registreringen har inte kunnat klarläggas. Något beslut om inledande av förundersökning har inte fattats. Undertecknad och HH handlade de ärenden som fanns registrerade på min tjänst. Ingen av oss har något minne av att vi har läst aktuell anmälan. Akten synes ha förkommit i nära anslutning till registreringen, eftersom beslut om huruvida förundersökning skulle inledas eller ej inte har fattats. Akten har än idag inte kunnat återfinnas. Av diariebladet kan det se ut som om beslut har fattats i ärendet den 28 februari 2002. Så är inte fallet. En åklagare från myndighetens polismålsenhet har sagda datum – av misstag – felaktigt diariefört ”Expedierades handlingar med beslut till polisen”. En anteckning som rätteligen hör till ett annat ärende. Vid en hastig blick kan ärendet C00-3-153-01 härigenom framstå som avslutat. Självklart borde avsaknaden av beslut om förundersökningens inledande och att ärendet inte var avslutat ha uppmärksammats på myndigheten och det är helt oacceptabelt att så inte skett. Mängden ärenden – sammanlagt ca 180 anmälningar – ursäktar enligt min mening inte på något sätt misstaget. För att undvika en upprepning i fortsättningen kommer en mer noggrann kontroll av balanslistor att ske. Sedan åklagarmyndigheten uppmärksammats på felaktigheten har följande skett. Jag har infordrat handlingarna i ärendet från polismyndigheten i Göteborg. HH har varit i kontakt med anmälaren och förklarat och beklagat det inträffade samt den 13 maj 2003 beslutat att inleda förundersökning. Förhör med målsäganden har hållits den 26 maj varefter förundersökningen har lagts ned med motiveringen att det inte finns anledning att anta att brott som hör under allmänt åtal har begåtts.

text: Bedömning

text: Under åren 1998 och 1999 inspekterade Claes Eklundh de s.k. internutredningsenheterna vid Polismyndigheten i Stockholms län, Polismyndigheten i Skåne, Polismyndigheten i Västmanlands län och Polismyndigheten i Västra Götaland. I en skrivelse till Justitiedepartementet den 13 juni 2000 lämnade Claes Eklundh en sammanfattande redogörelse för sina iakttagelser i anslutning till de nämnda inspektionerna (se

text: JO 2000/01 s. 204

text: Vid den då genomförda inspektionen av disciplinenheten vid Polismyndigheten i Västra Götaland konstaterades bl.a. att hanteringen av akterna var föredömlig. De påpekanden som emellertid gjordes i protokollet beträffande polismyndigheten avsåg i huvudsak att några anmälningar hade tagits upp av icke behöriga anmälningsupptagare och att en inspektör i ett fall hade fattat beslut i förunder-

text: sökningsfrågan (protokoll daterat den 16 oktober 1998 i dnr 3642-1998). Det gjordes dock inga särskilda iakttagelser om ärendenas handläggningstid.

text: Vid inspektionen av internutredningsgruppen vid Polismyndigheten i Skåne konstaterades däremot att ett stort antal ärenden hade legat lång tid utan att några handläggningsåtgärder hade vidtagits i dem. Detta resulterade så småningom i ett kritikbeslut i vilket bl.a. noterades att polismyndigheten efter JO:s inspektion hade vidtagit kraftfulla åtgärder för att säkerställa att den aktuella verksamheten skulle kunna fungera på ett effektivt och rättssäkert sätt (se

text: JO 2000/01 s. 173

text: I det nyss nämnda beslutet gjorde Claes Eklundh vissa generella uttalanden om polisens internutredningsverksamhet enligt följande.

text: Till polisens uppgifter hör bl.a. att övervaka den allmänna ordningen och säkerheten, hindra störningar därav och ingripa när sådana har inträffat samt bedriva spaning och utredning i fråga om brott som hör under allmänt åtal (

text: 2 § polislagen

text: , 1984:387). För att polisen skall kunna fullgöra sina uppgifter har den genom lag utrustats med vittgående befogenheter som bl.a. innefattar rätt att i skilda hänseenden begränsa enskildas grundlagsfästa fri- och rättigheter. I dessa befogenheter ingår rätt att under vissa förutsättningar använda våld för att genomföra en tjänsteåtgärd (se

text: 10 § polislagen

text: ). Polisen kan sägas i princip ha monopol på att utöva statens våldsbefogenheter mot enskilda. Det är mot denna bakgrund uppenbarligen av största vikt att det finns ett effektivt och väl fungerande system för att övervaka att polisen använder sina befogenheter på ett sätt som innebär att kraven på lagenlighet, rättssäkerhet och objektivitet tillgodoses. Ett sådant kontroll- och sanktionssystem är en nödvändig förutsättning för att allmänheten skall kunna hysa förtroende för polisverksamheten. I ett system av nu nämnt slag utgör regler om hur man skall handlägga anmälningar om brott begångna av anställda inom polisväsendet en central beståndsdel. Bestämmelserna om handläggningen av anmälningar mot anställda inom polisen finns i

text: 5 kap.

text: polisförordningen (1998:1558)

text: . Om det i en anmälan till polisen har påståtts att en anställd inom polisen har gjort sig skyldig till något brott som har samband med arbetet eller på något annat sätt har handlat felaktigt i sin myndighetsutövning, skall anmälan omedelbart överlämnas till åklagare för prövning om förundersökning skall inledas eller inte (1 § första stycket 1). Detsamma gäller om en person har skadats antingen genom något som en anställd inom polisen har gjort i tjänsten eller under sin vistelse i en polisarrest och skadan är allvarlig (1 § första stycket 2), eller om det i något annat fall kan bli fråga om att inleda förundersökning mot en anställd inom polisen för brott som har samband med arbetet (1 § första stycket 3). Vissa undantag från skyldigheten att överlämna ett ärende till åklagare finns i 1 § andra stycket. I 6 § finns bestämmelser om hur en anmälan om att någon anställd inom polisen gjort sig skyldig till brott som inte har samband med arbetet skall handläggas. Rikspolisstyrelsen har vidare utarbetat vissa föreskrifter och allmänna råd om handläggningen av anmälningar mot tjänstemän inom polisväsendet m.m. (FAP 403-2).

text: Rättegångsbalkens

text: allmänna regler om förundersökning skall självfallet tillämpas också i fråga om förundersökningar som avser anställda inom polisväsendet. Jag vill i sammanhanget särskilt peka på regeln att en förundersökning skall bedrivas så skyndsamt som omständigheterna medger (

text: 23 kap. 4 § andra stycket rättegångsbalken

text: ). Det är av hänsyn till allmänhetens förtroende för det allmännas kontroll av polisverksamheten av största vikt att denna bestämmelse iakttas lojalt av de utredande organen. En grundläggande princip i förfarandet för att utreda påstådda brott av anställda inom polisväsendet är att ärendena redan från början skall handläggas av åklagare. Det kan tilläggas att enligt

text: 17 § åklagarförordningen (1996:205)

text: (numera

text: 14 §

text: ; JO:s anmärkning) endast vissa, särskilt kvalificerade åklagare får handlägga frågor om

text: ansvar för brott som arbetstagare inom polisväsendet misstänks ha begått i sam band med arbetet. Till sin hjälp har åklagaren polismän som sköter det löpande utredningsarbetet. Vanligtvis tjänstgör dessa polismän i särskilda internutredningsenheter som är fristående i förhållande till polismyndighetens verksamhet i övrigt. I

text: 5 kap. 3 § polisförordningen

text: finns särskilda bestämmelser om behörighet att hålla förhör med anställda inom polisen. För att det här beskrivna regelverket skall fylla sin uppgift krävs uppenbarligen att åklagar- och polismyndigheterna i det aktuella hänseendet är organiserade på sådant sätt att utredningsverksamheten kan fungera på ett effektivt och i alla hänseenden korrekt sätt. Den för all brottsutredande verksamhet gällande grundsatsen att handläggningen måste ske i sådana former att den inte ger fog för ett ifrågasättande av de utredande myndigheternas objektivitet har här en alldeles särskild tyngd. I lagen (

text: ) om offentlig anställning (LOA) finns bestämmelser om disciplinansvar. Enligt

text: 14 §

text: får en arbetstagare som uppsåtligen eller av oaktsamhet åsidosätter sina skyldigheter i anställningen meddelas disciplinpåföljd för tjänsteförseelse. Disciplinpåföljd får emellertid meddelas bara om arbetstagaren inom två år från förseelsen skriftligen har underrättats om vad som anförs mot honom (

text: 17 §

text: ). Vidare gäller att, om en gärning har prövats i straffrättslig ordning, ett disciplinärt förfarande får inledas eller fortsättas bara om gärningen, av någon annan orsak än bristande bevisning, inte har ansetts vara något brott (

text: 18 §

text: Som framgår av utredningen kunde vid granskningen av disciplinenheten i april 2003 konstateras att i ett stort antal disciplinärenden hade under en längre tid inte några synbara åtgärder vidtagits. Ett flertal av dessa ärenden hade preskriberats i disciplinärt hänseende (jfr

text: 17 §

text: LOA). Utredningen ger vidare vid handen att det saknades kontroll- och bevakningsrutiner beträffande dessa ärenden och att ett flertal ärenden enligt diariet fortfarande var öppna trots att de rätteligen var avslutade. Därutöver uppmärksammades några förundersökningar i vilka handläggningstiden kunde ifrågasättas. Som förklaring till den uppkomna situationen har polismyndigheten huvudsakligen hänvisat till stor arbetsbelastning och den personalomsättning som ägt rum de senaste åren samt till de rutiner som tillämpats vid avregistrering av ärenden. Vidare har påtalats att det kom in ett mycket stort antal ärenden i samband med EU-toppmötet.

