motpart: Tekniska Verken i Linköping AB

title: Ifrågasatt missbruk av dominerande ställning - diskriminering;fjärrvärme

sammanfattning: Konkurrensverket granskade Tekniska Verken i Linköping AB:s broschyr "Priser 1998", vilket var en prislista för bl.a. fjärrvärme. Prislistan för fjärrvärme innehöll två olika prisnivåer. Den ena utgjorde basnivån, medan den andra erbjöd en rabatt på 3-4 procent för de fjärrvärmekunder som även köpte in hela sitt behov av el från Tekniska Verken. Konkurrensverket fann att Tekniska Verkens rabattvillkor för fjärrvärme utgjorde missbruk av dominerande ställning. Rabattvillkoren medförde en diskriminering mellan kunder, en begränsning i fjärrvärmekundernas frihet vid köp av el samtidigt som det skapade inlåsningseffekter och försvårade för konkurrerande elhandelsbolag att verka på marknaden. Konkurrensverket ålade Tekniska Verken vid vite av en miljon kronor att upphöra med att tillämpa det förbjudna förfarandet.

text: Tekniska Verken i Linköping AB, org.nr 556004-9727, Box 1500, 581 15 LINKÖPING

text: SAKEN

text: Missbruk av dominerande ställning; rabattvillkor på fjärrvärmemarknaden

text: BESLUT

text: Konkurrensverket ålägger enligt

text: och

text: 57 §§

text: konkurrenslagen (1993:20)

text: Tekniska Verken i Linköping AB vid vite om en miljon (1 000 000) kronor att upphöra med att tillämpa ett rabattsystem som är så utformat att en rabatt på fjärrvärme lämnas endast om kunden också köper hela sitt behov av el från företaget.

text: IFRÅGASATT ÖVERTRÄDELSE

text: Konkurrensverket har uppmärksammats på förhållanden som tyder på att Tekniska Verken i Linköping AB (Tekniska Verken) utnyttjar en monopolställning på marknaden för fjärrvärme för att begränsa konkurrensen inom den konkurrensutsatta elmarknaden.

text: Tekniska Verkens broschyr ”Priser 1998” innehåller följande formuleringar: ”1998 års prislista för fjärrvärme innehåller två olika prisnivåer. Den ena utgör basnivån för 1998 medan den andra erbjuder en rabatt på 3-4 procent på fjärrvärmen, till alla som köper både el och fjärrvärme från Östkraft/Tekniska Verken”.

text: OMSTÄNDIGHETER

text: Tekniska Verken har anfört i huvudsak följande.

text: Tekniska Verken ägs av Linköpings kommun och hade år 1997 en omsättning på 1,1 miljarder kronor. Tekniska Verken är bl.a. verksamt på marknaderna för försäljning av fjärrvärme och försäljning av el. Tekniska Verken har ett nybildat dotterbolag, Östkraft AB, som har till ändamål att på affärsmässiga villkor driva handel med el m.m. Östkraft har sina huvudsakliga kunder inom Östergötlands län. Både fjärrvärme- och elavtal med kunder har nästan uteslutande ingåtts med Tekniska Verken, men några av elavtalen har ingåtts med Östkraft.

text: Tekniska Verken har infört en s.k. helkundsrabatt om 3-4 procent för de kunder som köper både fjärrvärme och el från Tekniska Verken. Rabatten ges enbart på fjärrvärmen och då till de kunder som även köper hela sitt behov av el för den del av sin verksamhet eller sina fastigheter som finns i Linköping från Tekniska Verken. Skälet till att rabatten ges är att helkunder ger lägre specifika administrationskostnader för Tekniska Verken. Dessa kunder köper produkterna elenergi, elnättjänster och fjärrvärme från Tekniska Verken och de debiteras, ges information etc. samordnat, vilket betyder att administrationskostnaderna i stort sett hade varit lika stora även om inte elen hade ingått i leveransen. För mindre kunder, t.ex. villakunder, är de administrativa kostnaderna en inte försumbar del av kostnaderna.

text: Tekniska Verken håller låga priser på fjärrvärme även utan rabatt. Dessutom är rabatten mycket låg. Tekniska Verken har en integrerad fjärrvärme- och elproduktion genom sina kraftvärmeverk och detta gör att fjärrvärmepriset kan hållas lägre än genomsnittet för landets fjärrvärmeanläggningar. En integrerad el- och värmeproduktion innebär att den totala kostnaden och därmed nettokostnaden för fjärrvärme minskar vid en ökad elproduktion. Dessa kostnadsminskningar vill Tekniska Verken återföra till de fjärrvärmekunder som också köper el från Tekniska Verken. Rabattens storlek är i nivå med dessa kostnadsminskningar.

text: Att särskilja värme- och elproduktionskostnader vid kraftvärmeproduktion är en komplicerad process. I de interna avräkningarna bolaget gör, krediteras emellertid alltid fjärrvärmeproduktionens kostnad med nettovärdet för elproduktionen.

text: Tekniska Verken är medvetet om att det inte finns ett direkt samband mellan antalet elkunder och fjärrvärmekostnaderna. Däremot är det en viktig del av Tekniska Verkens nuvarande marknadsföring att peka på de fördelar som gemensam el- och fjärrvärmeproduktion erbjuder, både ekonomiskt och miljömässigt. Tekniska Verken vill därför premiera egna elkunder som även köper fjärrvärme. Tekniska Verken har många fjärrvärmekunder som inte köper hela sitt behov av el från dem och som därmed inte får rabatten på 3-4 procent.

text: För att

text: 19 § konkurrenslagen

text: skall vara tillämplig fordras i detta fall att två förutsättningar är uppfyllda. För det första att konkurrensen redan är försvagad på grund av att det finns ett eller flera företag med dominerande ställning och för det andra att Tekniska Verken agerar på ett sätt som skadar den faktiska eller potentiella konkurrens som redan finns. Tekniska Verken anser att den första förutsättningen möjligen kan föreligga, men inte den andra. Tekniska Verkens rabatter kan rimligen inte skada konkurrensen vare sig på el- eller fjärrvärmesidan. Ej heller kan rabatten anses som ett s.k. kopplingsförbehåll eller en s.k. trohetsrabatt som avses i förarbetena till lagstiftningen.

text: Tekniska Verken anser att det finns en marknad för handel med el och en annan marknad för fjärrvärme. Vad gäller handel med el är inte Tekniska Verken dominerande. Däremot torde Tekniska Verken ha en dominerande ställning inom fjärrvärmeverksamheten, eftersom Linköpings kommun upplåtit åt Tekniska Verken att sköta den verksamheten.

text: Tekniska Verkens totala omsättning för aktuella rörelsegrenar samt försäljningen av fjärrvärme respektive el till några av företagets större kunder uppgick år 1997 till följande belopp.

text: Elförsäljning 373 miljoner kronor

text: Elnät 176 miljoner kronor

text: Fjärrvärmeförsäljning 329 miljoner kronor

text: Försäljning Fjärrvärme (mkr) El, inkl. nät och skatter (mkr)

text: Kund 1 88 26 Kund 2 21 38 Kund 3 14 32 Kund 4 13 13 Kund 5 3 1

text: Övrigt

text: Lagstiftning m.m.

text: Elmarknaden omreglerades den 1 januari 1996. Syftet var att införa konkurrens på elmarknaden för att ge konsumenterna ökad valfrihet och bättre förutsättningar för ett effektivt resursutnyttjande genom en ökad kostnads- och prispress inom elförsörjningen. Det centrala regelverket för elmarknaden är

text: ellagen (1997:857)

text: De nya reglerna inom elområdet innebär att produktion och försäljning av el (elverksamhet) omvandlades till konkurrensmarknader. Transport av el på nätet, den s.k. transmissionstjänsten, är ett naturligt monopol och blev således inte en konkurrensmarknad i samband med elmarknadsreformen. För att synliggöra kostnaderna för respektive verksamhet samt för att motverka att intäkter från nätverksamhet används för att sänka priset på elkraft, s.k. korssubventionering, finns krav på att nätverksamhet drivs juridiskt åtskild från elverksamhet. För att underlätta utvecklingen mot fungerande konkurrens vid produktion och försäljning av el skall totalkostnaden vara uppdelad på priset på nättjänsten respektive elkraften vid debitering till kund.

text: För att bedriva nät- och elhandelsverksamhet krävdes före den 1 januari 1996 områdeskoncession. Efter denna tidpunkt gäller i stället krav på nät- respektive leveranskoncession. Sistnämnda koncession innebär en skyldighet för ett elhandelsföretag att leverera el till de abonnenter som omfattades av tidigare områdeskoncession och som inte byter elleverantör. På marknaden för försäljning med el förekommer i dag konkurrerande erbjudanden från elhandelsbolag som vill sälja el inom andras leveranskoncessionsområden.

text: För de kunder som byter elleverantör finns krav på att mäta elförbrukningen per timme. Detta kräver normalt att kunden installerar en ny elmätare. Denna och installationskostnaden betalas av kunden. För flertalet lågspänningskunder (främst hushåll) är kostnaderna för mätutrustning inklusive installation den viktigaste faktorn, vid sidan av elpriset, att väga in vid beslut om att byta elleverantör. Den 1 juli 1997 infördes bestämmelser om att nätföretagen får debitera kunden högst 2 500 kronor för timregistrerande mätutrustning och dess installation. Den 4 december 1998 beslutade riksdagen att kravet på timmätning skall slopas senast den 1 november 1999 för elkunder med ett säkringsabonnemang om högst 25 ampere. I stället införs vid denna tidpunkt ett system med s.k. schablonavräkning för dessa kunder.

