title: Inspektion vid Malmö tingsrätt den 13 - 14 november 2012

text: 1. Protokollets huvudsakliga innehåll

text: Malmö tingsrätt är enligt Justitiekanslerns mening en mycket väl fungerande domstol. Såvitt granskningen har visat är tingsrättens handläggning av mål och ärenden i allt väsentligt rättssäker och effektiv.

text: Granskningen av frågor som rör Justitiekanslerns särskilda uppgift att bevaka att rättshjälpssystemet inte används på ett sätt som inte varit avsett har givit vid handen att Malmö tingsrätt väl uppfyller sina skyldigheter att underrätta Justitiekanslern om beslut som avses i lagen (

text: ) om rätt för Justitiekanslern att överklaga vissa beslut.

text: Justitiekanslern har vid granskningen inte funnit att rätten till rättegång inom skälig tid enligt

text: artikel 6.1 i Europakonventionen

text: har åsidosatts, även om handläggningstiden i vissa fall har blivit klart längre än önskvärt. Tingsrätten synes i mål med frihetsberövade personer vara väl medveten om den frihetsberövades rätt enligt artikel 5.3 i konventionen till rättegång inom skälig tid eller att bli försatt på fri fot i avvaktan på rättegång.

text: Justitiekanslern riktar dock kritik mot tingsrätten för alltför långa perioder av inaktivitet vid handläggning av framför allt ärenden, men i några fall även vid handläggning av brottmål och tvistemål. Justitiekanslern riktar vidare kritik mot tingsrätten för att vid upprepade tillfällen inte ha expedierat äktenskapsskillnadsdomar till Skatteverket i enlighet med 3 a § förordningen (

text: ) om skyldighet för domstol att lämna uppgifter beträffande äktenskapsskillnader m.m.

text: 2. Bakgrund

text: Justitiekanslern har, enligt lagen (

text: ) om Justitiekanslerns tillsyn och förordningen (

text: ) med instruktion för Justitiekanslern, tillsyn över att de som utövar offentlig verksamhet efterlever lagar och andra författningar samt i övrigt fullgör sina åligganden. Justitiekanslerns tillsyn omfattar bl.a. domstolarna.

text: Under hösten 2012 beslutade Justitiekanslern att inspektera bl.a. Malmö tingsrätt.

text: Tingsrätten underrättades om inspektionen den 6 november 2012. Tingsrätten tillskrevs samma dag angående bl.a. inspektionens inriktning och vissa önskemål som Justitiekanslern hade när det gällde underlaget för inspektionen.

text: Den 13 och 14 november 2012 inspekterade Justitiekanslern tingsrätten. Inspektionen började kl. 09.15 den 13 november och avslutades cirka kl. 16.00 den 14 november. Från Justitiekanslerns sida närvarade byråchefen Karin Wistrand, hovrättsassessorerna Ralf Järtelius och Carin Häckter, kammarrättsassessorn Marcus Agnvall, notarien Peter Thornquist och assistenten Anne Christine Forsman. Därtill var justitiekanslern Anna Skarhed närvarande under eftermiddagen den 14 november.

text: Malmö tingsrätts domkrets omfattar Burlöv, Malmö och Vellinge kommuner. Malmö tingsrätt är sjörättsdomstol med domkrets enligt

text: sjölagen

text: samt domstol i tryckfrihetsmål, yttrandefrihetsmål och mål enligt lagen (

text: ) om grupprättegång m.m. i Skåne län.

text: 3. Inspektionen

text: 3.1 Inspektionens syfte och inriktning

text: Inspektionen var tematisk och i första hand inriktad på dels frågor som rör Justitiekanslerns särskilda uppgift att bevaka att rättshjälpssystemet inte används på ett sätt som inte varit avsett, dels handläggningstiderna för brottmål, tvistemål och ärenden med särskild inriktning på rätten till rättegång inom skälig tid enligt

text: artikel 6.1 i Europakonventionen

text: samt såvitt avser brottmålen den frihetsberövades rätt enligt artikel 5.3 i konventionen till rättegång inom skälig tid eller att bli försatt på fri fot i avvaktan på rättegång.

text: Därutöver var det övergripande syftet med inspektionen att kontrollera att kraven på lagenlighet och rättsäkerhet iakttas vid tingsrätten.

text: 3.2 Inspektionens genomförande

text: Under sitt besök på tingsrätten gick Justitiekanslern igenom akter i mål eller ärenden inkomna från och med 2010 till och med 2012 som avsåg ersättningsgaranti till bodelningsförrättare och utbetalning av ersättningsgaranti till bodelningsförrättare samt tryck- eller yttrandefrihetsmål där Justitiekanslern inte för eller har fört talan. Vidare granskade Justitiekanslern akterna i de tio äldsta inte ännu avgjorda brottmålen, dispositiva tvistemålen, indispositiva tvistemålen och ärendena. Justitiekanslern granskade även akterna i mål och ärenden som hade anhängiggjorts vid tingsrättens avdelning 2 i oktober 2011. Vid genomgång av akterna riktade Justitiekanslern särskild uppmärksamhet mot handläggningstider och frågor med anknytning till rättshjälpssystemet.

text: Inför inspektionen efterfrågade Justitiekanslern dessutom akter i mål eller ärenden inkomna från och med 2010 till och med 2012 som avsåg grupptalan enligt lagen (

text: ) om grupprättegång och mål eller ärenden där ansökan gjorts enligt lagen (

text: ) om förtursförklaring i domstol. Några sådana mål eller ärenden fanns dock inte vid tingsrätten.

text: Inför inspektionen efterfrågade Justitiekanslern vidare en förteckning över samtliga brottmål som varit anhängiga vid tingsrätten under de senaste två åren där en person varit frihetsberövad under mer än sex månader. En sådan förteckning var dock inte möjlig att med en rimlig arbetsinsats ta fram, varför Justitiekanslern enades med tingsrätten om att frågan i stället skulle diskuteras vidare vid inspektionen (se avsnitt 3.3, 3.4 och 4.9).

text: 3.3 Samtal med lagmannen Eva Wendel Rosberg

text: Inspektionen inleddes med ett samtal med lagmannen Eva Wendel Rosberg, varvid hon berättade om tingsrätten och dess verksamhet. Vid detta samtal närvarade även tingsrättens administrativa direktör, Kristina Rasmusson, och arkivarien Mats Johansson. Från samtalet antecknas följande.

text: Tingsrätten är indelad i fyra dömande avdelningar (avdelning 1 – 4) och en administrativ enhet. Varje avdelning leds av en chefsrådman. Chef för den administrativa enheten är den administrativa direktören. Samtliga avdelningar handlägger både brottmål och tvistemål men därutöver förekommer viss speciallottning. Avdelning 1 handlägger mål enligt

text: sjölagen

text: , tvistemål där lagen (

text: ) om grupprättegång tillämpas, mål om bostads- och hyrestvister samt mål om bouppteckningsed. Därtill handlägger avdelning 1 samtliga ärenden som inte är föremål för speciallottning. Avdelning 2 handlägger arbetstvister, utsökningsärenden samt tryck- och yttrandefrihetsmål. Avdelning 3 handlägger arbetstvister, utsökningsärenden och mål enligt

text: lönegarantilagen

text: . Avdelning 4 handlägger konkursärenden, mål om bostads- och hyresrättstvister som inte rör lokaler samt mål om ansvar för brott som inte regleras i

text: brottsbalken

text: och för vilket inte är föreskrivet strängare straff än böter (notariemål).

text: Varje avdelning har en beredningsorganisation som ansvarar för beredningen av mål och ärenden. Beredningsjuristerna är notariemeriterade. Tvistemål i förenklad form (s.k. FT-mål) bereds av notarierna. Även om beredningsorganisationen fortfarande finns kvar, sker det en successiv förändring som innebär att ansvaret för beredningen av tvistemålen, i allt större utsträckning, ligger hos en ansvarig domare. För närvarande är arbetet på en av de fyra avdelningarna organiserat så att en domare ansvarar för målets beredning redan från det att målet anhängiggörs vid tingsrätten. På övriga tre avdelningar blir en domare ansvarig för den fortsatta beredningen av målet i vart fall vid den första muntliga förberedelsen.

text: För närvarande är 150 personer anställda vid tingsrätten, varav sju beredningsjurister och 27 notarier. Tingsrätten hade tidigare 30 notarier anställda, men har av budgetskäl minskat antalet notarieanställningar. Förhoppningen är att tingsrätten snart ska kunna anställa fler notarier igen. Tingsrätten hade tidigare mycket erfaren personal, vilket innebar att chefsrådmännen i hög utsträckning kunde delegera arbetsuppgifter i enlighet med arbetsordningen. Under de senaste åren har det för alla personalkategorier på tingsrätten skett en generationsväxling. Till följd av bl.a. hög arbetsbelastning har flera äldre domstolssekreterare valt att avsluta sina anställningar, vilket har inneburit hög personalomsättning. När det gäller möjligheterna att rekrytera ny personal har det inte varit förenat med några större svårigheter att rekrytera vare sig domstolssekreterare eller beredningsjurister. Beredningsjuristerna har dock många gånger avslutat sina anställningar redan efter relativt kort anställningstid. För att åstadkomma bättre kontinuitet och högre kompetens i beredningsorganisationen bör en beredningsjurist arbeta åtminstone tre år på tingsrätten. När det gäller anställningar som ordinarie domare har det hittills inte inneburit något problem att rekrytera. Vid det senaste anställningsförfarandet förlängdes dock ansökningstiden på grund av att antalet sökande inte ansågs tillräckligt. Sammanfattningsvis är en stor del av personalen nu relativt nyanställd. Delegation av arbetsuppgifter förekommer därför inte i samma utsträckning som tidigare. Mycket arbete – särskilt på kanslisidan – läggs ner på att lära upp den nya personalen.

text: I Malmö har gjorts stora polisiära insatser. Polisens arbete har inneburit att antalet brottmål vid tingsrätten har ökat kraftigt. Polisens arbete generar inte enbart mål som gäller grövre brottslighet, utan också en kraftig ökning av s.k. bötesmål vid tingsrätten. Vidare bidrar Malmös geografiska belägenhet till att brottmål med internationell karaktär ofta handläggs vid tingsrätten. I dessa mål förekommer inte sällan långa häktningstider. Häktningstider som uppgår till 9 – 10 månader är inte ovanliga när det är fråga om mål som handläggs av Internationella åklagarkammaren. Respektive avdelning på tingsrätten bevakar de mål där det förekommer frihetsberövade personer. Numera hålls regelmässigt omhäktningsförhandling var fjortonde dag. Eftersom tingsrätten har flera mål med långa frihetsberövanden är tingsrätten väl medveten om kravet enligt

text: artikel 5.3 i Europakonventionen

text: på rättegång inom skälig tid eller att försätta den frihetsberövade på fri fot i avvaktan på rättegång; lagmannen har också själv beslutat i häktningsfrågan i mål där den misstänkte hade varit frihetsberövad under mycket lång tid.