text: Jag har förståelse för att arbetssituationen vid disciplinenheten under vissa perioder de senaste åren har varit mycket ansträngd, och jag har inte någon erinran mot att polismyndigheten avvaktat med att pröva vissa ärenden i disciplinärt hänseende eftersom den straffrättsliga prövningen inte varit avslutad. Det som i övrigt kommit fram om förhållandena vid disciplinenheten framstår emellertid som helt oacceptabelt. I likhet med polismyndigheten anser jag således att det finns anledning att se mycket allvarligt på de iakttagna bristerna.

text: BB har i sin egenskap av chef för disciplinenheten haft ett övergripande ansvar för verksamheten. Det har ankommit på honom att se till att ärendena drivits fram på ett betydligt mer effektivt sätt än som varit fallet. I hans arbetsuppgifter har bl.a. legat att ombesörja att det fanns väl fungerande kontroll- och bevakningsrutiner vid enheten. Han förtjänar således kritik för sitt sätt att leda verksamheten.

text: Det yttersta ansvaret för en polismyndighets verksamhet åvilar emellertid länspolismästaren, dvs. i detta fall dåvarande länspolismästaren AA. Enligt 6 §

text: verksförordningen (1995:l322) ansvarar myndighetens chef för myndighetens verksamhet, och av

text: 7 § första stycket samma förordning

text: följer att myndighetschefen skall se till att verksamheten bedrivs författningsenligt och effektivt. Att dessa regler är tillämpliga på polismyndigheter framgår av

text: 1 kap. 7 § polisförordningen

text: . AA kan således inte heller undgå kritik för bristerna i disciplinenhetens handläggning av sina ärenden.

text: Det är emellertid med tillfredsställelse som jag nu noterar att polismyndigheten har vidtagit ett flertal åtgärder för att komma tillrätta med situationen vid disciplinenheten.

text: Vad sedan gäller Åklagarmyndighetens i Göteborg handläggning av de i ärendet aktuella polismålen ger utredningen vid handen att det skyndsamhetskrav som föreskrivs i

text: inte alltid har uppfyllts. Jag delar således åklagarmyndighetens bedömning att handläggningstiden i flertalet ärenden varit oacceptabelt lång. De berörda åklagarna förtjänar därför också kritik för sin handläggning av förundersökningarna.

text: Mot bakgrund av att det i ärendet har kommit fram att samtliga sju kammarchefer vid Åklagarmyndigheten i Göteborg handlägger ärenden mot polismän vill jag erinra om att Claes Eklundh i sin ovan nämnda skrivelse till Justitiedepartementet – beträffande lottningen av polisärenden på åklagare – uttalade att risken för att lika fall behandlas olika blir större ju fler åklagare som handlägger sådana ärenden. Vidare har Claes Eklundh i ett annat ärende gjort uttalanden om principerna för fördelningen inom en åklagarmyndighet av anmälningar mot polismän (se JO 2000/01 s. 106). Åklagarmyndigheten har anfört att den under hösten 2003 skulle se över organisationen för handläggningen av polismål.

text: När det slutligen gäller Åklagarmyndighetens i Stockholm handläggning av ärende C00-3-153-01-1 har utredningen visat att myndighetens akt har förkommit och att det därför inte heller vid tidpunkten för JO:s remiss hade fattats något beslut i förundersökningsfrågan. Jag utgår från att det inträffade är en engångsföreteelse men vill ändå framhålla att det självklart är nödvändigt att det finns sådana rutiner för akthanteringen att riskerna för att en akt skall förkomma minimeras. Som åklagarmyndigheten har anfört är det emellertid helt oacceptabelt att det inte tidigare uppmärksammats att akten förkommit. Jag noterar att åklagarmyndigheten i fortsättningen kommer att göra en mer noggrann kontroll av balanslistorna för att undvika att något liknande upprepas.

text: Sammanfattningsvis vill jag betona att det för allmänhetens förtroende för den aktuella verksamheten är angeläget att anmälningar mot polismän utreds så snabbt som möjligt och att utredningsverksamheten organiseras så att den handhas av befattningshavare som uppfyller höga krav i fråga om erfarenhet, omdöme, noggrannhet och kompetens.

text: Till uppföljning av detta ärende önskar jag ta del av dels statistikuppgifter per den 31 mars 2004 från disciplinenheten vid Polismyndigheten i Västra Götaland, dels

text: resultaten av den översyn under hösten 2003 som gjorts beträffande handläggningen av polisärenden vid Åklagarmyndigheten i Göteborg.

text: Ärendet avslutas. – – –

text: Bilaga

text: Promemoria över förhållandena vid Polismyndigheten i Västra Götaland, disciplinenheten

text: Som ett led i utredningen i ärendet 485-2003 besökte byråchefen CC och avdelningsdirektören DD den 9 och 10 april 2003 Polismyndigheten i Västra Götaland, disciplinenheten, för att utröna balansläget på enheten och granska handläggningen av ärenden.

text: 1. Vid samtal med chefen för disciplinenheten, kommissarien BB, framkom bl.a. följande.

text: Personalstyrkan består för närvarande av fyra kommissarier, varav två arbetar halvtid, och tre personer med administrativa uppgifter. En kommissarietjänst är för närvarande utlyst men man har förhoppningar om att polismyndigheten kommer att anställa två nya kommissarier. Fram till den 1 augusti 2002 fanns det fem kommissarier på enheten. Under perioden augusti 2002 till och med februari 2003 var emellertid personalstyrkan av olika anledningar begränsad. Efter EUtoppmötet i Göteborg i juni 2001 fick enheten förstärkningar under ca en sexmånadersperiod av sex kommissarier från andra polismyndigheter. De hjälpte till med EU-relaterade ärenden. Några sådana ärenden har också handlagts vid Polismyndigheten i Stockholms län.

text: Vid disciplinenheten handläggs ärenden från Polismyndigheten i Västra Götaland och Polismyndigheten i Hallands län. Skadeståndsärenden handläggs i huvudsak av förvaltningsavdelningen och i något undantagsfall av disciplinenheten. Enheten biträder både Justitiekanslern och Riksåklagaren med några utredningar. Förundersökningsledarskapet handhas av sju chefsåklagare vid Åklagarmyndigheten i Göteborg. Polismyndigheten har önskemål om färre åklagare som förundersökningsledare för att bl.a. kunna få en mer enhetlig bedömning av ärendena.

text: BB lottar inte ut några ärenden på handläggare utan den kommissarie som har jourvecka får ta alla nya ärenden som kommer in under veckan. Det finns inte någon kontroll- eller bevakningsrutin för de öppna disciplinärendena. När det gäller kontrollen av förundersökningsärenden tas det ut listor från RAR-systemet på de äldre ärendena. Han vet inte hur ofta detta görs men när så sker går han igenom listorna.

text: Ärenden, som är slutbehandlade, läggs i en särskild hög för vidare redovisning till polisstyrelsens delegation (4 personer) som med jämna mellanrum tar del av ärendena. I de fall där det framkommit missförhållanden underrättas regelmässigt chefen för den berörda enheten. Varje handläggare föredrar sina egna disciplin-

text: ärenden för länspolismästaren AA, endast i undantagsfall för biträdande länspolismästaren JJ. Disciplinprövningen leder till disciplinutredning i drygt en procent av fallen.

text: Efter händelserna under EU-toppmötet bestämde AA i ett tidigt skede att disciplinprövningen i de EU-relaterade ärendena skulle anstå till dess att samtliga dessa ärenden var färdiga för en sådan prövning. Anledningen till detta var att hon ville kunna göra en samlad bedömning av ärendena. Under hösten 2002 ville polisstyrelsens delegation gå igenom de EU-relaterade ärendena. Det är möjligt att AA i det sammanhanget nämnde att man nog borde avsluta de ärenden som redan var klara för en disciplinär prövning. Detta arbete påbörjades emellertid inte förrän i februari 2003. I samband därmed bestämdes att alla EU-relaterade ärenden utom de som hade anknytning till Hvitfeldska gymnasiet och skjutningen av EE skulle föredras för beslut i disciplinärt hänseende.

text: BB åtar sig att ta fram en ny redovisning över de ärenden som finns öppna på disciplinenheten. Den tidigare redovisade statistiken kan nämligen ge en något felaktig bild av balansläget, eftersom det i den ingår ärenden som är slutbehandlade men som polisstyrelsens delegation inte har gått igenom; ärendena avförs ur diariet först efter det att så skett.