text: Ansvarig myndighet för tillsyn och övervakning enligt ellagstiftningen är Statens energimyndighet. Centrala uppgifter för myndigheten är meddelande av nät- och leveranskoncessioner samt övervakning av prissättningen inom dessa områden. Prisregleringen på elområdet innebär att myndigheten kan pröva huruvida priser för nättjänster samt priser inom leveranskoncessioner är skäliga.

text: Vad gäller fjärrvärme fanns före den 1 januari 1996 ett visst konkurrensskydd för fjärrvärme- och naturgasanläggningar. I samband med omregleringen av elmarknaden föreskrevs att ägare av fjärrvärme- och naturgasanläggningar kunde ansöka hos dåvarande Nätmyndigheten om att även fortsättningsvis skydda fjärrvärmen under en övergångsperiod. De fjärrvärme- och gasanläggningar som fick detta konkurrensskydd skulle omfattas av självkostnads- och likställighetsprinciperna enligt

text: kommunallagen

text: . Nätmyndigheten fick emellertid bara tre ansökningar om skydd för fjärrvärmen och då dessa senare kom att återtas råder det numera fri prissättning för fjärrvärme i hela landet (se Konkurrensverkets rapport "Fungerar elmarknaden", s. 72, Konkurrensverkets rapportserie 1996:3).

text: Konvertering från elvärme till fjärrvärme m.m.

text: Energimyndigheten har gjort en utvärdering avseende konvertering av direktelvärmda småhus till fjärrvärme (Energimyndighetens rapport ”Utvärdering av demonstrationsanläggningar avseende konvertering av direktelvärmda småhus till fjärrvärme”, ER 3:1998). Slutsatserna är att utan betydande ekonomiska bidrag från staten är det inte ekonomiskt intressant för den enskilde husägaren att konvertera till fjärrvärme. För fjärrvärmeföretagen kan en anslutning av villabebyggelse med gynnsamma förutsättningar vara lönsam med förutsättningar såsom närhet till befintliga anläggningar, kapacitetsöverskott, anpassad tariffstruktur, anslutningslån, etc. Det krävs dessutom för lönsamhet att tillräckligt många husägare inom ett potentiellt område är intresserade av att ansluta sig till fjärrvärme. Erfararenheterna visar att med där uppnådda konverteringskostnader och tariffrelationer är intresset ringa även med maximala bidrag enligt nu gällande regler. Konverteringar medförde en sänkning av årskostnaden för värme och hushållsel med ca 2 000 kronor. De totala konverteringskostnaderna per hus uppgick till ca 100 000 kronor.

text: Vad gäller prisrelationen mellan fjärrvärme och elvärme redovisar Energimyndigheten i rapporten ”Utvecklingen på elmarknaden 1998” (dnr

text: , s. 60), att det genomsnittliga priset på fjärrvärme under år 1997 uppgick till 42,6 öre/kWh. Det genomsnittliga priset på elvärme uppgick samma år till 72,2 öre/kWh. Priset på fjärrvärme var alltså ca 40 procent lägre än priset på elvärme. Priset för uppvärmning med eldningsolja ligger närmare priset på fjärrvärme. Priset på Eldningsolja 1 [1] uppgick år 1997 i genomsnitt till 47,2 öre/kWh, medan motsvarande pris på Eldningsolja 4 [2] uppgick till 41,6 öre/kWh.

text: Beträffande möjligheten att övergå från fjärrvärme till eluppvärmning kan noteras att av 9 § 5 kap.

text: ellagen

text: framgår att en leveranskoncessionär inte är skyldig att leverera el för uppvärmning av en byggnad om fjärrvärme distribueras eller avses bli distribuerad i området. Detta gäller dock inte om uppvärmningen av byggnaden med större fördel kan tillgodoses med el än genom det lokala fjärrvärmenätet. Undantaget från leveransskyldigheten har generell räckvidd och är inte beroende av någon ansökan eller beslut om undantag.

text: Kunder

text: Konkurrensverket har kontaktat två kunder som köper fjärrvärme, men ej el, från Tekniska Verken. Därvid har framkommit att den ende leverantören av fjärrvärme i Linköping är Tekniska Verken. Kunderna ansåg att det var märkligt att en rabatt på fjärrvärmen var beroende av huruvida man även köpte in hela sitt behov av el från Tekniska Verken. Kundernas uppfattning var att de borde erhålla samma rabatter som andra köpare av fjärrvärme med motsvarande förbrukning. Kunderna hade i detta fall inte räknat på prissättningen för att se hur mycket de kunde tjäna på att byta till Tekniska Verken som elleverantör. Båda kunderna hade nämligen inom respektive koncern centralt upphandlade elavtal med andra elleverantörer.

text: Konkurrensverkets bedömning

text: Konkurrenslagen (1993:20)

text: , KL, innehåller i

text: 19 §

text: ett förbud mot missbruk från ett eller flera företags sida av en dominerande ställning på marknaden. För att

text: 19 §

text: skall vara tillämplig skall två förutsättningar vara uppfyllda. För det första skall det aktuella företaget inneha en dominerande ställning på den relevanta marknaden. För det andra skall företaget i fråga agera på ett sätt som utgör missbruk av den dominerande ställningen. Frågan i ärendet är om Tekniska Verken, genom att tillämpa ett rabattsystem som är så utformat att en rabatt på fjärrvärme endast utfaller om kunden också köper hela sitt behov av el från företaget, missbrukar en dominerande ställning i strid med

text: 19 §

text: Dominerande ställning och relevant marknad

text: En dominerande ställning karaktäriseras av att företaget i avsevärd utsträckning kan agera oberoende av sina konkurrenter och kunder. En viktig bedömningsgrund är företagets marknadsandel på den relevanta marknaden. Andra faktorer som har betydelse för bedömningen av om en dominerande ställning föreligger är t.ex. finansiell styrka, inträdeshinder till marknaden, tillgång till insatsvaror, patent och andra immaterialrättigheter, teknologi och annan kunskapsmässig överlägsenhet. Det finns dock inga absoluta kriterier för bedömningen av om ett företag har en dominerande ställning, utan varje fall måste bedömas för sig.

text: Beräkningen av ett företags marknadsandel förutsätter att den relevanta marknaden avgränsas. Detta sker genom en bestämning av dels produktmarknaden, dels den geografiska marknaden. Den relevanta produktmarknaden omfattar de produkter som köparna anser vara utbytbara, dvs. sådana produkter som på grund av pris, funktion och egenskaper i övrigt kan tillfredsställa samma behov hos köparen. Den relevanta geografiska marknaden omfattar det område inom vilket de berörda företagen tillhandahåller de relevanta produkterna eller tjänsterna, inom vilket konkurrensvillkoren är tillräckligt likartade och som kan skiljas från angränsande geografiska områden, framför allt på grund av väsentliga skillnader i konkurrensvillkoren.

text: Tekniska Verken säljer såväl fjärrvärme som el och många av kunderna efterfrågar båda dessa produkter. Fjärrvärme produceras i hetvattencentraler eller i kraftvärmeverk. Skillnaden mellan dessa båda metoder är främst att i kraftvärmeverken produceras både el och värme samtidigt, medan hetvattencentraler endast producerar värme. Distributionen sker i form av hetvatten via kulvertsystem. Den lokala fjärrvärmemarknaden begränsas geografiskt till det område inom vilket kulvertsystemet har sin utbredning. Distributionen av fjärrvärme får betraktas som ett s.k. naturligt monopol [3] . På fjärrvärmemarknaden förekommer i viss mån konkurrens från andra uppvärmningsformer, men konkurrensen är - i vart fall på kort sikt - starkt begränsad, främst till följd av höga kostnader för kunden att byta mellan olika uppvärmningssystem.

text: Staten har sedan många år stött såväl utbyggnad av fjärrvärme som konvertering från elvärme till fjärrvärme. Motiven härför är i huvudsak miljömässiga. Ett byte från eluppvärmning till fjärrvärme har dock i försöksprojekt visat sig innebära så stora omställningskostnader att en konvertering inte är ekonomiskt intressant för fastighetsägare. Även omställning från fjärrvärme till annan uppvärmning, t.ex. elvärme eller oljeeldning, är förknippat med betydande omställningskostnader. Vad gäller en omställning från fjärrvärme till elvärme motverkas denna dessutom av att genomsnittspriset på fjärrvärme för närvarande är ca 40 procent lägre än priset på elvärme. De kunder som är anslutna till ett fjärrvärmenät är därmed i praktiken bundna till att använda fjärrvärmesystemet. M öjligheten att övergå från fjärrvärme till elvärme begränsas vidare av

text: ellagens

text: bestämmelse om att en leveranskoncessionär normalt inte är skyldig att leverera el för uppvärmning av en byggnad om fjärrvärme distribueras eller avses bli distribuerad i området.

text: Slutsatsen måste bli att de kunder som har installerat fjärrvärme befinner sig på en annan marknad än de kunder som har uppvärmning på annat sätt.