text: Även förhandlingstiden i konkursärenden har ökat, vilket innebär en ökad arbetsbörda.

text: Ett kontinuerligt säkerhetsarbete pågår vid tingsrätten. För närvarande finns det en säkerhetssal, men ytterligare en säkerhetssal är planerad. Lagmannen lade tidigare ned en stor del, uppskattningsvis trettio procent, av sin arbetstid på säkerhetsfrågor. I februari 2012 anställdes en säkerhetschef som nu har tagit över dessa frågor. Tingsrättens nuvarande lokaler är sådana att parter, ombud och övriga besökare nödgas vistas förhållandevis tätt inpå varandra i de allmänna utrymmena. Antalet salar är en trång sektor och det vistas generellt sett mycket människor i lokalerna. Med hänsyn härtill har lagmannen gjort bedömningen att, för att begränsa risken för att brott begås i tingsrättens lokaler och för att skapa en större trygghet för personal, parter och andra som besöker tingsrätten, säkerhetskontroll ska genomföras varje dag. Beslut om säkerhetskontroll fattas av lagmannen, efter underlag från Polisen, för tre månader i taget. Tingsrättens säkerhetsarbete har gett resultat. Enligt den senaste medarbetarenkäten upplever personalen trygghet på arbetsplatsen.

text: Kopia av tingsrättens arbetsordning och underlag för budgetprocessen lämnades över.

text: 3.4 Samtal med chefsrådmannen Björn Hansson och kanslisamordnaren Anneli Larsson

text: Under inspektionens första dag ägde dessutom ett samtal rum med chefsrådmannen Björn Hansson och kanslisamordnaren Anneli Larsson, båda från tingsrättens avdelning 3. Från Justitiekanslern deltog byråchefen Karin Wistrand samt hovrättsassessorerna Ralf Järtelius och Carin Häckter. Från samtalet antecknas följande.

text: Avsikten är att alla kategorier av personal ska rotera på de olika avdelningarna. På grund av ett stort antal naturliga avgångar har det på senare tid varken funnits skäl eller möjlighet att genomföra ett sådant system i praktiken.

text: För närvarande lottas tvistemålen på avdelning 3 på en viss domare i samband med muntlig förberedelse i målet. Senast från och med årsskiftet 2012/ 2013 kommer en förändring genomföras som innebär att en domare kommer att vara ansvarig för tvistemålens beredning redan när målen anhängiggörs vid tingsrätten. Erfarenhet och statistik talar för att ett sådant direkt domaransvar bidrar till en mer effektiv handläggning av tvistemålen.

text: Frågor om rättshjälp handläggs normalt av beredningsjuristerna. Beslut om förlängd rättshjälp fattas däremot av domare. Expediering av beslut rörande exempelvis rättshjälp och ersättning till bodelningsförrättare utförs av kanslipersonalen. Detta sker i enlighet med instruktionerna i Domstolsverkets handbok om expediering i tvistemål (expedieringshandboken). Med hänsyn till att det är många nyanställda domstolssekreterare på tingsrätten görs bedömningen att expedieringshandboken nu används oftare än tidigare samt att detta kan bidra till större rättsenlighet och enhetlighet. Domstolssekreterarna läser regelmässigt protokollen från t.ex. muntliga förberedelser och huvudförhandlingar för att få information om protokollen innehåller beslut som föranleder någon åtgärd, exempelvis expediering. Några egentliga svårigheter när det gäller expediering av beslut rörande t.ex. rättshjälp och ersättning till bodelningsförrättare finns inte. Om expedieringshandboken i något fall inte skulle ge tillräcklig vägledning diskuteras frågan antingen mellan domstolssekreterarna eller med någon av domarna. Det sker ingen särskild bevakning av om expediering har skett på korrekt sätt, vilket beror på att frågan har bedömts vara okomplicerad.

text: Björn Hansson kan inte generellt uttala sig om huruvida tingsrätten regelmässigt fullgör sin skyldighet att, enligt förordningen (

text: ) om kontroll av vissa ersättningsanspråk m.m., i vissa fall höra åklagaren över ett ersättningsanspråk från en offentlig försvarare, ett målsägandebiträde eller en särskild företrädare för barn. Själv brukar han dock alltid tillfråga åklagaren men hans erfarenhet är då att åklagaren inte brukar ha några synpunkter på kostnadsräkningen utan överlämnar frågan till rättens bedömning.

text: Det finns inte någon möjlighet att med nuvarande datorstöd få fram en förteckning över de brottmål där en person har varit frihetsberövad under viss angiven tid, så att långa häktningstider generellt kan bevakas. Däremot läggs bevakning över tid för åtals väckande m.m. in i VERA och varje avdelning har därtill ett manuellt system för att bevaka målen med frihetsberövade personer. Systemet innebär att det för varje vecka upprättas en schematisk förteckning över mål med frihetsberövade och de frister som måste bevakas. Förteckningen förs upp på en white-board. På avdelning 3 hänger tavlan väl synlig på väggen i avdelningens korridor. Sammantaget upplevs detta system fungera för att ha god kontroll över målen med frihetsberövade personer. Eftersom häktningsförhandling numera regelmässigt hålls var fjortonde dag är uppmärksamheten på långa häktningstider och de särskilda krav som följer av Europakonventionen i sådana fall god.

text: Det har inte anhängiggjorts någon ansökan enligt lagen (

text: ) om förtursförklaring i domstol vid tingsrätten (se även avsnitt 3.2). I mål och ärenden där en part företräds av rättsbildat ombud har det, i vart fall inte av Björn Hansson, uppfattats som en begäran om förtursförklaring när parten har framfört mer allmänna synpunkter på handläggningstiden. Möjligen skulle frågan bedömas annorlunda i mål eller ärenden där parten för sin egen talan.

text: 3.5 Samtal med domstolssekreteraren Jeanette Lang

text: Under inspektionens andra dag ägde ett samtal rum med domstolssekreteraren Jeanette Lang, som också utbildar personal i VERA. Från Justitiekanslern deltog byråchefen Karin Wistrand och hovrättsassessorn Ralf Järtelius. Under samtalet fördes en diskussion om vilka sökmöjligheter som i dag finns i VERA och vilka behov som finns av att utveckla sökmöjligheterna.

text: 4. Iakttagelser vid inspektionen

text: 4.1 Inledning

text: Efter det inledande samtalet med Eva Wendel Rosberg övergick Justitiekanslern till en granskning av mål och ärenden i enlighet med vad som framgår av avsnitten 4.2 – 4.8. Justitiekanslern gjorde då de iakttagelser som finns antecknade i avsnitten. I avsnitt 4.9 återfinns Justitiekanslerns samlade iakttagelser i fråga om frihetsberövade mål. Vid det avslutande samtalet med Eva Wendel Rosberg (se avsnitt 5) redogjorde Justitiekanslern för dessa iakttagelser.

text: 4.2 Granskningen av de äldsta ännu inte avgjorda brottmålen

text: Den huvudsakliga anledningen till att tingsrättens äldsta brottmål inte har har kunnat avgöras är att de misstänkta inte befinner sig i riket eller av annat skäl inte kunnat nås för delgivning. Även om tingsrätten i vissa fall borde ha varit mer aktiv i sina kontakter med åklagare m.fl. är omständigheterna inte sådana att den misstänktes rätt till rättegång inom skälig tid enligt

text: artikel 6.1 i Europakonventionen

text: har åsidosatts.

text: B 10257-96, B 13338-96, B 5074-98 och B 6803-98: Samtliga mål rör grov egenmäktighet med barn, där ena föräldern har fört barnet (-en) utomlands (bl.a. till Sudan) och där målet inletts med en häktningsframställan, förordnande av offentlig försvarare och att den misstänkte har häktats i sin utevaro. Därefter har i samtliga fall ingen åtgärd dokumenterats på flera år. Efter ett antal år har brottsmisstanken ändrats till att avse perdurerande brott fram till barnets 15-årsdag (jfr.

text: 7 kap. 4 § brottsbalken

text: ), med följd att påföljdspreskription inträder 10 år efter denna dag (se 35 kap. 1 och 4 §§ brottsbalken). Rättens överväganden i preskriptionsfrågan har dokumenterats och en PM över åtgärder har upprättats i B 13338-96 men inte i övriga mål. Även efter att brottsmisstanken ändrats har tingsrättens kontakter med åklagaren varit mycket sparsamma. Justitiekanslern anser att kontakt med åklagaren bör förekomma åtminstone halvårsvis så att rätten kan försäkra sig om att nya omständigheter inte har tillstött. Flera års mellanrum mellan kontakterna är inte acceptabelt.

text: Angående övriga av de äldsta brottmålen är anledningen till att målen ännu inte kunnat avgöras svårighet att delge den misstänkte. Det ska understrykas att tingsrätten inte har låtit mål med flera misstänkta bli ”liggande” i avvaktan på att en misstänkt ska delges; deldom har i stället meddelats (se B 621-06 angående medhjälp till grov misshandel m.m. och B 4081-06 angående grov skadegörelse). Såvitt gäller B 3821-07 angående grov olovlig körning m.m., B 6164-07 angående trolöshet mot huvudman, B 7162-07 angående narkotikabrott m.m., B 51-08 angående grov stöld och B 1088-08 angående misshandel m.m. har tingsrätten kontinuerligt och aktivt sökt den misstänkte och kan inte lastas för att målet ännu inte har kunnat avgöras. I B 1856-07 angående narkotikabrott m.m. och B 621-06 angående medhjälp till grov misshandel m.m. har däremot kontakterna med åklagaren m.fl. inte varit tillräckligt frekventa. Tingsrätten kan inte undgå kritik när inga åtgärder har dokumenterats under mer än ett års tid.

text: 4.3 Granskningen av de äldsta ännu inte avgjorda dispositiva tvistemålen

text: Handläggningen av tingsrättens äldsta dispositiva tvistemål har dragit ut på tiden på ett icke önskvärt sätt. Justitiekanslerns granskning har dock inte givit vid handen att handläggningstiden ännu har blivit sådan att rätten till rättegång inom skälig tid enligt

text: artikel 6.1 i Europakonventionen

text: har åsidosatts. Målen har i de flesta fall inte blivit liggande utan åtgärd men tingsrättens materiella processledning har i vissa stycken inte varit tillräckligt aktiv. I några fall synes detta hänga samman med att ansvaret för målet inte har legat hos en och samma domare.