text: 2. Handläggningen av disciplinärenden

text: Vid genomgången granskades omkring de 150 äldsta disciplinärendena (ärenden i vilka åklagare har beslutat att inte inleda förundersökning eller att lägga ned en tidigare inledd förundersökning) och därvid framkom bl.a. följande. 2.1 Handläggningstiden – preskriberade disciplinärenden I ett flertal ärenden konstaterades att polismyndigheten inte hade gjort en disciplinär prövning inom två år från det att förseelsen hade inträffat (jfr 17 § lagen, 1994:260, om offentlig anställning): AL 793-5160-99, AL 793-6192-00, AL 793-6193-00, AL 793-9266-00, AL 793-9716-00, AL 793-9891-00, AL 793-481- 01, AL 793-1416-01, AL 793-1619-01, AL 793-1930-01, AL 793-4895-01 och AL 793-8126-01).

text: I några ärenden konstaterades att disciplinutredning hade inletts men inte avslutats inom den nyss nämnda tvåårsfristen (AL 793-7166-00, AL 793-9824-00, AL 793- 1698-01, AL 793-2384-01 och AL 793-2522-01). 2.2 Handläggningstiden – ställningstagande i disciplinfrågan i EUrelaterade ärenden som berör händelsen vid Hvitfeldska gymnasiet Det konstaterades att ett stort antal ärenden (ca 60) som har anknytning till Hvitfeldska gymnasiet inte hade prövats i disciplinärt hänseende, se t.ex. AL 793- 5817-01, AL 793-8119-01, AL 793-8083-01, AL 793-8081-01, AL 793-8015-01, 7675-01, AL 793-7661-01, AL 793-7309-01, 7030-01, AL 793-6973-01, AL 793- 6860-01, AL 793-8149-01, AL 793 8229-01, AL 793-8529-01, AL 793-8531-01, AL 793-9085-01 och AL 793-9086-01.

text: 2.3 Handläggningstiden – ställningstagande i disciplinfrågan i andra EUrelaterade ärenden I ett flertal andra EU-relaterade ärenden kan handläggningstiden mellan åklagarens beslut i förundersökningsfrågan och polismyndighetens beslut i disciplinfrågan ifrågasättas. I de flesta av dessa ärenden meddelades åklagarens beslut i december 2001 eller maj 2002 medan polismyndighetens beslut att en disciplinutredning inte skulle inledas fattades först i februari eller mars 2003, se t.ex. AL 793-9261-01, AL 793-9262-01, AL 793-9263-01, AL 793-5839-01, AL 793-5892-01, AL 793-6007- 01, AL 793-6181-01, AL 793-6237-01, AL 793-9024-01, AL 793-8856-01, AL 793-6351-01, AL 793-8017-01 och AL 793-8080-01. 2.4 Handläggningstiden – ställningstagande i disciplinfrågan i övriga ärenden I nedan angivna ärenden kan handläggningstiden mellan åklagarens beslut i förundersökningsfrågan och polismyndighetens beslut i disciplinfrågan ifrågasättas.

text: AL 793-3316-00: I ett ärende om tjänstefel (brottstid den 29-30 april 2000) lade åklagaren ned förundersökningen den 16 augusti 2002. Den 17 februari 2003 beslutades att en disciplinutredning inte skulle inledas.

text: AL 793-4895-01: I ett ärende om tjänstefel (brottstid den 16 december 2000) lade åklagaren ned förundersökningen den 23 augusti 2002. Den 10 februari 2003 beslutades att en disciplinutredning inte skulle inledas.

text: AL 793-5033-01: I ett ärende om misshandel (brottstid den 1 maj 2001) lade åklagaren ned förundersökningen den 9 april 2002. Den 17 oktober 2002 beslutades att en disciplinutredning inte skulle inledas.

text: AL 793-7548-01: I ett ärende om tjänstefel (brottstid den 1-5 augusti 2001) lade åklagaren ned förundersökningen den 24 juni 2002. Den 10 februari 2003 beslutades att en disciplinutredning inte skulle inledas.

text: AL 793-8147-01: I ett ärende om misshandel (brottstid den 27 augusti 2001) lade åklagaren ned förundersökningen den 1 augusti 2002. Den 17 februari 2003 beslutades att en disciplinutredning inte skulle inledas.

text: AL 793-9026-01: I ett ärende om tjänstefel (brottstid den 10 februari 2001) lade åklagaren ned förundersökningen den 26 augusti 2002. Den 17 februari 2003 beslutades att en disciplinutredning inte skulle inledas.

text: AL 793-10222-01: I ett ärende om tjänstefel (brottstid den 1 september - 25 oktober 2001) lade åklagaren ned förundersökningen den 29 september 2002. Den 17 februari 2003 beslutades att en disciplinutredning inte skulle inledas. 2.5 Handläggningstiden – disciplinutredningar I nedan angivna ärenden kan handläggningstiden i polismyndighetens disciplinutredningar ifrågasättas, och i det följande lämnas en kortfattad redogörelse för de åtgärder som syntes ha vidtagits i ärendena.

text: AL 793-9231-00: Den 29 december 2000 inleddes en disciplinutredning med anledning av att polisman hade blivit av med sitt tjänstevapen mellan den 27 och 29 november 2000. Utredningen var klar den 14 mars 2001. I skrivelse den 11 november 2002 anmälde polismyndigheten frågan om disciplinpåföljd till Rikspolisstyrelsens personalansvarsnämnd (PAN). Den 20 december 2002 skrev PAN av ärendet från vidare handläggning, eftersom det inte hade varit möjligt att delge polismannen handlingarna i ärendet inom tvåårsfristen.

text: AL 793-4321-01: Den 22 januari 2002 inleddes en disciplinutredning med anledning av en händelse den 4 maj 2001. Två förhör hölls i januari och februari 2002.

text: AL 793-4365-01: Den 22 november 2001 inleddes en disciplinutredning med anledning av en händelse den 2-3 maj 2001.

text: AL 793-6766-01: Den 13 september 2001 inleddes en disciplinutredning med anledning av en händelse den 16-17 maj 2001. Tre förhör hölls i februari 2002. Ärendet avskrevs den 18 mars 2003.

text: AL 793-9712-01: Den 22 januari 2002 inleddes en disciplinutredning med anledning av en händelse den 14 juli 2001.

text: AL 793-8903-01: Den 8 november 2001 inleddes en disciplinutredning med anledning av en händelse den 6 september 2001. En tjänsteanteckning upprättades den 8 april 2002.

text: AL 793-9598-01: Den 22 november 2001 inleddes en disciplinutredning med anledning av en händelse den 6 oktober 2001. 2.6 Ärenden i vilka det har framställts skadeståndsanspråk Vid granskningen uppmärksammades att det fanns några ärenden, som belastade disciplinenhetens statistik avseende öppna ärenden, där den enda kvarvarande frågan syntes vara att pröva ett framställt skadeståndsanspråk. Dessa frågor handlades på polismyndighetens förvaltningsenhet, och berörda ärenden avförs enligt uppgift ur disciplinenhetens diarium när skadeståndsfrågan har prövats, se t.ex. AL 793-5303-01 (handläggningen vid disciplinenheten avslutad i november 2001 men överförd till förvaltningsenheten först i februari 2003) och AL 793- 3019-01 (handläggningen vid disciplinenheten avslutad i november 2001).

text: 3. Handläggningen av förundersökningar

text: Granskningen omfattade omkring de 40 äldsta pågående förundersökningarna. I nedan angivna ärenden kan handläggningstiden ifrågasättas, och i det följande lämnas en kortfattad redogörelse för de utredningsåtgärder som syntes ha vidtagits i ärendena. 3.1 Handläggningstiden i pågående förundersökningar – polis och åklagare AL 793-3540-01 (K54298-01, C1-1220-01): Anmälan om misshandel kom in den 16 april 2001. Åklagare inledde förundersökning den 20 april 2001 och gav samtidigt utredningsdirektiv. Ett målsägandeförhör hölls den 26 september 2001.

text: Åklagaren gav den 2 februari 2002 utredningsdirektiv om att ytterligare personer skulle höras. Den 30 december 2002 kallades en person till förhör. På kallelsen finns en notering om att personen är i Australien fram till sommaren 2003.

text: AL 793-3585-01 (K55284-01, C1-1218-01): Anmälan om misshandel kom in den 17 april 2001. Åklagare inledde förundersökning den 20 april 2001 och gav samtidigt utredningsdirektiv. Ett målsägandeförhör hölls den 11 juni 2001. Åklagaren gav den 2 februari 2002 utredningsdirektiv om att ytterligare personer skulle höras. Den 30 december 2002 kallades en person till förhör.

text: AL 793-525-01 (K9670-01, C01-2-203-1): Anmälan om tjänstefel kom in den 19 januari 2001. Åklagare inledde förundersökning den 10 april 2001 och gav samtidigt utredningsdirektiv. Ett förhör hölls den 3 augusti 2001. Utredningsmannen har vid två tillfällen sökt en person via email.