text: En relevant produktmarknad i ärendet är därmed marknaden för fjärrvärme och den relevanta geografiska marknaden är i detta fall det område inom Linköpings kommun där kulvertsystemet för fjärrvärme är beläget. På fjärrvärmemarknaden är Tekniska Verken den ende leverantören i Linköpings kommun. Konkurrensverket finner därför att Tekniska Verken på fjärrvärmemarknaden i Linköpings kommun innehar en helt dominerande ställning.

text: Tekniska Verken distribuerar även elenergi. Från den 1 januari 1996 gäller att eldistribution, i enlighet med den nya ellagstiftningen, består av två produktmarknader; försäljning av el och nätverksamhet . Försäljning av el får inte bedrivas i samma juridiska enhet som bedriver nätverksamhet. Ingenting hindrar dock ett elhandelsföretag från att vara verksamt på marknaden för produktion av el . De nya reglerna inom elområdet innebär att produktion och försäljning av el har omvandlats till konkurrensmarknader. Nätverksamhet (drift, underhåll och upplåtelse av nätet för elöverföring m.m.) bedrivs dock även fortsättningsvis som monopol och prissättningen på detta område övervakas av nätavdelningen inom Statens energimyndighet.

text: På marknaden för försäljning av el består säljarsidan efter omregleringen i huvudsak av två kategorier av aktörer. Den ena utgörs av företag som även är verksamma som producenter av el. Den andra kategorin utgörs av företag som enbart sysslar med försäljning (återförsäljning/mäkling) av el.

text: Samtliga elkunder inom Tekniska Verkens leveranskoncessionsområde kan, med erforderlig mätutrustning, köpa el från valfri säljare i landet.

text: Mot denna bakgrund finner Konkurrensverket att försäljning av el är en i ärendet andra relevant produktmarknad och att den geografiska marknaden i detta fall är Sverige. På den svenska marknaden för försäljning av el har Tekniska Verken en förhållandevis låg marknadsandel och innehar inte en dominerande ställning.

text: Missbruk av dominerande ställning

text: I

text: 19 § 2 st.

text: KL anges vad missbruk särskilt kan bestå i. Uppräkningen är inte uttömmande, utan bara exempel på förfaranden där sannolikheten är särskilt stor att förfarandet har negativ verkan på konkurrensen och alltså utgör missbruk.

text: I ”XXIV Report on Competition Policy 1994” sammanfattar Europeiska kommissionen sin syn på missbruk av dominerande ställning och det särskilda ansvar som åligger ett dominerande företag att inte vidta åtgärder som begränsar konkurrensen (p. 207). Det särskilda ansvaret skall bedömas i varje enskilt fall för sig. Det går inte att generellt säga att det för ett dominerande företag finns ett slags ”normalt” marknadsagerande. Utrymmet för det tillåtna agerandet får i stället fastställas med hänsyn till den situation som gäller för det dominerande företaget i varje enskilt fall.

text: Vid en bedömning av Tekniska Verkens rabattvillkor bör det göras en avvägning mellan eventuella ekonomiska vinster som minskade administrationskostnader samt integrerad fjärrvärme- och elproduktion ger Tekniska Verken och vilka konkurrensbegränsande effekter som uppstår vid koppling i prissättning mellan fjärrvärme och el. Rabattvillkor som vid denna avvägning kan anses objektivt motiverade utgör inte missbruk av en dominerande ställning. Motsatsvis gäller att beteenden som får konkurrensbegränsande effekter utan att de kan anses objektivt godtagbara kan utgöra missbruk av dominerande ställning.

text: Exempel på de effekter som uppstår till följd av att Tekniska Verkens rabatter enbart läggs på fjärrvärme beskrivs i det följande.

text: Kund 1, ett fastighetsförvaltarbolag som är Tekniska Verkens största kund, erhåller ca 3 miljoner kronor i rabatt på sina fjärrvärmeinköp (totalt ca 88 miljoner kronor år 1997) om man även köper in el från Tekniska Verken. Kundens totala elinköp uppgick till ca 26 miljoner kronor samma år. De 26 miljonerna består av tre ungefär lika stora delar. En tredjedel utgör nätkostnader, och de är desamma oberoende av vem som levererar el till kunden. Prissättningen på nätverksamheten omfattas av tillsyn från Energimyndigheten. En tredjedel utgörs av elskatter och mervärdesskatt. Det är följaktligen enbart ungefär en tredjedel av kundens elkostnad som faktiskt är utsatt för konkurrens och som kan påverkas av leverantören av elen. Kunden betalar alltså i detta fall ca 9 miljoner kronor för den konkurrensutsatta delen av elen. En konkurrerande elleverantör måste ge en rabatt på elpriset motsvarande en besparing på ca 3 miljoner kronor för att kunden skall vara intresserad av att byta elleverantör. Det motsvarar en prissänkning med ca 33 procent på den konkurrensutsatta delen av elpriset.

text: Kund 2 erhåller ca 750 000 kronor i rabatt på sina fjärrvärmeköp (totalt ca 21 miljoner kronor år 1997). Den tredjedel av kundens totala inköp av el (totalt ca 38 miljoner kronor år 1997) som är konkurrensutsatt uppgår till ca 13 miljoner kronor. En konkurrerande elleverantör måste ge en rabatt på elpriset motsvarande en besparing på ca 750 000 kronor för att kunden skall vara intresserad av att byta elleverantör. Det motsvarar en prissänkning med ca 6 procent på den konkurrensutsatta delen av elpriset.

text: Kund 3 erhåller ca 500 000 kronor i rabatt på sina fjärrvärmeinköp (totalt ca 14 miljoner kronor år 1997). Den tredjedel av kundens totala inköp av el (totalt ca 32 miljoner kronor år 1997) som är konkurrensutsatt uppgår till ca 11 miljoner kronor. En konkurrerande elleverantör måste ge en rabatt på elpriset motsvarande en besparing på ca 500 000 kronor för att kunden skall vara intresserad av att byta elleverantör. Det motsvarar en prissänkning med ca 5 procent på den konkurrensutsatta delen av elpriset.

text: Kund 4 erhåller ca 450 000 kronor i rabatt på sina fjärrvärmeinköp (totalt ca 13 miljoner kronor år 1997). Den tredjedel av kundens totala inköp av el (totalt 13 miljoner kronor år 1997) som är konkurrensutsatt uppgår till ca 4 miljoner kronor. En konkurrerande elleverantör måste ge en rabatt på elpriset motsvarande en besparing på ca 450 000 kronor för att kunden skall vara intresserad av att byta elleverantör. Det motsvarar en prissänkning med ca 10 procent på den konkurrensutsatta delen av elpriset.

text: Kund 5 erhåller ca 100 000 kronor i rabatt på sina fjärrvärmeinköp (totalt ca 3 miljoner kronor år 1997). Den tredjedel av kundens totala inköp av el (totalt ca 1 miljon kronor år 1997) som är konkurrensutsatt uppgår till ca 330 000 kronor. En konkurrerande elleverantör måste ge en rabatt på elpriset motsvarande en besparing på ca 100 000 kronor för att kunden skall vara intresserad av att byta elleverantör. Det motsvarar en prissänkning med ca 30 procent på den konkurrensutsatta delen av elpriset.

text: Redovisningen av effekterna av rabattsystemet kan kompletteras med uppskattad effekt för en normal typisk villakund som förbrukar fjärrvärme för ca 15 000 kronor per år och har rörliga elkostnader på ca 1 000 kronor (motsvarande en förbrukning på 4 000 kWh á 25 öre). En konkurrerande elleverantör måste i detta fall ge en rabatt på elpriset motsvarande en besparing på drygt 500 kronor för att kunden skall vara intresserad av att byta elleverantör. Det motsvarar en prissänkning med drygt 50 procent på den konkurrensutsatta delen av elpriset.

text: Ovanstående exempel visar att det krävs en prissänkning på mellan 5-50 procent på den konkurrensutsatta delen av priset på el för att ett byte av elleverantör skall vara intressant för kunden. Större eller mindre effekter kan naturligtvis uppstå i enskilda fall beroende på relationen mellan inköp av fjärrvärme och el. För normala villakunder med fjärrvärme uppkommer som synes anmärkningsvärda effekter. Betydande effekter uppkommer generellt även för fastighetsbolag och fastigheter med stor förbrukning av fjärrvärme. För företag som använder stora mängder el i produktionen blir effekterna inte lika stora, även om en viss effekt kan påvisas också för dessa kunder.

text: Tekniska Verken har som förklaring till sitt rabattsystem anfört att man gör vissa besparingar när kunder förutom fjärrvärme även köper hela sitt behov av el från företaget. Dessa besparingar anges ha sin grund i minskade administrativa kostnader samt att företagets integrerade el- och värmeproduktion innebär att nettokostnaderna för fjärrvärme minskar vid en ökad elproduktion. Dessa kostnadsminskningar vill företaget återföra till de fjärrvärmekunder som också köper el.

text: Det kan vara rimligt att anta att om Tekniska Verken säljer mer av någon produkt, kan detta ge vissa positiva kostnadseffekter, då stordriftsfördelar, synergieffekter etc. normalt gör att kostnaderna per enhet minskar. En kombinerad el- och värmeanläggning torde också kunna uppvisa varierande totaleffektivitet beroende på hur mycket el- respektive fjärrvärme som efterfrågas och därmed kan produceras. Tekniska Verkens påståenden om att en kostnadsavlastning i form av lägre kostnader för fjärrvärme kan ske, till följd av större elproduktion vid en integrerad el- och värmeproduktion, skulle således kunna ha viss relevans. Rabattens utformning skall i sådant fall, för att vara konkurrensrättsligt riktig, baseras på att de kunder som svarar för denna kostnadsavlastning också skall få del av rabatten och att ingen diskriminering sker i detta avseende. I annat fall kan Tekniska Verken såsom monopolist på fjärrvärmemarknaden godtyckligt snedvrida konkurrensen till förmån för vissa företag.