text: Justitiekanslern konstaterar att tingsrätten inte regelmässigt synes förelägga käranden att fullgöra skyldigheten enligt 42 kap. 2 § första stycket 3 rättegångsbalken att ange bevisuppgift innan stämning utfärdas. I T 9952-07 angående återbäring av olovlig vinstutdelning enligt 12 kap. 5 § äldre aktiebolagslagen, T 5611-08 angående skadeståndsansvar enligt 13 kap. lagen om ekonomiska föreningar, T 9836-09 angående avskedande och T 7574-09 angående skadestånd har bevisuppgift inte inkommit förrän flera år efter målet inleddes. Även i T 8076-07 angående skadestånd inkom parterna med bevisuppgift först sedan målet hade handlagts en längre tid. För frågan om förlikning har bevisningen i regel stor betydelse och att bevisläget inte klargörs kan många gånger motverka att målet kan avgöras i ett tidigt skede.

text: Tingsrätten har enligt Justitiekanslerns bedömning varit väl sparsam med att driva målen framåt genom specificerade, riktade förelägganden och upprättande av sammanställning enligt

text: 42 kap. 16 § rättegångsbalken

text: . I T 7574-09 angående skadestånd har tre muntliga förberedelser hållits men ingen sammanställning har upprättats. I T 5611-08 angående skadeståndsansvar enligt 13 kap. lagen om ekonomiska föreningar har skriftväxling utan riktade förelägganden tillåtits att pågå i ett och ett halvt år efter den muntliga förberedelsen innan en sammanställning har upprättats. Även i T 9836-09 angående avskedande har två muntliga förberedelser hållits och skriftväxling utan riktade förelägganden förekommit i stor omfattning och ingen sammanställning har upprättats. Justitiekanslern understryker vikten av att rätten utnyttjar rättegångsbalkens verktyg för materiell processledning på ett aktivt sätt.

text: I T 8076-07 angående skadestånd har tingsrätten bedrivit en mer aktiv processledning. Under handläggningen av målet har flera processuella frågor uppkommit. Skriftväxlingen har varit omfattande, men tingsrätten har utfärdat specificerade och riktade förelägganden samt upprättat sammanställning, om än i ett relativt sent skede. Under år 2011 blev målet dock liggande i drygt sex månader utan att någon handläggningsåtgärd vidtogs. Tingsrättens beslut den 5 oktober 2012 har överklagats till hovrätten. Målet hade då pågått i fem år vid tingsrätten. Det kan antas att det kommer att dröja ytterligare någon tid innan målet kommer att slutligt avgöras av tingsrätten. Det framstår mot den bakgrunden som angeläget att målet prioriteras så att handläggningstiden inte blir så lång att rätten till rättegång inom skälig tid enligt

text: artikel 6.1 i Europakonventionen

text: åsidosätts.

text: T 9952-07 angående återbäring av olovlig vinstutdelning enligt 12 kap. 5 § äldre aktiebolagslagen: Målet rör mycket stora belopp och är rättsligt sett komplicerat. Parterna har båda önskat mellandom i frågan om preskription samt såvitt avser svaranden även frågan om fordringen har eftergivits. Om mellandom ska meddelas är naturligtvis en bedömningsfråga och tingsrätten kan inte kritiseras för sitt ställningstagande i denna del, men det kan i efterhand ändå konstateras att mellandomen snarare har fördröjt handläggningen än lett till att målet kunnat avgöras. Mot den bakgrunden borde, efter den omfattande muntliga förberedelse som hölls i mars 2011, tid för huvudförhandling ha bestämts, till undvikande av den situation som nu har uppstått genom att parternas ombud sedermera meddelat att de inte kunde medverka i huvudförhandling vare sig under våren eller hösten 2012.

text: 4.4 Granskningen av de äldsta ännu inte avgjorda indispositiva tvistemålen

text: Även handläggningen av tingsrättens äldsta indispositiva tvistemål har i vissa fall dragit ut på tiden på ett icke önskvärt sätt. Justitiekanslerns granskning har inte heller vad gäller dessa mål givit vid handen att handläggningstiden ännu blivit sådan att rätten till rättegång inom skälig tid enligt

text: artikel 6.1 i Europakonventionen

text: har åsidosatts. Rätten ska emellertid se till att en utredning om barns vårdnad, boende eller umgänge bedrivs skyndsamt (

text: 6 kap. 19 § tredje stycket

text: FB). Uppföljningen från tingsrättens sida har i några mål (t.ex. T 6142-09) inte varit tillräcklig när socialnämndens/familjerättens utredningar inte har slutförts inom den tid som tingsrätten har bestämt. Vikten av att tingsrätten på ett aktivt sätt driver handläggningen av målen framåt bör understrykas. Detta gäller inte minst i familjemålen, där det finns en risk att en utdragen rättegång ökar motsättningarna mellan parterna och därmed minskar viljan att samarbeta kring barnen.

text: Tingsrätten har vidare brustit i sin skyldighet att vid lagakraftvunnen dom på äktenskapsskillnad genast underrätta Skatteverket om avgörandet och om när det vann laga kraft (se 3 a § förordningen [1983:490] om skyldighet för domstol att lämna uppgifter beträffande äktenskapsskillnader m.m.). I

text: T 3846-08 har tingsrätten över huvud taget inte underrättat Skatteverket. I T 6780-09 gick det ett år och fyra månader från det att tingsrättens dom vann laga kraft till dess att tingsrätten underrättade Skatteverket och i T 7274-10 drygt fyra månader. Expedieringen fyller en viktig funktion för att Skatteverket ska ha tillgång till ett korrekt underlag vid folkbokföringen. Tingsrätten kan inte undgå kritik när skyldigheten att underrätta Skatteverket har åsidosatts i tre av de tio granskade målen. Justitiekanslern vill i detta sammanhang understryka vikten av fortbildning av kanslipersonalen och av att personalen får information också om varför vissa åtgärder måste vidtas till exempel i samband med expediering.

text: Därutöver gjorde Justitiekanslern följande iakttagelser under granskningen.

text: I T 6780-09 meddelade tingsrätten den18 oktober 2012 beslut enligt 34 § rättshjälpslagen om att rättshjälpen ska fortsätta trots att 100-timmarsgränsen hade överskridits. Justitiekanslern noterar att tingsrätten inte har underrättat Justitiekanslern om beslutet.

text: T 1947-10 angående umgänge: Av protokollet från den muntliga förberedelsen den 10 juni 2011 framgår att parterna är överens om att tingsrätten ska meddela dom om umgänge på ett visst sätt. Enligt anteckning i protokollet meddelade tingsrätten att dom skulle meddelas den 14 juni 2011 kl. 11.00. Därefter, den 17 juni 2011, gjorde tingsrätten ett tillägg till protokollet. Av tillägget framgår bl.a. att tingsrätten har skjutit på domen och att parterna har meddelat att de inte längre är överens om umgänget. Enligt anteckning i protokollet beslutade tingsrätten därför att dom inte längre kommer att meddelas enligt parternas tidigare överenskommelse. Tingsrättens beslut att skjuta på domen finns inte dokumenterat i akten. Inte heller finns någon dokumentation avseende de kontakter med parterna som uppenbarligen föregick tingsrättens tillägg till protokollet den 17 juni 2011. Tingsrätten borde redan före den 14 juni 2011 kl. 11.00, då domen skulle ha meddelats, ha dokumenterat beslutet att skjuta på domen. Det går av akten inte heller att utläsa om parterna har informerats om tingsrättens beslut, vilket de naturligtvis borde ha blivit. Justitiekanslern understryker vikten av att fullgod dokumentation sker. Utgångspunkten måste vara att målets handläggning ska kunna följas genom den dokumentation som sker i akten med tillhörande dagboksblad. I förevarande mål är detta inte möjligt.

text: 4.5 Granskningen av de äldsta ännu inte avgjorda ärendena

text: Vid granskningen av de tio äldsta ännu inte avgjorda ärendena konstaterades att det i samtliga fall hade förekommit perioder av inaktivitet från tingsrättens sida, utan att det fanns någon dokumenterad förklaring till detta. I vissa ärenden (t.ex. Ä 410-10, Ä 1136-11, Ä 6888-11) har det dröjt flera månader innan tingsrätten har kommunicerat yttranden, beslut etc. med berörda parter eller motsvarande och i ett par ärenden angående dödande av förkommen handling (Ä 5133-11 och 8156-11) har ofullständiga ansökningar blivit liggande i ca tre månader innan sökanden förelagts att komplettera sin ansökan. I några ärenden har det varit fråga om långa perioder då det inte har vidtagits någon handläggningsåtgärd över huvud taget. Sålunda dröjde det t.ex. mer än sju månader innan tingsrätten vidtog någon åtgärd med anledning av en ansökan om upphörande av förvaltarskap i ärende nr Ä 6219-11, vilket naturligtvis är helt oacceptabelt.

text: I adoptionsärendet Ä 5725-11 finns det i princip inte några dokumenterade handläggningsåtgärder från det att ansökan kom in i juni 2011 till dess att ett yttrande från socialnämnden begärdes in i maj 2012. I en särskild promemoria som tingsrätten upprättat inför Justitiekanslerns inspektion anges det att anledningen till den utdragna handläggningen sannolikt är att ansökan avsåg adoption av sambos barn och att ett bifall till ansökan skulle ha utsläckt sambons släktskap med barnet, varför tingsrätten har avvaktat med att kommunicera ansökan med socialnämnden tills sökanden gift sig med den kvinna vars barn han önskade adoptera. Den förklaring som redovisats till den utdragna handläggningen är godtagbar i sig. Tingsrättens överväganden har dock inte på något sätt dokumenterats i akten, som inte heller innehåller någon antydan om att sökanden har informerats om dessa överväganden.

text: Sammantaget tyder granskningen av de äldsta ärendena på att det finns brister i tingsrättens rutiner för att bevaka och kontrollera att ärendena drivs framåt mot ett snabbt avgörande.

text: 4.6 Granskningen av tryck- och yttrandefrihetsmål där Justitiekanslern inte för eller har fört talan

text: Av de fyra tryck- och yttrandefrihetsmål som kom in till tingsrätten från och med 2010 till och med 2012 hade två mål avslutats genom att tingsrätten avvisat talan (T 9697-10 och B 9503-10). I T 8906-011 hade käranden återkallat sin talan och i T 10578-12 inväntade tingsrätten, efter föreläggande, fortfarande komplettering av kärandens talan. Vid granskningen av målen fanns inget särskilt att notera från Justitiekanslerns sida.

text: 4.7 Granskningen av mål och ärenden inkomna till tingsrättens avdelning 2 under oktober 2011

text: Vid genomgången av mål och ärenden inkomna till tingsrättens avdelning 2 under oktober 2011 konstaterades att ordningen i akterna var god och att, såvitt kunde bedömas, åtgärder och beslut hade dokumenterats på ett tillfredsställande sätt.

text: Vid granskningen av brottmålen kunde konstateras att tingsrätten – med något enstaka undantag – hade utfärdat stämning inom en vecka från det att stämningsansökan kom in till tingsrätten.