text: AL 793-6609-01 (K102915-01, C1-1-2209-01): Anmälan om tjänstefel kom in den 4 juli 2001. Åklagare inledde förundersökning den 17 juli 2001 och gav samtidigt utredningsdirektiv. En tjänsteanteckning upprättades den 26 mars 2002. Åklagaren gav den 11 juni 2002 utredningsdirektiv om att en person skulle höras. Utredningsmannen har vid två tillfällen sökt personen via email. 3.2 Handläggningstiden i pågående förundersökningar – åklagare AL 793-610-00 (K12796-00, C2-1-406-00, C3-1-1187-00): Anmälan om tjänstefel och misshandel kom in den 26 januari 2000. Åklagare (2:a åklagarkammaren i Göteborg) inledde förundersökning den 5 februari 2000. I juli 2000 och i april 2001 skickade 2:a åklagarkammaren förfrågan och påminnelse till 3:e åklagarkammaren i Göteborg angående samordning. Åklagaren (2:a åklagarkammaren) gav utredningsdirektiv i juni 2001. Polisen översände handlingar till åklagaren samma månad. Den 26 oktober 2001 överflyttades ärendet till 3:e åklagarkammaren. Polisen skickade den 13 augusti 2002 och den 12 december 2002 påminnelser till 3:e åklagarkammaren och frågade vad som hänt/händer i ärendet.

text: AL 793-2063-00 (K38142-00, C3-1-1008-00): Anmälan om tjänstefel kom in den 14 mars 2000 och målsägandeförhör hölls samma dag. Åklagare inledde förundersökning den 19 mars 2000 och gav samtidigt utredningsdirektiv. Den 13 juni 2000 inkom handlingar till åklagaren från polisen för vidare förordnande. Polisen skickade den 14 augusti 2002 och den 13 december 2002 påminnelser till 3:e åklagarkammaren och frågade vad som hänt/händer i ärendet.

text: AL 793-2204-00 (K40744-00, C3-1-926-00): Anmälan om tjänstefel kom in den 20 mars 2000. Ärendet översändes samma dag till åklagarmyndigheten för ställningstagande. Polisen skickade den 12 juli 2002 och den 16 december 2002 påminnelser till 3:e åklagarkammaren och frågade vad som hänt/händer i ärendet.

text: AL 793-3007-00 (K56409-00, C3-1-1187-00): Anmälan om tjänstefel kom in den 17 april 2000. Åklagaren gav utredningsdirektiv den 30 maj 2000 och önskade förhör med målsäganden för att kunna ta ställning till om förundersökning skulle

text: inledas. Efter det att direktiven verkställts översändes handlingar till åklagaren den 21 juni 2000 för beslut om eventuellt förnyat förordnande.

text: AL 793-5866-00 (K120181-00, C3-1-2018-00): Anmälan om tjänstefel kom in den 6 augusti 2000. Åklagare inledde förundersökning den 23 januari 2001 och gav samtidigt utredningsdirektiv. Efter det att polisen verkställt dessa översändes ärendet till åklagaren den 8 februari 2001 för bedömning och vidare förordnande. Polisen skickade den 13 augusti 2002 och den 13 december 2002 påminnelser till 3:e åklagarkammaren och frågade vad som hänt/händer i ärendet.

text: AL 793-7983-00 (K166652-00, C3-1-2664-00): Anmälan om tjänstefel kom in den 23 oktober 2000. Åklagaren inledde förundersökning den 8 december 2000 och gav samtidigt utredningsdirektiv. Den 15 december 2000 hölls förhör med anmälaren, och den 19 december 2000 skickades en skrivelse till åklagaren. Polisen skickade den 12 juli 2002 och den 13 december 2002 påminnelser till 3:e åklagarkammaren och frågade vad som hänt/händer i ärendet.

text: AL 793-146-01 (K3266-01, C3-1-109-01): Anmälan om misshandel och skadegörelse kom in den 7 januari 2001. Åklagaren inledde förundersökning den 20 mars 2001 och gav samtidigt utredningsdirektiv. Efter det att polisen verkställt åklagarens utredningsdirektiv översändes ärendet till åklagaren den 24 september 2001 för vidare förordnande. Polisen skickade den 23 september 2002 en påminnelse via email.

text: AL 793-8266-01 (K139663-01): Anmälan om tjänstefel kom in den 30 augusti 2001 och översändes samma dag till Åklagarmyndigheten i Stockholm, överåklagaren, för beslut i förundersökningsfrågan. 3.3 Handläggningstiden i avslutade ärenden – åklagare AL-793-4895-01 (K75403-01, C3-1-1968-01): Anmälan om tjänstefel kom in den 22 maj 2001. Åklagare inledde förundersökning den 14 september 2001 och gav samtidigt utredningsdirektiv. Efter det att polisen verkställt utredningsdirektiven översändes ärendet till åklagaren den 29 oktober 2001 för vidare förordnande. Åklagaren lade ned förundersökningen den 23 augusti 2002.

text: AL 793-7054-01 (K110678-01, C3-1-2673-01): Anmälan om tjänstefel kom in den 16 juli 2001. Åklagaren gav därefter direktiv om förutredning. Ärendet översändes till åklagaren den 29 oktober 2001 för vidare förordnande. Den 23 augusti 2002 beslutade åklagaren att inte inleda förundersökning.


nyckelord:
Interimistiskt beslut
Långsam handläggning

publisher: Justitieombudsmannen

title: Handläggningstiden i ett ärende om vårdbidrag

org: jo

text: I en anmälan, som kom in till JO den 2 december 2003, berättade AA att en ansökan om vårdbidrag med tillhörande läkarintyg gällande BB, född år 2000, hade skickats till försäkringskassan i början av oktober 2002. I början av juni 2003 skrevs ett nytt läkarintyg eftersom det föregående intyget hade blivit för gammalt. Ärendet hade vid tiden för anmälan ännu inte behandlats.

type: stycke

text: Anmälan remitterades till försäkringskassan för yttrande. I sitt svar anförde kassan – direktören CC – följande.

text: Av handlingarna i ärendet framgår att DD ansökte om vårdbidrag för sonen BB den 1 november 2002. Försäkringskassan fick den 14 oktober 2002 ett läkarutlåtande angående BB:s hälsotillstånd och vårdbehov. Den 19 juni 2003 fick Försäkringskassan ytterligare ett läkarutlåtande. Först i september 2003 påbörjades handläggningen av vårdbidragsärendet. Försäkringskassan kontaktade då DD för att boka tid för besök. Vid besöket den 2 oktober 2003 gjordes beslutsunderlaget klart och detta kommunicerades DD den 16 oktober 2003. Socialförsäkringsnämnden fattade beslut den 17 november 2003. Försäkringskassan kan bara beklaga att ingen handläggning skett i ärendet förrän tio månader efter det att ansökan om vårdbidrag kom in. På Avestakontoret, där ärendet handlagts, har personalomsättningen varit hög och bemanningen har även periodvis varit låg på grund av vakanser. Ytterligare handläggare har nu anställts för att kunna korta handläggningstiderna. I sitt beslut den 26 oktober 2004 anförde JO Lundin i bedömningsdelen följande.

text: Det finns sedan länge en målsättning att ärenden om handikappstöd i normalfallet skall handläggas inom 180 dagar från det att ansökan gjordes. JO har vid flera tillfällen uttalat sitt stöd för denna målsättning. I ärendet gällande BB har handläggningstiden med bred marginal överskridit den angivna tiden.

text: Enligt ett läkarintyg från oktober 2002 har BB allvarliga funktionshinder. Han var då drygt två år. I ett sådant fall har givetvis föräldrarna normalt ett berättigat intresse av att få ett snabbt besked i frågan om rätten till vårdbidrag.

text: Även om en handläggningstid på 180 dagar kan godtas i många fall, kanske de flesta, inom handikappområdet måste det finnas en beredskap för att behandla vissa ärenden snabbare, särskilt sådana som gäller barn med allvarliga funktionshinder.

text: Jag vill också påminna om möjligheten att med stöd av

text: 22 § lagen (1998:703)

text: om handikappersättning och vårdbidrag jämförd med

text: 20 kap. 2 a § lagen (1962:381)

text: om allmän försäkring fatta provisoriska beslut.

text: Jag har visserligen viss förståelse för de svårigheter som har uppstått hos försäkringskassan. Kassan har dessutom vidtagit vissa åtgärder för att komma till rätta med situationen. Dessa omständigheter medför dock inte att kassan kan undgå kritik för det dröjsmål som uppstod i BB:s ärende.

type: avgorande


title: Kritik mot att Kriminalvården, anstalten Mariefred, inte tillhandahållit de intagna kläder som är lämpliga för utomhusvistelse vid regn m.m.

text: Anmälan

type: rubrik

text: I en anmälan som kom in till JO den 18 juli 2017 klagade AA bl.a. på att anstalten inte tillhandahåller regnkläder. Han anförde i huvudsak följande:

text: Anstalten tillhandahåller inte regnkläder till de intagna och eftersom vinterjackorna samlas in den 10 april varje år så finns dessa inte heller tillgängliga vid regnväder. Personalen hänvisar de intagna till att byta till torra kläder efter en promenad i regn. Den 17 maj 2017 lämnade han in en skriftlig hemställan om att han önskade regnkläder. Dagen därpå fick han tillbaka hemställan, utan uppgift om att den registrerats och försedd med en Post-it-lapp. På Post-it-lappen stod det: ”Göran. Regnkläder tillhandahålls ej av Kriminalvården. I samråd med KVC.” Den 23 maj 2017 lämnade han in en ny hemställan och såg till att den blev inkomststämplad och registrerad. Vid tidpunkten för anmälan – den 10 juli 2017 – hade han fortfarande inte fått något svar på sin hemställan.