text: Vad gäller den kombinerade produktionen i kraftvärmeverken finns det troligen en effektiv proportion av fjärrvärme- och elproduktion där Tekniska Verken kan utnyttja synergieffekterna fullt ut. Detta innebär att Tekniska Verken kan ha ett intresse av att styra efterfrågan mot en generellt ökad produktion av el eller en viss önskad proportion mellan fjärrvärme- och elproduktion. Effekterna av detta kan åskådliggöras med följande två hypotetiska exempel. Antag att Tekniska Verken för att uppnå maximala synergieffekter vill sälja mer el och därför vill styra produktionen i denna riktning. Av rabattsystemet följer att Tekniska Verken inte ger rabatt till en stor elkund om denne också köper el från andra producenter, trots att kunden bidrar till att synergieffekterna bättre uppnås. Man ger däremot rabatt till en liten elkund som köper hela sitt behov från Tekniska Verken, trots att denne bidrar endast marginellt till synergieffekterna. Ett andra exempel är om Tekniska Verken har två kunder som efterfrågar lika mycket fjärrvärme och el från Tekniska Verken, men där kund 2 därutöver även köper el av annan producent. I förhållande till Tekniska Verken bidrar kunderna lika mycket till synergieffekter, men endast kund 1 får ett rabatterat pris. Av detta följer att rabattsystemet verkar vara felaktigt konstruerat för att bidra till att uppnå önskade synergieffekter.

text: Tekniska Verken hävdar att ett ytterligare skäl till att den aktuella rabatten ges är att s.k. helkunder ger lägre specifika administrationskostnader. Dessa kunder köper produkterna elenergi, elnättjänster och fjärrvärme från Tekniska Verken och de debiteras, ges information etc. samordnat, vilket enligt Tekniska Verken betyder att administrationskostnaderna i stort sett är desamma även om företaget inte skulle sälja el till kunden. Av detta följer att det inte kan påstås uppkomma någon extra kostnad för företaget om en kund helt avstår från att köpa eller endast köper en del av sitt elbehov från Tekniska Verken. Vad Tekniska Verken möjligen kan mena är att dessa administrationskostnader är att betrakta som fasta och att vid förlust av en elkund så minskas antalet produkter som företaget kan fördela aktuella kostnader på. I detta avseende finns självklart ett naturligt incitament för Tekniska Verken att söka behålla sina nuvarande elkunder. Beroende på om man lyckas med detta eller ej så torde detta i någon utsträckning också påverka samtliga produktkalkyler i företaget och därmed produkternas pris- och rabattvillkor. Det finns dock enligt Konkurrensverket mening inget objektivt godtagbart skäl till att av denna anledning endast låta fjärrvärmepriset påverkas.

text: Konkurrensverket anser inte att Tekniska Verken på ett nöjaktigt sätt visat att det uppkommer kostnadsbesparingar till följd av att en kund köper såväl fjärrvärme som hela sitt behov av el från Tekniska Verken, s.k. helkunder och än mindre storleken på dessa eventuella kostnadsbesparingar. För det fall kostnadsbesparingar faktiskt ändå finns anser Konkurrensverket att rabatten är principiellt felkonstruerad, då det inte kan anses vara objektivt godtagbart att rabatt enbart ges på fjärrvärmepriset.

text: Begränsning av marknaden

text: Enligt

text: 19 § 2 st. 2 p.

text: KL kan missbruk särskilt bestå i att begränsa marknader eller produktion till nackdel för konsumenterna.

text: Fjärrvärmekunderna hindras i sitt val av elleverantör som en effekt av att Tekniska Verken kopplar priserna på fjärrvärme till huruvida kunden även köper hela sitt behov av el från Tekniska Verken. Effekten av kopplingen mellan fjärrvärme och el är att fjärrvärmekunderna får ett starkt incitament att inte anta anbud från konkurrerande elleverantörer, eftersom de då skulle förlora rabatt på fjärrvärmen. Skulle en fjärrvärmekund använda sig av en annan elleverantör förlorar kunden 3-4 procent rabatt på fjärrvärmen, vilket kan uppgå till betydande belopp. Orsaken till detta är att många kunders kostnader för fjärrvärme är betydligt högre än kostnaden för el. Detta medför att möjligheten för konkurrerande elhandlare att sälja el till Tekniska Verkens fjärrvärmekunder i Linköping i varierande grad försvåras. För kunder med relativt stort fjärrvärmebehov i förhållande till elbehovet torde rabattsystemet medföra att överväganden om att byta elleverantör i praktiken inte förekommer.

text: Effekterna av rabattsystemet blir således att konkurrerande elleverantörer inte kan konkurrera om att sälja el till fjärrvärmekunderna på samma villkor som Tekniska Verken. Tekniska Verkens elhandelsverksamhet gynnas av kopplingen till fjärrvärmen, vilket medför att Tekniska Verken otillbörligen stärker eller bevarar sin ställning på elmarknaden. Tekniska Verkens rabatter medför att konkurrenterna på marknaden för försäljning av el får en konkurrensnackdel gentemot Tekniska Verken.

text: Tekniska Verkens rabattsystem på fjärrvärme får således anses ägnat att allvarligt försvåra för övriga elhandelsföretag att konkurrera med Tekniska Verken på elmarknaden i Linköping. Fjärrvärmekundernas eventuella val av annan elleverantör än Tekniska Verken skall inte beröva dem möjligheten att erhålla rabatter som andra kunder som köper motsvarande kvantiteter fjärrvärme.

text: Andra elhandlare som försöker konkurrera på elhandelsmarknaden i Linköping möter ett rabattsystem på fjärrvärme, vilket i varierande grad hindrar fjärrvärmekunder från att byta elleverantör. Mot bakgrund av Tekniska Verkens helt dominerande ställning på marknaden för fjärrvärme har Tekniska Verken ett särskilt ansvar för att inte utnyttja denna ställning och vidta åtgärder som skapar inlåsningseffekter och därmed begränsar konkurrensen på elmarknaden. Som tidigare konstaterats finns inget objektivt godtagbart skäl för förfarandet.

text: Tekniska Verken missbrukar genom rabattsystemets utformning därför sin dominerande ställning i strid med

text: 19 §

text: KL.

text: Prisdiskriminering

text: Med prisdiskriminering enligt

text: 19 § 2 st. 3 p.

text: KL avses att säljare gentemot en viss kund tillämpar villkor som är sämre än vad andra kunder i samma situation erbjuds och att den förstnämnda kunden därigenom får en konkurrensnackdel. Principen om pris efter prestation kan sägas vara vägledande vid bedömningen av om en prisdifferentiering skall anses vara diskriminerande. Differentierade villkor gentemot olika kunder bör, för att inte utgöra en diskriminering, sålunda avspegla skillnader i de kostnader som uppstår för säljaren vid försäljning till de olika kunderna eller i övrigt grunda sig på objektivt godtagbara skäl.

text: Tekniska Verkens fjärrvärmekunder är bundna till att köpa fjärrvärme från Tekniska Verken, då det inte finns någon annan fjärrvärmeleverantör i Linköping. Principen är då att kunder som köper in samma volym fjärrvärme skall betala lika mycket. De taxebestämmelser som Tekniska Verken har infört medför emellertid att kunderna erhåller olika pris för samma volymer.

text: Tekniska Verkens taxebestämmelser leder till att en fjärrvärmekund som köper in el från en konkurrerande leverantör får betala ett högre pris för fjärrvärmen, trots att kunden köper in lika mycket fjärrvärme som andra kunder. Av detta följer att Tekniska Verken genom sitt förfarande tillämpar olika villkor för likvärdiga transaktioner varigenom vissa av Tekniska Verkens handelspartners får en konkurrensnackdel i förhållande till andra. Det gäller dels de kunder som köper fjärrvärme, men inte el, dels de elkunder som ej köper fjärrvärme. Något objektivt godtagbart skäl för förfarandet finns, som konstaterats tidigare, inte.

text: Rabattsystemets utformning utgör därför också missbruk av en dominerande ställning i form av sådan diskriminering som anges i

text: 19 § 2 st. 3 p.

text: KL.

text: Sammanfattning

text: Konkurrensverket har alltså konstaterat att Tekniska Verkens rabattsystem begränsar kundernas frihet vid köp av el samtidigt som det skapar inlåsningseffekter och försvårar för konkurrerande elhandelsbolag att verka på marknaden. Det diskriminerar också Tekniska Verkens kunder.

text: På sikt kan effekten bli att Tekniska Verken i princip får en monopolställning på båda dessa marknader i Linköpings kommun, vilket medför en påtaglig risk för att resurserna inte utnyttjas effektivt.

text: En viktig förutsättning för effektiv resursanvändning på den nyligen omreglerade marknaden för handel med el är att det så långt som möjligt råder konkurrensneutrala villkor för berörda aktörer. Det förfarande av Tekniska Verken som aktualiserats i detta ärende innebär ett väsentligt hinder för konkurrensneutralitet på området.