text: 4.8 Granskningen av frågor som rör Justitiekanslerns särskilda uppgift att bevaka att rättshjälpssystemet inte används på ett sätt som inte varit avsett

text: Justitiekanslern granskade samtliga under år 2010–2012 inkomna ärenden om ersättningsgaranti enligt

text: 17 kap. 7 a § äktenskapsbalken

text: och om utbetalning enligt tidigare beslutad ersättningsgaranti (totalt ett 60-tal ärenden). Granskningen av dessa ärenden fokuserade framförallt på frågan om tingsrätten har fullgjort den av Domstolsverket (i

text: DVFS 2010:2

text: ) föreskrivna skyldigheten att underrätta Justitiekanslern om sina beslut i dessa ärenden. Det kunde konstateras att så genomgående var fallet. Vid genomgången av de nämnda ärendena konstaterades dock att inte bara beslut om att bevilja ersättningsgaranti, utan även avslagsbeslut, har rapporterats till Justitiekanslern. Det kan antas att en anledning till att även en ganska stor andel av avslagsbesluten har rapporterats är att instruktionen i den för ändamålet framtagna blanketten är otydlig. Justitiekanslern ska därför verka för att informationen förbättras så att onödigt merarbete för både domstolarna och Justitiekanslern kan undvikas i framtiden.

text: Genomgången av ärendena om ersättningsgaranti syftade alltså inte primärt till att granska den faktiska handläggningen av eller besluten i dessa ärenden. Trots detta finns det skäl att framhålla att genomgången gav vid handen att besluten genomgående har fattats med utgångspunkt i ett fullgott underlag, vilket har möjliggjort för tingsrätten att göra en adekvat bedömning i varje enskilt fall.

text: Justitiekanslerns granskning av mål och ärenden var särskilt inriktad på även andra frågor med anknytning till rättshjälpssystemet. De mål och ärenden som granskningen omfattade innehöll emellertid endast i några fall frågor om rättshjälp. Såvitt granskningen kunde visa, gör Justitiekanslern bedömningen att tingsrätten i huvudsak hanterar frågorna på ett tillfredsställande sätt (jfr dock vad som ovan noterats angående T 6780-09).

text: 4.9 Möjligheten att i VERA ta fram en förteckning över mål där en person varit frihetsberövad under viss tid

text: Samtalen med Eva Wendel Rosberg, Björn Hansson, Anneli Larsson och Jeannette Lang gav underlag för följande iakttagelser och synpunkter.

text: Med hjälp av nuvarande datorstöd finns inte möjlighet för tingsrätten att ta fram den av Justitiekanslern efterfrågade förteckningen över brottmål som varit anhängiga vid tingsrätten under de senaste två åren där en person har varit frihetsberövad under mer än sex månader (se även avsnitt 3.2). Enligt Justitiekanslerns bedömning framstår det som att tingsrätten, även utan denna möjlighet, har god kontroll och bevakning av de mål där personer är frihetsberövade. Av flera skäl skulle det dock vara värdefullt om nuvarande datorstöd utvecklades på ett sådant sätt att det även genom en sökning i VERA gick att få fram information om under hur lång tid en person – framför allt i pågående mål – har varit frihetsberövad. Av praktiska skäl är det värdefullt att informationen är lätt tillgänglig. Det manuella system som tingsrätten nu tillämpar förutsätter att det på avdelningen finns personal på plats som kontinuerligt kan uppdatera uppgifterna och bevaka frister m.m. Under normala förhållanden innebär detta såvitt framkommit inte något problem. Systemet framstår dock som något sårbart. Denna sårbarhet skulle minskas om uppgifterna fanns tillgängliga och enkelt sökbara i VERA. Då skulle även den som inte är direkt involverad i avdelningens dagliga arbetet – t.ex. lagmannen – kunna få tillgång till informationen. Sannolikt skulle en sådan lösning i någon mån även vara en arbetsbesparande åtgärd för tingsrättens personal.

text: 5. Avslutande samtal

text: Vid det avslutande samtalet med Eva Wendel Rosberg redogjorde Justitiekanslern för sina iakttagelser enligt avsnitt 4. Eva Wendel Rosberg fick möjlighet att kommentera synpunkterna. Det kunde konstateras att granskningen inte indikerade att någon av de synpunkter som framfördes var knutna till en specifik avdelning förutom såvitt avsåg de äldsta ospecialiserade ärendena (som alltså handläggs på avdelning 1). När det gällde Justitiekanslerns synpunkter angående tingsrättens uppföljning av utredningarna av socialnämnden/familjerätten förklarade Eva Wendel Rosberg att det har förts en diskussion mellan tingsrätten och familjerätten i Malmö med anledning av att utredningarna har dragit ut på tiden och att tingsrätten inte i tillräcklig grad har fått information om hur pågående utredningar fortskrider. Enligt det besked tingsrätten har fått ska familjerätten nu ha möjlighet att färdigställa utredningarna inom sex månader. Eva Wendel Rosberg underströk att tingsrätten var väl medveten om vikten av att frågan följs upp genom en fortsatt dialog mellan tingsrätten och familjerätten. Samtalet avslutades med att Justitiekanslern tackade för ett mycket gott och vänligt bemötande från tingsrättens personal under inspektionen.


publisher: Justitiekanslern

title: Inspektion vid Kronofogden, Enheten för konkurstillsyn, i Malmö den 13 - 14 november 2012

org: jk

text: Allmänt

type: rubrik

text: Den 13 och 14 november 2012 inspekterar Justitiekanslern Kronofogden, Konkurstillsynen i Malmö.

type: stycke

text: Från Justitiekanslerns sida närvarar byråchefen Daniel Kjellgren, hovrättsassessorn Karin Annikas Persson, föredragandena Judit Farago Gontier och Nedim Salcic, beredningsjuristen Karin Eriksson och expeditionsförmannen Jan-Olov Sundqvist. Därtill är justitiekansler Anna Skarhed närvarande under förmiddagen den 14 november 2012.

text: Inledande samtal med företrädare för Konkurstillsynen i Malmö

text: Vid ett inledande möte den 13 november 2012 med Per-Olof Lindh, enhetschef för Konkurstillsynen, och Ulla Salomonsson Haag, teamchef vid Konkurstillsynen i Malmö, redogör Justitiekanslern kort för syftet med inspektionen.

text: Per-Olof Lindh uppger under mötet bl.a. följande om konkurstillsynens verksamhet.

text: Konkurstillsynen i Sverige är indelad i fyra team, varav Malmö ingår i Södra teamet tillsammans med Jönköping. Totalt är det cirka 55 – 60 medarbetare som jobbar med konkurstillsyn i Sverige. Det finns ungefär 420 konkursförvaltare i landet som tar hand om de ca 8 000 konkurser som inleds varje år. Inom Malmökontorets område finns det ungefär 50 konkursförvaltare och 1 000 – 1 100 konkurser inleds per år i regionen. Cirka 15 procent utgörs av fysiska personer som försatts i konkurs. På Malmökontoret arbetar två handläggare, en ekonom och fyra kronofogdar. Konkurstillsynen utövar dels styckegranskning av alla konkurser, dels inspektionsgranskningar innefattande kvalitetssäkring av förvaltare, intern kvalitetsgranskning och temagranskningar.

text: I styckegranskningen ingår att göra löpande avsluts-, arvodes- och lönegarantigranskning. Beroende på omfattningen av och omständigheterna i konkursen utför Konkurstillsynen antingen bas- eller utökad tillsyn. I ungefär 80 procent av konkurserna utförs bastillsyn, medan resterande 20 procent har en utökad tillsyn. För att kontrollera att förvaltarna håller de lagstadgade tidsfristerna har Konkurstillsynen ärendehanteringsprogrammet Optima till hjälp. Det händer att Konkurstillsynen måste påminna konkursförvaltare som inte håller tidsfristerna.

text: Konkurstillsynens inspektionsgranskning har de senaste åren varit inriktad på kvalitetssäkring av konkursförvaltarna. Kvalitetssäkringen har avsett tre områden: ekonomihantering, personal- och lönegarantihantering samt affärsmässighet och juridisk kompetens. Granskningen utmynnar i att konkursförvaltare tilldelas ett omdöme (bra, bra men kan förbättras eller måste förbättras) vilket sedan ligger till grund för omfattningen av den fortsatta granskningen. Granskningen avseende ekonomihantering har avslutats. Granskningen avseende personal- och lönegarantihantering har verkställts till viss del, medan granskningen av affärsmässighet och juridisk kompetens ännu inte har påbörjats. Temagranskningar och byråbesök har fått stå tillbaka den senaste tiden för kvalitetssäkringen av konkursförvaltarna. Mot bakgrund av vad som har framkommit vid kvalitetssäkringen kommer Konkurstillsynen att kunna anpassa framtida byråbesök. De advokatbyråer som har fått omdömet ”bra” behöver kanske inte besökas lika ofta som de advokatbyråer som har fått anmärkningar.

text: Den interna kvalitetsgranskningen genomförs två till tre gånger per år och går till så att Konkurstillsynens olika kontor i landet granskar varandra. Det genomförs en stor granskning under hösten och beroende på vad som då upptäcks genomförs en mindre, uppföljande granskning under våren.

text: År 2010 genomförde Konkurstillsynen en temagranskning av konkursförvaltarnas arvoden.

text: Konkurstillsynen bedriver för närvarande även ett antal projekt, avseende bl.a. framtagande av ett nytt IT-stöd, domstolsutredningen om eventuella ändringar av domstolarnas roll i konkurshanteringen, enhetlighet i konkurstillsynen, samråd och en nationell lönegarantigrupp.

text: Vad särskilt gäller kontrollen av lönegarantiärenden har en nationell grupp bildats med representanter från Konkurstillsynen, konkursförvaltarna, länsstyrelserna, Skatteverket och Kammarkollegiet. Gruppen arbetar med de problem som har uppmärksammats vad gäller kontrollen av lönegarantiärendena och bedrägerier som är hänförliga till lönegarantilagstiftningen.

text: De utmaningar som Konkurstillsynen står inför är bl.a.

text: - att Konkurstillsynen inte ”äger” frågorna på de områden där myndigheten vill uppnå enhetlighet, t.ex. vad gäller handläggningen av förordnande av förvaltare,

text: - att det inom en överskådlig framtid kommer att ske en generationsväxling både inom Konkurstillsynen och i förvaltarkåren,

text: - domstolsutredningens förslag att Konkurstillsynen ska överta en del av de arbetsuppgifter som nu ligger på domstolarna samt

text: - att det är ett ökat inflöde av ärenden, vilket ställer krav på prioriteringar i tillsynsverksamheten.