text: Till sin anmälan bifogade AA bl.a. två hemställningar, daterade den 17 maj 2017 respektive den 23 maj 2017. På den förstnämnda hemställan finns en Postit-lapp med det innehåll som återgetts ovan. Den andra hemställan är försedd med en ankomststämpel, en stämpel med texten ”REGISTRERAD” och en handskriven notering om att ansökan registrerats i övriga ärenden.

text: Utredning

text: JO begärde att Kriminalvården skulle yttra sig över det som AA anfört.

text: Kriminalvårdens remissvar I sitt remissvar anförde Kriminalvården, region Mitt, genom stf. regionchefen, följande:

text: Sakförhållanden

text: Uppgifter har inhämtats från verksamhetsområde (VO) Mariefred samt från kriminalvårdsregistret KVR. Av utredningen har sammanfattningsvis framkommit följande.

text: Intagna vid AA:s bostadsavdelning har inte haft tillgång till regnkläder. De intagna har, under vinterhalvåret, haft tillgång till en vinterjacka. Under sommarhalvåret har de haft tillgång till en tjockare fleecejacka samt en vindjacka, som till viss del är regntålig. I samband med att den första hemställan kom in bad den aktuella kriminalvårdsinspektören förrådsmästaren att kontrollera om det fanns möjlighet att inhandla regnkläder inom kriminalvårdssortimentet. Han fick då beskedet att det inte är möjligt att beställa regnkläder via kriminalvårdssortimentet. Kriminalvårdsinspektören gjorde en minnesanteckning om detta på en post-it-lapp, som inte var tänkt att lämnas till AA Anteckningen kan lätt missförstås och anstalten finner det olyckligt att denna lämnats till AA. AA har fått muntligt besked från kriminalvårdsinspektören att anstalten ska köpa in regnjackor vid sidan om kriminalvårdssortimentet och att nya vindskydd kommer att byggas på rastgården. Gällande den andra hemställan finns inget sådant ärende registrerat i KVR, trots att hemställan har en registreringsstämpel och att det är antecknat på den att ansökan är registrerad i övriga ärenden i KVR. Anstalten har ingen kännedom om hur den har hanterats eller ifall AA har fått ett slutligt svar på frågan, utöver den information han redan fått från kriminalvårdsinspektören. Anstalten kommer att vidta åtgärder i frågan genom att bygga nya vindskydd med tak på rastgårdarna. Man kommer också att köpa in femton regnrockar per bostadsenhet på 20 platser utanför kriminalvårdssortimentet. Anledningen till att antalet begränsas till femton är främst utrymmesskäl, men även med hänsyn till brandsäkerhet. Man upplever att anstalten Mariefred har tillfredsställande rutiner gällande hantering av hemställan och att vad som skett i aktuellt ärende är enskilda misstag.

text: Författningsbestämmelser

text: Av

text: 1 kap. 4 § fängelselagen (2010:610)

text: (FäL) följer att varje intagen ska bemötas med respekt för sitt människovärde och med förståelse för de särskilda svårigheter som är förenade med frihetsberövandet. Enligt 4 kap. 1 § FäL ska en intagen ges möjlighet att vistas utomhus minst en timme varje dag, om det inte finns synnerliga skäl mot det. I artikel 20.1 i de europeiska fängelsereglerna [Ministerkommitténs rekommendation Rec (2006)2 till medlemsstaterna avseende de europeiska fängelsereglerna] anges att intagna ska erbjudas kläder som är lämpliga för klimatet. Av

text: 7 § förvaltningslagen (1986:223)

text: framgår bl.a. att varje ärende där någon enskild är part skall handläggas så enkelt, snabbt och billigt som möjligt utan att säkerheten eftersätts.

text: Kriminalvårdens bedömning

text: JO har tidigare, i beslut med dnr 3165-2013, uttalat att intagna bör erbjudas möjlighet att motionera utomhus även vid regnväder och tilldelat Kriminalvården kritik för att man inte tillhandahöll regnkläder i tillräcklig utsträckning. Det kan konstateras att anstalten Mariefred inte tillhandahållit regnkläder till de intagna. Anstalten kommer att köpa in regnkläder till de intagna och bygga vindskydd med tak på rastgårdarna så att de intagna kan vistas utomhus även vid regnväder. Gällande den första hemställan har AA fått muntlig information om de åtgärder anstalten kommer att vidta. Han har även av misstag fått en post-it-lapp med kriminalvårdsinspektörens anteckningar lämnad till sig. Gällande den andra hemställan vet anstalten inte hur eller om denna har hanterats. Klart är emellertid att AA har fått information om att hemställan har registrerats i KVR, trots att något sådant ärende inte finns i systemet. VO Mariefred har redogjort för sin syn på anstaltens rutiner för hantering av hemställan från intagna.

text: AA gavs tillfälle att kommentera remissvaret.

text: Rättslig reglering

text: Kriminalvården har i sitt remissvar redogjort för de bestämmelser som har betydelse i ärendet.

text: Vid den tidpunkt då AA lämnade sina hemställningar till anstalten gällde

text: förvaltningslagen (1986:223)

text: . Den 1 juli 2018 trädde en ny förvaltningslag (

text: ) i kraft. Motsvarande bestämmelser om handläggningen finns i

text: 9 §

text: i den nya lagen.

text: Bedömning

text: Kritik för brist på regnkläder Av utredningen framgår att anstalten Mariefred tidigare inte tillhandahöll de intagna regnkläder. Som Kriminalvården redogjort för har JO tidigare uttalat att intagna bör erbjudas möjlighet att motionera utomhus även vid regnväder, se JO:s beslut den 9 januari 2014 i dnr 3165-2013. Anstalten kan inte undgå kritik för att den inte tillhandahållit de intagna lämpliga kläder för utomhusvistelse i regn. Enligt Kriminalvårdens yttrande – som lämnades den 6 november 2017 – har anstalten Mariefred för avsikt att köpa in regnrockar och bygga vindskydd med tak på promenadgårdarna. Jag utgår därför från att de intagna numera utan olägenhet kan vistas utomhus även vid regnväder.

text: Kritik för handläggningen av en hemställan När det gäller den första hemställan har Kriminalvården uppgett att AA fått muntlig information om de åtgärder som anstalten avsåg att vidta. Vidare framgår att Post-it-lappen med kriminalvårdsinspektörens anteckningar inte var avsedd att lämnas till AA utan att detta skett av misstag. Jag delar Kriminalvårdens uppfattning att anteckningen lätt kan missförstås och att det var olyckligt att den lämnades till AA. Det som har kommit fram är dock inte tillräckligt allvarligt för att leda till kritik från min sida.

text: Utredningen har inte kunnat ge svar på vad som hänt med AA:s andra hemställan. Jag kan konstatera att AA fått beskedet att hemställan har registrerats som ett övrigt ärende i Kriminalvårdsregistret men att något sådant ärende inte finns i systemet. Därmed går det inte heller att få svar på om och i så fall när AA:s hemställan besvarades. Det är naturligtvis en brist som tyder på att anstalten inte har iakttagit tillräcklig noggrannhet vid handläggningen av AA:s hemställan. Anstalten kan inte undgå kritik för hur AA:s hemställan har handlagts.


avgjordAv: Mats Melin

nyckelord:
Förundersökning
Långsam handläggning
Preskription
Åtal

title: Långsam handläggning av en förundersökning vid Polismyndigheten i Västra Götaland och åklagarkammaren i Skövde samt polisens och Skövde tingsrätts åtgärd att delge en person misstanke om ett preskriberat brott

text: Långsam handläggning av en förundersökning vid Polismyndigheten i Västra Götaland och åklagarkammaren i Skövde samt polisens och dåvarande Skövde tingsrätts åtgärd att delge en person misstanke om ett preskriberat brott respektive utfärda stämning på en tilltalad för ett sådant brott

text: AA framförde i en anmälan klagomål mot Polismyndigheten i Västra Götaland, åklagare vid Åklagarmyndigheten, åklagarkammaren i Skövde, och dåvarande Skövde tingsrätt (numera Skaraborgs tingsrätt). Hon uppgav bl.a. att anmälan om misshandel gjordes i februari 2006 och att åtalet i september 2008 ännu inte hade prövats av tingsrätten.

text: Dagboksblad i tingsrättens mål B 424-06, handlingar åklagarkammarens ärenden 406A-761-06 och 406A-3141-06 och i polisens ärenden K25001-06, K159552-06, K159852-06 m.fl. infordrades och granskades. Vidare inhämtades muntliga upplysningar från polisinspektörerna BB, CC och DD, kriminalkommissarien EE, kammaråklagaren FF samt lagmannen GG. Följande framkom.

text: FF åtalade i början av februari 2007 HH för bl.a. misshandel av och olaga hot mot AA i februari 2006 (åtalspunkt 2), och misshandel av och olaga hot mot JJ den 20 februari 2005 samt skadegörelse samma dag (åtalspunkt 1). Stämning med kallelse till huvudförhandling att hållas i slutet av mars 2007 utfärdades den 13 februari. Någon dag före huvudförhandlingen begärde försvararen att ytterligare utredningsåtgärder skulle verkställas, dels i det aktuella ärendet och dels i ärenden som avsåg s.k. motanmälningar till det aktuella. Förhandlingen ställdes in. Ett tilläggsprotokoll kom in till tingsrätten den 27 maj 2008 varefter målet sattes ut på nytt. Den huvudförhandlingen ställdes också in. Sedan huvudförhandling hållits i november meddelades dom den 10 december 2008.