text: Konkurrensverket har också funnit att Tekniska Verken missbrukar sin dominerande ställning på marknaden för fjärrvärme genom tillämpning av det prövade rabattsystemet.

text: Enligt Konkurrensverkets mening är det väsentligt för konkurrensen på elmarknaden att Tekniska Verken upphör att tillämpa sitt konkurrensbegränsande förfarande. Ett åläggande enligt

text: 23 §

text: KL för Tekniska Verken att upphöra med förfarandet bör därför meddelas. Åläggandet bör förenas med vite.

text: HUR MAN ÖVERKLAGAR , se bilaga

text: Detta beslut har fattats av rättschefen Kenny Carlsson. Föredragande har varit Magnus Bruno. I den slutliga handläggningen har också konkurrensrådet Lennart Meyer och byråchefen Magnus Ulriksson deltagit.

text: Kenny Carlsson

text: Magnus Bruno

text: Detta beslut lagras elektroniskt hos Konkurrensverket.

text: [1] 75 % verkningsgrad

text: [2] 85 % verkningsgrad

text: [3] Naturliga monopol finns normalt på sådana områden där produktionen förutsätter tillgång till anläggningar av infrastrukturkaraktär och där kostnaderna blir lägre om ett företag tillhandahåller anläggningarna än om två eller flera företag gör detta. Det skulle exempelvis uppstå onödigt höga kostnader för samhället om flera företag anlägger parallella kulvertsystem och konkurrerar om hetvattenöverföringen.


arendetyp: 11 Missbruk dominerande ställning

motpart: Får inte visas i e-diariet

publisher: Konkurrensverket

title: Oskäliga prishöjningar - försäkringspremier

org: kkv

text: Er skrivelse angående försäkringsbolagens premiehöjningar

type: rubrik

text: Ni har i skrivelse som kom in till Konkurrensverket den 31 maj 2000 ifrågasatt om de premiehöjningar som bl.a. Folksam genomfört är skäliga sett mot bakgrund av att Folksam redovisat vinstökningar i senaste bokslutet. Ni önskar, som det får förstås, att verket prövar om premienivån är skälig.

type: stycke

text: Konkurrensverket skall verka för en effektiv konkurrens i privat och offentlig verksamhet till nytta för konsumenterna. Det sker bl.a. genom att med stöd av konkurrenslagen (

text: ), KL, pröva företags konkurrensbegränsande beteenden. De förhållanden Ni tagit upp rör primärt inte KL:s område.

text: Mot denna bakgrund vidtar Konkurrensverket ingen ytterligare åtgärd i detta fall utöver att tillställa en kopia på verkets beslut och Er skrivelse till Finansinspektionen som är tillsynsmyndighet på bl.a. försäkringsområdet.

text: Detta beslut har fattats av bitr. avdelningschefen Delden. Föredragande har varit Bertel Kinch.

text: Peter Delden

text: Bertel Kinch

text: Kopia till Finansinspektionen

text: Detta beslut lagras elektroniskt hos Konkurrensverket .

type: avgorande


title: Underprissättning vid anbudsgivning - tågservering

text: Er skrivelse angående anbud - servering på tåg

text: Ni har i skrivelse som kom in till Konkurrensverket den 6 juni 2001 anfört klagomål över att Scandinavian Service Partner vid anbudsgivning till Tågkompaniet AB tilllämpat underprissättning för servering på tåg.

text: Konkurrensverket har till uppgift att verka för en effektiv konkurrens i privat och offentlig verksamhet till nytta för konsumenterna. Detta sker bl.a. genom tillämpning av

text: konkurrenslagen (1993:20)

text: , KL. Lagen innehåller två generella förbud, ett mot konkurrensbegränsande samarbete mellan företag (

text: 6 §

text: ) och ett mot missbruk av dominerande ställning (

text: 19 §

text: Konkurrensverket har i varje enskilt fall att ta ställning till om de förhållanden som påtalas i skrivelser till verket bör föranleda en närmare granskning. För att verket skall utreda klagomål krävs normalt att de förhållanden som klagomålet rör är sådana att de har en betydelsefull effekt för t.ex. en större grupp konsumenter eller från samhällsekonomisk synpunkt. Av betydelse är också vilka möjligheter som finns att utreda och styrka en överträdelse av KL.

text: Enligt Konkurrensverkets bedömning finns i detta fall inte tillräckliga skäl för att med utgångspunkt i KL eller i övrigt från konkurrenssynpunkt närmare granska de förhållanden som påtalats i Er skrivelse. Några ytterligare åtgärder kommer därför inte att vidtas i detta fall.

text: Om Konkurrensverket i ett visst fall beslutar att inte meddela ett åläggande får Marknadsdomstolen enligt

text: 23 § 2 stycket

text: KL göra det på talan av ett företag som berörs av den påtalade överträdelsen.

text: Detta beslut har fattats av konkurrensrådet Forsberg. Föredragande har varit Bertel Kinch.

text: Barbro Forsberg

text: Bertel Kinch


beslutstyp:
Interimistiskt beslut
Åläggande
Beslut från domstol

motpart: Haparanda Stad

nyckelord:
11 Missbruk dominerande ställning
Energi, miljö och avfall

title: Ekfors Kraft

sammanfattning: Utredning om missbruk av dominerande ställning, dnr 533/2009 – Ekfors Kraf

text: Konkurrensverkets beslut

text: Ålade interimistiskt Ekfors Kraft att ansluta Haparanda stad till gatu- och vägbelysningsnätet. Åläggandet förenades med ett vite på 200 000 kr per påbörjad vecka utan anslutning. Ekfors Kraft överklagade beslutet till MD.

text: Marknadsdomstolen

text: 2010-02-26 (

text: MD 2010:7

text: Avslog Ekfors Krafts överklagande av det interimistiska beslutet.

text: Ta del av beslut från Marknadsdomstolen

text: Konkurrensverkets beslut

text: 2010-08-25 (Dnr 533/2009)

text: Ålade Ekfors Kraft att ansluta Haparanda stads gatu- och vägbelysningsnät till Ekfors Kraft AB:s elnät. Åläggandet förenades med ett vite på 750 000 kr.

text: Ta del av Konkurrensverkets beslut

text: Part

text: Ekfors Kraft AB, org.nr 556015-3099, Matarengivägen 15, 957 31 Övertorneå Ombud: advokaten Bo Lindqvist, Baker & McKenzie Advokatbyrå KB, Box 5719, 114 87 Stockholm

text: Saken

text: Missbruk av dominerande ställning; leveransvägran

text: Beslut

text: Konkurrensverket meddelar med stöd av

text: 3 kap. 1 §

text: och

text: 6 kap. 1 §

text: konkurrenslagen (2008:579)

text: följande åläggande.

text: Konkurrensverket ålägger Ekfors Kraft AB, org.nr 556015-3099, vid vite av sjuhundrafemtiotusen (750 000) kr, att senast fyra veckor efter delfående av detta åläggande, ansluta och spänningsätta Haparanda Stads gatu- och vägbelysningsnät till Ekfors Kraft AB:s elnät inom koncessionsområde 1892 Io i Haparanda kommun. Vägbelysningssträckningarna framgår av bifogade kartor, se bilaga 2, med anslutningspunkterna Harjubacken, Karungi Lövheden, Karungi Skolan och Karungi Vattenverket, se bilaga 3.

text: Beslutet gäller omedelbart.

text: Ifrågasatt konkurrensbegränsning

text: Haparanda Stad (Haparanda) har i en skrivelse som inkom till Konkurrensverket den 6 oktober 2009, gjort gällande att Ekfors Kraft AB (Ekfors) missbrukar sin dominerande ställning genom att vägra ansluta kommunens nyuppförda gatuoch vägbelysningsnät längs de i Haparanda kommun belägna byavägarna i Mattila, Karungi och Korpikylä till sitt koncessionspliktiga elnät.

text: Haparanda har i samma skrivelse hemställt att Konkurrensverket ska ålägga Ekfors att vid vite inte vägra, eller hota med att vägra, att ansluta Haparandas gatu- och vägbelysningsnät till Ekfors elnät på grund av tvistig fordran.

text: Konkurrensverket har i interimistiskt beslut den 25 november 2009 ålagt Ekfors att ansluta Haparanda tillhörigt gatu- och vägbelysningsnät till Ekfors elnät. Beslutet fastställdes av Marknadsdomstolen den 26 februari 2010.

text: Omständigheter

text: Haparanda har byggt nya gatu- och vägbelysningsnät på ett antal sträckningar längs vägarna inom kommunen. För att få tillgång till el för att driva belysningsnäten måste Haparanda ansluta dem till elnätet. Ekfors har nätkoncessionen för det område där Haparanda har uppfört gatu- och vägbelysningsnäten, område 1892 Io, beläget inom Haparanda och Övertorneå kommuner. I egenskap av nätkoncessionsinnehavare har Ekfors ensamrätten att överföra elenergi inom det aktuella området.