text: Konkurstillsynen har samråd med konkursförvaltarna dels genom deltagande vid seminarier, dels genom samarbete med Rekonstruktör- och konkursförvaltarkollegiet (REKON) i Sverige och Ackordscentralen. Konkurstillsynen har även kontakter med borgenärer, främst banker och andra stora kreditgivare. De önskemål som framförs till Konkurstillsynen vid dessa kontakter är att konkurser ska avslutas snabbt och att konkursförvaltare ska anmäla den brottslighet som upptäcks.

text: Vad beträffar konkursförvaltarkåren bör en förvaltare enligt Konkurstillsynen ha ungefär 20 konkurser per år för att upprätthålla sin kompetens på området. Om en advokat eller jurist inte tidigare har förordnats som konkursförvaltare är rutinen att vederbörande till Konkurstillsynen anmäler sitt intresse att förordnas till förvaltare. Konkurstillsynen uppsöker då vederbörande för att söka utreda dennes kompetens respektive granska byråns organisation och kapacitet i syfte att därigenom erhålla erforderligt underlag för sitt ställningstagande i saken. I yttranden till tingsrätterna i fråga om förordnande av konkursförvaltare i enskilda konkurser, accepterar Konkurstillsynen i regel borgenärs- och gäldenärsförslagen under förutsättning att föreslagen förvaltare bedöms ha erforderlig kompetens. I de fall Konkurstillsynen avstyrker förslaget till förvaltare handlar det oftast om att denne bedöms ha en alltför begränsad organisation för att kunna hantera konkursen i fråga på ett tillfredsställande sätt eller att det geografiska avståndet till förvaltaren är för stort i förhållande till konkursens storlek för att motivera de merkostnader som uppstår eller att en annan förvaltare bedöms besitta viss specialkompetens som är påkallad i den aktuella konkursen.

text: Tillsynen över konkurser är en särpräglad verksamhet, i vilken tillsynsmyndigheten inte kan påverka åldersstrukturen på ärendena i någon större utsträckning. Att borgenärsrollen för staten har överflyttats från Kronofogden till Skatteverket, har gjort Konkurstillsynens roll tydligare gentemot bl.a. konkursförvaltare. Om domstolsutredningens förslag antas om att vissa arbetsuppgifter som idag utförs av domstolarna ska överflyttas till tillsynsmyndigheten torde Konkurstillsynens roll bli ännu tydligare, vilket framstår som önskvärt.

text: Granskat material

text: Efter det inledande samtalet påbörjar Justitiekanslern sin inspektion av verksamheten vid Konkurstillsynen i Malmö.

text: Granskningen omfattar:

text: - de 20 äldsta ännu inte avslutade konkurserna,

text: - de 15 senast inkomna ärendena i vilka konkursförvaltare hade fattat beslut om lönegaranti,

text: - samtliga ärenden inkomna under tiden mars – april 2011 med undantag för tre ärenden som är utlånade till Göteborgskontoret med anledning av Konkurstillsynens pågående interna granskning och

text: - tio ärenden i vilka Konkurstillsynen har avstyrkt föreslagen förvaltare.

text: Justitiekanslern genomför även kontroll och sökningar i myndighetens ärendehanteringssystem.

text: Inför inspektionen har inspektionsgruppen tagit del av bl.a.

text: - Kronofogdens årsrapport för konkurstillsynen 2011,

text: - Kronofogdens rapport 2006:5 Kvalitetsuppföljningsmodell för konkurstillsyn,

text: - utdrag ur Kronofogdens handbok för konkurstillsyn samt

text: - information om konkurstillsynen på Kronofogdens hemsida (www.kronofogden.se).

text: Under inspektionen får Justitiekanslern även ta del av bl.a.

text: - Processägarens ställningstagande (2009-04-21) om Konkursförvaltarkretsen samt Planering av tillsyn i konkurser (2011-12-09),

text: - statistik över inträffade konkurser i Malmö och Jönköping under åren 2010 – 2012,

text: - handlingar avseende granskningen av konkursförvaltare i frågor om bokföring och redovisning i konkurs samt personal- och lönegarantihantering och

text: - Kronofogdens rapport 2011:1 Konkursförvaltararvoden 2010 Temagranskning.

text: Under granskningens gång inhämtas även muntliga upplysningar från Konkurstillsynens handläggare.

text: Iakttagelser vid inspektionen och avslutande samtal

text: Under inspektionen gör Justitiekanslern de iakttagelser som framgår enligt nedan. Vid det avslutande samtalet med personalen vid Konkurstillsynen redogör Justitiekanslern för dessa iakttagelser.

text: Samrådsförfarandet enligt

text: 7 kap. 10 § konkurslagen

text: I ärenden där konkursförvaltare sökt samråd enligt

text: 7 kap. 10 § konkurslagen (1987:672)

text: i frågor om rättegångar synes Konkurstillsynen inta en aktiv roll vad gäller rättegångar som har nära samband med konkursen (t.ex. återvinningstalan) och bidrar med synpunkter på ett till synes fullgott underlag. I många av dessa ärenden har Konkurstillsynen t.ex. haft tillgång till ett utkast till stämningsansökan. När det gäller rättegångar som rör andra frågor, t.ex. utomobligatoriska skadestånds- och fordringsanspråk, finns emellertid exempel på ärenden där underlaget varit begränsat till de uppgifter som förvaltaren har lämnat antingen muntligen, och som då kortfattat nedtecknats i en tjänsteanteckning, eller mycket summariskt i halvårsberättelser. Justitiekanslern ifrågasätter om Konkurstillsynen i sådana fall kan anses ha tillgång till ett fullgott underlag för att kunna avge ett väl underbyggt ställningstagande och få till stånd ett adekvat samrådsförfarande med förvaltaren.

text: Konkurstillsynen uppger att man i regel litar på att förvaltaren förser tillsynsmyndigheten med relevant och tillräckligt underlag. Ett problem som kan uppstå är att konkursförvaltare inte ger in underlaget i rimlig tid för att ett reellt samrådsförfarande ska kunna komma till stånd. Vad gäller pågående rättegångar i konkurser följer Konkurstillsynen upp det främst genom halvårsberättelserna. Konkurstillsynen skulle eventuellt kunna ställa högre krav på förvaltarnas redovisning i dessa frågor. Ett problem är att konkursförvaltarna inte alltid lämnar all information till Konkurstillsynen om t.ex. strategiska ställningstaganden i pågående rättegångar eftersom den information som lämnas till Konkurstillsynen antecknas och så småningom blir en allmän handling. De anteckningar som Konkurstillsynen gör i anledning av kontakter med konkursförvaltare kan emellertid omfattas av sekretess, vilket prövas om någon begär att få ta del av handlingen. Det kan även hända att Konkurstillsynen väljer att formulera sig mer kortfattat i de anteckningar som rör frågor om t.ex. pågående rättegångar.

text: Tillsynen enligt

text: 7 kap. 27 § konkurslagen

text: Tillsynsmyndigheten ska enligt

text: 7 kap. 27 § konkurslagen

text: övervaka att förvaltningen bedrivs på ett ändamålsenligt sätt i överenstämmelse med denna lag och andra författningar. Den ska då särskilt se till att avvecklingen av konkursen inte fördröjs i onödan.

text: Mot bakgrund härav granskar Justitiekanslern de 20 äldsta ärendena. De huvudsakliga skälen till att konkurserna inte ännu har avslutats är att rättegångar pågår eller att det finns tvistiga fordringar som alltjämt kräver utredning eller åtgärder. Konkurstillsynen synes i allt väsentligt göra vad som ankommer på tillsynsmyndigheten i detta avseende.

text: I det äldsta ärendet noteras följande. Beslut om konkurs fattades den 30 maj 2002. Tillgången i konkursbolaget utgjordes i huvudsak av en fastighet med s.k. ägarlägenheter i Tyskland, varav en del lägenheter alltjämt inte hade avyttrats vid tidpunkten för konkursutbrottet. I halvårsberättelser under åren 2003 – 2005 uppgav konkursförvaltaren att det sannolikt inte förelåg något övervärde i konkursen samt meddelade att den eventuellt skulle avslutas under påföljande halvårsperiod. I halvårsberättelser 2006 lämnade förvaltaren förhållandevis knapphändiga uppgifter om bakgrunden till att konkursen då ännu inte hade avslutats. Enligt en tjänsteanteckning i ärendet i mars 2007 hade Konkurstillsynen kontakt med förvaltaren i frågan om hinder för konkursens avslutande. Det framgår inte på vilket sätt denna kontakt följdes upp av Konkurstillsynen, men enligt ett diariefört dokument hölls ett möte mellan förvaltaren och Konkurstillsynen i oktober 2008 då bl.a. aktuellt ärende diskuterades. Förvaltaren har därefter kontinuerligt gett in halvårsberättelser och har anfört i huvudsak att det inte går att ange när konkursen kommer att kunna avslutas på grund av pågående försäljning i Tyskland.

text: Med beaktande av att den aktuella konkurshandläggningen har pågått i över tio års tid väcker Justitiekanslern frågan hur Konkurstillsynen dokumenterar sina överväganden och analyser om det föreligger förutsättningar att avsluta en konkurs eller om det behövs inhämtas kompletterande uppgifter i saken från förvaltaren.

text: Konkurstillsynen anför att frågan om att avvecklingen av en konkurs inte fördröjs i onödan regelmässigt är föremål för ett övervägande från den ansvarige handläggarens sida, särskilt när det kommer in en halvårsberättelse från förvaltaren, men att handläggarens ställningstaganden inte alltid noteras skriftligen i det enskilda fallet. Det konstateras att även om det inte finns något krav på att sådan dokumentation ska ske och en konkurs kan stå öppen i princip under obegränsad tid så länge detta inte medför någon skada för borgenärerna, kan en anteckning underlätta en uppföljning av ärendets handläggning hos myndigheten.

text: Ärenden rörande lönegaranti

text: Konkurstillsynen har, när det gäller tillsynen över konkursförvaltarnas hantering av lönegarantifrågor, två huvudsakliga uppgifter. Dels den övergripande tillsynen, vilken innefattar granskning av lönegarantihanteringen i stort inklusive t.ex. information till och övriga kontakter med arbetstagare, effektivitet, rutiner m.m., dels rollen som statens företrädare beträffande den materiella riktigheten i de beslut som förvaltarna fattar i lönegarantifrågor. När det gäller den senare uppgiften företräder Konkurstillsynen staten om en arbetstagare som inte är nöjd med förvaltarens beslut väcker talan mot staten, samt har rätt att för statens räkning väcka talan mot en arbetstagare.

text: Den övergripande tillsynen över lönegarantihanteringen har Konkurstillsynen utfört bl.a. genom byråbesök hos förvaltarna varvid ett urval av konkurser och ett antal arbetstagare i varje konkurs särskilt har granskats. Besöken har utmynnat i ett omdöme; bra, bra men kan förbättras eller måste förbättras. De granskningsprotokoll från två byråbesök som Justitiekanslern tar del av utmynnade båda i beslutet bra, vilket angavs innebära att framtida lönegarantibeslut från förvaltare verksamma vid dessa byråer endast skulle komma att granskas stickprovsvis.