text: En förundersökning ska enligt

text: 23 kap. 4 § andra stycket rättegångsbalken

text: bedrivas så skyndsamt som omständigheterna medger. Detta gäller givetvis även sedan åtal väckts och en utsatt huvudförhandling ställts in för att förundersökningen i vissa avseenden ska kompletteras.

text: Det är undersökningsledaren som har ansvar för förundersökningen i dess helhet. Han eller hon ska se till att utredningen bedrivs effektivt och att den enskildes

text: rättssäkerhetsintressen tas till vara. Undersökningsledaren ska också ge dem som biträder honom eller henne behövliga direktiv för arbetet,

text: 1 a § förundersökningskungörelsen (1947:948)

text: Av utredningen framgår att det tog cirka 14 månader från det att huvudförhandlingen ställdes in och åklagaren beslutade att förundersökningen skulle kompletteras till dess att ett förundersökningsprotokoll kom in till tingsrätten och målet på nytt kunde sättas ut till huvudförhandling.

text: Det har beträffande handläggningen under den tiden framkommit att inga begärda utredningsåtgärder vidtogs av polisen från den inställda huvudförhandlingen i slutet av mars 2007 fram till i oktober samma år. Anledningen till detta var bl.a. att utredningsmannen CC var tjänstledig och hade semester från maj till september 2007. DD som vikarierade som utredningsbefäl i åtta veckor under sommaren hade inte möjlighet att sätta sig in i ärendet. Jag konstaterar att, även om arbetsbelastningen varit stor och det varit brist på utredningspersonal, ett sådant uppehåll i handläggningen inte är godtagbart.

text: Mellan mitten av april 2007 och början av februari 2008 var kammaråklagaren KK förundersökningsledare i de aktuella ärendena. Under den tiden finns i åklagarkammarens diarium inte antecknat att polisen påmints om ärendet. KK tjänstgör emellertid inte längre som åklagare varför anledningen till detta inte kunnat utredas. Det åligger dock en åklagare att i egenskap av förundersökningsledare verka för att givna direktiv verkställs.

text: Under hösten 2007 återupptogs handläggningen och det var då problem med att få kontakt med målsäganden. Ett förhör kom till stånd i november. Därefter vidtogs vissa ytterligare förundersökningsåtgärder och dessa redovisades till åklagaren. Ytterligare direktiv från åklagaren erhölls dock inte. Någon gång runt årsskiftet 2007/08 kontaktade EE, som var utredningschef, åklagaren för att få vidare direktiv. FF gav direktiv i början av mars 2008. Av utredningen har framkommit att flertalet av de då begärda åtgärderna redan var verkställda. När det gäller verkställandet av det förhör som återstod hade, såvitt framkommit, de åklagare som haft ansvar för ärendet haft olika uppfattning om huruvida detta skulle genomföras. Ansvaret för den långsamma handläggningen från slutet av 2007 fram till maj 2008 synes, som jag uppfattat det, till största delen vila på åklagare.

text: Det har vidare framkommit att AA vid ett förhör den 3 april 2008 delgavs misstanke om ett preskriberat brott. BB, som var förhörsledare, har uppgett att han av misstag inte uppmärksammade detta, troligen för att saken brådskade. Det borde han givetvis ha gjort. Jag vill i sammanhanget också framhålla att det är önskvärt att åklagare i sina direktiv anger när preskription är nära förestående.

text: Vad slutligen gäller handläggningen vid tingsrätten har framkommit att FF i maj 2008 justerade åtalet under åtalspunkten 1 om bl.a. olaga hot och skadegörelse på så sätt att brottsdatum angavs vara den 13 februari 2005 och inte den 20 februari samma år. Stämning hade utfärdats den 13 februari 2007. Situationen kom således att bli den att stämning hade utfärdats dagen innan preskription inträdde.

text: GG uppgav att tingsrätten av misstag inte uppmärksammade att de nyss angivna brotten var preskriberade. Även om, som GG också angett, tingsrätten vid huvudförhandlingen skulle ha uppmärksammat att brotten var preskriberade måste det vid en domstol finnas rutiner för att bevaka preskriptionstiderna i anhängiggjorda mål eftersom en person givetvis inte ska delges stämning avseende preskriberade brott. I förevarande fall hade preskription inträtt flera månader innan HH delgavs och rutinerna har således inte fungerat.

text: Slutligen vill jag i anslutning till denna fråga endast nämna att om en åklagare, som i förevarande fall, väcker åtal när endast kort tid återstår innan brott preskriberas är det lämpligt om åklagaren anger detta som en serviceåtgärd för tingsrätten.

text: Vad som i övrigt framkommit föranleder inte något uttalande från min sida.

text: Ärendet avslutas med den kritik som ligger i det ovan sagda.


avgjordAv: Justitieombudsmannen Lars Lindström

title: Kritik mot en tingsfiskal vid Södertälje tingsrätt för handläggningen av ett tvistemål och mot tingsrätten för fel vid expediering av handlingar till JO

sammanfattning: Tingsrätten skrev av ett tvistemål på grund av kärandens återkallelse utan att ge svaranden tillfälle att yrka att målet skulle prövas och begära ersättning för rättegångskostnader. Den tingsfiskal som ansvarade för handläggningen kritiseras. När JO begärde handlingar från tingsrätten skickade tingsrätten bl.a. ett utkast till dom. Tingsrätten kritiseras för det.

text: Anmälan

text: Advokaten AA framförde i en anmälan klagomål mot Södertälje tingsrätt angående handläggningen av ett tvistemål i vilket han var ombud för svaranden.

text: Av till anmälan fogad e-postkorrespondens mellan AA och tingsfiskalen BB framgick att AA undrade varför tingsrätten hade meddelat ett avskrivningsbeslut i det aktuella målet utan att dessförinnan bereda svaranden tillfälle att justera tidigare yrkat belopp avseende ersättning för rättegångskostnader samt att begära ogillande dom enligt

text: 13 kap. 5 § första stycket rättegångsbalken

text: , RB.

text: Utredningen

text: Handlingar i tingsrättens mål T 3257-10 begärdes in och granskades. Av handlingarna framgick i huvudsak följande.

text: I en ansökan om stämning, som kom in till tingsrätten den 17 december 2010, yrkade käranden att svaranden i sin egenskap av styrelseledamot i ett bolag skulle åläggas personligt betalningsansvar enligt

text: 25 kap. 18 § aktiebolagslagen (2005:551)

text: , ABL, för bolagets skuld till käranden. Svaranden bestred käromålet och yrkade i första hand att det skulle ogillas på handlingarna och i andra hand att det skulle avvisas. Som grund härför åberopade svaranden att kärandens yrkande lagligen inte kunde riktas mot honom. Svaranden uppgav vidare bl.a. att han inte var och aldrig hade varit styrelseledamot i det aktuella bolaget. Den 11 maj 2011 gav svaranden in en skrift där han utvecklade sin ståndpunkt och yrkade ersättning för rättegångskostnader med 20 000 kr. Efter viss ytterligare skriftväxling kallade tingsrätten parterna till sammanträde för muntlig förberedelse den 19 september

text: 2011. Den aktuella dagen kontaktade kärandeombudet tingsrätten och uppgav att han var sjuk, varför sammanträdet ställdes in. Den 21 september 2011 skickade tingsfiskalen BB ett e-postmeddelande (tingsrättens aktbilaga 20) med i huvudsak följande innehåll till kärandeombudet.

text: Som grund för talan har angetts att CC i egenskap av styrelseledamot ska åläggas personligt betalningsansvar enligt

text: 25 kap. 18 § aktiebolagslagen

text: 25 kap. 18 §

text: ABL har följande lydelse. Om styrelsen har underlåtit att 1. i enlighet med 13 § upprätta och låta bolagets revisor granska en kontrollbalansräkning enligt 14 §, 2. i enlighet med 15 § sammankalla en första kontrollstämma, eller 3. i enlighet med 17 § ansöka hos tingsrätten om att bolaget skall gå i likvidation, svarar styrelsens ledamöter solidariskt för de förpliktelser som uppkommer för bolaget under den tid som underlåtenheten består. Den som med vetskap om styrelsens underlåtenhet handlar på bolagets vägnar svarar solidariskt med styrelsens ledamöter för de förpliktelser som därigenom uppkommer för bolaget. Ansvaret enligt första och andra styckena gäller inte för den som visar att han eller hon inte har varit försumlig. I sådana fall som avses i 13 § 1 gäller ansvaret enligt första stycket 1 endast om bolagets eget kapital, beräknat enligt 14 §, understeg hälften av bolagets registrerade aktiekapital vid den tidpunkt då styrelsens skyldighet att upprätta kontrollbalansräkning uppkom. Ansvaret gäller inte om bolagets eget kapital hade stigit över denna gräns efter den angivna tidpunkten men innan kontrollbalansräkningen senast skulle vara upprättad. Av ingivna handlingar kan inte tingsrätten utläsa annat än att CC varit styrelsesuppleant (dvs. han har inte varit styrelseledamot). Av ordalydelsen till

text: 25 kap. 18 § 1 st

text: ABL framgår att detta stycke tar sikte på styrelsens ledamöter. Tingsrätten har mot bakgrund av detta svårt att förstå kärandens talan. Du föreläggs att inkomma med svar huruvida talan fortfarande vidhålls eller om den ska återkallas. För kännedom uppgår f.n. CC:s krav på ersättning för rättegångskostnader till 20 000 kr (ink. moms). Tingsrätten önskar svar snarast. Svar per mail till undertecknad går bra.