text: Inom det aktuella området är andra nät för gatu- och vägbelysning anslutna till det koncessionspliktiga elnätet. Dessa belysningsnät ägs av Ekfors. Haparanda har sedan ett flertal decennier betalat Ekfors för att tillhandahålla gatu- och vägbelysning. I början av 2000-talet uppstod en tvist mellan Ekfors och Haparanda rörande ersättningen för gatu- och vägbelysningstjänsten. Som en följd av tvisten tände inte Ekfors gatu- och vägbelysningen när belysningssäsongen började den 15 augusti 2006. Detta föranledde Haparanda att anmäla Ekfors till Konkurrensverket för missbruk av dominerande ställning. Efter att Konkurrensverket avskrivit anmälan yrkade Haparanda, med stöd av den subsidiära talerätten, att Marknadsdomstolen skulle ålägga Ekfors att avbryta sin leveransvägran av nättjänster och elenergi till den aktuella gatu- och vägbelysningen. I sin dom av den 15 november 2007 lämnade domstolen Haparandas talan utan bifall. Med utgångspunkt i vad Marknadsdomstolen anfört i skälen till domen, och sedan det

text: inte visat sig möjligt att nå en ekonomisk uppgörelse med Ekfors, beslutade Haparanda att själva låta uppföra anläggningar för gatu- och vägbelysning.

text: Haparanda har ingått ett avtal med Picab Produktion AB (Picab) om att uppföra ca 12 kilometer ny gatu- och vägbelysning utefter vägarna i Mattila, Karungi och Korpikylä. En representant för Picab besökte Mikael Styrman på Ekfors den 20 januari 2009 och presenterade planerna på nya belysningsanläggningar. Ekfors lät då hälsa Haparanda att det inte skulle bli några anslutningar för ny belysning om inte kommunen betalade. Vidare besökte Picab Ekfors kontor den 13 juli 2009 och informerade då en representant för Ekfors om projektet. Arbetena påbörjades den 31 augusti 2009 och skulle vara klara senast den 30 november 2009.

text: Haparanda bedömde inledningsvis att belysningsnäten skulle kunna anslutas till kommunens egna elektriska anläggningar som skulle kunna förse belysningsnätet med elenergi. Energimarknadsinspektionen har dock i beslut den 29 april 2009 avslagit Haparandas ansökan om att få ansluta belysningsnäten till dessa kommunala anläggningar. Skälet var att det icke koncessionspliktiga belysningsnätet ska ha sin utgångspunkt på lokalnätet, dvs. Ekfors koncessionspliktiga nät, för att omfattas av undantaget från kravet på nätkoncession.

text: Haparanda gjorde den 1 september 2009 en föranmälan till Ekfors, för att säkerställa att det nya gatu- och vägbelysningsnätet skulle bli inkopplat på elnätet när belysningsnätet stod klart. Föranmälan omfattade fem anslutningspunkter varav en avsåg anslutning till Ekfors elnät och övriga fyra anslutningar till befintliga anläggningar. Föranmälan skickades till Ekfors per post med rekommenderat brev vilket även aviserades i ett e-postmeddelande avsänt samma datum till Ekfors ställt till kontoret@ekfors.net.

text: Ekfors förklarade i skrivelse till Haparanda daterad den 23 september 2009 att installationsmedgivande inte kunde påräknas till följd av ”omfattande ouppklarade ekonomiska mellanhavanden samt icke acceptabla önskemål gällande anslutningsförhållanden”. Av senare förtydligande framgår att avseende den anslutning som skulle ske till Ekfors elnät invändes endast att det förelåg ”omfattande ouppklarade ekonomiska mellanhavanden”.

text: Av formella skäl har Ekfors saknat möjlighet att ansluta det nya gatu- och vägbelysningsnätet till befintliga anläggningar. Haparanda skickade den 22 oktober 2009 fyra reviderade föranmälningar till Ekfors avseende de anslutningspunkter som avsett befintliga anläggningar så att de i stället avsåg anslutning till Ekfors elnät. I föranmälningarna begärde Haparanda tillkoppling den 2 november 2009. Föranmälningarna skickades per post med rekommenderat brev samt som pdffiler bifogat ett e-postbrev adresserat till kontoret@ekfors.net. Den 2 november 2009 skickade Haparanda en påminnelse till Ekfors via e-post då kommunen inte

text: erhållit något svar. Ekfors meddelade Haparanda den 11 november 2009 att företaget inte mottagit några föranmälningar. Den 12 november 2009 skickade Haparanda återigen föranmälningarna per post med rekommenderat brev samt per e-post den 12 och den 13 november 2009.

text: Den 11 november 2009 inkom Haparanda med en komplettering till Konkurrensverket. Haparanda anförde att anmälan gällde samtliga fem anslutningspunkter (varav fyra reviderade sådana) och att Haparanda behövde inkoppling senast den 16 november 2009, för att ha tid att besiktiga näten och utföra eventuella kompletteringar i syfte att kunna ta belysningsnäten i anspråk den 30 november 2009.

text: Ekfors har i efterhand förklarat att beskedet daterat den 23 september 2009, endast avser en föranmälan och att det inte innebär att företaget har vägrat eller hotat med att vägra ansluta kommunens gatu- och vägbelysningsnät till sitt elnät. Vad gäller de fyra reviderade föranmälningarna har Ekfors framfört att frånvaron av besked inte utgör någon vägran att ansluta Haparanda. Det uteblivna svaret beror, enligt Ekfors, på att de nya föranmälningarna inte nått dem. Det förhållandet att föranmälningarna skickats till Ekfors i form av pdf-filer bifogade till e-post innebär, enligt Ekfors, inte att företaget har erhållit anmälningarna.

text: Ekfors har vidare invänt att en föranmälan enligt Ekfors rutiner ska inges i original. De per e-post mottagna föranmälningarna har därför inte behandlats som föranmälningar. Enligt Ekfors utför företaget normalt inte anslutningar till kunder som står i skuld till Ekfors. Haparanda är genom Haparanda Teknik och Fastighet AB och Stiftelsen Haparandabostäder, skyldigt Ekfors sammanlagt 473 877 kronor jämte dröjsmålsränta i obetalda nätavgifter. Ekfors har vidare anfört att företaget sannolikt skulle behandla en föranmälan från Haparanda på samma sätt som de behandlar föranmälningar från Haparandas företag. Haparanda har avseende de obetalda nätavgifterna angett att dessa hänför sig till en höjning av nätavgifterna som Ekfors gjorde under pågående tvångsförvaltning.

text: Kammarrätten i Stockholm fann i dom i mål nr 8174-07 att den aktuella höjningen var obehörig då företaget till följd av tvångsförvaltningen saknade rådighet över bl.a. tariffsättningen. Kammarrättens dom har vunnit laga kraft. Till följd av att den aktuella höjningen av nättarifferna var obehörig bestred Haparanda Teknik och Fastighet AB och Stiftelsen Haparandabostäder betalningsskyldighet och fortsatte betala enligt de tariffer som tillämpades före höjningen. Ekfors har inte vidtagit några åtgärder för att få sin påstådda rätt till högre ersättning prövad. Vidare menar Haparanda att det faktum att det ännu finns tvistiga fordringar mellan Ekfors och de ovan nämnda dotterbolagen till Haparanda inte kan tas till intäkt för att Haparanda kommer innehålla några nätavgifter, eftersom det inte är samma parter.

text: Ekfors har framfört att företaget kungjorde nya tariffer att gälla fr.o.m. den 1 januari 2009. Dessa tariffer, vars skälighet inte ifrågasatts, betalas inte fullt ut av

text: de ovan nämnda företagen utan de betalar ett efter eget gottfinnande bestämt belopp. Påståendet att Haparanda skulle agera annorlunda än dessa företag förtjänar inte något avseende.

text: Enligt Haparanda har Haparanda Teknik & Fastighet AB och Stiftelsen Haparandabostäder innehållit sammanlagt 390 679 kronor av det belopp som Ekfors fakturerat företagen. Vid samtliga debiteringstillfällen har de två företagen skriftligen bestritt Ekfors krav. Det har inte förekommit några diskussioner kring de innehållna beloppen mellan Ekfors och de två företagen.

text: Konkurrensverket har i interimistiskt beslut den 25 november 2009 ålagt Ekfors att ansluta Haparanda tillhörigt gatu- och vägbelysningsnät till Ekfors elnät. Konkurrensverket fann att Ekfors inte visat objektivt godtagbara skäl för sitt agerande. Beslutet fastställdes av Marknadsdomstolen den 26 februari 2010.

text: Därefter har Ekfors den 4 mars 2010 skickat anslutningsfakturor till Haparanda med anvisningar om vid vilken transformatorstation anslutning ska ske och var kabelmätarskåp ska uppföras samt information om vilken servicekabel som ska användas.

text: I skrivelse till Konkurrensverket den 5 mars 2010 har Ekfors förklarat att företaget beslutat att inte längre ta strid i anslutningsfrågan med Haparanda. I skrivelsen anges bl.a. att den kommunala vägbelysningen kommer att kopplas in så snart Haparanda fullgjort för nytillkommande kunder normala och sedvanliga åtaganden. Enligt Ekfors föreligger därför inte längre någon anslutningsvägran eller något hot därom.

text: Haparanda har den 4 april 2010 betalat anslutningsfakturorna från Ekfors. Kort därefter har Haparanda informerat Konkurrensverket om att Ekfors skulle koppla in vägbelysningen till fyra av de fem begärda anslutningarna. Den femte, Harjubacken, skulle anslutas först efter det att visst arbete utförts av kommunens entreprenör samt efter det att tjälen gått ur marken.