text: Justitiekanslern framhåller att metoden med byråbesök och den granskning som utförs genom dessa synes mycket väl genomtänkt och adekvat för ändamålet. Justitiekanslern ifrågasätter dock om stickprovskontrollerna är tillräckliga för att uppfylla Konkurstillsynens skyldighet att tillvarata statens intresse genom överklagande av materiellt oriktiga beslut.

text: Konkurstillsynen uppger att alla avslagsbeslut granskas. I övrigt poängteras att det föreligger en viss problematik i att ersättningen till arbetstagarna som regel utbetalas direkt, innan överklagandetiden har löpt ut. Om Konkurstillsynen väcker talan och vinner bifall i domstol leder detta sällan till att utgiven lönegarantiersättning återbetalas till staten. Det finns inte heller någon möjlighet att inhibera utbetalningen till arbetstagaren. Detta kan i viss mån bidra till att Konkurstillsynen avstår från att klaga i fall där det kanske hade varit befogat. I viss utsträckning är det fråga om en lagstiftningsproblematik. Om det är principiella frågor driver Konkurstillsynen emellertid dessa, oavsett möjligheten till återbetalning. När det gäller frågan om stickprovsgranskning bygger Konkurstillsynens tillsyn i stor utsträckning på det förtroende för förvaltarkåren som finns och dess förmåga att fatta korrekta beslut.

text: Hanteringen av handlingar med uppgifter som kan omfattas av sekretessbestämmelser

text: Justitiekanslern noterar vid genomgången av akterna att vissa handlingar förvaras i förslutna kuvert försedda med texten ”Sekretessprövning”. Handläggare vid Konkurstillsynen redogör för att denna rutin finns för att underlätta hanteringen av akterna samt att en sekretessprövning görs när någon begär att få ta del av handlingarna.

text: Justitiekanslern noterar att förslutna kuvert används i varierande utsträckning i ärendena. Exempelvis förvaras vissa brottsanmälningar enligt

text: 7 kap. 16 § konkurslagen

text: i förslutna kuvert, medan andra inte gör det och i ett ärende ligger en faxkopia av en handling i ett förslutet kuvert, medan originalet av samma handling inte förvaras i något kuvert.

text: Justitiekanslern har inga synpunkter på själva förfarandet med att handlingar läggs i ett kuvert i akten, men noterar att det inte kan ses som en sekretessmarkering enligt bestämmelserna i

text: tryckfrihetsförordningen

text: och offentlighets- och

text: sekretesslagen (2009:400)

text: (OSL). En sekretessmarkering ska enligt

text: 2 kap. 16 § tryckfrihetsförordningen

text: (TF) och

text: 5 kap. 5 §

text: OSL antecknas på handlingen i fråga och innehålla uppgift om tillämplig sekretessregel, datum när anteckningen gjordes och den myndighet som har gjort anteckningen.

text: Justitiekanslern rekommenderar att en sekretessmarkering görs på handlingen med angivande av tillämplig sekretessbestämmelse och övriga uppgifter i enlighet med reglerna i TF och OSL redan när handläggaren gör bedömningen att handlingen ska förvaras i ett förseglat kuvert. Ställningstagandet att handlingen ska förvaras i ett kuvert innefattar en preliminär bedömning att handlingen kan innehålla sekretessbelagda uppgifter. Det finns ett flertal sekretessregler som kan bli tillämpliga i Konkurstillsynens verksamhet och en sekretessmarkering med angivande av tillämplig sekretessbestämmelse fungerar som vägledning för den handläggare som, vid en begäran att ta del av handlingen, ska göra sekretessprövningen.

text: Avslutande kommentarer

text: Vid den avslutande redovisningen den 14 november 2012 deltar från Konkurstillsynen Per-Olof Lindh, Ulla Haag Salomonsson, Kerstin Kullendorff, Cecilia Hogebrandt Thalin, Maria Sköld och Göran Andersson.

text: Justitiekanslerns sammanfattande slutsatser är att Konkurstillsynens verksamhet är mycket välskött. Det finns i allt väsentligt erforderlig dokumentation som gör att handläggningen i de enskilda ärendena går att följa. Den formella tillsynen i form av kontroll av avgivandet av förvaltar- och halvårsberättelser synes fungera mycket bra. Justitiekanslern har inga synpunkter på det tillsynsarbete som är under utveckling, men noterar att de metoder och analyser som Justitiekanslern har tagit del av framstår som väl genomtänkta. Den inspektionsinriktade tillsynen får dock inte innebära att den granskning av enskilda konkurser som

text: konkurslagen

text: förutsätter åsidosätts.

text: Justitiekanslern tackar slutligen för ett mycket gott och vänligt bemötande från personalen under inspektionen.

type: avgorande


title: Skadeståndsanspråk mot staten med hänvisning till exekutiv försäljning av en fastighet

text: Justitiekanslern tillerkänner AA skadestånd med 222 306 kr och BB med 258 982 kr. AA och BB tillerkänns även ersättning för sina ombudskostnader i ärendet här med gemensamt 7 020 kr. Kronofogdemyndigheten ansvarar för att beloppen betalas ut.

text: Ärendet

text: Bakgrund

text: Kronofogdemyndigheten beslutade den 11 februari 2011 att utmäta BB:s andel i en bostadsfastighet som ägdes av honom och AA gemensamt. Vid utmätningstillfället uppskattade myndigheten fastighetens värde till 1 840 000 kr. Utmätningen skedde för en skatteskuld om drygt fem miljoner kr.

text: Vid en värdering som Kronofogdemyndigheten lät en värderingsman utföra i mars 2011 bedömdes fastighetens marknadsvärde till 1 850 000 kr, med ett värdeintervall på +/- 150 000 kr.

text: I februari och mars 2011 förekom kontakter mellan AA och Kronofogdemyndigheten vid vilka hon uttryckte önskemål om att få köpa BB:s andel av fastigheten. Hon erbjöd sig därvid att betala 170 000 kr. Kronofogdemyndigheten lät meddela att det belopp som behövde inbetalas för att undvika försäljning uppgick till 314 749 kr. Beloppet baserades på en uppskattning av övervärdet i BB:s andel, utifrån det övre värdeintervall som den av myndigheten anlitade värderingsmannen hade åsatt fastigheten, plus uppkomna förrättningskostnader. Någon överenskommelse kom inte till stånd.

text: Därefter beslutade Kronofogdemyndigheten, med stöd av 8 kap. 8 § utsökningsbalken, att hela fastigheten skulle säljas (s.k. indragning). Genom beslutet var hela fastigheten att anse som utmätt enligt 8 kap. 9 § utsökningsbalken. Beslutet om indragning överklagades av AA. Eskilstuna tingsrätt avslog överklagandet genom ett beslut den 23 juni 2011.

text: En första auktion hölls den 21 september 2011. Det högsta budet, 1 472 614 kr, lades av AA och BB. Kronofogdemyndigheten godtog inte budet eftersom det bedömdes sannolikt att väsentligt högre köpeskilling kunde uppnås.

text: Vid en andra auktion den 16 november 2011 avgavs ett högsta bud om 1 465 183 kr av en annan person. Inropet, som motsvarade det s.k. skyddsbeloppet, godtogs av Kronofogdemyndigheten.

text: Vid fördelning av köpeskillingen erhöll panthavaren betalning med 1 391 831 kr. Staten erhöll 36 676 kr avseende förrättningskostnader och 103 kr för betalning av utmätningsfordran. AA erhöll 36 676 kr avseende kompensation för förrättningskostnaderna som belastade BB:s andel av fastigheten och 103 kr avseende överskott från försäljningen.

text: Varken försäljningen av fastigheten eller fördelningen av medel överklagades.

text: Anspråket m.m.

text: AA och BB har begärt skadestånd av staten med ca 130 000 euro. De har vidare begärt ersättning för ombudskostnader i ärendet här.

text: Till stöd för anspråket har sökandena anfört i huvudsak följande. Det belopp om 103 kr som försäljningen inbringade uppväger inte det intrång eller men som åtgärden inneburit för dem. Försäljningen har inneburit en överträdelse av deras rätt till sitt hem enligt

text: artikel 8 i Europakonventionen

text: . Kronofogdemyndigheten borde ha godtagit AA:s erbjudande om att köpa fastigheten för 170 000 kr, vilket skulle ha inbringat ett betydligt högre belopp till staten än det som nu blev fallet. Kronofogdemyndigheten har vidare sålt fastigheten till ett pris som understeg marknadsvärdet. De har rätt till ersättning för ideell skada samt för ren förmögenhetsskada bestående i förlorat värde på fastigheten och flyttkostnader.

text: Kronofogdemyndigheten har yttrat sig över anspråket.

text: AA och BB har yttrat sig över vad Kronofogdemyndigheten har anfört.

text: Den rättsliga regleringen

text: Skadeståndsrättsliga utgångspunkter

text: Enligt

text: 3 kap. 2 § 1 skadeståndslagen

text: ska staten ersätta bl.a. ren förmögenhetsskada som vållas genom fel eller försummelse vid myndighetsutövning i sådan verksamhet som staten svarar för.

text: Enligt

text: 3 kap. 2 § 2 skadeståndslagen

text: ska staten också ersätta skada på grund av att någon kränks på sätt som anges i

text: 2 kap. 3 § samma lag

text: genom fel eller försummelse vid myndighetsutövning. Ersättning för sådan ideell skada kan utgå med stöd av

text: 2 kap. 3 § skadeståndslagen

text: endast när den skadelidande har utsatts för en allvarlig kränkning genom vissa typiskt sett integritetskränkande brott. Med stöd av dessa regler är staten normalt inte skyldig att ersätta ideell skada som uppkommer vid myndighetsutövning.

text: Staten bär inte något strikt skadeståndsansvar för ofullkomligheter i den statliga verksamheten. Liksom övriga regler i

text: skadeståndslagen

text: innebär

text: 3 kap. 2 §

text: ett ansvar för styrkt vållande. Bedömningen av om en myndighet har varit oaktsam ska vara objektiv. Vid den bedömningen är det av stor vikt vad för slags regel, norm eller princip som har åsidosatts, vad dess normskydd omfattar och vilka risker felet eller försummelsen innebär. Det är inte tillräckligt att en myndighet eller en domstol har gjort en bedömning av en rätts- eller bevisfråga som kan ifrågasättas eller kan kritiseras för sitt ställningstagande i en fråga där det har funnits utrymme för olika bedömningar. Endast rena förbiseenden av en bestämmelse eller uppenbart oriktiga bedömningar anses utgöra fel eller försummelse i den mening som avses i

text: 3 kap. 2 § skadeståndslagen

text: . (Jfr bl.a. rättsfallen

text: NJA 1994 s. 194

text: och 654,

text: NJA 2003 s. 285

text: NJA 2007 s. 862

text: samt

text: NJA 2013 s. 842

text: och 1210.)