text: Enligt en anteckning i dagboken den 23 september 2011 kontaktade kärandeombudet BB per telefon och begärde att målet skulle skrivas av samt uppgav att han vitsordade 5 000 kr avseende motpartens rättegångskostnader. Genom slutligt beslut samma dag skrev BB av målet från vidare handläggning och tillerkände svaranden ersättning för rättegångskostnader med 20 000 kr. Av handlingarna framgick inte att svaranden hade beretts tillfälle att yttra sig med anledning av kärandens återkallelse.

text: Utöver de av JO begärda handlingarna expedierade tingsrätten även ett dokument benämnt dom daterad den 15 juli 2011. Dokumentet har formen av en fullständig dom i vilken käromålet ogillas på angivna domskäl.

text: Ärendet remitterades till tingsrätten för upplysningar och yttrande om handläggningen av målet efter den 19 september 2011, särskilt i fråga om vilka

text: överväganden som gjordes inför meddelandet av det slutliga beslutet samt anledningen till att tingsrätten expedierade ett dokument som synes vara ett i något skede upprättat utkast till dom i målet.

text: Tingsrätten (lagmannen DD) kom in med ett remissvar till vilket fogades ett yttrande från tingsfiskalen BB.

text: BB uppgav i huvudsak följande.

text: Bakgrund

text: Det aktuella målet var lottat på en kollegas rotel. Inför den muntliga förberedelsen fick min kollega förhinder och vi bestämde att jag skulle vara ordförande vid förberedelsen. Det bör i sammanhanget nämnas att jag och min kollega sedan början av sommaren 2011 hade diskuterat målet med varandra och härvid berört frågor av både materiell och processuell natur samt frågor om hur målet skulle hanteras rent praktiskt. I det aktuella målet hade dock inga åtgärder vidtagits, eller beslut fattats, av mig före den 19 september 2011 och jag hade heller inte haft någon kontakt med parterna eller deras ombud före dess. – – –

text: Avskrivningsbeslutet

text: Som JO konstaterat återkallade kärandeombudet käromålet och begärde att det skulle skrivas av. Jag informerade min kollega om återkallelsen samt att jag hade för avsikt att skriva av målet. Jag övervägde att kontakta AA och informera honom om återkallelsen samt att jag hade för avsikt att skriva av målet. Jag konstaterade dock att det inte finns någon anledning till detta då någon annan handläggningsåtgärd för att avsluta målet än att skriva av det i praktiken inte fanns samt då svaranden, genom AA, redan hade yrkat ersättning för rättegångskostnader. Mot bakgrund av de diskussioner om målet jag och min kollega hade haft före den 19 september 2011 kände jag till att AA hade varit missnöjd med tingsrättens tidigare handläggning (något som även framgår av hans JO-anmälan). Eftersom målet nu skulle skrivas av och således avslutas samt att svaranden skulle tillerkännas rättegångskostnader, som dessutom låg i överkant av vad som får anses skäligt i sammanhanget utgick jag från att AA, mot bakgrund av hans upprepade yrkanden om ogillande/avvisning, skulle bli allt annat än missnöjd med dessa handläggningsåtgärder. Eftersom jag ansåg att förutsättningarna för att skriva av målet var uppfyllda skrevs målet därefter av i enlighet med vad som framgår av det slutliga beslutet. Några andra konkreta överväganden gjordes inte inför avskrivningsbeslutet och således var t.ex. alternativet att bereda käranden tillfälle att yrka att målet skulle prövas enligt

text: 13 kap. 5 § 1 st.

text: RB ej föremål för något konkret övervägande. Jag uppfattade det även som att min kollega tyckte att det var självklart att målet skulle skrivas av. För att svaranden skulle få en klar bild över handläggningen efter den inställda muntliga förberedelsen bifogades aktbilaga 20 det slutliga beslutet. Av samma skäl nedtecknades avskrivningsbeslutet på den dagboksanteckning av vilken framgick att käranden hade begärt att målet skulle skrivas av. Jag har i efterhand (i samband med författandet av detta yttrande) noterat att det av dagboksanteckningen inte framgår att käranden återkallat sin talan. Det står enbart att käranden begär att målet ska skrivas av. Jag kan inte idag minnas varför detta inte skrevs in i dagboksanteckningen. Detta måste ha berott på (1) ett förbiseende från min sida, eller så förhöll det sig på det sättet att (2) kärandeombudet enbart sade att han begärde att målet skulle skrivas av och således inte sa något om återkallelse, men att jag därvid (mot bakgrund av aktbilaga 20) utgick från i kärandeombudets uttryckssätt även låg att talan återkallades, men inte ville nedteckna något annat än det kärandeombudet uttryckligen sade, eller så förhöll det sig på det sättet att (3) dagboksanteckningen i alla relevanta sammanhang skulle läsas tillsammans med

text: aktbilaga 20 och att det då skulle framstå som uppenbart att käranden hade återkallat sin talan. Vad gäller svarandens rättegångskostnader kan följande anföras. Som framgår av aktbilaga 20 hade jag redan då det mailet skickades till kärandeombudet konstaterat att svaranden hade yrkat ersättning för rättegångskostnader. De rättegångskostnader som jag refererade till i aktbilaga 20 angav AA i sin senaste skrift till tingsrätten (aktbilaga 16). När jag skrev aktbilaga 20 konstaterade jag att 1) inga nya inlagor hade skickats från tingsrätten till AA för kännedom eller för yttrande 2) AA hade inte inkommit med någon skrift efter aktbilaga 16 samt 3) det yrkade beloppet låg i överkant för vad som kan anses skäligt mot bakgrund av det arbete AA måste ha lagt ner i målet. Jag utgick således från att, för det fall målet skulle avskrivas, det var uteslutet att AA skulle inkomma med ett högre ersättningsyrkande samt att det, för det fall han ändock skulle ha gjort det, var uteslutet att tillerkänna svaranden högre ersättning än vad som redan hade yrkats. Vidare konstaterade jag att ett avskrivningsbeslut till sin karaktär, på så sätt att någon prövning inte görs, påminner starkt om AA:s yrkanden om ogillande/avvisning. Jag utgick således från att i rättegångskostnadshänseende hade AA framfört sina kostnadsyrkanden även för det fall att målet skulle skrivas av. Således var rättegångskostnadsyrkandet, enligt min bedömning, gällande även för det fall målet skulle skrivas av. Dessa överväganden gjordes således i samband med att aktbilaga 20 upprättades. Därefter gjordes inga ytterligare överväganden avseende svarandens rättegångskostnader. – – –

text: Rättsutredning

text: Jag antar att JO:s granskning i första hand rör avskrivningsbeslutet och fråga om tillämpningen av

text: 13 kap. 5 §

text: RB och om tingsrätten därvid begått ett grovt rättegångsfel. I samband med upprättandet av detta yttrande har jag därför fördjupat mig närmare i frågan huruvida ett grovt rättegångsfel har begåtts. Efter att ha genomfört den aktuella rättsutredningen framkommer dock information i sak som kan vara av betydelse vid JO:s granskning av min handläggning (se nedan under rubriken bedömning). Efter att ha gått igenom relevanta lagrum, doktrin, förarbeten, samt gjort rättsfallssökningar kan jag således idag konstatera följande. Som anförts ovan anser jag att käromålet var behäftat med stora brister. Jag vill på intet sätt kritisera de handläggningsåtgärder som vidtagits tidigare i målet, men jag skulle med största sannolikhet ha handlagt målet annorlunda i dess initiala skede och härvid, med största sannolikhet, aldrig ha utfärdat stämning innan de spörsmål som framgår av aktbilaga 20 var utredda. För det fall dessa omständigheter inte klargjordes hade jag antagligen ogillat käromålet med stöd av

text: 42 kap. 5 §

text: RB alternativt avvisat talan med stöd av

text: 42 kap. 4 §

text: RB. I

text: 13 kap. 5 § 1 st.

text: RB stadgas att återkallar käranden sin talan, sedan svaranden ingått i svaromål, och är saken sådan, att förlikning därom är tillåten, ska, om svaranden yrkar det, målet dock prövas. Enligt förarbetena (se NJA II 1943 s. 167) ska en svarande inte anses ha ingått i svaromål om han eller hon endast hunnit göra formella invändningar mot käromålet, t ex beträffande domstolens behörighet. Vid genomgång av svarandens inlagor (aktbilaga 9 och 16) kan jag konstatera att det genomgående temat är att käromålet ska ogillas, som det måste förstås, enligt

text: 42 kap. 5 § 1 st.