text: I skrivelse av den 9 april 2010 har Ekfors emellertid anvisat Haparanda helt nya anslutningspunkter och begärt att få nya föranmälningar avseende dessa. Vid en jämförelse mellan tidigare anmälda anslutningspunkter har Haparanda kunnat konstatera att endast en punkt överensstämmer, den vid Karungi Vattenverk. I övriga fyra fall krävs mer eller mindre omfattande arbeten från Haparandas sida för att efterkomma Ekfors önskemål.

text: Enligt Ekfors är de nya anslutningspunkterna en förutsättning för de låga anslutningsavgifter Haparanda betalat. Ekfors kan naturligtvis ansluta vid de punkter som kommunen tidigare har begärt, men det skulle innebära högre avgifter.

text: Inför den fortsatta handläggningen av ärendet har Konkurrensverket begärt besked om dels möjligheterna till inkoppling av vägbelysningen dels vilka åtgärder parterna avsåg att vidta för att lösa det låsta läget.

text: Haparanda meddelade att kommunen bjudit in Ekfors till samråd den 27 maj 2010 för att på plats slutligt komma överens om hur inkopplingen skulle ske till båda parters belåtenhet. Haparanda förklarade vidare att man utgick från att parterna skulle komma överens. Med hänvisning till Haparandas eftersträvan att ha goda affärsrelationer med Ekfors, nu och i framtiden, förklarade kommunen att den inte ville att Konkurrensverket skulle vidta några åtgärder i syfte att få det interimistiska beslutet om vitet utdömt eller fatta ett slutligt beslut i ärendet.

text: Mot bakgrund av ovan redovisade uppgifter begärde Konkurrensverket att Haparanda och Ekfors, efter mötet den 27 maj, i ett gemensamt undertecknat protokoll, skulle klargöra vad som överenskommits, vilka åtgärder som skulle vidtas, av vem och när de skulle vara klara.

text: Den 31 maj 2010 bekräftade Haparanda att ett samrådsmöte hållits den 27 maj och att ett protokoll upprättats om återstående arbete, ansvarsfördelning och tider för färdigställande. Av protokollet framgår att Ekfors senast den 10 juni ska lämna besked om vilka anslutningspunkter som nätleverantören (Ekfors) förordar för två av anslutningarna – Harjubacken och Karungi Lövheden, samt var ett kopplingsskåp ska placeras vid Karungi Skolan (se § 5). Därefter ska entreprenören Pellon Sähkö göra återstående arbeten så att besiktning kan ske före utgången av juni månad. Haparanda ansvarar för att besiktning görs av oberoende besiktningsman före juni månads utgång och att besiktningsprotokoll skickas till Ekfors senast första veckan i juli. Slutligen ansvarar Ekfors för att respektive anläggning spänningsätts före den 15 augusti. Samma tider för besiktning och spänningsättning gäller för Karungi Vattenverket, där parterna är överens om anslutningsplats och där endast visst mindre arbete återstår för kommunen. Den femte planerade anslutningen för sträckan Norra Mattila, utgår, då samverkan med befintliga anläggningar och förändrat huvudmannaskap förändrar förutsättningarna.

text: Haparandas representanter har undertecknat protokollet och har enligt uppgift lämnat det till Ekfors för underskrift, vilket dock ännu inte skett. Ekfors hävdar att protokollet inte har distribuerats.

text: När Konkurrensverket den 11 juni 2010 efterhört om Ekfors gett Haparanda slutligt besked om de två återstående anslutningspunkterna och placering för kopplingsskåpet, har företagets ombud bekräftat att protokollet såvitt känt

text: återspeglar parternas överenskommelse. Ekfors är dock bekymrad över att kommunen av kostnadsskäl kommer att fuska med installationerna och att besiktningen kommer att göras av en inkompetent person vilket kan komma att leda till fortsatta dispyter om anläggningarnas kvalitet och huruvida Ekfors kan – och får – ansluta dem.

text: På Konkurrensverkets fråga om de uteblivna beskeden till Haparanda ska betraktas som en vägran att ansluta anläggningarna, har Ekfors medgivit att företaget inledningsvis vägrade ansluta pga. obetalda nätavgifter men att företaget nu har accepterat att ansluta. Enligt Ekfors gäller dock en sådan skyldighet inte för anläggningar som utgör en säkerhetsrisk. Det torde ankomma på anläggningsägaren att göra färdiganmälan när den uppfyller vedertagna säkerhetskrav.

text: Haparanda har invänt att kommunen inte kan slutföra de återstående arbetena utan slutliga besked från Ekfors gällande Harjubacken, Karungi Lövheden och Karungi Skolan. Först därefter kan besiktning och färdiganmälan göras. Någon vägran att godta Ekfors säkerhetsanvisningar föreligger sålunda inte. För den fjärde anslutningen, Karungi Vattenverket, är nu samtliga arbeten klara medan besiktning kommer att ske samtidigt med övriga tre nämnda återstående anslutningar. Besiktningen, som ska ske av oberoende besiktningsman, torde utvisa eventuella kvarstående säkerhetsbrister. De återstående arbeten som kommunen ska utföra är av mindre omfattning och beräknas ta inte mer än en eller ett par dagar att utföra. Enligt Haparandas uppfattning innebär Ekfors, numera långdragna underlåtenhet att, trots redan betalda anslutningsavgifter, återkomma med besked om anslutningspunkter och placering av kopplingsskåp att missbruk av dominerande ställning ännu föreligger.

text: Mot denna bakgrund anför Haparanda den 30 juni 2010 att Konkurrensverket nu bör vidta åtgärder i ärendet. Mer än fyra månader har förflutit sedan Marknadsdomstolens ställningstagande och en ny belysningssäsong är i antågande. Trots detta har Ekfors ännu inte förmåtts lämna de besked som fordras för att möjliggöra utförandet av de åtgärder som i förlängningen möjliggör spänningsättning av den nyuppförda gatu- och vägbelysningen (oaktat att man fakturerat och erhållit betalning för de aktuella anslutningarna), vilket enligt Haparanda är oacceptabelt.

text: Tillämpliga lagrum

text: Av

text: 2 kap. 7 § konkurrenslagen (2008:579)

text: följer att ett eller flera företags missbruk av en dominerande ställning på marknaden är förbjudet. För att

text: 2 kap. 7 § konkurrenslagen

text: (KL) ska vara tillämplig måste företaget dels ha en dominerande ställning på den relevanta marknaden, dels ha agerat på ett sätt som utgör missbruk av den dominerande ställningen.

text: Enligt

text: 3 kap. 1 §

text: KL får Konkurrensverket ålägga företag att upphöra med överträdelser av förbuden i

text: 2 kap. 7 §

text: KL. Enligt

text: 6 kap. 1 §

text: KL får Konkurrensverket förena ett sådant åläggande med vite.

text: Rättslig bedömning

text: Konkurrensverket har dels att ta ställning till om Ekfors har en dominerande ställning på den relevanta marknaden, dels om Ekfors har missbrukat denna ställning genom att vägra ansluta kommunens nyuppförda gatu- och vägbelysningsnät till sitt koncessionspliktiga elnät.

text: Nätverksamhet och nätkoncession

text: Med nätverksamhet avses enligt

text: ellagen (1997:857)

text: att ställa elektriska starkströmsledningar till förfogande för överföring av el. Till nätverksamhet hör också projektering, byggande och underhåll av ledningar, ställverk och transformatorstationer, anslutning av elektriska anläggningar, mätning och beräkning av överförd effekt och energi samt annan verksamhet som behövs för att överföra el på det elektriska nätet.

text: En elektrisk starkströmsledning får inte byggas eller användas utan tillstånd (nätkoncession) av regeringen. Energimarknadsinspektionen är den av regeringen bemyndigade myndigheten som beviljar koncession. En nätkoncession ska avse en ledning med i huvudsak bestämd sträckning (nätkoncession för linje) eller ett ledningsnät inom ett visst geografiskt område (nätkoncession för område).

text: Nätkoncession får inte meddelas för ett område som helt eller delvis sammanfaller med ett annat koncessionsområde.

text: Ellagen

text: fastslår följaktligen att endast en aktör får bedriva nätverksamhet inom ett koncessionsområde. En nätkoncession ska meddelas för 40 år om den avser linje och för 25 år om den avser område.

text: Ekfors bedriver nätverksamhet och innehar nätkoncessionen för område 1892 Io inom delar av Övertorneå och Haparanda kommuner.

text: Till skillnad från ovan nämnda verksamhet är nät som är avsedda för driften av en belysningsanläggning, såsom Haparandas gatu- och vägbelysningsnät, undantagna från kravet på koncession under förutsättning att de ansluts till det koncessionspliktiga elnätet.

text: Relevant marknad

text: Haparandas nyuppförda gatu- och vägbelysningsnät ligger inom koncessionsområde 1892 Io i Övertorneå och Haparanda kommuner för vilket Ekfors innehar nätkoncessionen. Haparanda önskar ansluta sitt belysningsnät till Ekfors koncessionspliktiga elnät för att kunna tillhandahålla gatu- och vägbelysning längs de aktuella vägsträckningarna.

text: Konkurrensverket gör bedömningen att den relevanta produktmarknaden utgörs av tillhandahållande av elektriska starkströmsledningar för överföring av el (nättjänster) och att den relevanta geografiska marknaden utgörs av koncessionsområdet, eftersom det är inom det området som tjänsten tillhandahålls.