text: Skadestånd ska också ges ut när Europakonventionen har överträtts, om det är nödvändigt för att gottgöra överträdelsen (se främst

text: NJA 2005 s. 462

text: och

text: NJA 2007 s. 584

text: , jfr

text: 3 kap. 4 § skadeståndslagen

text: beträffande skadefall som inträffar efter den 1 april 2018). Med det menas skyldigheten enligt artikel 13 i konventionen att på det nationella planet tillhandahålla rättsmedel för att komma till rätta med konventionsöverträdelser. I dessa fall ska skadestånd, enligt Högsta domstolens praxis, i första hand ges ut med stöd av 3 kap. 2 § skadeståndslagen. Vid prövningen ska denna bestämmelse tolkas konformt med konventionen. När det gäller ersättning för ideell skada kan enligt Högsta domstolen de begränsningar som följer av 2 kap. 3 § skadeståndslagen inte bortfalla ens vid en konventionskonform tolkning. Därmed kan ersättning för ideell skada vid överträdelser av konventionen i regel inte grundas på skadeståndslagen. Sådan ersättning kan dock ges ut utan särskilt lagstöd.

text: Utsökningsbalken

text: Utmätning ska ske endast om det belopp som kan beräknas flyta in, efter avdrag för kostnader som uppkommer efter utmätningen, ger ett överskott som gör åtgärden försvarlig (

text: 4 kap. 3 § första stycket utsökningsbalken

text: ). En genomförd utmätning ska hävas om försäljning av egendomen inte kan antas ge ett överskott som gör åtgärden försvarlig (

text: 4 kap. 33 § första stycket utsökningsbalken

text: ).En utmätt fastighet ska enligt huvudregeln säljas på offentlig auktion (

text: 12 kap. 1 § utsökningsbalken

text: ). Inför försäljningen ska Kronofogdemyndigheten låta beskriva och värdera fastigheten (12 kap. 3 § utsökningsbalken).

text: Ett villkor för att försäljning av en fastighet ska få ske är att det s.k. skyddsbeloppet täcks (

text: 12 kap. 32 § utsökningsbalken

text: ). Skyddsbeloppet utgörs av det sammanlagda beloppet av fordringar med bättre rätt än exekutionsfordringen och förrättningskostnaderna (

text: 12 kap. 29 § första stycket 1 utsökningsbalken

text: ). Även om detta villkor är uppfyllt får enligt huvudregeln ett inrop inte godtas, om det är sannolikt att avsevärt högre köpeskilling kan uppnås (

text: 12 kap. 40 § utsökningsbalken

text: Justitiekanslerns bedömning

text: Skadestånd enligt

text: skadeståndslagen

text: Bestämmelsen i

text: 4 kap. 3 § utsökningsbalken

text: innebär i princip att utmätning får ske så snart det förväntade överskottet täcker mer än de kostnader som beräknas uppkomma efter utmätningen (jfr

text: NJA 2010 s. 397

text: I och II samt

text: NJA 2013 s. 1241

text: p. 7). I senare praxis har dock ifrågasatts om inte den enskildes rätt till respekt för sitt hem enligt Europakonventionen måste beaktas vid försvarlighetsbedömningen. Det skulle i så fall betyda att det förväntade resultatet av utmätningen måste vara av sådan storlek att utmätning av fastigheten framstår som försvarlig i ljuset av gäldenärens eller tredje mans intresse av att inte tvingas från sitt hem (se

text: NJA 2018 s. 9

text: p. 11).

text: Det överskott som flöt in från fastighetsförsäljningen efter avdrag för förrättningskostnaderna blev försumbart. Med facit i hand får därmed konstateras att fastigheten inte borde ha utmätts. Som framhållits bär staten dock inte något strikt skadeståndsansvar. Det faktiska utfallet efter den genomförda auktionen har därför inte någon avgörande betydelse vid bedömningen av om Kronofogdemyndigheten var oaktsam när myndigheten beslutade om utmätning och överlämnade fastigheten till försäljning. Vållandebedömningen måste i stället göras utifrån de omständigheter som förelåg vid tidpunkten för de olika åtgärderna.

text: Kronofogdemyndighetens bedömning att fastigheten skulle utmätas och säljas har grundats på myndighetens värderingar av fastigheten. I samband med utmätningen uppskattades värdet på fastigheten till ca 1 840 000 kr. Vid en ny värdering som Kronofogdemyndigheten lät utföra efter utmätningen bedömde en värderingsman att värdet var 1 850 000 +/- 150 000 kr. Den senare bedömningen innebar att övervärdet för BB:s andel i fastigheten uppgick till mellan 157 803 kr och 307 803 kr före avdrag för förrättningskostnader.

text: Utifrån Kronofogdemyndighetens värdering fanns det således anledning att räkna med ett betydande överskott vid en försäljning. När det förväntade överskottet är så stort kan det i regel inte komma i fråga att vid en försvarlighetsbedömning freda fastigheten från utmätning och försäljning (jfr

text: NJA 2018 s. 9

text: p. 12).

text: Även vid sitt ställningstagande till AA:s begäran om att få köpa BB:s andel av fastigheten under hand har Kronofogdemyndigheten utgått från värderingen. Enligt denna kunde en exekutiv försäljning förväntas inbringa ett högre belopp än det som AA erbjöd sig att betala. Att Kronofogdemyndigheten inte godtog AA:s begäran kan under dessa förhållanden inte anses skadeståndsgrundande.

text: Även om den köpeskilling som senare erhölls var betydligt lägre har det inte framkommit något som talar för att Kronofogdemyndigheten agerat försumligt i samband med värderingen av fastigheten. Som konstaterats har det med hänsyn till det uppskattade värdet inte funnits förutsättningar att freda fastigheten från utmätning eller att häva utmätningen med stöd av

text: 4 kap. 33 § utsökningsbalken

text: . Att myndigheten utmätt fastigheten och överlämnat den till försäljning kan således inte grunda skadeståndsansvar enligt skadeståndslagen. Frågan är då om Kronofogdemyndighetens handläggning vid de därefter genomförda auktionerna har varit felaktig eller försumlig.

text: När auktion väl har inletts är bestämmelsen i

text: 4 kap. 33 § utsökningsbalken

text: inte längre tillämplig. Vid prövningen av om ett avgett bud skulle godtas har det alltså inte varit aktuellt enligt de utsökningsrättsliga bestämmelserna att bedöma om köpeskillingen skulle ge ett överskott som gjorde att försäljningen framstod som försvarlig. I detta skede av handläggningen är det i stället skyddsreglerna i

text: 12 kap.

text: utsökningsbalken

text: som har varit tillämpliga. (Jfr Gregow, Utsökningsrätt, 4 uppl., s. 206.) Utgångspunkten är alltså att ett inrop ska godtas om det täcker det s.k. skyddsbeloppet och om det inte är sannolikt att avsevärt högre köpeskilling kan uppnås.

text: Vid den första auktionen ropades fastigheten in av AA och BB för 1 472 614 kr. Budet godtogs inte av Kronofogdemyndigheten, som bedömde att det var sannolikt att avsevärt högre köpeskilling kunde uppnås vid ett nytt försäljningsförsök. Vid den andra auktionen gav inte AA och BB något bud. I stället ropades fastigheten in av en annan person för 1 465 183 kr. Budet godtogs av Kronofogdemyndigheten.

text: Det högsta budet som avgavs vid respektive auktion täckte skyddsbeloppet. Enligt

text: 12 kap. 40 § utsökningsbalken

text: skulle buden därmed godtas, såvida det inte var sannolikt att avsevärt högre köpeskilling kunde uppnås. Avsikten med bestämmelsen är inte att det ska göras mångfaldiga försäljningsförsök. I förarbetena har uttalats att om ett inrop inte godtas och ett nytt försäljningsförsök görs får inrop på den senare auktionen i allmänhet godtas, även om inropssumman inte nämnvärt skiljer sig från den tidigare (se

text: prop. 1967:16 s. 124

text: ff.).

text: En auktionsförrättare har att efter omständigheterna i varje enskilt fall avgöra om ett inrop ska godtas eller inte. Enligt praxis måste stora krav ställas på den utredning som åberopas till stöd för påståendet att auktionsförrättaren felbedömt möjligheterna att få högre pris (se

text: NJA 1969 s. 540

text: och

text: NJA 1977 s. 823

text: De bud som avgavs vid auktionerna understeg klart det uppskattade marknadsvärdet för fastigheten. Kronofogdemyndighetens bedömning att inropet vid den första auktionen inte skulle godtas utan att ett nytt försäljningsförsök skulle göras kan därför inte ifrågasättas. Inropssumman vid den andra auktionen skiljde sig dock inte nämnvärt från den första. Som framgår av förarbetena får ett inrop i en sådan situation i allmänhet godtas. Utredningen ger inte stöd för att auktionsförrättaren på ett sätt som innefattar fel eller försummelse skulle ha missbedömt möjligheterna att uppnå en avsevärt högre köpeskilling vid ett tredje försäljningsförsök.

text: AA och BB har vidare anfört att auktionsförrättaren särskilt borde ha frågat dem om de ville lägga ett bud motsvarande vad de tidigare hade erbjudit. Någon sådan skyldighet har dock inte funnits. AA och BB har haft samma möjlighet som övriga närvarande att lägga bud på fastigheten vid den andra auktionen. Av försäljningsprotokollet framgår också att de i egenskap av sakägare beretts tillfälle att yttra sig över det högsta budet innan Kronofogdemyndigheten tog ställning till om detta skulle godtas. Såvitt framgår av protokollet yttrade de sig emellertid inte över budet.

text: Sammanfattningsvis kan det konstateras att Kronofogdemyndigheten borde ha avstått från utmätningen, eller upphävt denna, om myndigheten redan före auktionen hade förutsett hur litet överskottet från en försäljning skulle bli. Vid de tidpunkter då myndigheten beslutade att fastigheten skulle utmätas och att försäljning skulle inledas fanns det emellertid grund för bedömningen att åtgärderna skulle ge ett försvarligt överskott. Att den bedömningen i efterhand visade sig vara felaktig innebär inte att det har förekommit skadeståndsgrundande fel eller försummelse. Sedan auktion inletts har det inte heller varit felaktigt att godta inropet som innebar att förrättningskostnaderna blev betalda genom försäljningen.