text: RB eller avvisas, som det måste förstås, enligt

text: 42 kap. 4 §

text: RB. Dylika invändningar är, enligt min mening, av sådan karaktär att de kan tolkas som sådana formella invändningar varom talas om i förarbetena. I vart fall synes, enligt min mening, mot bakgrund av hur argumentationen i aktbilaga 9 och 16 förs, svaranden ha utgått från att hans invändningar var av formell karaktär. De omständigheter som åberopas i de två inlagorna synes ha förts fram för att stärka argumentationen beträffande ogillande/avvisning. Dessutom kan i sammanhanget konstateras att det i doktrinen framgår att uttrycket svaromål kan tolkas på olika sätt (se Ekelöf, Rättegång II, åttonde uppl. s. 145-146 samt Larsson, Festskrift för Agge, 1970, s 229). Enligt min mening finns det således utrymme att tolka svarandens två inlagor

text: som att denne inte gått i svaromål, varför något hinder mot att skriva av målet utan att efterhöra dennes inställning till att målet ska prövas enligt

text: 13 kap. 5 § 1 st.

text: RB inte skulle ha funnits. Det bör i sammanhanget framhållas att även andra tolkningar självfallet är möjliga. För det fall det kan anses att svaranden ändock gått i svaromål ska svaranden i enlighet med

text: 13 kap. 5 § 1 st.

text: RB beredas tillfälle att yrka att målet ska prövas. Stadgandet förutsätter, enligt min mening, att käromålet är av sådan art att det inte borde ha ogillats enligt

text: 42 kap. 5 §

text: RB eller avvisats enligt

text: 42 kap. 4 §

text: RB. Då käromålet trots allt borde ha ogillats enligt

text: 42 kap. 5 §

text: RB eller avvisats enligt

text: 42 kap. 4 §

text: RB uppstår frågan hur tingsrätten ska skilja sig från målet. Att meddela dom med stöd av

text: 42 kap. 5 §

text: RB eller avvisa käromålet med stöd

text: 42 kap. 4 §

text: RB torde endast vara aktuellt i målets initiala skede. För det fall käranden hade vidhållit sin talan hade ytterligare, förvisso mest teoretiska, spörsmål uppstått avseende målets fortsatta handläggning. Dessa spörsmål lämnar jag dock utanför denna framställning. För det fall käranden återkallade talan öppnades teoretiskt sett, de numera kända, två alternativen; d.v.s. pröva målet enligt

text: 13 kap. 5 §

text: RB (efter hörande med svaranden) eller avskriva målet. Eftersom käromålet såg ut som det gjorde fanns det i praktiken ingenting som kunde prövas enligt

text: 13 kap. 5 § 1 st.

text: RB. Stadgandet i

text: 13 kap. 5 § 1 st.

text: RB har som syfte att ge svaranden möjlighet att erhålla rättskraft genom en dom. Genom ett avskrivningsbeslut förtogs förvisso svaranden sin möjlighet att erhålla rättskraft, dock hade denna rättskraft i praktiken inte varit värd någonting. Eventuella framtida rättsförluster för svaranden i samband med det aktuella avskrivningsbeslutet är i princip uteslutna då, för det fall käranden skulle väcka samma talan igen, det enligt min mening står klart att det nya käromålet skulle avvisas eller ogillas i enlighet med bestämmelserna i

text: 42 kap.

text: RB. Någon egentlig förlust av rättskraft kunde det således inte vara fråga om vid avskrivningsbeslutet. Det bör i sammanhanget framhållas att även andra tolkningar härvid är möjliga. Mot bakgrund av vad som framförts ovan står det, enligt min mening, klart att en prövning enligt

text: 13 kap. 5 § 1 st.

text: RB inte hade kunnat bli aktuell. Således fanns inte därför någon anledning att låta svaranden yttra sig över återkallelsen.

text: Bedömning

text: Efter att ha gjort ovanstående rättsutredning kan jag även konstatera att vissa av de i rättsutredningen relevanta frågorna eller närbesläktade frågor berördes redan då jag och min kollega diskuterade målet under sommaren 2011. Jag kan vidare konstatera att jag dessutom tidigare kommit i kontakt med vissa av frågorna eller närbesläktade frågor. Således måste jag, utan att ha gjort några direkta överväganden i de i rättsutredningen aktuella frågorna, ha haft den i huvudsak relevanta kunskapsmassan, som framgår av rättsutredningen, med mig då jag handlade målet efter den 19 september 2011 och därvid, utan att ha gjort några närmare överväganden, ha agerat i huvudsak baserat på erfarenhet.

text: Sammanfattning/avslutande synpunkter

text: Aktbilaga 20 tillsändes käranden som ett led i min materiella processledning. Några närmare överväganden gjordes inte i fråga om

text: 13 kap. 5 §

text: RB. Trots avsaknaden därav kan jag i efterhand konstatera att mina handläggningsåtgärder både var processuellt och materiellt riktiga. Eftersom några egentliga överväganden inte hade gjorts avseende

text: 13 kap. 5 §

text: RB och rättegångskostnaderna kunde jag inte svara på AA:s frågor i hans mail. I övrigt kan jag konstatera att ingen av parterna har överklagat tingsrättens beslut. Varför ett domskoncept har expedierats till JO är okänt för mig.

text: DD anförde följande.

text: Tingsfiskalen BB, som var domare i målet, har i ett särskilt yttrande, som bifogas, beskrivit hur han handlagt målet och även redogjort för skälen för sina åtgärder. Jag ber att få hänvisa till hans yttrande, som jag ställer mig bakom. Jag har i den saken inte anledning att lägga till något ytterligare. Det tekniska missöde, som skett i samband med expediering till JO, i form av ett obsolet domskoncept, kan jag bara beklaga. Samtliga befattningshavare, främst domare och notarier, har uppmärksammats på att arbetskoncept i målhanteringssystemet måste raderas, när de inte längre är aktuella. AA kommenterade remissvaret och framställde ytterligare klagomål med anledning av tingsrättens handläggning i det aktuella målet.

text: Bedömning

text: Om käranden i ett dispositivt mål återkallar sin talan sedan svaranden gått i svaromål, ska målet enligt

text: 13 kap. 5 § första stycket

text: RB ändå prövas om svaranden yrkar detta. Enligt förarbetena till bestämmelsen ska en svarande inte anses ha ingått i svaromål om han eller hon endast hunnit göra formella invändningar mot käromålet, t.ex. beträffande domstolens behörighet (NJA II 1943 s. 167). Om svaranden inte har någon erinran ska rätten skriva av målet, vilket sker genom slutligt beslut (

text: 17 kap. 1 §

text: RB). Ett avskrivningsbeslut utgör till skillnad från en dom inte något hinder mot en ny talan om samma sak (17 kap. 11§ RB).

text: Enligt

text: 18 kap. 5 § andra stycket

text: RB är huvudregeln vid avskrivningsbeslut att den återkallande ska ersätta motpartens rättegångskostnader. Ett yrkande om ersättning för rättegångskostnader ska framställas innan handläggningen av målet avslutas (

text: 18 kap. 14 §

text: RB). För att svaranden ska ha en reell möjlighet att framställa ett yrkande om rättegångskostnader när motparten återkallat sin talan krävs att svaranden fått kännedom om att en återkallelse skett. Det åligger rätten att muntligen eller skriftligen underrätta svaranden om återkallelsen och bereda parten tillfälle att framställa yrkande om ersättning för rättegångskostnader.

text: I stämningsansökan yrkade käranden förpliktande för svaranden att betala ett penningbelopp. Svaranden invände i ett skriftligt svaromål som kom in till tingsrätten den 19 april 2011 att det inte förelåg någon betalningsskyldighet och angav skäl för sin ståndpunkt. Detta var en invändning rörande saken. Om den hade prövats och befunnits vara riktig, hade tingsrätten haft att ogilla käromålet. Svaranden utvecklade sin ståndpunkt i en skrift som kom in till rätten den 11 maj 2011. Genom dessa båda skrifter hade svaranden ingått i svaromål i enlighet med vad som föreskrivs i

text: 13 kap. 5 § första stycket

text: RB. Den 23 september 2011 återkallade – som tingsrätten uppfattade saken – käranden sin talan. På grund av återkallelsen hade tingsrätten för det första att utreda om svaranden enligt

text: 13 kap. 5 § första stycket

text: RB ville yrka att målet skulle prövas trots återkallelsen. För det andra hade tingsrätten att ge svaranden tillfälle att yrka ytterligare ersättning för rättegångskostnad utöver de 20 000 kr som svaranden hade yrkat i sin skrift den 11 maj 2011. Tingsrätten hade inte något underlag för att utgå från att svaranden inte hade haft några ytterligare kostnader. För att ta reda på svarandens inställning skulle tingsrätten ha underrättat svaranden om att talan hade återkallats och gett svaranden tillfälle att inom viss tid framställa eventuella yrkanden. BB ansvarade

text: för handläggningen och han förtjänar kritik för att ha skrivit av målet utan att ge svaranden tillfälle att framställa dessa yrkanden.

text: Det är naturligtvis oacceptabelt att tingsrätten expedierade ett domskoncept när JO begärde att få handlingar i målet och tingsrätten förtjänar kritik för det. Under senare tid har det hos JO förekommit klagomål av liknande slag när det gäller de allmänna domstolarna (JO:s dnr 4620-2011 och 5426-2011). Problemen sammanhänger med hur domstolarna har använt verksamhetsstödet Vera och jag sänder därför ett exemplar av detta beslut till domstolsverket för kännedom.

text: Vad som i övrigt förekommit föranleder inga åtgärder från min sida.

text: Ärendet avslutas.