text: Konkurrensverket finner således att den relevanta marknaden i ärendet utgörs av tillhandahållande av elektriska starkströmsledningar för överföring av el inom Ekfors koncessionsområde 1892 Io i Övertorneå och Haparanda kommuner.

text: Dominans

text: Nätkoncession för område får enligt

text: ellagen

text: inte meddelas för ett område som helt eller delvis sammanfaller med ett annat koncessionsområde.

text: Ellagen

text: fastslår följaktligen att endast en aktör får bedriva nätverksamhet inom ett koncessionsområde. Det innebär att Ekfors har en lagstadgad ensamrätt att överföra elenergi inom koncessionsområde 1892 Io i Övertorneå och Haparanda kommuner och företaget har således en monopolställning på marknaden. Därmed har Ekfors en dominerande ställning på den relevanta marknaden.

text: Missbruk

text: Vägran att ansluta och spänningsätta

text: Alltsedan Ekfors i september respektive oktober 2009 mottog föranmälningar avseende Haparandas gatu- och vägbelysningsnät har Ekfors framfört olika invändningar till stöd för att vägra ansluta belysningsnäten till Ekfors elnät. Som ovan angivits har Marknadsdomstolen i beslut den 26 februari 2010 fastställt Konkurrensverkets interimistiska beslut den 25 november 2009 om att ålägga Ekfors att ansluta Haparandas gatu- och vägbelysningsnät till Ekfors elnät.

text: Ekfors har i skrivelse av den 5 mars 2010 förklarat att företaget inte längre avser att ta strid i anslutningsfrågan med Haparanda. Ekfors har förklarat att företaget inledningsvis vägrade ansluta på grund av obetalda nätavgifter men att det nu har accepterat att ansluta.

text: Ekfors har emellertid inte vidtagit några åtgärder som återspeglar företagets påstådda avsikt att ansluta kommunens anläggning till sitt elnät. I stället har

text: Ekfors anvisat Haparanda helt nya anslutningspunkter och begärt att få föranmälningar avseende dessa. Detta har skett efter det att Haparanda betalat anslutningsfakturorna den 4 april 2010. Som skäl för sitt agerande har Ekfors bl.a. anfört att de nya anslutningspunkterna är föranledda av de låga avgifter som Haparanda betalat.

text: Av protokollet från samrådsmötet den 27 maj, framgår att Ekfors före den 10 juni skulle ha återkommit med besked om vilka anslutningspunkter som företaget förordar beträffande Harjubacken och Karungi Lövheden. Beträffande Karungi Skolan skulle Ekfors enligt samma protokoll före den 10 juni lämnat besked om placering för kopplingsskåp. Ekfors har fortfarande inte återkommit i frågan. Inte heller har Ekfors framfört godtagbara skäl för detta. Genom att vägra lämna dessa uppgifter förhindras Haparanda att vidta de kvarstående arbeten som krävs för att möjliggöra utförandet av de åtgärder som i förlängningen medför anslutning och spänningsättning av den nyuppförda gatu- och vägbelysningen. Detta trots att Ekfors fakturerat och fått betalning för de aktuella anslutningarna. Det kan konstateras att Ekfors ännu inte har anslutit Haparandas nya gatu- och vägbelysningsanläggning till sitt elnät. Vid en sammantagen bedömning får Ekfors därför anses vägra Haparanda anslutning till sitt elnät.

text: Nödvändig nyttighet

text: Företag bör i allmänhet ha rätt att välja sina handelspartner och att fritt disponera över sina tillgångar. Leveransskyldighet är en mycket långtgående ingripande åtgärd i avtalsfriheten som endast får tillgripas under vissa särskilda förhållanden.

text: Enligt

text: 3 kap. 7 § ellagen (1997:857)

text: är den som har nätkoncession för ett område skyldig att på skäliga villkor ansluta en elektrisk anläggning till ledningsnätet. Ekfors har alltså en lagstadgad skyldighet att ansluta Haparandas gatu- och vägbelysningsnät till elnätet.

text: Vidare kan leveransskyldighet föreligga på konkurrensrättslig grund när den efterfrågade varan eller tjänsten utgör en s.k. nödvändig nyttighet. En vägran är endast tillåten om det finns objektivt godtagbara skäl. Begreppet nödvändig nyttighet har definierats av Europeiska kommissionen som en facilitet eller infrastruktur som är oundgänglig för att konkurrenter ska kunna erbjuda tjänster till sina kunder.

text: Det ställs höga krav för att ett företag med åberopande av principen om nödvändig nyttighet ska vara skyldigt att tillhandahålla en vara eller tjänst. Varan, tjänsten eller nyttigheten ska vara objektivt nödvändig för att företag ska kunna

text: konkurrera effektivt i ett senare marknadsled samtidigt som leveransvägran ska .16 riskera att eliminera konkurrensen från den ifrågavarande kunden. Tillgången till elnätet är objektivt nödvändig för att Haparanda ska kunna bedriva verksamhet på marknaden för gatu- och belysningstjänster.

text: Ekfors har ensamrätt att överföra elenergi inom det område där Haparandas belysningsnät är belägna och är således dominerande på marknaden för nättjänster. Förutom att tillhandahålla överföring av elenergi bedriver Ekfors verksamhet på den nedströmsmarknad där Haparanda nu avser att träda in. Ekfors äger befintliga gatu- och vägbelysningsnät på samma vägsträckor som Haparanda uppfört belysningsanläggningar och företagen är alltså konkurrenter.

text: Det bakomliggande skälet till att Haparanda investerat i egna belysningsanläggningar är att Ekfors tidigare har vägrat att tillhandahålla belysningstjänster via sina redan befintliga anläggningar. Haparanda har således tvingats att träda in på marknaden för att kunna sörja för gatu- och vägbelysning till kommuninvånarna.

text: Genom att vägra ansluta Haparandas belysningsnät till sitt elnät hindrar Ekfors kommunen från att träda in och agera på marknaden för gatu- och vägbelysning. Ekfors agerande får därmed till följd att konkurrensen på denna marknad påverkas negativt.

text: Objektivt godtagbara skäl

text: Ekfors vägran att ansluta kommunens anläggning till nätet kan vara berättigad av objektivt godtagbara skäl. Det åligger Ekfors att göra sannolikt att det finns sådana skäl.

text: Ekfors har tidigare till stöd för att det föreligger objektivt godtagbara skäl anfört att kommunen inte betalar nätavgifter fullt ut utan innehåller belopp efter eget gottfinnande. Mot bakgrund av detta har Ekfors ansett sig ha fog för att anta att Haparanda kommer att innehålla betalning för den nätkostnad som de begärda nyanslutningarna kommer att ge upphov till.

text: Det kan konstateras att Haparanda har betalat de anslutningsfakturor som Ekfors tillställt kommunen. Enligt Konkurrensverkets bedömning finns det inget stöd i utredningen för att Haparanda inte kommer att betala den nätkostnad som de begärda nyanslutningarna kommer att ge upphov till. Som redovisats ovan har Konkurrensverket, i sitt interimistiska beslut, funnit att Ekfors inte har gjort sannolikt att det föreligger objektivt godtagbara skäl för detta agerande utan ålagt Ekfors att ansluta Haparandas belysningsnät till Ekfors elnät. Marknadsdomstolen gjorde samma bedömning och fastställde Konkurrensverkets beslut. Ekfors har numera frånfallit denna invändning.

text: Av Ekfors framförda invändningar om säkerhetsbrister som förklaring till Ekfors vägran att ansluta Haparanda till sitt elnät, kan inte anses utgöra ett objektivt godtagbart skäl. Av protokollet framgår att besiktningen beträffande samtliga anslutningspunkter ska utföras av oberoende besiktningsman. Detta torde utvisa eventuella kvarstående säkerhetsbrister. Inte heller kan en anslutningsskyldighet för Ekfors anses vara särskilt betungande mot bakgrund av Ekfors legala monopol.

text: Sammanfattningsvis finner Konkurrensverket att Ekfors inte har gjort sannolikt att det föreligger objektivt godtagbara skäl för sitt agerande.

text: Missbruk av dominerande ställning

text: Konkurrensverket finner att Ekfors genom att vägra ansluta Haparanda till sitt elnät hindrar kommunen från att träda in och agera på marknaden för gatu- och vägbelysning. Ekfors agerande leder till att konkurrensen på denna marknad påverkas negativt. Ekfors har inte gjort sannolikt att det föreligger objektivt godtagbara skäl för agerandet. Ekfors har därmed missbrukat sin dominerande ställning i den mening som avses i

text: 2 kap 7 §

text: KL.

text: Konkurrensverket finner således skäl att ålägga Ekfors ansluta och spänningsätta Haparanda tillhörigt gatu- och vägbelysningsnät till Ekfors elnät. Skäl föreligger att förena detta åläggande med vite. Konkurrensverket gör bedömningen att ett vite om 750 000 kr är lämpligt. En tidsåtgång om fyra veckor för att utföra anslutningarna bör vara tillräcklig.

text: HUR MAN ÖVERKLAGAR, se bilaga 1 _____________________________ Detta beslut har fattats av generaldirektören. Föredragande har varit avdelningsrådet Stig-Arne Ankner.

text: Bilagor:

text: Bilaga 1 Hur man överklagar, Bilaga 2 Kartor, Bilaga 3 Samrådsprotokoll

text: Kopia till: Haparanda Stad