text: Utredningen ger således inte stöd för annat än att Kronofogdemyndighetens handläggning har skett i enlighet med regleringen i

text: utsökningsbalken

text: . Skadestånd kan därför inte utgå med stöd av

text: skadeståndslagen

text: Skadestånd enligt Europakonventionen

text: Av

text: artikel 8.1 i Europakonventionen

text: följer att var och en har rätt till respekt för sitt privat- och familjeliv, sitt hem och sin korrespondens. Rättigheten kan dock enligt artikel 8.2 begränsas med stöd av lag med hänsyn till statens säkerhet, den allmänna säkerheten, landets ekonomiska välstånd eller till förebyggande av oordning eller brott eller till skydd för hälsa eller moral eller för andra personers fri- och rättigheter. Vidare ska ingreppet vara nödvändigt i ett demokratiskt samhälle för att tillgodose det intresset. Det sistnämnda kravet ger uttryck för en så kallad proportionalitetsprincip. Kravet på nödvändighet ska inte ses som ett krav på oundgänglighet utan vad som fordras är ett angeläget samhälleligt behov. De enskilda staterna har därutöver en viss frihet att själva avgöra om en inskränkning är nödvändig men inskränkningarna måste vara proportionerliga (se Danelius, Mänskliga rättigheter i europeisk praxis, 5:e uppl., 2015, s. 370).

text: Vidare gäller enligt artikel 1 i första tilläggsprotokollet till Europakonventionen att varje fysisk eller juridisk person har rätt till respekt för sin egendom och att ingen får berövas denna annat än i det allmännas intresse och under de förutsättningar som anges i lag och i folkrättens allmänna grundsatser. Detta inskränker dock inte en stats rätt att genomföra sådan lagstiftning som staten finner nödvändig för att reglera nyttjandet av egendom i överensstämmelse med det allmännas intresse. Enligt Europadomstolens praxis är bedömningsmarginalen vidare när det gäller egendomsskyddet än när det gäller skyddet för hemmet enligt

text: artikel 8 i Europakonventionen

text: Det står klart att Kronofogdemyndighetens beslut om utmätning och försäljning av fastigheten har utgjort ett intrång i AA:s och BB:s rätt till respekt för sitt hem enligt

text: artikel 8 i Europakonventionen

text: . Åtgärderna har också utgjort ett intrång i deras rätt till egendomsskydd såsom detta kommer till uttryck artikel 1 i första tilläggsprotokollet till konventionen.

text: Kronofogdemyndighetens åtgärder har vidtagits med stöd av lag och har också haft ett legitimt syfte, nämligen att säkerställa betalning av skatt som staten hade rätt till. Frågan är om utmätningen och försäljningen av fastigheten har varit proportionerlig i förhållande till detta syfte.

text: Av Europadomstolens praxis framgår att konventionsstaterna har ett visst utrymme att bedöma om en inskränkningen är proportionerlig i förhållande till ändamålet. Bedömningsmarginalen varierar beroende på vilken typ av konventionsrättighet som står på spel, och hur viktig den är för den enskilde såväl som för det allmännas intressen. Europadomstolen har flera gånger framhållit att förlusten av någons hem är den mest extrema formen av inskränkning av rätten till respekt för sitt hem enligt

text: artikel 8 i Europakonventionen

text: . Det krävs således starka skäl för att en bostad ska kunna utmätas (se bl.a.

text: McCann mot Förenade kungariket

text: , no. 19009/04, dom den 13 maj 2008, och

text: Rousk mot Sverige

text: , no. 27183/04, dom den 25 juli 2013).

text: Som framgått bedömde Kronofogdemyndigheten att BB:s andel i fastigheten hade ett övervärde mellan 157 803 kr och 307 803 kr före avdrag för förrättningskostnader. Utifrån den bedömningen kan myndighetens beslut att fastigheten skulle utmätas och överlämnas till försäljning inte anses oproportionerliga på ett sätt som innebär att AA:s och BB:s rättigheter enligt Europakonventionen har överträtts (jfr

text: NJA 2018 s. 9

text: p. 11–12).

text: Vid auktionen 16 november 2011 stod det emellertid klart att en försäljning till det högsta bud som hade avgetts inte skulle ge något överskott. Eftersom inropet täckte skyddsbeloppet, och det inte var sannolikt att högre köpeskilling skulle uppnås vid ett tredje försäljningsförsök, var förutsättningarna enligt

text: 12 kap. 40 § utsökningsbalken

text: uppfyllda. Enligt

text: utsökningsbalkens

text: bestämmelser skulle alltså inropet i princip godtas. Det utesluter dock inte att en försäljning ändå kan vara att anse som oproportionerlig i Europakonventionens mening.

text: Som konstaterats krävs det enligt Europadomstolens praxis starka skäl för att en bostad ska kunna utmätas och säljas. Fastigheten har i detta fall utgjort bostad inte bara för gäldenären BB utan även för hans hustru AA och deras gemensamma barn. Det överskott som inflöt till betalning av BB:s skuld var helt obetydligt. Även de förrättningskostnader, i form av värderingskostnad och förberedelseavgift, som hade upparbetats före auktionen och som blev betalda genom försäljningen var förhållandevis låga. Sammantaget gör Justitiekanslern bedömningen att försäljningen inte kan anses proportionerlig i förhållande till det intrång som åtgärden har utgjort i AA:s och BB:s rätt till sitt hem. Försäljningen har därför inneburit en överträdelse av deras rättigheter enligt

text: artikel 8 i Europakonventionen

text: . På motsvarande sätt får en överträdelse anses ha skett av deras rätt till egendomsskydd enligt artikel 1 i första tilläggsprotokollet till konventionen.

text: På grund av det anförda har AA och BB rätt till skadestånd. Mellanskillnaden mellan försäljningspriset och fastighetens marknadsvärde vid försäljningstidpunkten utgör i princip en ren förmögenhetsskada som ska ersättas. Enligt Justitiekanslern bör marknadsvärdet uppskattas i enlighet med den värdering har utförts av en auktoriserad värderingsman på Kronofogdemyndighetens uppdrag. Det är därmed visat att fastighetens marknadsvärde uppgick till 1 850 000 kr. Mellanskillnaden mellan marknadsvärdet och försäljningspriset uppgick således till 384 817 kr.

text: För BB:s del måste även de förrättningskostnader som betalades ur köpeskillingen anses utgöra en del av skadan. När det gäller AA framgår det emellertid att hon vid fördelningen av medel efter försäljningen erhållit kompensation för förrättningskostnaderna. Slutligen ska avdrag från respektive skadeståndsbelopp göras med 103 kr, motsvarande det överskott som har gått till betalning av BB:s skuld och det överskott som har utbetalats till AA.

text: AA och BB har även begärt ersättning för flyttkostnader med 15 000 kr. Något underlag som styrker kostnaden har emellertid inte getts in och deras begäran ska därför avslås i denna del.

text: Det anförda innebär att AA ska tillerkännas skadestånd för ren förmögenhetsskada med 192 306 kr och BB med 228 982 kr.

text: Vidare har AA och BB begärt ersättning för ideell skada. En konstaterad överträdelse av Europakonventionen medför inte en automatisk rätt till skadestånd för ideell skada. Det kan vara tillräckligt att överträdelsen avhjälps eller gottgörs på något annat sätt. I fråga om begränsade skador – eller om en ekonomisk skada i praktiken redan har kompenserats och ytterligare gottgörelse inte är nödvändig – kan den enskilde i vissa fall anses gottgjord även utan att ersättning döms ut, t.ex. genom att överträdelsen erkänns. (Jfr

text: prop. 2017/18:7 s. 33

text: I detta fall sker en form av avhjälpande genom att skadestånd utgår för den förmögenhetsskada som har uppstått till följd av fastighetsförsäljningen. Att överträdelsen erkänns genom detta beslut innebär också en viss upprättelse. Därmed är AA och BB i vart fall till stor del kompenserade för överträdelsen av deras rätt till sitt hem och till sin egendom. Frågan är om rätten till ett effektivt rättsmedel enligt artikel 13 i Europakonventionen kräver att de därutöver gottgörs ytterligare för ideell skada.

text: Som framhållits i Europadomstolens praxis är förlusten av en persons hem den mest extrema formen av inskränkning av rätten till respekt för hemmet enligt artikel 8 i Europakonventionen. Överträdelsens art talar därmed för att skadestånd för ideell skada är nödvändigt för att gottgöra överträdelsen i detta fall. Även med beaktande av att den ekonomiska skadan avhjälps och att överträdelsen erkänns genom detta beslut bedömer Justitiekanslern därför att visst skadestånd bör utgå för ideell skada.

text: När det gäller skadeståndets storlek har AA och BB hänvisat till målet

text: Rousk mot Sverige

text: , i vilket Europadomstolen bestämde skadeståndet för ideell skada till 15 000 euro. Justitiekanslern konstaterar emellertid att omständigheterna i detta fall inte är av samma slag som i det målet. De belopp som Europadomstolen dömer ut är inte heller normgivande för ersättningsbeloppen nationellt. Skadeståndsbeloppen bör som huvudregel bestämmas på ett sätt som harmonierar med svensk skadeståndsrätt och ligga i nivå med kränkningsersättning. Skadans storlek bör alltså kunna beräknas i enlighet med svenska normer, även om det innebär att skadeståndsbeloppet blir lägre än vad Europadomstolen troligen skulle ha bestämt. Ersättningen måste dock utgöra ett effektivt rättsmedel och får inte bestämmas på ett sätt som leder till uppenbart orimliga resultat utifrån Europadomstolens praxis. (Jfr

text: prop. 2017/18:7 s. 36

text: ff.)

text: Skadeståndet för ideell skada bör bestämmas utifrån överträdelsens art och omständigheterna i övrigt. Med överträdelsens art åsyftas att beloppet bestäms i förhållande till vilken rättighet som har överträtts och hur pass ingripande överträdelsen har varit. Skadliga handlingar som kan medföra hög grad av lidande, förnedring, ringaktande, utsatthet eller liknande bör anses allvarligare än handlingar som snarast innebär att det allmänna inte lever upp till de förväntningar som enskilda kan ha. Ersättning bör alltså utges i proportion till den överträdelse som har konstaterats. Om den enskilde redan har getts ett rättsmedel som dock är otillräckligt och det föreligger en rätt till ytterligare kompensation, ska skadeståndet bestämmas så att den skadelidande blir tillräckligt gottgjord. (Jfr

text: prop. 2017/18:7 s. 39

text: ff. och

text: NJA 2013 s. 842

text: p. 58–62.)

text: Med beaktande av överträdelsens art och det skadestånd som utgår för ren förmögenhetsskada bedömer Justitiekanslern att skälig ersättning för ideell skada uppgår till 30 000 kr vardera för AA och BB. AA ska således tillerkännas skadestånd med sammanlagt 222 306 kr och BB med 258 982 kr.

text: Vid denna utgång har AA och BB rätt till ersättning för sina ombudskostnader. Även om deras skadeståndsyrkande har bifallits endast till en del bör full ersättning utgå för ombudskostnaderna. Det begärda beloppet om 7 020 kr är skäligt.